KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1204/98 af 9. juni 1998 om indførelse af midlertidig udligningstold på indførslen af visse bredspektrede antibiotika med oprindelse i Indien
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 12,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Indledning
(1) Den 12. september 1997 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (2) om indledning af en antisubsidieprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af visse bredspektrede antibiotika (amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin) med oprindelse i Indien og iværksatte en undersøgelse.
(2) Proceduren indledtes på grundlag af en klage indgivet i juli 1997 af seks producenter i Fællesskabet, nemlig Antibioticos SA, Spanien, Antibioticos SpA, Italien, Biochemie GmbH, Østrig, Biochemie SA, Spanien, Biochemie SpA, Italien og ACS Dobfar SpA, Italien, hvis samlede produktion af de pågældende varer udgør en betydelig del af produktionen i Fællesskabet af disse bredspektrede antibiotika.
Klagen indeholdt beviser for subsidiering af de pågældende varer og for deraf følgende væsentlig skade, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
2. Undersøgelse
(3) Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter og de importører, som den vidste var berørt af proceduren, samt repræsentanterne for eksportlandet og klagerne om indledningen af proceduren, og den gav de berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for de frister, der var fastsat i meddelelsen om indledning af proceduren.
(4) Den indiske regering og de eksporterende producenter tilkendegav deres synspunkter skriftligt og anmodede om at blive hørt, hvilket blev imødekommet.
(5) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af proceduren, og den modtog svar fra de klagende EF-producenter, den indiske regering, ni indiske eksporterende producenter samt én afhængig og én uafhængig importør i Fællesskabet.
(6) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe foreløbig afgørelse om subsidiering og deraf følgende skade, og den aflagde kontrolbesøg hos følgende parter:
a) Klagende EF-producenter
- Antiobioticos SA, Madrid (Spanien), som også besvarede Kommissionens spørgeskema på vegne af Antibioticos SpA (Italien)
- Biochemie GmbH, Kundl (Østrig), som også besvarede Kommissionens spørgeskema på vegne af Biochemie SA (Spanien) og Biochemie SpA (Italien)
- ACS Dobfar SpA, Tribiano (Italien)
b) Den indiske regering
- Handelsministeriet, New Delhi
- Tolddepartementet, New Delhi
- Finansministeriet, New Delhi
c) Eksporterende producenter
- Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi
- Vitara Chemicals Ltd, Mumbai
- Klopran Ltd, Mumbai
- Lupin Laboratories Ltd, Mumbai
- Gujarat Lyka Organics Ltd, Mumbai
- Torrent Pharmaceuticals Ltd, Ahmedabad
- Biochem Synergy Ltd, Indore
- Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd, Chennai
- Harshita Ltd, New Delhi
d) Forbunden importør i Fællesskabet
- Ranbaxy (Netherlands) BV, Nederlandene (en importør, der er forretningsmæssigt forbundet med Ranbaxy Laboratories Ltd).
(7) Undersøgelsesperioden for fastlæggelse af subsidierne løb fra den 1. juli 1996 til den 30. juni 1997 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«). Undersøgelsen af spørgsmålet om den forvoldte skade omfattede perioden fra den 1. januar 1993 til udgangen af undersøgelsesperioden (i det følgende benævnt »den betragtede periode«).
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(8) Denne procedure omfatter visse bredspektrede antibiotika, nemlig amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, i løs vægt, henhørende under henholdsvis KN-kode ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 og ex 2941 90 00.
(9) Ovennævnte antibiotika er farmaceutiske stoffer i form af betalactam antibiotika i løs vægt, som anvendes til fremstilling af færdige doseringer til behandling af forskellige infektionssygdomme. De fremstilles af de samme råmaterialer, penicillin G eller penicillin V, som fremstilles ved fermentering. Det derved fremkomne penicillin omdannes derefter ved en kemisk eller biokemisk syntese til halvfabrikata (benævnt »6-APA« eller »7-ADCA«), der på sin side forarbejdes til ovennævnte tre aktive stoffer i løs vægt. Trods visse tekniske forskelle mellem disse tre antibiotika tilhører de alle samme kategori af produkter, nemlig semisyntetiske bredspektrede antibiotika, og de har samme anvendelsesformål, idet de indgår i færdige doseringer, som er effektive til behandling af forskellige infektionssygdomme. Selv om et bestemt antibiotikum undertiden er at foretrække frem for et andet til behandling af bestemte sygdomme, kan alle tre antibiotika i vid udstrækning erstatte hinanden, og de anses derfor i denne procedure for at være én og samme varekategori.
2. Samme vare
(10) Det fremgik af undersøgelsen, at de bredspektrede antibiotika, der fremstilles i Indien og sælges på hjemmemarkedet eller udføres til Fællesskabet, og de bredspektrede antibiotika, der fremstilles og sælges i Fællesskabet af de klagende EF-producenter, har de samme fysiske egenskaber og anvendelsesformål, og der er således tale om samme vare i henhold til definitionen i artikel 1, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2026/97 (i det følgende benævnt »grundforordningen«).
C. SUBSIDIER
1. Indledning
(11) På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, gennemgik Kommissionen følgende fem ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes eksportsubsidier:
- »Passbook Scheme«
- »Duty Entitlement Passbook Scheme« (toldgodtgørelsesordning)
- »Export Promotion Capital Goods Scheme« (eksportfremmeordning for investeringsgoder)
- »Export Processing Zones/Export Oriented Units« (eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder)
- »Income Tax Exemption Scheme« (indkomstskatteordning)
Disse ordninger er nærmere beskrevet nedenfor.
(12) Grundlaget for førstnævnte fire ordninger er »Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992« (med virkning fra den 7. august 1992), hvorved »Imports and Exports Control Act of 1947« ophævedes. Ved »Foreign Trade Act« bemyndiges den indiske regering til at udstede bekendtgørelser vedrørende eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser opføres i »Export and Import Policy«-dokumenter, der udstedes hvert femte år og ajourføres hvert år. To af disse dokumenter er relevante for undersøgelsesperioden for den foreliggende sag, dvs. femårsplanerne for årene 1992-1997 og 1997-2002.
Grundlaget for sidstnævnte ordning, indkomstskatteordningen, er »Income Tax Act of 1961«, som ændres årligt ved skatteloven.
(13) Det erklærede formål med Indiens nuværende eksport- og importpolitik er:
- at fremme landets overgang til en globalt orienteret dynamisk økonomi med henblik på bedst muligt at udnytte mulighederne på et internationalt marked i vækst
- at stimulere vedvarende økonomisk vækst ved at sikre adgang til vigtige råmaterialer, halvfabrikata, forbrugsgoder og investeringsgoder, som er nødvendige for at øge produktionen
- at forøge den teknologiske formåen og effektivitet i Indiens landbrug, industri og servicesektor for dermed at forbedre konkurrenceevnen og skabe nye beskæftigelsesmuligheder samt tilskynde til overholdelse af internationalt anerkendte kvalitetsnormer
- at forsyne forbrugerne med varer af god kvalitet til rimelige priser.
(14) Kommissionen gennemgik disse fem ordninger på baggrund af den politik, der er fastlagt i de relevante »Export and Import Policy«-planer og i indkomstskatteloven af 1961, som ændret.
2. »Passbook Scheme« (PBS)
(15) Et af instrumenterne under »Export and Import Policy«, som indebærer eksportrelateret bistand, er PBS, der trådte i kraft den 30. maj 1995.
a) Støtteberettigelse
(16) PBS står åben for visse kategorier af eksportører, nemlig eksportører, der producerer varer i Indien og derefter udfører dem (»producenter/eksportører«) og eksportører, uanset om de er producenter eller blot handlende, som har fået tildelt et såkaldt »Export House/Trading House/Star Trading House/Super Star Trading House«-certifikat. Sidstnævnte kategori, som er defineret i »Export and Import Policy«-dokumentet, skal bl.a. fremlægge dokumentation for tidligere eksportresultater.
b) Praktisk gennemførelse
(17) En støtteberettiget eksportør kan ansøge om en »Passbook«. Dette er en bog, hvori bogføres kredit- og debetposter vedrørende told. Bogen udstedes automatisk, hvis selskabet er en anerkendt producent/eksportør eller et anerkendt handelshus.
(18) Ved udførsel af færdigvarer kan eksportøren anmode om en kredit, som kan anvendes til betaling af told på senere indførsel. Der tages hensyn til forskellige faktorer ved beregningen af størrelsen af den kredit, der skal indrømmes i henhold til »Standard Input/Output norms«, som udstedes af den indiske regering for udførte varer. I disse »Standard Input/Output norms« fastsættes mængderne af de råmaterialer, der normalt skal indføres til fremstilling af én enhed af færdigvaren. Normerne fastsættes af »Special Advance Licensing Committee« på grundlag af en teknisk analyse af produktionsprocessen og globale statistiske oplysninger. Ved anvendelse af nævnte »Standard Input/Output norms« indrømmes der en kredit på et beløb, som svarer til den grundlæggende told, der skal betales på de råmaterialer, som den indiske antibiotikaindustri normalt indfører til fremstilling af den udførte vare. En anden faktor er den såkaldte »minimum value addition« (MVA), som er den mindsteværdi, hvormed den indiske producent ved fremstillingen af færdigvaren skal øge værdien (dvs. ved hjælp af indenlandske råmaterialer/arbejdskraft) af de indførte råmaterialer. MVA for udførsel af de pågældende varer har de indiske myndigheder fastsat til 33 %.
(19) Den kredit, der indrømmes, bogføres i nævnte »Passbook« og kan anvendes til udligning af told, der skal betales på fremtidig indførsel af varer (f.eks. råmaterialer, investeringsgoder osv.) undtagen varer, der er anført i den såkaldte »Negative List of Imports«, som er indeholdt i den gældende »Export and Import Policy«. I denne liste er anført varer, som enten ikke må indføres eller som først må indføres, når de indiske regeringsmyndigheder har udstedt en særlig licens til eksportørens faktiske produktion og kan sælges på det indiske marked.
(20) Passbook-kreditter er ikke omsættelige. En Passbook er gyldig i en periode på to år fra udstedelsesdagen. Tilbageværende kredit ved udgangen af toårsperioden kan anvendes i løbet af en periode på tolv måneder derefter. Ved udgangen af det tredje år bortfalder uudnyttede kreditter. Inden for denne generelle tidsramme foreligger der ikke nogen frist for at indgive anmodning om kredit for en bestemt eksporttransaktion.
(21) Når alle kreditter i en Passbook er udnyttet, lukkes den, og Passbook-indehaveren skal betale et gebyr til de pågældende myndigheder.
(22) Hvad angår PBS anførte den indiske regering følgende i sin besvarelse af spørgeskemaet:
»I henhold til denne ordning får eksportøren tilbagebetalt importafgifter på den udførte vare, hvorimod der ikke eftergives importafgifter på samme vare, når den er bestemt til forbrug i eksportlandet. Ordningen er i så henseende i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 3284/94 (antisubsidieforordningen)«.
(23) Som svar herpå skal det anføres, at hvad dette punkt angår er der ikke nogen forskel mellem sidstnævnte forordning, som siden er ophævet, og den nugældende grundforordning, som har erstattet den. Det fastsættes således i artikel 2, stk. 1, nr. ii), i grundforordningen, at fritagelse af en eksportvare for afgifter eller skatter ikke anses for at være subsidier, forudsat at fritagelsen indrømmes i henhold til bilag I, II og III til grundforordningen. I bilag I, punkt i), (liste over eksempler på eksportsubsidier) anføres, at eftergivelse eller godtgørelse af importafgifter ud over dem, der opkræves på indførte råmaterialer, der forbruges ved produktionen af den udførte vare, er eksportsubsidier. For at afgøre, om indførte råmaterialer forbruges som led i produktionsprocessen, skal undersøgelsesmyndighederne desuden ifølge bilag II til grundforordningen fastslå, om eksportlandets regering opretholder en ordning eller en procedure med henblik på at fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved produktionen af den udførte vare. I det foreliggende tilfælde findes der ikke en sådan ordning. De fordele, der i Indien indrømmes eksportører af den pågældende vare i form af Passbook-kreditter, beregnes således automatisk på grundlag af nævnte »Standard Input/Output norms« uafhængigt af, om råmaterialerne er indført, om der er betalt told af dem, eller om de faktisk er forbrugt ved produktionen af eksportvarer.
Endvidere er eksportøren ifølge PBS hverken forpligtet til at indføre de pågældende råmaterialer eller til at forbruge de indførte varer i produktionsprocessen. Det, der faktisk sker i PBS, er, at en eksportør ved udførsel af en færdigvare indrømmes et kreditbeløb, som fastsættes på grundlag af den told, der anses for at være betalt på normalt indførte råmaterialer, som forbruges ved fremstillingen af færdigvaren. Dette kreditbeløb kan anvendes til at udligne told, der skal betales på fremtidig indførsel af en hvilken som helst vare. Eksportøren opnår en fordel i form af ikke-betalt told på indførsel af varer (uanset om der er tale om råmaterialer eller investeringsgoder). Denne ordning gør det derfor muligt for en eksportør at indføre varer uden at betale told, når den pågældende tidligere har udført varer. PBS er følgelig ikke en eftergivelses-/godtgørelsesordning som omhandlet i bilag I, punkt i), og bilag II til grundforordningen.
c) Konklusion om PBS
(24) PBS er ikke en tilladt eftergivelses-/godtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning som omhandlet i grundforordningen, eftersom Passbook-kreditten ikke beregnes i forhold til de råmaterialer, der faktisk forbruges i produktionsprocessen. Endvidere er eksportøren ikke forpligtet til at indføre toldfri varer, som skal forbruges i produktionsprocessen.
Det skal anføres, at selv om det antages, at den pågældende ordning udgør en eftergivelses-/godtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, foreligger der ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved produktionen af den udførte vare, jf. bilag I, punkt i), og bilag II og III til grundforordningen. I bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3, til nævnte forordning fastsættes, at hvis det fastslås, at eksportlandets regering ikke opretholder en sådan ordning, vil det normalt være påkrævet, at eksportlandet foretager en yderligere undersøgelse på grundlag af henholdsvis de faktiske råmaterialer, der indgår, eller de faktiske transaktioner, med henblik på at fastslå, om der har været tale om for store betalinger. Den indiske regering foretog ikke en sådan undersøgelse. Kommissionen undersøgte derfor ikke, om der rent faktisk var tale om for store godtgørelser af importafgifter på råmaterialer, der forbrugtes ved produktionen af den udførte vare.
(25) Ordningen indebærer ydelse af subsidier, eftersom det finansielle bidrag fra den indiske regering i form af ikke opkrævet told på indførsel giver Passbook-indehaveren en fordel, idet han kan indføre varer toldfrit ved anvendelse af de kreditbeløb, der er optjent ved udførsel. Der er tale om subsidier, som retligt er betinget af eksportresultater, og de anses derfor for specifikke i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen. Hertil kommer, at MVA-bestemmelsen (jf. betragtning 18) anses for at foreskrive, at der anvendes indenlandske varer frem for indførte varer. PBS er i så henseende en specifik subsidieordning som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra b), i grundforordningen.
(26) I begyndelsen af 1997 bekendtgjorde den indiske regering, at PBS ikke længere var i kraft, og at der ikke kunne opnås kredit for eksporttransaktioner, der fandt sted efter den 31. marts 1997. En eksportør kan imidlertid fortsat anvende en allerede udstedt Passbook i en periode på tre år efter udstedelsesdatoen. Endvidere er der ikke fastsat nogen frist, inden hvilken der skal indgives anmodning om kredit for eksporttransaktioner, der har fundet sted inden den 31. marts 1997. Ordningen i den foreliggende form er således bortfaldet, men eksportørerne kan fortsat udnytte den ved at indføre varer toldfrit, indtil alle kreditter er opbrugt, eller senest indtil den 31. marts 2000. Under disse omstændigheder anses ordningen for at være en udligningsberettiget subsidieordning.
d) Beregning af subsidiebeløbet
(27) Fordelen for eksportørerne er beregnet på grundlag af størrelsen af den told, der normalt skulle erlægges på indførsel i undersøgelsesperioden, men som ikke betaltes i henhold til PBS. For at fastlægge den fulde fordel af ordningen for modtageren er dette beløb blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden. Eftersom fordelene ved fritagelsen for importafgifter opnås regelmæssigt i løbet af undersøgelsesperioden, svarer de til en række tilskud. Det er normal praksis at beregne de fordele, som modtageren opnår i form af éngangstilskud, ved at lægge den årlige markedsrente til den nominelle værdi af tilskuddet ud fra den antagelse, at tilskuddet anses for at være ydet på den første dag i undersøgelsesperioden. I den foreliggende sag er det imidlertid klart, at individuelle tilskud kan ydes på et hvilket som helst tidspunkt mellem den første og den sidste dag i undersøgelsesperioden. I stedet for at lægge den årlige rente til det fulde beløb anses det derfor for rimeligt at antage, at tilskuddene i gennemsnit vil være modtaget i midten af undersøgelsesperioden, og at renten derfor bør dække en periode på seks måneder, svarende til halvdelen af den årlige markedsrente i Indien i undersøgelsesperioden, dvs. 7,575 %. Dette beløb (dvs. ikke betalt told plus renter) er blevet fordelt over hele udførslen i undersøgelsesperioden.
Tre selskaber opnåede fordele af denne ordning i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på mellem 0,01 % og 5,89 %. Ingen af selskaberne krævede fradrag for ansøgningsgebyret eller for andre omkostninger, som nødvendigvis påløb for at kvalificere sig til eller for at opnå subsidieydelsen. Biochem Synergy indgav ingen oplysninger vedrørende denne ordning, som kunne efterprøves. I overensstemmelse med artikel 28, stk. 1, i grundforordningen er de foreløbige undersøgelsesresultater vedrørende de subsidier, som dette selskab har modtaget i henhold til PBS, baseret på de foreliggende faktiske oplysninger. Da der ikke foreligger andre pålidelige oplysninger fra uafhængige kilder, og for ikke at belønne manglende samarbejdsvilje, ansås det for rimeligt for dette selskab at anvende den højeste PBS-margen, der er fastsat for andre samarbejdsvillige eksportører, dvs. 5,89 %.
3. Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPB) (toldgodtgørelsesordningen)
(28) Et andet instrument under »Export and Import Policy«, som indebærer eksportrelateret bistand, er DEPB, der trådte i kraft den 7. april 1997. DEPB er en ordning, der afløser PSB, som ophørte den 31. marts 1997. Der er to varianter af DEPB:
- DEPB på før-eksportbasis
- DEPB på efter-eksportbasis
a) Støtteberettigelse til DEPB på før-eksportbasis
(29) DEPB på før-eksportbasis står åben for producenter/eksportører (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) eller handelsselskaber/eksportører (dvs. handlende), som er knyttet til producenter. For at blive støtteberettiget under denne ordning, skal selskabet have udført varer i den treårsperiode, der går forud for indgivelse af anmodning om kredit.
b) Praktisk gennemførelse af DEPB på før-eksportbasis
(30) En støtteberettiget eksportør kan ansøge om en licens, hvorved der bevilges en kredit, der skal benyttes til udligning af skyldig told på fremtidig indførsel af varer. Den licens, hvorved der bevilges en kredit, der er beregnet på grundlag af 5 % af den gennemsnitlige årlige værdi af al udførsel i de foregående tre år, udstedes automatisk. Tildelingen af licens indebærer en eksportforpligtelse. Når DEPB-indehaveren har udført varer til en værdi, der er tilstrækkelig til at gøre ham berettiget til en kredit af samme størrelse som den, der allerede er bevilget i henhold til DEPB på før-eksportbasis, er hans forpligtelse ifølge denne DEPB ophørt.
(31) I modsætning til PBS åbner DEPB på før-eksportbasis kun mulighed for at anvende sådanne kreditter til udligning af told, der skal betales på senere indførsel af råmaterialer (som ikke er anført på tidligere nævnte »Negative List of Imports«), som skal indgå i produktionen af varer i det pågældende selskabsfabrik (den såkaldte »Actual User-betingelse«). Sådanne indførte råmaterialer må ikke på nogen måde overdrages, udlånes, sælges, videregives eller afhændes.
(32) DEPB-kreditter er ikke omsættelige. DEPB-licensen er gyldig i en periode på tolv måneder fra udstedelsesdagen. Eksportøren forpligter sig til at benytte de indførte råmaterialer til fremstilling af de færdigvarer, der skal udføres. Når et selskab har opbrugt de bevilgede kreditter, kan det anmode om et yderligere kreditbeløb, der beregnes på grundlag af 5 % af gennemsnitsværdien af udførslen de foregående tre år.
(33) Når et selskab får bevilget et kreditbeløb, kan det indføre råmaterialer toldfrit. Den indiske regering anfører, at de indiske toldmyndigheder sædvanligvis er bekendt med importørens generelle importbehov i henseende til nævnte »Actual User-betingelse«. Der foreligger imidlertid ingen kontrolprocedure til at sikre, at denne betingelse er opfyldt.
(34) Når alle kreditter er opbrugt, skal selskabet betale et gebyr til de pågældende myndigheder.
c) Konklusion om DEPB på før-eksportbasis
(35) DEPB er ikke en tilladt eftergivelses-/godtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning som omhandlet i grundforordningen, eftersom DEPB-kreditten, på trods af nævnte »Actual User-betingelse«, ikke beregnes i forhold til de råmaterialer, der faktisk forbruges i produktionsprocessen. Endvidere foreligger der ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved produktionen af den udførte vare og i hvilke mængder. I bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3, til nævnte forordning fastsættes, at hvis det fastslås, at eksportlandets regering ikke opretholder en sådan ordning, vil det normalt være påkrævet, at eksportlandet foretager en yderligere undersøgelse på grundlag af henholdsvis de faktiske råmaterialer, der indgår, eller de faktiske transaktioner, med henblik på at fastslå, om der har været tale om for store betalinger. Den indiske regering foretog ikke en sådan undersøgelse. Kommissionen undersøgte derfor ikke, om der rent faktisk var tale om for store godtgørelser af importafgifter på råmaterialer, der forbrugtes ved produktionen af den udførte vare.
(36) Ordningen indebærer ydelse af subsidier, eftersom det finansielle bidrag fra den indiske regering i form af ikke opkrævet told på indførsel giver et selskab en fordel, idet det kan indføre varer toldfrit. Der er tale om subsidier, som retligt er betinget af eksportresultater, og de anses derfor for specifikke i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
d) Beregning af subsidiebeløbet for DEPB på før-eksportbasis
(37) Fordelen for eksportørerne er beregnet på grundlag af størrelsen af den told, der normalt skulle erlægges på indførsel i undersøgelsesperioden, men som ikke betaltes i henhold til DEPB. For at fastlægge den fulde fordel af ordningen for modtageren er dette beløb blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden. I betragtning af arten af disse subsidier, som svarer til en række tilskud, ansås en rente på 7,575 %, dvs. halvdelen af markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden, for rimelig af de samme grunde, som er anført i betragtning 27. Det pågældende beløb er blevet fordelt over hele udførslen i undersøgelsesperioden.
Ét selskab udnyttede denne ordning i undersøgelsesperioden og opnåede en fordel svarende til 0,05 %. Ved beregningen af fordelen, er der som krævet af det pågældende selskab foretaget fradrag for det gebyr, som nødvendigvis påløb for at opnå subsidieydelsen. Et andet selskab, Biochem Synergy, indgav ingen oplysninger vedrørende denne ordning, som kunne efterprøves. I overensstemmelse med artikel 28, stk. 1, i grundforordningen er de foreløbige undersøgelsesresultater vedrørende de subsidier, som dette selskab har modtaget i henhold til DEPB, baseret på de foreliggende faktiske oplysninger. Da der ikke foreligger andre pålidelige oplysninger fra uafhængige kilder, og for ikke at belønne manglende samarbejdsvilje, ansås det for rimeligt for dette selskab at anvende den højeste margen, der er fastsat for andre samarbejdsvillige eksportører, dvs. 0,05 %.
e) Støtteberettigelse til DEPB på efter-eksportbasis
(38) DEPB på efter-eksportbasis er stort set identisk med PBS, som er beskrevet ovenfor. Ordningen står åben for producenter/eksportører (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) eller handelsselskaber/eksportører (dvs. handlende).
f) Praktisk gennemførelse af DEPB på efter-eksportbasis
(39) I henhold til denne ordning kan enhver støtteberettiget eksportør anmode om kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de udførte færdigvarer. Sådanne DEPB-procentsatser er fastsat af de indiske myndigheder for de fleste varer, herunder de pågældende varer, på grundlag af gældende »Standard Input/Output norms.« En licens med angivelse af det bevilgede kreditbeløb udstedes automatisk.
DEPB på efter-eksportbasis åbner mulighed for at anvende sådanne kreditter i forbindelse med senere indførsel (f.eks. råmaterialer eller investeringsgoder), som ikke er anført på tidligere nævnte »Negative List of Imports«. Sådanne indførte varer kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde.
DEPB-kreditter er frit omsættelige. DEPB-licensen er gyldig i en periode på tolv måneder fra udstedelsesdagen.
(40) Når alle kreditter er opbrugt, skal selskabet betale et gebyr til de pågældende myndigheder.
g) Konklusion om DEPB på efter-eksportbasis
(41) Denne ordning er ganske klart betinget af eksportresultater. Når et selskab udfører varer, bevilges det en kredit, som kan anvendes til udligning af told på fremtidig indførsel af alle varer (det være sig råmaterialer eller investeringsgoder). Ligesom PBS er det ikke en tilladt eftergivelses-/godtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning af de samme grunde, som er anført i betragtning 24. Ordningen indebærer ydelse af subsidier, eftersom det finansielle bidrag fra den indiske regering i form af ikke opkrævet told på indførsel giver et selskab en fordel, idet det kan indføre varer toldfrit. Der er tale om subsidier, som retligt er betinget af eksportresultater, og de anses derfor for specifikke i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
h) Beregning af subsidiebeløbet for DEPB på efter-eksportbasis
(42) Der forelå ingen beviser for, at de pågældende selskaber udnyttede DEPB på efter-eksportbasis i undersøgelsesperioden. Biochem Synergy indgav imidlertid ingen oplysninger vedrørende denne ordning, som kunne efterprøves. I overensstemmelse med artikel 28, stk. 1, i grundforordningen er de foreløbige undersøgelsesresultater vedrørende de subsidier, som dette selskab har modtaget i henhold til DEPB på efter-eksportbasis, baseret på de foreliggende faktiske oplysninger. Da der ikke foreligger andre pålidelige oplysninger fra uafhængige kilder, og for ikke at belønne manglende samarbejdsvilje, er der anvendt en margen på 3,75 %. Denne margen beregnedes på grundlag af den faktiske DEPB-sats på 15 %, der gælder ved udførsel af cefalexin (den eneste vare, som dette selskab har udført), idet det anerkendes, at ordningen kun var i kraft i undersøgelsesperiodens sidste kvartal.
4. Export Promotion Capital Goods Scheme (EPCGS) (Eksportfremmeordning for investeringsgoder)
(43) Et andet instrument under »Export and Import Policy«, som indebærer eksportrelateret bistand, er EPCGS, som indførtes den 1. april 1990 og ændredes den 5. juni 1995.
a) Støtteberettigelse
(44) EPCGS står åben for producenter/eksportører (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) eller handelsselskaber/eksportører (dvs. handlende). Siden den 1. april 1997 har producenter, der er knyttet til handelsselskaber/eksportører, også kunnet udnytte ordningen.
b) Praktisk gennemførelse
(45) For at opnå støtte under denne ordning skal et selskab fremlægge oplysninger for de pågældende myndigheder om arten og værdien af de investeringsgoder, som skal indføres. Afhængig af de eksportforpligtelser, som selskabet er rede til at påtage sig, vil det få bevilling til at indføre investeringsgoder enten til nul-told eller til nedsat told. Der udstedes automatisk en licens, som giver tilladelse til indførsel til præferencesatser.
(46) For at opfylde eksportforpligtelsen skal de udførte varer være fremstillet ved brug af de indførte investeringsgoder.
(47) Der betales et ansøgningsgebyr for udstedelse af licensen.
c) Konklusion om EPCGS
(48) EPCGS er en udligningsberettiget subsidieordning, eftersom en eksportørs betaling af nedsat told eller nul-told udgør et finansielt bidrag fra den indiske regering, idet der gives afkald på indtægter, der ellers ville være indgået, og modtageren opnår en fordel i form af nedsat told eller fuldstændig fritagelse for betaling af importafgifter.
(49) Subsidieydelsen er retligt betinget af eksportresultater som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, eftersom den ikke kan opnås uden forpligtelse til at udføre varer, og den anses derfor for specifik.
d) Beregning af subsidiebeløbet
(50) Fordelen for eksportørerne er beregnet på grundlag af størrelsen af den ikke betalte skyldige told på indførte investeringsgoder ved at fordele dette beløb over en periode, der afspejler den normale afskrivning på sådanne investeringsgoder i antibiotikaindustrien. Denne periode er fastsat ved anvendelse af det vejede gennemsnit (på grundlag af de producerede mængder af den pågældende vare) af afskrivningsperioderne for investeringsgoder, som hvert selskab faktisk har indført under EPCGS, og resultatet heraf er en normal afskrivningsperiode på ti år. Det således beregnede beløb, som skal henføres til undersøgelsesperioden, er blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden for dermed at fastlægge den fulde støtte, som modtageren opnår under denne ordning. I betragtning af arten af denne subsidieydelse, som er lig med et éngangstilskud, ansås markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden, dvs. 15,15 %, for rimelig. Det fremkomne beløb er derefter fordelt på hele udførslen i undersøgelsesperioden.
Tre selskaber opnåede fordele af denne ordning i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på mellem 0,03 % og 1,17 %. Ingen af selskaberne krævede fradrag for ansøgningsgebyret eller for andre omkostninger, som nødvendigvis påløb for at kvalificere sig til eller for at opnå subsidieydelsen.
5. Export Processing Zones (EPZ)/Export Oriented Units (EOU) (eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder)
(51) Et andet instrument under »Export and Import Policy«, som indebærer eksportrelateret bistand, er eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder (EPZ/EOU), som indførtes den 22. juni 1994.
a) Støtteberettigelse
(52) Selskaber, der er beliggende i en af de syv nærmere bestemte EPZ, og som forpligter sig til at udføre mindst 75 % af deres produktion, kan opnå visse fordele. De samme fordele kan opnås i henhold til EOU, som kan være beliggende hvor som helst i Indien (benævnes også »stand-alone EPZ«). EOU er virksomheder i toldzoner under toldmyndighedernes opsyn. Med virkning fra den 1. april 1997 er selskaber beliggende i parker for elektronisk hardwareteknologi og for softwareteknologi også berettiget til støtte i samme grad som selskaberne i EPZ og EOU.
b) Praktisk gennemførelse
(53) Selskaber i EPZ og EOU kan opnå følgende fordele:
- suspension af afgiftsopkrævningen på indkøb af investeringsgoder i toldoplagsperioden
- fritagelse for betaling af told på indkøb af råmaterialer og hjælpematerialer
- fritagelse for forbrugsafgift på varer indkøbt fra indenlandske leverandører
- godtgørelse af central omsætningsafgift på varer indkøbt lokalt.
Selskaber, der er beliggende i EPZ, og selskaber, der anmoder om behandling som EOU, skal ansøge de relevante myndigheder herom. Sådanne ansøgninger skal for en periode på fem år indeholde nærmere oplysninger om bl.a. planlagte produktionsmængder, forventet værdi af udførslen, importbehov og behov for indenlandske varer. Hvis myndighederne godtager selskabets ansøgning, vil selskabet blive underrettet om de vilkår og betingelser, der er knyttet til godtagelsen. Selskaber i EPZ og EOU kan deltage i fremstillingen af alle varer. Aftalen om at blive anerkendt som et selskab i en EPZ/EOU er gyldig i fem år. Aftalen kan fornyes for yderligere perioder.
c) Konklusion om EPZ/EOU
(54) EPZ/EOU-ordningen indebærer, at der ydes udligningsberettigede subsidier, eftersom de indrømmelser, der opnås ved ordningen, er et finansielt bidrag fra den indiske regering, idet der gives afkald på indtægter, der ellers ville være indgået, og modtageren opnår en fordel. De pågældende fordele, der indrømmes, er en suspension af toldopkrævningen på investeringsgoder i toldoplagsperioden, fritagelse for told på råmaterialer og hjælpematerialer, fritagelse for forbrugsafgift på varer indkøbt fra indenlandske leverandører og godtgørelse af central omsætningsafgift på varer indkøbt lokalt. For så vidt angår suspensionen af toldopkrævningen på investeringsgoder, anses denne suspension for at have samme virkning som en fritagelse, eftersom det, så længe kravet om udførsel er opfyldt, helt og holdent er op til selskabet at afgøre, om og hvornår investeringsgoderne skal udtages af toldoplaget.
(55) Alle ovennævnte subsidier er retligt betinget af eksportresultater som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, eftersom de ikke kan opnås uden at selskabet påtager sig en eksportforpligtelse, og de anses derfor for specifikke.
d) Beregning af subsidiebeløbet
(56) Fordelen for eksportørerne er beregnet på grundlag af størrelsen af de afgifter og skatter, der normalt skulle erlægges på indførte varer eller varer indkøbt på hjemmemarkedet (dvs. råmaterialer og investeringsgoder) i undersøgelsesperioden. For at fastlægge den fulde fordel af ordningen for modtageren er dette beløb blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden. I betragtning af arten af disse subsidier, som svarer til en række tilskud, ansås en rente på 7,575 %, dvs. halvdelen af markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden, for rimelig for så vidt angår råmaterialerne af de samme grunde, som er anført i betragtning 27. Hvad angår investeringsgoder ansås markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden, dvs. 15,15 %, for rimelig, da subsidierne svarer til et éngangstilskud, og dette beløb er fordelt på en periode, der afspejler den normale afskrivning på sådanne investeringsgoder i antibiotikaindustrien (dvs. ti år), jf. nærmere i betragtning 50. Det således fastsatte subsidiebeløb, som vedrører undersøgelsesperioden, er derefter fordelt på hele udførslen i undersøgelsesperioden.
Ét selskab, Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd, er et anerkendt EOU. Dette selskab modtog alle de fordele, der kunne opnås under denne ordning, nemlig til en sats på 34,38 %.
6. Income Tax Exemption Scheme (ITES) (indkomstskatteordningen)
(57) Income Tax Act 1961 er retsgrundlaget for ITES. I denne lov, som ændres årligt ved finansloven, fastlægges grundlaget for skatteopkrævningen samt for forskellige fritagelses-/fradragsordninger, der kan gøres krav på. Blandt de fritagelser, som firmaer kan gøre krav på, findes nogle i nævnte lovs Section 10A, 10B og 80HHC.
a) Støtteberettigelse
(58) Fritagelse i henhold til Section 10A kan opnås af firmaer, der er beliggende i frihandelszoner. Fritagelse i henhold til Section 10B kan opnås af eksportorienterede virksomheder. Fritagelse i henhold til Section 80HHC kan opnås af alle firmaer, der udfører varer.
b) Praktisk gennemførelse
(59) For at opnå ovennævnte fradrag/fritagelser i forbindelse med skattebetalingen skal et selskab anmode herom, når det indsender selvangivelse til skattemyndighederne ved udgangen af hvert skatteår. Skatteåret løber fra den 1. april til den 31. marts. Selvangivelsen skal forelægges for myndighederne senest den 30. november samme år. Det kan vare indtil tre år fra indsendelse af selvangivelsen, inden myndighederne har foretaget den endelige skatteligning. Et selskab kan kun anmode om én af de nedsættelser, der kan indrømmes i henhold til ovennævnte tre Sections.
Selskaberne kan i henhold til Sections 10A, 10B og 80HHC anmode om fritagelse for betaling af skat af skattepligtig indkomst hidrørende fra fortjeneste på eksportsalg. Ifølge Sections 10A og 10B må det for selskaber, der er etableret efter den 1. april 1994, være 25 % af salget, der finder sted i Indien, men et selskab kan fortsat opnå fuld fritagelse for betaling af skat af skattepligtig indkomst hidrørende fra fortjeneste på alt salg (dvs. eksportsalg og salg i Indien). Selskaber, der er etableret før den 1. april 1994, kan anmode om et pro rata-fradrag i den skattepligtige indkomst på grundlag af forholdet mellem indenlandsk salg og eksportsalg.
c) Konklusion om ITES
(60) I punkt e) i listen over eksempler på eksportsubsidier (bilag I til grundforordningen) henvises der til »hel eller delvis fritagelse . . . for direkte skatter . . . af eksporthensyn« som værende eksportsubsidier. Under ITES yder den indiske regering det pågældende selskab et finansielt bidrag ved at give afkald på statsindtægter i form af direkte skatter, der ellers skulle betales, hvis selskabet ikke opnåede fritagelse for betaling af indkomstskat. Dette finansielle bidrag udgør en fordel for modtageren, hvis indkomstskattepligt mindskes.
(61) Subsidieydelsen er retligt betinget af eksportresultater som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, eftersom der indrømmes fritagelse for fortjeneste på eksportsalg, og den anses derfor for specifik.
d) Beregning af subsidiebeløbet
(62) Som anført i betragtning 59 indgives der i henhold til Sections 10A, 10B og 80HHC anmodning om støtte ved indsendelse af selvangivelse ved udgangen af hvert skatteår. Da skatteåret i Indien løber fra den 1. april til den 31. marts, anses det for rimeligt at beregne støtten under denne ordning på grundlag af skatteåret 1996/97 (dvs. 1. april 1996 til 31. marts 1997), som omfatter ni måneder af undersøgelsesperioden. Fordelen for eksportørerne er derfor beregnet på grundlag af forskellen mellem de skatter, der normalt skulle betales henholdsvis med og uden nævnte fritagelse. Der er taget hensyn til, at nogle selskaber er omfattet af den såkaldte »Minimum Alternate Tax«, som er en alternativ metode til beregning af skat, der skal betales i henhold til nævnte Income Tax Act. Selskabsskatteprocenten var det pågældende år 43 %. For at fastlægge den fulde fordel for modtageren er dette beløb blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden. I betragtning af arten af disse subsidier, som svarer til et éngangstilskud, ansås markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden, dvs. 15,15 %, for rimelig. Støttebeløbet er fordelt over hele udførslen i skatteåret 1996/97. For så vidt angår fritagelser i henhold til Sections 10A og 10B i nævnte lov, hvor der kan opnås en forholdsmæssig skattebesparelse på grundlag af hjemmemarkedssalget, bør de samlede skattebesparelser, da støtte i henhold til denne ordning er betinget af eksportresultater, kun fordeles over eksportsalget.
I skatteåret 1996/97 udnyttede ét selskab denne ordning i henhold til Section 10B og opnåede subsidier på 2,88 %, og seks selskaber udnyttede ordningen i henhold til section 80HHC og opnåede subsidier på mellem 0,82 og 6,46 %.
7. Udligningsberettigede subsidier
(63) Det udligningsberettigede subsidiebeløb for hver af de undersøgte eksportører udgør:
TABELPOSITION
D. ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET
(64) På grundlag af oplysninger, som Kommissionen var i besiddelse af på tidspunktet for indledningen af proceduren, tegnede de klagende EF-producenter sig for en betydelig del af den samlede produktion af den pågældende vare i Fællesskabet. De ansås derfor for at udgøre den pågældende vare i Fællesskabet. De ansås derfor for at udgøre den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet i overensstemmelse med artikel 10, stk. 8, i grundforordningen.
(65) Nogle interesserede parter gjorde gældende, at de klagende EF-producenter ikke tegnede sig for en betydelig del af produktionen i Fællesskabet af samme vare som omhandlet i grundforordningen, fordi selskabet Gist-Brocades BV, Delft, Nederlandene, der er en førende producent af antibiotika, ikke var part i klagen. De pågældende parter anfægtede klagernes status og eventuelle efterfølgende resultater af undersøgelsen af spørgsmålet om skade for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet.
Af en yderligere undersøgelse af denne påstand ved hjælp af et spørgeskema konstateredes det, at selskabet Gist-Brocades BV løbende havde mindsket sin produktion af de pågældende varer i Fællesskabet i den betragtede periode og i stedet havde koncentreret sig om indførsel af disse varer fra datterselskaber og joint-venture-selskaber uden for Fællesskabet.
Kommissionen fastslog endvidere på grundlag af de foreliggende oplysninger, at bortset fra de klagende producenter og Gist-Brocades BV findes der ingen andre større producenter af de pågældende varer i Fællesskabet, eftersom de eneste andre producenter i Fællesskaber ikke sælger de af undersøgelsen omfattede varer som sådan, men snarere fremstiller dem til egen videreforarbejdning, dvs. de indgår som bestanddel i færdige doseringer.
Det kan derfor konkluderes, at de klagende EF-producenter (i det følgende benævnt »EF-erhvervsgrenen«) tegner sig for hele eller næsten hele produktionen af den pågældende vare i Fællesskabet.
E. SKADE
1. Forbrug i Fællesskabet
(66) Ved beregningen af det synlige forbrug i Fællesskabet af den pågældende vare sammenlagde Kommissionen:
- de klagende EF-producenters samlede salg i Fællesskabet af den pågældende vare, og
- den samlede indførsel i Fællesskabet af den pågældende vare fra alle tredjelande, indbefattet Indien.
(67) Med henblik på for hele den betragtede periode at fastlægge ensartede tal for det udvidede Fællesskab bestående af femten lande benyttedes som grundlag de relevante Eurostat-statistikker for KN-kode ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 og ex 2941 90 00 kombineret med nationale statistikker for Østrig, Finland og Sverige før disse landes tiltrædelse af Fællesskabet. Det skal anføres, at en medlemsstat havde anmodet om fortrolig behandling af importstatistikkerne for den pågældende vare, og disse statistikker var derfor ikke uden videre til rådighed. Den pågældende medlemsstat var imidlertid indforstået med at meddele Kommissionen disse tal fortroligt og udelukkende med henblik på den foreliggende undersøgelse. Alle tal vedrørende indførslen til Fællesskabet af den pågældende vare, som er anført nedenfor, er derfor angivet som indekstal.
(68) På dette grundlag konstateredes det, at det synlige forbrug i Fællesskabet af den pågældende vare steg med 54,6 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden.
2. Faktorer og betragtninger vedrørende den subsidierede indførsel
a) Den subsidierede indførsels omfang og markedsandel
(69) Den subsidierede indførsel af den pågældende vare med oprindelse i Indien steg, målt i mængde, med næsten 300 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden. Denne indførsels markedsandel i Fællesskabet steg i samme periode med 157 %. Hvad angår Indiens status som udviklingsland og bestemmelserne i artikel 14, stk. 4, i grundforordningen konstateredes det, at de indførte mængder fra Indien i undersøgelsesperioden udgjorde betydeligt mere end 4 % af den samlede indførsel til Fællesskabet af samme vare.
b) Priserne på de subsidierede importvarer
(70) Af samlede data hidrørende fra Eurostat og de nationale statistiske kontorer i Østrig, Finland og Sverige fremgår det, at importprisen for den pågældende vare med oprindelse i Indien faldt med ca. 40 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden. Det skal imidlertid bemærkes, at eftersom ovennævnte KN-koder også kan indbefatte de pågældende bredspektrede antibiotika i form af færdige doseringer, er en prissammenligning på grundlag af Eurostat-tallene ikke fyldestgørende, og bør blot ses som et tegn på en faldende prisudvikling.
(71) Kommissionens tjenestegrene sammenlignede de eksporterende producenters salgspriser i undersøgelsesperioden med de klagende EF-producenters priser. Eftersom der ikke betaltes told ved indførslen fastsattes priserne for de eksporterende producenter på grundlag af eksportpriserne, beregnet cif. For en afhængig importør sammenlignedes de priser, der beregnedes ved salg til første uafhængige kunde i Fællesskabet, med de klagende EF-producenters priser.
(72) De klagende EF-producenters priser justeredes på grundlag af de foreliggende oplysninger, således at de blev sammenlignelige med de indiske eksportpriser, dvs. til ab fabrik, idet der blev foretaget fradrag for transport- og forsikringsomkostninger. Der blev ligeledes foretaget fradrag for alle prisafslag, rabatter eller salgsprovisioner, der indrømmedes eller var betalt.
(73) Nogle interesserede parter gjorde gældende, at der ved sammenligning af de eksporterende producenters priser med EF-erhvervsgrenens priser burde foretages en justering for forskelle i handelsled, idet hovedparten af de eksporterende producenters salg angiveligt fandt sted til handlende, medens hovedparten af EF-erhvervsgrenens salg gik til den endelige bruger. Der blev imidlertid ikke fremlagt tilstrækkelig dokumentation for en sådan påstand, og der kan derfor ikke på dette trin i undersøgelsen tages hensyn dertil. Det fremgår desuden af de oplysninger, som de samarbejdsvillige eksporterende producenter selv har meddelt ved besvarelsen af Kommissionens spørgeskema, at de eksporterende producenter sælger både til grossister og til endelige brugere i Fællesskabet. Hertil kommer, at det på grundlag af disse oplysninger ikke var muligt at konstatere konsekvent forskellige prisniveauer, alt efter om salget gik til handlende eller til den endelige bruger.
(74) Det skal bemærkes, at salget finder sted på et spotgrundlag, og priserne svinger derfor i årets løb alt efter markedssituationen. Nogle faktorer, såsom valutakurssvingninger, kan have indvirkning på markedsudviklingen alt efter tidspunktet for indgåelse af en kontrakt. Priserne på importvarerne fra Indien analyseredes på månedsbasis i hele undersøgelsesperioden. Det fremgik af denne analyse, at der var tale om prisunderbud i hele undersøgelsesperioden med de største underbud i andet kvartal af 1997. Prisunderbudsmargenerne viser følgelig, at indførslen fra Indien har givet anledning til et konstant pristryk på EF-markedet.
(75) Det fremgik af undersøgelsen, at der var tale om betydelige underbudsmargener, og beregnet i procent af de klagende EF-producenters salgspriser i undersøgelsesperioden var der for de enkelte selskaber tale om margener på mellem 0 og 11,8 %.
3. EF-erhvervsgrenens situation
a) Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(76) EF-erhvervsgrenens samlede produktion af den pågældende vare øgedes fra 3 698 tons i 1993 til 4 795 tons i undersøgelsesperioden, altså en stigning på 30 %. Hovedparten af stigningen i produktionen skal tilskrives eksportmarkederne, idet udførslen til lande uden for Fællesskabet steg fra 2 122 tons i 1993 til 3 215 tons i undersøgelsesperioden, dvs. en stigning i EF-erhvervsgrenens udførsel af den pågældende vare på 52 %.
(77) Kapacitetsudnyttelsesgraden har konstant været ret høj. Kapacitetsudnyttelsen var således i 1993 92 %, hvorefter den faldt til 87 % i 1994, steg til 95 % i 1995 og 1996 og faldt igen til 92 % i undersøgelsesperioden. En så høj kapacitetsudnyttelsesgrad er sædvanlig i erhvervsgrene af denne type. Det bør fremhæves, at det er lykkedes EF-erhvervsgrenen at øge produktionen uden i væsentlig grad at udbygge produktionskapaciteten, hvilket skyldes øget effektivitet, navnlig i form af en produktivitetsforbedring.
b) Salg og markedsandel
(78) EF-erhvervsgrenens salg på EF-markedet øgedes i den betragtede periode fra 1 040 tons i 1993 til 1 253 tons i undersøgelsesperioden, svarende til en stigning på 21 %. Denne udvikling skal ses på baggrund af stigningen i det samlede synlige forbrug i Fællesskabet, som i samme periode udgjorde 54,6 %.
Sammenholdes salget i Fællesskabet med det synlige forbrug i Fællesskabet, fremgår det, at EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt fra 25 % i 1993 til 18,1 % i 1996, hvorefter den steg svagt og nåede op på 19,5 % i undersøgelsesperioden, dvs. en samlet nedgang på 5,5 procentpoint, svarende til et fald på 22 %.
c) Lagerbeholdninger
(79) Selv om det ikke er EF-erhvervsgrenens strategi at føre lager af aktive stoffer, såsom bredspektrede antibiotika (for hvilke der foreligger en »udløbsdato«), og lagerbeholdningerne ifølge undersøgelsen var ret ubetydelige i hele den betragtede periode, konstateredes der visse forøgelser af lagerbeholdningerne, som faldt sammen med perioderne med øget indførsel fra Indien.
d) De klagende EF-producenters priser og rentabilitet
(80) EF-erhvervsgrenens salgspriser faldt med 4 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden.
(81) Den samlede rentabilitet for den pågældende vare på EF-markedet øgedes fra 16,8 % af omsætningen i 1993 til 21,1 % i 1994, hvorefter den faldt støt og nåede ned på 5,6 % i undersøgelsesperioden. Denne forringelse af rentabiliteten anses for særlig alvorlig i den foreliggende sag i betragtning af, at det er nødvendigt, at EF-erhvervsgrenen er i stand til at foretage investeringer i forskning og udvikling (i det følgende benævnt »fo& u«) med henblik på at forbedre produktionsprocessen for eksisterende produkter og endnu vigtigere at finansiere forskning med henblik på at introducere nye produkter på markedet.
(82) Det skal endvidere påpeges, at uden den øgede effektivitet, som EF-erhvervsgrenen har gennemført i form af produktivitetsforbedringer, ville EF-erhvervsgrenen formentlig have befundet sig i en situation med tab. Det kan imidlertid ikke antages, at EF-erhvervsgrenen vil være i stand til fortsat at sikre sådanne produktivitetsforbedringer i fremtiden. Dette er i særlig grad tilfældet i betragtning af den faldende rentabilitet, som vil påvirke omfanget af de ressourcer, der kan afsættes til fo& u.
e) Beskæftigelse
(83) Beskæftigelsen har holdt sig på et stort set uændret niveau i den betragtede periode. I 1993 var der således i EF-erhvervsgrenen 1 166 beskæftigede i produktionen af den pågældende vare, og i undersøgelsesperioden var tallet 1 173, altså en stigning på 0,5 %.
4. Konklusion
(84) Trods forøgelse af produktionen med en deraf følgende reduktion af enhedsomkostningerne har EF-erhvervsgrenen måttet registrere en støt nedgang i sin andel af EF-markedet, nemlig fra 25 % i 1993 til 18,1 % i 1996, efterfulgt af en beskeden stigning til 19,5 % i undersøgelsesperioden.
(85) Under disse omstændigheder fastslås det, at pristrykket på EF-markedet, som resulterede i en nedgang i EF-erhvervsgrenens priser på 4 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden, førte til en svækkelse af EF-erhvervsgrenens finansielle situation. Det skal anføres, at markedet for de semisyntetiske antibiotika, der er omfattet af undersøgelsen, og som er en råvare i løs vægt, er meget prisfølsomt og reagerer omgående på prisfald.
(86) Dette prisfald har ført til faldende rentabilitet i EF-erhvervsgrenen med en nedgang på 66,5 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden. Sidstnævnte tal giver særlig anledning til bekymring, eftersom der i den farmaceutiske industri er behov for et afkast på mindst 15 %. Hindres EF-erhvervsgrenen fortsat i at nå dette mål, vil det virke som en lavine og i den sidste ende påvirke EF-erhvervsgrenens konkurrenceevne.
(87) På baggrund af ovenstående analyse fastslås det, at EF-erhvervsgrenen generelt har lidt væsentlig skade som omhandlet i artikel 8, stk. 1, i grundforordningen.
F. ÅRSAGEN TIL SKADE
1. Indledning
(88) I overensstemmelse med artikel 8, stk. 7, i grundforordningen undersøgte Kommissionen, om den skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt, var forårsaget at den subsidierede indførsel fra Indien, og om andre faktorer havde forårsaget eller bidraget til denne skade.
(89) Det skal anføres, at de antibiotika, der fremstilles i Fællesskabet, og indførte antibiotika konkurrerer direkte med hinanden, og i det væsentlige er der tale om priskonkurrence. Den pågældende vare er således en råvare i løs vægt, og der er ikke nogen væsentlige forskelle i henseende til kvalitet eller anvendelsesformål mellem de indførte varer og de i Fællesskabet fremstillede varer. Under disse omstændigheder er prisen den afgørende faktor for salget. Selv forholdsvis små mængder, der udbydes til priser, som er lavere end de klagende EF-producenters priser, kan medføre et betydeligt pristryk på markedet.
2. Virkningerne af den subsidierede indførsel
(90) EF-erhvervsgrenen har siden begyndelsen af den betragtede periode og især siden 1995 været udsat for de negative følgevirkninger af den subsidierede indførsel til EF-markedet.
Det fremgik således, at indførslen fra Indien steg med næsten 300 % i den betragtede periode. Indien er nu den næststørste eksportør af de pågældende varer til Fællesskabet.
(91) Det konstateredes desuden på grundlag af efterprøvede eksporttransaktioner, at priserne på de fra Indien indførte varer faldt i den betragtede periode.
(92) Det kunne endvidere fastslås, at EF-erhvervsgrenens manglende mulighed for at opretholde rentabiliteten faldt sammen med den mængdemæssige vækst i den subsidierede indførsel fra Indien. I et prisfølsomt marked havde denne lavprispolitik til følge, at EF-erhvervsgrenen måtte sænke priserne.
(93) Det konstateredes således, at EF-erhvervsgrenen som følge af prisunderbud på importvarerne fra Indien måtte justere sine priser i nedadgående retning. Denne defensive optræden fra EF-erhvervsgrenens side forklares ved, at den for den pågældende produktion, som er kendetegnet ved høje faste omkostninger, havde stærkt behov for at beskytte produktionsomfanget ved at fastholde sin markedsandel, idet den ikke kunne løbe risikoen for at se sine enhedsomkostninger stige som følge af tilbagegang i salget.
(94) Det konkluderedes derfor, at den subsidierede indførsel fra Indien havde en betydelig negativ indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode, navnlig hvad angår rentabiliteten.
3. Virkningerne af andre faktorer
(95) Der blev også foretaget en undersøgelse af andre faktorer end lavprisimporten fra Indien, som kan have foranlediget eller bidraget til EF-erhvervsgrenens vanskelige situation, herunder navnlig følgevirkningerne af indførsel fra andre lande end Indien.
a) Indførsel fra andre tredjelande
(96) Indførslen fra lande, der ikke er omfattet af denne procedure, steg med 56,4 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden, dvs. stort set i samme takt som stigningen på 54,6 % i forbruget i Fællesskabet. Blandt disse tredjelande var Amerikas Forenede Stater (USA) den største leverandør til EF-markedet med en stigning i markedsandelen på næsten 100 %. En anden stor leverandør til EF-markedet var Folkerepublikken Kina, hvis markedsandel i Fællesskabet faldt med 43 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden. Hvad angår spørgsmålet om priser, var den gennemsnitlige importpris for den pågældende vare ifølge Eurostat, når der ses bort fra varer med oprindelse i Indien, betydeligt højere end priserne på de fra Indien indførte varer; dette udsagn skal dog tages med et vist forbehold, da det antages, at indførslen fra USA indbefatter betydelige mængder af varer i færdige doseringer med en højere værdi.
(97) Indførsel fra andre lande end Indien anses derfor ikke for at kunne have forårsaget den vanskelige situation, som EF-erhvervsgrenen befinder sig i. Dette førte til den konklusion, at virkningerne af indførslen fra andre tredjelande ikke kan have brudt den årsagssammenhæng, som er etableret mellem den subsidierede indførsel fra Indien og den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
b) Udviklingen i forbruget i Fællesskabet
(98) Som tidligere anført steg forbruget i Fællesskabet af den pågældende vare med 54,6 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden. Den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, kan derfor ikke tilskrives en tilbagegang i efterspørgslen på EF-markedet.
c) Overskydende kapacitet i EF-erhvervsgrenen
(99) Nogle interesserede parter gjorde gældende, at EF-erhvervsgrenen havde opbygget overskydende kapacitet for den pågældende vare, og at dette var en af hovedårsagerne til den negative prisudvikling. Det fremgår imidlertid af undersøgelsen, at de klagende producenters forøgelse af produktionskapaciteten absolut ikke var for stor, men faktisk var lavere end stigningen i forbruget i Fællesskabet. Det skal også påpeges, at EF-erhvervsgrenen må forøge sin kapacitet i et tempo, der vil sætte den i stand til at tilfredsstille den forventede stigning i efterspørgslen i Fællesskabet og på verdensmarkederne. Det er således meget vanskeligt at afhjælpe manglende kapacitet på kort sigt på grund af de meget betydelige anlægsinvesteringer og den lange periode, der er nødvendig for at gøre nye anlæg driftsklar. Hvis der er overskydende kapacitet på verdensmarkedet for de pågældende varer, skyldes det snarere opbygning af ny produktionskapacitet i Indien og Folkerepublikken Kina end i Fællesskabet.
d) EF-erhvervsgrenens konkurrencedygtighed
(100) Der hersker ikke tvivl om, at EF-erhvervsgrenen, som er blandt verdens førende producenter af den pågældende vare, er konkurrencedygtig. Dette er bevist både af resultaterne på eksportmarkederne og af de omkostningsreduktioner og deraf følgende produktivitetsforbedringer, der er realiseret, og som delvis kan tilskrives fo& u-bestræbelserne. Det skal også påpeges, at det er lykkedes EF-erhvervsgrenen at øge produktionen med 30 % med et uændret antal beskæftigede.
Selv om det er vanskeligt at sammenligne produktionsprocesserne som sådan kunne det desuden fastslås, at der ikke kunne konstateres nogen utilfredsstillende effektivitet i henseende til omkostninger pr. ton for den pågældende vare fremstillet i Fællesskabet.
e) Svingninger i prisen på visse råmaterialer
(101) Nogle interesserede parter gjorde gældende, at den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, hovedsagelig skyldes svingninger i prisen på råmaterialet, penicillin G, på verdensmarkedet.
(102) Der er foretaget en indgående undersøgelse af denne påstand. Det skal først og fremmest påpeges, at selv om penicillin G er et vigtigt råmateriale til fremstilling af de pågældende varer, er det ikke uundværligt, da der findes alternative råmaterialer. I så henseende fremgik det af undersøgelsen, at en af de klagende EF-producenter, som anvender penicillin V i stedet for penicillin G til fremstilling af amoxicillin og ampicillin, ikke, for så vidt angår fastlæggelsen af den forvoldte skade, var i en situation, der var væsensforskellig fra de to øvrige klagende EF-producenters situation, selv om sidstnævnte benytter penicillin G. Desuden understregede de parter, der fremførte denne påstand, at den logiske begrundelse herfor var den, at i en periode med faldende priser på råmaterialer (penicillin G) led integrerede producenter skade, medens producenter, der købte penicillin G fra eksterne leverandører, var mindre berørt. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at en af de klagende EF-producenter, der anvender råmateriale i form af penicillin G, ikke var en integreret producent, og han købte dette råmateriale til markedspriser. Da denne producents situation ikke afveg væsentlig fra gennemsnittet for EF-erhvervsgrenen, var det ikke muligt at fastslå, at den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, kunne tilskrives de faldende priser på penicillin G. Det skal endelig anføres, at nedgangen i priserne på penicillin G i vid udstrækning kan tilskrives opbygningen af ny kapacitet i Indien.
(103) Uden at foregribe yderligere dokumentation vedrørende dette spørgsmål konkluderes det derfor, at eventuelle følgevirkninger af prissvingningerne på verdensmarkedet for råmaterialet, penicillin G, ikke kan have brudt den årsagssammenhæng, som er etableret mellem den subsidierede indførsel fra Indien og den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
4. Konklusion
(104) I betragtning af ovenstående fastslår Kommissionen, at selv om andre faktorer kan have bidraget til at presse priserne på markedet for den pågældende vare, har den subsidierede indførsel fra Indien særskilt betragtet ikke desto mindre forårsaget væsentlig skade for EF-erhvervsgrenen. Det er således opfattelsen, at uden de fordele, der er forbundet med subsidierne, havde det ved indførsel fra Indien ikke været muligt at underbyde EF-erhvervsgrenens priser, eller sådanne underbud ville i det mindste ikke have nået det konstaterede omfang, og det ville således ikke have været muligt at påføre EF-erhvervsgrenen skade. Denne konklusion bygger på de forskellige faktorer, der er redegjort for i det foregående, navnlig de pågældende mængder og priser, som resulterede i et kraftigt prisfald på EF-markedet for den pågældende vare og især påvirkede EF-erhvervsgrenens priser og rentabilitet.
G. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Indledende bemærkning
(105) På grundlag af alle fremlagte bevisligheder vurderede Kommissionen, om der trods konklusionerne om den subsidierede indførsels skadelige virkninger var tvingende grunde, der kunne føre til den konklusion, at det ikke ville være i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i den foreliggende sag. Med henblik herpå og i overensstemmelse med artikel 31, stk. 1, i grundforordningen undersøgte Kommissionen virkningerne af eventuelle foranstaltninger for alle parter omfattet af proceduren og ligeledes følgerne af ikke at træffe foranstaltninger. For at vurdere, om det er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger, blev der sendt spørgeskemaer til brugere og importører af den pågældende vare, til leverandører af råmaterialer og til Gist-Brocades BV.
2. EF-erhvervsgrenens interesser
(106) Som påvist i det foregående har den erhvervsgren i Fællesskabet, der fremstiller den pågældende vare, mødt vanskeligheder, der er forbundet med tilstedeværelsen af subsidieret indførsel fra Indien. Det forhold, at de klagende EF-producenter er førende på verdensmarkedet for den pågældende vare og har opvist gode resultater på eksportmarkederne, bør understreges, da dette er et klart tegn på deres konkurrencedygtighed.
(107) Det er opfattelsen, at hvis der ikke indføres foranstaltninger til at afhjælpe virkningerne af den subsidierede indførsel, vil EF-erhvervsgrenen fortsat blive udsat for prisunderbud med de deraf følgende prisfald, som har ført til forringelsen af dens rentabilitet. Hvis en sådan situation får lov til at vare ved, vil de klagende EF-producenter ikke have noget andet alternativ end at indstille produktionen på visse produktionsanlæg eller måske hele fabriksanlæg, som udelukkende anvendes til fremstilling af de antibiotika, der er omfattet af den foreliggende undersøgelse.
Selv om de klagende EF-producenters overlevelse formentlig ikke vil være bragt i fare, hvis der ikke indføres foranstaltninger, i betragtning af at EF-erhvervsgrenen i de fleste tilfælde også fremstiller andre varer og er en del af store koncerner, er antallet af beskæftigede i ovennævnte fabrikker, som vil være i overhængende fare for at lukke, 1 173, og de er i de fleste tilfælde beliggende i områder i Fællesskabet med få eller ingen andre beskæftigelsesmuligheder.
Det siger sig selv, at sådanne fabrikslukninger, som under alle omstændigheder ikke vil være et resultat af normale konkurrencevilkår, ikke vil være i Fællesskabets interesse.
3. Andre EF-baserede selskabers interesser
(108) Som nævnt ovenfor blev der sendt et spørgeskema til Gist-Brocades BV, som er førende i verden med hensyn til semisyntetiske antibiotika, med henblik på at fastlægge dette selskabs produktion i Fællesskabet og dets indførsel fra tredjelande, og også for at vurdere virkningerne for selskabet af indførelsen af foranstaltninger. Det skal erindres, at selskabet Gist-Brocades BV ikke var part i klagen, og det indgik derfor ikke (og kunne ikke indgå) i definitionen af EF-erhvervsgrenen med henblik på undersøgelsen af spørgsmålet om den forvoldte skade. I sin besvarelse anførte dette selskab, som har reduceret sin produktion af den pågældende vare i Fællesskabet i de senere år, at det fuldt ud støtter indførelsen af udligningsforanstaltninger, hvis det på grundlag af undersøgelsen konkluderes, at det er påkrævet at indføre sådanne foranstaltninger.
4. Importørers/handlendes interesser
(109) Som også nævnt ovenfor blev der sendt spørgeskemaer til alle kendte importører/handlende af den pågældende vare, men der indgik kun et enkelt relevant svar. På grundlag af de hidtil indhentede oplysninger fremgår det, at importører/handlende i Fællesskabet indkøber den pågældende vare fra mange forskellige leverandører, herunder fra Indien og fra EF-erhvervsgrenen.
Da der ikke er tale om grundlæggende kvalitetsforskelle mellem den fra Indien indførte vare og den i Fællesskabet fremstillede vare, fastslås det, at de pågældende importører/handlende i Fællesskabet ikke vil have vanskeligt ved at indkøbe varen både fra Indien og fra andre leverandører, navnlig eftersom der ikke er nogen forsyningsknaphed på verdensmarkedet.
(110) Hertil kommer, at da de pågældende importører/handlende blev anmodet om at fremsætte bemærkninger til de virkninger, som indførelsen af udligningsforanstaltninger sandsynligvis kunne få for deres forretningsvirksomhed, påstod ingen af dem, at indførelsen af sådanne foranstaltninger kunne påregnes at berøre dem negativt.
På dette grundlag bør det således foreløbigt konkluderes, at det ikke er sandsynligt, at indførelsen af udligningsforanstaltninger vil have nogen væsentlig indvirkning på importører/handlende i Fællesskabet.
5. Leverandører i tidligere led
(111) For at vurdere de sandsynlige virkninger af indførelsen af udligningsforanstaltninger for EF-erhvervsgrenens leverandører i tidligere led, blev der sendt spørgeskemaer til alle sådanne kendte leverandører. Der blev sendt i alt seks spørgeskemaer og modtaget tre besvarelser. De tre selskaber, der indgav svar, fremstiller forskellige råmaterialer, der indgår i de af undersøgelsen omfattede varer, såsom sukkerholdigt saft, salte og mange forskellige kemikalier. Disse varer sælges på EF-markedet til de klagende EF-producenter, men et enkelt selskab udfører også varerne til Indien. Da de pågældende tre selskaber, der besvarede spørgeskemaet, blev anmodet om at fremsætte bemærkninger til de forventede virkninger for deres forretningsvirksomhed af en eventuel indførelse af udligningsforanstaltninger, anførte de, at de forventede, at sådanne foranstaltninger ville virke positivt i form af flere ordrer fra EF-erhvervsgrenen.
Det kan således foreløbigt konkluderes, at indførelsen af udligningsforanstaltninger under ingen omstændigheder vil virke negativt, men kan forventes at få positive virkninger for EF-producenterne af råmaterialer, der indgår i den pågældende vare.
6. Brugerne af den pågældende vare
(112) Der blev også sendt spørgeskemaer til fem kendte brugere i Fællesskabet af de pågældende varer. Tre af disse brugere, som er farmaceutiske virksomheder, der fremstiller færdigvarer, hvori den pågældende vare indgår, indgav relevante besvarelser. Det fremgår af disse besvarelser, at de pågældende brugere ikke modsætter sig indførelsen af udligningsforanstaltninger mod indførslen fra Indien, om end de erkender, at indførelsen af foranstaltninger kan give anledning til prisforhøjelser på deres råmaterialer. Én af brugerne syntes endog at hilse indførelsen af udligningsforanstaltninger velkommen, da dette selskab havde problemer med at sælge sine varer på grund af konkurrencen fra varer, hvori der indgik subsidieret lavprisimport.
(113) I betragtning af ovenstående fastslår Kommissionen, at virkningerne af eventuelle foranstaltninger vil være ubetydelige for brugerne af den pågældende vare.
7. Konklusion
(114) På grundlag af undersøgelsen af de forskellige involverede parters interesser og alle ovennævnte aspekter fastslår Kommissionen foreløbigt, at der ikke er nogen tvingende grunde til ikke at træffe foranstaltninger mod den pågældende indførsel ved at genskabe en situation med redelig konkurrence på markedet og ved at hindre, at der påføres EF-erhvervsgrenen yderligere skade.
H. FORESLÅEDE FORANSTALTNINGER
(115) Med henblik på at fastlægge niveauet for den midlertidige told blev der taget hensyn til omfanget af de konstaterede subsidier og størrelsen af den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
1. Skadestærskel
(116) Eftersom der hovedsagelig er forvoldt skade i form af faldende priser og fortjeneste, ansås det for muligt at afhjælpe denne skade ved at fastsætte et ikke-skadevoldende prisniveau, dvs. det prisniveau, der ville være gældende, hvis der ikke var tale om subsidieret indførsel fra Indien. Under de omstændigheder, der kendetegner den foreliggende sag, kan det antages, at et sådant ikke-skadevoldende prisniveau vil gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at opnå dækning for sine omkostninger og opnå en rimelig fortjeneste.
Det var i den forbindelse opfattelsen, at det prisniveau, der vil være tilstrækkeligt til at afhjælpe skaden, bør fastsættes på grundlag af de klagende EF-producenters vejede produktionsomkostninger med tillæg af en fortjeneste på 15 % af omsætningen. Denne fortjenstmargen ansås for at være et passende minimum for at gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at investere i fo& u og således fastholde konkurrencedygtigheden og på lang sigt sikre erhvervsgrenens overlevelse. Uden skadevoldende subsidier skulle det med rimelighed kunne forventes, at EF-erhvervsgrenen vil kunne opnå et sådant afkast.
Denne skadestærskel sammenlignedes derefter med den vejede gennemsnitlige cif-importpris, som var indberettet af de pågældende eksportører.
2. De midlertidige foranstaltningers form og omfang
(117) For fire selskabers vedkommende er de således fastlagte skadestærskler højere end subsidiemargenerne, og for disse selskaber indføres der derfor told svarende til sidstnævnte. For to andre selskaber, for hvilke skadestærsklerne er lavere end subsidiemargenerne, indføres der i overensstemmelse med artikel 12, stk. 1, i grundforordningen told svarende til skadestærsklerne. For to selskabers vedkommende var subsidiebeløbet minimalt, dvs. under 3 %, jf. artikel 14, stk. 5, litra b), i grundforordningen, og et tredje selskab modtog ingen subsidier. For disse tre sidstnævnte selskaber fastsættes der en told på 0 %.
(118) Hvad angår foranstaltningernes form blev der taget særligt hensyn til, at der navnlig forvoldtes skade som følge af nedgang i de klagende EF-producenters priser, og disse lave prisers negative indvirkning på EF-producenternes rentabilitet. Det konkluderedes derfor foreløbigt, at en værditold vil være det bedst egnede middel til at afhjælpe skaden.
(119) De samarbejdsvillige indiske eksportører tegnede sig ikke for hovedparten af udførslen til Fællesskabet, og for ikke at belønne manglende samarbejdsvilje bør resttolden derfor fastsættes til en sats svarende til den gennemsnitlige skadestærskel, der er fastsat for de samarbejdsvillige eksportører, dvs. 14,6 %, som er højere end den højeste individuelle told, der indføres for en samarbejdsvillig eksportør.
I. INTERESSEREDE PARTERS RETTIGHEDER
(120) Af hensyn til en rimelig forvaltning bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de berørte parter kan tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Det skal endvidere anføres, at alle undersøgelsesresultater med henblik på denne forordning er foreløbige og eventuelt skal tages op til yderligere undersøgelse med henblik på indførelse af en endelig told, som Kommissionen måtte foreslå -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig udligningstold på indførslen af amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, i løs vægt, henhørende under henholdsvis KN-kode ex 2941 10 10 (Taric-kode: 2941 10 10*10), ex 2941 10 20 (Taric-kode: 2941 10 20 *10) og ex 2941 90 00 (Taric-kode: 2941 90 00 *30) og med oprindelse i Indien.
2. Tolden, som beregnes af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for de pågældende varer, der fremstilles af nedenstående selskaber, fastsættes til:
- 9,6 % for Biochem Synergy Ltd, Indore (Taric-tillægskode: 8219)
- 9,6 % for Harshita Ltd, New Delhi (Taric-tillægskode: 8219)
- 8,8 % for Kopran Ltd, Mumbai (Taric-tillægskode: 8220)
- 6,6 % for Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi (Taric-tillægskode: 8221)
- 4,6% for Lupin Laboratories Ltd, Mumbai (Taric-tillægskode: 8222)
- 12 % for Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd, Chennai (Taric-tillægskode: 8224)
- 0 % for Torrent Pharmaceuticals Ltd, Ahmedabad (Taric-tillægskode: 8225)
- 0 % for Vitara Chemicals Ltd, Mumbai (Taric-tillægskode: 8225)
- 0 % for Gujarat Lyka Organics Ltd, Mumbai (Taric-tillægskode: 8225)
- 14,6 % for andre selskaber (Taric-tillægskode: 8900).
3. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
4. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af de varer, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
Parterne kan inden for en frist på femten dage fra tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen, jf. dog artikel 30 i forordning (EF) nr. 2026/97.
Parterne kan i medfør af artikel 31, stk. 4, i forordning (EF) nr. 2026/97 inden for en frist på en måned fra tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til anvendelsen heraf.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juni 1998.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1204/98,
annettu 9 päivänä kesäkuuta 1998,
väliaikaisen tasoitustullin käyttöönotosta tiettyjen Intiasta peräisin olevien laajavaikutteisten antibioottien tuonnissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97 (1) ja erityisesti sen 12 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta,
sekä katsoo, että:
A. MENETTELY
1. Aloittaminen
(1) Komissio ilmoitti 12 päivänä syyskuuta 1997 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (2) tiettyjen Intiasta peräisin olevien laajavaikutteisten antibioottien (amoksisilliinitrihydraatti, ampisilliinitrihydraatti ja kefaleksiini) tuontia koskevan tukien vastaisen menettelyn aloittamisesta ja pani vireille asiaa koskevan tutkimuksen.
(2) Menettely aloitettiin valituksen perusteella, jonka tekivät vuoden 1997 heinäkuussa kuusi yhteisön tuottajaa: Antibioticos SA (Espanja), Antibioticos SpA. (Italia), Biochemie GmbH (Itävalta), Biochemie SA (Espanja), Biochemie SpA (Italia) ja ACS Dobfar SpA (Italia); niiden yhteenlaskettu tuotanto muodostaa pääosan kyseisten laajavaikutteisten antibioottien tuotannosta yhteisössä.
Valituksessa esitetyt todisteet kyseisen tuotteen tukemisesta ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi menettelyn aloittamiseksi.
2. Tutkimus
(3) Komissio ilmoitti virallisesti menettelyn aloittamisesta niille vieville tuottajille ja tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, viejämaan edustajille ja valituksen tehneille osapuolille sekä antoi asianomaisille osapuolille tilaisuuden esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(4) Intian julkiset viranomaiset ja vievät tuottajat esittivät kantansa kirjallisesti, ja komissio kuuli niitä niiden pyynnöstä.
(5) Komissio lähetti kyselylomakkeen kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja sai vastauksia valituksen tehneiltä yhteisön tuottajilta, Intian julkisilta viranomaisilta, yhdeksältä intialaiselta vievältä tuottajalta sekä yhdeltä etuyhteydessä olevalta ja yhdeltä etuyhteyttä vailla olevalta yhteisön tuojalta.
(6) Komissio hankki ja tarkisti kaikki tuen ja vahingon alustavan määrittämisen kannalta tarpeellisena pitämänsä tiedot ja suoritti tarkastuskäyntejä seuraavien osapuolten toimitiloihin:
a) Valituksen tehneet yhteisön tuottajat:
- Antibioticos SA, Madrid (Espanja), joka vastasi komission kyselylomakkeen myös Antibioticos SpA:n (Italia) puolesta,
- Biochemie GmbH, Kundl (Itävalta), joka vastasi komission kyselylomakkeeseen myös Biochemie SA:n (Espanja) and Biochemie SpA:n (Italia) puolesta,
- ACS Dobfar SpA, Tribiano (Italia).
b) Intian julkiset viranomaiset
- Kauppaministeriö (Ministry of Commerce), New Delhi,
- Tullihallitus (Undersecretariat for Customs), New Delhi,
- Valtionvarainministeriö (Ministry of Finance), New Delhi.
c) Intialaiset tuottajat viejät
- Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi,
- Vitara Chemicals Ltd, Mumbai (Bombay),
- Kopran Ltd, Mumbai (Bombay),
- Lupin Laboratories Ltd, Mumbai (Bombay),
- Gujarat Lyka Organics Ltd, Mumbai (Bombay),
- Torrent Pharmaceuticals Ltd, Ahmedabad,
- Biochem Synergy Ltd, Indore,
- Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd, Chennai,
- Harshita Ltd, New Delhi.
d) Etuyhteydessä oleva yhteisön tuoja
- Ranbaxy (Netherlands) BV, Alankomaat (Ranbaxy Laboratories Ltd:iin etuyhteydessä oleva tuoja).
(7) Tukien määrittämiseen käytetty tutkimusajanjakso oli 1 päivän heinäkuuta 1996 ja 30 päivän kesäkuuta 1997 välinen aika, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahinkoa tarkasteltiin 1 päivästä tammikuuta 1993 tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä "tarkastelujakso".
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(8) Menettely koskee tiettyjä laajavaikutteisia antibiootteja, erityisesti irtovalmisteena olevaa amoksisilliinitrihydraattia, ampisilliinitrihydraattia ja kefaleksiinia, jotka kuuluvat CN-koodeihin ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 ja ex 2941 90 00.
(9) Edellä mainitut antibiootit ovat beetalaktaamiantibiootiksi kutsuttua irtovalmisteena olevaa lääkeainetta, jota käytetään erilaisten tarttuvien tautien hoitamisessa käytettävien lopullisten lääkemuotojen valmistuksessa. Ne valmistetaan samoista raaka-aineista eli fermentoimalla saatavista G-penisilliinistä tai V-penisilliinistä. Näin saatu penisilliini muunnetaan sen jälkeen kemiallisilla tai biokemiallisilla synteeseillä myöhemmän jalostusasteen välituotteiksi (6-APA tai T-ADCA), jotka vuorostaan muunnetaan edellä mainituiksi kolmeksi irtovalmisteena olevaksi vaikuttavaksi aineeksi. Vaikka kyseisten kolmen antibiootin välillä on tiettyjä teknisiä eroja, ne kuuluvat kaikki samaan tuoteluokkaan eli irtovalmisteena oleviin puolisynteettisiin laajavaikutteisiin antibiootteihin, ja niitä käytetään kaikkia samalla tavalla eli ne lisätään lopullisiin lääkemuotoihin, jotka ovat tehokkaita erilaisten tarttuvien tautien hoidossa. Vaikka tiettyä antibioottia saatetaan joskus pitää parempana kuin jotakin toista tietyn taudin hoidossa, kaikki kolme antibioottia ovat suuressa määrin keskenään vaihdettavissa ja sen vuoksi niiden katsotaan tässä menettelyssä muodostavan yhden ainoan tuoteluokan.
2. Samankaltainen tuote
(10) Tutkimus osoitti, että Intiassa tuotetuilla ja siellä myydyillä tai yhteisöön viedyillä laajavaikutteisilla antibiooteilla sekä valituksen tehneiden yhteisön tuottajien tuottamilla ja yhteisössä myymillä laajavaikutteisilla antibiooteilla oli tosiasiallisesti samanlaiset fyysiset ominaispiirteet ja käyttötarkoitukset, minkä vuoksi ne olivat asetuksen (EY) N:o 2026/97, jäljempänä "perusasetus", 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita.
C. TUET
1. Johdanto
(11) Komissio tutki valituksen sisältämien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella seuraavaa viittä järjestelmää, joissa valituksen mukaan on myönnetty vientitukia:
- passbook-järjestelmä,
- tuontitulleja koskevat hyvitykset,
- tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein,
- vientiteollisuuden vapaa-alueet / vientiin suuntautuneet yksiköt,
- vapautus tuloverosta.
Kyseiset järjestelmät esitellään yksityiskohtaisesti jäljempänä.
(12) Ensimmäiset neljä järjestelmää perustuvat vuonna 1992 annettuun ja 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankauppalakiin [Foreign Trade (Development and Regulation) Act], jolla kumottiin tuonti- ja vientivalvontalaki (Imports and Exports Control Act) vuodelta 1947. Ulkomaankauppalailla valtuutetaan Intian julkiset viranomaiset antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedotuksia. Niistä esitetään tiivistelmä vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevissa asiakirjoissa, joita laaditaan joka viides vuosi ja päivitetään vuosittain. Tämän tapauksen tutkimusajanjaksoa koskee kaksi vienti- ja tuontipolitiikka-asiakirjaa; ne ovat ajanjaksoja 1992-1997 ja 1997-2002 koskevat viisivuotissuunnitelmat.
Viimeksi mainittu tuloveroja koskeva järjestelmä perustuu vuonna 1961 annettuun tuloverolakiin (Income Tax Act), jota muutetaan vuosittain rahoituslailla (Finance Act).
(13) Intian nykyisen vienti- ja tuontipolitiikan tavoitteet ovat:
- nopeuttaa maan siirtymistä maailmanmarkkinoihin suuntautuneeksi dynaamiseksi taloudeksi laajenevien maailmanmarkkinoiden mahdollisimman tehokkaaksi hyödyntämiseksi;
- edistää kestävää talouskasvua varmistamalla tuotannon lisäämiseen tarvittavien tärkeimpien raaka-aineiden, välituotteiden, kulutustavaroiden ja tuotantohyödykkeiden saatavuus;
- edistää Intian maatalouden, teollisuuden ja palveluiden teknologista tasoa ja tehokkuutta niiden kilpailukyvyn parantamiseksi ja uusien työllisyysmahdollisuuksien luomiseksi, sekä edistää kansainvälisesti hyväksyttyjen laatustandardien noudattamista;
- tarjota kuluttajille hyvälaatuisia tuotteita kohtuulliseen hintaan.
(14) Komissio tarkasteli kyseistä viittä järjestelmää asianomaisissa vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevissa suunnitelmissa vahvistettujen politiikkojen ja vuoden 1961 tuloverolain, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna, perusteella.
2. Passbook-järjestelmä (Passbook Scheme, PBS)
(15) Passbook-järjestelmä (Passbook scheme, PBS) on eräs vienti- ja tuontipolitiikan väline, jolla tuetaan vientiä. PBS tuli voimaan 30 päivänä toukokuuta 1995.
a) Tukikelpoisuus
(16) PBS:ää voivat käyttää viejät, jotka valmistavat tuotteensa Intiassa ja vievät ne sitten maasta, jäljempänä "valmistajaviejät", sekä viejät, jotka ovat valmistajia tai vain kauppiaita ja joille on myönnetty kauppahuonetodistus "Export House/Trading House/Star Trading House/Super Star Trading House Certificat". Viimeksi mainittujen viejien, jotka on määritelty vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevassa asiakirjassa, on esitettävä erityinen todiste aiemmasta vientitoiminnasta.
b) Toteutus käytännössä
(17) Jokainen tukikelpoinen viejä voi tehdä niin kutsuttua passbookia koskevan hakemuksen. Se on kirja, johon kirjataan tullien hyvitys- ja veloitusmäärät. Se myönnetään ilman eri toimenpiteitä, jos yritys on tunnustettu valmistajaviejä tai hyväksytty vienti- tai tuontiyritys.
(18) Viejä voi pyytää lopputuotteiden viennin osalta hyvitystä, joka voidaan käyttää myöhempien tuontitullien maksamiseen. Intian julkisten viranomaisten vientituotteille asettamien tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien (Standard Input/Output norms) mukaisesti myönnettävän hyvityksen määrää laskettaessa otetaan huomioon monta tekää. Tuotantopanoksia ja myyntiä koskevissa vakionormeissa vahvistetaan ne määrät tavanomaisesti tuotuja raaka-aineita, jotka tarvitaan yhden lopputuoteyksikön tuottamiseen. Normit vahvistaa erityinen lisenssikomitea (Special Advance Licensing Committee) tuotantomenetelmän teknisen tarkastelun ja yleisten tilastotietojen perusteella. Hyvitys myönnetään tuotantopanoksia ja myyntiä koskevia vakionormeja soveltaen siihen määrään asti, joka vastaa Intian antibioottiteollisuuden vientituotteiden tuotannossa käyttämistä tavanomaisista maahantuoduista tuotantopanoksista kannettavaa perustullia. Eräs toinen tekijä on ns. vähimmäisarvonlisä (Minimum Value Addition, MVA). MVA on vähimmäisarvo, joka intialaisen tuottajan on lisättävä (kotimaassa tuotettujen tuotantopanoksien tai työvoimakustannusten kautta) maahantuotujen tuotantopanoksien arvoon lopputuotteiden tuotannon osalta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet MVA:n määräksi kyseisten tuotteiden viennin osalta 33 prosenttia.
(19) Myönnetty hyvitys kirjataan passbookiin ja se voidaan käyttää minkä tahansa tavaroiden (raaka-aineet, tuotantohyödykkeet jne.) tulevien tuontitullien kuittaamiseen lukuun ottamatta kuitenkaan vienti- ja tuontipolitiikassa määriteltyyn kiellettyjen tuontitavaroiden luetteloon (Negative List of Imports) sisältyviä tavaroita. Luettelossa määrätään tavarat, joita joko ei saa tuoda tai jotka saa tuoda ainoastaan sen jälkeen, kun Intian julkiset viranomaiset ovat antaneet tuojalle erityisen lisenssin. Tuoduilla tavaroilla ei tarvitse olla yhteyttä viejän tosiasialliseen tuotantoon ja ne voidaan myydä Intian markkinoilla.
(20) Passbook-hyvityksiä ei voi siirtää. Passbook on voimassa kahden vuoden ajan sen antamispäivästä. Kahden vuoden ajanjakson päättyessä mahdollisesti jäljellä oleva hyvitys on käytettävä seuraavan 12 kuukauden aikana. Kolmannen vuoden päättyessä käyttämätön hyvitysmäärä raukeaa. Kyseisen yleisen aikataulun puitteissa ei ole asetettu määräaikaa erityisen vientitoimen osalta tehtäville hyvityspyynnöille.
(21) Kun kaikki passbook-hyvitykset on käytetty, passbook suljetaan ja sen haltijan on suoritettava toimivaltaiselle viranomaiselle maksu.
(22) Intian julkiset viranomaiset ilmoittivat PBS:iin liittyvään kyselylomakkeeseen vastatessaan, että kyseisessä järjestelmässä viejälle palautetaan tuonnista kannettavat maksut vientituotteiden osalta, mutta tuonnista kannettavia maksuja ei peruuteta viejämaassa kulutukseen tarkoitetun samankaltaisen tuotteen osalta, ja että tässä suhteessa järjestelmä on neuvoston asetuksen (EY) N:o 3284/94 (tukien vastainen asetus) mukainen.
(23) On pantava merkille, että tässä suhteessa ei ole eroa viimeksi mainitun, jo kumotun asetuksen, ja sen korvanneen perusasetuksen välillä. Perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan ii alakohdassa säädetään, että tukena ei pidetä vientiin menevän tuotteen vapauttamista veroista ja maksuista, jos vapauttaminen on myönnetty perusasetuksen liitteiden I, II ja III säännösten mukaisesti. Liitteen I (vientitukia koskeva esimerkkiluettelo) i alakohdassa täsmennetään, että sellainen tuontimaksujen peruuttaminen tai palauttaminen, joka on määrältään suurempi kuin sellaisista tuoduista tuotantopanoksista kannettujen maksujen määrä, jotka käytetään vientituotteen tuotannossa, on vientitukea. Perusasetuksen liitteessä II säädetään, että kun tutkimuksen suorittavat viranomaiset tarkastelevat tuotantopanoksien käyttämistä tuotannossa, näiden on määritettävä, ovatko viejämaan julkiset viranomaiset ottaneet käyttöön järjestelyn tai menettelyn sen tarkistamiseksi, mitä tuotantopanoksia käytetään vientituotteen tuotannossa. Mainittua järjestelmää ei tässä tapauksessa ole käytössä. Itse asiassa kyseisten tuotteiden viejille Intiassa passbook-hyvitysten muodossa myönnetty etuus lasketaan automaattisesti tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien perusteella riippumatta siitä, onko tuotantopanokset maahantuotu, onko niistä maksettu tulli tai onko tuotantopanokset tosiasiallisesti käytetty vientituotteiden tuotantoon.
Viejä ei ole velvoitettu tuomaan tosiasiallisia tuotantopanoksia tai käyttämään tuotuja tavaroita tuotannossa. PBS:ssä lopputuotteen viejälle myönnetään hyvitysmäärä, joka perustuu sellaiseen tullin määrään, joka katsotaan kannetuksi lopputuotteen tuotannossa käytetyistä tavanomaisesti tuoduista tuotantopanoksista. Kyseinen hyvitysmäärä voidaan käyttää minkä tahansa tuotteen myöhemmästä tuonnista kannettavan tullin kuittaamiseen. Viejä saa etua kantamattomina tulleina minkä tahansa tuotteen (raaka-aineiden tai tuotantohyödykkeiden) tuonnista. Kyseisessä järjestelmässä viejä voi siis maahantuoda tavaroita maksamatta tullia, jos se on aiemmin harjoittanut tavaroiden vientiä. Sen vuoksi PBS ei ole perusasetuksen liitteen I i alakohdan tai liitteen II mukainen peruutus- tai palautusjärjestelmä.
c) PBS:ää koskeva päätelmä
(24) PBS ei ole perusasetuksen säännösten mukaisesti sallittu peruutus- tai palautusjärjestelmä taikka korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely, sillä passbook-hyvitystä ei lasketa suhteessa tuotannossa tosiasiallisesti käytettäviin tuotantopanoksiin. Lisäksi viejä ei ole velvoitettu tuomaan tuotannossa käytettäviä tavaroita tullitta.
Vaikka oletettaisiin, että kyseinen järjestelmä olisi tullinperuutus- tai tullinpalautusjärjestelmä taikka korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely, käyttöön ei ole otettu perusasetuksen liitteen I i alakohdan sekä liitteiden II ja III mukaista järjestelyä tai menettelyä sen tarkistamiseksi, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa. Perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 alakohdassa ja liitteessä III olevan II kohdan 3 kohdassa säädetään, että kun on käynyt ilmi, että viejämaan julkiset viranomaiset eivät ole ottaneet käyttöön kyseistä järjestelmää, viejämaan on tavallisesti suoritettava tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin tai todellisuudessa tapahtuneisiin maksusuorituksiin perustuva uusi tutkimus sen määrittämiseksi, onko maksuja palautettu liikaa. Intian julkiset viranomaiset eivät suorittaneet kyseistä tutkimusta. Sen vuoksi komissiokaan ei tutkinut, oliko vientituotteen tuotannossa käytettyjen tuotantopanosten tuonnista aiheutuvia maksuja tosiasiallisesti palautettu liikaa.
(25) Järjestelmä merkitsee tukea, sillä kantamattomien tuontitullien muodossa ilmenevästä Intian julkisten viranomaisten taloudellisesta tuesta koituu etua passbookin haltalle, joka voi tuoda tavaroita tullitta käyttämällä viennin ansiosta saatuja hyvityksiä. Se on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva tuki ja sen vuoksi se katsotaan erityiseksi tueksi perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti. Katsotaan myös, että vähimmäisarvonlisää koskeva vaatimus (ks. edellä johdanto-osan 18 kappale) edellyttää kotimaisten tavaroiden käyttämistä tuontitavaroiden sijasta. PBS on tältä osin perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukainen erityinen tuki.
(26) Intian julkiset viranomaiset ilmoittivat alkuvuodesta 1997, että PBS oli tosiasiallisesti päättynyt ja että hyvityspyyntöjä ei voinut enää tehdä 31 päivän maaliskuuta 1997 jälkeen tapahtuvien vientitoimien osalta. Viejä voi kuitenkin edelleen käyttää myönnettyä passbookia kolmen vuoden ajan sen antamispäivästä. Hyvityspyyntöjen tekemiselle ennen 31 päivää maaliskuuta 1997 toteutettujen vientitoimien osalta ei ole määräaikaa. Vaikka järjestelmän soveltaminen sellaisenaan on teknisesti päättynyt, viejät voivat edelleen hyötyä siitä tuomalla tavaroita tullitta siihen saakka, kun kaikki hyvitykset on käytetty, kuitenkin viimeistään 31 päivään maaliskuuta 2000. Näissä olosuhteissa katsotaan, että järjestelmälle voidaan asettaa tasoitustulli.
d) Tuen määrän laskeminen
(27) Viejien saama etu on laskettu sen tullimäärän perusteella, joka normaalisti olisi kertynyt tutkimusajanjaksona harjoitetusta tuonnista, mutta jota ei PBS:n puitteissa kannettu. Jotta saataisiin selville edunsaajan saama kokonaishyöty, kyseistä määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjaksona kertynyt korko. Koska tullivapautuksista saadaan etua säännöllisesti tutkimusajanjakson aikana, ne vastaavat avustusten sarjaa. Tavanomainen käytäntö laskea edunsaajan kertaluonteisesta avustuksesta saama etu on lisätä vuotuinen markkinakorko avustuksen nimellismäärään olettaen, että avustus on tehty tutkimusajanjakson ensimmäisenä päivänä. Tässä tapauksessa on kuitenkin selvää, että yksittäisiä avustuksia voidaan tehdä milloin tahansa tutkimusajanjakson ensimmäisen ja viimeisen päivän välillä. Näin ollen sen sasta, että lisättäisiin vuotuinen korko määrään, on aiheellista olettaa, että keskimääräinen avustus olisi saatu tutkimusajanjakson keskivaiheilla ja sen vuoksi koron olisi koskettava kuuden kuukauden ajanjaksoa ja oltava siten määrältään puolet vuotuisesta markkinakorosta tutkimusajanjakson aikana Intiassa eli 7,575 prosenttia. Kyseinen määrä (kantamattomat tullit ja korko) on jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille.
Kolme yritystä käytti kyseistä järjestelmää tutkimusajanjaksona. Ne saivat 0,01-5,89 prosentin määräisiä tukia. Yksikään yrityksistä ei pyytänyt vähennyksen tekemistä käsittelymaksun tai muiden tukikelpoisuuden tai tuen saamiseen liittyvien kulujen perusteella. Biochem Synergy ei toimittanut kyseiseen järjestelmään liittyviä tarkastettavissa olevia tietoja. Kyseisen yrityksen PBS:ssä saamia tukia koskevat alustavat päätelmät on tehty perusasetuksen 28 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olleiden tietojen perusteella. Koska riippumattomista lähteistä saatua muuta luotettavaa tietoa ei ollut käytettävissä ja haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen, kyseiseen yritykseen katsottiin aiheelliseksi soveltaa korkeintaan muille yhteistyössä toimineille yrityksille vahvistettua PBS:n etuusmäärää eli 5,89:ää prosenttia.
3. Tuontitulleja koskevat hyvitykset (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPB)
(28) Toinen vientiin liittyvää tukea koskeva vienti- ja tuontipolitiikan väline on DEPB, joka tuli voimaan 7 päivänä huhtikuuta 1997. DEPB:llä korvattiin PBS, josta luovuttiin 31 päivänä maaliskuuta 1997. DEPB:tä on kahta tyyppiä:
- vientiä edeltävä DEPB,
- viennin jälkeinen DEPB.
a) Tukikelpoisuus vientiä edeltävässä DEPB:ssä
(29) Vientiä edeltävää DEPB:tä voivat käyttää valmistajaviejät (jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä) tai valmistajiin etuyhteydessä olevat kauppiasviejät (kauppiaat). Ollakseen tukikelpoinen kyseisessä järjestelmässä yrityksen on täytynyt harjoittaa vientiä kolmen vuoden ajan ennen hyvityspyynnön jättämistä.
b) Vientiä edeltävän DEPB:n toteutus käytännössä
(30) Jokainen tukikelpoinen viejä voi hakea lisenssiä, jolla myönnetään tavaroiden myöhemmästä tuonnista kannettavien tullien kuittaamiseen käytettävä hyvitysmäärä. Hyvityksen myöntämistä koskeva lisenssi annetaan ilman eri toimenpiteitä ja hyvityksen määrä perustuu 5 prosentin osuuteen kolmen edellisvuoden koko viennin keskimääräisestä vuotuisesta arvosta. Lisenssin saaminen merkitsee vientivelvoitetta. Kun DEPB-lisenssin halta on harjoittanut vientiä sellaisesta arvosta, joka oikeuttaa vastaavaan hyvitykseen kuin mitä asianomainen toima on jo saanut vientiä edeltävän DEPB:n puitteissa, tämä velvoite lakkaa.
(31) Toisin kuin PBS, vientiä edeltävä DEPB mahdollistaa kyseisten hyvitysten käytön ainoastaan sellaisten tuotantopanosten (jotka eivät esiinny ns. kiellettyjen tuontitavaroiden luettelossa) myöhemmästä tuonnista johtuviin tulleihin, joita tarvitaan tavaroiden tuottamisessa kyseisen yrityksen tehtaalla (tosiasiallista käyttäjää koskeva edellytys, actual user condition). Kyseisiä tuotuja tuotantopanoksia ei saa siirtää, lainata, myydä, erottaa tai luovuttaa millään muulla tavalla.
(32) DEPB-hyvityksiä ei voi siirtää. DEPB-lisenssi on voimassa 12 kuukauden ajan sen antamispäivästä. Viejä sitoutuu tuotantopanoksia tuodessaan käyttämään ne vientiin tarkoitetun lopputuotteen valmistukseen. Kun yritys on käyttänyt kaikki myönnetyt hyvitykset, se voi hakea uutta hyvitysmäärää, joka on määrältään viisi prosenttia viennin keskimääräisestä arvosta kolmena edellisenä vuonna.
(33) Kun yritykselle on myönnetty hyvitysmäärä, se saa tuoda tuotantopanoksia tullitta. Intian julkiset viranomaiset ovat todenneet, että Intian tulliviranomaiset ovat yleensä tietoisia actual user -edellytyksestä johtuvista tuojaa koskevista yleisistä tuontiehdoista. Actual user -edellytyksen noudattamista koskevaa tarkastusmenettelyä ei kuitenkaan ole käytössä.
(34) Kun kaikki hyvitykset on käytetty, yrityksen on suoritettava toimivaltaiselle viranomaiselle maksu.
c) Vientiä edeltävää DEPB:tä koskeva päätelmä
(35) DEPB ei ole perusasetuksen säännösten mukainen sallittu tullien peruuttamista tai tullinpalautuksia koskeva järjestelmä taikka korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely, sillä actual user -edellytyksestä huolimatta DEPB-hyvitystä ei lasketa suhteessa tuotannossa tosiasiallisesti käytettäviin tuotantopanoksiin. Käyttöön ei myöskään ole otettu järjestelyä tai menettelyä sen tarkistamiseksi, mitä tuotantopanoksia käytetään missäkin määrin vientituotteen tuotannossa. Perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 alakohdassa ja liitteen III II kohdan 3 kohdassa säädetään, että kun on käynyt ilmi, että viejämaan julkiset viranomaiset eivät ole ottaneet käyttöön kyseistä järjestelmää, viejämaan on tavallisesti suoritettava tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin tai todellisuudessa tapahtuneisiin maksusuorituksiin perustuva uusi tutkimus sen määrittämiseksi, onko maksuja palautettu liikaa. Intian julkiset viranomaiset eivät suorittaneet kyseistä tutkimusta. Sen vuoksi komissiokaan ei tutkinut, oliko vientituotteen tuotannossa käytettyjen tuotantopanosten tuonnista aiheutuvia maksuja tosiasiallisesti palautettu liikaa.
(36) Järjestelmä merkitsee tukea, sillä kantamattomien tuontitullien muodossa ilmenevästä Intian julkisten viranomaisten taloudellisesta tuesta koituu etua yritykselle, joka voi tuoda tavaroita tullitta. Se on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva tuki ja sen vuoksi se katsotaan erityisesti tueksi perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti.
d) Tuen määrän laskeminen vientiä edeltävässä DEPB:ssä
(37) Viejien saama etu on laskettu sen tullimäärän perusteella, joka normaalisti olisi kertynyt tutkimusajanjaksona harjoitetusta tuonnista, mutta jota ei DEPB:n puitteissa kannettu. Jotta saataisiin selville edunsaajan saama kokonaishyöty, kyseistä määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjaksona kertynyt korko. Ottaen huomioon kyseisen tuen luonne, joka vastaa avustusten sarjaa, katsottiin aiheelliseksi soveltaa 7,575 prosentin korkoa, joka on puolet vuotuisesta markkinakorosta tutkimusajanjakson aikana Intiassa, samoista syistä kuin edellä johdanto-osan 27 kappaleessa. Edun määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille.
Yksi yritys käytti kyseistä järjestelmää tutkimusajanjaksona ja sai 0,05 prosentin edun. Etua laskettaessa siitä vähennetään yrityksen pyynnöstä tuen saamiseksi tarvittava maksu. Biochem Synergy ei toimittanut kyseiseen järjestelmään liittyviä tarkastettavissa olevia tietoja. Kyseisen yrityksen vientiä edeltävässä DEPB:ssä saamia tukia koskevat alustavat päätelmät on tehty perusasetuksen 28 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olleiden tietojen perusteella. Koska riippumattomista lähteistä saatua muuta luotettavaa tietoa ei ollut käytettävissä ja haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen, kyseiseen yritykseen katsottiin aiheelliseksi soveltaa korkeinta muille yhteistyössä toimineille yrityksille vahvistettua etuusmäärää eli 0,05 prosenttia.
e) Tukikelpoisuus viennin jälkeisessä DEPB:ssä
(38) Viennin jälkeinen DEPB on lähes samanlainen kuin edellä kuvattu vientiä edeltävä DEPB. Sitä voivat käyttää valmistajaviejät (jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä) tai kauppiasviejät (kauppiaat).
f) Viennin jälkeisen DEPB:n toteutus käytännössä
(39) Kyseisessä järjestelmässä tukikelpoiset viejät voivat pyytää hyvityksiä, jotka lasketaan tiettynä prosenttimääränä maastavietyjen lopputuotteiden arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet kyseiset DEPB-prosentit useimmille tavaroille (myös kyseisille tuotteille) tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien perusteella. Lisenssi, josta ilmenee hyvityksen määrä, annetaan ilman eri toimenpiteitä.
Viennin jälkeinen DEPB mahdollistaa kyseisten hyvitysten käytön kaikkien muiden kuin kiellettyjen tuontitavaroiden luettelossa mainittujen tavaroiden (esimerkiksi raaka-aineet tai tuotantohyödykkeet) myöhempään tuontiin. Kyseiset tuontitavarat voidaan myydä kotimaan markkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai ne voidaan käyttää muuten.
DEPB-hyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä. DEPB-lisenssi on voimassa 12 kuukauden ajan sen antamispäivästä.
(40) Kun kaikki hyvitykset on käytetty, yrityksen on suoritettava toimivaltaiselle viranomaiselle maksu.
g) Viennin jälkeistä DEPB:tä koskeva päätelmä
(41) Kyseinen järjestelmä on selvästi sidoksissa vientitulokseen. Kun yritys vie tavaroita, sille myönnetään hyvitys, jonka se voi käyttää minkä tahansa tavaroiden (raaka-aineiden tai tuotantohyödykkeiden) myöhemmästä tuonnista aiheutuvien tullien kuittaamiseen. Kuten PBS, sekään ei ole sallittu tullinpalautusjärjestelmä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely samoista syistä kuin mitä on mainittu edellä johdanto-osan 24 kappaleessa. Järjestelmä merkitsee tukea, sillä kantamattomien tuontitullien muodossa ilmenevästä Intian julkisten viranomaisten taloudellisesta tuesta koituu etua yritykselle, joka voi tuoda tavaroita tullitta. Se on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva tuki ja sen vuoksi se katsotaan erityiseksi tueksi perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti.
h) Tuen määrän laskeminen viennin jälkeisessä DEPB:ssä
(42) Ei ole todisteita siitä, että yritykset olisivat käyttäneet viennin jälkeistä DEPB:tä tutkimusajanjakson aikana. Biochem Synergy ei kuitenkaan toimittanut kyseiseen järjestelmään liittyviä tarkastettavissa olevia tietoja. Kyseisen yrityksen viennin jälkeisessä DEPB:ssä saamia tukia koskevat alustavat päätelmät on tehty perusasetuksen 28 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olleiden tietojen perusteella. Koska riippumattomista lähteistä saatua muuta luotettavaa tietoa ei ollut käytettävissä ja haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen, kyseiseen yritykseen sovellettiin 3,75 prosentin määrää. Kyseinen määrä laskettiin kefaleksiinin (yrityksen ainoa vientituote) vientiin tosiasiallisesti sovellettavan 15 prosentin DEPB-määrän perusteella ja ottaen huomioon se, että järjestelmä oli voimassa ainoastaan tutkimusajanjakson viimeisen neljänneksen ajan.
4. Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
(43) Vientiin liittyvää tukea koskeva vienti- ja tuontipolitiikan välineitä on myös EPCGS, joka tuli voimaan 1 päivänä huhtikuuta 1990 ja jota muutettiin 5 päivänä kesäkuuta 1995.
a) Tukikelpoisuus
(44) EPCGS:ää voivat käyttää valmistajaviejät (jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä) tai kauppiasviejät (kauppiaat). Myös kauppiasviejiin etuyhteydessä olevat valmistajat ovat voineet käyttää järjestelmää 1 päivästä huhtikuuta 1997 lähtien.
b) Toteutus käytännössä
(45) Jotta yritys voi käyttää järjestelmää, sen on esitettävä toimivaltaisille viranomaisille yksityiskohtaiset tiedot maahantuotavien tuotantohyödykkeiden tyypistä ja arvosta. Yritys voi tuoda tuotantohyödykkeitä joko tullitta tai alennetulla tullilla riippuen siitä, minkä asteiseen vientivelvoitteeseen yritys on valmis sitoutumaan. Lisenssi, jolla annetaan lupa tuontiin etuustullein, annetaan ilman eri toimenpiteitä.
(46) Vientivelvoitteen täyttäminen edellyttää vientitavaroiden tuottamista maahantuotuja tuotantohyödykkeitä käyttämällä.
(47) Lisenssin saamiseksi on maksettava käsittelymaksu.
c) EPCGS:ää koskeva päätelmä
(48) EPCGS on tasoitustullin käyttöönottoon johtava tuki, koska se, että viejä maksaa alennetun tullin tai tuo tullitta, on Intian julkisten viranomaisten taloudellista tukea; julkinen viranomainen luopuu sille kuuluvasta tulosta ja yritys saa etua, koska kannettavia tulleja on alennettu tai sille on myönnetty vapautus tulleista.
(49) Tuki on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska sitä ei voi saada sitoutumatta tavaroiden vientiin, ja sen vuoksi se katsotaan erityiseksi tueksi.
d) Tuen määrän laskeminen
(50) Viejien saama etu on laskettu tuotantohyödykkeiden kantamattomien tuontitullien perusteella jakamalla kyseinen määrä sellaiselle ajanjaksolle, joka vastaa kyseisten tuotantohyödykkeiden tavanomaista kuolettamisaikaa antibioottiteollisuudessa. Kyseinen ajanjakso on määritetty käyttämällä jokaisen yrityksen tosiasiallisesti EPCGS:ssä tuomien tuotantohyödykkeiden kuolettamisaikojen painotettua keskiarvoa (kyseisten tuotteiden tuotantomäärän perusteella), jolloin saatiin 10 vuoden tavanomainen kuolettamisaika. Mainitulla tavalla laskettua tutkimusajanjaksoa koskevaa määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjakson aikainen korko kyseisen järjestelmän käyttäjän koko edun selville saamiseksi. Ottaen huomioon kyseisen tuen luonne, joka vastaa kertaluonteista avustusta, katsottiin aiheelliseksi soveltaa Intian tutkimusajanjakson aikaista markkinakorkoa eli 15,15:ttä prosenttia. Kyseinen määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille.
Kolme yritystä käytti kyseistä järjestelmää tutkimusajanjaksona. Ne saivat 0,03-1,17 prosentin määräisiä tukia. Yksikään yrityksistä ei pyytänyt vähennyksen tekemistä käsittelymaksun tai muiden tukikelpoisuuden tai tuen saamiseen liittyvien kulujen perusteella.
5. Vientiteollisuuden vapaa-alueet (Export Processing Zones, EPZ) / Vientiinsuuntautuneet yksiköt (Export Oriented Units, EOU)
(51) Vientiin liittyvää tukea koskeviin vienti- ja tuontipolitiikan välineisiin kuuluu lisäksi vientiteollisuuden vapaa-alueiden (EPZ) ja vientiin suuntautuneiden yksiköiden (EOU) järjestelmä, joka otettiin käyttöön 22 päivänä kesäkuuta 1994.
a) Tukikelpoisuus
(52) Seitsemällä vientiteollisuuden vapaa-alueella saitsevat yritykset, jotka sitoutuvat viemään vähintään 75 prosenttia tuotannostaan, voivat saada tiettyjä etuja. Samat edut annetaan vientiin suuntautuneille yksiköille, jotka voivat saita missä tahansa Intiassa (niitä kutsutaan myös itsenäisiksi vientiteollisuuden vapaa-alueiksi). Vientiin suuntautuneet yksiköt toimivat tulliviranomaisten valvonnassa. Myös tietokonelaitteistojen ja ohjelmistojen valmistukseen kehittyneissä teknologiakylissä saitsevat yritykset ovat voineet saada 1 päivästä huhtikuuta 1997 alkaen samankaltaisia etuja kuin vientiteollisuuden vapaa-alueet ja vientiin suuntautuneet yksiköt.
b) Toteutus käytännössä
(53) Vientiteollisuuden vapaa-alueilla saitsevat yritykset ja vientiin suuntautuneet yksiköt voivat saada seuraavia etuja:
- tuotantohyödykkeiden hankkimisesta johtuvien tullien suspendoiminen kyseisten tavaroiden tullivarastoinnin aikana,
- vapautus raaka-aineiden ja kulutustavaroiden hankkimisesta johtuvista tulleista,
- vapautus kotimaan markkinoilta hankittujen tavaroiden valmisteverosta,
- kotimaasta hankituista tavaroista maksetun valtion liikevaihtoveron palauttaminen.
Vientiteollisuuden vapaa-alueilla saitsevien yritysten ja yritysten, jotka hakevat vientiin suuntautuneen yksikön asemaa, on jätettävä hakemus toimivaltaisille viranomaisille. Kyseisessä hakemuksessa on oltava yksityiskohtaiset tiedot viiden seuraavan vuoden osalta muun muassa suunnitelluista tuotantomääristä, arvioidusta viennin arvosta, tuontitarpeesta ja kotimaisia tuotantopanoksia koskevasta tarpeesta. Jos viranomaiset hyväksyvät yrityksen hakemuksen, yritykselle ilmoitetaan hyväksymistä koskevista edellytyksistä. Vientiteollisuuden vapaa-alueiden yritykset ja vientiin suuntautuneet yksiköt voivat tuottaa mitä tahansa tuotetta. Vientiteollisuuden vapaa-alueella olevan yrityksen ja vientiin suuntautuneen yksikön asemaa koskeva sopimus on voimassa viiden vuoden ajan. Sopimus voidaan uusia useammaksi viisivuotiskaudeksi.
c) Vientiteollisuuden vapaa-alueita ja vientiin suuntautuneita yksikköjä koskeva päätelmä
(54) EOU/EPZ -järjestelmä merkitsee tasoitustullin käyttöönottoon johtavien tukien myöntämistä, koska siinä myönnetyt helpotukset ovat Intian julkisten viranomaisten myöntämää taloudellista tukea, koska julkiselle viranomaiselle kuuluvista tuloista luovutaan ja järjestelmän käyttäjä saa etua. Myönnetyt helpotukset koskevat tuotantohyödykkeistä johtuvien tullien suspendoimista tullivarastoinnin aikana, vapautusta raaka-aineiden ja kulutustavaroiden tulleista, vapautusta kotimaan markkinoilla hankittujen tavaroiden valmisteverosta ja kotimaasta hankituista tavaroista maksetun valtion liikevaihtoveron palauttamista. Tuotantohyödykkeiden tullien suspendoimisella katsotaan olevan sama vaikutus kuin vapautuksella tulleista, sillä niin kauan kuin yritys täyttää vientivelvoitteensa, se voi itse päättää, lopettaako se, ja minä ajankohtana, tuotantohyödykkeiden tullivarastoinnin.
(55) Kaikki edellä mainitut tuet ovat perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia, koska yritys ei voi saada niitä hyväksymättä vientivelvoitetta, ja sen vuoksi ne katsotaan erityiseksi tueksi.
d) Tuen määrän laskeminen
(56) Viejien saama etu on laskettu tutkimusajanjaksona tuoduista tai kotimaan markkinoilta hankituista tavaroista (raaka-aineista tai tuotantohyödykkeistä) tavanomaisesti kannettujen tullien tai verojen määrän perusteella. Kyseistä määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjakson aikainen korko kyseisen järjestelmän käyttäjän koko edun selville saamiseksi. Ottaen huomioon kyseisen tuen luonteen, joka vastaa avustusten sarjaa, raaka-aineiden osalta katsottiin, samoista syistä kuin mitä on esitetty edellä johdanto-osan 27 kappaleessa, aiheelliseksi soveltaa 7,575 prosentin korkoa, joka on puolet Intian tutkimusajanjakson aikaisesta markkinakorosta. Tuotantohyödykkeiden osalta katsottiin aiheelliseksi soveltaa Intian tutkimusajanjakson aikaista markkinakorkoa eli 15,15 prosentin korkoa, koska tuki vastaa kertaluonteista avustusta, ja kyseinen määrä on jaettu sellaiselle ajanjaksolle, joka vastaa kyseisten tuotantohyödykkeiden tavanomaista kuolettamisaikaa antibioottiteollisuudessa (10 vuotta), kuten edellä johdanto-osan 50 kappaleessa on selitetty. Mainitulla tavalla laskettu tutkimusajanjaksoa koskeva edun määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille.
Yksi yritys, Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd., on saanut vientiin suuntautuneen yksikön aseman. Kyseinen yritys sai kaikki järjestelmästä saatavat edut ja sen saaman tuen määräksi tuli 34,38 prosenttia.
6. Vapautus tuloverosta (Income Tax Exemption Scheme, ITES)
(57) Tuloverosta vapauttamisen järjestelmän (ITES) oikeusperusta on vuoden 1961 tuloverolaki. Kyseisessä laissa, joka muutetaan vuosittain rahoituslailla (Finance Act), säädetään verojen kantamisen perusteista sekä haettavissa olevista lukuisista vapautuksista ja vähennyksistä. Yritysten haettavissa olevista vapautuksista säädetään muun muassa lain 10A, 10B ja 80HHC jaksossa.
a) Tukikelpoisuus
(58) Lain 10A jakson mukaisia vapautuksia voivat hakea vapaakauppa-alueilla saitsevat yritykset. 10B jaksossa säädettyä vapautusta voivat hakea vientiin suuntautuneet yksiköt. 80HHC jakson mukaista vapautusta voi hakea mikä tahansa yritys, joka vie tavaroita.
b) Toteuttaminen käytännössä
(59) Saadakseen edellä mainitut veron maksamista koskevat vähennykset tai vapautukset, yritys tekee asiaa koskevan hakemuksen antaessaan veroilmoituksensa veroviranomaisille verovuoden päättyessä. Verovuosi kestää 1 päivästä huhtikuuta 31 päivään maaliskuuta. Veroilmoitus on annettava viranomaisille seuraavan marraskuun 30 päivään mennessä. Viranomaisten lopullinen veronmääritys voi viedä kolmekin vuotta veroilmoituksen antamisesta. Yritys voi hakea ainoastaan yhtä edellä mainituissa kolmessa jaksossa säädetyistä vähennyksistä.
Lain 10A, 10B ja 80HHC jakson mukaan yritykset voivat hakea vapautusta viennistä saatujen myyntivoittojen verotuksesta. 10A ja 10B jakson mukaan 1 päivän huhtikuuta 1994 jälkeen perustettujen yritysten osalta 25 prosenttia myynnistä voi tapahtua Intiassa, mutta yritys voi silti saada 100 prosentin vapautuksen kaikesta myyntivoitosta saatavan verotettavan tulon osalta (vientimyynti ja myynti Intiassa); ennen 1 päivänä huhtikuuta 1994 perustetut yritykset voivat hakea verotettavan tulon vähennystä kotimaisen myynnin ja vientimyynnin mukaisessa suhteessa.
c) Tuloverosta vapauttamisen järjestelmää koskeva päätelmä
(60) Vientitukia koskevan esimerkkiluettelon (perusasetuksen liite I) e kohdassa säädetään, että "viennin yhteydessä maksettavista . . . välittömistä veroista. . . kokonaan tai osittain vapauttaminen" katsotaan vientitueksi. Järjestelmä on Intian julkisten viranomaisten yritykselle antamaa taloudellista tukea; valtio jättää kantamatta välittömien verojen muodossa olevan valtiontulon, koska yritys on hakenut vapautusta tuloverosta. Kyseinen taloudellinen tuki merkitsee etua järjestelmän käyttäjälle, koska se maksaa vähemmän tuloveroa.
(61) Tuki on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska sillä vapautetaan vientitulot verosta, ja sen vuoksi se katsotaan erityiseksi tueksi.
d) Tuen määrän laskeminen
(62) Kuten edellä johdanto-osan 59 kappaleessa todettiin, 10A, 10B ja 80HHC jakson mukaista etua koskevat hakemukset tehdään samalla, kun jätetään veroilmoitus verovuoden päättyessä. Koska verovuosi kestää Intiassa 1 päivästä huhtikuuta 31 päivään maaliskuuta, katsotaan aiheelliseksi laskea kyseisen järjestelmän mukainen etu verovuoden 1996-1997 (1 päivästä huhtikuuta 1996 31 päivään maaliskuuta 1997) perusteella, mikä kattaa yhdeksän kuukautta tutkimusajanjaksosta. Viejien saama etu on sen vuoksi laskettu tavanomaisesti kannettavan veromäärän ja vapautuksen jälkeen kannetun veromäärän välisen erotuksen perusteella. On otettu huomioon, että joidenkin yritysten on maksettava ns. vaihtoehtoinen vähimmäisvero (minimum alternate tax), joka on vaihtoehtoinen tapa laskea tuloverolain mukainen vero. Kyseisenä verovuonna sovellettiin 43 prosentin yhtiöveroa. Kyseistä määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjakson aikainen korko kyseisen järjestelmän käyttäjän koko edun selville saamiseksi. Ottaen huomioon kyseisen tuen luonteen, joka vastaa kertaluonteista avustusta, katsottiin aiheelliseksi soveltaa Intian tutkimusajanjakson aikaista markkinakorkoa eli 15,15 prosenttia. Edun määrä on jaettu verovuoden 1996-1997 kokonaisviennille. Lain 10A ja 10B artiklassa säädettyjen vapautusten osalta katsotaan, että koska kyseinen järjestelmä on vientituloksesta riippuva, kokonaisverosäästöt olisi kohdistettava ainoastaan vientimyyntiin, vaikka kyseisissä jaksoissa säädetäänkin myös kotimaiseen myyntiin liittyvistä verosäästöistä.
Verovuonna 1996-1997 yksi yritys käytti 10B jakson mukaista järjestelmää ja sai 2,88 prosentin määräisen edun; kuusi yritystä käytti 80HHC jakson mukaista järjestelmää ja sai 0,82-6,46 prosentin määräisiä tukia.
7. Tasoitustoimenpiteiden alaisten tukien määrä
(63) Tasoitustoimenpiteiden alaisten tukien määrä tutkimuksen kohteena olleiden viejien osalta on seuraava:
TAULUKON PAIKKA
D. YHTEISÖN TUOTANNONALA
(64) Komission menettelyä aloitettaessa käytettävissä olevien tietojen perusteella valituksen tehneen yhteisön tuottajat edustivat suurinta osaa yhteisön tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaistuotannosta. Niiden katsottiin sen vuoksi edustavan yhteisön tuotannonalaa perusasetuksen 10 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
(65) Tietyt asianomaiset osapuolet väittivät, että valituksen tehneet yhteisön tuottajat eivät perusasetuksen mukaisesti edusta suurinta osaa yhteisön samankaltaisen tuotteen tuotannosta, koska johtava antibioottien tuottaja Gist-Brocades BV (Delft, Alankomaat) ei ollut osapuolena valituksessa. Kyseiset osapuolet kiistivät valituksen teköiden aseman ja kaikki myöhemmät yhteisön tuotannonalaan liittyvät vahinkoa koskevat päätelmät.
Kyselylomakkeen avulla toteutetussa väitteen lisätutkimuksessa saatiin kävi ilmi, että Gist-Brocades BV oli jatkuvasti vähentänyt kyseisen tuotteen tuotantoaan yhteisössä tarkastelujaksona ja oli sen saan keskittynyt kyseisen tuotteen tuontiin yhteisön ulkopuolella saitsevista tytäryrityksistä ja yhteisyrityksistä.
Komissio sai lisäksi käytettävissä olevien tietojen perusteella selville, että valituksen tehneiden tuottajien ja Gist-Brocades BV:n lisäksi yhteisössä ei ole muita merkittäviä tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuottajia, sillä muut yhteisön tuottajat eivät myy tutkimuksen kohteena olevaa tuotetta sellaisenaan, vaan pikemminkin tuottavat sitä kytköskäyttöä varten, toisin sanoen lisäävät sen lopullisiin lääkemuotoihin.
Sen vuoksi voidaan päätellä, että valituksen tehneet yhteisön tuottajat, jäljempänä "yhteisön tuotannonala", edustavat koko tai lähes koko yhteisön tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuotantoa.
E. VAHINKO
1. Yhteisön kulutus
(66) Laskiessaan tarkasteltavana olevan tuotteen todettavissa olevaa yhteisön kulutusta komissio lisäsi siihen seuraavaa:
- valituksen tehneiden yhteisön tuottajien tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyynti yhteisössä;
- tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaistuonti yhteisöön kaikista kolmansista maista, mukaan lukien Intiasta.
(67) Laajentunutta 15 jäsenvaltion yhteisöä koskevien johdonmukaisten lukujen laskemiseksi koko tarkastelujakson osalta CN-koodeihin ex 29 41 10 10, ex 29 41 10 20 ja ex 29 41 90 00 kuuluvien tuotteiden kokonaistuonti perustettiin Eurostatin asianomaisiin tilastoihin sekä Itävallan, Suomen ja Ruotsin kansallisiin tilastoihin ennen niiden liittymistä yhteisöön. On pantava merkille, että eräs jäsenvaltio oli pyytänyt tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuontitilastojen luottamuksellisuutta ja sen vuoksi kyseiset tilastot eivät olleet helposti saatavissa. Asianomainen jäsenvaltio suostui kuitenkin toimittamaan kyseiset luvut komissiolle luottamuksellisesti ja ainoastaan tätä tutkimusta varten. Sen vuoksi kaikki jäljempänä esitetyt tutkittavana olevan tuotteen tuontia koskevat luvut on esitetty indeksoidussa muodossa.
(68) Edellä esitetyn perusteella tutkimuksen kohteena olevan tuotteen todettavissa olevan yhteisön kulutuksen todettiin lisääntyneen 54,6 prosentilla vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä.
2. Tuettuun tuontiin liittyvät tekät ja huomiot
a) Tuetun tuonnin määrä ja markkinaosuus
(69) Kyseisen Intiasta peräisin olevan tuotteen tuetun tuonnin määrä lisääntyi lähes 300 prosentilla vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tämän tuonnin osuus yhteisön markkinoista lisääntyi samalla ajanjaksolla 157 prosentilla. Intian kehitysmaa-aseman ja perusasetuksen 14 artiklan 4 kohdan säännösten osalta katsottiin, että Intiasta tulevan tuonnin määrä tutkimusajanjaksona oli merkittävästi suurempi kuin neljä prosenttia samankaltaisen tuotteen kokonaistuonnista yhteisöön.
b) Tuetun tuonnin hinnat
(70) Eurostatista sekä Itävallan, Suomen ja Ruotsin kansallisista tilastotoimistoista saadut kokonaistiedot osoittavat, että tutkimuksen kohteena olevan Intiasta peräisin olevan tuotteen tuontihinta laski noin 40 prosentilla vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä. On kuitenkin pantava merkille, että koska edellä mainitut CN-koodit saattavat koskea myös kyseisiä laajavaikutteisia antibiootteja lopullisissa lääkemuodoissa, hintavertailu Eurostatin tietojen perusteella ei ole kovin merkittävä. Sitä olisi pidettävä ainoastaan osoituksena hintojen laskusuuntauksesta.
(71) Komission yksiköt vertasivat vievien tuottajien myyntihintoja valituksen tehneiden yhteisön tuottajien myyntihintoihin tutkimusajanjaksona. Hinnat perustettiin vievien tuottajien osalta cif-vientihintoihin, koska tuontitulleja ei kannettu. Yhden etuyhteydessä olevan tuojan osalta ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta yhteisössä veloitettuja hintoja verrattiin valituksen tehneiden yhteisön tuottajien hintoihin.
(72) Valituksen tehneiden yhteisön tuottajien hinnat oikaistiin käytettävissä olleiden tietojen perusteella tasolle, jonka tiedetään olevan verrattavissa Intian viennin tasoon, toisin sanoen vapaasti tehtaalla -tasoon, vähentämällä siitä kuljetus- ja vakuutuskustannukset. Kaikki myönnetyt tai maksetut hyvitykset, alennukset tai myyntipalkkiot on myös vähennetty.
(73) Tietyt asianomaiset osapuolet väittivät, että vievien tuottajien hintoja yhteisön tuotannonalan hintoihin vertailtaessa kaupan portaissa esiintyvät erot olisi oikaistava, koska väitettiin, että suurin osa vievien tuottajien myynnistä tapahtuu kauppiaille, kun taas suurin osa yhteisön tuotannonalan myynnistä tapahtuu loppukäyttäjille. Kyseiselle väitteelle esitetyt perusteet olivat kuitenkin riittämättömiä eikä sitä voitu tässä vaiheessa ottaa huomioon. Yhteistyössä toimineiden vievien tuottajien komission kyselylomakkeeseen antamiin vastauksiin sisältyvät tiedot osoittavat, että vievät tuottajat myyvät yhteisössä sekä tukkukauppiaille että loppukäyttäjille. Kyseisten tietojen perusteella ei ollut myöskään mahdollista eritellä johdonmukaisesti eri hintatasoja sen mukaan, oliko myynti tapahtunut kauppiaille vai loppukäyttäjille.
(74) On pantava merkille, että myynti tapahtuu avistamarkkinoilla ja sen vuoksi hinnat vaihtelevat ympäri vuoden markkinoille kohdistuvan paineen mukaan. Jotkut tekät, esimerkiksi valuuttakurssivaihtelut, saattavat vaikuttaa markkinasuuntauksiin sopimuksen tekoajan mukaan. Intian tuonnin hintatasoja tarkasteltiin kuukausikohtaisesti koko tutkimusjakson ajalta. Tarkastelu osoitti, että hinnan alittavuutta ilmeni koko tutkimusajanjakson ajan ja että sen huippu oli vuoden 1997 toisella vuosineljänneksellä. Hinnan alittavuuden marginaalit ovatkin osoitus Intian tuonnin yhteisön markkinoille kohdistamasta jatkuvasta hintapaineesta.
(75) Prosentteina valituksen tehneiden yhteisön tuottajien tutkimusajanjakson aikaisista myyntihinnoista ilmaistut vertailun tulokset osoittivat merkittäviä hinnan alittavuuden marginaaleja. Kyseiset marginaalit vaihtelivat yrityskohtaisesti 0-11,8 prosentin välillä.
3. Yhteisön tuotannonalan tilanne
a) Tuotanto, tuotantokyky ja tuotantokyvyn käyttöaste
(76) Yhteisön tuotannonalan tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaistuotanto lisääntyi 3 698 tonnista 4 795 tonniin vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana eli 30 prosentilla. Tuotannonkasvu johtuu pääosin vientimarkkinoista. Yhteisön ulkopuolinen vienti lisääntyi 2 122 tonnista 3 215 tonniin vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, mikä merkitsee 52 prosentin kasvua yhteisön tuotannonalan tutkimuksen kohteena olevan tuotteen viennistä.
(77) Kapasiteetin käyttöaste on pysynyt vakaana suhteellisen korkealla tasolla. Tuotantokyvyn käyttö oli 92 prosenttia vuonna 1993. Se laski 87 prosenttiin vuonna 1994, nousi 95 prosenttiin vuosina 1995 ja 1996 ja laski 92 prosenttiin tutkimusajanjaksona. Vastaavan korkea käyttöaste on yleinen kyseisen tyyppisellä tuotannonalalla. On painotettava sitä tosiseikkaa, että yhteisön tuotannonala on onnistunut lisäämään tuotostaan lisäämättä merkittävästi tuotantokykyään. Se lisäsi tehokkuutta pääosin tuottoa parantamalla.
b) Myynti ja markkinaosuus
(78) Yhteisön tuotannonalan myynnin määrä yhteisömarkkinoilla lisääntyi tarkasteltuna ajanjaksona 1 040 tonnista 1 253 tonniin vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, mikä merkitsi ainoastaan 21 prosentin kasvua. Kyseisiä suuntauksia olisi tarkasteltava suhteessa todettavissa olevaan yhteisön kokonaiskulutukseen, joka samana ajanjaksona oli 54,6 prosenttia.
Yhteisön myynnin määrä verrattuna todistettavissa olevaan yhteisön kulutukseen osoittaa, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus väheni 25 prosentista 18,1 prosenttiin vuosina 1993-1996, jonka jälkeen se kasvoi 19,5 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Toisin sanoen kokonaisvähennys oli 5,5 prosenttiyksikköä, mikä vastaa 22 prosentin laskua.
c) Varastot
(79) Vaikka yhteisön tuotannonalalla ei ole tapana pitää varastoa laajavaikutteisten antibioottien kaltaisista vaikuttavista aineista (niiden kestoajan vuoksi) ja vaikka kyseisten varastojen laajuuden katsottiin olevan vähäpätöinen koko tutkimusajanjakson ajan, varastojen laajuuksissa todettiin tiettyä lisääntymistä samoina ajanjaksoina, kun Intiasta tulevan tuonnin määrä kasvoi.
d) Valituksen tehneiden yhteisön tuottajien hinnat ja kannattavuus
(80) Yhteisön tuotannonalan myyntihinnat laskivat neljä prosenttia vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä.
(81) Tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaiskannattavuus yhteisömarkkinoilla lisääntyi 16,8 prosentista liikevaihdosta 1993 21,1 prosenttiin vuonna 1994 ja sitten laski vakaasti 5,6 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Kannattavuuden laskua pidetään erityisen vakavana tässä tapauksessa, koska yhteisön tuotannonalan olisi kyettävä investoimaan tutkimukseen ja kehitykseen, jäljempänä "T& K", parantaakseen nykyisten tuotteiden tuotantomenetelmää ja, mikä vielä tärkeämpää, rahoittaakseen tutkimusta uusien tuotteiden tuomiseksi markkinoille.
(82) On pidettävä mielessä, että jos yhteisön tuotannonala ei olisi lisännyt tehokkuuttaan lisääntyneenä tuottona, se olisi tehnyt tappiota. Ei voida kuitenkaan olettaa, että yhteisön tuotannonala pystyy jatkossakin saamaan vastaavaa arvonnousua tuottavuudessaan. Tämä johtuu erityisesti pienenevistä voitoista, jotka vaikuttavat T& K:hon käytettävissä oleviin voimavaroihin.
e) Työllisyys
(83) Työllisyystaso oli vakaa koko tarkastelujakson ajan. Yhteisön tuotannonala työllisti tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuotantoon 1 166 henkilöä vuonna 1993 ja 1 173 henkilöä tutkimusajanjaksona, mikä merkitsee 0,5 prosentin lisäystä työvoimassa.
4. Päätelmä
(84) Vaikka yhteisön tuotannonala lisäsi tuotantoaan ja siten alensi yksikkökustannuksiaan, sen osuus yhteisön markkinoista on jatkuvasti vähentynyt. Se laski 25 prosentista 18,1 prosenttiin vuosina 1993-1996, minkä jälkeen se nousi 19,5 prosenttiin tutkimusajanjaksona.
(85) Näissä olosuhteissa katsotaan, että yhteisön tuotannonalan hintoihin kohdistunut paine, joka laski neljällä prosentilla vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä, johti yhteisön tuotannonalan heikkoon taloudelliseen tilanteeseen. On pantava merkille, että tutkimuksen kohteena olevien puolisynteettisten antibioottien markkinat ovat erittäin herkkiä hinnanvaihteluille ja ne reagoivat nopeasti alaspäin suuntautuvaan paineeseen.
(86) Hintapaine on johtanut yhteisön tuotannonalan kannattavuuden laskuun 66,5 prosentilla vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä. Edellä mainittu luku on erityisen huolestuttava, koska farmasiateollisuudessa vähimmäistuoton on oltava 15 prosenttia liikevaihdosta. Jos yhteisön tuotannonalaa estetään jatkuvasti saavuttamasta kyseistä tavoitetta, este vaikuttaa viime kädessä lumipalloilmiön tavoin yhteisön tuotannonalan kilpailukykyyn.
(87) Edellä olevan tutkimuksen perusteella on tultu siihen yleiseen päätelmään, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
F. VAHINGON SYY-YHTEYS
1. Johdanto
(88) Komissio tutki perusasetuksen 8 artiklan 7 kohdan mukaisesti, onko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko Intiasta tulevan tuetun tuonnin aiheuttamaa ja olivatko muut tekät aiheuttaneet kokonaan tai osaltaan kyseistä vahinkoa.
(89) Olisi palautettava mieleen, että yhteisössä tuotetut antibiootit ja tuodut antibiootit kilpailevat suorasti keskenään erityisesti hintojen osalta. Tutkimuksen kohteena oleva tuote on irtovalmiste, jossa tuodun tuotteen ja yhteisössä tuotetun tuotteen välillä ei ole merkittäviä eroja laadun tai käyttötarkoitusten osalta. Tässä yhteydessä hintaero on tärkein myyntiin vaikuttava tekä. Jopa suhteellisen pienet tuotemäärät valituksen tehneiden yhteisön tuottajien hinnat alittavaan hintaan tarjottuina voivat vetää markkinoita merkittävästi alaspäin.
2. Tuetun tuonnin vaikutus
(90) Yhteisön tuotannonala on kärsinyt tuetun tuonnin kielteisistä vaikutuksista yhteisön markkinoihin tarkastelujakson alusta ja erityisesti vuodesta 1995 lähtien.
Kävi ilmi, että Intiasta peräisin oleva tuonti lisääntyi tarkasteltuna ajanjaksona lähes 300 prosentilla. Intiasta on tullut tutkimuksen kohteena olevan tuotteen toiseksi suurin viejä yhteisöön.
(91) Tarkastettujen vientitoimien perusteella kävi ilmi, että Intiasta tulevan tuonnin hinnat laskivat tarkastelujaksona.
(92) Lisäksi todettiin, että yhteisön tuotannonala ei pystynyt ylläpitämään kannattavuuttaan silloin, kun Intiasta tulevan tuetun tuonnin määrä kasvoi. Herkästi hintoihin reagoivilla markkinoilla tämä alhaisten hintojen politiikka vaikutti yhteisön tuotannonalan hintoja laskevasti.
(93) Kävi ilmi, että Intiasta tulevan tuonnin hinnan alittavuuden johdosta yhteisön tuotannonalan oli laskettava hintojaan. Yhteisön tuotannonalan puolustautuminen selittyy sillä, että tuotannonalalla oli huomattavien kiinteiden tuotantokulujen takia voimakas tarve suojata tuotantomääränsä markkinaosuutensa säilyttämisellä eikä se voinut ottaa sitä riskiä, että sen yksikkökustannukset olisivat kasvaneet myynnin määrän vähenemisen seurauksena.
(94) Sen vuoksi pääteltiin, että Intiasta tulevalla tuetulla tuonnilla oli huomattavan kielteinen vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen tarkastelujaksona erityisesti kannattavuuden osalta.
3. Muiden teköiden vaikutus
(95) Tarkasteltiin myös muita teköitä kuin Intiasta peräisin olevaa halpatuontia, jotka olisivat saattaneet aiheuttaa kokonaan tai osaltaan yhteisön tuotannonalan heikon tilanteen, ja erityisesti muista maista kuin Intiasta peräisin olevan tuonnin vaikutusta.
a) Tuonti muista kolmansista maista
(96) Muista kuin tämän menettelyn kohteena olevista maista tuleva tuonti lisääntyi 56,4 prosentilla vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä, mikä vastaa lähes 54,6 prosentin lisäystä yhteisön kulutuksessa. Kolmansista maista Amerikan yhdysvallat toimitti eniten tuotteita yhteisön markkinoille ja lisäsi markkinaosuuttaan lähes 100 prosentilla. Toinen merkittävä tavarantoimittaja yhteisön markkinoille oli Kiinan kansantasavalta, jonka osuus yhteisön markkinoista laski 43 prosentilla vuoden 1993 ja tutkimusajankohdan välillä. Muista maista kuin Intiasta peräisin olevien tuontitavaroiden keskimääräiset hinnat olivat huomattavasti korkeammat kuin Intiasta tulevien tuontitavaroiden hinnat. Tosin tähän välittämään on suhtauduttava varauksella, koska katsotaan, että Yhdysvalloista tuleva tuonti sisältää huomattavia määriä arvokkaampia tuotteita lopullisissa lääkemuodoissa.
(97) Sen vuoksi katsotaan, että muista kuin Intiasta tuleva tuonti ei ole voinut aiheuttaa yhteisön tuotannonalan heikkoa tilannetta. Tästä pääteltiin, että kolmansista maista tulevan tuonnin ei voida katsoa poistavan syy-yhteyttä Intiasta tulevan tuetun tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon väliltä.
b) Kulutuksen kehittyminen yhteisön markkinoilla
(98) On pidettävä mielessä, että tutkittavan tuotteen kysyntä lisääntyi yhteisön markkinoilla 54,6 prosentilla vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä. Yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko ei voinut johtua kysynnän supistumisesta yhteisön markkinoilla.
c) Yhteisön tuotannonalan ylikapasiteetti
(99) Tietyt asianomaiset osapuolet väittivät, että yhteisön tuotannonalalla olisi kehittynyt tutkimuksen kohteena olevan tuotteen osalta ylikapasiteettia ja että se olisi yksi kielteisen hintakehityksen tärkeimmistä syistä. Tutkimus on kuitenkin osoittanut, että valituksen tehneiden yhteisön tuottajien tuotantokyvyn maltillinen kasvu on itse asiassa ollut alhaisempi kuin yhteisön kulutuksen kasvu. On pidettävä lisäksi mielessä, että yhteisön tuotannonalan on lisättävä kapasiteettiaan sellaisella vauhdilla, että se pystyy kohtaamaan ennustetun kysynnän kasvun sekä yhteisön että maailman markkinoilla. Kapasiteetissa esiintyviä puutteita on todella erittäin vaikeata korjata lyhyellä aikavälillä huomattavien pääomakustannusten ja uusien tehtaiden käyttöönottoon tarvittavien pitkien ajanjaksojen takia. Tutkimuksen kohteena olevaa tuotetta koskeva, maailmanmarkkinoilla esiintyvä mahdollinen ylikapasiteetti johtuu pikemminkin tuotantokyvyn lisäämisestä Intiassa ja Kiinan kansantasavallassa kuin yhteisössä.
d) Yhteisön tuotannonalan kilpailukyky
(100) Yhteisön tuotannonalan kilpailukykyä, joka on kyseisen tuotteen osalta yksi maailman parhaista, ei ole asetettu kyseenalaiseksi. Sitä osoittaa sekä sen suorituskyky vientimarkkinoilla että kustannusten vähentäminen ja siitä johtuva tuottavuuden parantuminen, jotka johtuvat ainakin osaksi sen ponnisteluista T & K:n alalla. On pantava lisäksi merkille, että yhteisön tuotannonala on onnistunut lisäämään tuotantomääräänsä 30 prosentilla samaan aikaan, kun työllisyystaso on pysynyt vakaana.
Vaikka tuotantomenetelmiä on sinänsä vaikea vertailla, voitiin kuitenkin todeta, että yhteisössä tuotetun tarkasteltavana olevan tuotteen kustannukset tonnia kohden eivät viitanneet tehottomuuteen.
e) Vaihtelu tiettyjen raaka-aineiden hinnassa
(101) Eräät asianomaiset osapuolet ovat väittäneet, että yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko johtui pääosin vaihtelusta raaka-aineena käytetyn G-penisilliinin hinnassa maailmanmarkkinoilla.
(102) Kyseistä väitettä on tarkasteltu huolella. Ensinnäkin on palautettava mieleen, että vaikka G-penisilliini on keskeinen raaka-aine tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuotannossa, se ei ole välttämätön, koska sille on olemassa vaihtoehtoisia raaka-aineita. Tutkimuksessa kävi tältä osin selville, että eräs valituksen tehneistä yhteisön tuottajista, joka käyttää pikemminkin V-penisilliiniä kuin G-penisilliiniä amoksilliinin ja ampisilliinin tuotantoon, ei ollut tilanteessa, joka olisi merkittävästi poikennut G-penisilliiniä käyttävien kahden muun valituksen tehneen yhteisön tuottajan tilanteesta vahinkoa koskevien päätelmien osalta. Tämän perusteen esille ottaneet osapuolet painottivat, että heidän väitteensä perustuu siihen, että integroituneet tuottajat kärsivät enemmän raaka-aineen (G-penisilliini) hintojen laskusta kuin ulkopuolisista lähteistä G-penisilliinin hankkivat tuottajat. Tutkimuksessa kävi kuitenkin ilmi, että eräs G-penisilliiniä raaka-aineena käyttävä valituksen tehnyt yhteisön tuottaja ei ollut integroitunut tuottaja ja hankki kyseisen raaka-aineen markkinahintaan. Koska kyseisen tuottajan tilanne ei merkittävästi poikennut yhteisön tuotannonalan keskimääräisestä tilanteesta, yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon ei voida katsoa johtuneen G-penisilliinin laskevista hinnoista. Lopuksi on palautettava mieleen, että G-penisilliinin hintojen lasku johtuu suurelta osin uusien tuotantomahdollisuuksien käyttöönotosta Intiassa.
(103) Tästä pääteltiin, että vaihtelujen raaka-aineena käytetyn G-penisilliinin maailmanmarkkinahinnassa ei ainakaan voida katsoa poistavan syy-yhteyttä Intiasta peräisin olevan tuetun tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asiassa mahdollisesti myöhemmin annettavaa muuta näyttöä.
4. Päätelmä
(104) Komissio katsoo edellä esitetyn perusteella, että vaikka muut tekät ovat saattaneet osaltaan vaikuttaa kyseisen tuotteen markkinoita alentavasti, Intiasta tuleva tuettu tuonti on erikseen tarkasteltuna kuitenkin aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Katsotaan lisäksi, että ilman tukia Intiasta tuleva tuonti ei olisi voinut alittaa yhteisön tuotannonalan hintoja tai ainakaan se ei olisi saavuttanut vahvistettuja mittoja eikä se niin ollen olisi pystynyt aiheuttamaan yhteisön tuotannonalalle vahinkoa. Tämä päätelmä perustuu edellä esitettyihin teköihin, varsinkin tuotujen tuotteiden määrään ja hintoihin, jotka aiheuttivat voimakkaan hintojen alentamispaineen yhteisön markkinoilla, sekä erityisesti yhteisön tuotannonalan hintoihin ja kannattavuuteen.
G. YHTEISÖN ETU
1. Alustava huomio
(105) Komissio tarkasteli sille toimitettujen todisteiden perusteella, oliko vahinkoa aiheuttaneesta tuetusta tuonnista tehdyistä päätelmistä huolimatta olemassa pakottavia syitä, joiden perusteella olisi pääteltävä, että toimenpiteiden käyttöönotto ei tässä tapauksessa olisi yhteisön edun mukaista. Tätä tarkoitusta varten komissio tarkasteli perusasetuksen 31 artiklan 1 kohdan mukaisesti mahdollisten toimenpiteiden vaikutusta kaikkiin osapuoliin, joita menettely koski, ja myös toimenpiteistä luopumisen seurauksia. Sen arvioimiseksi, oliko toimenpiteiden käyttöönotto yhteisön edun mukaista, kyselylomakkeet lähetettiin kyseisen tuotteen käyttäjille, tuojille, raaka-aineiden varhaisemman jalostusasteen tavarantoimittajille sekä Gist-Brocades BV:lle.
2. Yhteisön tuotannonalan etu
(106) Kuten edellä on osoitettu, tutkimuksen kohteena olevaa tuotetta tuottava yhteisön tuotannonala on ollut vaikeuksissa, jotka liittyvät Intiasta tulevaan tuettuun tuontiin. On palautettava mieleen, että valituksen tehneet yhteisön tuottajat ovat tutkimuksen kohteena olevan tuotteen maailmanmarkkinajohtajia, sekä yhteisön tuotannonalan hyvät vientitulokset, sillä ne osoittavat selvästi sen kilpailukyvyn.
(107) Katsotaan, että jos tuetun tuonnin vaikutuksia ei korjata, yhteisön tuotannonala joutuu edelleen kohtaamaan hinnan alittavuuden ja siitä aiheutuvan hintojen laskun, joka on johtanut sen kannattavuuden heikentymiseen. Jos kyseisen tilanteen annetaan jatkua, valituksen tehneillä yhteisön tuottajilla ei ole muuta mahdollisuutta kuin sulkea tiettyjä tuotantolinjoja tai jopa kokonaisia tehtaita, jotka ovat erikoistuneet yksinomaan tämän tutkimuksen kohteena olevien antibioottien tuotantoon.
Vaikka toimenpiteistä luopuminen ei todennäköisesti vaarantaisi valituksen tehneiden yhteisön tuottajien olemassaoloa, koska useimmissa tapauksissa yhteisön tuotannonala tuottaa muita tuotteita ja kuuluu suuriin ryhmittymiin, edellä mainitut tehtaat, joita uhkasi välitön sulkeminen, työllistävät 1 173 henkilöä ja saitsevat useimmiten sellaisilla yhteisön alueilla, joilla on ainoastaan vähän tai ei lainkaan muita työllistämismahdollisuuksia.
On sanomattakin selvää, että kyseiset sulkemiset, jotka eivät missään tapauksessa johtuisi tavanomaisista kilpailuolosuhteista, eivät olisi yhteisön edun mukaista.
3. Muiden yhteisöön sijoittautuneiden yhtiöiden etu
(108) Kuten edellä on mainittu, kyselylomake lähetettiin yhteisön tuottaja Gist-Brocades BV:lle, joka on maailmanmarkkinajohtaja puolisynteettisten antibioottien alalla, jotta voitaisiin määrittää sen tuotantomäärä yhteisössä ja sen kolmansista maista tulevan tuonnin määrä sekä arvioida toimenpiteiden käyttöönoton vaikutus kyseiseen yritykseen. On palautettava mieleen, että Gist-Brocades BV ei kuulu valituksen teköihin ja sen vuoksi sitä ei otettu mukaan vahingon tutkimista varten tehtyyn yhteisön tuotannonalan määritelmiin. Kyseinen yritys, joka on viime vuosina vähentänyt yhteisössä tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuotantomäärää, totesi vastauksessaan, että se tukee täysin tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoa, jos siihen tutkimusta koskevissa päätelmissä päädytään.
4. Tuojien/kauppiaiden etu
(109) Kuten edellä on mainittu, kyselylomakkeet lähetettiin kaikille tiedossa oleville tutkimuksen kohteena oleville tuojille/kauppiaille, mutta ainoastaan yksi asian kannalta merkityksellinen vastaus saatiin. Toistaiseksi saadun tiedon perusteella vaikuttaa siltä, että yhteisön tuojat/kauppiaat hankkivat tutkimuksen kohteena olevan tuotteen eri lähteistä, muun muassa Intiasta ja yhteisön tuotannonalalta.
Koska olennaisia laatueroja ei Intiasta tai muualta tuodun tuotteen ja yhteisössä tuotetun tuotteen välillä ole, katsotaan, että yhteisön tuojilla/kauppiailla ei olisi vaikeuksia tuotteen hankkimisessa muualta tai Intiasta, varsinkin kun maailmanmarkkinoilla ei ole puutetta tarjonnasta.
(110) Kun tuojia/kauppiaita pyydettiin esittämään huomautuksensa niistä vaikutuksista, joita tasoitustoimenpiteiden todennäköisellä käyttöönotolla voisi olla heidän liiketoiminnalleen, yksikään tuoja/kauppias ei välittänyt, että kyseisten toimenpiteiden käyttöönotto vaikuttaisi siihen kielteisesti.
Tämän perusteella on väliaikaisesti pääteltävä, että tasoitustoimenpiteiden käyttöönotto ei todennäköisemmin vaikuta merkittävästi yhteisön tuojiin/kauppiaisiin.
5. Varhaisemman jalostusasteen tavarantoimittajien etu
(111) Jotta pystyttäisiin arvioimaan, mikä todennäköinen vaikutus tasoitustoimenpiteiden käyttöönotolla olisi yhteisön tuotannonalan varhaisemman jalostusasteen tavarantoimittajiin, kyselylomakkeet lähetettiin kaikille tiedossa oleville kyseisille tavaranhankkoille. Kyselylomakkeita lähetettiin yhteensä kuusi, ja niihin saatiin kolme vastausta. Kolme vastannutta yritystä tuottavat useita tutkimuksen kohteena olevaan tuotteeseen lisättäviä raaka-aineita, muun muassa sokerisiirappia, suoloja ja lukuisia kemikaaleja. Kyseiset tuotteet myydään yhteisön markkinoilla valituksen tehneille yhteisön tuottajille, mutta erään yrityksen tapauksessa niitä myös viedään Intiaan. Kun kyseisiä yrityksiä pyydettiin esittämään huomautuksensa niistä odotettavissa olevista vaikutuksista, joita tasoitustoimenpiteillä voisi olla heidän liiketoiminnalleen, kyselylomakkeeseen vastanneet kolme yritystä totesivat odottavansa, että kyseisillä toimenpiteillä on yhteisön tuotannonalan lisääntyvinä tilauksina ilmenevä myönteinen vaikutus.
Tämän vuoksi voidaan väliaikaisesti päätellä, että tasoitustoimenpiteiden käyttöönotolla ei missään tapauksessa olisi kielteistä vaikutusta, vaan sillä voidaan olettaa olevan myönteinen vaikutus niiden raaka-aineiden yhteisön tuottajiin, jotka lisätään tutkimuksen kohteena olevaan tuotteeseen.
6. Tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjien etu
(112) Kyselylomakkeet lähetettiin myös viidelle tiedossa olevalle tutkimuksen kohteena olevan tuotteen yhteisön käyttäjälle. Kolme kyseisistä käyttäjistä antoi asian kannalta merkityksellisen vastauksen. Kyseiset käyttäjät ovat farmasian alan yrityksiä, jotka lisäävät tutkimuksen kohteena olevan tuotteen valmistamiinsa myöhemmän jalostusasteen tuotteisiin. Kyseisistä vastauksista ilmenee, että myöhemmän jalostusasteen käyttäjät eivät vastusta tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoa Intiasta tulevalle tuonnille, vaikka he myöntävät, että toimenpiteiden käyttöönotto saattaa nostaa heidän raaka-aineidensa hintaa. Eräs käyttäjä vaikutti jopa suhtautuvan myönteisesti tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon, koska kyseisellä yrityksellä oli vaikeuksia tuotteidensa myymisessä hinnaltaan alhaisten, tuettuja maahantuotuja raaka-aineita sisältävien tuotteiden aiheuttaman kilpailun takia.
(113) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että mahdollisten toimenpiteiden vaikutus tutkimuksen kohteena olevan tuotteen käyttäjiin olisi vähäpätöinen.
7. Päätelmä
(114) Tutkittuaan asiaan liittyviä etuja ja edellä esitettyjä seikkoja komissio katsoo väliaikaisesti, että ei ole pakottavia syitä olla toteuttamatta toimenpiteitä kyseistä tuontia vastaan palauttamalla kilpaileva markkina-alue ja estämällä yhteisön tuotannonalalle aiheutuvien lisävahinkojen syntyminen.
H. EHDOTETUT TOIMENPITEET
(115) Väliaikaisen tullin tason määrittämisessä otettiin huomioon todetun tukemisen taso sekä yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon poistamiseksi tarvittavan tullin määrä.
1. Vahingon korjaava taso
(116) Koska vahinko ilmeni lähinnä laskevina hintoina ja vähenevinä voittoina, katsottiin, että vahinko voitaisiin poistaa vahvistamalla vahinkoa aiheuttamaton hintataso, toisin sanoen hintataso, joka vallitsisi, jos Intiasta ei tulisi tuettua tuontia. Tämän tapauksen olosuhteissa voidaan olettaa, että tällaiset hintatasot antaisivat yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden kustannustensa kattamiseen ja kohtuullisen voiton saamiseen.
Komissio katsoi tältä osin, että vahingon poistavan hintatason olisi perustuttava tutkimuksessa tarkastellun yhteisön tuottajan tuotantokustannusten painotettuun keskiarvoon sekä voittoon, joka olisi 15 prosenttia liikevaihdosta. Tällaista kannattavuusastetta pidettiin aiheellisena vähimmäistasona, jotta yhteisön tuotannonala pystyy investoimaan T& K:hon ja siten pysymään kilpailukykyisenä ja pitkällä aikavälillä elinkelpoisena. Yhteisön tuotannonalan voitaisiin kohtuudella olettaa saavuttavan kyseisen tuottotason, jos vahingollista tukemista ei harjoitettaisi.
Kyseistä vahingon korvaavaa tasoa verrattiin sitten asianomaisten viejien ilmoittamiin painotettuihin keskimääräisiin cif-tuontihintoihin.
2. Väliaikaisten toimenpiteiden muoto ja taso
(117) Koska neljälle yritykselle vahvistetut vahingon korjaavat marginaalit ovat tukimarginaaleja korkeammat, kyseisten yritysten osalta otetaan käyttöön tukimarginaaleja vastaavat tullit. Kahden yrityksen osalta, joiden kohdalla vahingon korjaavat marginaalit ovat tukimarginaaleja alemmat, otetaan käyttöön vahingon korjaavia marginaaleja vastaavat tullit perusasetuksen 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Kahden yrityksen osalta tukea pidettiin perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdan b alakohdan mukaisesti vähäisenä eli alle kolmena prosenttina, ja yksi yritys ei saanut tukia lainkaan. Kolmen viimeksi mainitun yrityksen osalta tullin määräksi vahvistetaan 0 prosenttia.
(118) Toimenpiteiden muodon osalta otettiin erityisesti huomioon, että todettu vahinko ilmeni pääasiassa yhteisön tuottajien hintoihin kohdistuvana alentamispaineena ja tästä paineesta aiheutuneena kannattavuuden heikkenemisenä. Sen vuoksi katsottiin väliaikaisesti, että asianmukainen tapa korjata vahinko olisi arvon perusteella kannettavan tullin käyttöönotto.
(119) Koska yhteistyössä toimineet viejät eivät edustaneet enemmistöä Intian viennistä yhteisöön ja jotta yhteistyöstä kieltäytymistä ei palkittaisi, jäännöstulli olisi vahvistettava yhteistyössä toimiville viejille vahvistetun keskimääräisen vahingon korjaavan marginaalin tasolle eli 14,6 prosentiksi, mikä on korkeampi kuin korkein yhteistyössä toimineelle yritykselle säädetty yksilöllinen tulli.
I. ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN OIKEUDET
(120) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi asetettava määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi on todettava, että kaikki tähän asetukseen liittyvät päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua tarkastelemaan uudelleen komission mahdollisesti esittämää lopullista tullia varten,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen tasoitustulli CN-koodeihin ex 2941 10 10 (Taric-koodi 2941 10 10 *10), ex 2941 10 20 (Taric-koodi 2941 10 20 *10) ja ex 2941 90 00 (Taric-koodi 2941 90 00 *30) kuuluvan Intiasta peräisin olevan irtovalmisteena olevan amoksisilliinitrihydraatin, ampisilliinitrihydraatin ja kefaleksiinin tuonnissa.
2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava tulli mainittujen yritysten valmistamien tuotteiden tuonnin osalta on
- Biochem Synergy Ltd, Indore (Taric-lisäkoodi: 8219): 9,6 %
- Harshita Ltd, New Delhi (Taric-lisäkoodi: 8219): 9,6 %
- Kopran Ltd, Mumbai (Bombay) (Taric-lisäkoodi: 8220): 8,8 %
- Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi (Taric-lisäkoodi: 8221): 6,6 %
- Lupin Laboratories Ltd, Mumbai (Bombay) (Taric-lisäkoodi: 8222): 4,6 %
- Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd, Chennai (Taric-lisäkoodi: 8224): 12 %
- Torrent Pharmaceuticals Ltd, Ahmedabad (Taric-lisäkoodi: 8225): 0 %
- Vitara Chemicals Ltd, Mumbai (Bombay) (Taric-lisäkoodi: 8225): 0 %
- Gujarat Lyka Organics Ltd, Mumbai (Bombay) (Taric-lisäkoodi: 8225): 0 %
- muiden yritysten osalta (Taric-lisäkoodi: 8900): 14,6 %
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden asettamista.
2 artikla
Asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää komissiolta suullista kuulemista 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2026/97 30 artiklan soveltamista.
Asianomaiset osapuolet voivat esittää huomautuksia tämän asetuksen soveltamisesta kuukauden kuluessa sen voimaantulopäivästä asetuksen (EY) N:o 2026/97 31 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 9 päivänä kesäkuuta 1998.