RÅDETS AFGØRELSE
af 20. maj 1999
om definition af Schengen-reglerne med henblik på, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og traktaten om Den Europæiske Union, at fastsætte retsgrundlaget for de bestemmelser og afgørelser, der udgør Schengen-reglerne
(1999/435/EF)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
på grundlag af artikel 2, stk. 1, andet afsnit, første punktum, i protokollen, knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union (i det følgende benævnt "Schengen-protokollen"), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Det er nødvendigt, at Rådet definerer Schengen-reglerne, for at det, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i traktaterne, kan fastsætte retsgrundlaget for bestemmelserne i Schengen-reglerne.
(2) Det er kun nødvendigt at fastsætte retsgrundlaget for de bindende bestemmelser eller afgørelser, der udgør Schengen-reglerne, og som stadig er gældende.
(3) Rådet bør derfor fastslå, for hvilke af de bestemmelser og afgørelser, der udgør Schengen-reglerne, det ikke er nødvendigt at fastsætte et retsgrundlag i henhold til de relevante traktatbestemmelser.
(4) Det forhold, at Rådet for nogle af Schengen-reglernes vedkommende ikke skal eller ikke bør fastsætte noget retsgrundlag i henhold til de relevante bestemmelser i traktaterne, kan begrundes med følgende:
a) Reglen har ikke bindende virkning, og en tilsvarende regel kan kun vedtages af Rådet på grundlag af et instrument, der ikke henviser til noget retsgrundlag i en af traktaterne.
b) Reglen er blevet overflødig med tiden og/eller på grund af omstændighederne.
c) Reglen vedrører institutionelle ordninger, som må anses for at blive afløst af EU-procedurer.
d) Emnet for reglen er omfattet af og dermed overflødiggjort af gældende Fællesskabs- eller EU-lovgivning eller af en retsakt, der er vedtaget af samtlige medlemsstater.
e) Reglen er blevet overflødiggjort af den aftale med Republikken Island og Kongeriget Norge, som skal indgås i henhold til artikel 6 i Schengen-protokollen.
f) Reglen vedrører et område, der hverken falder ind under Fællesskabets virke eller er omfattet af EU's mål, og således vedrører et af de områder, med hensyn til hvilke medlemsstaterne har forbeholdt sig handlefrihed. Dette omfatter regler, der udelukkende kan være af betydning med henblik på beregningen af finansielle fordringer fra eller mellem de vedrørte medlemsstater.
(5) Også hvis Rådet af en af disse grunde for nogle af Schengen-reglernes vedkommende ikke skal eller bør fastsætte noget retsgrundlag, medfører dette ikke, at de ophæves eller bliver juridisk ugyldige. Retsvirkningen af gældende retsakter, som er vedtaget på grundlag af sådanne bestemmelser, berøres ikke heraf.
(6) Danmarks rettigheder og pligter fastlægges i artikel 3 i protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union og i artikel 1-5 i protokollen om Danmarks stilling -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. I overensstemmelse med bilaget til protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union omfatter Schengen-reglerne alle de retsakter, som er anført i bilag A til denne afgørelse.
2. Schengen-reglerne, jf. stk. 1, offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende, med undtagelse af de bestemmelser, der er nævnt i artikel 2, samt de bestemmelser, som på datoen for vedtagelsen af denne afgørelse er klassificeret som "fortrolige" af Schengen-Eksekutivkomitéen.
3. Rådet forbeholder sig ret til senere også at offentliggøre andre dele af Schengen-reglerne i EF-Tidende, navnlig bestemmelser, som det synes nødvendigt at offentliggøre i almenhedens interesse, eller som Rådet anser for at være af betydning for fortolkningen af Schengen-reglerne.
Artikel 2
Det er ikke nødvendigt, at Rådet i henhold til artikel 2, stk. 1, andet afsnit, andet punktum, i Schengen-protokollen i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i traktaterne fastlægger et retsgrundlag for følgende bestemmelser og afgørelser, der er en del af Schengen-reglerne:
a) de bestemmelser i konventionen, undertegnet i Schengen den 19. juni 1990 mellem Kongeriget Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Den Franske Republik, Storhertugdømmet Luxembourg og Kongeriget Nederlandene om gennemførelse af Schengen-aftalen med tilhørende slutakt og erklæringer ("Schengen-konventionen"), der er opregnet i bilag B, 1. del;
b) de bestemmelser i tiltrædelsesaftalerne og protokollerne til Schengen-aftalen og Schengen-konventionen, indgået med Den Italienske Republik (undertegnet i Paris den 27. november 1990), Kongeriget Spanien og Den Portugisiske Republik (undertegnet i Bonn den 25. juni 1991), Den Hellenske Republik (undertegnet i Madrid den 6. november 1992), Republikken Østrig (undertegnet i Bruxelles den 28. april 1995) og Kongeriget Danmark, Republikken Finland og Kongeriget Sverige (undertegnet i Luxembourg den 19. december 1996), der er opregnet i bilag B, 2. del;
c) de afgørelser og erklæringer, der er vedtaget af Eksekutivkomitéen, nedsat ved Schengen-konventionen, der er opregnet i bilag B, 3. del;
d) de afgørelser, som Centralgruppen har truffet efter bemyndigelse fra Eksekutivkomitéen og som er anført i 3. del i bilag B.
Artikel 3
Denne afgørelse finder straks anvendelse.
Den offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. maj 1999.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
tehty 20 päivänä toukokuuta 1999,
Schengenin säännöstön määrittelemisestä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen asiaa koskevien määräysten mukaisen oikeusperustan vahvistamiseksi kullekin Schengenin säännöstöön kuuluvalle määräykselle tai päätökselle
(1999/435/EY)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
toimii Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen liitteenä olevan Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia tehdyn pöytäkirjan 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen virkkeen pohjalta (jäljempänä "Schengen-pöytäkirja"),
sekä katsoo, että:
1) on tarpeen määritellä Schengenin säännöstö, jotta neuvosto voi määrittää perussopimusten asianomaisten määräysten mukaisen oikeusperustan kullekin Schengenin säännöstöön kuuluvalle määräykselle ja päätökselle,
2) oikeusperustan määrittäminen on tarpeen vain niiden Schengenin säännöstöön kuuluvien määräysten ja päätösten osalta, joita vielä sovelletaan,
3) neuvoston olisi näin ollen vahvistettava, mille Schengenin säännöstöön kuuluville määräyksille ja päätöksille ei tarvitse määrittää perussopimusten asiaan kuuluvan määräyksen mukaista oikeusperustaa,
4) se, että tiettyjen Schengenin säännöstöön kuuluvien määräysten osalta ei katsota olevan tarpeen tai asianmukaista, että neuvosto määrittää niille perussopimusten asianomaisten määräysten mukaisen oikeusperustan, voidaan perustella seuraavilla seikoilla:
a) Määräys ei ole oikeudellisesti sitova, ja neuvosto voi vahvistaa vastaavan määräyksen vain sellaisen välineen perusteella, jolla ei ole johonkin perussopimukseen sisältyvää oikeusperustaa.
b) Määräys on tullut tarpeettomaksi ajan myötä ja/tai tapahtuneen kehityksen takia.
c) Määräys koskee institutionaalisia sääntöjä, jotka katsotaan tulevan korvatuiksi Euroopan unionin menettelyillä.
d) Määräyksessä tarkoitetusta asiasta on säädetty Euroopan yhteisön tai Euroopan unionin lainsäädännössä tai kaikkien jäsenvaltioiden vahvistamassa säädöksessä, jolloin määräys on aiheeton.
e) Määräyksen tekee tarpeettomaksi Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan kanssa Schengen-pöytäkirjan 6 artiklan mukaisesti tehtävä sopimus.
f) Määräys koskee alaa, joka ei kuulu yhteisön toimialaan ja johon Euroopan unionin tavoitteet eivät kohdistu, ja koskee näin ollen sellaista alaa, jolla jäsenvaltioilla on oikeus toimia itsenäisesti. Tähän kuuluvat myös sellaiset määräykset, joilla on merkitystä vain asianosaisten jäsenvaltioiden esittämien tai asianosaisten jäsenvaltioiden välisten taloudellisten vaateiden laskemiselle.
5) Myöskään siinä tapauksessa, että jonkin edellä mainitun perusteen johdosta ei ole tarpeen tai asianmukaista, että neuvosto määrittää tietyille Schengenin säännöstöön kuuluville määräyksille oikeusperustan, ei seurauksena ole, että kyseiset määräykset kumoutuisivat tai menettäisivät oikeusvoimansa. Kyseisten määräysten nojalla annettujen vielä voimassa olevien säädösten oikeusvaikutukset pysyvät muuttumattomina.
6) Tanskan oikeuksista ja velvoitteista määrätään Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia tehdyn pöytäkirjan 3 artiklassa ja Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1-5 artiklassa.
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
1 artikla
1. Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia tehdyn pöytäkirjan liitteen mukaisesti Schengenin säännöstöön kuuluvat kaikki säädökset, jotka luetellaan tämän päätöksen liitteessä A.
2. 1 kohdassa mainittu Schengenin säännöstö julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, lukuun ottamatta niitä määräyksiä, jotka mainitaan 2 artiklassa, ja niitä, jotka Schengenin toimeenpaneva komitea tämän päätöksen vahvistamispäivänä on luokitellut luottamuksellisiksi.
3. Neuvosto pidättää itsellään oikeuden julkaista Euroopan yhteisön virallisessa lehdessä myöhempänä ajankohtana myös muita Schengenin säännöstön osia, erityisesti määräykset, joiden julkaiseminen on ilmeisesti yleisen edun kannalta välttämätöntä tai joiden julkaisemista neuvosto pitää tärkeänä Schengenin säännöstön sisällön tulkitsemiseksi.
2 artikla
Neuvoston ei tarvitse määrittää Schengen-pöytäkirjan 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan toisen virkkeen perusteella perussopimusten mukaista oikeusperustaa seuraaville Schengenin säännöstön määräyksille ja päätöksille:
a) Belgian kuningaskunnan, Saksan liittotasavallan, Ranskan tasavallan, Luxemburgin suurherttuakunnan ja Alankomaiden kuningaskunnan välinen Schengenin sopimuksen soveltamisesta Schengenissä 19 päivänä kesäkuuta 1990 tehty yleissopimus ja siihen liittyvät päätösasiakirja ja julistukset (Schengenin soveltamissopimus), jotka on lueteltu liitteen B osassa 1,
b) Schengenin sopimukseen ja Schengenin yleissopimukseen liittymistä koskevat sopimukset ja pöytäkirjat, jotka on tehty Italian tasavallan (allekirjoitettu Pariisissa 27 päivänä marraskuuta 1990), Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan (allekirjoitettu Bonnissa 25 päivänä kesäkuuta 1991), Kreikan tasavallan (allekirjoitettu Madridissa 6 päivänä marraskuuta 1992), Itävallan tasavallan (allekirjoitettu Brysselissä 28 päivänä huhtikuuta 1995) sekä Tanskan kuningaskunnan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan (allekirjoitettu Luxemburgissa 19 päivänä joulukuuta 1996) kanssa ja jotka on lueteltu B osassa 2,
c) Schengenin yleissopimuksella perustetun toimeenpanevan komitean päätökset ja julistukset, jotka on lueteltu liitteen B osassa 3,
d) Ne keskusryhmän päätökset, joiden tekemiseen toimeenpaneva komitea on sen valtuuttanut ja jotka on lueteltu liitteen B osassa 3.
3 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan välittömästi.
Päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 20 päivänä toukokuuta 1999.