Kommissionens forordning (EF) nr. 367/2001
af 23. februar 2001
om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af polyethylenterephthalatfolie med oprindelse i Indien og Republikken Korea
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2238/2000(2), særlig artikel 7,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Indledning
(1) Den 27. maj 2000 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse (i det følgende benævnt "indledningsmeddelelsen") i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af polyethylenterephthalatfolie (i det følgende benævnt "PET-folie") med oprindelse i Indien og Republikken Korea (i det følgende benævnt "Korea").
(2) Proceduren blev indledt på grundlag af to klager (den ene mod importen med oprindelse i Indien og den anden mod importen med oprindelse i Korea) indgivet i april 2000 af fire producenter i Fællesskabet, DuPont Teijin Films Ltd, Mitsubishi Polyester Film GmbH, Nuroll SpA og Fapack (i det følgende benævnt "de klagende parter"), der tegner sig for mere end 50 % af den samlede produktion i Fællesskabet af PET-folie. Klagerne indeholdt beviser for, at nævnte vare indførtes til dumpingpriser, og at der forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en antidumpingprocedure.
(3) Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter, importører, endelige brugere og råvareleverandører, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for de pågældende eksportlande og de klagende parter om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der er fastsat i meddelelsen om indledning af proceduren.
(4) En række eksporterende producenter i de pågældende lande samt producenter, endelige brugere, råvareleverandører og importører i Fællesskabet tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der anmodede herom inden for ovennævnte frist, og som påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, fik mulighed for at blive hørt mundtligt.
(5) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, der vidstes at være berørt, og til alle andre selskaber, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen, med undtagelse af de eksporterende producenter, der ikke indgik i stikprøven og ikke anmodede om individuel behandling. Der blev modtaget svar fra tre klagende producenter i Fællesskabet, fra tre ikke-klagende producenter i Fællesskabet, fra syv eksporterende producenter i de pågældende lande samt fra deres forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet, fra to ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet og fra 23 brugere.
(6) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en foreløbig afgørelse om dumping, skade og Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende selskaber:
a) Klagende producenter i Fællesskabet
- DuPont Teijin Films Ltd, Contern, Luxembourg, og Wilton, Det Forenede Kongerige
- Mitsubishi Polyester Film GmbH, Wiesbaden, Tyskland
- Nuroll SpA, Caserta, Italien.
b) Ikke-klagende producenter i Fællesskabet
- 3M, Caserta, Italien.
c) Ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet
- Coveme SpA, San Lazzaro di Savena, Italien
- Montefiore, Bioggio, Schweiz.
d) Eksporterende producenter i de pågældende eksportlande
Indien
- Ester Industries Limited, New Delhi
- Gareware Polyester Limited, Aurungabad
- Flex Industries Limited, Noida
- Jindal Polyester Limited, New Delhi.
Korea
- Toray Saehan Inc./Saehan Ind Inc., Seoul
- Kolon Industries Inc., Kwacheon
- SKC Co. Ltd, Seoul.
e) Forretningsmæssigt forbundne importører
- Gareware Polyester International Ltd, Harrow, Middlesex, Det Forenede Kongerige
- SKC Europe GmbH, Frankfurt, Tyskland
- Saehan Deutschland GmbH, Eschborn, Tyskland.
(7) Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra den 1. april 1999 til den 31. marts 2000 ("undersøgelsesperioden"). For så vidt angår den udvikling, der blev lagt til grund for skadesvurderingen, analyserede Kommissionen oplysninger vedrørende perioden fra den 1. januar 1996 til den 31. marts 2000 (i det følgende benævnt "den betragtede periode").
2. Eksisterende udligningstold på importen fra Indien
(8) Importen af PET-folie fra Indien var for nylig genstand for en antisubsidieundersøgelse, og der blev ved Rådets forordning (EF) nr. 2597/1999(4) indført endelige udligningsforanstaltninger over for importen af PET-folie med oprindelse i Indien.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
a) Beskrivelse af varen
(9) Den pågældende vare er ikke-selvklæbende polyethylenterephthalatfolie, undtagen folie til fremstilling af disketter og fotopolymer-højtryksplader importeret i henhold til fællesskabslovgivningens bestemmelser om endelige anvendelsesformål. PET-folie fremstilles altid af PET-polymer og består af en grundfolie, der kan være genstand for yderligere behandling enten under eller efter produktionsprocessen. Denne behandling af grundfolien kan typisk omfatte koronabehandling, metallisering eller kemisk belægning.
(10) PET-folie har særlige fysiske, kemiske og tekniske egenskaber, der adskiller varen fra andre plastfolier. Nogle af disse egenskaber ved PET-folie er f.eks. dens høje brudstyrke, meget gode elektriske egenskaber, lave fugtighedsoptagelse og fugtighedsresistens, begrænsede krympning og gode spærreegenskaber. Disse specifikke egenskaber er bestemmende for de forskellige typer af PET-folie, men disse typer bevarer dog PET-grundfoliens basale fysiske, tekniske og kemiske egenskaber.
(11) PET-folie har fem brede endelige anvendelsesformål og falder ind under fem markedssegmenter, nemlig magnetiske medier, indpakning samt elektriske, afbildningsmæssige og industrielle anvendelsesformål. Samme type PET-folie kan imidlertid ofte benyttes til forskellige anvendelsesformål, hvilket tyder på en høj grad af udskiftelighed. I forbindelse med undersøgelsen blev varen opdelt i typer på grundlag af markedssegment, tykkelse, belægningsegenskaber, overfladebehandling, mekaniske egenskaber og klarhed/uigennemsigtighed, hvilket søgte at afspejle de ovennævnte egenskaber.
(12) Denne vare tariferes i øjeblikket under KN-kode ex 3920 62 19 og 3920 62 90. Undersøgelsen har vist, at den pågældende vare også er importeret under KN-kode 3920 69 00. Dette må imidlertid betragtes som en fejltarifering og kan ikke begrunde en udvidelse af proceduren til at omfatte forskellige varer, der henhører under andre KN-koder. Det hævdedes også, at der kan have fundet import sted i henhold til KN-kode 3920 62 11 og 3920 62 13, men der fandtes ikke bevis for fejltarifering under disse koder.
b) Parternes argumenter
(13) To eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, hævdede, at metalliseret PET-folie ikke burde være omfattet af varedækningen i den aktuelle procedure, da denne vare ikke var identisk med eller lignede PET-grundfolie. Det blev fremført, at metalliseret PET-folie yderligere forarbejdes i et autonomt produktionssystem, hvorved PET-grundfolien påføres partikler af metal, især aluminium. Det blev også fremført, at metalliseret folie er korrekt tariferet under HS-kode 3921, og at denne kode ikke er nævnt i indledningsmeddelelsen.
(14) Det hævdedes endvidere, at PET-videofilm ikke kan anses for at være identisk med PET-grundfolie, da videofilm er en efterfølgende belagt PET-folie, der er fremstillet i et autonomt produktionssystem og ikke som led i det normale produktionsforløb. Desuden vil denne vares pris også være højere end prisen på PET-grundfolie.
(15) Det blev fremført, at PET-folie til elektriske anvendelsesformål i forbindelse med isolering ikke var indbyrdes udskiftelig med PET-folie til andre anvendelsesformål og derfor ikke burde være omfattet af proceduren.
(16) Visse eksporterende producenter i stikprøven hævdede, at proceduren burde have været begrænset til PET-folie af en tykkelse under 25 μ, dvs. såkaldt "tynd folie", og at proceduren derfor ikke burde have omfattet PET-folie af tykkelse over 25 μ ("tyk folie"). Det hævdedes, at disse typer benyttes i forskellige markedssegmenter, og at der anvendes forskellige maskiner til at fremstille tynd og tyk folie. Det blev også fremført, at Kommissionen i tidligere undersøgelser havde skelnet mellem tyk og tynd folie.
(17) En eksporterende producent, der indgik i stikprøven, fremførte, at varedækningen i undersøgelsen burde have været begrænset til de tykkelser af PET-folie, nemlig fra 12 til 15 μ, hvor der ifølge klagen forvoldes EF-erhvervsgrenen skade.
c) Resultaterne af undersøgelsen
(18) Det konstateredes, at både EF-erhvervsgrenen og de eksporterende producenter fremstiller mange forskellige typer PET-folie. Selv om de forskellige typer PET-folie har forskellige egenskaber, såsom tykkelse, belægning eller overfladebehandling (f.eks. metallisering), og selv om der findes forskellige anvendelsesformål for PET-folie, konkluderedes det imidlertid, at de forskellige typer PET-folie er en og samme vare.
(19) For så vidt angår metalliseret folie fandtes det, at en tilføjelse af et eller to lag metal, f.eks. aluminium, til PET-grundfolien ikke ændrer varens grundlæggende fysiske, tekniske og kemiske egenskaber markant. Den faktiske sammensætning af metalliseret folie afviger næsten ikke fra grundfoliens sammensætning, da den mængde metal, der påføres PET-grundfolien, er meget lille (typisk 20 gram aluminium pr. ton folie). Desuden er PET-grundfolie og metalliseret PET-folie indbyrdes udskiftelige i mange anvendelsesformål og har derfor samme eller næsten samme brug. Det er rigtigt, at metalliseret PET-folie kan være beregnet til bestemte anvendelsesformål, men andre standardtyper af PET-folie kan også benyttes til en række af disse bestemte anvendelsesformål, f.eks. til emballering af levnedsmidler, hvilket viser, at der er en vis grad af konkurrence og udskiftelighed mellem varetyperne. Af alle disse årsager anses metalliseret folie for at være omfattet af definitionen af den pågældende vare. Det konstateredes også, at metalliseret folie baseret på polyethylenterephthalat er tariferet under KN-kode 3920 62 19 og 3920 62 90.
(20) For så vidt angår PET-videofilm fandtes det (ligesom det var tilfældet med tilføjelsen af metal til PET-grundfolien), at en belægning af PET-grundfolie med et magnetisk lag i en autonom produktionsproces ikke ændrer PET-grundfoliens fundamentale egenskaber, og at PET-videofilm og andre typer PET-folie derfor bør anses for at være samme vare.
(21) For så vidt angår PET-folie til elektriske anvendelsesformål (nemlig til isolering) fandtes det, at selv om denne type PET-folie specifikt anvendes til bestemte formål, har den samme grundlæggende fysiske, tekniske og kemiske egenskaber som andre typer PET-folie. Ligesom metalliseret folie er PET-folie til elektriske anvendelsesformål en overfladebehandlet PET-grundfolie. Overfladebehandlingen repræsenterer kun en betydelig del af denne PET-folietypes endelige vægt og ændrer derfor ikke PET-grundfoliens fysiske egenskaber.
(22) For så vidt angår sondringen mellem såkaldt tyk og tynd PET-folie og påstanden om, at klagen synes at være baseret på PET-folie af en tykkelse på mellem 12 og 15 μ, fandtes det, at der ikke var nogen klar skillelinje mellem de foreslåede "tykke" og "tynde" grupperinger eller mellem PET-folie inden for intervallet 12 til 15 μ og anden PET-folie. De tidligere undersøgelser var enten koncentreret om al import af PET-folie (1989) eller om specifikke segmenter af PET-folieindustrien, navnlig såkaldt "tynd folie" (1991) og videofilm (1996). I den aktuelle procedure indeholdt klagerne dokumentation for, at hele spektret af PET-folietykkelser udgjorde en enkelt vare. Undersøgelsen blev derfor indledt på dette grundlag og bekræftede efterfølgende, at PET-folie af forskellige tykkelser som ovenfor anført var en og samme vare.
2. Samme vare
(23) PET-folie, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i Indien og Korea, og PET-folie, der eksporteres til Fællesskabet fra disse lande, samt PET-folie, der fremstilles og sælges af EF-erhvervsgrenen på fællesskabsmarkedet, fandtes at have de samme fysiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål. Det konkluderedes derfor, at de er samme vare i henhold til grundforordningen.
C. STIKPRØVER AF INDISKE OG KOREANSKE EKSPORTERENDE PRODUCENTER
(24) I betragtning af antallet af eksporterende producenter i både Indien og Korea besluttede Kommissionen at anvende stikprøver, jf. artikel 17 i grundforordningen. For at gøre det muligt for Kommissionen at udvælge en stikprøve for hvert af de pågældende lande blev eksporterende producenter i henhold til artikel 17, stk. 2, i grundforordningen anmodet om at give sig til kende senest to uger efter indledningen af proceduren og give grundlæggende oplysninger om deres produktion, hjemmemarkedssalg og eksport i undersøgelsesperioden samt oplyse navnene på alle med dem forretningsmæssigt forbundne selskaber og disse selskabers aktiviteter. Selskaberne blev også anmodet om at tilkendegive, om de påtænkte at anmode om fastsættelse af en individuel dumpingmargen.
(25) 12 eksporterende producenter rapporterede om eksportsalg til Fællesskabet i undersøgelsesperioden og gav udtryk for, at de var villige til at indgå i stikprøven. Stikprøven blev udvalgt efter konsultation og aftale med de berørte selskaber. I overensstemmelse med artikel 17, stk. 1, i grundforordningen baseredes udvælgelsen på den største repræsentative eksportmængde, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. Følgende eksporterende producenter blev udvalgt til stikprøven ("de eksporterende producenter i stikprøven"):
Indien
- Ester Industries Limited, New Delhi
- Gareware Polyester Limited, Mumbai
- Flex Industries Limited, Noida
- Jindal Polyester Limited, New Delhi.
Korea
- Toray Saehan Inc./Saehan Ind Inc., Seoul
- Kolon Industries Inc., Kwacheon
- SKC Co. Ltd, Seoul.
(26) Den mængde varer, der eksporteredes til Fællesskabet af de eksporterende producenter i stikprøven i undersøgelsesperioden, udgjorde for både Indien og Korea næsten 90 % af al den PET-folie med oprindelse i disse lande, som eksporteredes til Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
(27) Bortset fra en eksporterende producent anmodede alle de selskaber, som var villige til at indgå i stikprøven, også om, at der blev beregnet en individuel margen for dem, hvis de ikke blev udvalgt, jf. artikel 17, stk. 3, i grundforordningen. Der kunne imidlertid ikke fastsættes individuelle dumpingmargener for disse samarbejdsvillige selskaber, fordi individuelle undersøgelser ville have medført unødigt store byrder og kunne have forhindret en rettidig afslutning af undersøgelsen.
D. DUMPING
1. Generel metode
a) Normal værdi
(28) Med henblik på at fastsætte den normale værdi undersøgtes det først for hver eksporterende producent i stikprøven, om det samlede salg af den pågældende vare på hjemmemarkedet målt i mængde var repræsentativt i henhold til artikel 2, stk. 2, i grundforordningen, dvs. om dette salg udgjorde mere end 5 % af eksportsalget af den pågældende vare til Fællesskabet.
(29) Det undersøgtes derefter, om det samlede salg på hjemmemarkedet af hver varetype udgjorde mindst 5 % af de solgte mængder af samme varetype, som eksporteredes til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, og således var repræsentativt.
(30) For de varetyper, der opfyldte 5 %-kriteriet, undersøgtes det, om der havde fundet et tilstrækkeligt salg sted i normal handel i overensstemmelse med artikel 2, stk. 4, i grundforordningen. I de tilfælde, hvor hjemmemarkedssalget pr. varetype til en pris højere end enhedsomkostningerne udgjorde mindst 80 % af salget, fastsattes den normale værdi på grundlag af det vejede gennemsnit af de priser, der faktisk var betalt for alt salg på hjemmemarkedet. For de varetyper, hvor de fortjenstgivende transaktioner udgjorde 80 % eller derunder, men ikke under 10 %, af salget, fastsattes den normale værdi på grundlag af det vejede gennemsnit af de priser, der faktisk var betalt for det øvrige fortjenstgivende hjemmemarkedssalg.
(31) For de varetyper, hvor hjemmemarkedssalget i normal handel udgjorde mindre end 5 % af de mængder, der eksporteredes til Fællesskabet, eller hvor det fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet udgjorde mindre end 10 %, ansås hjemmemarkedssalget af disse varetyper for at være utilstrækkeligt, jf. artikel 2, stk. 4, i grundforordningen, og der blev derfor set bort herfra. I disse tilfælde blev den normale værdi, hvor det var muligt, fastsat på grundlag af det vejede gennemsnit af de priser, der opnåedes af andre producenter i det pågældende land for et repræsentativt salg i normal handel på hjemmemarkedet af tilsvarende varetype, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen. I de tilfælde, hvor hverken den pågældende eksporterende producent eller nogen anden samarbejdsvillig eksporterende producent i det pågældende land havde et tilstrækkeligt salg af en varetype i normal handel, blev den normale værdi beregnet på grundlag af den pågældende eksporterende producents produktionsomkostninger for den pågældende eksporterede varetype plus et rimeligt beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA & G-omkostninger) samt fortjeneste, jf. artikel 2, stk. 3 og 6, i grundforordningen. SA & G-omkostningerne fastsattes på grundlag af det repræsentative hjemmemarkedssalg af samme vare, og fortjenstmargenen fastsattes på grundlag af det repræsentative salg på hjemmemarkedet i normal handel.
b) Eksportpris
(32) I alle tilfælde, hvor PET-folie eksporteredes direkte til uafhængige kunder i Fællesskabet, fastsattes eksportpriserne i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen nemlig på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
(33) Hvis eksportsalget havde fundet sted til en forretningsmæssigt forbundet importør, beregnedes eksportprisen i henhold til artikel 2, stk. 9, i grundforordningen nemlig på grundlag af den pris, hvortil de indførte varer for første gang videresolgtes til en uafhængig køber. I sådanne tilfælde blev der foretaget justeringer for alle omkostninger, der var påløbet mellem import og videresalg af den pågældende importør, samt for en rimelig fortjeneste. Sidstnævnte blev fastsat på grundlag af den fortjeneste, som blev opnået af uafhængige importører af den pågældende vare.
c) Sammenligning
(34) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget hensyn til forskelle i faktorer, der påvirkede prissammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.
d) Dumpingmargener
i) Dumpingmargen for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i stikprøven
(35) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype med den vejede gennemsnitlige eksportpris ab fabrik og på samme handelstrin. Hvor det blev fastslået, at der var et mønster i eksportpriserne, der afveg væsentligt for forskellige købere, regioner eller tidsperioder, og at ovennævnte metode ikke afspejlede dumpingens fulde omfang, blev den vejede gennemsnitlige normale værdi sammenlignet med eksportpriserne for alle individuelle salgstransaktioner til Fællesskabet.
ii) Dumpingmargen for de samarbejdsvillige selskaber, der ikke indgik i stikprøven, men som anmodede om individuel behandling
(36) Den vejede gennemsnitlige dumpingmargen for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i stikprøven blev anvendt på de samarbejdsvillige eksporterende producenter, som ikke indgik i stikprøven.
iii) Dumpingmargen for ikke-samarbejdsvillige selskaber
(37) For de eksporterende producenter, som ikke besvarede Kommissionens spørgeskema eller på anden måde gav sig til kende, fastsattes dumpingmargenen i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, i grundforordningen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.
(38) I betragtning af den høje grad af samarbejdsvilje i begge de lande, der er omfattet af undersøgelsen, besluttedes det at fastsætte restdumpingmargenen for hvert land til det niveau, der konstateredes for den eksporterende producent, som havde den højeste dumpingmargen. Denne fremgangsmåde blev fulgt, da der ikke var grund til at antage, at nogen ikke-samarbejdsvillig eksporterende producent i de pågældende lande ville have foretaget dumping på et lavere niveau end en samarbejdsvillig eksporterende producent i samme land.
2. Indien
a) Normal værdi
(39) For omkring halvdelen af modellerne kunne hjemmemarkedspriserne for de eksporterende producenter i stikprøven ikke benyttes til at fastsætte den normale værdi på grund af manglende salg i normal handel eller utilstrækkelig repræsentativitet. Prisen på modeller, der solgtes af andre eksporterende producenter i stikprøven, kunne kun benyttes for et begrænset antal modeller, hovedsagelig fordi der ikke fandtes identiske modeller. For de resterende modeller beregnedes den normale værdi.
(40) Tre af de fire indiske eksporterende producenter i stikprøven krævede, at deres råvareomkostninger blev justeret med det eksportsubsidiebeløb, de havde modtaget i henhold til toldgodtgørelsesordningen (DEPB) på efter-eksportbasis (se betragtning 49 og 50). Denne justering kunne ikke indrømmes, da selskabernes regnskaber (hvor råvareomkostningerne var bogført til deres fulde købspris uden fordele i henhold til DEPB) fandtes at afspejle omkostningerne i forbindelse med fremstilling og salg af varen. Ligeledes rummer artikel 2, stk. 10, i grundforordningen kun mulighed for justeringer, der påvirker prissammenligneligheden. Da DEPB-ordningen ikke påvirkede prissammenligneligheden (se betragtning 49 og 50), er der intet retsgrundlag for at justere omkostningerne med beløbet fra DEPB-ordningen.
(41) En eksporterende producent hævdede, at produktionsomkostningerne i en fabrik ikke i tilstrækkelig grad afspejlede omkostningerne i forbindelse med produktionen, fordi den meget lave kapacitetsudnyttelse indebar en for høj angivelse af produktionsomkostningerne. Der kunne ikke indrømmes nogen justering i denne forbindelse, da det konstateredes at den lave kapacitetsudnyttelse ikke skyldtes investeringer i nye produktionslinjer og derfor ikke svarede til den situation, der er omhandlet i artikel 2, stk. 5, i grundforordningen.
b) Eksportpris
(42) Ved fastsættelsen af eksportprisen for varer med oprindelse i Indien benyttede Kommissionen de procedurer og metoder, som er beskrevet i betragtning 32 og 33.
c) Sammenligning
(43) Der blev foretaget justeringer for forskelle i omkostninger til transport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, pakning, kreditter og provisioner, når dette var relevant og berettiget.
i) Indirekte skatter
(44) En eksporterende producent i stikprøven krævede en justering af den normale værdi i henhold til artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen for omsætningsafgifter (en afgift pålagt af indiske regionale myndigheder), som var betalt på hjemmemarkedssalget. Selskabet var fritaget for omsætningsafgiften i nogle måneder af undersøgelsesperioden. Denne fritagelse for omsætningsafgift indrømmes selskaber, der investerer i den pågældende region. Den eksporterende producent krævede en justering beregnet som den samlede omsætningsafgift, der var opkrævet fra selskabets kunder og betalt til de regionale myndigheder i undersøgelsesperioden, divideret med det samlede hjemmemarkedssalg i undersøgelsesperioden. Justeringen skulle derefter anvendes på hele hjemmemarkedssalget i undersøgelsesperioden, både på transaktioner, hvor der var betalt omsætningsafgift, og på transaktioner, der var fritaget for afgiften. Kravet om en justering for de salgstransaktioner, hvor der ikke var betalt omsætningsafgift, var begrundet med, at omsætningsafgiften angiveligt blev betalt indirekte ved, at der blev foretaget investeringer i regionen.
(45) Det konstateredes, at selskabet faktisk var fritaget fra omsætningsafgiften i nogle måneder af undersøgelsesperioden, og at omsætningsafgiften skulle betales for resten af undersøgelsesperioden. Der kunne ikke foretages nogen justering for de transaktioner, hvor der slet ikke blev betalt omsætningsafgift, fordi en sådan omsætningsafgift ikke blev pålagt samme vare solgt på hjemmemarkedet i Indien. For de transaktioner, hvor det konstateredes, at der var betalt omsætningsafgift og en justering i princippet var berettiget, fandtes det, at omsætningsafgiften allerede var trukket fra de salgspriser på hjemmemarkedet, som selskabet havde oplyst for de pågældende transaktioner, og der var derfor ikke behov for yderligere justeringer.
ii) Handelsled
(46) En eksporterende producent i stikprøven krævede en justering for forskelle i handelsled i henhold til artikel 2, stk. 10, litra d), i grundforordningen. Denne justering kunne ikke indrømmes, da selskabet ikke kunne påvise, at eksportprisen gjaldt for salg i et handelsled, der var forskelligt fra det for den normale værdi fastlagte, og at prisernes sammenlignelighed var påvirket. Det blev hævdet, at der fandtes to forskellige handelstrin både på eksport- og hjemmemarkedet, men der kunne ikke konstateres nogen konsekvente og tydelige forskelle mellem sælgernes funktioner og priser for de forskellige handelstrin på Indiens hjemmemarked.
(47) En anden eksporterende producent i stikprøven hævdede, at forhandlerne i Fællesskabet købte større mængder end forhandlerne på hjemmemarkedet, og at salgspriserne på hjemmemarkedet derfor var højere, hvilket ville berettige en justering for handelsled i henhold til artikel 2, stk. 10, litra d). Denne justering kunne ikke indrømmes, da selskabet ikke kunne påvise, at der var forskel mellem de funktioner, der udførtes af de påståede forskellige kategorier af forhandlere.
iii) Valutaomregning
(48) En eksporterende producent i stikprøven fremsatte to krav i henhold til artikel 2, stk. 10, litra j), i grundforordningen: i) at eksportpriserne blev omregnet til indiske rupees ved anvendelse af valutakursen på betalingsdatoen, og ii) hvis det første krav blev afvist, at der blev foretaget en justering for valutaomregning. Det første ønske kunne ikke imødekommes, da artikel 2, stk. 10, litra j), ikke giver mulighed for justeringer, der tager hensyn til kursændringer, som forekommer efter salgsdatoen. Den anden påstand blev også afvist, da der ikke forekom nogen vedvarende bevægelse i vekselkurserne mellem Fællesskabets valutaer og den indiske rupee i undersøgelsesperioden.
iv) Andre justeringer
(49) Alle indiske eksporterende producenter i stikprøven ønskede en justering af eksportprisen i henhold til artikel 2, stk. 10, litra k), i grundforordningen for de fordele, de havde modtaget i henhold til toldgodtgørelsesordningen (DEPB) på efter-eksportbasis. I undersøgelsesperioden var de indiske eksporterende producenter af PET-folie berettigede til at modtage kredit i henhold til DEPB-ordningen, når de eksporterede den pågældende vare. For metalliseret PET-folie var satsen 20 % for perioden 1. april 1999 til 28. februar 2000, hvilket ændredes til 20 % med et samlet loft på 85 rupees pr. kg. For alle andre typer PET-folie udgjorde kreditten 19 % af fob-værdien for eksporttransaktionerne for den pågældende vare mellem 1. april 1999 og 28. februar 2000 og 15 % derefter. De kreditter, der blev modtaget i undersøgelsesperioden, kunne benyttes til at udligne told, der normalt var skyldig på importen af enhver vare, eller kunne sælges frit til andre selskaber. Det skal bemærkes, at de toldfrit importerede varer kunne sælges på hjemmemarkedet eller benyttes på en hvilken som helst anden måde, og der var intet krav om, at de importerede varer kun kunne benyttes til fremstilling af den eksporterede vare.
(50) Det skal bemærkes, at Kommissionen i en tidligere antisubsidieundersøgelse(5) har fundet, at DEPB-ordningen er et eksportsubsidie. De eksporterende producenter påviste ikke, at eksportsubsidiet i henhold til DEPB-ordningen på efter-eksportbasis påvirkede prissammenligneligheden, navnlig at kunderne betalte forskellige priser på hjemmemarkedet på grund af DEPB-fordelene. Denne påstand blev derfor afvist. Ingen vare bør imidlertid være genstand for både antidumping- og udligningstold med henblik på at afhjælpe den samme situation, der er opstået som følge af dumping eller eksportsubsidiering. I overensstemmelse med artikel 14, stk. 1, i grundforordningen skal de eksportsubsidier, der er behandlet ved hjælp af den eksisterende udligningstold, derfor fratrækkes antidumpingtolden.
d) Dumpingmargen
(51) Som fastsat i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare.
(52) For to eksporterende producenter i stikprøven konstateredes det, at deres eksportpriser havde varieret alt efter kunde, periode og region. Da sammenligningen af den vejede gennemsnitlige normale værdi pr. varetype med den vejede gennemsnitlige eksportpris afspejlede dumpingens fulde omfang, blev dumpingmargenerne for disse selskaber imidlertid beregnet som ovenfor beskrevet.
(53) Dumpingmargenen for de samarbejdsvillige eksporterende producenter, som ikke indgik i stikprøven, og for de ikke-samarbejdsvillige selskaber blev fastsat i henhold til den metode, der er beskrevet i betragtning 36, 37 og 38.
(54) Sammenligningen viste, at der forekom dumping for så vidt angik de samarbejdsvillige eksporterende producenter i stikprøven. De foreløbige dumpingmargener udgør følgende af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet:
TABELPOSITION
3. Korea
a) Spørgsmål i forbindelse med selskabsstruktur
(55) En af de koreanske eksporterende producenter i stikprøven ønskede, at afgørelsen vedrørende dumping og skade for dens vedkommende blev begrænset til de sidste fire måneder af undersøgelsesperioden. Anmodningen var baseret på en påstand om, at kontrollen med den oprindelige eksporterende producents PET-folieafdeling fire måneder før udgangen af undersøgelsesperioden blev overført til et joint venture mellem dette selskab og et japansk selskab, og at den kommercielle strategi i forbindelse med driften (herunder prispolitikken) var ændret betydeligt.
(56) På grundlag af de oplysninger, der blev afgivet om ejerskabsstrukturen og driftens karakter, bemærkede Kommissionen, at det japanske selskab allerede havde en vigtig aktiepost i det koreanske selskab forud for oprettelsen af det nævnte joint venture, og at dettes produktionsaktiver for den pågældende vare var de samme som for det tidligere koreanske selskab. Det bemærkedes endvidere, at nævnte joint venture vedblev med at sælge den pågældende vare under den tidligere eksporterende producents varemærke. Der var intet bevis for en klar ændring af prispolitikken i undersøgelsesperioden og siden oprettelsen af dette joint venture. Det konkluderedes derfor, at det nævnte joint venture reelt var en videreførelse af den tidligere operation, og at oplysningerne vedrørende hele undersøgelsesperioden skulle benyttes.
b) Normal værdi
(57) For langt de fleste typer blev den normale værdi fastsat på grundlag af salgsprisen på hjemmemarkedet. Hvor hjemmemarkedspriserne på en bestemt model ikke kunne benyttes til at fastsætte den normale værdi, blev den normale værdi beregnet, da der ikke kunne konstateres noget hjemmemarkedssalg af identiske modeller hos andre eksporterende producenter i stikprøven. To eksporterende producenter i stikprøven angav visse salgstransaktioner til koreanske produktionsvirksomheder som hjemmemarkedstransaktioner, hvor den fremstillede vare i sidste ende var bestemt til eksport. Det blev fremført, at dette salg burde behandles som hjemmemarkedssalg, da varen var beregnet til at blive forbrugt på hjemmemarkedet. Dette salg var imidlertid genstand for administrative ordninger, der var specifikke for salg til eksport. Det var ikke genstand for indenlandsk omsætningsafgift, det blev ofte faktureret i dollars og betalt med remburser, det var omfattet af (omsættelige) toldgodtgørelsesordninger og blev sædvanligvis betegnet som lokalt eksportsalg i selskabernes regnskaber. Under disse omstændigheder kunne dette salg ikke anses for at have fundet sted i normal handel eller på vilkår, der muliggjorde en korrekt sammenligning, og det blev derfor ikke taget i betragtning i forbindelse med fastsættelsen af den normale værdi.
c) Eksportpris
(58) For alle de eksporterende producenter i stikprøven foregår en del af eksporten af den pågældende vare til Fællesskabet gennem forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet. En af disse forretningsmæssigt forbundne importører omdanner den importerede grundfolie. Ved omdannelsen af varen gennem forskellige processer tilføjer den forretningsmæssigt forbundne importør varen en væsentlig værdi og har betydelige omkostninger. I betragtning af denne omdannelses kompleksitet ville det have været vanskeligt at nå frem til en tilstrækkelig nøjagtig beregnet eksportpris. Da det eksportsalg til ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet, der blev foretaget af denne eksporterende producent i stikprøven, tegnede sig for ca. 63 % af den pågældende eksporterende producents salg, fandtes det imidlertid, at disse transaktioner til ikke-forretningsmæssigt forbundne importører var repræsentative, og det besluttedes at fastsætte eksportprisen udelukkende på grundlag af denne eksport til ikke-forretningsmæssigt forbundne importører.
d) Sammenligning
(59) Der blev foretaget justeringer for forskelle i omkostninger til transport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, pakning og kreditter, når dette var relevant og berettiget.
i) Svingninger i valutakurser
(60) En eksporterende producent i stikprøven krævede en justering i henhold til artikel 2, stk. 10, litra j), i grundforordningen for vedvarende bevægelser i vekselkurserne mellem den koreanske won og euroen og mellem den koreanske won og US-dollaren i de sidste fire måneder af undersøgelsesperioden. Kravet fandtes at være berettiget, og der blev foretaget en justering for alle de eksporterende producenter i stikprøven.
ii) Toldgodtgørelse
(61) Alle eksporterende producenter i stikprøven krævede en justering af den normale værdi for refusion af importafgifter modtaget i henhold til den nationale toldgodtgørelsesordning med den begrundelse, at samme vare var pålagt importafgifter, når den blev forbrugt i eksportlandet, men at afgifterne blev refunderet, hvis den pågældende vare blev solgt med henblik på eksport. Påstandene var baseret på et gennemsnit af den refunderede told pr. kg af varen, der eksporteredes.
(62) De ønskede justeringer kunne ikke indrømmes i fuldt omfang.
(63) I denne forbindelse skal følgende bemærkes: De eksporterende producenter havde to forsyningskilder for deres vigtigste råvarer, nemlig import og indkøb på deres hjemmemarked. Det fandtes, at de eksporterende producenter i stikprøven ikke kunne fastslå, hvilke leverancer af råvarer der indgik i et individuelt produktionsparti PET-folie, og derfor ikke kunne identificere den told, der kunne tilskrives eksport- eller hjemmemarkedssalget. Den nationale toldgodtgørelsesordning gjorde det muligt at afskrive eksporterede varer mod et gyldigt importcertifikat, der viser, at der er betalt told. Det konstateredes også, at den betalte told (pr. kg) varierede betydeligt for samme type råvare som følge af svingningerne i markedspriserne, kursudsving og mængden af lokale produktionsfaktorer, som indgik i de råvarer, der blev leveret til producenterne.
(64) For så vidt angår fastsættelsen af den justeringsberettigede toldgodtgørelse blev følgende fremgangsmåde anvendt. De eksporterende producenter kan fra de nationale told- og skattemyndigheder kræve tilbagebetaling af told ved fremlæggelse af bevis for eksport, og som rationelle økonomiske aktører vil de således forsøge at få den størst mulige toldgodtgørelse ved at kræve denne refusion med den højest mulige toldsats. Dette vil i praksis betyde, at de først tilskriver hjemmemarkedssalget alle indenlandsk fremstillede råvarer og derefter importerede råvarer, som er pålagt den laveste toldsats. Størrelsen af justeringen for toldgodtgørelsen blev derfor fastsat på dette grundlag.
(65) I alle tilfælde fandtes de krævede beløb at være højere end det toldbeløb, der blev pålagt den samme vare på hjemmemarkedet som fastsat ved anvendelse af ovenfor beskrevne metode, og justeringerne blev tilpasset i overensstemmelse hermed.
e) Dumpingmargen
(66) Som fastsat i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare.
(67) En eksporterende producent i stikprøven angav, at dens priser havde varieret efter kunde og periode. Et andet selskab angav, at dets priser havde varieret efter kunde, periode og region. For et af disse selskaber fandtes det, at metoden med sammenligning mellem vejede gennemsnit ikke fuldt ud afspejlede dumpingens omfang, og dumpingmargenen for dette selskab blev derfor beregnet på grundlag af en sammenligning af den vejede gennemsnitlige normale værdi og priserne for alle individuelle transaktioner til Fællesskabet. For det andet selskab afspejlede metoden med en sammenligning mellem vejede gennemsnit fuldt ud dumpingens omfang, og dumpingmargenen blev fastsat i overensstemmelse hermed.
(68) For så vidt angår Korea fandtes det rimeligt at benytte den højeste konstaterede dumpingmargen for ikke-samarbejdsvillige selskaber.
(69) De foreløbige dumpingmargener udgør følgende af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet:
TABELPOSITION
E. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET
1. Produktionen i Fællesskabet
(70) Den pågældende vare produceres i Fællesskabet af:
- tre selskaber, nemlig DuPont Teijin Films, Mitsubishi Polyester Films og Nuroll SpA, som indgav klagen og samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen ("de samarbejdsvillige klagende parter")
- et selskab, Fapack, som var med til at indgive klagen, men kun afgav basale oplysninger, selv om det udtrykkelig støttede proceduren
- andre selskaber, der ikke er klagende parter, nemlig 3M, Agfa Gevaert og Kodak Eastman Ltd, som afgav nogle grundlæggende oplysninger, selv om de ikke besvarede spørgeskemaerne fuldt ud, men som ikke modsatte sig proceduren, og
- et selskab, Toray Plastics Europe SA, der kun besvarede spørgeskemaet som forretningsmæssigt forbundet importør, men ikke som producent i Fællesskabet.
(71) Kommissionen undersøgte, om disse selskaber kunne anses for at tegne sig for produktionen i Fællesskabet, jf. artikel 4, stk. 1, litra a), i grundforordningen.
(72) Toray Plastics Europe fandtes at være forretningsmæssigt forbundet med en samarbejdsvillig eksporterende producent, nemlig Toray Saehan Industries, fra og med december 1999. Selskabet afviste at samarbejde for så vidt angik dets produktionsaktiviteter i Fællesskabet og dets salg af varer, det selv havde fremstillet. I betragtning af dets forbindelse med den eksporterende producent, og da der ikke blev udvist samarbejdsvilje, måtte konklusionerne af undersøgelsen drages på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. Det konkluderedes derfor foreløbigt, at dette selskab måtte anses for at være beskyttet mod de negative følger af den konstaterede skadevoldende dumping. Det bør derfor ikke anses for at være en producent i Fællesskabet.
(73) Ingen af de øvrige ovennævnte selskaber fandtes at have importeret varer fra de pågældende lande i undersøgelsesperioden. Kommissionen finder derfor, at alle de ovennævnte selskaber med undtagelse af Toray Plastics Europe er producenter i Fællesskabet og således tegner sig for produktionen i Fællesskabet, jf. artikel 4, stk. 1, i grundforordningen.
2. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(74) De tre samarbejdsvillige klagende EF-producenter opfylder kravene i artikel 5, stk. 4, i grundforordningen, eftersom de tegner sig for mere end 70 % af den samlede produktion i Fællesskabet af PET-folie. De anses derfor for at udgøre erhvervsgrenen i Fællesskabet (i det følgende benævnt "EF-erhvervsgrenen") i henhold til artikel 4, stk. 1, i grundforordningen.
F. SKADE
1. Indledende bemærkninger
(75) Indførelsen af midlertidig og endelig udligningstold på PET-folie med oprindelse i Indien(6) fandt sted i undersøgelsesperioden fra 1. april 1999 til 31. marts 2000 og er derfor relevant for undersøgelsen af den udvikling, der blev lagt til grund for skadesvurderingen.
2. Forbrug i Fællesskabet
(76) Det åbenbare forbrug i Fællesskabet blev fastlagt på grundlag af:
- oplysninger fra EF-erhvervsgrenen, andre samarbejdsvillige producenter i Fællesskabet og samarbejdsvillige eksporterende producenter om størrelsen af deres salg i Fællesskabet
- oplysninger fra Eurostat og forordning (EF) nr. 1810/1999 for så vidt angår ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter i de pågældende lande og importen fra tredjelande
- forordning (EF) nr. 1810/1999 og oplysninger fra klagen, der blev benyttet i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen for så vidt angår Toray Plastic Europe's salg i Fællesskabet, idet dette selskab som nævnt kun samarbejdede som en forretningsmæssigt forbundet importør, men ikke som producent i Fællesskabet.
(77) Den bundne produktion, der udgjorde mere end 75000 tons i undersøgelsesperioden, blev ikke taget i betragtning ved fastsættelsen af forbruget i Fællesskabet, da denne produktion ikke sælges på det frie marked som PET-folie, men forarbejdes yderligere og sælges på markedet i form af andre færdigvarer end PET-folie, hvori den pågældende vare kun er en af bestanddelene. Salget af PET-folie fremstillet for og benyttet på det bundne marked konkurrerede ikke med PET-folie fremstillet for og solgt på det ikke-bundne marked, og det var derfor ikke sandsynligt, at dumpingimporten havde nogen virkning for dette salg.
(78) I denne forbindelse blev PET-folie, der ekstraordinært blev benyttet til bundne formål af EF-erhvervsgrenen indtil 1998, ikke medtaget i forbruget i Fællesskabet, samtidig med at visse salgstransaktioner foretaget af bundne producenter på det ikke-bundne marked indgik i forbruget i Fællesskabet.
(79) På dette grundlag er det åbenbare forbrug i Fællesskabet af PET-folie steget med ca. 36 %, nemlig fra 183923 tons i 1996 til 249544 tons i undersøgelsesperioden. Det steg især mellem 1996 og 1997, nemlig til 212845 tons, og mellem 1998 og 1999, nemlig fra 216729 tons til 241188 tons og vedblev med at stige indtil undersøgelsesperioden, hvor det nåede op på 249544 tons. Væksten i fællesskabsmarkedet på 36 % mellem 1996 og undersøgelsesperioden skyldes den meget kraftige udvikling i visse endelige anvendelsesformål, såsom emballering og andre industrielle formål.
3. Den pågældende import
a) Kumulativ vurdering af virkningerne af den pågældende import
(80) Visse koreanske eksporterende producenter fremførte, at importen med oprindelse i Korea ikke burde kumuleres med importen med oprindelse i Indien, da vilkårene for konkurrencen mellem importen fra disse to lande er forskellige i betragtning af de højere gennemsnitspriser på importen af PET-folie med oprindelse i Korea og det forhold, at de indiske eksporterende producenter havde opnået fordel af nationale og regionale eksportsubsidier, hvilket blev konkluderet i forordning (EF) nr. 1810/1999 og bekræftet ved forordning (EF) nr. 2597/1999.
(81) Kommissionen undersøgte disse påstande under hensyntagen til de betingelser, der er fastsat i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen. Dumpingmargenerne fandtes at være højere end ubetydelighedsgrænsen som defineret i artikel 9, stk. 3, i grundforordningen, og den importerede mængde fra hvert af disse lande var ikke ubetydelig.
(82) For så vidt angår konkurrencevilkårene fandtes PET-folie importeret fra de pågældende to lande som nævnt at være identiske i enhver forstand og også identisk med PET-folie fremstillet og solgt i Fællesskabet. Importen fra de to pågældende lande var betydelig og steg for begge landes vedkommende mellem 1996 og undersøgelsesperioden. I samme periode steg deres tilsvarende markedsandel. Endvidere er priserne på både den koreanske og den indiske vare faldet betydeligt siden 1996 og ligger for begge landes vedkommende under EF-erhvervsgrenens salgspriser, og varen sælges gennem samme eller tilsvarende handelskanaler og på sammenlignelige handelsmæssige vilkår.
(83) For så vidt angår påstanden om, at indiske eksporterende producenter havde opnået fordel af nationale og regionale eksportsubsidier, skal det endvidere bemærkes, at Kommissionen har fastslået, at konkurrencevilkårene var sammenlignelige for importerede varer med oprindelse i begge lande for så vidt angår salgspriser, handelskanaler og handelsmæssige vilkår. Det forhold, at indiske eksporterende producenter havde opnået fordel af subsidier, er ikke relevant i denne forbindelse, og under alle omstændigheder blev der i 1999 indført udligningstold med henblik på at kompensere for det subsidiebeløb, der konstateredes i forbindelse med den pågældende undersøgelse.
(84) En kumulativ vurdering af importen fra de pågældende lande forekom også passende i betragtning af konkurrencevilkårene såvel mellem den pågældende import som mellem denne import og den samme fællesskabsvare.
(85) Derfor konkluderes det foreløbigt, at importen med oprindelse i de pågældende lande bør vurderes kumulativt.
b) Importens omfang og markedsandel
(86) Den mængde, der importeredes fra de pågældende lande, steg med 83 %, nemlig fra 27624 tons i 1996 til 50590 tons i undersøgelsesperioden, mens det åbenbare forbrug i Fællesskabet steg med 36 %. Den pågældende import voksede betydeligt mellem 1996 og 1997, nemlig fra 27624 tons til 40344 tons, og steg igen i 1998, hvor den udgjorde 46793 tons. Den steg i 1999 til 48067 tons og nåede et endnu højere niveau i undersøgelsesperioden.
(87) Den pågældende imports markedsandel i Fællesskabet steg med omkring 5 procentpoint mellem 1996 og undersøgelsesperioden, nemlig fra 15,0 % til 20,3 %. Den steg fra 15,0 % til 19,0 % mellem 1996 og 1997 og igen i 1998 til 21,6 %. Den faldt svagt mellem 1998 og 1999 til 19,9 %, hvilket afspejlede indførelsen af udligningstold på importen med oprindelse i Indien, og steg igen mod slutningen af undersøgelsesperioden til 20,3 %.
c) Dumpingimportens priser
i) Prisudvikling
(88) Priserne på importen fra de pågældende lande faldt ifølge Eurostat med omkring 50 % i løbet af den betragtede periode, nemlig fra 3411 EUR/ton til 1692 EUR/ton. Prisen faldt med 26 % mellem 1996 og 1997 til 2516 EUR/ton og vedblev med at falde i 1998 og 1999, hvor den udgjorde 1670 EUR/ton, og forblev forholdsvis stabil (dog med en svag stigning) i undersøgelsesperioden, hvor prisen var 1692 EUR/ton.
ii) Prisunderbud
(89) Det blev undersøgt, om de eksporterende producenter i de pågældende lande underbød EF-erhvervsgrenens salgspriser i undersøgelsesperioden.
(90) De vejede gennemsnitlige eksportpriser for hver type PET-folie defineret i henhold til kriterierne i B.1 blev sammenlignet med EF-erhvervsgrenens tilsvarende vejede gennemsnitlige salgspriser, i begge tilfælde ved salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne parter. Hvis importen fandt sted gennem forretningsmæssigt forbundne selskaber, blev videresalgspriserne til de første uafhængige kunder benyttet.
(91) De eksporterende producenters priser ved salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet blev i påkommende tilfælde justeret for transport- og håndteringsomkostninger samt importafgifter for at opnå prisen, frit Fællesskabets grænse, fortoldet. Hvor det var relevant, justeredes EF-erhvervsgrenens salgspriser tilsvarende for at nå frem til niveauet ab fabrik.
(92) De indiske eksporterende producenter anmodede om en justering for handelstrin. De fremførte, at de solgte en stor del af deres PET-folie til grossister i Fællesskabet, mens EF-erhvervsgrenen hovedsagelig solgte direkte til brugere af PET-folie. De hævdede derfor, at sammenligningen i forbindelse med underbud burde finde sted mellem priser på samme handelstrin.
(93) Det fremgik af undersøgelsen, at for så vidt angår EF-erhvervsgrenens salg afhænger den gennemsnitlige pris ved salg til distributører eller omdannere, dvs. brugere, ikke af kundetypen, men af den købte mængde. Priserne ved salg til grossister er faktisk undertiden højere end priserne ved salg til brugerne, fordi sidstnævnte køber større mængder og derfor får rabat. Det konstateredes også, at disse to handelstrin ikke er klart adskilt, da nogle store selskaber handler både som grossister og som brugere. Der fandtes desuden ingen klar prisforskel mellem de to trin, hverken i EF-erhvervsgrenens salgspris eller i de eksporterende producenters salgspris, da den købte mængde som nævnt synes at være en vigtigere faktor i prisfastsættelsessystemet end handelstrinnet. Endelig, og i modsætning til de indiske eksporterende producenters påstande, har undersøgelsen vist, at EF-erhvervsgrenen også sælger den pågældende vare til grossister og distributører og ikke kun til brugere. Det konkluderedes derfor, at der ikke var grund til at indrømme de indiske eksporterende producenter nogen justering for handelstrin.
(94) Der konstateredes følgende prisunderbudsmargener for hvert land, udtrykt i procent af EF-producenternes priser:
- Korea: mellem 16,4 % og 37,9 % med et vejet gennemsnit på 21,9 %
- Indien: mellem 36,7 % og 49,1 % med et vejet gennemsnit på 41,7 %.
4. EF-erhvervsgrenens situation
(95) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 5, i grundforordningen undersøgte Kommissionen alle relevante økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på EF-erhvervsgrenens situation.
a) Produktionskapacitet, faktisk produktion og kapacitetsudnyttelse
(96) Mellem 1996 og undersøgelsesperioden steg EF-erhvervsgrenens samlede produktionskapacitet (målt i antallet af tons, der kan fremstilles pr. år) med omkring 37 % fra 126594 tons til 173537 tons. Det skal bemærkes, at der forekom en betydelig kapacitetsforøgelse i 1998 og 1999. Fra 1999 til undersøgelsesperioden var kapaciteten stabil.
(97) EF-erhvervsgrenens faktiske produktion steg med ca. 27 % i den betragtede periode, nemlig fra 109028 tons i 1996 til 138216 tons i undersøgelsesperioden. Den steg støt mellem 1996 og 1998 til 118190 tons og voksede betydeligt mellem 1998 og 1999 til 132385 tons, hvilket faldt sammen med indførelsen af udligningsforanstaltninger; den steg derefter igen i undersøgelsesperioden til 138216 tons, idet den nye produktionskapacitet, som EF-erhvervsgrenen havde installeret i 1998 og 1999, var blevet taget i brug i undersøgelsesperioden.
(98) Kapacitetsudnyttelsesgraden faldt mellem 1996 og undersøgelsesperioden (fra 86,1 % i 1996 til 79,6 % i undersøgelsesperioden). Den faldt navnlig mellem 1997 og 1998, nemlig fra 84,6 % til 73,9 %, og steg i 1999 til 77,1 % og igen i undersøgelsesperioden til 79,6 %.
b) Lagre
(99) EF-erhvervsgrenens lagerbeholdninger har været forholdsvis stabile i den betragtede periode (15077 tons i 1996 og 14916 tons i undersøgelsesperioden), selv om de udtrykt i procent af produktionen er faldet fra 13,8 % i 1996 til 10,8 % i undersøgelsesperioden.
c) EF-erhvervsgrenens salg og markedsandel
(100) EF-erhvervsgrenens salg steg støt mellem 1996 og 1998, nemlig fra 87549 tons til 96542 tons, øgedes betydeligt i 1999 til 106834 tons og steg igen i undersøgelsesperioden til 109675 tons. Det skal imidlertid bemærkes, at skønt EF-erhvervsgrenens salg målt i mængde steg med omkring 25 %, voksede forbruget i Fællesskabet med ca. 36 % mellem 1996 og undersøgelsesperioden, og den mængde, der importeredes fra de pågældende lande, steg også med 83 %.
(101) Denne udvikling skal ses i lyset af, at EF-erhvervsgrenen over for lavprisimporten med oprindelse i Indien og Korea havde valget mellem enten at opretholde salgspriserne med en negativ udvikling i salg og markedsandel til følge eller at sænke salgspriserne og følge tendensen for den pågældende import til skade for rentabiliteten. De fleste producenter i Fællesskabet sænkede salgspriserne fra 1997 i et forsøg på at bevare eller endda øge deres salg, så de kunne opnå den kritiske produktionsmasse, som var nødvendig for at dække deres faste omkostninger.
(102) Den tilsvarende samlede markedsandel i Fællesskabet faldt fra 47,6 % til 44 % mellem 1996 og undersøgelsesperioden. Den faldt mellem 1996 og 1997, nemlig fra 47,6 % til 43,8 %, steg i 1998 til 44,5 % og faldt i 1999 og igen i undersøgelsesperioden, hvor den udgjorde 44 %. I denne forbindelse skal det erindres, at fællesskabsmarkedet for PET-folie voksede med omkring 36 % mellem 1996 og undersøgelsesperioden, og at den pågældende imports markedsandel steg med omkring 5 procentpoint i samme periode.
d) Vækst
(103) Som ovenfor nævnt steg forbruget i Fællesskabet med omkring 36 % mellem 1996 og undersøgelsesperioden, mens EF-erhvervsgrenens salg målt i mængde steg med ca. 25 % og den pågældende import med 83 %. Væksttendensen på markedet samt faldet i importen fra andre tredjelande end de pågældende lande førte ikke til en forøgelse af EF-erhvervsgrenens markedsandel. Dens markedsandel faldt tværtimod fra 47,6 % til 44 % mellem 1996 og undersøgelsesperioden, hvorimod den pågældende imports markedsandel steg med ca. 5 procentpoint i samme periode. EF-erhvervsgrenen kunne således ikke drage fuld fordel af markedets vækst.
e) Salgsmængde (egenproduceret PET-folie)
(104) EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige salgspriser faldt mellem 1996 og undersøgelsesperioden fra 4212 EUR/ton til 2769 EUR/ton, dvs. med ca. 34 %. Priserne faldt betydeligt mellem 1996 og 1997, nemlig fra 4212 EUR/ton til 3604 EUR/ton, faldt stærkt i 1998 og 1999 til 2830 EUR/ton og faldt yderligere i undersøgelsesperioden, hvor de nåede et niveau på 2769 EUR/ton. Det skal bemærkes, at EF-erhvervsgrenens salgspriser fulgte samme udvikling som salgspriserne for den pågældende import, og at EF-erhvervsgrenen ikke var i stand til at øge sine salgspriser i den betragtede periode, skønt den som beskrevet herunder har haft tab på sit salg af egenproduceret PET-folie siden 1998.
f) Beskæftigelse
(105) Beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen faldt i den betragtede periode med 11 %, nemlig fra 2165 ansatte i 1996 til 1921 ansatte i undersøgelsesperioden.
g) Produktivitet
(106) EF-erhvervsgrenens produktivitet i forbindelse med produktionen af PET-folie er steget mellem 1996 og undersøgelsesperioden med omkring 27 %, nemlig fra ca. 68 tons pr. ansat i 1996 til ca. 87 tons pr. ansat i undersøgelsesperioden. Den største stigning fandt sted mellem 1997 og 1998, fra ca. 70 tons pr. ansat til ca. 72 tons pr. ansat, og mellem 1998 og 1999 til ca. 81 tons pr. ansat. Produktiviteten øgedes igen i undersøgelsesperioden til omkring 87 tons pr. ansat.
h) Lønninger
(107) Mellem 1996 og undersøgelsesperioden er gennemsnitslønningerne pr. ansat steget med 21 %, nemlig fra ca. 42000 EUR i 1996 til ca. 51000 EUR i undersøgelsesperioden, hvilket er samme udvikling som for produktiviteten.
i) Investeringer
(108) Mellem 1996 og undersøgelsesperioden faldt EF-erhvervsgrenens samlede investeringer fra omkring 94 mio. EUR i 1996 til ca. 14 mio. EUR i undersøgelsesperioden. Dette viser, at EF-erhvervsgrenen traf beslutningen om at investere i ny produktionskapacitet i 1995/96, men at denne kapacitet først blev installeret i 1997 og 1998 på grund af den lange frist, som er nødvendig i forbindelse med ibrugtagning af nye anlæg. Investeringerne faldt stærkt i 1999 og var stabile i undersøgelsesperioden.
j) Rentabilitet
(109) EF-erhvervsgrenens finansielle situation forværredes mellem 1996 og undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenens rentabilitet i form af afkastet af salget faldt brat mellem 1996 og 1997, nemlig fra ca. 13 % til ca. 3 %. EF-erhvervsgrenen blev tabsgivende i 1998 (ca. - 7 %). Disse tab udgjorde omkring - 13 % i 1999 og faldt kun svagt i undersøgelsesperioden (- 11 %).
(110) Det skal bemærkes, at Kommissionen ikke medregnede omkostningerne til etablering af de nye produktionslinjer eller til de ovennævnte omstruktureringsaktiviteter ved beregningen af EF-erhvervsgrenens rentabilitet for PET-folie. EF-erhvervsgrenens omstrukturerings- og etableringsomkostninger udgjorde langt over 50 mio. EUR i 1998.
k) Likviditet
(111) Udviklingen i EF-erhvervsgrenens likviditet som følge af aktiviteter i forbindelse med fremstillingen af PET-folie minder meget om udviklingen i rentabiliteten. Likviditeten faldt dramatisk fra et niveau på omkring 100 mio. EUR i 1996 til - 3 mio. EUR i 1999 og forbedredes kun marginalt i undersøgelsesperioden.
l) Afkast af investeringer
(112) Afkastet af investeringerne, udtrykt som forholdet mellem EF-erhvervsgrenens ovennævnte nettofortjeneste på PET-folie og nettoværdien af dens investeringer, fulgte den negative udvikling i rentabiliteten, som er beskrevet ovenfor, idet afkastet af investeringerne faldt fra 21,2 % i 1996 til - 12,4 % i 1999 og derefter forbedredes svagt mod slutningen af undersøgelsesperioden, hvor det udgjorde - 10,3 %.
m) Evnen til at tilvejebringe kapital
(113) Undersøgelsen har vist, at EF-erhvervsgrenen ikke var i stand til at tilvejebringe kapital i den betragtede periode og sandsynligvis heller ikke vil kunne gøre det i fremtiden på grund af dens finansielle situation og især dens forværrede rentabilitet og den negative udvikling i den likviditet, der er skabt af dens aktiviteter i forbindelse med fremstilling af PET-folie. I denne forbindelse skal det bemærkes, at selv om to af de tre selskaber, der udgør EF-erhvervsgrenen, tilhører globalt organiserede grupper af selskaber, som har diversificerede aktiviteter i andre sektorer end PET-folie, er de fortjenstcentre, der tager sig af den pågældende vare, på mange måder separate enheder med egen forvaltning og ledelse.
n) Dumpingmargens størrelse
(114) For så vidt angår virkningerne på EF-erhvervsgrenen af størrelsen af den faktiske dumpingmargen kan de ikke anses for ubetydelige i betragtning af mængden og priserne på importen fra de pågældende lande.
o) Genrejsning fra tidligere subsidiering
(115) For så vidt angår den potentielle genrejsning fra virkningerne af tidligere subsidiering skal det bemærkes, at der over for importen med oprindelse i Indien blev indført en foreløbig antidumpingtold i juli 1999, som bekræftedes endeligt i december 1999. EF-erhvervsgrenen synes imidlertid endnu ikke at have draget fordel af virkningerne af disse foranstaltninger.
5. Konklusion om skade
(116) Undersøgelsen af de ovennævnte faktorer viser, at EF-erhvervsgrenens situation forværredes mellem 1996 og undersøgelsesperioden. Selv om EF-erhvervsgrenen øgede sin produktion og sit salg i den betragtede periode, kunne den ikke følge med væksten i forbruget i Fællesskabet. Dette førte til et tab af markedsandel i løbet af den betragtede periode, der ville have været endnu større, hvis EF-erhvervsgrenen ikke havde sænket sine salgspriser med omkring 34 % på bekostning af dens finansielle situation, dvs. rentabiliteten og likviditeten som følge af aktiviteter i forbindelse med PET-folie. Disse forværredes betydeligt mellem 1996 og undersøgelsesperioden, idet rentabiliteten udgjorde - 11 % i en erhvervsgren, hvor en fortjeneste på 6 % må anses for at være det minimum, der er nødvendigt for at finansiere de investeringer og den forskning og udvikling, som kræves for at følge med den teknologiske udvikling og markedets behov. EF-erhvervsgrenen måtte også reducere antallet af ansatte, som beskæftiger sig med PET-folie, med 11 %.
(117) Ikke desto mindre omstrukturerede EF-erhvervsgrenen sine fremstillingsaktiviteter for den pågældende vare ved både at installere nye produktionslinjer og afmontere mindre effektive gamle produktionslinjer med henblik på at forblive konkurrencedygtig med hensyn til produktivitet og effektivitet. EF-erhvervsgrenen har nu nogle af de mest moderne og effektive produktionslinjer for PET-folie i verden.
(118) På grundlag af ovenstående har Kommissionen derfor foreløbig konkluderet, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. artikel 3 i grundbeslutningen.
G. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Indledning
(119) I henhold til artikel 3, stk. 6 og 7, i grundforordningen undersøgte Kommissionen, om dumpingimporten af PET-folie med oprindelse i de pågældende lande har forvoldt EF-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end dumpingimporten, der samtidig kunne have tilføjet EF-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at en eventuel skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tilskrevet dumpingimporten.
2. Virkningerne af dumpingimporten fra de pågældende lande
(120) Den væsentlige stigning i den pågældende dumpingimports mængde på 83 %, nemlig fra 27624 tons i 1996 til 50590 tons i undersøgelsesperioden, og i dens tilsvarende markedsandel i Fællesskabet, nemlig fra 15 % i 1996 til 20,3 % i undersøgelsesperioden, samt det betydelige underbud, der konstateredes (op til 49 % i undersøgelsesperioden), faldt sammen med forværringen af EF-erhvervsgrenens situation, navnlig for så vidt angik tab af markedsandel, pristryk og faldende rentabilitet, der er blevet til betydelige tab siden 1998 (omkring - 11 % i undersøgelsesperioden).
(121) Som ovenfor nævnt havde EF-erhvervsgrenen over for lavpris- og dumpingimporten valget mellem enten at opretholde salgspriserne med en negativ udvikling i salg og markedsandel til følge eller at sænke salgspriserne og følge tendensen for den pågældende import til skade for rentabiliteten. De fleste producenter i Fællesskabet besluttede at sænke salgspriserne fra 1997 i et forsøg på at bevare eller endda øge deres salgsmængde, så de kunne opnå den kritiske produktionsmasse, som var nødvendig for at dække EF-erhvervsgrenens produktionsomkostninger. Denne strategi førte klart til en forværring af EF-erhvervsgrenens rentabilitet, der allerede faldt mellem 1996 og 1997, og der konstateredes tab fra og med 1998, hvilket afspejler, at markedet for PET-folie er prisfølsomt, og at importpriserne fra de pågældende lande var faldet betydeligt (nemlig med 40 %) mellem 1996 og 1998.
(122) Samtidig kunne EF-erhvervsgrenen ikke drage fordel af den betydelige vækst på fællesskabsmarkedet, hvor forbruget steg med omkring 36 % mellem 1996 og undersøgelsesperioden, mens EF-erhvervsgrenens salgsmængde kun steg med 25 %. Det skal bemærkes, at importen fra de pågældende lande steg med 83 % i samme periode. Hvis EF-erhvervsgrenen ikke havde sænket sine salgspriser i overensstemmelse med priserne på den pågældende import, der faldt med 50 % i den betragtede periode, ville dens markedsandel imidlertid som tidligere nævnt være faldet endnu mere.
(123) Kommissionen finder derfor, at presset fra den pågældende import, hvis mængde og markedsandel voksede betydeligt, og hvis priser - således som det fremgik af det betydelige prisunderbud, der konstateredes - var lave, forårsagede et prisfald for EF-erhvervsgrenen, som førte til en forværring af dens finansielle situation.
3. Virkninger af andre faktorer
a) Import fra tredjelande
(124) Målt i mængde og markedsandel har importen fra tredjelande, der ikke er berørt af den aktuelle procedure, samlet set været mindre end den pågældende import siden 1997.
(125) Nærmere bestemt havde kun importen fra to andre lande end de pågældende lande en markedsandel i Fællesskabet på over 2 %, nemlig USA og Japan.
(126) I denne forbindelse skal det bemærkes, at to af de klagende producenter i Fællesskabet tilhører eller for nylig er fusioneret med selskaber baseret i Japan eller USA. Disse selskabers produktion af deres samlede varesortiment er derfor globalt organiseret, dvs. at produktionen finder sted forskellige steder i verden. De EF-baserede selskaber har således koncentreret sig om at fremstille visse varetyper og supplere deres egen produktion med varer fremstillet af andre selskaber i samme gruppe, som er beliggende uden for Fællesskabet, hovedsagelig i USA og Japan. Samtidig køber selskaber uden for Fællesskabet også de varetyper, hvis produktion er koncentreret i Fællesskabet, med henblik på at sælge dem på deres respektive geografiske markeder. Denne øgede samhandel afspejles i mængden af import med oprindelse i USA og Japan samt i EF-erhvervsgrenens eksportmængde, der er anført herunder.
(127) Undersøgelsen viste også, at nogle af de eksporterende producenter fra de pågældende lande også tilhører grupper med en globalt organiseret produktion, som også importerer nogle af de PET-folietyper, der sælges på EF-markedet, fra USA og Japan for at supplere deres sortiment af PET-folietyper fremstillet i de pågældende lande. Denne situation er også afspejlet i de nedenfor angivne tal vedrørende importen med oprindelse i USA og Japan.
(128) Udtrykt i mængde er importen med oprindelse i USA steget i løbet af den betragtede periode, og navnlig steg den væsentligt mellem 1996 og 1997 (fra 14968 tons til 19746 tons), og den vedblev med at stige i 1998 til 21321 tons. Den faldt svagt i 1999 til 21037 tons og steg igen i undersøgelsesperioden til 22113 tons. Den tilsvarende markedsandel steg med ca. 2 procentpoint mellem 1996 og 1998, faldt med omkring 1 procentpoint i 1999 til 8,7 % og var stabil i undersøgelsesperioden.
(129) Mellem 1996 og undersøgelsesperioden var gennemsnitspriserne på importen med oprindelse i USA desuden højere end gennemsnitspriserne på importen med oprindelse i de pågældende lande og også end EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser, idet de udviklede sig fra 4693 EUR pr. ton i 1996 til 6582 EUR pr. ton i undersøgelsesperioden. Det kan derfor konkluderes, at denne import fandt sted til priser, der ikke lå under EF-erhvervsgrenens salgspriser.
(130) For så vidt angår importen med oprindelse i Japan faldt den udtrykt i mængde mellem 1996 og 1999, nemlig fra 14012 tons til 7523 tons, og steg svagt i undersøgelsesperioden til 8091 tons. Denne imports markedsandel i Fællesskabet faldt betydeligt mellem 1996 og 1998 (fra 7,6 % til 3,5 %) og har derefter været stabil.
(131) Denne import fandt desuden også sted til priser, der i gennemsnit lå over priserne på den pågældende import og EF-erhvervsgrenens priser i den betragtede periode. Importpriserne var forholdsvis stabile i den betragtede periode (fra 5798 EUR pr. ton i 1996 til 5129 EUR pr. ton i undersøgelsesperioden), og der var således ikke tale om underbud af EF-erhvervsgrenens salgspriser.
(132) For så vidt angår importen med oprindelse i andre tredjelande end USA og Japan var dens markedsandel stort set stabil i den betragtede periode, og udtrykt i mængde steg importen med 53 % fra 7088 tons i 1996 til 10830 tons i undersøgelsesperioden. Individuelt tegnede denne import sig i alle tilfælde for mindre end 1 % af fællesskabsmarkedet. Desuden forblev gennemsnitsprisen i samme periode på et højere niveau end gennemsnitsprisen på importerede varer med oprindelse i de pågældende lande, selv om den fulgte den generelle markedsudvikling og i løbet af den betragtede periode faldt fra 3827 EUR pr. ton i 1996 til 2426 EUR pr. ton i undersøgelsesperioden. Det fremgik af undersøgelsen, at der forekom import af varer med oprindelse i Schweiz og Israel; disse varer havde i undersøgelsesperioden en markedsandel på henholdsvis 0,8 % og 0,7 %. Det blev imidlertid konstateret, at der ikke findes nogen væsentlig produktion af PET-folie i disse lande. Det kan derfor ikke udelukkes, at en del af importen fra disse lande har oprindelse i et af de lande, der er omfattet af den aktuelle procedure.
(133) På grundlag af ovenstående konkluderedes det foreløbigt, at importen med oprindelse i andre tredjelande end de pågældende lande, og navnlig importen med oprindelse i USA og Japan, ikke bidrog til den væsentlige skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, og under alle omstændigheder ikke kunne bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den væsentlige skade.
b) Udviklingen i råvarepriserne
(134) En række interesserede parter fremførte, at faldet i salgspriserne på PET-folie på fællesskabsmarkedet hovedsagelig skyldtes faldet på verdensplan i priserne på råvarer til PET-folie, nemlig dimethylterephthalat (DMT), ren terephthalsyre (PTA) og monoethylenglykol (MEG).
(135) Undersøgelsen viste, at priserne på råmaterialer virkelig faldt mellem 1996 og 1998, men at de begyndte at stige i 1999 og vedblev med at stige i undersøgelsesperioden. Omkostningerne til råmaterialer pr. solgt ton PET-folie, der fremstilledes af EF-erhvervsgrenen, faldt desuden også med 15 % indtil 1998 og begyndte at stige i 1999, hvilket fortsatte i undersøgelsesperioden. Samlet set er de gennemsnitlige omkostninger til råvarer pr. solgt ton faldet med 10 % mellem 1996 og undersøgelsesperioden, mens EF-erhvervsgrenens salgspriser er faldet med 34 % i samme periode.
(136) Råvareomkostningerne udgjorde i 1996 i gennemsnit ca. 35 % af de samlede omkostninger i forbindelse med fremstillingen af PET-folie, hvilket faldt til ca. 30 % i 1998. I takt med, at råvarepriserne begyndte at stige, steg denne andel imidlertid til omkring 34 % i 1999 og til 37 % i undersøgelsesperioden. Udviklingen i råvareomkostningerne pr. solgt ton af varen kan således ikke berettige et fald i EF-erhvervsgrenens salgspriser på 34 %.
(137) Selv om faldet i råvarepriserne kan have haft en vis virkning på faldet i salgspriserne indtil 1998, kan det derfor ikke forklare det samlede fald i salgspriserne på 34 % eller den negative udvikling i EF-erhvervsgrenens rentabilitet.
c) Udviklingen i forbruget på fællesskabsmarkedet
(138) Da det åbenbare forbrug af PET-folie i Fællesskabet steg med ca. 36 % i den betragtede periode, kan den væsentlige skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, ikke tilskrives faldende efterspørgsel på fællesskabsmarkedet.
d) EF-erhvervsgrenens overkapacitet og overforsyning på verdensplan
(139) Visse interesserede parter fremførte, at den skade, der var forvoldt EF-erhvervsgrenen, skyldtes dens beslutning om at forøge kapaciteten på et tidspunkt, hvor markedet for PET-folie ikke voksede i samme grad. Det blev hævdet, at EF-erhvervsgrenen ikke kunne berettige en påstand om skade med den begrundelse, at en forøgelse af kapaciteten ikke var blevet ledsaget af en tilsvarende stigning i salget, hvilket havde ført til en lavere kapacitetsudnyttelsesgrad i en periode med overkapacitet for PET-folie på verdensmarkedet.
(140) I denne forbindelse konstateredes det, at EF-erhvervsgrenens beslutning fra 1995/96 om at øge kapaciteten var truffet på grundlag af en forsvarlig analyse af udviklingen på fællesskabsmarkedet for PET-folie. Som anført i forordning (EF) nr. 1810/1999 af og bekræftet ved forordning (EF) nr. 2597/1999 om indførelse af en udligningstold på importen af PET-folie med oprindelse i Indien opmuntrede stigningen i forbruget i Fællesskabet i 1995 EF-erhvervsgrenen til at investere i nye produktionslinjer. Denne beslutning måtte ses i lyset af de store kapitalbehov og den lange periode, som behøves for at tage nye anlæg i brug.
(141) Den nye kapacitet, der blev installeret af EF-erhvervsgrenen mellem 1996 og undersøgelsesperioden, var ikke blot en konsekvens af de beslutninger, der blev truffet i 1995, men også resultatet af en udskiftning eller modernisering af forældede produktionslinjer og af den globale produktionsstrategi, der blev fulgt af nogle af de klagende producenter i Fællesskabet. Mellem 1996 og undersøgelsesperioden steg forbruget i Fællesskabet faktisk med omkring 36 %, dvs. mere end EF-erhvervsgrenens produktion og salg i samme periode. Som ovenfor nævnt fremstiller EF-erhvervsgrenen desuden også PET-folie til eksportmarkederne.
(142) Endvidere konstateredes det, at en række uafhængige kilder synes at erkende, at der findes en global overkapacitet for den pågældende vare. De samme kilder siger imidlertid, at for så vidt angår EF-markedet for PET-folie er den eksisterende produktionskapacitet i Fællesskabet mindre end efterspørgselen, mens produktionskapaciteten i de pågældende lande er alt for stor i forhold til deres hjemmemarkeder. Hvis der er overkapacitet for denne vare på verdensplan, skyldes det derfor sandsynligvis en ny kapacitet opbygget i de seneste år, i mange tilfælde også af de pågældende eksporterende producenter, i Indien, Korea og andre tredjelande, hvor hjemmemarkederne ikke er tilstrækkelig store til at kunne absorbere denne nye kapacitet.
e) EF-erhvervsgrenens konkurrencedygtighed og eksportresultater
(143) I forbindelse med den teknologiske udvikling og EF-erhvervsgrenens produktivitet er det konstateret, at EF-erhvervsgrenen forsøgte at opretholde sit produktions- og salgsniveau mellem 1996 og undersøgelsesperioden, gennemførte investeringer og installerede nye produktionslinjer samt øgede sin produktivitet for ikke at miste markedsandel og konkurrenceevne.
(144) For så vidt angår EF-erhvervsgrenens eksportresultater øgede den i den betragtede periode sit salg på eksportmarkeder, hvor den også konkurrerede med de pågældende eksporterende producenter. Nedenstående tal afspejler også den globale struktur for de to klagende fællesskabsproducenter, som tilhører selskaber baseret i USA og Japan med en global produktionsstrategi og som derfor fremstiller PET-folietyper i Fællesskabet, der derefter eksporteres til andre dele af verden.
(145) EF-erhvervsgrenens eksportsalg steg med 49 % mellem 1996 og undersøgelsesperioden, nemlig fra 19118 tons til 28580 tons, idet den største stigning fandt sted mellem 1998 og 1999 (fra 20951 tons til 26743 tons). Eksportmængden vedblev med at stige i undersøgelsesperioden. Det skal desuden bemærkes, at eksportsalget repræsenterede omkring 18 % af EF-erhvervsgrenens samlede salg i undersøgelsesperioden.
(146) Det fremgår således af EF-erhvervsgrenens eksportresultater, at den er konkurrencedygtig. Dens eksportaktiviteter kan derfor ikke have bidraget til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen.
f) Andre EF-producenters situation
(147) For så vidt angår de øvrige fællesskabsproducenters situation er deres samlede salg faldet fra 13263 tons i 1996 til 12235 tons i undersøgelsesperioden. Den tilsvarende markedsandel i Fællesskabet faldt derfor fra 7,2 % til 4,9 %. Efter en svag stigning i salgsmængden og den tilsvarende markedsandel mellem 1996 og 1997 har der været et fald i begge indikatorer hen imod undersøgelsesperioden.
(148) Ikke desto mindre konstateredes det også, at deres produktionsmængde er steget fra 75130 tons i 1996 til 91654 tons i undersøgelsesperioden. Forskellen mellem den producerede og solgte mængde forklares af, at nogle af disse andre fællesskabsproducenter hovedsagelig fremstiller PET-folie til deres egne bundne formål og kun sælger en begrænset del af deres produktion. Det skal bemærkes, at der blev benyttet mere end 75000 tons PET-folie til bundne anvendelsesformål i Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
(149) I betragtning af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at de øvrige fællesskabsproducenter har oplevet samme negative udvikling som EF-erhvervsgrenen og derfor ikke har bidraget til den forvoldte skade.
g) PET-folie forhandlet af EF-erhvervsgrenen
(150) Nogle interesserede parter hævdede, at i betragtning af EF-erhvervsgrenens forbedringer af produktiviteten og effektiviteten i den betragtede periode kan dens salg af forhandlet PET-folie, der hovedsagelig var købt i USA og Japan, have bidraget til den væsentlige skade, den har lidt.
(151) Som ovenfor nævnt tilhører to af de klagende producenter i Fællesskabet selskaber baseret i Japan eller USA eller er for nylig blevet fusioneret med sådanne selskaber. Produktionen af deres samlede varesortiment er derfor globalt organiseret, og de EF-baserede selskaber supplerer deres egen produktion med varer fremstillet af andre selskaber i samme gruppe, som er beliggende uden for Fællesskabet, hovedsagelig i USA og Japan.
(152) Undersøgelsen viste, at EF-erhvervsgrenens salg af forhandlet PET-folie løbende faldt fra 15236 tons i 1996 til 8723 tons i 1999. Det steg i undersøgelsesperioden til 11495 tons som følge af en nedlukning af en produktionslinje hos en af fællesskabsproducenterne, som måtte supplere sin produktion med PET-folie med oprindelse i USA. Den andel af de tre klagende EF-producenters samlede salg, der udgøres af forhandlet PET-folie, faldt fra 14,8 % i 1996 til 9,5 % i undersøgelsesperioden.
(153) EF-erhvervsgrenens salg af forhandlet PET-folie kan således ikke have bidraget til den skade, som er forvoldt EF-erhvervsgrenen.
4. Konklusion om årsagssammenhæng
(154) Den betydelige stigning i den importerede mængde varer fra de pågældende lande og i disse varers markedsandel, de betydelige prisfald og prisunderbuddet har haft betydelige negative følger for EF-erhvervsgrenens situation. Der fandtes desuden ikke andre faktorer, som kunne have bidraget til den skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt.
(155) Det konkluderes derfor foreløbigt, at den væsentlige skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, er forårsaget af importen af PET-folie med oprindelse i Indien og Korea.
H. FÆLLESSKABETS INTERESSER
(156) Med henblik på at vurdere Fællesskabets interesser gennemførte Kommissionen en undersøgelse af de sandsynlige følger for de berørte erhvervsdrivende af en eventuel indførelse af foranstaltninger. Der blev sendt specifikke spørgeskemaer til en række parter, der blev anset for at have direkte interesse i den af undersøgelsen omfattede vare, nemlig EF-erhvervsgrenen, andre producenter i Fællesskabet, Toray Plastics Europe, leverandører af råvarer til PET-folie, ikke-forretningsmæssigt forbundne importører og forhandlere, der handler med den pågældende vare, samt brugere af PET-folie.
1. EF-erhvervsgrenen
a) EF-erhvervsgrenens karakter og struktur
(157) EF-erhvervsgrenen består af tre selskaber, som udelukkende beskæftiger sig med PET-folie. Selv om to af dem tilhører globalt organiserede selskaber med hjemsted i Japan og USA, er de fortjenstcentre, der tager sig af aktiviteter i forbindelse med fremstilling og salg af PET-folie, separate enheder, hvis administrative og forsknings- og udviklingsmæssige aktiviteter er beliggende i Fællesskabet.
(158) Produktionen af PET-folie er kapitalintensiv og stærkt automatiseret. Den arbejdsstyrke i EF-erhvervsgrenen, der direkte beskæftiger sig med PET-folie, udgjorde 1921 personer i undersøgelsesperioden.
b) EF-erhvervsgrenens levedygtighed
(159) Til trods for konklusionen om, at der foreligger væsentlig skade, synes EF-erhvervsgrenen at være levedygtig og konkurrencedygtig. Denne foreløbige vurdering er baseret på en undersøgelse af følgende elementer:
- Positionen på fællesskabsmarkedet: EF-erhvervsgrenen har en markedsandel på 44 % og er således en veletableret aktør på fællesskabsmarkedet og brugerindustriens partner.
- Graden af investeringer og fornyelse af maskiner: EF-erhvervsgrenen har investeret i nye produktionslinjer og har lukket de produktionslinjer, der var mindre effektive.
- Omstrukturering og effektivitetsforøgelse: EF-erhvervsgrenen har rationaliseret sin produktion, moderniseret sine maskiner og øget sin produktionskapacitet. Samtidig har den reduceret sin arbejdsstyrke og derved øget produktiviteten i forbindelse med produktionen af PET-folie ved at gøre de eksisterende fabrikker mere effektive. Det er endvidere lykkedes den at nedbringe sine produktionsomkostninger pr. enhed med omkring 16 % i den betragtede periode.
- Eksportresultater: EF-erhvervsgrenens eksport af den pågældende vare steg i den betragtede periode og udgjorde 28580 tons i undersøgelsesperioden.
- Produktionsteknologi: EF-erhvervsgrenen har været centralt placeret ved udviklingen af produktionsteknologi til PET-folie. Dens produktivitet og effektivitet lever op til standarden på verdensplan. EF-erhvervsgrenen har nu nogle af verdens mest moderne og effektive produktionslinjer for PET-folie.
(160) Som ovenfor nævnt synes EF-erhvervsgrenen på grund af forekomsten af dumping ikke som forventet at have opnået fordel af virkningerne af de udligningsforanstaltninger, der blev indført i 1999.
c) Mulige virkninger af en eventuel indførelse af foranstaltninger
(161) Hvis der ikke indføres antidumpingforanstaltninger, vil EF-erhvervsgrenen fortsat være udsat for prisunderbud og det deraf følgende pristryk, som førte til forværringen af dens rentabilitet. Hvis en sådan situation fortsætter, vil EF-producenterne ikke have andet alternativ end at lukke visse produktionslinjer eller endda hele fabrikker, der udelukkende anvendes til fremstilling af PET-folie.
(162) Da de selskaber, der udgør EF-erhvervsgrenen hovedsagelig, hvis ikke udelukkende, fremstiller PET-folie, kan selv disse selskabers overlevelse på lang sigt blive bragt i fare. Derfor vil omkring 1900 arbejdspladser, der er direkte forbundet med fremstillingen af PET-folie, også blive bragt i fare, hvis EF-erhvervsgrenen lukker sine fabrikker.
(163) Hvis der på den anden side indføres antidumpingforanstaltninger, kan det for det første forventes, at priserne vil stige, skønt sandsynligvis ikke med hele antidumpingtolden, da der fortsat vil være konkurrence mellem producenter i Fællesskabet, importerede varer med oprindelse i de pågældende lande og importerede varer med oprindelse i andre tredjelande. Da det kan forventes, at kapaciteten vil blive udnyttet yderligere, vil dette for det andet føre til en stigning i produktionen, hvilket igen vil gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at reducere enhedsomkostningerne yderligere. Det kan derfor også forventes, at EF-erhvervsgrenen øger sin markedsandel i Fællesskabet som følge af det øgede salg. Konkluderende kan det forventes, at stigningen i produktionen og salgsmængden på den ene side og det yderligere fald i enhedsomkostningerne på den anden side, eventuelt kombineret med en beskeden prisstigning, vil gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at genvinde rentabilitet og markedsandel.
2. Andre producenter i Fællesskabet og Toray Plastics Europe
(164) Oplysningerne fra disse selskaber tyder ikke på, at de foreslåede foranstaltninger vil have virkninger for deres situation, som er væsentligt forskellige fra de ovennævnte virkninger for EF-erhvervsgrenen, selv om disse virkninger højst sandsynligt vil være mere begrænsede for de bundne producenter.
3. Leverandører af råvarer til PET-folie
(165) Der blev sendt spørgeskemaer om Fællesskabets interesser til ti leverandører af råvarer til PET-folie, dvs. DMT, PTA og MEG, som hovedsagelig sælger til EF-erhvervsgrenen, men også til nogle af de eksporterende producenter. Kun fire leverandører samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen.
(166) På grundlag af oplysningerne fra disse samarbejdsvillige leverandører konstateredes det, at salget af de pågældende råvarer til producenter af PET-folie kun tegnede sig for en mindre del af disse selskabers samlede omsætning. Kommissionen finder derfor, at en indførelse af antidumpingforanstaltninger vil have begrænsede virkninger for disse selskaber, som ikke desto mindre kan opnå fordele af højere salgsmængder og forbedret rentabilitet, hvorimod disse selskaber i tilfælde af, at der ikke indføres antidumpingforanstaltninger, højst sandsynligt vil indskrænke eller helt indstille deres aktiviteter i forbindelse med fremstilling af de pågældende råvarer, hvis EF-erhvervsgrenen køber mindre mængder deraf.
4. Ikke-forretningsmæssigt forbundne importører og forhandlere i Fællesskabet
a) Import- og distributionskanalernes struktur
(167) Distributionen af PET-folie i Fællesskabet er kendetegnet ved et forholdsvist lille antal importører og forhandlere. Det fremgik af undersøgelsen, at producenter og brugere af PET-folie har direkte kontakter, da de sidstnævnte ikke altid benytter mellemmænd ved køb af PET-folie.
b) Importørernes og forhandlernes økonomiske situation
(168) Der blev sendt omkring 20 spørgeskemaer til importører og forhandlere i Fællesskabet. Der blev kun modtaget to besvarelser. Det fremgår af de indhentede oplysninger, at importørerne i Fællesskabet køber PET-folie fra en række leveringskilder, som omfatter de pågældende lande og EF-erhvervsgrenen. Det kan således konkluderes, at de ud over at importere den pågældende vare med oprindelse i Indien og Korea også handler med PET-folie købt fra EF-erhvervsgrenen og/eller fra andre tredjelande. For de selskaber, som besvarede spørgeskemaet, udgjorde salget af PET-folie en væsentlig del af deres respektive samlede omsætning.
c) Virkningerne af en eventuel indførelse af foranstaltninger
(169) De to samarbejdsvillige importører har hævdet, at en indførelse af en høj antidumpingtold ville lukke fællesskabsmarkedet for de traditionelle leverandører fra Det Fjerne Østen. Det hævdedes også, at eftersom EF-erhvervsgrenen ikke kunne dække efterspørgselen i Fællesskabet efter PET-folie, ville importørernes og forhandlernes økonomiske situation blive forværret, hvis importen fra de pågældende lande ophørte, da de ikke ville kunne dække efterspørgselen.
(170) For så vidt angår en lukning af fællesskabsmarkedet for importerede varer er målet for antidumpingforanstaltninger ikke at forhindre importerede varer i at komme ind på EF-markedet, men at genskabe redelige konkurrencevilkår på markedet. I denne forbindelse skal det bemærkes, at importen med oprindelse i et af de pågældende eksportlande allerede er genstand for udligningsforanstaltninger, men alligevel er fortsat efter indførelsen af foranstaltninger. Desuden findes der et antal alternative leveringskilder (nemlig tredjelande, som ikke er omfattet af den aktuelle undersøgelse), som ikke er genstand for foranstaltninger, og som i undersøgelsesperioden tegnede sig for henved 19 % af forbruget i Fællesskabet.
(171) Kommissionen undersøgte desuden, hvilke virkninger antidumpingforanstaltninger vil have på importørernes og forhandlernes økonomiske situation på baggrund af de foranstaltninger, der allerede er indført i udligningsproceduren. Det er i denne sammenhæng værd at bemærke, at samarbejdsviljen i den aktuelle procedure er endnu mindre end i den tidligere undersøgelse, hvilket tyder på, at de udligningsforanstaltninger, der blev indført i 1999, ikke havde nogen større virkninger for dem.
(172) Virkningerne af en antidumpingtold på importørernes og forhandlernes situation skal også ses på baggrund af, at disse parter handler med andre varer og selv køber hos forskellige leverandører, f.eks. EF-erhvervsgrenen, de pågældende lande og andre tredjelande. De to samarbejdsvillige importører har faktisk erklæret, at prisen ikke er den eneste faktor, de tager i betragtning, når de køber PET-folie, men at de også tager hensyn til f.eks. service, leveringsbetingelser osv.
(173) Hvis der indføres antidumpingforanstaltninger, kan priserne på PET-folie på fællesskabsmarkedet stige. Det kan derfor ikke udelukkes, at denne prisstigning vil få negative virkninger for importørerne og forhandlerne, som kan få deres avancer reduceret. Det skal imidlertid bemærkes, at importørerne og forhandlerne kan vælge at øge deres indkøb fra EF-erhvervsgrenen og opnå rabatter for større mængder eller skifte til tredjelande. Som ovenfor nævnt køber de to importører, som samarbejdede i forbindelse med den aktuelle undersøgelse, rent faktisk ikke blot PET-folie i de pågældende lande, men også fra EF-erhvervsgrenen og fra andre tredjelande.
(174) På dette grundlag har Kommissionen foreløbigt konkluderet, at en indførelse af foranstaltninger sandsynligvis ikke vil have alvorlige følger for importørerne og forhandlerne af PET-folie i Fællesskabet.
5. Brugerne af PET-folie i Fællesskabet
a) Brugerindustriernes karakter og struktur
(175) Som ovenfor nævnt har PET-folie fem brede anvendelsesformål, der typisk identificeres i erhvervsgrenen, nemlig magnetiske medier, indpakning samt elektriske, afbildningsmæssige og industrielle anvendelsesformål. PET-folie anvendes således til en lang række formål: emballering af levnedsmidler, medicinske anvendelsesformål, husholdningsformål, i automobiler, motorer, kondensatorer og elektriske anvendelsesformål, til kreditkort, pengesedler, identitetskort samt video- og lydbånd osv. Da der er tale om mange forskellige brugerindustrier, tegner PET-folie sig for forskellige andele af omkostningerne til de færdige varer.
b) Virkningerne af en eventuel indførelse af foranstaltninger
(176) Der blev sendt spørgeskemaer til mere end 80 brugere i Fællesskabet. Der blev modtaget 23 besvarelser, hvoraf mange var ufuldstændige, mens en indeholdt meget begrænsede oplysninger, der ikke kunne tages i betragtning. Nogle brugere besluttede ikke at besvare spørgeskemaet, men fremsatte en række bemærkninger. Denne begrænsede samarbejdsvilje tyder på, at undersøgelsens udfald højst sandsynligt ikke vil have større virkninger for en række brugere, enten fordi PET-folie som råvare ikke er en væsentlig omkostningsfaktor for dem, eller fordi deres produktion af mere forarbejdede varer, hvortil der benyttes PET-folie, kun tegner sig for en mindre del af deres samlede produktion.
(177) De samarbejdsvillige brugere tegner sig for en væsentlig del af forbruget i Fællesskabet. På grundlag af de besvarelser, der indeholdt oplysninger om indkøbte mængder, blev det fastslået, at 20 af de samarbejdsvillige brugeres indkøb af PET-folie tegnede sig for omkring 28 % af forbruget i Fællesskabet af PET-folie i undersøgelsesperioden og for omkring 40 % af importen fra de pågældende lande.
(178) Det fremgik af oplysninger fra 22 af de samarbejdsvillige brugere, at deres samlede arbejdsstyrke udgjorde ca. 19571 personer i undersøgelsesperioden, hvoraf omkring 7390 var direkte eller indirekte involveret i fremstilling af varer, hvortil der blev benyttet PET-folie. Deres samlede omsætning var ca. 4204 mio. EUR i undersøgelsesperioden, hvoraf ca. 1195 mio. EUR vedrørte varer, hvori der indgik PET-folie. Mellem 1996 og undersøgelsesperioden faldt salget af disse slutprodukter i Fællesskabet svagt fra omkring 1196 EUR til omkring 1195 mio. EUR.
(179) 15 brugere afgav oplysninger om rentabiliteten af salget i Fællesskabet af varer, hvori der indgår PET-folie. På denne baggrund konstateredes der en vejet gennemsnitlig fortjeneste på ca. 4,3 % i undersøgelsesperioden. Denne vejede gennemsnitlige fortjeneste afspejler situationen for visse brugere i markedssegmenter i tilbagegang (magnetiske anvendelsesformål, fremstilling af video- og lydbånd). Den gennemsnitlige fortjeneste for samarbejdsvillige brugere i andre segmenter vil være betydeligt højere, nemlig over 10 %.
(180) På grundlag af oplysninger herom fra 16 brugere fremgik det desuden, at købet af PET-folie for 11 brugere tegnede sig for mindre end 20 % af produktionsomkostningerne for de endelige varer, hvorimod varen for fem brugere udgjorde mellem 20 % og 54,6 % af omkostningerne. Det konstateredes, at af de fem sidstnævnte brugere købte fire næsten udelukkende varen fra producenter i Fællesskabet, mens en købte både fra producenter i Fællesskabet og de pågældende lande.
(181) Brugerne fandtes at købe PET-folie fra en række leveringskilder. Det konstateredes, at otte brugere i undersøgelsesperioden kun købte PET-folie fra producenter i Fællesskabet, otte købte fra de pågældende lande og producenter i Fællesskabet, tre købte kun fra producenter i Fællesskabet og tredjelande og endelig købte tre brugere fra producenter i Fællesskabet, de pågældende lande og tredjelande. Ingen af brugerne købte udelukkende fra de pågældende lande.
(182) På grundlag af oplysningerne fra de samarbejdsvillige brugere kan det konstateres, at en gennemsnitlig bruger af PET-folie vil købe omkring 58 % af sit forbrug af varen fra EF-erhvervsgrenen, omkring 28 % fra de pågældende lande og omkring 14 % fra andre tredjelande.
(183) På grundlag af disse oplysninger konkluderedes det, at resultatet af undersøgelsen sandsynligvis ikke ville have vigtige følger for brugerindustrierne, enten fordi PET-folie som et råmateriale ikke er en betydningsfuld omkostningsfaktor for dem, eller fordi deres produktion af varer baseret på PET-folie kun tegner sig for en mindre del af deres samlede produktion. Brugere, som købte PET-folie fra Indien og Korea, fandtes desuden også at købe varen fra andre kilder, herunder både producenter i Fællesskabet og i andre tredjelande end de pågældende lande.
(184) De brugere, der hævdede, at der kan være kapacitetsmangel i Fællesskabet enten generelt eller for bestemte varetyper, som ikke fremstilles i Fællesskabet, vil desuden være i stand til at købe PET-folie enten fra de pågældende lande eller fra andre alternative forsyningskilder.
(185) Hvis der ikke indføres foranstaltninger, er det sandsynligt, at en eventuel indstilling af EF-erhvervsgrenens aktiviteter i forbindelse med fremstilling af PET-folie vil skabe alvorlige forsyningsproblemer, der vil have negative følger for brugerne. En række samarbejdsvillige brugere, hvoraf nogle udelukkende køber fra producenter i Fællesskabet og andre har flere forsyningskilder, har faktisk erklæret, at de af en række årsager foretrækker PET-folie fremstillet i Fællesskabet, f.eks. kvaliteten med hensyn til service og logistik, prisstabilitet, sikre og nære forsyningskilder, varens pålidelighed, muligheden for at udvikle emner og varer til bestemte formål osv.
(186) På dette grundlag har Kommissionen foreløbigt konkluderet, at en indførelse af foranstaltninger sandsynligvis ikke vil have alvorlige følger for brugerne af PET-folie i Fællesskabet.
6. Konkurrence og handelsforvridende virkninger
(187) For så vidt angår virkningerne af eventuelle foranstaltninger på konkurrencen i Fællesskabet har nogle interesserede parter fremført, at told vil føre til, at de pågældende eksporterende producenter vil forsvinde fra EF-markedet og derved mindske konkurrencen betydeligt samt øge den allerede dominerende stilling, som EF-erhvervsgrenen har fået som følge af de nylige virksomhedsfusioner.
(188) Det forekommer imidlertid mere sandsynligt, at i det mindste nogle af de pågældende eksporterende producenter vil fortsætte med at sælge PET-folie i Fællesskabet, men til ikke-skadevoldende priser, da de har et solidt teknologisk grundlag og en stærk stilling på markedet i Fællesskabet. Denne konklusion bekræftes af udviklingen på markedet efter indførelsen af udligningstold på importen af PET-folie med oprindelse i Indien i 1999. Hvis der ikke indføres antidumpingforanstaltninger, kan det på den anden side ikke udelukkes, at EF-erhvervsgrenen vil indstille sin produktion af PET-folie i Fællesskabet og derved styrke de eksporterende producenters position og i betydelig grad svække konkurrencen på fællesskabsmarkedet.
(189) For så vidt angår argumentet om EF-erhvervsgrenens potentielt dominerende stilling skal det endelig bemærkes, at Kommissionen i sine beslutninger(7) vedrørende nylige fusioner, der påvirker visse klagende producenter i Fællesskabet, har konkluderet, at disse operationer ikke har ført til etablering eller styrkelse af dominerende stillinger for disse selskaber i henhold til nogen definition af markedet. Det fremgik endvidere af undersøgelsen, at EF-producenterne konkurrerer indbyrdes både på fællesskabsmarkedet og på eksportmarkederne. Producenterne i Fællesskabet har desuden ikke en tilstrækkelig produktionskapacitet til fuldt ud at dække den samlede efterspørgsel på fællesskabsmarkedet. Der vil derfor med sikkerhed stadig forekomme import efter en indførelse af antidumpingforanstaltninger.
(190) Da der som nævnt højst sandsynligt stadig vil blive importeret varer med oprindelse i de pågældende lande, vil der fortsat være stærk konkurrence efter en indførelse af antidumpingforanstaltninger. Der vil være et betydeligt antal aktører på markedet, der vil kunne dække efterspørgselen, og heriblandt EF-erhvervsgrenen, som vil tilbyde et bredt sortiment af varetyper. En eventuel indførelse af antidumpingtold vil således ikke begrænse brugernes valgmuligheder eller svække konkurrencen.
7. Konklusion om Fællesskabets interesser
(191) På baggrund af ovenstående fastslås det, at der ikke er nogen tvingende grund til ikke at indføre antidumpingtold.
I. MIDLERTIDIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(192) I betragtning af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser bør der indføres midlertidige antidumpingforanstaltninger for at hindre, at dumpingimporten forårsager yderligere skade for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet.
1. Skadestærskel
(193) De midlertidige foranstaltninger bør indføres med et niveau, der et tilstrækkeligt til at afhjælpe den skade, der er forårsaget af den pågældende import, men uden af overstige de konstaterede dumpingmargener. Ved beregningen af størrelsen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af den skadevoldende dumping, fandtes det, at enhver foranstaltning burde gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at genvinde dens omkostninger og samlet opnå en fortjeneste før skat, som med rimelighed kunne forventes på salget af samme vare i Fællesskabet under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden dumpingimport.
(194) På grundlag af de foreliggende oplysninger fandtes det foreløbigt, at en fortjenstmargen på 6 % af omsætningen kunne anses for en passende minimumsfortjeneste, som EF-erhvervsgrenen kunne forvente at opnå, hvis der ikke forekom skadelig dumping, og under hensyntagen til dens finansielle situation i tidligere år. Det fandtes også, at denne fortjeneste ville gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at foretage de nødvendige investeringer.
(195) Den nødvendige prisforhøjelse fastsattes derefter på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige importpris, der anvendtes med henblik på beregning af underbud, og den ikke-skadevoldende pris for de forskellige modeller, som EF-erhvervsgrenen solgte på fællesskabsmarkedet. Den ikke-skadevoldende pris er blevet beregnet ved at lægge EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige faktiske tab til dens salgspris samt yderligere tillægge ovennævnte fortjenstmargen på 6 %. Forskelle som følge af denne sammenligning blev derefter udtrykt i procent af den samlede cif-importværdi. Disse forskelle lå i alle tilfælde over de konstaterede dumpingmargener.
2. Midlertidige foranstaltninger
(196) På baggrund af ovenstående og i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen fastslås det, at der bør indføres en midlertidig antidumpingtold svarende til de fastlagte dumpingmargener, da de konstaterede skadestærskler som nævnt i alle tilfælde var højere end dumpingmargenerne.
(197) Resttolden for de ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter i de respektive lande bør, da samarbejdsviljen blev anset for betydelig i begge lande, fastsættes på grundlag af den højeste toldsats, der er fastsat for de samarbejdsvillige producenter fra disse lande, som indgik i stikprøven.
(198) I overensstemmelse med artikel 14, stk. 1, i grundforordningen må ingen vare pålægges både antidumping- og udligningstold med det formål at afhjælpe en og samme situation, som er opstået som følge af dumping eller eksportsubsidiering. For så vidt angår tolden for Indien blev den gældende udligningstold, der svarer til eksportsubsidierne, trukket fra den antidumpingtold, der foreslås anvendt. For de ikke-samarbejdsvillige selskaber svarer det fratrukne beløb til eksportsubsidiet for det samarbejdsvillige selskab, som lå til grund for fastsættelsen af restdumpingmargenen (og derfor resttolden).
(199) På grundlag af ovenstående og under hensyntagen til resultaterne af den tidligere antisubsidieundersøgelse udgør den foreslåede midlertidige told udtrykt i procent af prisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, følgende:
INDIEN
TABELPOSITION
KOREA
TABELPOSITION
(200) De antidumpingtoldsatser for individuelle selskaber, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af den foreliggende undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der konstateredes for disse selskaber i undersøgelsen. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for "alle andre selskaber") udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land og fremstillet af selskaberne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Varer, som er fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den operative del af denne forordning med navn og adresse, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for "alle andre selskaber".
(201) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen(8) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Kommissionen vil efter høring af det rådgivende udvalg ændre forordningen i overensstemmelse dermed ved at ajourføre listen over de selskaber, der er omfattet af individuelle toldsatser.
J. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE
(202) Af hensyn til god administration bør der fastsættes en periode, inden for hvilken de interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der er fastsat i meddelelsen om indledningen af undersøgelsen, kan fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Det skal bemærkes, at alle afgørelser, der træffes vedrørende indførelsen af told med henblik på denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på indførelse af en endelig told -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af polyethylenterephthalatfolie ("PET-folie") henhørende under KN-kode ex 3920 62 19 og ex 3920 62 90 (Taric-kode 3920 62 19 10, 3920 62 19 15, 3920 62 19 25, 3920 62 19 30, 3920 62 19 35, 3920 62 19 40, 3920 62 19 45, 3920 62 19 50, 3920 62 19 55, 3920 62 19 60, 3920 62 19 62, 3920 62 19 64, 3920 62 19 65, 3920 62 19 70, 3920 62 19 75, 3920 62 19 80, 3920 62 19 81, 3920 62 19 85, 3920 62 19 87, 3920 62 19 89, 3920 62 19 91, 3920 62 90 30 og 3920 62 90 91 ) og med oprindelse i Indien og Republikken Korea.
2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer fremstillet af følgende selskaber:
TABELPOSITION
3. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er angivet.
4. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af den vare, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
1. Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for en måned fra datoen for denne forordnings ikrafttræden, jf. dog artikel 20 i forordning (EF) nr. 384/96.
2. I medfør af artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de berørte parter inden for en frist på en måned fra denne forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til anvendelsen heraf.
Artikel 3
1. Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
2. Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 23. februar 2001.
Komission asetus (EY) N:o 367/2001,
annettu 23 päivänä helmikuuta 2001,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon tuonnissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2238/2000(2), ja erityisesti sen 7 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta,
sekä katsoo seuraavaa:
A MENETTELY
1 Aloittaminen
(1) Komissio ilmoitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 27 päivänä toukokuuta 2000 julkaistulla ilmoituksella(3), jäljempänä "menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus", polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Intiasta ja Korean tasavallasta, jäljempänä "Korea", peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon, jäljempänä "PET-kalvo" tuonnissa.
(2) Menettelyn aloittaminen perustui kahteen valitukseen (yhteen Intiasta ja yhteen Koreasta peräisin olevaa tuontia koskevaan valitukseen), jotka yli 50:tä prosenttia PET-kalvojen tuotannosta yhteisössä edustavat neljä yhteisön tuottajaa eli Du Pont Teijin Films Ltd, Mitsubishi Polyester Film GmbH, Nuroll SpA ja Fapack, jäljempänä "valituksen tekijät", olivat tehneet huhtikuussa 2000. Valituksessa esitetty näyttö polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta oli riittävä oikeuttamaan polkumyyntimenettelyn aloittamisen.
(3) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti niille vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille, loppukäyttäjille ja raaka-aineiden toimittajille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä asianomaisten viejämaiden edustajille ja valituksen tekijöille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(4) Useat asianomaisten maiden vientiä harjoittavat tuottajat sekä yhteisön tuottajat, loppukäyttäjät, raaka-aineiden toimittajat ja tuojat esittivät kantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka olivat sitä edellä mainitun määräajan kuluessa pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä, annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.
(5) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kaikille muille yrityksille, jotka olivat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa lukuun ottamatta niitä vientiä harjoittavia tuottajia, jotka eivät kuuluneet otokseen tai eivät pyytäneet yksilöllistä kohtelua. Kyselyyn vastasi kolme valituksen tehnyttä ja kolme valituksen tekijöihin kuulumatonta yhteisön tuottajaa, seitsemän asianomaisten maiden vientiä harjoittavaa tuottajaa sekä niihin etuyhteydessä olevat yhteisön tuottajat, kaksi etuyhteydetöntä yhteisön tuojaa sekä 23 käyttäjää.
(6) Komissio hankki ja tarkasti kaikki polkumyynnin, vahingon ja yhteisön edun alustavaa määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin:
a) Valituksen tehneet yhteisön tuottajat
- Du Pont Teijin Films Ltd, Contern, Luxemburg ja Wilton, Yhdistynyt kuningaskunta
- Mitsubishi Polyester Film GmbH, Wiesbaden, Saksa
- Nuroll Spa, Caserta, Italia.
b) Valituksen tekijöihin kuulumattomat yhteisön tuottajat
- 3M, Caserta, Italia.
c) Etuyhteydettömät yhteisön tuojat
- Coveme Spa, San Lazzaro di Savena, Italia
- Montefiore, Bioggio, Sveitsi.
d) Asianomaisten viejämaiden vientiä harjoittavat tuottajat
Intia
- Ester Industries Ltd, New Delhi
- Gareware Polyester Limited, Aurungabad
- Flex Industries Ltd, Noida
- Jindal Polyester Ltd, New Delhi.
Korea
- Toray Saehan Inc. / Saehan Ind Inc., Soul
- Kolon Industries Inc., Kwacheon
- SKC Co Ltd, Soul.
e) Etuyhteydessä olevat tuojat
- Gareware Polyester International Ltd, Harrow, Middlesex, Yhdistynyt kuningaskunta
- SKC Europe GmbH, Frankfurt, Saksa
- Saehan Deutschland GmbH, Eschborn, Saksa.
(7) Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 1999 ja 31 päivän maaliskuuta 2000 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttavia kehityssuuntauksia varten komissio tarkasteli tietoja, jotka kattoivat 1 päivän tammikuuta 1996 ja 31 päivän maaliskuuta 2000 välisen ajanjakson, jäljempänä "tarkastelujakso".
2 Intiasta peräisin olevassa tuonnissa voimassa olevat tasoitustullit
(8) Intiasta tuleva PET-kalvojen tuonti on hiljattain ollut tukien vastaisen tutkimuksen kohteena, ja Intiasta peräisin olevassa PET-kalvojen tuonnissa otettiin neuvoston asetuksella (EY) N:o 2597/1999(4) käyttöön lopulliset tasoitustoimenpiteet.
B TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1 Tarkasteltavana oleva tuote
a) Tuotteen kuvaus
(9) Tarkasteltavana oleva tuote on liimalla päällystämätön polyeteenitereftalaattikalvo, lukuun ottamatta taipuisien magneettilevyjen (levykkeiden) ja valopolymeeripainolevyjen valmistukseen tarkoitettuja kalvoja, joita tuodaan tiettyä käyttötarkoitusta koskevien yhteisön säännösten mukaisesti. PET-kalvo valmistetaan aina PET-polymeeristä, ja se koostuu peruskalvosta, jota voidaan käsitellä joko tuotantoprosessin aikana tai sen jälkeen. Tyypillisiä peruskalvon käsittelytapoja ovat koronakäsittely, metallointi tai kemiallinen päällystys.
(10) PET-kalvo eroaa muista muovikalvoista erityisten fyysisten, kemiallisten ja teknisten erityisominaisuuksiensa suhteen. Näitä PET-kalvon ominaisuuksia ovat esimerkiksi hyvä vetolujuus, erinomaiset sähköiset ominaisuudet, matala kosteusabsorptio, kosteuskestävyys, alhainen kutistuvuus sekä hyvät suojaominaisuudet. Vaikka eri PET-kalvotyypit näin ollen eroavat toisistaan mainittujen erityisominaisuuksien suhteen, niillä on samat PET-peruskalvon fyysiset, tekniset ja kemialliset ominaisuudet.
(11) PET-kalvolla on viisi yleistä käyttötarkoitusta viidellä markkinalohkolla eli magneettisten materiaalien alalla, pakkaus-, sähkö- ja kuvatallennealalla sekä teollisuudessa. Yhtä PET-kalvotyyppiä voidaan kuitenkin usein käyttää eri käyttötarkoituksiin, minkä johdosta tuotetyypit ovat pitkälti korvattavissa keskenään. Tutkimusta varten PET-kalvot ryhmiteltiin tuotetyyppeihin markkinalohkon, paksuuden, päällystysominaisuuksien, pintakäsittelyn, mekaanisten ominaisuuksien sekä kirkkauden/sameuden perusteella edellä mainitut ominaisuudet huomioon ottaen.
(12) Tuote luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 3920 62 19 ja 3920 62 90. Tutkimuksesta on ilmennyt, että tarkasteltavana olevaa tuotetta on luokiteltu tuotaessa myös CN-koodiin 3920 69 00. Kyseistä luokittelua on kuitenkin pidettävä virheellisenä eikä menettelyä voida sen perusteella laajentaa koskemaan muita tuotteita, jotka luokitellaan muihin CN-koodeihin. Väitettiin myös, että tuotteita on tuotaessa saatettu luokitella CN-koodeihin 3920 62 11 ja 3920 62 13 , mutta tutkimuksen kuluessa ei ilmennyt näyttöä virheellisestä luokittelusta kyseisiin koodeihin.
b) Osapuolten esittämät väitteet
(13) Kaksi otokseen kuuluvaa tuottajaa väitti, että metalloitu PET-kalvo olisi jätettävä käynnissä olevan menettelyn ulkopuolelle, koska se ei ole samanlainen eikä samankaltainen tuote kuin PET-peruskalvo. Väitettiin, että metalloitua PET-kalvoa jalostetaan edelleen erillisessä tuotantojärjestelmässä lisäämällä PET-peruskalvoon metallihiukkasia, lähinnä alumiinia. Edelleen huomautettiin, että metalloitu kalvo olisi luokiteltava harmonoidun järjestelmän nimikkeeseen 3921 ja että kyseistä koodia ei ollut mainittu tutkimuksen vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa.
(14) Edelleen väitettiin, että videonauhan valmistukseen käytettävää PET-kalvoa ja PET-peruskalvoa ei voida pitää samankaltaisina, koska ensiksi mainittuja ei tuoteta tavanomaisessa tuotantolinjassa vaan ne ovat valmistuksen jälkeen erillisessä tuotantojärjestelmässä päällystettyjä PET-kalvoja. Lisäksi niiden hinnat ovat korkeammat kuin PET-peruskalvon hinnat.
(15) Lisäksi huomautettiin, että sähköalalla eristeenä käytettävä PET-kalvo ja muihin käyttötarkoituksiin käytettävä PET-kalvo eivät ole korvattavissa keskenään ja että myös ne olisi tämän vuoksi jätettävä menettelyn ulkopuolelle.
(16) Eräät otokseen kuuluvat vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että menettely olisi pitänyt rajata koskemaan ainoastaan sellaisia PET-kalvoja, joiden paksuus on alle 25 mikrometriä eli niin sanottuja ohuita kalvoja ja että PET-kalvot, joiden paksuus on yli 25 mikrometriä eli niin sanotut paksut kalvot olisi näin ollen pitänyt jättää menettelyn ulkopuolelle. Väitettiin, että ohutta ja paksua kalvoa käytetään eri markkinalohkoissa ja että niitä valmistetaan erilaisin konein ja laittein. Edelleen väitettiin, että komissio on aiemmissa tutkimuksissa erotellut paksun ja ohuen kalvon.
(17) Yksi otokseen kuuluva vientiä harjoittava tuottaja väitti, että menettely olisi pitänyt rajata koskemaan niitä PET-kalvoja, joiden paksuus on vähintään 12, mutta enintään 15 mikrometriä eli niitä kalvoja, joista yhteisön tuotannonalalle valituksen tekijän mukaan aiheutuu vahinkoa.
c) Tutkimuksen päätelmät
(18) Ilmeni, että sekä yhteisön tuotannonala että vientiä harjoittavat tuottajat valmistavat PET-kalvoa useita eri tuotetyyppejä. Vaikka eri PET-kalvotyypit eroavatkin toisistaan sellaisten ominaisuuksien kuten paksuuden, päällystyksen tai pintakäsittelyn, esimerkiksi metalloinnin, taikka käyttötarkoitusten suhteen, eri PET-kalvotyyppien katsotaan kuitenkin olevan yksi tuote.
(19) Metalloidun kalvon osalta ilmeni, että PET-peruskalvon päällystäminen yhdellä tai kahdella metallikerroksella, kuten alumiinilla, ei olennaisesti muuta tuotteen fyysisiä, teknisiä tai kemiallisia perusominaisuuksia. Metalloidun kalvon koostumus ei itse asiassa juurikaan eroa peruskalvon koostumuksesta, koska PET-peruskalvoon tosiasiallisesti lisättävä metallimäärä on vähäpätöinen (alumiinin määrä kalvotonnia kohti on yleensä noin 20 grammaa). Lisäksi PET-peruskalvo ja metalloitu PET-kalvo ovat useiden käyttötarkoitusten suhteen korvattavissa keskenään, mistä syystä niiden käyttötarkoitus on siis sama tai samankaltainen. Vaikka metalloitu PET-kalvo voikin olla tarkoitettu erityisiin käyttötarkoituksiin, voidaan useisiin näistä käyttötarkoituksista kuten elintarvikkeiden pakkauksissa käyttää myös PET-kalvon standardityyppejä, mikä osoittaa, että tuotetyyppien välillä on jossain määrin kilpailua ja että ne ovat jossain määrin korvattavissa keskenään. Metalloidun kalvon katsotaan kaikista edellä esitetyistä syistä kuuluvan tarkasteltavana olevaan tuotteeseen. Niin ikään todettiin, että metalloitu PET-kalvo luokitellaan CN-koodeihin 3920 62 19 ja 3920 62 90.
(20) Videonauhan valmistukseen käytettävän PET-kalvon osalta todettiin, ettei peruskalvon erillisessä tuotantojärjestelmässä tapahtuva päällystäminen magneettisella kerroksella kuten ei myöskään PET-peruskalvon metallointi muuta PET-peruskalvon perusominaisuuksia ja että videonauhan valmistukseen käytettävää kalvoa ja muita PET-kalvotyyppejä olisi näin ollen pidettävä samana tuotteena.
(21) Sähköalalla eristeenä käytettävän PET-kalvon osalta todettiin, että huolimatta kyseisen PET-kalvon tietyistä erityisistä käyttötarkoituksista sillä on samat fyysiset, tekniset ja kemialliset perusominaisuudet kuin muilla PET-kalvotyypeillä. Metalloitujen kalvojen tapaan myös sähköalalla käytettävät PET-kalvot ovat pintakäsiteltyjä PET-peruskalvoja. Pintakäsittelyn osuus sähköalalla käytettävien PET-kalvojen loppupainosta on prosentuaalisesti vähäpätöinen, eikä se näin ollen muuta PET-peruskalvon fyysisiä ominaisuuksia.
(22) Mitä tulee niin sanotun ohuen ja paksun PET-kalvon väliseen eroon sekä väitteeseen, jonka mukaan valitus vaikuttaisi koskevan PET-kalvoja, joiden paksuus on vähintään 12, mutta enintään 15 mikrometriä, todettiin, että niin sanottujen paksujen ja ohuiden kalvojen tai toisaalta 12-15 mikrometriä paksujen ja muiden PET-kalvojen välillä ei ole selvää jaottelua. Aiemmissa tutkimuksissa on tutkimuksen kohteena ollut joko PET-kalvojen tuonti kokonaisuudessaan (1991) taikka PET-kalvojen tuotannonalan erityisiä tuotantolohkoja kuten niin sanotut ohuet kalvot (1991) tai videofilmit (1996). Käynnissä olevaan menettelyyn liittyvässä valituksessa esitettiin perusteltua näyttöä, jonka perusteella kaikkien eri paksuisten PET-kalvojen katsottiin olevan yksi tuote. Tutkimus pantiin siten vireille tämän perusteella ja siinä vahvistettiin myöhemmin eri paksuisten PET-kalvojen olevan edellä esitettyyn tapaan yksi ja sama tuote.
2 Samankaltainen tuote
(23) Intiassa ja Koreassa tuotetuilla asianomaisten maiden kotimarkkinoilla myytävillä PET-kalvoilla, asianomaisista maista yhteisöön tuotavilla PET-kalvoilla ja yhteisön kotimarkkinoilla myytävillä yhteisön tuotannonalan tuottamilla PET-kalvoilla todettiin olevan samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet ja samat käyttötarkoitukset. Tästä syystä pääteltiin, että mainitut tuotteet ovat perusasetuksessa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita.
C INTIALAISIA JA KOREALAISIA VIENTIÄ HARJOITTAVIA TUOTTAJIA KOSKEVA OTANTA
(24) Koska sekä intialaisten että korealaisten vientiä harjoittavien tuottajien määrä on huomattava, komissio päätti soveltaa otantamenetelmää perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti. Jotta komissio pystyi valitsemaan kutakin asianomaista maata koskevan otoksen, vientiä harjoittavia tuottajia pyydettiin perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoittautumaan kahden viikon kuluessa menettelyn aloittamisesta ja antamaan perustietoja tutkimusajanjakson aikaisesta tuotannostaan, kotimarkkinamyynnistään ja viennistään sekä mainitsemaan kaikkien etuyhteydessä olevien yritysten nimet ja toiminnot. Yrityksiä pyydettiin lisäksi ilmoittamaan, aikovatko ne pyytää yksilöllistä polkumyyntimarginaalia.
(25) Kaksitoista vientiä harjoittavaa tuottajaa antoi komissiolle tiedot tutkimusajanjakson aikaisesta vientimyynnistään ja ilmaisi halukkuutensa osallistua otokseen. Otokset valittiin asianomaisia osapuolia kuullen ja niiden suostumuksella. Otos perustui perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti viennin sellaiseen suurimpaan edustavaan määrään, joka voidaan kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Otoksiin valittiin seuraavat vientiä harjoittavat tuottajat, jäljempänä "otokseen kuuluvat vientiä harjoittavat tuottajat":
Intia
- Ester Industries Limited, New Delhi
- Gareware Polyester Limited, Mumbai
- Flex Industries Limited, Noida
- Jindal Polyester Limited, New Delhi.
Korea
- Toray Saehan Inc. / Saehan Ind Inc., Soul
- Kolon Industries Inc., Kwacheon
- SKC Co. Ltd, Soul.
(26) Otokseen kuuluvien sekä intialaisten että korealaisten vientiä harjoittavien tuottajien tutkimusajanjakson aikana yhteisöön suuntautuneen viennin määrä oli lähes 90 prosenttia tutkimusajanjakson aikana asianomaisista maista peräisin olevien kaikkien PET-kalvojen yhteisöön suuntautuneen viennin määrästä.
(27) Yhtä vientiä harjoittavaa tuottajaa lukuun ottamatta kaikki yritykset, jotka ilmaisivat halukkuutensa osallistua otokseen, pyysivät perusasetuksen 17 artiklan 3 kohdan mukaisesti yksilöllisen marginaalin laskemista, mikäli niitä ei valittaisi otokseen. Yksilöllisiä polkumyyntimarginaaleja ei kuitenkaan voitu vahvistaa näille yhteistyöhön osallistuneille yrityksille, sillä yksilölliset tarkastelut olisivat vaikeuttaneet tehtävää kohtuuttomasti ja estäneet tutkimuksen loppuun saattamisen hyvissä ajoin.
D POLKUMYYNTI
1 Yleiset menetelmät
a) Normaaliarvo
(28) Normaaliarvon määrittämiseksi tutkittiin ensin, oliko kunkin otokseen kuuluvan vientiä harjoittavan tuottajan tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinoiden kokonaismyynti ollut edustavaa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti eli oliko kyseinen myynti yli 5 prosenttia tutkimuksen kohteena olevan tuotteen yhteisöön suuntautuneesta vientimyynnistä.
(29) Tämän jälkeen tarkastettiin, oliko kunkin tuotetyypin kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä ollut riittävä eli vähintään 5 prosenttia saman yhteisöön tutkimusajanjakson aikana viedyn tuotetyypin myyntimäärästä.
(30) Niiden tuotetyyppien osalta, jotka täyttivät 5:tä prosenttia koskevan edellytyksen, määritettiin, oliko riittäväksi katsottu myynti tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Kun tuotetyypin yksikkökustannukset ylittävillä hinnoilla tapahtunut kotimarkkinamyynti oli vähintään 80 prosenttia myynnin määrästä, normaaliarvon perusteeksi otettiin kaikessa kotimarkkinamyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotettu keskiarvo. Kun tuotetyypin kannattavan myynnin määrä oli korkeintaan 80 prosenttia mutta vähintään kymmenen prosenttia myynnin määrästä, normaaliarvon perusteeksi otettiin kannattavassa kotimarkkinamyynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen painotettu keskiarvo.
(31) Jos tuotetyypin tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen kotimarkkinamyynnin määrä oli alle 5 prosenttia yhteisöön suuntautuneen viennin määrästä tai jos kotimarkkinamyynnistä alle 10 prosenttia oli kannattavaa, kyseisten tuotetyyppien kotimarkkinamyyntiä pidettiin riittämättömänä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti ja se jätettiin tästä syystä huomiotta. Tällöin normaaliarvo määritettiin mahdollisuuksien mukaan muiden asianomaisen maan tuottajien vastaavasta, edustavassa määrin kotimarkkinoilla myymästä tuotetyypistä tavanomaisessa kaupankäynnissä veloittamien hintojen painotetun keskiarvon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Jos asianomaisella vientiä harjoittavalla tuottajalla tai millään muullakaan asianomaisen maan yhteistyöhön osallistuneella vientiä harjoittavalla tuottajalla ei ollut kyseisen tuotetyypin tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtunutta myyntiä riittävästi, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti lisäämällä asianomaisen vientiä harjoittavan tuottajan kyseisen tuotetyypin tuotantokustannuksiin kohtuullinen osuus myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali. Myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset perustuivat samankaltaisen tuotteen edustavaan kotimarkkinamyyntiin sekä tavanomaisessa kaupankäynnissä edustavassa määrin tapahtuneessa kotimarkkinamyynnissä saatuun voittoon.
b) Vientihinta
(32) Kaikissa tapauksissa, joissa PET-kalvoja vietiin suoraan yhteisöön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, toisin sanoen tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
(33) Kuitenkin tapauksissa, joissa vientimyynti tapahtui etuyhteydessä olevalle tuojalle, vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, toisin sanoen sen hinnan perusteella, jolla tuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle. Näissä tapauksissa tehtiin oikaisut tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kaikenlaisten kustannusten sekä kohtuullisen voittomarginaalin huomioon ottamiseksi. Kohtuullisen voittomarginaalin määrä arvioitiin riippumattomien tuojien asianomaisesta tuotteesta saaman voiton perusteella.
c) Vertailu
(34) Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon oikaisuina hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat eroavuudet perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
d) Polkumyyntimarginaalit
i) Yhteistyöhön osallistuneiden otokseen kuuluvien vientiä harjoittavien tuottajien polkumyyntimarginaali
(35) Normaaliarvon painotettua keskiarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti tuotetyypeittäin vientihintojen painotettuun keskiarvoon vapaasti tehtaalla -tasolla ja samassa kaupan portaassa. Tapauksissa, joissa todettiin, että vientihinnoissa oli huomattavia eroja eri ostajien, alueiden ja ajanjaksojen välillä ja että edellä mainittu menetelmä ei antanut kuvaa harjoitetun polkumyynnin tosiasiallisesta laajuudesta, normaaliarvon painotettua keskiarvoa verrattiin kaikkien yhteisöön suuntautuneiden yksittäisten vientitapahtumien hintoihin.
ii) Yksilöllistä kohtelua pyytäneiden otokseen kuulumattomien yhteistyössä toimineiden yritysten polkumyyntimarginaali
(36) Yhteistyössä toimineisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, jotka eivät kuuluneet otokseen, sovellettiin otokseen kuuluneiden yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien painotettua keskimääräistä polkumyyntimarginaalia.
iii) Yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten polkumyyntimarginaali
(37) Niiden vientiä harjoittavien tuottajien, jotka eivät vastanneet kyselyyn eivätkä muutenkaan ilmoittautuneet, polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella.
(38) Koska yhteistyössä toimimisen aste oli kummassakin tutkimuksen kohteena olevassa maassa korkea, päätettiin jäännöspolkumyyntimarginaali vahvistaa kummallekin maalle korkeimman vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi. Näin meneteltiin, koska ei ole mitään syytä uskoa, että yksikään asianomaisten maiden yhteistyöstä kieltäytynyt vientiä harjoittava tuottaja olisi harjoittanut polkumyyntiä vähäisemmässä määrin kuin saman maan yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja.
2 Intia
a) Normaaliarvo
(39) Koska noin puolella malleista ei ollut tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtunutta myyntiä riittävässä määrin tai sitä ei ollut lainkaan, ei otokseen kuuluvien vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinahinnan katsottu soveltuvan normaaliarvon määrittämisperustaksi. Muiden otokseen kuuluvien vientiä harjoittavien tuottajien myyntihintoja voitiin käyttää vain harvojen mallien osalta lähinnä siksi, ettei näillä ollut samanlaisia malleja. Muille malleille muodostettiin laskennallinen normaaliarvo.
(40) Neljästä otokseen kuuluvasta intialaisesta vientiä harjoittavasta tuottajasta kolme pyysi raaka-ainekustannuksiinsa oikaisua viennin jälkeisen tuontitullien hyvitysjärjestelmän (Duty Entitlement Passbook Scheme - DEPB) perusteella vietäessä saatujen vientitukien määrien mukaisesti (katso johdanto-osan 49 ja 50 kappale). Tätä oikaisua ei voitu myöntää, sillä yritysten kirjanpidon, johon raaka-ainekustannukset oli merkitty täyteen ostohintaan ilman DEPB-järjestelmästä koitunutta etua, katsottiin vastaavan tuotteen valmistukseen ja myyntiin liittyviä kustannuksia. Lisäksi perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdassa tarkoitettu oikaisumahdollisuus koskee ainoastaan hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavia tekijöitä. Koska DEPB-järjestelmä ei vaikuttanut hintojen vertailtavuuteen (katso johdanto-osan 49 ja 50 kappale), ei ole olemassa oikeudellista perustaa kustannusten mukauttamiselle DEPB-järjestelmästä hyvitetyn määrän mukaisesti.
(41) Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että yhdessä sen laitoksista aiheutuneet valmistuskustannukset eivät antaneet oikeaa käsitystä valmistukseen liittyvistä kustannuksista, koska sen valmistuskustannukset olivat epätavallisen korkeat erittäin alhaisen kapasiteetin käyttöasteen vuoksi. Oikaisua ei tältä osin tehty, koska ilmeni, että kapasiteetin alhainen käyttöaste ei johtunut uusiin tuotantolinjoihin tehdyistä investoinneista eikä kyse näin ollen ollut perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetusta tilanteesta.
b) Vientihinta
(42) Komission yksiköt käyttivät Intiasta peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämiseksi johdanto-osan 32 ja 33 kappaleessa selostettuja menettelyjä ja menetelmiä.
c) Vertailu
(43) Kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, pakkauskustannusten, luottokustannusten ja palkkioiden erot otettiin huomioon oikaisuina, kun se oli aiheellista ja perusteltua.
i) Välittömät verot
(44) Yksi otokseen kuuluva vientiä harjoittava tuottaja pyysi perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan mukaisesti normaaliarvon oikaisemista kotimarkkinamyynnistä kannetun liikevaihtoveron (Intian alueellisten viranomaisten kantama vero) huomioon ottamiseksi. Asianomainen yritys oli vapautettu liikevaihtoverosta tutkimusajanjakson joidenkin kuukausien ajaksi. Kyseinen vapautus liikevaihtoverosta myönnetään yrityksille, jotka investoivat asianomaiselle alueelle. Vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua, joka oli laskettu jakamalla sen asiakkaiden tutkimusajanjakson aikana maksaman ja alueellisten viranomaisten kantaman liikevaihtoveron kokonaismäärä tutkimusajanjakson aikana tapahtuneen kotimarkkinamyynnin kokonaismäärällä. Oikaisua olisi tämän jälkeen ollut määrä soveltaa kaikkeen tutkimusajanjakson aikana tapahtuneeseen kotimarkkinamyyntiin, sekä liikevaihtoverollisiin että liikevaihtoverottomiin liiketoimiin. Syynä oikaisupyyntöön liikevaihtoverottoman myynnin osalta oli se, että liikevaihtoveroa väitettiin maksettavan epäsuorasti alueelle tehtävien investointien muodossa.
(45) Ilmeni, että asianomainen yritys tosiaan oli vapautettu liikevaihtoverosta tutkimusajanjakson joidenkin kuukausien ajaksi ja että sen oli pitänyt maksaa liikevaihtovero tutkimusajanjakson muulta osalta. Oikaisua ei voitu tehdä niistä liiketoimista, joista liikevaihtoveroa ei ollut maksettu lainkaan, koska tällöin liikevaihtoveroa ei ollut kannettu samankaltaisen tuotteen Intian markkinoilla tapahtuneen kotimarkkinamyynnin yhteydessä. Niiden liiketoimien osalta, joista liikevaihtovero oli kannettu ja joista oikaisun tekeminen olisi siis teoriassa ollut perusteltua, ilmeni, että yritysten ilmoittamat kotimarkkinoiden myyntihinnat eivät sisältäneet liikevaihtoveroa eikä oikaisuun näin ollen ollut syytä.
ii) Kaupan porras
(46) Yksi otokseen kuuluva vientiä harjoittava tuottaja pyysi perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdan mukaisesti oikaisua kaupan portaan erojen mukaisesti. Oikaisua ei voitu myöntää, koska yritys ei kyennyt osoittamaan, että vientihinta olisi normaaliarvoon nähden kaupan eri portaassa ja että ero olisi vaikuttanut hintojen vertailukelpoisuuteen. Sekä vienti- että kotimarkkinoilla väitettiin olevan kaksi eri kaupan porrasta, mutta Intian kotimarkkinoilla ei todettu olevan eri kaupan portaiden toimintojen ja myyntihintojen pysyviä ja selviä eroja.
(47) Toinen otokseen kuuluva vientiä harjoittava tuottaja väitti, että yhteisön kauppiaiden ostamat määrät ovat suurempia kuin intialaisten kauppiaiden ostamat määrät, mikä nostaa kotimarkkinoiden myyntihintoja, ja että oikaisun tekeminen perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdan nojalla kaupan portaan erojen mukaisesti olisi tästä syystä perusteltua. Tätä oikaisua ei voitu myöntää, koska yritys ei pystynyt osoittamaan, että väitettyjen kauppiasryhmien toimintojen välillä olisi eroa.
iii) Valuutan muuntaminen
(48) Yksi otokseen kuuluva vientiä harjoittava tuottaja esitti perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisesti kaksi pyyntöä: i) vientihintojen muuntamista Intian rupioiksi maksupäivän valuuttakurssein, ja ii) oikaisua valuutan muuntamisen vuoksi, mikäli ensiksi mainittu pyyntö hylättäisiin. Ensimmäistä pyyntöä ei voitu hyväksyä, koska 2 artiklan 10 kohdan j alakohdassa ei säädetä oikaisusta, jossa otetaan huomioon myyntipäivämäärän jälkeen tapahtuvat valuuttakurssien vaihtelut. Myös toinen pyyntö hylättiin, koska yhteisön valuuttojen ja Intian rupian valuuttakursseissa ei tapahtunut pitkän aikavälin muutoksia tutkimusajanjakson aikana.
iv) Muut oikaisut
(49) Kaikki otokseen kuuluvat intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat pyysivät perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisesti vientihintojen oikaisua DEPB-järjestelmästä koituneen edun mukaisesti. Tutkimusajanjakson aikana PET-kalvojen intialaisille vientiä harjoittaville tuottajille voitiin myöntää DEPB-järjestelmän mukainen hyvitys vietäessä tarkasteltavana olevaa tuotetta. Metalloidulle PET-kalvolle myönnetyt tuet olivat 1. huhtikuuta 1999 ja 28. helmikuuta 2000 välisenä aikana 20 prosenttia ja sittemmin 20 prosenttia, mutta enintään 85 rupiaa kilogrammalta. Kaikkien muiden PET-kalvotyyppien hyvitykset olivat 19 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen 1. huhtikuuta 1999 ja 28. helmikuuta 2000 välisenä aikana tapahtuneen viennin vapaasti laivassa -arvosta, ja tämän jälkeen 15 prosenttia. Tutkimusajanjakson aikana myönnetyt hyvitykset voitiin käyttää minkä tahansa tavaroiden tuonnissa normaalisti kertyneiden tuontitullien kuittaamiseen tai ne voitiin vapaasti myydä muille yrityksille. Huomattakoon, että tullittomasti tuodut tavarat voitiin myydä kotimarkkinoilla tai käyttää millä tahansa muulla tavalla eikä tuotujen tavaroiden käyttöä ollut rajoitettu ainoastaan vientiin tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon.
(50) Olisi syytä huomata, että komissio totesi samaa tuotetta koskevassa aiemmassa tukien vastaisessa tutkimuksessa(5), että DEPB-järjestelmässä on kyse vientituesta. Vientiä harjoittavat tuottajat eivät osoittaneet, että viennin jälkeisen DEPB-järjestelmän perusteella maksettu vientituki olisi vaikuttanut hintojen vertailtavuuteen eikä varsinkaan sitä, että asiakkaat olisivat maksaneet eri hintoja kotimarkkinoilla DEPB-hyvitysten vuoksi. Näin ollen tämä pyyntö hylättiin. Mihinkään tuotteeseen ei kuitenkaan voida samanaikaisesti soveltaa sekä polkumyynti- että tasoitustulleja polkumyynnistä tai vientituen myöntämisestä aiheutuneen saman tilanteen korjaamiseksi. Polkumyyntitullista näin ollen vähennetään perusasetuksen 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti vientituet, joiden vuoksi voimassa olevat tasoitustullit on otettu käyttöön.
d) Polkumyyntimarginaali
(51) Tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin yhteisöön viedyn tyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vastaavan tyypin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti.
(52) Kahden otokseen kuuluvan vientiä harjoittavan tuottajan vientihinnoissa todettiin olleen eroja eri ostajien, ajanjaksojen ja alueiden välillä. Ottaen kuitenkin huomioon, että harjoitetun polkumyynnin tosiasiallinen laajuus kävi ilmi vertaamalla tuotetyypeittäin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa ja vientihintojen painotettua keskiarvoa, polkumyyntimarginaali laskettiin mainituille yrityksille edellä selostetulla tavalla.
(53) Normaaliarvo otokseen kuulumattomille yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille sekä yhteistyöstä kieltäytyneille yrityksille määritettiin johdanto-osan 36, 37 ja 38 kappaleessa selostetuilla menetelmillä.
(54) Vertailusta ilmeni, että otokseen kuuluvat yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat harjoittavat polkumyyntiä. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ovat prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ilmaistuina seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
3 Korea
a) Yrityksen rakenne
(55) Yksi korealainen otokseen kuuluva vientiä harjoittava tuottaja pyysi, että polkumyynnin ja vahingon määrittäminen sen osalta rajoitettaisiin koskemaan tutkimusajanjakson neljää viimeistä kuukautta. Pyyntö perustui väitteeseen, jossa alkuperäisen vientiä harjoittavan tuottajan PET-kalvoyksikön omistuksen todettiin siirtyneen neljä kuukautta ennen tutkimusajanjakson päättymistä kyseisen yrityksen ja erään japanilaisen yrityksen yhteisyritykselle, minkä seurauksena toiminnan kaupallinen strategia hintapolitiikka mukaan luettuna olennaisesti muuttui.
(56) Komissio totesi toiminnan omistusrakennetta ja luonnetta koskevien tietojen perusteella, että kyseinen japanilainen yritys oli korealaisen yrityksen merkittävä osakas jo ennen mainitun yhteisyrityksen perustamista ja että yhteisyrityksen tarkasteltavan tuotteen valmistuksessa käyttämä käyttöomaisuus oli sama kuin aiemmalla korealaisella yrityksellä. Edelleen todettiin, että yhteisyritys jatkoi tarkasteltavana olevan tuotteen myyntiä samalla tuotemerkillä kuin aiempi vientiä harjoittava tuottaja. Näin ollen ei ollut näyttöä siitä, että hintapolitiikka olisi tutkimusajanjakson aikana ja yhteisyrityksen perustamisesta lähtien selvästi muuttunut. Näin ollen pääteltiin, että yhteisyritys itse asiassa jatkoi aiempaa toimintaa ja että koko tutkimusajanjaksoa koskevat tiedot olivat käyttökelpoisia.
b) Normaaliarvo
(57) Normaali-arvo määritettiin suurimmalle osalle tuotetyyppejä kotimarkkinoiden myyntihintojen perusteella. Jos jonkin tietyn mallin kotimarkkinahintoja ei voitu käyttää normaaliarvon määrittämisessä, muodostettiin laskennallinen normaaliarvo, mikäli muilla otokseen kuuluvilla vientiä harjoittavilla tuottajilla ei ollut samanlaisten mallien kotimarkkinamyyntiä. Kaksi otokseen kuuluvaa vientiä harjoittavaa tuottajaa ilmoittivat kotimarkkinoilla tapahtuneiksi liiketoimiksi eräitä korealaisille teollisuusyrityksille suuntautuneita myyntitapahtumia, joissa valmistetut tavarat oli tarkoitettu lopulta vientiin. Ne väittivät, että kyseistä myyntiä olisi kohdeltava kotimarkkinamyyntinä, koska tuotteet oli tarkoitettu kulutettavaksi kotimarkkinoilla. Kyseiseen myyntiin oli kuitenkin sovellettu yksinomaan vientimyyntiä koskevia hallinnollisia järjestelyjä. Niistä ei ollut kannettu kotimarkkinoiden liikevaihtoveroa, ne oli useissa tapauksissa laskutettu Yhdysvaltain dollareina ja maksettu rembursseina, niihin sovellettiin siirrettävissä olevia tullinpalautusjärjestelmiä ja ne oli yritysten kirjanpidossa luokiteltu yleensä paikalliseksi vientimyynniksi. Koska mainitun myynnin ei näissä olosuhteissa voitu katsoa tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä eikä sen perusteella voitu tehdä asianmukaista vertailua, ei sitä liioin otettu huomioon normaaliarvon määrittämisessä.
c) Vientihinta
(58) Kaikki otokseen kuuluvat vientiä harjoittavat tuottajat vievät jossain määrin tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön niihin etuyhteydessä olevien yhteisön tuojien välityksellä. Yksi mainituista etuyhteydessä olevista tuojista jalostaa tuotua peruskalvoa. Kyseinen etuyhteydessä oleva tuoja saa aikaan merkittävän arvonlisän jalostamalla tuotetta eri vaiheissa huomattavin kustannuksin. Tämän jalostuksen monimutkaisuuden vuoksi laskennallisen vientihinnan muodostaminen riittävällä tarkkuudella olisi ollut vaikeaa. Koska tämän otokseen kuuluvan vientiä harjoittavan tuottajan yhteisössä toimiville etuyhteydettömille tuojille suuntautuneen vientimyynnin osuus oli noin 63 prosenttia kyseisen otokseen kuuluvan vientiä harjoittavan tuottajan myynnistä, katsottiin näiden etuyhteydettömille tuojille suuntautuneiden liiketapahtumien olevan edustavia, ja vientihinta päätettiin määrittää yksinomaan mainitun etuyhteydettömille tuojille suuntautuneen viennin perusteella.
d) Vertailu
(59) Kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, pakkauskustannusten, luottokustannusten ja palkkioiden erot otettiin huomioon oikaisuina, kun se oli aiheellista ja perusteltua.
i) Valuuttakurssien vaihtelu
(60) Yksi otokseen kuuluva vientiä harjoittava tuottaja pyysi perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisesti oikaisua tutkimusajanjakson neljän viimeisen kuukauden aikana euron ja Korean wonin sekä euron ja Yhdysvaltain dollarin valuuttakursseissa tapahtuneiden pitkän aikavälin muutosten huomioon ottamiseksi. Pyynnön todettiin olevan perusteltu, ja oikaisu tehtiin kaikkien otokseen kuuluvien vientiä harjoittavien tuottajien osalta.
ii) Tullinpalautus
(61) Kaikki otokseen kuuluvat vientiä harjoittavat tuottajat pyysivät normaaliarvon oikaisua kansallisesta tullinpalautusjärjestelmästä saatujen tuontitullin palautusten huomioon ottamiseksi, koska tuontimaksut oli kannettu kulutettaessa samankaltaista tuotetta viejämaassa, mutta ne oli palautettu tarkasteltavana olevan tuotteen vientimyynnin yhteydessä. Pyyntöjen perustana oli keskimääräinen tullinpalautus vietyä kilogrammaa kohti.
(62) Pyydettyä oikaisua ei voitu myöntää täysimääräisenä.
(63) Tässä yhteydessä olisi pantava merkille seuraavaa. Vientiä harjoittavilla tuottajilla oli kaksi pääasiallisten raaka-aineidensa hankintalähdettä eli tuonti ja kotimarkkinoilla tapahtuvat hankinnat. Ilmeni, että otokseen kuuluvat vientiä harjoittavat tuottajat eivät kyenneet osoittamaan, mitkä raaka-ainetoimitukset olivat sisältyneet mihinkin yksittäiseen PET-kalvojen tuotantoerään, eivätkä ne näin ollen kyenneet erottelemaan viennissä ja kotimarkkinamyynnissä kannettuja tulleja. Vienti voitiin esittää kansalliseen tullinpalautusjärjestelmään, mikäli siitä esitettiin mikä tahansa voimassa oleva tuontitodistus, josta ilmenivät maksetut tullit. Niin ikään ilmeni, että kilogrammaa kohti yhdestä ja samasta raaka-ainetyypistä maksetun tullin määrä vaihteli huomattavasti riippuen markkinahinnasta ja valuuttakursseissa tapahtuvasta vaihtelusta sekä paikallisten ainesten osuudesta tuottajille toimitetuista raaka-aineista.
(64) Myönnettävän tullinpalautuksen määrä vahvistettiin seuraavalla tavalla. Vientiä harjoittavat tuottajat voivat pyytää kansallisilta tulli- ja veroviranomaisilta tullinpalautusta esittämällä vientiä koskevan näytön, ja niiden on taloudellisina toimijoina järkevää pyrkiä maksimoimaan tullinpalautuksensa pyytämällä palautusta korkeimpien tullien suuruisina. Tämä merkitsee käytännössä sitä, että kotimarkkinamyyntiin kohdennetaan ensisijaisesti kaikki kotimaassa tuotetut raaka-aineet ja tämän jälkeen ne tuodut raaka-aineet, joiden tullit ovat alhaisimmat. Tullinpalautuksen oikaisu määritettiin näin ollen tällä perusteella.
(65) Ilmoitettujen määrien todettiin kaikissa tapauksissa olevan korkeammat kuin kotimarkkinoilla samankaltaisesta tuotteesta kannetut tullit, jotka oli määritetty edellä selostetulla menetelmällä, ja oikaisuja näin ollen mukautettiin tällä perusteella.
e) Polkumyyntimarginaali
(66) Tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin yhteisöön viedyn tyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vastaavan tyypin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti.
(67) Yksi vientiä harjoittava tuottaja huomautti, että sen vientihinnoissa oli eroja eri ostajien ja ajanjaksojen välillä. Toinen yritys huomautti, että sen vientihinnoissa oli eroja eri ostajien, ajanjaksojen ja alueiden välillä. Edellä mainituista yrityksistä yhden osalta ilmeni, että harjoitetun polkumyynnin tosiasiallinen laajuus ei käynyt ilmi keskimääräisiä arvoja vertaamalla, ja näin ollen tämän yrityksen polkumyyntimarginaali laskettiin vertaamalla painotettuun keskiarvoon perustuvaa normaaliarvoa kaikkien yksittäisten yhteisöön suuntautuvien vientitapahtumien hintoihin. Toisen yrityksen osalta harjoitetun polkumyynnin laajuus kävi ilmi keskimääräisiä arvoja vertaamalla, ja näin ollen polkumyyntimarginaali määritettiin tällä tavoin.
(68) Korean osalta polkumyyntimarginaali katsottiin aiheelliseksi vahvistaa korkeimman yhteistyöstä kieltäytyneelle yritykselle määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi.
(69) Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ovat prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ilmaistuina seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
E YHTEISÖN TUOTANNONALA
1 Yhteisön tuotanto
(70) Tarkasteltavana olevaa tuotetta valmistavat yhteisössä:
- kolme valituksen tehnyttä ja tutkimuksessa yhteistyössä toiminutta toimijaa eli Du Pont Teijin Films, Mitsubishi Polyester Films ja Nuroll SpA, jäljempänä "yhteistyössä toimineet valituksen tekijät",
- yksi toimija, joka osallistui valitukseen, mutta joka toimitti ainoastaan joitakin perustietoja, vaikkakin selvästi tuki valitusta eli Fapack,
- muut toimijat, jotka eivät ole valituksen tekijöitä ja jotka toimittivat joitakin perustietoja vastaamatta kuitenkaan täydellisesti kyselyyn, mutta jotka eivät vastustaneet menettelyä eli 3M, Agfa Gevaert ja Kodak Eastman Ltd, ja
- yksi toimija, joka vastasi ainoastaan etuyhteydessä olevana tuojana, mutta ei yhteisön tuottajana eli Toray Plastics Europe SA.
(71) Komissio arvioi, voitaisiinko edellä mainittujen yritysten katsoa muodostavan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan.
(72) Toray Plastics Europe -yrityksen todettiin olleen etuyhteydessä yhteistyössä toimineeseen vientiä harjoittavaan tuottajaan eli Toray Saehan Industries -yritykseen joulukuusta 1999. Se kieltäytyi toimimasta yhteistyössä yhteisössä tapahtuvan tuotantonsa ja valmistamiensa tuotteiden myynnin osalta. Yhteistyön puuttuessa ja ottaen huomioon kyseisen yrityksen ja vientiä harjoittavan tuottajan välisen suhteen päätelmät oli tehtävä käytettävissä olevien tietojen perusteella. Näin ollen pääteltiin alustavasti, että kyseisen toimijan on katsottava olevan suojassa todetun polkumyynnin vahingollisilta vaikutuksilta. Sitä ei tästä syystä voida pitää yhteisön tuottajana.
(73) Minkään muun edellä mainituista yrityksistä ei todettu harjoittavan tuontia asianomaisista maista tutkimusajanjakson aikana. Katsottiin, että kaikki edellä mainitut yritykset Toray Plastics Europe -yritystä lukuun ottamatta ovat yhteisön tuottajia ja näin ollen muodostavat perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan.
2 Yhteisön tuotannonalan määritelmä
(74) Kolme valituksen tehnyttä yhteisön tuottajaa täyttävät perusasetuksen 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut edellytykset, sillä niiden osuus PET-kalvon koko tuotannosta yhteisössä on noin 70 prosenttia. Niiden katsotaan tämän vuoksi muodostavan yhteisön tuotannonalan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja niistä käytetään jäljempänä nimitystä "yhteisön tuotannonala".
F VAHINKO
1 Alustavat huomautukset
(75) Intiasta peräisin olevan PET-kalvon tuonnissa otettiin käyttöön alustavat ja sittemmin lopulliset tasoitustullit(6) tutkimusajanjaksolla eli 1. huhtikuuta 1999 ja 31. maaliskuuta 2000 välisenä aikana, millä on näin ollen merkitystä vahinkoa koskevaan selvitykseen vaikuttavien kehityssuuntausten tarkastelun kannalta.
2 Yhteisön kulutus
(76) Todettavissa oleva yhteisön kulutus määritettiin seuraavien tekijöiden perusteella:
- yhteisön tuotannonalan, muiden yhteistyöhön osallistuneiden yhteisön tuottajien ja yhteistyöhön osallistuneiden vientiä harjoittavien tuottajien yhteisöön suuntautuneen myyntinsä määristä antamat tiedot,
- Eurostatin tiedot sekä asetus (EY) N:o 1810/1999 asianomaisten maiden yhteistyöstä kieltäytyneiden vientiä harjoittavien tuottajien sekä kolmansista maista tulevan tuonnin osalta, ja
- asetusta (EY) N:o 1810/1999 ja valituksen tekijöiltä saatuja tietoja käytettiin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti sellaisen yhteisössä tapahtuneen myynnin osalta, jossa myyjänä oli Toray Plastics Europe, joka osallistui yhteistyöhön ainoastaan etuyhteydessä olevana tuojana, mutta ei yhteisön tuottajana.
(77) Yhteisön markkinoita arvioitaessa ei otettu huomioon kytkösmarkkinoille tapahtuvaa tuotantoa, joka oli tutkimusajanjakson aikana noin 75000 tonnia, koska tätä tuotantoa ei myydä vapailla markkinoilla PET-kalvona vaan siitä jalostetaan lopputuotetta, jota myydään markkinoilla muuna kuin PET-kalvona ja jossa tarkasteltavana oleva tuote on vain yksi aineksista. Kytkösmarkkinoille tuotettu ja niillä käytetty PET-kalvo ei kilpaillut muille kuin kytkösmarkkinoille tuotetun ja myydyn PET-kalvon kanssa, mistä syystä se ei todennäköisesti joutunut alttiiksi tuetun tuonnin vaikutuksille.
(78) Yhteisön tuotannonalan poikkeuksellisesti vuoteen 1998 kytkösmarkkinoilla käyttämää PET-kalvoa ei tältä osin otettu huomioon yhteisön kulutuksessa, joskin kytkösmarkkinoiden tuottajien tietty muilla kuin kytkösmarkkinoilla tapahtunut myynti otettiin huomioon yhteisön kulutusta määritettäessä.
(79) Tämän perusteella PET-kalvojen todettavissa oleva yhteisön kulutus kasvoi noin 36 prosenttia eli vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 183923 tonnista 249544 tonniin. Kasvu oli erityisen voimakasta vuosina 1996-1997 eli 212845 tonnia sekä vuosina 1998-1999, jolloin kulutus kasvoi 216729 tonnista 241188 tonniin ja lisääntyi edelleen tutkimusajanjaksoon mennessä 249544 tonniin. Yhteisön markkinoiden 36 prosentin kasvu vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana johtui tiettyjen käyttötarkoitusten kuten pakkausten ja muiden teollisten käyttötarkoitusten erittäin voimakkaasta kehityksestä.
3 Tarkasteltavana oleva tuonti
a) Tarkasteltavana olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi
(80) Tietyt korealaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, ettei Koreasta peräisin olevaa tuontia olisi tarkasteltava kumulatiivisesti Intiasta peräisin olevan tuonnin kanssa, koska näistä kahdesta maasta peräisin olevan tuonnin kilpailuolosuhteet ovat erilaiset, sillä Koreasta peräisin olevien PET-kalvojen tuonnin keskihinnat ovat korkeammat ja intialaisille vientiä harjoittaville tuottajille oli koitunut etua kansallisista ja alueellisista vientituista kuten asetuksessa (EY) N:o 1810/1999 alustavasti ja asetuksessa (EY) N:o 2597/1999 lopullisesti vahvistetaan.
(81) Komissio tarkasteli näitä väitteitä ottaen huomioon perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset. Polkumyyntimarginaalien todettiin olevan perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua vähimmäistasoa korkeammat, eivätkä kummastakaan maasta tuodut määrät olleet vähäpätöisiä.
(82) Kilpailuolosuhteiden osalta todettakoon, kuten edellä on mainittu, että asianomaisesta kahdesta maasta tuotujen PET-kalvojen todettiin olevan kaikilta osin keskenään samanlaisia ja myös samanlaisia kuin yhteisössä valmistettu ja myytävä PET-kalvo. Molemmista asianomaisista maista tulevan tuonnin määrät olivat merkittäviä ja määrät kasvoivat vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Vastaavana ajanjaksona myös niiden markkinaosuudet kasvoivat vastaavasti. Lisäksi sekä Koreasta että Intiasta tulevan tuonnin hinnat alenivat huomattavasti vuodesta 1996 ja alittivat yhteisön tuotannonalan myyntihinnat myytäessä tuotetta samankaltaisia myyntikanavia käyttäen samanlaisissa markkinaolosuhteissa.
(83) Lisäksi mitä tulee väitteeseen, jonka mukaan intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat olisivat saaneet etua kansallisista ja alueellisista vientituista, olisi huomattava, että komissio on todennut kilpailuolosuhteiden olleen molemmista maista peräisin olevassa tuonnissa samat myyntihintojen, -kanavien sekä markkinaolosuhteiden suhteen. Sillä tosiseikalla, että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat itse asiassa olivat saaneet vientituista etua, ei ole tässä yhteydessä merkitystä, sillä vuonna 1999 oli otettu käyttöön tasoitustullit asianomaisessa tutkimuksessa ilmenneiden tukien kattamiseksi.
(84) Asianomaisista maista tulevan tuonnin kumulatiivinen tarkastelu vaikuttaisi perustellulta myös ottaen huomioon tarkasteltavana olevan tuonnin väliset kilpailuolosuhteet ja toisaalta tarkasteltavana olevan tuonnin ja samanlaisen yhteisön tuotteen väliset kilpailuolosuhteet.
(85) Näistä syistä päätellään alustavasti, että asianomaisista maista peräisin olevaa tuontia olisi arvioitava kumulatiivisesti.
b) Tarkasteltavana olevan tuonnin määrä ja markkinaosuus
(86) Asianomaisista maista tulevan tuonnin määrä kasvoi 83 prosenttia eli 27624 tonnista 50590 tonniin vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana samaan aikaan, kun yhteisön todettavissa oleva kulutus kasvoi 36 prosenttia. Asianomainen tuonti kasvoi vuosina 1996-1997 merkittävästi eli 27624 tonnista 40344 tonniin, ja kasvu jatkui edelleen vuonna 1998 nousten 46793 tonniin. Vuonna 1999 asianomainen tuonti jatkoi kasvuaan 48067 tonniin ja jopa sen yli tutkimusajanjakson aikana.
(87) Asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin markkinaosuus kasvoi yhteisön markkinoilla vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 15,0 prosentista 20,3 prosenttiin eli noin 5 prosenttiyksikköä. Markkinaosuus kasvoi vuosina 1996 ja 1997 15,0 prosentista 19,0 prosenttiin ja vuonna 1998 edelleen 21,6 prosenttiin. Vuosina 1998 ja 1999 markkinaosuus supistui hieman eli 19,9 prosenttiin, mikä oli seurausta tasoitustullien käyttöönotosta Intiasta peräisin olevassa tuonnissa, ja kohentui jälleen tutkimusajanjaksolle tultaessa 20,3 prosenttiin.
c) Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hinnat
i) Hintojen kehitys
(88) Eurostatin tietojen mukaan asianomaisista maista tulevan tuonnin hinnat alenivat tarkastelujaksolla noin 50 prosenttia eli 3411 eurosta tonnilta 1692 euroon tonnilta. Hinnat laskivat vuosina 1996-1997 26 prosenttia eli 2516 euroon tonnilta, laskivat edelleen vuosina 1998-1999 1670 euroon tonnilta ja säilyivät tutkimusajanjakson aikana suhteellisen vakaina ja jopa nousivat hiukan eli 1692 euroon tonnilta tutkimusajanjakson aikana.
ii) Hinnan alittavuus
(89) Tarkasteltiin sitä, olivatko vientiä harjoittavien tuottajien hinnat alittaneet yhteisön tuotannonalan myyntihinnat tutkimusajanjakson aikana.
(90) Painotettua keskimääräistä vientihintaa verrattiin yhteisön tuotannonalan vastaaviin painotettuihin keskimääräisiin myyntihintoihin tuotetyypeittäin B kohdan 1 kohdassa mainittujen edellytysten perusteella; myynti oli molemmissa tapauksissa tapahtunut etuyhteydettömille osapuolille. Jos tuonti tapahtui etuyhteydessä olevien yritysten kautta, käytettiin ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta veloitettuja jälleenmyyntihintoja.
(91) Vapaasti yhteisön rajalla tullattuna -hinnan määrittämiseksi vientiä harjoittavien tuottajien yhteisössä olevilta etuyhteydettömiltä asiakkailta veloittamiin myyntihintoihin tehtiin oikaisuja kuljetus- ja käsittelykustannuksien sekä tuontimaksujen mukaisesti aina, kun se oli perusteltua. Vapaasti tehtaalla -tason määrittämiseksi yhteisön tuotannonalan myyntihintoihin tehtiin samaan tapaan oikaisut, kun se oli perusteltua.
(92) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat pyysivät oikaisua kaupan portaan erojen mukaisesti. Ne väittivät myyvänsä pääosan PET-kalvojen tuotannostaan yhteisössä oleville tukkumyyjille, kun taas yhteisön tuotannonalan myynnin pääosa suuntautui suoraan PET-kalvon käyttäjille. Ne pyysivät tämän perusteella, että hintojen vertailu hinnan alittavuuden määrittämiseksi suoritettaisiin samassa kaupan portaassa.
(93) Tutkimuksesta ilmeni, että yhteisön tuotannonalan jakelijoilta tai jatkojalostajilta eli käyttäjiltä veloittamat keskimääräiset myyntihinnat eivät ole riippuvaisia asiakastyypistä vaan hankintamääristä. Tukkukauppiailta veloitettavat hinnat ovat tosiaan joskus korkeampia kuin käyttäjiltä veloitettavat hinnat, koska ensiksi mainitut ostavat suurempia määriä ja ne saavat tästä syystä alennuksia. Ilmeni myös, että mainitun kahden kaupan portaan välillä ei ole selkeää jaottelua, koska eräät suuret yritykset ovat sekä tukkukauppiaita että käyttäjiä. Yhteisön myyntihinnoissa ja vientiä harjoittavan tuottajan myyntihinnoissa ei myöskään ilmennyt selkeää hintaeroa mainittujen kahden portaan välillä, koska hankittava määrä vaikuttaa olevan tärkeämpi hinnan muodostukseen vaikuttava tekijä kuin kaupan porras. Lopuksi todettakoon tutkimuksesta ilmenneen, että yhteisön tuotannonala, toisin kuin intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittävät, myy tarkasteltavana olevaa tuotetta myös tukkukauppiaille ja jakelijoille eikä yksinomaan käyttäjille. Tällä perusteella pääteltiin, ettei ollut perusteita myöntää intialaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle oikaisua kaupan portaan erojen huomioon ottamiseksi.
(94) Maittain todetut hinnan alittavuuden marginaalit ilmaistuina prosentteina yhteisön tuottajien hinnoista ovat tällä perusteella seuraavat:
- Korea: marginaalit vaihtelivat 16,4 prosentista 37,9 prosenttiin; painotettu keskiarvo on 21,9 prosenttia,
- Intia: marginaalit vaihtelivat 36,7 prosentista 49,1 prosenttiin; painotettu keskiarvo on 41,7 prosenttia.
4 Yhteisön tuotannonalan tilanne
(95) Komissio tarkasteli perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikkia sellaisia olennaisia taloudellisia tekijöitä ja osoittimia, jotka vaikuttavat yhteisön tuotannonalan tilanteeseen.
a) Tuotantokapasiteetti, todellinen tuotanto ja käyttöaste
(96) Yhteisön tuotannonalan kokonaistuotantokapasiteetti eli määrä, jonka yhteisön tuotannonala pystyy valmistamaan vuodessa tonneina ilmaistuna, kasvoi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 126537 tonnista 173537 tonniin eli 37 prosenttia. Huomattakoon, että kapasiteetti kasvoi voimakkaasti vuosina 1998 ja 1999. Vuoden 1999 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana kapasiteetti säilyi vakaana.
(97) Yhteisön tuotannonalan todellinen tuotanto vaihteli ja kasvoi 27 prosenttia kyseisenä ajanjaksona ja lisääntyi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 109028 tonnista 138216 tonniin. Se kasvoi tasaisesti 118190 tonniin vuosina 1996-1998 ja lisääntyi erityisen merkittävästi eli 132385 tonniin vuosina 1998 ja 1999, mikä osui yksiin tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton kanssa, ja kasvoi tutkimusajanjakson aikana edelleen 138216 tonniin, mikä johtui yhteisön tuotannonalan tutkimusajanjakson aikana käyttöön ottamasta uudesta tuotantokapasiteetista.
(98) Kapasiteetin käyttöaste pieneni vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 86,1 prosentista 79,6 prosenttiin. Se pieneni erityisesti vuosina 1997 ja 1998 eli 84,6 prosentista 73,9 prosenttiin, kasvoi vuonna 1999 77,1 prosenttiin ja kohentui edelleen 79,6 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana.
b) Varastot
(99) Yhteisön tuotannonalan varastot pysyivät tarkastelujaksolla jokseenkin vakaina eli ne pienenivät vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 15077 tonnista 14916 tonniin, vaikka ne vähenivätkin vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 13,8 prosentista 10,8 prosenttiin prosentteina tuotannosta ilmaistuna.
c) Yhteisössä tuotettujen tuotteiden myynnin määrä ja markkinaosuus
(100) Yhteisön tuotannonalan myynnin määrä kasvoi tasaisesti vuosina 1996-1998 eli 87549 tonnista 96542 tonniin, kasvoi merkittävästi 106834 tonniin vuonna 1999 ja kasvoi taas tutkimusajanjakson aikana ja nousi 109675 tonniin. On kuitenkin huomattava, että vaikka yhteisön tuotannonalan myynnin määrä kasvoi noin 25 prosenttia, yhteisön kulutus lisääntyi noin 36 prosenttia vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, ja asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin määrä kasvoi niin ikään 83 prosenttia.
(101) Tämä kehitys olisi nähtävä siinä valossa, että Intiasta ja Koreasta peräisin olevan halpatuonnin vuoksi yhteisön tuotannonalalla oli vaihtoehtona joko pitää myyntihintansa ennallaan, mikä olisi johtanut myynnin määrän ja markkinaosuuden supistumiseen, tai laskea myyntihintojaan ja seurata tarkasteltavana olevan tuonnin suuntausta kannattavuutensa kustannuksella. Useimmat yhteisön tuottajat laskivat myyntihintojaan vuodesta 1997 yrittäen säilyttää tai jopa lisätä myyntinsä määrää päästäkseen tuotannon vähimmäismäärään, jonka ne tarvitsivat kiinteiden kustannustensa kattamiseen.
(102) Yhteisön markkinoiden vastaava osuus laski kokonaisuudessaan vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 47,6 prosentista 44 prosenttiin. Se laski vuosien 1996 ja 1997 välillä 47,6 prosentista 43,8 prosenttiin, kasvoi vuonna 1998 44,5 prosenttiin ja laski vuonna 1999 sekä uudelleen tutkimusajanjakson aikana aina 44 prosenttiin. Tässä yhteydessä on muistettava, että PET-kalvojen yhteisön markkinoiden kasvu vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana oli noin 36 prosenttia ja että kyseisen tuonnin markkinaosuus kasvoi vastaavana aikana noin 5 prosenttiyksiköllä.
d) Kasvu
(103) Kuten edellä mainittiin, yhteisön kulutuksen kasvaessa noin 36 prosenttia vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, yhteisön tuotannonalan myynnin määrä kasvoi noin 25 prosenttia ja kyseisen tuonnin määrä 83 prosenttia. Markkinoiden kasvusuuntaus ja muista kolmansista maista kuin asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin väheneminen ei lisännyt yhteisön tuotannonalan markkinaosuutta. Sen markkinaosuus päinvastoin laski vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 47,6 prosentista 44 prosenttiin, kun taas kyseisen tuonnin osuus samana ajankohtana kasvoi noin 5 prosenttiyksiköllä. Näin ollen yhteisön tuotannonala ei voinut saada täyttä hyötyä markkinoiden kasvusta.
e) Yhteisössä tuotettujen PET-kalvojen myyntihinnat
(104) Yhteisön tuotannonalan painotetut keskimääräiset myyntihinnat laskivat vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 4212 eurosta tonnia kohti 2769 euroon tonnia kohti eli noin 34 prosenttia. Hinnat laskivat merkittävästi vuosien 1996 ja 1997 välillä eli 4212 eurosta tonnia kohti 3604 euroon tonnia kohti, laskivat jyrkästi vuosina 1998 ja 1999 2830 euroon tonnia kohti, ja laskivat edelleen tutkimusajanjakson aikana 2769 euroon tonnia kohti. On huomattava, että yhteisön tuotannonalan myyntihinnat kehittyivät samalla tavalla kuin kyseisen tuonnin myyntihinnat ja että yhteisön tuotannonala ei pystynyt korottamaan myyntihintojaan tarkastelujakson aikana, vaikka se on myynyt tuottamiaan PET-kalvoja tappiolla vuodesta 1998, kuten jäljempänä osoitetaan.
f) Työllisyys
(105) Yhteisön tuotannonalan työllisyys laski 11 prosenttia tarkastelujakson aikana 2165 työntekijästä vuonna 1996 1921 työntekijään tutkimusajanjakson aikana.
g) Tuottavuus
(106) PET-kalvojen yhteisön tuotannonalan työvoiman tuottavuus kasvoi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välillä noin 27 prosentilla eli noin 68 tonnista työntekijää kohti vuonna 1996 noin 87 tonniin työntekijää kohti tutkimusajanjakson aikana. Suurin lisäys tapahtui vuosien 1997 ja 1998 välillä noin 70 tonnista työntekijää kohti noin 72 tonniin työntekijää kohti ja vuosien 1998 ja 1999 välillä, noin 81 tonniin työntekijää kohti. Tuottavuus kasvoi jälleen tutkimusajanjakson aikana noin 87 tonniin työntekijää kohti.
h) Palkat
(107) Vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana keskimääräinen palkka työntekijää kohti nousi 21 prosentilla eli noin 42000 eurosta vuonna 1996 noin 51000 euroon tutkimusajanjakson aikana seuraten samaa suuntaa kuin tuottavuus.
i) Investoinnit
(108) Vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana yhteisön tuotannonalan investoinnit laskivat kaiken kaikkiaan noin 94 miljoonasta eurosta vuonna 1996 noin 14 miljoonaan euroon tutkimusajanjakson aikana. Tämä osoittaa, että yhteisön tuotannonala päätti investoida uuteen tuotantokapasiteettiin vuosina 1995-1996, mutta koska uusien tuotantolaitosten perustaminen kestää kauan, ne asennettiin vasta vuosina 1997 ja 1998. Investointien taso laski jyrkästi vuonna 1999 ja pysyi vakaana tutkimusajanjakson aikana.
j) Kannattavuus
(109) Yhteisön tuotannonalan rahoitusmarkkinoiden tila huononi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Yhteisön tuotannonalan kannattavuus myynnin tuottona laski jyrkästi vuosien 1996 ja 1997 välillä noin 13 prosentista noin kolmeen prosenttiin. Yhteisön tuotannonala alkoi tehdä tappiota vuonna 1998 (noin -7 %). Nämä tappiot olivat noin -13 prosentin tasolla vuonna 1999 ja vähenivät ainoastaan hieman, -11 prosenttiin, tutkimusajanjakson aikana.
(110) On huomattava, että komissio jätti kaikki uusien tuotantolinjojen käynnistämiseen liittyvät sekä edellä mainittujen rakenneuudistustoimien kustannukset pois laskiessaan yhteisön PET-kalvojen tuotannonalan kannattavuutta. Nämä yhteisön tuotannonalan rakenneuudistus- ja käynnistämiskustannukset olivat hyvinkin yli 50 miljoonaa euroa vuonna 1998.
k) Kassavirta
(111) Yhteisön tuotannonalan PET-kalvojen valmistustoiminnasta syntyneen kassavirran kehitys on hyvin samanlainen kuin kannattavuuden kehitys. Kassavirta vähentyi valtavasti noin 100 miljoonasta eurosta vuonna 1996 noin - 3 miljoonaan euroon vuonna 1999 ja kohentui ainoastaan vähän tutkimusajanjakson aikana.
l) Sijoitetun pääoman tuotto (ROI)
(112) Sijoitetun pääoman tuotto (ROI) ilmaistuna yhteisön PET-kalvojen tuotannonalan edellä esitettyjen nettovoittojen ja sen investointien nettoarvon välisenä suhteena seurasi edellä kuvattua kannattavuuden heikkenemistä, eli sijoitetun pääoman tuotto laski jyrkästi 21,2 prosentista vuonna 1996 - 12,4 prosenttiin vuonna 1999 ja parani hieman tutkimusajanjaksoa kohti ja nousi - 10,3 prosenttiin.
m) Pääoman saanti
(113) Tutkimus osoitti, että yhteisön tuotannonala ei pystynyt saamaan pääomaa tarkastelujakson aikana ja mitä todennäköisemmin ei pysty saamaan sitä tulevaisuudessakaan rahoitusmarkkinoidensa tilan ja erityisesti kannattavuutensa huononemisen ja PET-kalvojen valmistustoiminnasta syntyneen kassavirran heikkenemisen vuoksi. Tältä osin on huomattava, että vaikka kaksi kolmesta yhteisön tuotannonalan muodostavasta yrityksestä kuuluu maailmanlaajuisesti järjestyneisiin yritysryhmiin, joilla on erilaisia toimintoja muillakin kuin PET-kalvojen aloilla, tarkasteltavana olevaa tuotetta käsittelevät tulosyksiköt ovat monessa suhteessa erillisiä yksikköjä, joilla on oma hallintonsa ja johtonsa.
n) Polkumyyntimarginaalin suuruus
(114) Varsinaisen polkumyyntimarginaalin suuruuden sekä asianomaisista maista tapahtuvan tuonnin määrän ja hinnat huomioon ottaen polkumyynnin vaikutusta yhteisön tuotannonalaan ei voida pitää vähäisenä.
o) Aiemman vientituen jälkitullaus
(115) Aiemman vientituen mahdollisen jälkitullauksen osalta on huomattava, että tasoitustullit otettiin väliaikaisesti käyttöön heinäkuussa 1999 ja vahvistettiin lopullisesti joulukuussa 1999 Intiasta peräisin olevan tuonnin osalta. Yhteisön tuotannonala ei kuitenkaan näytä vielä hyötyneen näiden toimenpiteiden vaikutuksesta.
5 Vahinkoa koskevat päätelmät
(116) Edellä mainittujen tekijöiden tarkastelusta ilmenee, että yhteisön tuotannonalan tilanne huononi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Vaikka yhteisön tuotannonala lisäsi tuotantoaan ja myynnin määrää tarkastelujakson aikana, se ei kyennyt seuraamaan yhteisön kulutuksen kasvua. Tämä johti tarkastelujakson aikana markkinaosuuden menetykseen, joka olisi ollut vielä vakavampi, ellei yhteisön tuotannonala olisi laskenut myyntihintojaan noin 34 prosentilla rahoitusmarkkinoidensa tilan eli PET-kalvojen valmistustoiminnan ja siitä syntyneen kassavirran kustannuksella. Nämä huononivat merkittävästi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Kannattavuus laski - 11 prosenttiin tuotannonalalla, jolla 6 prosentin voittotasoa on pidettävä vähimmäismääränä teknologisessa kehityksessä mukana pysymisen ja markkinavaatimusten edellyttämien investointien sekä tutkimuksen ja kehityksen rahoittamiseksi. Yhteisön tuotannonalan oli myös vähennettävä PET-kalvojen tuotantoon liittyvää työvoimaa 11 prosentilla.
(117) Yhteisön tuotannonala kuitenkin uudisti tarkasteltavana olevan tuotteen valmistusrakenteensa sekä ottamalla käyttöön uusia tuotantolinjoja että poistamalla käytöstä vanhoja vähemmän tehokkaita tuotantolinjoja säilyttääkseen kilpailukykynsä kannattavuuden ja tehokkuuden osalta. Yhteisön tuotannonalan PET-kalvojen tuotantolinjat ovat nykyään maailman nykyaikaisimpia ja tehokkaimpia.
(118) Edellä esitetyn perusteella pääteltiin alustavasti, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 3 artiklan mukaista merkittävää vahinkoa.
G SYY-YHTEYS
1 Johdanto
(119) Komissio tutki perusasetuksen 3 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaisesti, oliko asianomaisista maista peräisin oleva PET-kalvojen tuonti aiheuttanut yhteisön tuotannonalalle sellaista vahinkoa, jota voidaan pitää merkittävänä. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin lisäksi tutkittiin muita tiedossa olevia tekijöitä, jotka voisivat samanaikaisesti aiheuttaa vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, sen varmistamiseksi, että näiden muiden tekijöiden yhteisön tuotannonalalle mahdollisesti aiheuttaman vahingon ei katsota johtuvan polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista.
2 Asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus
(120) Merkittävä 83 prosentin kasvu kyseisen tuonnin määrässä eli 27624 tonnista vuonna 1996 50590 tonniin tutkimusajanjakson aikana ja niiden vastaavan osuuden kasvu yhteisön markkinoista eli 15 prosentista vuonna 1996 20,3 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana sekä ilmennyt merkittävä hinnan alittavuus (aina 49 prosenttiin saakka tutkimusajanjakson aikana) sattuivat samanaikaisesti yhteisön tuotannonalan taloudellisen tilanteen, erityisesti markkinaosuuden menetyksen, hintojen laskun ja kannattavuuden huononemisen kanssa, joka muuttui merkittävän tappiolliseen tulokseen vuodesta 1998 (noin - 11 prosenttia tutkimusajanjakson aikana).
(121) Kuten edellä mainittiin, polkumyynnillä tapahtuvan halpatuonnin vuoksi yhteisön tuotannonalalla oli todellakin mahdollisuus joko pitää myyntihintansa ennallaan, mikä olisi johtanut myynnin määrän ja markkinaosuuden supistumiseen, tai laskea myyntihintojaan ja seurata kyseisen tuonnin suuntausta kannattavuutensa kustannuksella. Suurin osa yhteisön tuottajista päätti laskea myyntihintojaan vuodesta 1997 yrittäen säilyttää tai jopa lisätä myyntinsä määrää päästäkseen tuotannon vähimmäismäärään, jonka yhteisön tuotannonala tarvitsi tuotantokustannustensa kattamiseen. Tämä strategia johti selvästi yhteisön tuotannonalan kannattavuustilanteen huononemiseen, joka oli huonontunut jo vuosien 1996 ja 1997 välillä ja alkoi tuottaa tappiota vuodesta 1998, mikä osoittaa, että PET-kalvojen markkinat ovat alttiit hintavaihteluille ja että asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin hinnat olivat laskeneet merkittävästi eli 40 prosenttia vuosien 1996 ja 1998 välillä.
(122) Yhteisön tuotannonala ei samaan aikaan voinut hyötyä yhteisön markkinoiden merkittävästä kasvusta, joka lisääntyi noin 36 prosenttia vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana samalla kun yhteisön tuotannonalan myynnin määrä kasvoi ainoastaan 25 prosenttia. On huomattava, että tuonti asianomaista maista kasvoi 83 prosenttia samana ajanjaksona. Jos yhteisön tuotannonala ei olisi kuitenkaan, kuten edellä mainittiin, alentanut myyntihintojaan kyseisen tuonnin hintojen mukaisesti, jotka laskivat 50 prosenttia tarkastelujakson aikana, sen markkinaosuuden lasku olisi ollut vieläkin jyrkempi.
(123) Näin ollen katsotaan, että kyseisen tuonnin aiheuttama paine, joka lisäsi merkittävästi kyseisen alhaisilla hinnoilla tapahtuneen tuonnin määrää ja markkinaosuutta, kuten ilmennyt merkittävä hinnan alittavuus osoittaa, aiheutti yhteisön tuotannonalan hintojen laskun, joka johti sen taloudellisen tilanteen huononemiseen.
3 Muiden tekijöiden vaikutus
a) Kolmansista maista tuleva tuonti
(124) Niistä kolmansista maista peräisin oleva tuonti, jota käynnissä oleva menettely ei koskenut, pysyi kaiken kaikkiaan alhaisemmalla tasolla määrän ja markkinaosuuden osalta kuin tarkasteltavana oleva tuonti vuoden 1997 jälkeen.
(125) Esimerkiksi ainoastaan kahdesta muusta maasta kuin asianomaisista maista eli Yhdysvalloista ja Japanista peräisin olevalla tuonnilla oli yli kahden prosentin osuus yhteisön markkinoista tutkimusajanjakson aikana.
(126) Tältä osin on syytä huomata, että kaksi valituksen tehnyttä yhteisön tuottajaa kuuluu tai on jonkin aikaa sitten sulautunut Japaniin tai Yhdysvaltoihin sijoittautuneisiin yrityksiin. Tämän seurauksena näillä yrityksillä on maailmanlaajuinen järjestelmä koko tuotevalikoimansa tuotannolle eli tuotantoa on eri tuotantolaitoksissa kaikkialla maailmassa. Näin ollen yhteisöön sijoittautuneet yritykset ovat keskittyneet tiettyjen tuotetyyppien tuotantoon ja täydentävät omaa tuotantoaan yhteisön ulkopuolella, pääasiassa Yhdysvalloissa ja Japanissa sijaitseviin samoihin yhtymiin kuuluvien muiden yritysten valmistamilla tuotteilla. Vastaavasti yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneet yritykset ostavat tuotetyyppejä, joiden tuotanto on keskittynyt yhteisöön, myydäkseen niitä omilla maantieteellisillä markkinoillaan. Nämä kasvavat kauppavirrat näkyvät Yhdysvalloista ja Japanista peräisin olevan tuonnin määrissä sekä jäljempänä esitetyissä yhteisön tuotannonalan viennin määrissä.
(127) Lisäksi tutkimus osoitti, että jotkut asianomaisten maiden vientiä harjoittavista tuottajista kuuluvat myös yhtymiin, joiden tuotanto on järjestetty maailmanlaajuisesti ja jotka tuovat myös joitakin yhteisön markkinoilla myytyjä PET-kalvojen tyyppejä Yhdysvalloista ja Japanista täydentääkseen asianomaisissa maissa valmistettujen PET-kalvojen tyyppivalikoimaansa. Tämä tilanne näkyy myös Yhdysvalloista ja Japanista peräisin olevaa tuontia koskevissa luvuissa jäljempänä.
(128) Yhdysvalloista peräisin olevan tuonnin määrä on kasvanut tarkastelujakson aikana, ja se kasvoi erityisen merkittävästi vuoden 1996 ja vuoden 1997 välillä 14968 tonnista 19746 tonniin ja kasvoi jatkuvasti vuonna 1998 ja nousi 21321 tonniin. Määrä laski hieman vuonna 1999 21037 tonniin ja kasvoi uudelleen tutkimusajanjakson aikana ja nousi 22113 tonniin. Vastaava markkinaosuus nousi noin kahdella prosenttiyksiköllä vuosina 1996-1998, laski noin yhden prosenttiyksikön vuonna 1999 8,7 prosenttiin ja pysyi samana tutkimusajanjakson ajan.
(129) Lisäksi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana Yhdysvalloista peräisin olevan tuonnin keskimääräinen hinta oli korkeampi kuin asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin hinta ja yhteisön tuotannonalan keskimääräinen myyntihinta, eli se nousi 4693 eurolta tonnia kohti vuonna 1996 6582 euroon tonnia kohti tutkimusajanjakson aikana. Näin ollen voidaan päätellä, että tämä tuonti tapahtui hinnoilla, jotka eivät alittaneet yhteisön tuotannonalan myyntihintoja.
(130) Japanista peräisin oleva tuonnin määrä väheni vuosina 1996-1999 14012 tonnista 7523 tonniin mutta kasvoi hieman tutkimusajanjakson aikana 8091 tonniin. Sen osuus yhteisön markkinoilla laski merkittävästi vuosina 1996-1998 eli 7,6 prosentista 3,5 prosenttiin ja pysyi siitä lähtien samana.
(131) Tämä tuonti tapahtui lisäksi hinnoilla, jotka olivat keskimäärin korkeampia kuin tarkasteltavana olevan tuonnin hinnat ja yhteisön tuotannonalan hinnat tarkastelujakson aikana. Tuontihinnat pysyivät suhteellisen muuttumattomina tarkastelujakson aikana 5798 eurosta tonnia kohti vuonna 1996 5129 euroon tonnia kohti tutkimusajanjakson aikana eivätkä näin ollen alittaneet yhteisön tuotannonalan myyntihintoja.
(132) Muista kolmansista maista kuin Yhdysvalloista ja Japanista peräisin olevan tuonnin markkinaosuus on pysynyt suurin piirtein vakaana tarkastelujakson aikana, ja tuonnin määrä kasvoi 53 prosentilla 7088 tonnista vuonna 1996 10830 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Niiden suuruus erikseen oli kaikissa tapauksissa alle yksi prosentti yhteisön markkinoista. Lisäksi keskihinta vastaavana ajanjaksona pysyi korkeampana kuin asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin hinta, vaikka se laski tarkastelujakson aikana seuraten markkinoiden yleistä suuntausta 3827 eurolta tonnia kohti vuonna 1996 2426 euroon tonnia kohti tutkimusajanjakson aikana. Tutkimus osoitti, että tutkimusajanjakson aikana esiintyi Sveitsistä ja Israelista peräisin olevaa tuontia, jonka markkinaosuudet tutkimusajanjakson aikana olivat 0,8 prosenttia ja 0,7 prosenttia. On kuitenkin ilmennyt, että näissä maissa ei ole merkittävää PET-kalvojen tuotantoa. Ei näin ollen voida sulkea pois mahdollisuutta, että osa näistä maista tulevasta tuonnista on peräisin jostakin käynnissä olevan menettelyn kohteena olevasta maasta.
(133) Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että muista kuin asianomaisista kolmansista maista ja erityisesti Yhdysvalloista ja Japanista peräisin oleva tuonti ei lisännyt yhteisön tuotannonalalle aiheutunutta vahinkoa eikä voinut missään tapauksessa poistaa sitä syy-yhteyttä, joka vallitsee polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja kyseisen merkittävän vahingon välillä.
b) Raaka-aineiden hintakehitys
(134) Jotkut asianomaiset osapuolet väittivät, että PET-kalvojen myyntihinnan lasku yhteisön markkinoilla johtui pääasiassa PET-kalvojen raaka-aineiden eli dimetyylitereftalaatin (DMT), puhtaan tereftaalihapon (PTA) ja monoeteeniglykolin (MEG) maailmanlaajuisesta hintojen laskusta.
(135) Tutkimus osoitti, että raaka-aineiden hinnat todellakin laskivat vuosina 1996-1998, mutta alkoivat nousta vuonna 1999 ja jatkoivat nousuaan tutkimusajanjakson aikana. Lisäksi yhteisön tuotannonalan tuottaman PET-kalvojen raaka-ainekustannukset tonnia kohti laskivat myös 15 prosenttia vuoteen 1998 mennessä ja alkoivat nousta vuodesta 1999 ja tutkimusajanjakson aikana. Kaiken kaikkiaan myydyn raaka-aineen keskihinta tonnia kohti laski 10 prosenttia vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välillä samanaikaisesti, kun yhteisön tuotannonalan myyntihinnat laskivat 34 prosenttia vastaavana ajanjaksona.
(136) Raaka-ainekulujen osuus PET-kalvojen koko valmistuskustannuksista oli keskimäärin 35 prosenttia vuonna 1996 ja laski noin 30 prosenttiin vuonna 1998. Kun raaka-aineiden hinnat kuitenkin alkoivat nousta, tämä osuus kasvoi noin 34 prosenttiin vuonna 1999 ja 37 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Näin ollen raaka-ainekustannusten hintakehitys tonnia kohti ei ole peruste yhteisön tuotannonalan myyntihintojen 34 prosentin laskuun.
(137) Vaikka raaka-aineiden hintojen laskulla näin ollen saattoi olla tietty vaikutus myyntihintojen laskuun vuoteen 1998 saakka, sillä ei voida selittää myyntihintojen 34 prosentin kokonaislaskua tai yhteisön tuotannonalan kannattavuuden heikkenemistä.
c) Kulutuksen kehittyminen yhteisön markkinoilla
(138) Koska todettavissa oleva yhteisön PET-kalvojen kulutus kasvoi noin 36 prosentilla tarkastelujakson aikana, yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon ei voida katsoa johtuvan kysynnän supistumisesta yhteisön markkinoilla.
d) Yhteisön tuotannonalan liikakapasiteetti ja maailmanlaajuinen ylitarjonta
(139) Tietyt asianosaiset väittivät, että yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtui sen päätöksestä lisätä kapasiteettia, samaan aikaan kun PET-kalvojen markkinat eivät samassa määrin kasvaneet. Väitettiin, että yhteisön tuotannonala ei voinut perustella vahinkoa koskevaa väitettä sillä perusteella, että kapasiteetin lisäämiseen ei olisi liittynyt myynnin suhteellista kasvua, joka johti kapasiteetin käyttöasteeseen heikkenemiseen aikana, jolloin PET-kalvoista oli liikakapasiteettia koko maailman markkinoilla.
(140) Tältä osin havaittiin, että yhteisön tuotannonalan vuosina 1995-1996 tekemä päätös lisätä kapasiteettia perustui PET-kalvojen yhteisön markkinoiden kehityksestä tehtyyn asianmukaiseen analyysiin. Kuten asetuksessa (EY) N:o 1810/1999 todetaan ja lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon tuonnissa ja käyttöönotetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta annetussa asetuksessa (EY) N:o 2597/1999 vahvistetaan, yhteisön kulutuksen kasvu vuonna 1995 rohkaisi yhteisön tuotannonalaa investoimaan uusiin tuotantolinjoihin. Tämä päätös oli nähtävä huomattavien pääomakustannusten ja uusien laitosten käyttöönoton vaatimien pitkien ajanjaksojen valossa.
(141) Yhteisön tuotannonalan vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana käyttöön ottama uusi kapasiteetti ei ollut yksinomaan vuonna 1995 tehtyjen päätösten seuraus vaan myös vanhentuneiden tuotantolinjojen korvaamisen tai uudenaikaistamisen sekä joidenkin valituksen tehneiden yhteisön tuottajien yleismaailmallisen tuotantostrategian tulos. Vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana yhteisön kulutus todellakin kasvoi noin 36 prosentilla eli suuremmassa määrin kuin yhteisön tuotannonalan tuotanto ja myynti vastaavana ajanjaksona. Lisäksi, kuten edellä selitetään, yhteisön tuotannonala valmistaa PET-kalvoja myös vientiin.
(142) Lisäksi todettiin, että jotkut tämän tuotteen riippumattomat lähteet myönsivät maailmanlaajuisen liikakapasiteetin. Samat lähteet kuitenkin toteavat, että kun PET-kalvojen yhteisön markkinoiden tapauksessa yhteisössä oleva tuotantokapasiteetti on kysyntää alhaisempi, asianomaisissa maissa oleva tuotantokapasiteetti on aivan liian suuri verrattuna niiden kotimarkkinoihin. Jos maailmanlaajuista liikakapasiteettia näin ollen on, se todennäköisesti johtuu viime vuosina perustetusta uudesta kapasiteetista, jota monissa tapauksissa ovat perustaneet asianomaiset vientiä harjoittavat tuottajat Intiassa, Koreassa ja muissa kolmansissa maissa, joiden kotimarkkinoiden koko ei voisi absorboida tätä uutta kapasiteettia.
e) Yhteisön tuotannonalan kilpailukyky ja vientitulos
(143) Yhteisön tuotannonalan teknologisen kehityksen ja tuottavuuden osalta on todettu, että yhteisön tuotannonala on yrittänyt säilyttää tuotanto- ja myyntitasonsa vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, se on tehnyt investointeja ja perustanut uusia tuotantolinjoja lisäten tuottavuuttaan, jotta se ei menettäisi markkinaosuuksia eikä kilpailukykyään.
(144) Yhteisön tuotannonalan vientisuoritusten osalta tuotannonala lisäsi tarkastelujakson aikana myyntiään vientimarkkinoilla, joilla se kilpaili samalla tavoin kuin asianomaiset vientiä harjoittavat tuottajat. Tämä ilmenee myös kahden valituksen tehneen yhteisön tuottajan maailmanlaajuisesta rakenteesta; ne kuuluvat Yhdysvalloissa ja Japanissa sijaitseviin yrityksiin, joiden valmistusstrategia on maailmanlaajuinen, ja ne näin ollen valmistavat yhteisössä PET-kalvojen tyyppejä, joita viedään muualle maailmaan.
(145) Yhteisön tuotannonalan vientimyynti kasvoi 49 prosenttia vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana eli 19118 tonnista 28580 tonniin. Suurin kasvu tapahtui vuosina 1998-1999 20951 tonnista 26743 tonniin. Viennin määrä jatkoi kasvuaan tutkimusajanjakson aikana. Lisäksi on huomattava, että vientimyynti oli noin 18 prosenttia yhteisön tuotannonalan kokonaismyynnistä tutkimusajanjakson aikana.
(146) Tämän perusteella yhteisön tuotannonala on osoittautunut kilpailukykyiseksi kuten sen suoriutuminen vientitoiminnasta osoittaa. Sen vientitoiminta ei sen vuoksi ole vaikuttanut yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon.
f) Yhteisön muiden tuottajien tilanne
(147) Yhteisön muiden tuottajien tilanteen osalta todettakoon, että niiden myyntimäärä laski kaiken kaikkiaan 13263 tonnista vuonna 1996 12235 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Näin ollen yhteisön markkinoiden vastaava markkinaosuus laski 7,2 prosentista 4,9 prosenttiin. Myynnin määrän ja vastaavan markkinaosuuden vähäisen kasvun jälkeen vuosina 1996-1997 molemmat muuttujat ovat laskeneet tutkimusajanjaksoa kohti.
(148) Kuitenkin todettiin myös, että niiden tuotannon määrä oli kasvanut 75130 tonnista vuonna 1996 91654 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Tuotanto- ja myyntimäärien välinen ero selittyy sillä, että jotkut näistä muista yhteisön tuottajista valmistavat PET-kalvoja pääasiallisesti omia kytkösmarkkinoitaan varten ja myyvät ainoastaan marginaalisen määrän tuotannostaan. On huomattava, että PET-kalvoja käytettiin yhteisössä tutkimusajanjakson aikana kytkösmarkkinatarkoituksiin yli 75000 tonnia.
(149) Edellä olevan perusteella päätellään alustavasti, että sama kielteinen suuntaus aiheutti vahinkoa niin muille yhteisön tuottajille kuin yhteisön tuotannonalallekin, eivätkä yhteisön muut tuottajat siten ole vaikuttaneet aiheutuneeseen vahinkoon.
g) Yhteisön tuotannonalan myymät PET-kalvot
(150) Jotkut asianomaiset väittivät, että koska yhteisön tuotannonalan tuottavuus ja tehokkuus lisääntyivät tarkastelujakson aikana, sen pääasiallisesti Yhdysvalloista ja Japanista lähtöisin olevien PET-kalvojen edelleen myynti on voinut vaikuttaa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon.
(151) Kuten edellä mainittiin, kaksi valituksen tehnyttä yhteisön tuottajaa kuuluu tai on jonkin aikaa sitten sulautunut Japaniin tai Yhdysvaltoihin sijoittautuneisiin yrityksiin. Sen vuoksi niillä on kok o tuotantovalikoimansa maailmanlaajuinen tuotantojärjestelmä, ja yhteisöön sijoittautuneet yritykset täydentävät omaa tuotantoaan yhteisön ulkopuolella, pääasiassa Yhdysvalloissa ja Japanissa sijaitseviin samoihin yhtymiin kuuluvien muiden yritysten valmistamilla tuotteilla.
(152) Tutkimus osoitti, että yhteisön tuotannonalan myymien PET-kalvojen myynnin määrä laski jatkuvasti 15236 tonnista vuonna 1996 8723 tonniin vuonna 1999. Se kasvoi tutkimusajanjakson aikana 11495 tonniin yhden yhteisön tuottajan yhden tuotantolinjan sulkemisen takia; tuottajan oli täydennettävä tuotantoaan Yhdysvalloista peräisin olevilla PET-kalvoilla. Myytyjen PET-kalvojen myynnin osuus suhteessa valituksen tehneiden kolmen yhteisön tuottajan kokonaismyyntiin Euroopan yhteisössä laski 14,8 prosentista vuonna 1996 9,5 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana.
(153) Näin ollen yhteisön tuotannonalan myymien PET-kalvojen myynti ei ole voinut vaikuttaa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon.
4 Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(154) Asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin määrän ja markkinaosuuden merkittävällä kasvulla, sen hintojen merkittävällä laskulla ja havaitulla hinnan alittavuuden tasolla oli merkittäviä kielteisiä seurauksia yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. Ei myöskään havaittu mitään muuta syytä, joka olisi voinut vaikuttaa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon.
(155) Sen vuoksi päätellään alustavasti, että yhteisön tuotannonalalle aiheutunut merkittävä vahinko aiheutui Intiasta ja Koreasta peräisin olevien PET-kalvojen tuonnista.
H YHTEISÖN ETU
(156) Arvioidakseen yhteisön etua komissio tutki, mitä todennäköisiä vaikutuksia polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotolla tai käyttöönotosta luopumisella olisi asianomaisiin taloudellisiin toimijoihin. Erityiset kyselylomakkeet lähetettiin joillekin asianomaisille osapuolille, joita tutkimuksen kohteena olevan tuotteen katsottiin suoraan tai epäsuorasti koskevan, nimittäin yhteisön tuotannonalalle, muille yhteisön tuottajille, Toray Plastics Europelle, PET-kalvojen raaka-aineiden toimittajille ja tarkasteltavana olevan tuotteen etuyhteydettömille tuojille ja kauppiaille sekä PET-kalvojen käyttäjille.
1 Yhteisön tuotannonala
a) Yhteisön tuotannonalan luonne ja rakenne
(157) Yhteisön tuotannonala muodostuu yksinomaan PET-kalvojen kanssa tekemisissä olevasta kolmesta yrityksestä. Vaikka kaksi niistä kuuluu Japaniin ja Yhdysvaltoihin sijoittautuneisiin maailmanlaajuisesti järjestäytyneisiin yrityksiin, PET-kalvojen valmistus- ja myyntitoimintaa hoitavat tulosyksiköt ovat erillisiä yksiköitä, joiden hallinto sekä tutkimus- ja kehitystoiminta on sijoittautunut yhteisöön.
(158) PET-kalvojen tuotanto on pääomavaltaista ja pitkälle automatisoitua. Yhteisön tuotannonalan suoranaisesti PET-kalvoihin liittyvän työvoiman määrä oli 1921 työntekijää tutkimusajanjakson aikana.
b) Yhteisön tuotannonalan elinkelpoisuus
(159) Merkittävää vahinkoa koskevista päätelmistä huolimatta yhteisön tuotannonala vaikuttaa elinkelpoiselta ja kilpailukykyiseltä. Tämä alustava arvio perustuu seuraavien tekijöiden arviointiin:
- Asema yhteisön markkinoilla: Yhteisön tuotannonalalla on 44 prosentin markkinaosuus ja se on näin ollen yhteisön markkinoille vahvasti sijoittautunut toimija ja toimii yhteistyössä tuotetta käyttävän tuotannonalan kanssa.
- Investointien ja koneiston uusimisen aste: Yhteisön tuotannonala on investoinut uusiin tuotantolinjoihin ja sulkenut vähemmän tehokkaita tuotantolinjoja.
- Rakenneuudistuksen ja tehokkuuden lisääminen: Yhteisön tuotannonala on rationaalistanut tuotantoaan, nykyaikaistanut koneistoaan ja lisännyt tuotantokapasiteettiaan. Samanaikaisesti se on vähentänyt työvoimaansa ja kasvattanut siten PET-kalvojen valmistustoiminnan tuottavuutta lisäämällä olemassa olevien tehtaiden tehokkuutta. Lisäksi se on onnistunut supistamaan yksikkökohtaisia tuotantokustannuksiaan tarkastelujakson aikana noin 16 prosentilla.
- Vientisuoritus: Yhteisön tuotannonalan tarkasteltavana olevan tuotteen vienti on kasvanut tarkastelujakson aikana, ja se kasvoi 28580 tonniin tutkimusajanjakson aikana.
- Tuotantoteknologia: Yhteisön tuotannonala on PET-kalvojen tuotantoteknologian avainuudistaja. Se pitää tuottavuuden ja tehokkuuden maailmanlaajuisten standardien mukaisina. Yhteisön tuotannonalalla on nykyään maailman nykyaikaisimpia ja tehokkaimpia PET-kalvojen tuotantolinjoja.
(160) Kuten edellä mainittiin, yhteisön tuotannonala ei polkumyynnin esiintymisen takia näytä hyötyneen vuonna 1999 käyttöön otettujen tasoitustoimenpiteiden vaikutuksesta, kuten olisi voinut odottaa.
c) Toimenpiteiden käyttöönoton tai käyttöönotosta luopumisen mahdolliset vaikutukset
(161) Jos polkumyyntitoimenpiteitä ei oteta käyttöön, yhteisön tuotannonala joutuu edelleen kohtaamaan hinnan alittavuuden ja siitä aiheutuvan hintojen laskun, joka on johtanut sen kannattavuuden heikentymiseen. Jos kyseisen tilanteen annetaan jatkua, yhteisön tuottajilla ei ole muuta mahdollisuutta kuin sulkea tiettyjä tuotantolinjoja tai jopa kokonaisia laitoksia, jotka ovat erikoistuneet yksinomaan PET-kalvojen tuotantoon.
(162) Vaikka yhteisön tuotannonalan muodostavat yritykset tuottavat pääasiassa tai yksinomaan PET-kalvoja, jopa näiden yritysten olemassaolo voisi olla uhattuna pitkällä aikavälillä. Sen vuoksi noin 1900 suoraan PET-kalvojen valmistamiseen liittyvää työpaikkaa olisi vaarassa, jos yhteisön tuotannonalan olisi suljettava laitoksensa.
(163) Toisaalta, jos polkumyyntitoimenpiteet otetaan käyttöön, voidaan olettaa, että ensinnäkin hinnat nousevat, vaikkakaan todennäköisimmin ei polkumyyntitullia vastaavalle tasolle, koska kilpailu jatkuu yhä yhteisön tuottajien, asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin ja muista kolmansista maista peräisin olevan tuonnin kesken. Toiseksi, koska voidaan olettaa, että kapasiteetin käyttöaste kohoaa, tämä johtaa tuotannon kasvuun, joka puolestaan antaa yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden alentaa yksikkökustannuksia edelleen. Tämän johdosta voidaan myös olettaa, että yhteisön tuotannonala lisää markkinaosuuttaan yhteisön markkinoilla lisääntyneen myynnin seurauksena. Päätelmänä oletetaan, että toisaalta tuotannon ja myynnin määrän kasvu ja toisaalta yksikkökustannusten edelleen aleneminen yhdessä mahdollisen kohtuullisen hinnannousun kanssa antaa yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden saada takaisin tuottavuutensa ja markkinaosuutensa.
2 Muut yhteisön tuottajat ja Toray Plastics Europe
(164) Näiden yritysten toimittamien tietojen perusteella ei ole merkkejä siitä, että ehdotettujen toimenpiteiden vaikutus niiden tilanteeseen merkittävästi eroaa edellä mainitusta vaikutuksesta yhteisön tuotannonalaan, vaikka kytkösmarkkinakäyttöön valmistavien tuottajien tapauksessa nämä vaikutukset mitä todennäköisimmin ovat vähäisemmät.
3 PET-kalvojen raaka-aineiden toimittajat
(165) Yhteisön etua koskevat kyselylomakkeet lähetettiin kymmenelle PET-kalvojen raaka-aineiden eli dimetyylitereftalaatin (DMT), puhtaan tereftaalihapon (PTA) ja monoeteeniglykolin (MEG) toimittajalle, jotka myyvät pääasiassa yhteisön tuotannonalalle mutta myös joillekin vientiä harjoittaville tuottajille. Ainoastaan neljä raaka-aineiden toimittajaa toimi yhteistyössä tässä tutkimuksessa.
(166) Näiden yhteistyössä toimineiden toimittajien toimittamien tietojen perusteella havaittiin, että kyseisten raaka-aineiden myynti PET-kalvojen tuottajille edusti ainoastaan vähäistä osuutta näiden yritysten kokonaisliikevaihdosta. Sen vuoksi katsotaan, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton vaikutus olisi vähäinen näille yrityksille, jotka kuitenkin hyötyisivät suuremmista myynnin määristä ja kannattavuutensa tason paranemisesta, kun taas jos polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotosta luovutaan, nämä yritykset mitä todennäköisimmin vähentäisivät ja jopa lopettaisivat kyseisten raaka-aineiden valmistustoimintansa, jos yhteisön tuotannonala supistaa niiden ostoa.
4 Yhteisössä toimineet etuyhteydettömät tuojat ja kauppiaat
a) Tuonti- ja jakelukanavien rakenne
(167) PET-kalvojen jakelulle yhteisössä on luonteenomaista suhteellisen pieni tuojien ja kauppiaiden määrä. Tutkimus osoitti, että PET-kalvojen tuottajilla ja käyttäjillä on suorat yhteydet, koska käyttäjät eivät aina käytä välittäjiä hankkiessaan PET-kalvoja.
b) Tuojien/kauppiaiden taloudellinen tilanne
(168) Noin 20 kyselylomaketta lähetettiin yhteisön tuojille ja kauppiaille. Vastauksia saatiin ainoastaan kaksi. Saatujen tietojen perusteella vaikuttaa siltä, että yhteisön tuojat hankkivat PET-kalvoja useista eri lähteistä, muun muassa asianomaisista maista ja yhteisön tuotannonalalta. Näin ollen voidaan päätellä, että Intiasta ja Koreasta peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin lisäksi ne käyvät kauppaa yhteisön tuotannonalalta ja/tai muista kolmansista maista ostetuilla PET-kalvoilla. Kyselyyn vastanneiden yritysten osalta PET-kalvojen myynti edusti merkittävää osaa niiden kokonaisliikevaihdosta.
c) Toimenpiteiden käyttöönoton / käyttöönotosta luopumisen vaikutukset
(169) Kaksi yhteistyössä toiminutta tuojaa väitti, että korkeiden polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto sulkisi yhteisön markkinat Kaukoidän perinteisiltä toimittajilta. Väitetään myös, että koska yhteisön tuotannonala ei kyennyt tyydyttämään yhteisön PET-kalvojen kysyntää ja jos asianomaisista maista peräisin oleva tuonti loppuisi, tuojien ja kauppiaiden taloudellinen tilanne huononisi, koska ne eivät kykenisi tyydyttämään kysyntää.
(170) Yhteisön tuontimarkkinoiden sulkemisen osalta polkumyyntitoimenpiteiden tarkoitus ei ole estää tuonnin pääsyä yhteisön markkinoille vaan palauttaa terveet kilpailuolosuhteet markkinoille. Tältä osin on huomattava, että yhdestä asianomaisesta viejämaasta peräisin oleva tuonti on jo tasoitustoimenpiteiden kohteena mutta jatkuu kuitenkin toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen. Lisäksi on olemassa joitakin vaihtoehtoisia hankintalähteitä (esimerkiksi ne kolmannet maat, joita käynnissä oleva tutkimus ei koske), jotka eivät ole toimenpiteiden kohteena ja jotka edustivat noin 19:ää prosenttia yhteisön kulutuksesta tutkimusajanjakson aikana.
(171) Polkumyyntitoimenpiteiden vaikutus tuojien ja kauppiaiden taloudelliseen tilanteeseen tutkittiin myös jo tasoitusmenettelyssä käyttöön otettujen toimenpiteiden valossa. Tässä yhteydessä on huomion arvoista, että yhteistyön taso käynnissä olevassa menettelyssä on vieläkin alhaisempi kuin aiemmassa tutkimuksessa, mikä voi osoittaa, että vuonna 1999 käyttöön otetuilla tasoitustoimenpiteillä ei ole ollut niihin merkittävää vaikutusta.
(172) Polkumyyntitullin vaikutus tuojien ja kauppiaiden tilanteeseen olisi myös nähtävä sen seikan valossa, että nämä osapuolet käyvät kauppaa muilla tuotteilla ja saavat niitä eri lähteistä esimerkiksi yhteisön tuotannonalalta, asianomaisista maista ja muista kolmansista maista. Kaksi yhteistyössä toiminutta tuojaa totesikin, että hinta ei ole ainoa PET-kalvojen hankinnassa huomioon otettava tekijä vaan myös muut, kuten palvelu, toimitusehdot jne.
(173) Jos polkumyyntoimenpiteet otetaan käyttöön, PET-kalvojen hinta saattaa nousta yhteisön markkinoilla. Sen vuoksi ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että tällä hinnannousulla on kielteinen vaikutus tuojille ja kauppiaille, jotka saattavat todeta marginaaliensa pienenevän. On kuitenkin huomattava, että tuojat ja kauppiaat voivat vaihtoehtoisesti lisätä hankintojaan yhteisön tuotannonalalta ja saada alennusta suuremmista määristä tai kääntyä kolmansien maiden puoleen. Kuten edellä mainittiin, kaksi käynnissä olevassa tutkimuksessa yhteistyössä toiminutta tuojaa ei hanki PET-kalvoja ainoastaan asianomaisista maista vaan myös yhteisön tuotannonalalta ja muista kolmansista maista.
(174) Tällä perusteella päätellään alustavasti, että toimenpiteiden käyttöönotolla ei todennäköisesti ole vakavia vaikutuksia PET-kalvojen tuojien ja kauppiaiden tilanteeseen yhteisössä.
5 PET-kalvojen käyttäjät yhteisössä
a) Tuotetta käyttävien tuotannonalojen luonne ja rakenne
(175) Kuten edellä mainittiin, PET-kalvolla on viisi laajempaa käyttötarkoitusta tuotetta käyttävien tuotantoalojen mukaan eli magneettiset materiaalit, pakkaukset sekä sähköiset, teolliset ja kuvatallenteisiin liittyvät käyttötarkoitukset. PET-kalvoa käytetään siis eri käyttötarkoituksiin: elintarvikkeiden pakkausmateriaalina, lääketieteellisissä sovelluksissa, kodinkoneissa, autoissa, moottoreissa, kondensaattoreissa, sähkölaitteissa, luottokorteissa, seteleissä, turvakorteissa, video- ja äänikaseteissa jne. Tuotetta käyttävien tuotannonalojen moninaisuuden takia PET-kalvon osuus lopullisten tuotteiden kustannuksista vaihtelee.
b) Toimenpiteiden käyttöönoton / käyttöönotosta luopumisen vaikutukset
(176) Kyselylomakkeet lähetettiin yli 80 yhteisön käyttäjälle. Vastauksia saatiin 23, joista monet olivat puutteellisia ja yhdessä oli hyvin rajoitetusti tietoja, joita ei voitu ottaa huomioon. Jotkut käyttäjät päättivät jättää vastaamatta mutta toimittivat muutamia huomautuksia. Yhteistyön vähäisyys viittaa siihen, että tutkimuksen tulokset eivät todennäköisimmin vaikuta merkittävästi joihinkin käyttäjiin joko siksi, että PET-kalvo raaka-aineena ei ole niille merkittävä kustannustekijä tai siksi, että niiden PET-kalvoon liittyvä korkeamman jalostusasteen tuotteiden tuotanto on ainoastaan pieni osa niiden koko tuotannosta.
(177) Yhteistyössä toimineet käyttäjät edustavat merkittävää osuutta yhteisön kulutuksesta. PET-kalvon hankintamäärät sisältäneiden vastausten perusteella pääteltiin, että 20:n yhteistyössä toimineen käyttäjän hankkiman PET-kalvon määrä oli noin 28 prosenttia yhteisön PET-kalvon kulutuksesta tutkimusajanjakson aikana ja noin 40 prosenttia tuonnista asianomaisista maista.
(178) Todettiin 22:n yhteistyössä toimineen käyttäjän toimittamien tietojen perusteella, että niiden kokonaistyövoima oli tutkimusajanjakson aikana 19571 henkilöä, joista 7390 osallistui suoraan tai välillisesti PET-kalvoa sisältävien tuotteiden valmistukseen. Niiden kokonaisliikevaihto oli tutkimusajanjakson aikana noin 4204 miljoonaa euroa, josta noin 1195 miljoonaa euroa liittyi PET-kalvoa sisältäviin tuotteisiin. Vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana näiden lopputuotteiden myynti yhteisössä väheni hieman noin 1196 miljoonasta eurosta noin 1195 miljoonaan euroon.
(179) PET-kalvoa sisältävien tuotteiden myynnin kannattavuutta yhteisössä koskevat tiedot saatiin 15 käyttäjältä. Sen perusteella havaittiin, että painotettu keskimääräinen voitto oli noin 4,3 prosenttia tutkimusajanjakson aikana. Tämä painotettu keskimääräinen voitto kuvaa tiettyjen heikkenevien markkinasegmenttien käyttäjien tilannetta (magneettisovellutukset, video- ja äänifilmituotanto). Muiden segmenttien yhteistyössä toimineiden käyttäjien painotettu keskimääräinen voitto on huomattavasti korkeampi, yli 10 prosenttia.
(180) Tältä osin 16 käyttäjän toimittamien tietojen perusteella havaittiin lisäksi, että 11 käyttäjälle PET-kalvon hankintahinnat olivat alle 20 prosenttia lopputuotteen tuotantokustannuksista ja viidelle käyttäjälle ne olivat 20-54,6 prosenttia niiden kustannuksista. Havaittiin, että viidestä viimeksi mainitusta käyttäjästä neljä teki hankintansa melkein yksinomaan yhteisön tuottajilta ja yksi teki hankintansa sekä yhteisön tuottajilta ja asianomaisista maista.
(181) Havaittiin, että käyttäjät hankkivat PET-kalvoa eri lähteistä. Kahdeksan käyttäjän havaittiin tutkimusajanjakson aikana hankkineen PET-kalvoa yksinomaan yhteisön tuottajilta, kahdeksan asianomaisista maista ja yhteisön tuottajilta, kolme käyttäjää hankki ainoastaan yhteisön tuottajilta ja kolmansista maista ja kolmen käyttäjän havaittiin hankkineen yhteisön tuottajilta, asianomaisista maista ja kolmansista maista. Kukaan käyttäjistä ei tehnyt hankintoja yksinomaan asianomaisista maista.
(182) Yhteistyössä toimineiden käyttäjien toimittamien tietojen perusteella keskimääräinen PET-kalvon käyttäjä hankkii noin 58 prosenttia käyttämästään PET-kalvosta yhteisön tuotannonalalta, noin 28 prosenttia asianomaisista maista ja noin 14 prosenttia muista kolmansista maista.
(183) Näiden tietojen perusteella päätellään, että tutkimuksen tuloksella ei ehkä ole merkittävää vaikutusta käyttäjätuotannonaloihin, koska PET-kalvo ei ole niille raaka-aineena merkittävä kustannustekijä tai koska muissa tapauksissa niiden PET-kalvoon perustuvien myöhempien jalostusasteiden tuotteiden tuotannon osuus on vähäinen niiden koko tuotannosta. Lisäksi PET-kalvoa Intiasta ja Koreasta hankkivien käyttäjien havaittiin hankkivan sitä muistakin lähteistä yhteisön tuottajat ja muut kuin asianomaiset kolmannet maat mukaan luettuina.
(184) Lisäksi käyttäjät, jotka väittivät, että yhteisössä saattaa olla kapasiteetin vajausta joko yleisesti tai tiettyjen tuotetyyppien osalta, joita ei valmisteta yhteisössä, voivat hankkia PET-kalvoa joko asianomaisista maista tai muista vaihtoehtoisista hankintalähteistä.
(185) Jos toimenpiteiden käyttöönotosta luovuttaisiin, yhteisön tuotannonalan PET-kalvon valmistamisen mahdollinen loppuminen todennäköisesti aiheuttaa tarjonnalle vakavia rajoitteita, joilla olisi kielteinen vaikutus käyttäjiin. Muutamat yhteistyössä toimineet käyttäjät, joista toiset hankkivat yksinomaan yhteisön tuottajilta ja toiset useasta eri lähteestä, ovat ilmoittaneet pitävänsä yhteisössä valmistettua PET-kalvoa parempana useista eri syistä, kuten palvelun laatu ja logistiikka, hintojen vakaus, tarjonnan varmuus ja läheisyys, tuotteen luotettavuus, mahdollisuus kehittää räätälöityjä sovelluksia ja tuotteita jne.
(186) Tällä perusteella päätellään alustavasti, että toimenpiteiden käyttöönotolla ei todennäköisesti ole vakavia vaikutuksia yhteisön PET-kalvon käyttäjien tilanteeseen.
6 Kilpailua ja kauppaa vääristävät vaikutukset
(187) Mahdollisten toimenpiteiden yhteisön kilpailuun kohdistuvien vaikutusten osalta eräät asianomaiset osapuolet ovat väittäneet, että tullit johtaisivat kyseessä olevien vientiä harjoittavien tuottajien häviämiseen yhteisön markkinoilta, mikä heikentäisi huomattavasti kilpailua ja lisäisi yhteisön tuotannonalan jo ennestään hallitsevaa asemaa viimeaikaisten yrityskeskittymien seurauksena.
(188) Näyttää kuitenkin todennäköisemmältä, että ainakin muutamat asianomaiset vientiä harjoittavat tuottajat jatkavat PET-kalvon myyntiä yhteisössä, vaikkakin vahinkoa aiheuttamattomilla hinnoilla, koska niillä on vakaa teknologinen pohja ja vahva markkina-asema yhteisössä. Tätä päätelmää vahvistaa Intiasta peräisin olevan PET-kalvon tuonnissa vuonna 1999 käyttöön otettujen tasoitustullien jälkeinen markkinoiden kehitys. Toisaalta, jos polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotosta luovutaan, ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että yhteisön tuotannonala lopettaa PET-kalvon valmistuksen yhteisössä ja vahvistaa siten PET-kalvon vientiä harjoittavien tuottajien asemaa ja heikentää huomattavasti kilpailua yhteisön markkinoilla.
(189) Yhteisön tuotannonalan mahdollista hallitsevaa asemaa koskevan väitteen osalta on huomattava, että tiettyihin valituksen tehneisiin yhteisön tuottajiin vaikuttavissa viimeaikaisia keskittymiä koskevissa komission päätöksissä(7) on päätelty, että kyseiset toimet eivät johtaneet hallitsevan aseman syntymiseen tai vahvistumiseen minkään näitä yrityksiä koskevan markkinamääritelmän mukaisesti. Lisäksi tutkimuksesta ilmeni, että yhteisön tuottajat kilpailevat keskenään sekä yhteisön markkinoilla että vientimarkkinoilla. Yhteisön tuottajilla ei myöskään ole riittävästi tuotantokapasiteettia tyydyttämään täysin yhteisön markkinoiden kokonaiskysyntää. Sen vuoksi tuonti mitä varmimmin jatkuu polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen.
(190) Koska, kuten edellä mainittiin, asianomaisista maista peräisin oleva tuonti mitä todennäköisimmin jatkuu, polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen esiintyy edelleen voimakasta kilpailua. Markkinoilla on merkittävä joukko toimijoita, jotka pystyvät tyydyttämään kysynnän, ja niiden joukossa yhteisön tuotannonala tarjoaa suuren valikoiman tuotetyyppejä. Näin ollen polkumyyntitullien käyttöönotto ei rajoita käyttäjätuotannonalojen valinnanmahdollisuuksia tai heikennä kilpailua.
7 Yhteisön etua koskeva päätelmä
(191) Edellä esitetyt syyt huomioon ottaen päätellään, ettei ole pakottavia syitä olla ottamatta käyttöön polkumyyntitulleja.
I VÄLIAIKAISET POLKUMYYNTITOIMENPITEET
(192) Polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevat päätelmät huomioon ottaen olisi otettava käyttöön väliaikaiset toimenpiteet, jotta estettäisiin polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista aiheutuvien lisävahinkojen aiheutuminen yhteisön tuotannonalalle.
1 Vahingon korjaava taso
(193) Väliaikaiset toimenpiteet olisi otettava käyttöön riittävän tasoisina tämän tuonnin aiheuttaman vahingon poistamiseksi todettuja polkumyyntimarginaaleja ylittämättä. Laskettaessa vahinkoa aiheuttavan polkumyynnin vaikutusten poistamiseen tarvittavan tullin määrää katsottiin, että toimenpiteiden pitäisi antaa yhteisön tuotannonalalle mahdollisuus kattaa kustannuksensa ja saada sellainen kokonaisvoitto ennen veroja, joka olisi kohtuudella mahdollista tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa eli ilman polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia samankaltaisen tuotteen myynnistä yhteisössä.
(194) Käytettävissä olevien tietojen perusteella havaittiin alustavasti, että kuuden prosentin voittomarginaalia liikevaihdosta voitaisiin pitää asianmukaisena vähimmäismääränä, jonka yhteisön tuotannonalan voitaisiin odottaa saavan ilman vahinkoa aiheuttavaa polkumyyntiä ottaen huomioon sen taloudellinen tila aiempina vuosina. Katsotaan myös, että tämä voittomarginaali antaisi yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden tehdä tarvittavat sijoitukset.
(195) Tarvittava hinnankorotus määritettiin vertaamalla hinnan alittavuuden laskemisessa määritettyä painotettua keskimääräistä tuontihintaa yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla myymien eri mallien vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan. Vahinkoa aiheuttamaton hinta saatiin lisäämällä yhteisön tuotannonalan myyntihintaan sen keskimääräistä tosiasiallista tappiota vastaava määrä sekä edellä mainittu kuuden prosentin voittomarginaali. Tästä vertailusta johtuvat erot ilmaistiin tämän jälkeen prosentteina cif-kokonaistuontiarvosta. Nämä erot ylittivät kaikissa tapauksissa todetut polkumyyntimarginaalit.
2 Väliaikaiset toimenpiteet
(196) Edellä esitetyn ja perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan perusteella katsotaan, että väliaikaiset polkumyyntitoimenpiteet olisi otettava käyttöön todettujen polkumyyntimarginaalien tasoisina, koska kuten edellä mainittiin, todetut vahingon poistavat marginaalit ylittivät kaikissa tapauksissa todetut polkumyyntimarginaalit.
(197) Koska yhteistyössä toimimisen asteen katsottiin olevan merkittävä molemmissa maissa, yhteistyöstä kieltäytyneisiin asianomaisten maiden vientiä harjoittaviin tuottajiin sovellettava jäännöspolkumyyntitulli olisi vahvistettava näiden maiden yhteistyössä toimineille otokseen valituille tuottajille vahvistetun korkeimman tullin määrän perusteella.
(198) Perusasetuksen 14 artiklan 1 kohdan nojalla mihinkään tuotteeseen ei saa samanaikaisesti soveltaa sekä polkumyynti- että tasoitustulleja polkumyynnistä tai vientituesta johtuneen saman tilanteen korjaamiseksi. Sen vuoksi Intian tullien osalta voimassa oleva vientitukea vastaava tasoitustulli vähennettiin ehdotetusta sovellettavasta polkumyyntitullista. Yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten osalta vähennys vastaa yhteistyössä toimineen yrityksen vientitukea, jonka perusteella jäännöspolkumyyntimarginaali (ja siten jäännöspolkumyyntitulli) vahvistettiin.
(199) Edellä esitetyn perusteella ja aiemman tukien vastaisen tutkimuksen päätelmät huomioon ottaen ehdotettujen väliaikaisten tullien määrät ovat CIF-hintoina yhteisön rajalla tullaamattomana ilmaistuna seuraavat:
INTIA
TAULUKON PAIKKA
KOREA
TAULUKON PAIKKA
(200) Tässä asetuksessa yrityksille vahvistettavat yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten senhetkistä tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevia "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavia tulleja) yksinomaan asianomaisesta maasta peräisin olevien ja yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tullia.
(201) Kaikki näiden yritysten yksilöllisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät vaatimukset (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt) on toimitettava viipymättä komissiolle(8) ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin uusiin tuotanto- tai myyntiyksiköihin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Komissio muuttaa tarvittaessa tätä asetusta neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelon ajan tasalle.
J LOPPUSÄÄNNÖS
(202) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi vahvistettava määräaika, jonka kuluessa ne asianomaiset osapuolet, jotka ilmoittautuivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää kuulemista. Lisäksi olisi todettava, että tätä asetusta varten tullien käyttöönotosta tehdyt päätelmät ovat alustavia ja niitä voidaan joutua tarkistamaan mahdollisesta lopullisesta tullista päätettäessä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli CN-koodiin ex 3920 62 19 ja CN-koodiin ex 3920 62 90 (Taric-koodit: 3920 62 19 10 , 3920 62 19 15 , 3920 62 19 25 , 3920 62 19 30 , 3920 62 19 35 , 3920 62 19 40 , 3920 62 19 45 , 3920 62 19 50 , 3920 62 19 55 , 3920 62 19 60 , 3920 62 19 62 , 3920 62 19 64 , 3920 62 19 65 , 3920 62 19 70 , 3920 62 19 75 , 3920 62 19 80 , 3920 62 19 81 , 3920 62 19 85 , 3920 62 19 87 , 3920 62 19 89 , 3920 62 19 91 , 3920 62 90 30 ja 3920 62 90 91 ) kuuluvan Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon (PET-kalvon) tuonnissa.
2. Jäljempänä lueteltujen yritysten valmistamien tuotteiden vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava väliaikainen polkumyyntitulli on seuraava:
TAULUKON PAIKKA
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista.
2 artikla
1. Asianomaiset osapuolet voivat yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta pyytää, että niille ilmoitetaan niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella tämä asetus annettiin, ja ne voivat saman ajan kuluessa esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla komission kuulemiksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan soveltamista.
2. Asianomaiset osapuolet voivat asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
3 artikla
1. Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
2. Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 23 päivänä helmikuuta 2001.