*****
RAADETS DIREKTIV
af 12. maj 1986
om beskyttelse af arbejdstagere mod risici ved at vaere udsat for stoej under arbejdet
(86/188/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, udarbejdet efter hoering af Det raadgivende udvalg for sikkerhed, hygiejne og sundhedsbeskyttelse paa Arbejdspladsen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
I henhold til Raadets resolutioner af 29. juni 1978 og 27. februar 1984 om De europaeiske Faellesskabers handlingsprogrammer vedroerende sikkerhed og sundhed paa arbejdspladsen (4) skal der ivaerksaettes specifikke, harmoniserede foranstaltninger til beskyttelse af arbejdstagere mod stoej; de eksisterende foranstaltninger paa dette omraade afviger fra stat til stat, og der er et paatraengende behov for en indbyrdes tilnaermelse og forbedring af bestemmelserne;
i en lang raekke arbejdssituationer er der tale om udsaettelse for et hoejt stoejniveau, og talrige arbejdstagere udsaettes derved for en potentiel risiko for deres sundhed og sikkerhed;
en begraensing af stoejbelastningen vil navnlig reducere risikoen for hoereskader foraarsaget af stoej;
naar stoejniveauet paa arbejdspladsen medfoerer en risiko for arbejdstagernes helbred og sikkerhed, vil en begraensning af stoejbelastningen nedsaette denne risiko, uden at dette dog beroerer de bestemmelser, der gaelder for begraensning af lydemissionen;
en nedsaettelse af stoejniveauet under arbejdet gennemfoeres mest effektivt ved indfoerelse af forebyggende foranstaltninger allerede fra installationernes planlaegning, samt ved valg af mindre stoejende materiel, arbejdsgang og arbejdsmetoder; denne nedsaettelse boer fortrinsvis ske ved stoejkilden;
anskaffelse og brug af individuelle hoerevaern er en noedvendig supplerende foranstaltning ud over at reducere stoejen ved stoejkilden, naar det ikke med rimelighed paa anden maade kan undgaas, at arbejdstageren udsaettes for stoej;
stoej er en agens, der er omfattet af Raadets direktiv 80/1107/EOEF af 27. november 1980 om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved at vaere udsat for kemiske, fysiske og biologiske agenser under arbejdet (5); artikel 3 og 4 i naevnte direktiv aabner mulighed for at fastsaette graensevaerdier og andre saerlige bestemmelser for de omhandlede agenser;
en raekke tekniske aspekter boer praeciseres og kan tages op til revision paa baggrund af erfaringer og fremskridt paa det tekniske og videnskabelige omraade;
den nu foreliggende situation i medlemsstaterne goer det ikke muligt at fastsaette noget niveau for stoejbelastning, under hvilket der ikke laengere bestaar nogen risiko for arbejdstagernes hoerelse;
den foreliggende videnskabelige erfaring med virkningerne paa helbredet af stoejbelastning, bortset fra virkningerne for hoerelsen, goer det ikke muligt at fastsaette noejagtige sikkerhedsniveauer; stoejnedsaettelse formindsker imidlertid risikoen for sygdomme, som ikke staar i forbindelse med en paavirkning af hoerelsen; dette direktiv omfatter bestemmelser, som boer behandles igen paa grundlag af den indvundne erfaring og udviklingen i den videnskabelige og tekniske viden paa dette omraade -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Dette direktiv, som er tredje saerdirektiv i henhold til direktiv 80/1107/EOEF, har til formaal at beskytte arbejdstagerne mod risici for deres hoerelse og, i det omfang det udtrykkeligt fastsaettes i direktivet, mod risici for deres helbred og sikkerhed, herunder at forebygge saadanne risici, som skyldes eller kan skyldes, at de er udsat for stoej under arbejdet.
2. Dette direktiv gaelder for alle arbejdstagere, herunder arbejdstagere, som er udsat for bestraaling fra materiale, der henhoerer under Euratom-traktaten, men ikke for arbejdstagere inden for soefart og luftfart.
I dette direktiv forstaas ved »arbejdstagere inden for soefart og luftfart« besaetningen om bord.
Paa forslag af Kommissionen undersoeger Raadet inden den 1. januar 1990 muligheden for at anvende dette direktiv paa arbejdstagere inden for soefart og luftfart.
3. Dette direktiv indskraenker ikke medlemsstaternes ret til under overholdelse af traktaten at anvende eller indfoere love eller administrative bestemmelser, der, naar dette er muligt, sikrer en mere vidtgaaende beskyttelse af arbejdstagerene og/eller tilsigter at nedbringe det stoejniveau, de er udsat for under arbejdet, gennem indgriben ved stoejkilden, navnlig med henblik paa et naa stoejvaerdier, hvorved unoedvendige gener undgaas.
Artikel 2
I dette direktiv forstaas foelgende udtryk paa den anfoerte maade:
1. En arbejdstagers daglige personlige stoejbelastning L EP, d
En arbejdstagers daglige stoejbelastning udtrykkes i dB (A) ved hjaelp af foelgende formel:
1.2.3 // L EP, d = LAeq, Te + 10 log10 // Te To
// hvor:
1.2.3.4.5.6.7.8.9.10.11.12 // LAeq, Te = 10 log10 // { // 1 Te // l // Te o // [ // pA (t ) po // ] // 2 // dt // } // 1.2 // Te = // den daglige varighed af en arbejdstagers personlige stoejbelastning. // To = // 8 h = 28 800 s. // po = // 20 mPa. // pA = // oejebliksvaerdien af det A-vaegtede lydtrykniveau i pascal, som en person, der eventuelt bevaeger sig fra sted til sted under arbejdet, er udsat for i luften ved almindeligt lufttryk; den bestemmes, fortrinsvis i personens fravaer, ud fra maalinger, der foretages paa de steder, ud for hvilke personens oerer befinder sig under arbejdet, ved hjaelp af en teknik, der reducerer indflydelsen paa lydfeltet mest muligt. // // Saafremt mikrofonen skal anbringes meget naer ved kroppen, boer der foretages passende justeringer for at muliggoere bestemmelse af et aekvivalent, neutralt lydtryksfelt.
Ved maalingen af den daglige personlige stoejbelastning tages der ikke hensyn til eventuel individuel anvendelse af hoerevaern.
2. Det ugentlige gennemsnit af dagvaerdierne L EP, w
Det ugentlige gennemsnit af dagvaerdierne beregnes efter ligningen:
1.2.3.4.5.6.7 // L EP, w = 10 log10 // [ // 1 5 // m S
k=1 // 100,1 ( L EP, d ) k // ] //
hvor (L EP, d ) k er vaerdierne for L EP, d for hver af de m arbejdsdage i den paagaeldende uge.
Artikel 3
1. Stoejen under arbejdet skal vurderes og om noedvendigt maales med henblik paa at identificere de i dette direktiv omhandlede arbejdstagere og arbejdssteder og at fastlaegge de forhold, hvorunder de specifikke bestemmelser i direktivet finder anvendelse.
2. Den i stk. 1 omhandlede vurdering og maaling skal paa arbejdsgivernes ansvar med passende mellemrum tilrettelaegges og gennemfoeres med kompetence.
Hver enkelt vurdering/maaling skal vaere repraesentativ for arbejdstagerens daglige personlige stoejbelastning.
De metoder og det apparatur, der benyttes, skal vaere tilpasset de bestaaende forhold, idet der navnlig tages hensyn til den stoej, der skal maales, belastningens varighed, omgivelserne og maaleapparaturets saerlige beskaffenhed.
Metoderne og apparaturet skal goere det muligt at bestemme de i artikel 2 definerede stoerrelser og afgoere, om de i dette direktiv fastsatte vaerdier er overskredet i det enkelte tilfaelde. 3. Medlemsstaterne kan bestemme, at den personlige stoejbelastning skal erstattes af stoejen registreret paa arbejdsstedet. I saa fald erstattes kriteriet om personlig stoejbelastning, for saa vidt angaar artikel 4-10, af kriteriet om belastning over den daglige arbejdstid, men mindst for 8 timer, paa de steder hvor arbejdstagerne befinder sig.
Medlemsstaterne kan endvidere bestemme, at der ved maalingen af stoejen saerligt skal tages hensyn til impulsstoej.
4. Arbejdstagerne og/eller disses repraesentanter i virksomheden eller anlaegget medvirker i overensstemmelse med national lovgivning og praksis ved vurdering og maaling i henhold til stk. 1. Resultaterne skal tages op til revision, naar der er grund til at formode, at de er ukorrekte, eller hvis der er indfoert en reel aendring i arbejdet.
5. Registreringen og opbevaringen af de oplysninger, der opnaas ved anvendelse af denne artikel, sikres i en passende form i overensstemmelse med national lovgivning og praksis.
Den ansvarlige laege og/eller myndighed samt arbejdstagerne og/eller deres repraesentanter i virksomheden har adgang til disse oplysninger i overensstemmelse med national lovgivning og praksis.
Artikel 4
1. Kan en arbejdstagers daglige personlige stoejbelastning eller den maksimale vaerdi af det oejeblikkelige, ikke-vaegtede lydtryk forventes at overstige henholdsvis 85 dB (A) og 200 Pa (1), traeffes der passende foranstaltninger med henblik paa at sikre:
a) at arbejdstagerne og/eller disses repraesentanter i virksomheden eller anlaegget modtager fyldestgoerende oplysninger og, naar det er relevant, fyldestgoerende oplaering for saa vidt angaar:
- de potentielle risici for hoereskader som foelge af udsaettelse for stoej,
- de foranstaltninger, der er truffet i medfoer af dette direktiv,
- pligten til at overholde forebyggelses- og beskyttelsesforanstaltninger i overensstemmelse med den nationale lovgivning,
- brugen af individuelle hoerevaern og betydningen af kontrollen af hoereevnen i overensstemmelse med artikel 7;
b) at arbejdstagerne og/eller disses repraesentanter i virksomheden eller anlaegget har adgang til resultaterne af den stoejvurdering og -maaling, der er udfoert i henhold til artikel 3, og kan faa betydningen af disse resultater forklaret.
2. Paa arbejdssteder, hvor arbejdstagerens daglige personlige stoejbelastning kan overstige 85 dB (A), underrettes arbejdstagerne paa passende maade om, hvor og hvornaar bestemmelserne i artikel 6 skal anvendes.
Paa arbejdssteder, hvor arbejdstagerens daglige stoejbelastning kan overstige 90 dB (A) eller den maksimale vaerdi af det oejeblikkelige, ikke-vaegtede lydtryk kan overstige 200 Pa, gives den i foerste afsnit naevnte underretning, naar dette med rimelighed kan gennemfoeres, ved en hensigtsmaessig afmaerkning. Saadanne steder afgraenses endvidere og undergives adgangsbegraensning, hvis belastningsrisikoen berettiger hertil, og hvis disse foranstaltninger med rimelighed kan gennemfoeres.
Artikel 5
1. Risici ved stoejbelastning skal nedsaettes til det laveste niveau, der med rimelighed kan opnaas under hensyn til den tekniske udvikling og til de foranstaltninger, der er til raadighed for at faa stoejen under kontrol, navnlig ved kilden.
2. Naar arbejdstagerens daglige personlige stoejbelastning eller den maksimale vaerdi af det oejeblikkelige, ikke-vaegtede lydtryk overstiger henholdsvis 90 dB (A) og 200 Pa:
a) fastslaas grundene til disse overskridelser, og arbejdsgiveren udarbejder og ivaerksaetter et program for foranstaltninger af teknisk art og/eller vedroerende tilrettelaeggelsen af arbejdet med henblik paa at begraense arbejdstagernes stoejbelastning, hvis dette med rimelighed kan gennemfoeres;
b) skal arbejdstagerne og disses repraesentanter i virksomheden eller anlaegget have fyldestgoerende oplysninger om disse overskridelser og om de foranstaltninger, der er truffet i medfoer af litra a).
Artikel 6
1. Med forbehold af artikel 5 skal der, naar en arbejdstagers daglige personlige stoejbelastning eller den maksimale vaerdi af det oejeblikkelige, ikke-vaegtede lydtryk overstiger henholdsvis 90 dB (A) og 200 Pa, anvendes individuelle hoerevaern.
2. Naar den i stk. 1 omhandlede stoejbelastning kan forventes at overstige 85 dB (A), skal arbejdstagerne have stillet individuelle hoerevaern til raadighed.
3. Individuelle hoerevaern skal stilles til raadighed af arbejdsgiveren i tilstraekkeligt antal, og modellerne skal vaelges under medvirken af de paagaeldende arbejdstagere i overensstemmelse med national lovgivning og praksis.
Hoerevaernene skal tilpasses efter den enkelte arbejdstagers behov og svare til dennes arbejdsforhold under hensyn til hans sikkerhed og helbred. De anses, for saa vidt angaar dette direktiv, som passende og tilstraekkelige, hvis det, naar de baeres korrekt, med rimelighed kan antages, at risikoen for hoerelsen holdes paa et niveau, der ligger under det i stk. 1 omhandlede stoejbelastningsniveau.
4. Saafremt gennemfoerelsen af denne artikel medfoerer en risiko for ulykker, skal denne risiko begraenses ved egnede foranstaltninger i det omfang, det med rimelighed kan gennemfoeres.
Artikel 7
1. Naar det ikke med rimelighed er muligt at nedbringe en arbejdstagers daglige personlige stoejbelastning til under 85 dB (A), har arbejdstageren ret til at faa hoereevnen kontrolleret af en laege eller under en laeges ansvar og, hvis laegen finder det noedvendigt, af en specialist.
Bestemmelserne for ivaerksaettelsen af denne kontrol fastsaettes af medlemsstaterne i overensstemmelse med deres lovgivning og praksis.
2. Formaalet med kontrollen er at konstatere enhver hoerenedsaettelse, som skyldes stoej, og at bevare hoereevnen.
3. Resultaterne af kontrollen opbevares i overensstemmelse med national lovgivning og praksis.
Arbejdstagerne har adgang til de resultater, der vedroerer dem selv, for saa vidt national lovgivning og praksis tillader det.
4. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger med henblik paa, at laegen og/eller den ansvarlige myndighed som led i kontrollen giver passende vejledning om de individuelle foranstaltninger til beskyttelse eller forebyggelse, der eventuelt skal traeffes.
Artikel 8
1. Medlemsstaterne traeffer passende foranstaltninger med henblik paa at sikre foelgende:
a) ved planlaegningen, opfoerelsen og/eller opstillingen af nye installationer (nye fabriksbygninger, installationer eller maskiner, udvidelse eller vaesentlig aendring af eksisterende fabrikker eller installationer, udskiftning af installationer eller maskiner) skal bestemmelserne i artikel 5, stk. 1. overholdes;
b) naar nyt materiel (vaerktoej, maskiner, apparater osv.), der skal benyttes under arbejdet, vil kunne udsaette en arbejdstager, som anvender det paa korrekt maade i en arbejdstid paa 8 timer, for en daglig personlig stoejbelastning paa 85 dB (A) eller derover eller et oejeblikkeligt, ikke-vaegtet lydtryk, hvis maksimale vaerdi er paa 200 Pa eller derover, skal der stilles fyldestgoerende oplysninger til raadighed om den stoej, der frembringes under naermere bestemte anvendelsesforhold.
2. Raadet udsteder paa forslag af Kommissionen forskrifter, i henhold til hvilke det i stk. 1, litra b), omhandlede materiel ved hensigtsmaessig anvendelse ikke frembringer stoej, der kan indebaere risiko for hoerelsen, naar dette med rimelighed kan gennemfoeres.
Artikel 9
1. Saafremt forholdene paa en arbejdsplads medfoerer en betydelig variation fra den ene arbejdsdag til den anden i en arbejdstagers daglige personlige stoejbelastning, kan medlemsstaterne undtagelsesvis for arbejdstagere, der udfoerer saerlige arbejdsopgaver, fravige artikel 5, stk. 2, artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, men kun paa betingelse af, at en fyldestgoerende kontrol viser, at arbejdstagerens gennemsnitlige, ugentlige stoejbelastning ikke overskrider den i de naevnte bestemmelser fastsatte vaerdi.
2. a) I undtagelsestilfaelde, hvor det ved hjaelp af foranstaltninger af teknisk art eller vedroerende arbejdets tilrettelaeggelse ikke med rimelighed er muligt at nedbringe en arbejdstagers daglige personlige stoejbelastning til under 90 dB (A), og det ikke kan sikres, at de i artikel 6 foreskrevne individuelle hoerevaern er passende og tilstraekkelige i henhold til stk. 3, andet afsnit, i samme artikel, kan medlemsstaterne fravige denne bestemmelse for begraensede tidsrum, idet disse fravigelser kan forlaenges.
I saa fald skal der dog benyttes hoerevaern, der giver den bedst mulige beskyttelse, som med rimelighed kan gennemfoeres.
b) Endvidere kan medlemsstaterne for arbejdstagere, der udfoerer saerlige arbejdsopgaver, undtagelsesvis fravige artikel 6, stk. 1, hvis gennemfoerelsen af denne bestemmelse foerer til en foroegelse af den samlede risiko for de paagaeldende arbejdstageres helbred og/eller sikkerhed, og der ikke med rimelighed kan opnaas en mindskelse af denne risiko paa anden maade.
c) Til de i litra a) og b) omhandlede fravigelser skal knyttes betingelser, der under hensyn til de saerlige forhold sikrer, at de dermed forbundne risici holdes paa det lavest mulige niveau. Fravigelserne skal regelmaessigt tages op til fornyet overvejelse og traekkes tilbage, naar dette med rimelighed kan gennemfoeres.
d) Medlemsstaterne fremsender til Kommissionen hvert andet aar en fyldestgoerende oversigt over de i litra a) og b) omhandlede fravigelser. Kommissionen underretter medlemsstaterne herom paa passende maade.
Artikel 10
Raadet tager dette direktiv op til fornyet behandling paa forslag af Kommissionen senest den 1. januar 1994, navnlig under hensyn til den videnskabelige og teknologiske udvikling og paa beggrund af de indvundne erfaringer i forbindelse med gennemfoerelsen af dette direktiv, med henblik paa at nedsaette de risici, der er forbundet med stoejbelastning.
I forbindelse med denne fornyede behandling bestraeber Raadet sig paa, efter forslag fra Kommissionen, at udarbejde en vejledning for maaling af stoej, der er mere praecis end den i bilag I anfoerte.
Artikel 11
Medlemsstaterne drager omsorg for, at arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationerne hoeres inden vedtagelsen af foranstaltningerne om gennemfoerelsen af dette direktiv, og at arbejdstagerrepraesentanterne paa de virksomheder eller anlaeg, hvor saadanne findes, kan sikre sig, at de paagaeldende foranstaltninger finder anvendelse, eller medvirke ved deres anvendelse. Artikel 12
1. Maaling af stoej og kontrol af arbejdstagernes hoereevne gennemfoeres efter metoder, der som et minimum opfylder betingelserne i henholdsvis artikel 3 og 7.
2. Bilag I og II indeholder vejledning vedroerende maaling af stoej og vedroerende kontrol af arbejdstagernes hoereevne.
Disse bilag tilpasses til den tekniske udvikling i overensstemmelse med direktiv 80/1107/EOEF og efter fremgangsmaaden i artikel 10 i dette direktiv.
Artikel 13
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for senest den 1. januar 1990 at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.
For saa vidt angaar Den hellenske Republik og republikken Portugal er den gaeldende dato dog den 1. januar 1991.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater herom.
Artikel 14
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 12. maj 1986.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 12 päivänä toukokuuta 1986,
työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät melualtistukseen työssä (86/188/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt kuultuaan työturvallisuuden, työhygienian ja työterveyshuollon neuvoa-antavaa komiteaa(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
Euroopan yhteisöjen työsuojelua koskevista toimintaohjelmista 29 päivänä kesäkuuta 1978 ja 27 päivänä helmikuuta 1984 annetuissa neuvoston päätöslauselmissa(4) määrätään erityisten yhdenmukaistettujen toimenpiteiden täytäntöönpanosta melulle altistuvien työntekijöiden suojelemiseksi; tällä alalla toteutetut toimenpiteet ovat eri valtioissa erilaisia; niiden kiireellisen lähentämisen ja parantamisen tarve on tunnustettu,
hyvin monissa tilanteissa ollaan alttiina korkeille melutasoille ja sen vuoksi monet työntekijät altistuvat mahdollisille turvallisuus- ja terveysvaaroille,
melualtistuksen vähentäminen vähentää melun aiheuttamaa kuulovaurion vaaraa,
siellä, missä melutasoon työpaikalla sisältyy työntekijän terveyteen ja turvallisuuteen kohdistuva vaara, melualtistuksen rajoittaminen vähentää tätä vaaraa, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta melupäästöjen rajoittamista koskevien säännösten soveltamista,
tehokkain tapa vähentää melutasoja työssä on sisällyttää ennakoivia meluntorjuntatoimia laitosten suunnitteluun ja valita vähemmän melua tuottavat materiaalit, toiminnot ja työmenetelmät; tarkoituksena tulee ensisijaisesti olla kyseisen vähenemisen saavuttaminen itse melulähteessä,
henkilökohtaisten kuulonsuojainten hankkiminen ja käyttö ovat tarpeellisia melulähteiden rajoittamista täydentävinä toimenpiteinä silloin, kun altistusta ei voi kohtuudella muilla keinoin välttää,
melu on tekijä, johon sovelletaan työntekijöiden suojelemista vaaroilta, jotka liittyvät altistumiseen kemiallisille, fysikaalisille ja biologisille tekijöille työssä, 27 päivänä marraskuuta 1980 annettua neuvoston direktiiviä 80/1107/ETY(5); mainitun direktiivin 3 ja 4 artiklassa säädetään mahdollisuudesta vahvistaa kyseisille tekijöille raja-arvoja ja muita erityistoimenpiteitä,
tietyt tekniset lähtökohdat täytyy määritellä ja ne saattavat tulla uudelleen tarkasteltaviksi sen kokemuksen ja kehityksen valossa, joka tapahtuu tieteen ja tekniikan alalla,
nykyisessä tilanteessa jäsenvaltioissa ei ole mahdollista asettaa melualtistukselle sellaista raja-arvoa, jonka alapuolella ei enää esiinny minkäänlaista työntekijän kuuloon kohdistuvaa vaaraa, ja
nykyinen tieteellinen tietämys melualtistuksen muista kuin kuuloon kohdistuvista terveydellisistä vaikutuksista ei luo perustetta tarkkojen turvallisuustasojen asettamiseen; melun vähentäminen kuitenkin alentaa sellaisten sairauksien riskiä, jotka eivät liity kuulovaivoihin; tämä direktiivi sisältää säännöksiä, joita tullaan tarkastelemaan uudelleen alan kokemuksen sekä tieteellisen ja teknisen tietämyksen kehityksen valossa,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. Tämän direktiivin, joka on kolmas direktiivissä 80/1107/ETY tarkoitettu erityisdirektiivi, tarkoituksena on suojella työntekijöitä heidän kuuloonsa kohdistuvilta vaaroilta, ja sikäli kuin tässä direktiivissä nimenomaisesti säädetään, myös terveyteen ja turvallisuuteen kohdistuvilta vaaroilta, mukaan lukien tällaisten työpaikkamelusta syntyvien tai mahdollisesti syntyvien vaarojen ennaltaehkäisy.
2. Tämä direktiivi koskee kaikkia työntekijöitä, mukaan lukien Euroopan ydinenergiayhteisön (Euratom) perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvat säteilylle altistuvat työntekijät, ei kuitenkaan meri- tai lentokuljetuksen alalla työskenteleviä.
Tätä direktiiviä sovellettaessa ilmaus "meri- tai lentokuljetuksen alalla työskentelevät" tarkoittaa aluksessa olevaa henkilökuntaa.
Komission ehdotuksesta neuvosto tutkii 1 päivään tammikuuta 1990 mennessä mahdollisuudet soveltaa tätä direktiiviä myös meri- tai lentokuljetuksen alalla työskenteleviin työntekijöihin.
3. Tällä direktiivillä ei rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta soveltaa tai antaa, jollei perustamissopimuksen määräyksistä muuta johdu, lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, joilla mahdollisuuksien mukaan taataan työntekijöille parempi suoja tai joilla on tarkoitus alentaa työssä koetun melun tasoa vaikuttamalla lähteeseen, erityisesti sellaisten altistuksen arvojen saavuttamiseksi, jotka ehkäisevät tarpeettoman häiriön.
2 artikla
Tässä direktiivissä seuraavat käsitteet määritellään seuraavasti:
1. Työntekijän päivittäinen henkilökohtainen melualtistus LEP, d
Työntekijän päivittäinen henkilökohtainen melualtistus ilmaistaan yksiköissä dB(A) käyttäen kaavaa:
VIITTAUS KAAVIOON
jossa:
VIITTAUS KAAVIOON
Te = työntekijän henkilökohtaisen melualtistuksen päivittäinen kesto
To = 8 h = 28 800 s,
po = 20 ìPa,
pA = "A"-painotettu hetkellinen äänenpaine pascaleissa, jolle henkilö, joka saattaa työskennellessään liikkua tai olla liikkumatta paikasta toiseen, altistuu ilmakehän paineisessa ilmassa; se määritetään mittauksista, jotka on tehty henkilön korvien kohdalta työn aikana, mieluummin henkilön poissaollessa, käyttäen tekniikkaa, joka vaikuttaa äänikenttään mahdollisimman vähän.
Jos mikrofoni täytyy sijoittaa hyvin lähelle henkilön kehoa, tulisi tehdä asianmukaiset korjaukset vastaavan häiriöttömän kentän paineen määrittämiseksi.
Päivittäisessä henkilökohtaisessa melualtistuksessa ei oteta huomioon minkään mahdollisesti käytetyn henkilökohtaisen kuulonsuojaimen vaikutusta.
2. Päivittäisten arvojen viikkokeskiarvo LEP, w
Päivittäisten arvojen viikkokeskiarvo saadaan käyttäen seuraavaa kaavaa:
KAAVION ALKU
3 artikla
1. Työssä koettavaa melua tulee arvioida ja tarvittaessa mitata, jotta voitaisiin tunnistaa tässä direktiivissä tarkoitetut työntekijät ja työpaikat sekä määrittää olosuhteet, joissa sovelletaan tämän direktiivin eri säännöksiä.
2. Edellä 1 kohdassa mainittu arviointi ja mittaus tulee suunnitella pätevällä tavalla ja toteuttaa sopivin aikavälein työnantajien vastuulla.
Jokaisen näytteen tulee edustaa työntekijän päivittäistä henkilökohtaista melualtistusta.
Käytettävät menetelmät ja laitteet on sopeutettava vallitseviin oloihin, erityisesti mitattavan melun ominaisuuksiin, altistuksen pituuteen ja ympäristötekijöihin.
Näiden menetelmien ja laitteiden tulee mahdollistaa 2 artiklassa määriteltyjen muuttujien määrittäminen sekä siitä päättäminen, onko tässä direktiivissä asetetut arvot jossakin tietyssä tapauksessa ylitetty.
3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että henkilökohtaisen melualtistuksen sijasta tallennetaan työpaikan melu. Tässä tapauksessa henkilökohtaisen melualtistuksen tunnus korvataan 4-10 artiklan soveltamista varten sillä melualtistuksella, joka syntyy päivittäisen vähintään kahdeksan tunnin työjakson aikana paikoissa, joissa työntekijät oleskelevat.
Jäsenvaltiot voivat myös säätää, että melua mitattaessa kiinnitetään erityistä huomiota impulssimeluun.
4. Yrityksen tai laitoksen työntekijäin tai heidän edustajiensa tulee kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti osallistua 1 kohdassa säädettyihin arviointeihin ja mittauksiin. Nämä tulee tarkistaa, jos on syytä olettaa, että ne ovat virheellisiä tai että työssä on tapahtunut olennaisia muutoksia.
5. Tässä artiklassa tarkoitettu mittaustieto tulee ottaa talteen ja säilyttää sopivassa muodossa kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti.
Vastuullisella lääkärillä tai viranomaisella sekä yrityksen tai laitoksen työntekijöillä tai heidän edustajillaan tai molemmilla tulee olla nämä tiedot käytettävissään kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti.
4 artikla
1. Jos työntekijän päivittäinen henkilökohtainen altistus melulle saattaa ylittää 85 dB(A) tai painottamattoman hetkellisen äänenpaineen suurin arvo saattaa olla suurempi kuin 200 Pa(6), tulee toteuttaa aiheelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että:
a) yrityksen tai laitoksen työntekijät tai heidän edustajansa saavat riittävästi tietoa ja, jos se on tarpeen, koulutusta:
- melualtistuksesta aiheutuvista mahdollisista vaaroista heidän kuulolleen,
- toimenpiteistä, jotka tämän direktiivin mukaisesti on toteutettu,
- velvollisuudesta noudattaa kansallisen lainsäädännön mukaisia suojaavia ja ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä,
- henkilökohtaisten kuulonsuojainten pitämisestä ja 7 artiklan mukaisten kuulon tutkimusten merkityksestä;
b) yrityksen tai laitoksen työntekijöillä tai heidän edustajillaan on käytettävissään 3 artiklan mukaiset melun arviointi- ja mittaustulokset ja että he voivat saada selvityksiä näiden tulosten merkityksestä.
2. Työpaikoilla, joissa työntekijän päivittäinen henkilökohtainen melualtistus saattaa ylittää 85 dB(A), työntekijöille on annettava asianmukaista tietoa siitä, missä ja milloin 6 artiklaa sovelletaan.
Työpaikoilla, joissa työntekijän päivittäinen henkilökohtainen melualtistus saattaa ylittää 90 dB(A) tai joissa painottamattoman hetkellisen äänenpaineen suurin arvo saattaa ylittää 200 Pa, 1 kohdassa säädetty tieto on, jos käytännössä mahdollista, annettava asianmukaisilla merkeillä. Kyseiset alueet on lisäksi rajattava ja pääsyä niille on rajoitettava, jos se on altistuksen vaaran vuoksi perusteltua ja jos nämä toimenpiteet ovat käytännössä mahdollisia.
5 artikla
1. Melualtistuksesta aiheutuvat vaarat tulee rajoittaa alimpaan käytännössä mahdolliseen tasoon, ottaen huomioon tekniikan kehitys ja erityisesti lähteeseen kohdistuvien meluntorjuntatoimien saatavuus.
2. Jos työntekijän päivittäinen henkilökohtainen melualtistus ylittää 90 dB(A), tai painottamaton hetkellinen äänenpaine on suurempi kuin 200 Pa:
a) syyt rajojen ylittymiseen selvitetään ja työnantajan tulee laatia ja panna täytäntöön teknisluontoinen tai työn organisointiin liittyvä toimenpideohjelma, jolla pyritään vähentämään työntekijäin melualtistusta niin paljon kuin se käytännössä on mahdollista;
b) yrityksen tai laitoksen työntekijöille ja heidän edustajilleen on annettava riittävät tiedot rajojen ylittymisestä ja a alakohdan mukaisista toimenpiteistä.
6 artikla
1. Henkilökohtaisia kuulonsuojaimia on käytettävä, jos työntekijän päivittäinen melualtistus ylittää 90 dB(A) tai painottamaton hetkellinen äänenpaine on suurempi kuin 200 Pa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan soveltamista.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu altistus todennäköisesti ylittää 85 dB(A), on työntekijöiden käyttöön annettava henkilökohtaiset kuulonsuojaimet.
3. Työnantajan on jaettava henkilökohtaisia kuulonsuojaimia riittävä määrä. Mallit valitaan kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti yhteistyössä niiden työntekijöiden kanssa, joita asia koskee.
Kuulonsuojainten on oltava kullekin työntekijälle ja hänen työoloihinsa sopivat ottaen huomioon hänen turvallisuutensa ja terveytensä. Ne katsotaan tämän direktiivin tarkoitusten kannalta sopiviksi ja riittäviksi, jos niitä asianmukaisesti pidettäessä kuulolle aiheutuvan vaaran voidaan käytännössä olettaa pysyvän 1 kohdassa tarkoitetusta altistuksesta syntyvää vaaraa pienempänä.
4. Jos tämän artiklan soveltamiseen sisältyy tapaturman vaara, se on tarkoituksenmukaisin toimenpitein rajoitettava niin vähäiseksi kuin käytännössä on mahdollista.
7 artikla
1. Jos käytännössä ei ole mahdollista vähentää työntekijän henkilökohtaista päivittäistä melualtistusta alle tason 85 dB(A), altistuneen työntekijän tulee voida tutkituttaa kuulonsa lääkärillä tai lääkärin valvonnassa tai, jos lääkäri katsoo sen tarpeelliseksi, erikoislääkärillä.
Tapa, jolla tämä tutkimus tehdään, tulee vahvistaa jäsenvaltioissa kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti.
2. Tutkimuksen tarkoituksena tulee olla diagnoosin tekeminen mistä tahansa melun aiheuttamasta kuulovauriosta ja kuulon säilyttäminen.
3. Työntekijäin kuulon tutkimuksen tulokset tulee säilyttää kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti.
Työntekijöillä tulee olla käytettävissään heitä koskevat tulokset siten kuin kansallisessa lainsäädännössä ja käytännössä se sallitaan.
4. Jäsenvaltioiden tulee toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet, jotta vastuussa oleva lääkäri tai viranomainen velvoitetaan antamaan tutkimuksen osana tarkoituksenmukaiset ohjeet niistä henkilökohtaisista suojelu- tai ehkäisytoimenpiteistä, jotka on toteutettava.
8 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet, jotta:
a) uuden laitoksen (uuden tehtaan, tuotantolaitoksen tai koneen, tehtaan tai tuotantolaitoksen huomattavan laajennuksen tai muutoksen ja tuotantolaitoksen tai koneen korvaamisen) suunnittelussa, rakentamisessa ja rakenteessa tai sekä rakentamisessa että rakenteessa, mitä 5 artiklan 1 kohdassa on säädetty;
b) silloin kun uusi tuote (kuten työkalu, kone, laite), joka on tarkoitettu työssä käytettäväksi, saattaa aiheuttaa työntekijälle, joka sitä käyttää asianmukaisesti tavanomaisen kahdeksan tunnin työskentelyjakson ajan, päivittäisen henkilökohtaisen melualtistuksen, joka on suurempi kuin 85 dB(A) tai painottamattoman hetkellisen äänenpaineen, jonka suurin arvo on yhtä suuri tai suurempi kuin 200 Pa, hänelle tarjotaan riittävät tiedot melusta, jota laite myöhemmin määritettävissä käyttöolosuhteissa tuottaa.
2. Neuvosto vahvistaa komission ehdotuksesta ohjeet, joita noudatetaan, sikäli kuin käytännössä on mahdollista, 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut tuotteet eivät oikein käytettyinä tuota melua, josta saattaa aiheutua kuulovaurion vaara.
9 artikla
1. Työpaikoilla, joissa työntekijän melualtistus vaihtelee huomattavasti päivästä toiseen, jäsenvaltiot voivat poikkeuksellisesti myöntää erityistehtävissä olevien työntekijöiden osalta poikkeuksia 5 artiklan 2 kohdan, 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan säännöksistä, mutta vain sillä edellytyksellä, että työntekijän keskimääräinen viikottainen melualtistus riittävällä tarkkailulla osoitettuna on näissä säännöksissä asetetun arvon mukainen.
2. a) Poikkeuksellisissa tilanteissa, joissa ei ole käytännössä mahdollista teknisin toimenpitein tai työn organisoinnilla vähentää päivittäistä henkilökohtaista melualtistusta alle tason 90 dB(A) tai varmistaa, että henkilökohtaiset kuulonsuojaimet ovat sopivat ja riittävät 6 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetulla tavalla, jäsenvaltiot voivat myöntää tästä säännöksestä lyhytaikaisia, uudistettavissa olevia poikkeuksia.
Tällaisessa tapauksessa on kuitenkin käytettävä henkilökohtaisia kuulonsuojaimia, jotka antavat korkeimman käytännössä mahdollisen suojaustason.
b) Lisäksi jäsenvaltiot voivat erityistehtävissä olevien työntekijöiden osalta myöntää poikkeuksia siitä, mitä 6 artiklan 1 kohdassa säädetään, jos kohdan soveltaminen lisää työntekijäin terveyteen tai turvallisuuteen kohdistuvaa kokonaisvaaraa ja jos tätä vaaraa ei ole käytännössä mahdollista vähentää muilla keinoin.
c) Edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuja poikkeuksia voidaan myöntää vain sellaisilla edellytyksillä, jotka yksittäistapauksen olosuhteet huomioon ottaen varmistavat, että tällaisista poikkeuksista johtuvat vaarat vähennetään vähimpään mahdolliseen. Poikkeukset on otettava säännöllisesti tarkasteltavaksi ja ne on peruutettava heti kun se on käytännössä mahdollista.
d) Jäsenvaltioiden tulee joka toinen vuosi toimittaa komissiolle asianmukainen kokonaisselvitys a ja b alakohdassa tarkoitetuista poikkeuksista. Komissio tiedottaa tästä jäsenvaltioille tarkoituksenmukaisella tavalla.
10 artikla
Neuvosto tarkastelee komission ehdotuksesta uudelleen tätä direktiiviä 1 päivään tammikuuta 1994 mennessä ottaen huomioon erityisesti tieteellisen tietämyksen ja teknologian kehityksen samoin kuin tämän direktiivin täytäntöön panemisesta saadun kokemuksen, tarkoituksena melualtistuksesta aiheutuvien vaarojen vähentäminen.
Tarkastelun yhteydessä neuvosto pyrkii komission ehdotuksesta asettamaan liitteessä I olevia tarkempia ohjeita melun mittaamiseksi.
11 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että työntekijä- ja työnantajajärjestöjä kuullaan ennen tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamista ja että työntekijöiden edustajat niissä yrityksissä ja laitoksissa, joissa heitä on, voivat varmistua näiden säännösten soveltamisesta tai osallistua niiden soveltamiseen.
12 artikla
1. Melun mittaamisessa ja työntekijöiden kuulon tutkimuksessa voidaan käyttää mitä tahansa menetelmää, joka täyttää vähintään 3 ja 7 artiklassa säädetyt vaatimukset.
2. Melun mittaamista ja työntekijäin kuulon tutkimusta koskevat ohjeet ovat liitteessä I ja II.
Liitteet I ja II mukautetaan tekniikan kehitykseen direktiivin 80/1107/ETY mukaisesti ja sen 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
13 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään tammikuuta 1990 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Helleenien tasavallan ja Portugalin tasavallan kohdalla kyseinen päivä on kuitenkin 1 päivä tammikuuta 1991.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle. Komission on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille.
14 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 12 toukokuuta 1986.