RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1198/2006
af 27. juli 2006
om Den Europæiske Fiskerifond
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
EF-fiskerflådens udvikling skal reguleres, især i overensstemmelse med de afgørelser, som Rådet og Kommissionen skal træffe i henhold til kapitel II i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (4).
(2)
Den fælles fiskeripolitiks mål bør være at sikre en bæredygtig udnyttelse af de levende akvatiske ressourcer og akvakulturen som led i en bæredygtig udvikling, idet der på en afbalanceret måde tages hensyn til de miljømæssige, økonomiske og sociale aspekter.
(3)
Den fælles fiskeripolitik omfatter bevarelse, forvaltning og udnyttelse af de levende akvatiske ressourcer og akvakulturen og forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter, for så vidt disse aktiviteter udøves på medlemsstaternes område eller i EF-farvande eller af EF-fiskerfartøjer eller borgere i medlemsstaterne.
(4)
I henhold til traktatens artikel 33, stk. 2, skal der tages hensyn til erhvervets særlige karakter, der følger af sektorens sociale struktur og af de strukturelle og naturbetingede forskelle mellem de forskellige områder der har med fiskeri at gøre.
(5)
Den del af den fælles fiskeripolitik, der vedrører bæredygtig udvikling, har været integreret i strukturfondsbestemmelserne siden 1993. Den bør videreføres ved hjælp af Den Europæiske Fiskerifond (i det følgende benævnt »EFF«) inden for rammerne af en bæredygtig udvikling.
(6)
Det væsentligste mål for denne forordning, nemlig den fælles fiskeripolitiks bestemmelser om bæredygtig udvikling, kan ikke i tilstrækkelig grad realiseres af medlemsstaterne på grund af strukturproblemerne i forbindelse med udviklingen af fiskeriet og de begrænsede finansielle midler, som medlemsstaterne har til rådighed i det udvidede EU, og kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan ved hjælp af flerårig finansiering af relevante prioriterede akser. Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(7)
Den fælles fiskeripolitik og dermed EFF skal omfatte Fællesskabets prioriterede mål for bæredygtig udvikling, som blev fastlagt i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Lissabon den 23. og 24. marts 2000 og i Göteborg den 15. og 16. juni 2001.
(8)
Ved programmeringen bør EFF koordineres med de øvrige fonde, der har med bæredygtig udvikling at gøre, og med strukturfondene og andre fællesskabsfonde.
(9)
EFF's virksomhed og de aktiviteter, den er med til at finansiere, bør være forenelige med de øvrige fællesskabspolitikker og i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen.
(10)
Fællesskabets indsats bør supplere medlemsstaternes indsats eller søge at støtte denne indsats. Partnerskabet bør styrkes for at sikre en betydelig værditilvækst. Dette partnerskab vedrører - under fuld hensyntagen til medlemsstaternes nationale bestemmelser og praksis - regionale, lokale og andre offentlige myndigheder samt andre relevante organer, herunder dem, som er ansvarlige for miljøet og for at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder, arbejdsmarkedets parter og økonomiske interesseorganisationer samt andre organer. Alle partnere bør inddrages i forberedelsen, gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af bistanden.
(11)
I henhold til traktatens artikel 274 skal medlemsstaterne samarbejde med Kommissionen for at sikre, at principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning overholdes. Denne forordning fastsætter derfor betingelserne for, at Kommissionen kan udøve sine beføjelser med henblik på at gennemføre Den Europæiske Unions almindelige budget.
(12)
For at EFF's aktiviteter kan blive effektive og gennemskuelige, bør medlemsstaternes og Fællesskabets ansvarsområder fastlægges helt præcist. Ansvarsområderne bør fastlægges for hver programmerings-, overvågnings-, evaluerings- og kontrolfase. Det bør primært være medlemsstaternes ansvar at iværksætte og kontrollere bistanden, uden at dette i øvrigt indskrænker Kommissionens beføjelser.
(13)
I henhold til traktatens artikel 2 og 3 skal uligheder tilstræbes fjernet og ligestilling mellem mænd og kvinder fremmes.
(14)
Kommissionen bør efter en objektiv og gennemsigtig metode foretage en vejledende fordeling af de disponible forpligtelsesbevillinger med en overvejende koncentration omkring de områder, der er omfattet af konvergensmålet.
(15)
De disponible EFF-bevillinger bør indekseres med en fast procentsats med henblik på programmeringen.
(16)
For at øge EF-midlernes løftestangseffekt ved så vidt muligt at fremme anvendelsen af private finansieringskilder og for at tage større hensyn til projekternes rentabilitet bør støtten fra EFF diversificeres og støttesatserne differentieres for at fremme Fællesskabets interesser, tilskynde til anvendelse af en lang række forskellige finansieringskilder og begrænse tilskuddene fra EFF ved at tilskynde til anvendelse af passende støtteformer.
(17)
For at styrke den strategiske side af den fælles fiskeripolitik i tråd med Fællesskabets prioriteter for bæredygtig udvikling af fiskeriet og akvakulturen bør medlemsstaterne efter en dialog med Kommissionen vedtage en national strategiplan vedrørende alle relevante aspekter af den fælles fiskeripolitik.
(18)
For at imødekomme behovet for forenkling og decentralisering bør der gennemføres programmering og økonomisk forvaltning helt og holdent på det operationelle programs og de prioriterede aksers niveau, da programtillæg og EF-støtterammer afskaffes.
(19)
Programmeringssystemet bør forenkles. EFF's aktiviteter bør derfor udmøntes i et operationelt program pr. medlemsstat i overensstemmelse med dens nationale struktur. Programmeringen skal omfatte perioden fra 1. januar 2007 til 31. december 2013.
(20)
Rådets vedtagelse af flerårige genopretnings- og forvaltningsplaner er en absolut prioritet, og de bør ledsages af planer for justering af fiskeriindsatsen, der finansieres af EFF.
(21)
Hvis en fiskeriaftale mellem Fællesskabet og et tredjeland ikke forlænges, eller hvis der sker kraftig nedskæring i fiskerimulighederne i henhold til en international aftale eller anden ordning, bør der også indføres flerårige planer for forvaltning af fiskeriindsatsen med henblik på at tilpasse EF-fiskerflåden til de nye forhold.
(22)
Fiskeriindsatsen bør kunne justeres i forbindelse med medlemsstaternes eller Kommissionens vedtagelse af hasteforanstaltninger, jf. artikel 7 og 8 i forordning (EF) nr. 2371/2002.
(23)
Fiskeriindsatsen bør også kunne justeres i forbindelse med vedtagelse af nationale ordninger for udtagning af fartøjer som led i de forpligtelser, der er fastsat i artikel 11-16 i forordning (EF) nr. 2371/2002.
(24)
EF-fiskerflådens størrelse bør justeres, så den bliver tilpasset de disponible ressourcer, som der er adgang til.
(25)
Der bør fastsættes bestemmelser for støtte til investeringer om bord, især for at tage hensyn til nødvendigheden af at omstrukturere EF-fiskerflåden, ved at der ydes støtte til fiskere og fartøjsejere til at udskifte motorer med nye motorer med samme eller mindre motoreffekt.
(26)
Der bør desuden fastsættes særlige bestemmelser for at tage hensyn til den særlige situation for kystfiskeri af mindre omfang.
(27)
I forbindelse med gennemførelsen af omstrukturering af EF-fiskerflåden er der behov for socioøkonomiske ledsageforanstaltninger.
(28)
Der bør fastsættes detaljerede regler for godtgørelser og kompensation til fiskere og ejere af fiskerfartøjer i tilfælde af midlertidigt ophør med fiskerivirksomhed.
(29)
Det er af vital betydning for fiskerisektoren, at der opnås en bæredygtig ligevægt mellem de akvatiske ressourcer og udnyttelsen af dem under hensyntagen til de miljømæssige virkninger. Der bør derfor vedtages passende foranstaltninger ikke blot for at beskytte fødekæden, men også for at tilgodese akvakulturen og forarbejdningsindustrien.
(30)
Der bør fastsættes nærmere regler for støtte til akvakultur, indlandsfiskeri, forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter, samtidig med at det sikres, at disse sektorer bevarer deres økonomiske levedygtighed. Der bør derfor opstilles et begrænset antal prioriterede mål for bistand og strukturstøtten bør rettes til akvakultur, indlandsfiskeri, forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter mod mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder med prioritet til mikrovirksomheder og små virksomheder.
(31)
Foranstaltninger af almen interesse med et bredere sigte end de foranstaltninger, som sædvanligvis træffes af private virksomheder bør også støttes af EFF.
(32)
For at mindske den fælles fiskeripolitiks samfundsøkonomiske konsekvenser er det nødvendigt at indføre ledsageforanstaltninger i form af lokale udviklingsstrategier for bæredygtig udvikling af fiskeriområderne.
(33)
I betragtning af de mange forskellige forhold, der gør sig gældende, og de mange forskellige områder i hele Fællesskabet, bør politikken for udvikling af fiskeriområderne indgå i en integreret plan, der er baseret på en relevant områdestrategi og tilpasset de lokale forhold, ligesom den bør være så decentraliseret som muligt og bør begunstige lokale aktører og være baseret på lokalt forankrede tiltag, åbne mulighed for tiltag i mindre målestok, og sikre væsentlig deltagelse af aktører fra den private sektor.
(34)
EFF bør ved hjælp af teknisk bistand støtte evalueringer, undersøgelser og udveksling af erfaringer for at lette gennemførelsen af det operationelle program og fremme nyskabende metoder og fremgangsmåder med henblik på en enkel og gennemsigtig iværksættelse.
(35)
Medlemsstaternes iværksættelse af EFF's aktiviteter, som sker ved delt forvaltning, bør ske med tilstrækkelige garantier for de nærmere bestemmelser for og kvaliteten af iværksættelsen, resultaterne og evalueringen af aktiviteterne og forsvarlig økonomisk forvaltning og kontrol heraf.
(36)
Der bør gennemføres en bedre og grundigere evaluering, for at EFF's aktiviteter kan blive mere effektiv og få større gennemslagskraft. Medlemsstaternes og Kommissionens ansvarsområder og de bestemmelser, der skal sikre, at evalueringen er pålidelig, bør derfor fastlægges.
(37)
For at sikre, at partnerskabet kommer til at fungere effektivt, og at Fællesskabets bistand fremmes på passende vis, bør der sørges for mest mulig information og offentlig omtale. De myndigheder, der er ansvarlige for forvaltningen af bistanden, bør også være ansvarlige for dette aspekt og for at holde Kommissionen underrettet om de trufne foranstaltninger.
(38)
Der bør fastsættes lofter for de offentlige bidrag til hver aktivitet.
(39)
Det vil endvidere være hensigtsmæssigt at indføre lofter for EFF's bidrag i forbindelse med den samlede offentlige udgift for hver prioriteret akse.
(40)
Med henblik på en effektiv og korrekt gennemførelse bør det fastlægges, hvilke forpligtelser medlemsstaterne har i forbindelse med forvaltnings- og kontrolsystemer, godkendelse af udgifter og forebyggelse, afsløring og korrektion af uregelmæssigheder og overtrædelser af fællesskabsretten. Med hensyn til forvaltning og kontrol er det navnlig nødvendigt at opstille retningslinjer, efter hvilke medlemsstaterne forsikrer, at systemerne er indført og fungerer tilfredsstillende.
(41)
Medlemsstaterne bør træffe passende foranstaltninger for at sikre, at forvaltnings- og kontrolsystemet funger tilfredsstillende. Med henblik herpå udpeges en forvaltningsmyndighed, en godkendelsesmyndighed og en revisionsmyndighed for hvert operationelt program, og deres ansvarsområder bør fastlægges. Disse ansvarsområder bør primært omfatte forsvarlig økonomisk gennemførelse, tilrettelæggelse af evaluering, godkendelse af udgifter, revision og overholdelse af fællesskabsretten. Kommissionen og de nationale myndigheder bør regelmæssigt mødes for at overvåge bistanden.
(42)
Det bør fastsættes, at overvågningsudvalget er en instans, der er udpeget af medlemsstaten for at sikre kvaliteten ved gennemførelsen af det operationelle program.
(43)
Indikatorer og rapporter om gennemførelsen er vigtige for overvågningen, og de bør fastlægges nærmere, så de på pålidelig måde kan afspejle forløb og kvalitet ved gennemførelsen af det operationelle program.
(44)
Der bør etableres et tættere samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen om finanskontrol, uden at dette dog indskrænker Kommissionens beføjelser på dette område.
(45)
Reglerne og procedurerne for forpligtelser og betalinger bør forenkles, så man sikrer en jævn cash flow. Gennemførelsen af det operationelle program vil kunne fremskyndes, hvis der ydes en forfinansiering på 7 % af EFF's bidrag.
(46)
Ud over at suspendere betalinger, hvis der konstateres en alvorlig mangel i forvaltnings- og kontrolsystemerne, skal der være foranstaltninger, som tillader den anvisningsbemyndigede ved delegation at standse betalingerne, hvor det er godtgjort, at der er et klart underskud med hensyn til sund forvaltning af disse systemer, eller som tillader Kommissionen at foretage fradrag i betalingerne, hvis den pågældende medlemsstat ikke har gennemført alle udestående foranstaltninger i en berigtiget handlingsplan.
(47)
For at sikre en forsvarlig forvaltning af Fællesskabets midler bør overslagene over og gennemførelsen af udgifterne forbedres. Medlemsstaterne bør derfor med regelmæssige mellemrum sende Kommissionen deres overslag over anvendelsen af Fællesskabets midler, og forsinkelser i den finansielle gennemførelse bør medføre, at forskuddet skal tilbagebetales, og at de budgetmæssige forpligtelser automatisk frigøres.
(48)
Afslutningsprocedurerne bør forenkles således, at de medlemsstater, der måtte ønske det, i overensstemmelse med en ordning, de vælger, delvis kan afslutte deres operationelle program for så vidt angår gennemførte aktiviteter. Der bør udarbejdes passende rammer herfor.
(49)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (5) efter forvaltningsproceduren i afgørelsens artikel 4. I visse tilfælde kan det dog af hensyn til effektiviteten være, at den i afgørelsens artikel 3 fastsatte rådgivningsprocedure er den mest hensigtsmæssige.
(50)
Der bør fastsættes detaljerede overgangsbestemmelser, der skal forberede den nye programmering straks efter denne forordnings ikrafttrædelse, og som sikrer, at støtten til medlemsstaterne ikke afbrydes, mens man afventer vedtagelsen af det operationelle program -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
MÅL OG GENERELLE BESTEMMELSER OM STØTTE
KAPITEL I
Anvendelsesområde og definitioner
Artikel 1
Anvendelsesområde
Ved denne forordning oprettes Den Europæiske Fiskerifond (i det følgende benævnt »EFF«), og der fastsættes rammebestemmelser for Fællesskabets støtte til bæredygtig udvikling af fiskerisektoren, fiskeriområderne og indlandsfiskeriet.
Artikel 2
Geografisk anvendelsesområde
1. Denne forordnings foranstaltninger gælder i hele Fællesskabet.
2. Uanset stk. 1 udvælger medlemsstaterne på grundlag af kriterierne i artikel 43, stk. 3 og 4, de områder, der er berettiget til støtte til bæredygtig udvikling af fiskeriområder, jf. afsnit IV, kapitel IV, om bæredygtig udvikling af fiskeriområder.
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning anvendes følgende definitioner:
a)
»fiskerisektor«: den økonomiske sektor, der omfatter al produktion, forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter
b)
»fisker«: en person, der udøver erhvervsfiskeri om bord på et operationelt fiskerfartøj, jf. medlemsstatens regler herfor
c)
»fiskerfartøj«: et fartøj som omhandlet i artikel 3, litra c), i forordning (EF) nr. 2371/2002
d)
»akvakultur«: opdræt eller dyrkning af akvatiske organismer ved hjælp af metoder, der skal øge produktionen af de pågældende organismer ud over, hvad det naturlige miljø giver mulighed for; organismerne forbliver en fysisk eller juridisk persons ejendom i hele opdrætnings- eller dyrkningsfasen, indtil de er høstet
e)
»fiskeriområde«: et område med kyst eller søbred eller med damme eller en flodmunding, hvor en stor del af befolkningen er beskæftiget inden for fiskerisektoren
f)
»mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder«: mikrovirksomheder, små eller mellemstore virksomheder som defineret i Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (6)
g)
»operationelt program«: et dokument, der er udarbejdet af medlemsstaten og godkendt af Kommissionen, og som omfatter et sammenhængende sæt prioriterede akser, der skal løses med støtte fra EFF
h)
»programmering«: den tilrettelæggelse, beslutningstagning og finansiering, der finder sted i flere faser for over en flerårig periode at gennemføre Fællesskabets og medlemsstaternes fælles indsats for at realisere EFF's prioriterede mål
i)
»prioriteret akse«: en af prioriteterne i et operationelt program, herunder en gruppe af foranstaltninger, der er sammenhængende og har specifikke målelige mål
j)
»foranstaltning«: et sæt aktiviteter til gennemførelse af en prioriteret akse
k)
»aktivitet«: et projekt, der udvælges efter kriterier fastlagt af overvågningsudvalget og gennemføres af en eller flere modtagere, hvilket gør det muligt at realisere målene inden for den prioriterede akse, det vedrører
l)
»modtager«: en fysisk eller juridisk person, som i sidste instans er modtager af den offentlige støtte
m)
»offentlige udgifter«: ethvert offentligt tilskud til finansiering af aktiviteter, der hidrører fra statens budget, regionale og lokale myndigheders budgetter, De Europæiske Fællesskabers budget og alle lignende udgifter. Ethvert tilskud til finansiering af aktiviteter, der hidrører fra offentligretlige organer eller sammenslutninger af en eller flere regionale eller lokale myndigheder eller et eller flere offentligretlige organer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (7) betragtes som et offentligt tilskud
n)
»konvergensmål«: mål for foranstaltninger til fordel for de mindst udviklede medlemsstater og regioner i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 (8)
o)
»formål uden for konvergensmålet«: mål som omfatter de medlemsstater og regioner, der ikke er støtteberettigede ifølge konvergensmålet i litra n)
p)
»bemyndiget organ«: ethvert offentligt eller privat organ eller tjeneste, der handler under en forvaltnings- eller attesteringsmyndigheds ansvar eller udfører opgaver på dennes vegne i forhold til støttemodtagere, der gennemfører aktiviteter
q)
»uregelmæssighed«: enhver overtrædelse af en fællesskabsbestemmelse, som kan tilskrives en økonomisk beslutningstagers handling eller undladelse, der skader eller vil kunne skade Den Europæiske Unions almindelige budget ved afholdelse af en uretmæssig udgift over det almindelige budget.
KAPITEL II
Mål og opgaver
Artikel 4
Mål
Formålet med støtten under EFF er at:
a)
støtte den fælles fiskeripolitik for at sikre, at de levende akvatiske ressourcer udnyttes, og støtte akvakulturen, således at der tilvejebringes økonomisk, miljømæssig og social bæredygtighed
b)
fremme en bæredygtig balance mellem ressourcerne og EF-fiskerflådens fiskerikapacitet
c)
fremme en bæredygtig udvikling af indlandsfiskeriet
d)
styrke driftsstrukturernes konkurrenceevne og udviklingen af økonomisk levedygtige virksomheder i fiskerisektoren
e)
fremme beskyttelsen og styrkelsen af miljøet og naturressourcerne, hvor det vedrører fiskerisektoren
f)
tilskynde til bæredygtig udvikling og forbedring af livskvaliteten i områder med aktiviteter i fiskerisektoren
g)
fremme ligestilling mellem mænd og kvinder ved udviklingen af fiskerisektoren og fiskeriområderne.
Artikel 5
Opgaver
EFF yder støtte til fiskerisektoren. De foranstaltninger, der iværksættes i henhold til denne forordning, skal bidrage til at nå de generelle mål i traktatens artikel 33 og de mål, der er opstillet som en del af den fælles fiskeripolitik. De ledsager og supplerer om nødvendigt de øvrige fællesskabsinstrumenter og -politikker.
KAPITEL III
Støtteprincipper
Artikel 6
Komplementaritet, sammenhæng og overensstemmelse
1. Støtten fra EFF skal supplere nationale, regionale og lokale foranstaltninger, der integrerer Fællesskabets prioriteter.
2. Kommissionen og medlemsstaterne sørger for, at der er sammenhæng mellem EFF's støtte og Fællesskabets politikker, prioriteter og aktiviteter, og at den supplerer Fællesskabets øvrige finansielle instrumenter. Denne sammenhæng og komplementaritet anføres navnlig i det operationelle program.
3. Aktiviteter, der finansieres af EFF, skal være i overensstemmelse med traktaten og retsakter udstedt i henhold til denne.
4. I overensstemmelse med deres respektive ansvar sikrer Kommissionen og medlemsstaterne samordningen af støtten fra EFF og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 (9), Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF), Samhørighedsfonden og andre af Fællesskabets finansielle instrumenter.
5. De aktiviteter, der finansieres af EFF, må ikke medføre en forøgelse af fiskeriindsatsen.
Artikel 7
Statsstøtte
1. Traktatens artikel 87, 88 og 89 gælder for støtte, som medlemsstaterne yder til virksomheder i fiskerisektoren, jf. dog nærværende artikels stk. 2.
2. Traktatens artikel 87, 88 og 89 gælder ikke for tilskud fra medlemsstaterne til aktiviteter, som medfinansieres af EFF, og som indgår i et operationelt program.
3. Nationale bestemmelser om offentlig finansiering ud over denne forordnings bestemmelser, jf. stk. 2, behandles som en helhed i henhold til stk. 1.
Artikel 8
Partnerskab
1. EFF's mål forfølges i tæt samarbejde (i det følgende benævnt »partnerskab«) mellem Kommissionen og den enkelte medlemsstat. Medlemsstaterne tilrettelægger i overensstemmelse med gældende nationale regler og fremgangsmåder et partnerskab med de myndigheder og organer, som den udpeger, herunder bl.a.:
a)
de kompetente regionale og lokale myndigheder og andre offentlige myndigheder
b)
økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter
c)
ethvert andet relevant organ.
2. Medlemsstaterne sørger for en bred og effektiv inddragelse af alle relevante organer i overensstemmelse med nationale regler og fremgangsmåder under hensyn til behovet for at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder og bæredygtig udvikling ved integrering af miljøbeskyttelse og miljøforbedring.
3. Partnerskabet gennemføres i fuld overensstemmelse med de enkelte partneres respektive institutionelle, juridiske og finansielle beføjelser, som fastlagt i stk. 1.
4. Partnerskabet omfatter forberedelse, gennemførelse, overvågning og evaluering af de operationelle programmer. Medlemsstaterne inddrager alle relevante partnere i de forskellige programmeringsfaser inden for den frist, der er fastsat for hver fase.
5. Hver medlemsstat gennemfører en høring om den nationale strategiplan efter de nærmere fastsatte ordninger, som den finder mest hensigtsmæssige.
Artikel 9
Proportionalitet
1. Medlemsstaten bærer ansvaret for at gennemføre et operationelt program. Dette ansvar udøves på det rette territoriale niveau i overensstemmelse med hver enkelt medlemsstats egne institutionelle ordninger og denne forordning.
2. De midler, som Kommissionen og medlemsstaterne tager i anvendelse, kan variere afhængigt af den samlede størrelse af de offentlige udgifter, der afsættes til det operationelle program. Midlerne kan især variere i forbindelse med evaluering, kontrol og Kommissionens deltagelse i det overvågningsudvalg, der er omhandlet i artikel 63, samt i forbindelse med de årlige rapporter om gennemførelsen af de operationelle programmer.
Artikel 10
Delt forvaltning
1. Det fællesskabsbudget, der afsættes til EFF, gennemføres ved delt forvaltning mellem medlemsstaterne og Kommissionen i henhold til artikel 53, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (10), bortset fra den tekniske bistand, jf. artikel 46, stk. 1, i nærværende forordning, der gennemføres af Kommissionen ved direkte forvaltning.
Princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning finder anvendelse i overensstemmelse med artikel 48, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.
2. Kommissionen udøver sine beføjelser til at gennemføre Den Europæiske Unions almindelige budget på følgende måder:
a)
Kommissionen kontrollerer, at der findes forvaltnings- og kontrolsystemer i medlemsstaterne, og at de fungerer, jf. artikel 70 og 73.
b)
Kommissionen afbryder betalingsfristen eller suspenderer alle eller en del af udbetalingerne i henhold til artikel 88 og 89, såfremt de nationale forvaltnings- og kontrolsystemer svigter, og anvender enhver anden fornøden finansiel korrektion efter procedurerne i artikel 98 og 99.
c)
Kommissionen kontrollerer tilbagebetalingen af forskud og frigør automatisk budgetmæssige forpligtelser i henhold til artikel 81, stk. 2, og artikel 90-94.
3. Bestemmelserne i afsnit II, anden del, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 gælder for støtte fra EFF.
Artikel 11
Ligestilling mellem mænd og kvinder
Medlemsstaterne og Kommissionen sikrer, at ligestilling mellem mænd og kvinder og integrering af kønsaspektet fremmes på EFF's forskellige gennemførelsesstadier, herunder udformnings-, iværksættelses-, overvågnings- og evalueringsstadiet.
Medlemsstaternes sørger for at fremme aktiviteter, som forbedrer kvinders rolle inden for fiskeriet.
KAPITEL IV
Finansiel ramme
Artikel 12
Midler og koncentration
1. De midler, der er til rådighed til forpligtelser fra EFF for perioden 2007-2013, andrager 3 849 mio. EUR i 2004-priser med den årlige fordeling, der er vist i bilag I.
2. 0,8 % af de midler, der er omhandlet i stk. 1, afsættes til teknisk bistand for Kommissionen, jf. artikel 46, stk. 1.
3. Med henblik på programmering og efterfølgende opførelse i Den Europæiske Unions almindelige budget indekseres de beløb, der er omhandlet i stk. 1, med 2 % årligt.
4. De budgetmidler, der er omhandlet i stk. 1, men ikke afsat i henhold til stk. 2, fordeles således, at der opnås en betydelig koncentration i de regioner, der er støtteberettigede i henhold til konvergensmålet.
Artikel 13
Maksimal overførsel
1. For at bidrage til målene om en rimelig koncentration af samhørighedsmidlerne på de mindst udviklede regioner og medlemsstater og om at mindske de gennemsnitlige uligheder i pr. capita-støtten som følge af udligning, skal den maksimale overførsel fra fondene omhandlet i stk. 2, til hver enkelt medlemsstat i henhold til nærværende forordning være som følger:
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på under 40 % af gennemsnittet i EU-25: 3,7893 % af BNP
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på mindst 40 %, men under 50 % af gennemsnittet i EU-25: 3,713 5 % af BNP
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på mindst 50 %, men under 55 % af gennemsnittet i EU-25: 3,6188 % af BNP
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på mindst 55 %, men under 60 % af gennemsnittet i EU-25: 3,5240 % af BNP
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på mindst 60 %, men under 65 % af gennemsnittet i EU-25: 3,4293 % af BNP
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på mindst 65 %, men under 70 % af gennemsnittet i EU-25: 3,3346 % af BNP
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på mindst 70 %, men under 75 % af gennemsnittet i EU-25: 3,2398 % af BNP
-
derefter reduceres den maksimale overførsel med 0,09 procentpoint af BNP for hver stigning på 5 procentpoint i den gennemsnitlige BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 sammenlignet med gennemsnittet i EU-25.
2. De i stk. 1 omhandlede lofter omfatter de samlede årlige tildelinger til en medlemsstat fra EFF i henhold til denne forordning og fra EFRU, ESF og Samhørighedsfonden i henhold til forordning (EF) nr. 1083/2006, herunder EFRU-bidraget til finansiering af de grænseoverskridende aspekter ved det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument og fra førtiltrædelsesinstrumentet, og fra den del af ELFUL, der stammer fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen.
3. Kommissionens beregninger af BNP baseres på de statistikker, der blev offentliggjort i april 2005. De enkelte medlemsstaters BNP-vækstrater for 2007-2013 ifølge Kommissionens prognose fra april 2005 anvendes særskilt for hver medlemsstat.
Artikel 14
De finansielle midlers fordeling
Kommissionen udarbejder en årlig vejledende fordeling for hver medlemsstat af de forpligtelsesbevillinger, der er til rådighed for programmeringsperioden 2007-2013, idet den andel, der bidrager til konvergensmålet, holdes adskilt, ud fra følgende objektive kriterier:
a)
fiskerisektorens størrelse i medlemsstaten
b)
behovet for justering af fiskeriindsatsen,
og
c)
beskæftigelsen inden for fiskerisektoren
samtidig med at der tages hensyn til særlige situationer og behov og tidligere forpligtelsesbevillinger.
AFSNIT II
STRATEGISK TILGANG
KAPITEL I
National strategiplan
Artikel 15
National strategiplan
1. Medlemsstaterne vedtager efter passende samråd med partnerne en national strategiplan for fiskerisektoren og forelægger den for Kommissionen senest ved fremlæggelsen af det operationelle program.
Den nationale strategiplan skal gøres til genstand for en dialog mellem medlemsstaten og Kommissionen.
2. Den nationale strategiplan skal, hvor dette er relevant for medlemsstaten, indeholde en kort beskrivelse af alle aspekter af den fælles fiskeripolitik og angive de prioriterede akser og mål, et skøn over de nødvendige offentlige finansielle midler samt frister for planens gennemførelse, navnlig for så vidt angår strategien for:
a)
forvaltning og justering af EF-fiskerflåden og navnlig justering af fiskeriindsatsen og kapaciteten med hensyn til fiskeressourcernes udvikling, fremme af miljøvenlige fangstmetoder og en bæredygtig udvikling af fiskeriaktiviteterne
b)
en bæredygtig udvikling af akvakultursektoren
c)
en bæredygtig udvikling af forarbejdningen og afsætningen af fiskerivarer og akvakulturprodukter
d)
en bæredygtig udvikling af indlandsfiskeriet
e)
en bæredygtig udvikling af fiskeriområderne, herunder de kriterier, som skal danne baggrund for udpegning af de prioriterede akser
f)
fiskerisektorens konkurrenceevne, herunder forbedring af dens struktur, organisation og arbejdsmiljø
g)
bevarelse af de menneskelige ressourcer i fiskerisektoren, navnlig gennem opgradering af de faglige kvalifikationer, sikring af en bæredygtig beskæftigelse og styrkelse af kvinders stilling og rolle
h)
beskyttelse og styrkelse af den del af vandmiljøet, der er relateret til fiskerisektoren.
3. Den nationale strategiplan skal desuden, hvor dette er relevant for medlemsstaten, indeholde yderligere passende oplysninger om de prioriterede akser og mål, et skøn over de nødvendige offentlige finansielle midler samt frister, navnlig for så vidt angår strategien for:
a)
opfyldelse af kravene om inspektion og kontrol af fiskeriet samt indsamling af data og information om den fælles fiskeripolitik
b)
fiskerivareforsyning og udvikling af fiskeriaktiviteter uden for Fællesskabets farvande.
KAPITEL II
Strategisk opfølgning
Artikel 16
Strategidebat
1. Kommissionen tilrettelægger inden den 31. december 2011 på grundlag af skriftlige oplysninger fra medlemsstaterne en debat med medlemsstaterne om indholdet og fremskridtene med gennemførelsen af de nationale strategiplaner med henblik på at fremme udvekslingen af bedste praksis blandt medlemsstaterne.
2. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg samt Regionsudvalget om resultaterne af den debat, der er omhandlet i stk. 1.
AFSNIT III
PROGRAMMERING
KAPITEL I
Generelle bestemmelser om EFF
Artikel 17
Forberedelse og godkendelse af det operationelle program
1. Hver medlemsstat udarbejder et operationelt program for gennemførelsen af de politikker og prioriterede akser, som EFF skal være med til at finansiere. Det operationelle program skal hænge sammen med medlemsstatens nationale strategiplan.
2. EFF's aktiviteter omfatter ét enkelt operationelt program pr. medlemsstat i overensstemmelse med dens nationale struktur.
3. Medlemsstaten udarbejder sit operationelle program efter samråd med de regionale og lokale partnere, økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter inden for fiskerisektoren samt alle andre relevante organer i overensstemmelse med sin nationale struktur og det i artikel 8 omhandlede partnerskab.
4. Medlemsstaten forelægger Kommissionen et forslag til et operationelt program med alle de i artikel 20 omhandlede dele i god tid, så det kan vedtages så hurtigt som muligt.
5. Kommissionen vurderer under hensyntagen til den forhåndsevaluering, der er omhandlet i artikel 48, det foreslåede operationelle program for at afgøre, om det bidrager til at nå de mål, der er fastlagt i artikel 4, de vejledende principper, der er fastlagt i artikel 19, og den relevante del af den nationale strategiplan.
Finder Kommissionen inden for to måneder efter modtagelsen af det foreslåede operationelle program, at programmet ikke hænger sammen med de mål, der er omhandlet i artikel 4, de vejledende principper, der er fastlagt i artikel 19, eller den relevante del af den nationale strategiplan, kan den anmode medlemsstaten om at meddele de nødvendige supplerende oplysninger og eventuelt tilpasse det foreslåede program.
6. Medlemsstaten forelægger derefter sit operationelle program for Kommissionen, som hurtigst muligt, dog højst fire måneder efter forelæggelsen, vedtager en afgørelse, hvori den godkender programmet.
Artikel 18
Varighed og ændring af det operationelle program
1. Det operationelle program omfatter perioden fra 1. januar 2007 til 31. december 2013.
2. Det operationelle program kan tages op til fornyet gennemgang, hvis der har været større vanskeligheder med at gennemføre det, eller hvis der er sket væsentlige strategiske ændringer, eller hvis der er forvaltningsmæssige årsager til det, og det revideres eventuelt for den resterende del af perioden på medlemsstatens eller Kommissionens initiativ, efter aftale med den berørte medlemsstat, efter godkendelse fra overvågningsudvalget, jf. artikel 63.
Ved ændringen tages der især hensyn til den mellemliggende evaluering, de årlige rapporter om gennemførelsen, den årlige gennemgang og den mellemliggende evaluering, jf. henholdsvis artikel 49, 67 og 69, samt væsentlige ændringer af den fælles fiskeripolitik.
3. Kommissionen træffer sin afgørelse om anmodninger om revision af det operationelle program så hurtigt som muligt, dog senest to måneder efter, at en medlemsstat har fremsat anmodningen, såfremt det ændrede operationelle programs indhold er i overensstemmelse med artikel 20. De nærmere regler fastsættes efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
Artikel 19
Vejledende principper for det operationelle program
Under udarbejdelsen og gennemførelsen af det i artikel 17 omhandlede operationelle program tager medlemsstaterne hensyn til følgende vejledende principper:
a)
sammenhæng med principperne for den fælles fiskeripolitik og den nationale strategiplan for navnlig at opnå en stabil og varig balance mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder
b)
fremme af en harmonisk, afbalanceret og bæredygtig udvikling af økonomiske aktiviteter, arbejdspladser og menneskelige ressourcer samt beskyttelse og forbedring af miljøet
c)
en passende fordeling af de til rådighed værende finansielle midler mellem de prioriterede akser og navnlig, hvor det er relevant, et passende finansieringsniveau for aktiviteter, der henhører under afsnit IV, kapitel I (prioriteret akse 1: foranstaltninger med henblik på tilpasning af EF-fiskerflåden)
d)
fremme af de aktiviteter, der bidrager til Lissabon-strategien.
Der tilskyndes til aktiviteter, der sigter mod at fremme et bæredygtigt beskæftigelsesniveau i fiskerisektoren, navnlig ved at forbedre jobbenes kvalitet, skaffe unge adgang til erhvervet og stimulere innovationen i hele sektoren
e)
fremme af de aktiviteter, der bidrager til Göteborg-strategien, og navnlig af dem, der styrker miljødimensionen i fiskerisektoren.
Der tilskyndes til aktiviteter, der sigter mod at mindske indvirkningen af fiskerisektorens aktiviteter på miljøet og mod at fremme miljøvenlige produktionsmetoder
f)
forbedring af situationen for de menneskelige ressourcer i fiskerisektoren ved hjælp af aktiviteter, der sigter mod at opgradere og diversificere de faglige kvalifikationer, udvikle livslang læring og forbedre arbejdsvilkårene og sikkerheden
g)
tilskyndelse til aktiviteter med stor nytteværdi gennem udvikling af innovative kapaciteter, der medfører høje kvalitetsnormer og opfylder forbrugernes behov for fiskerivarer og akvakulturprodukter.
Der tilskyndes til aktiviteter, der fremmer gennemsigtigheden af miljøvenlige produktionsmetoder over for forbrugerne
h)
bidrage til en bedre forsyning og en bæredygtig udvikling af fællesskabsmarkedet for fiskerivarer og akvakulturprodukter
i)
fremme, i de forskellige faser af gennemførelsen af det operationelle program, af kønsbalancen i fiskerisektoren ved hjælp af aktiviteter, der navnlig sigter mod at mindske den kønsbaserede opdeling på arbejdsmarkedet
j)
fremme af en integreret bæredygtig udvikling af fiskeriområderne gennem fremme af det naturlige potentiale og forbedring af livskvaliteten
k)
forbedring, hvor det er relevant, af den institutionelle og administrative kapacitet med henblik på en god forvaltningspraksis i forbindelse med den fælles fiskeripolitik og en effektiv gennemførelse af det operationelle program.
Artikel 20
Det operationelle programs indhold
1. Det operationelle program skal omfatte følgende:
a)
en sammenfatning af situationen på de støtteberettigede politikområder med hensyn til stærke og svage punkter
b)
en beskrivelse af og en begrundelse for de valgte prioriterede akser under hensyntagen til den relevante del af den nationale strategiplan og de vejledende principper, der er fastlagt i artikel 19, samt den forventede virkning af den forhåndsevaluering, der er omhandlet i artikel 48
c)
særlige mål for hver enkelt prioriteret akse. Målene skal, hvis det er muligt, kvantificeres med et begrænset antal indikatorer under hensyn til proportionalitetsprincippet. Indikatorerne skal gøre det muligt at måle fremskridtene i forhold til udgangspunktet og de særlige måls effektivitet fastsat for hver enkelt prioriteret akse
d)
en kort beskrivelse af de vigtigste foranstaltninger til gennemførelse af de prioriterede akser
e)
oplysninger om, hvordan det komplementerer foranstaltningerne inden for rammerne af ELFUL, strukturfondene og Samhørighedsfonden, når det er relevant
f)
en finansieringsplan med to tabeller, der hver, hvis det er relevant, separat angiver, hvilke bevillinger der er afsat til konvergensmålet og til formål uden for konvergensmålet:
i)
en tabel med en fordeling for hvert år af det samlede planlagte tilskud fra EFF
ii)
en tabel, som for hele programmeringsperioden og for hver enkelt prioriteret akse viser, hvilket fællesskabstilskud og hvilke nationale offentlige tilskud der planlægges tildelt, hvor stort et tilskud der tildeles fra EFF til hver prioriteret akse, og hvilket beløb der er forbeholdt teknisk bistand
g)
gennemførelsesbestemmelserne for det operationelle program, herunder:
i)
medlemsstatens udpegning af de enheder, der er omhandlet i artikel 58
ii)
en beskrivelse af evaluerings- og overvågningssystemerne og overvågningsudvalgets sammensætning, jf. artikel 63
iii)
oplysning om, hvilket kompetent organ der skal modtage betalinger fra Kommissionen, og om, hvilket eller hvilke organer der har ansvaret for betalinger til støttemodtagerne
iv)
fastsættelse af procedurer for pengestrømmenes tilvejebringelse og cirkulation, der sikrer deres gennemsigtighed
v)
elementer til sikring af oplysning om og offentlig omtale af det operationelle program som omhandlet i artikel 51
vi)
en beskrivelse af de procedurer for udveksling af elektroniske data, som Kommissionen og medlemsstaten har aftalt for at overholde de betalings-, overvågnings- og evalueringskrav, der er fastsat i denne forordning.
h)
oplysning om anvendelsen af artikel 8.
2. For hver af de prioriterede akser, der er omhandlet i afsnit IV, fastsætter medlemsstaterne i det operationelle program betingelserne og procedurerne for deres anvendelse. I programmet angives det tydeligt, hvad der er formålet med de enkelte planlagte prioriterede akser.
AFSNIT IV
PRIORITEREDE AKSER
KAPITEL I
Prioriteret akse 1: foranstaltninger med henblik på tilpasning af EF-fiskerflåden
Artikel 21
Anvendelsesområde
Støtte fra EFF, der er målrettet mod tilpasning af EF-fiskerflåden, skal vedrøre følgende:
a)
offentlig støtte til ejere af fiskerfartøjer og fiskere, der berøres af planer for justering af fiskeriindsatsen, hvis disse indgår i følgende:
i)
genopretningsplaner som omhandlet i artikel 5 i forordning (EF) nr. 2371/2002
ii)
hasteforanstaltninger som omhandlet i artikel 7 og 8 i forordning (EF) nr. 2371/2002
iii)
det forhold, at en fiskeriaftale mellem Fællesskabet og et tredjeland ikke er blevet forlænget, eller at fiskerimulighederne er blevet kraftigt nedskåret i henhold til en international aftale eller en anden ordning
iv)
forvaltningsplaner som omhandlet i artikel 6 i forordning (EF) nr. 2371/2002
v)
foranstaltninger som omhandlet i artikel 9 og 10 i forordning (EF) nr. 2371/2002
vi)
nationale ordninger for udtagning af fartøjer som led i de forpligtelser, der er fastsat i artikel 11-16 i forordning (EF) nr. 2371/2002 vedrørende justering af EF-fiskerflådens fiskerikapacitet
b)
offentlig støtte til midlertidigt ophør som omhandlet i artikel 24, stk. 1, nr. vii)
c)
investeringer om bord på fiskerfartøjer og selektivitet i henhold til artikel 25
d)
offentlig støtte til kystfiskeri af mindre omfang i henhold til artikel 26
e)
socioøkonomisk kompensation i forbindelse med forvaltning af EF-fiskerflåden i henhold til artikel 27
f)
offentlig støtte som led i rednings- og omstruktureringsplaner i henhold til Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (11).
Artikel 22
Indhold af planerne for justering af fiskeriindsatsen
1. Medlemsstaterne fastlægger i den nationale strategiplan deres politik for justering af fiskeriindsatsen med henblik på at opfylde forpligtelserne i artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2371/2002. Finansieringen af de aktiviteter, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. i), skal gives prioritet.
2. Planerne for justering af fiskeriindsatsen kan omfatte alle de relevante foranstaltninger i dette kapitel.
3. I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. i), ii) og iv), vedtager medlemsstaterne planerne for justering af fiskeriindsatsen senest seks måneder efter, at Rådet eller Kommissionen har truffet afgørelse.
I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. iii), vedtager medlemsstaterne planerne for justering af fiskeriindsatsen for de berørte fiskerfartøjer og fiskere senest seks måneder efter at være blevet underrettet af Kommissionen.
4. Hvert år giver medlemsstaterne i de årlige og endelige gennemførelsesrapporter, jf. artikel 67, meddelelse om de resultater, de har opnået i forbindelse med gennemførelsen af deres planer for justering af fiskeriindsatsen. Resultaterne måles ved hjælp af relevante indikatorer, som er fastsat i de operationelle programmer.
Artikel 23
Offentlig støtte til endeligt ophør af fiskerivirksomhed
1. EFF bidrager til at finansiere fiskerfartøjers endelige ophør med fiskerivirksomhed, hvis dette ophør sker som led i en plan for justering af fiskeriindsatsen som omhandlet i artikel 21, litra a). Som fiskerfartøjers endelige ophør med fiskerivirksomhed betragtes kun
a)
ophugning af fiskerfartøjer
b)
genanvendelse af dem under en medlemsstats flag og registrering i Fællesskabet til andre formål end fiskeri
c)
genanvendelse af dem til at danne kunstige rev. Medlemsstaterne sørger for, at der inden sådanne aktiviteter foretages en miljøkonsekvensundersøgelse, og at de bidrager til målene i artikel 38, stk. 2, litra a).
Den offentlige støtte til endeligt ophør af fiskeri betales til ejerne af fiskerfartøjerne på grundlag af fartøjets fiskerikapacitet og eventuelt den dermed forbundne fiskerilicens.
2. Fartøjers endelige ophør med fiskerivirksomhed programmeres som nationale ordninger for udtagning af fiskerfartøjer af højst to års varighed fra datoen for deres ikrafttræden.
3. For at lette gennemførelsen af planerne for justering af fiskeriindsatsen kan medlemsstaterne udskrive offentlige udbud eller forslagsindkaldelser.
Medlemsstaterne kan også fastsætte den offentlige støttes størrelse under hensyntagen til den bedste omkostningseffektivitet på grundlag af objektive kriterier som f.eks.:
a)
fiskerfartøjets pris på det nationale marked eller dets forsikringsværdi
b)
fiskerfartøjets omsætning
c)
fiskerfartøjets alder og tonnage udtrykt i BT eller motoreffekt udtrykt i kW.
Artikel 24
Offentlig støtte til midlertidigt ophør af fiskerivirksomhed
1. EFF kan i perioden 2007-2013 bidrage til finansiering af støtteforanstaltninger for midlertidigt ophør med fiskerivirksomhed til fiskere og ejere af fiskerfartøjer for en periode på højst:
i)
tolv måneder, som kan forlænges med endnu tolv måneder i forbindelse med de planer for justering af fiskeriindsatsen, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. i)
ii)
tre måneder, hvis det drejer sig om hasteforanstaltninger truffet af medlemsstaterne som omhandlet i artikel 8 i forordning (EF) nr. 2371/2002 i forbindelse med de planer for justering af fiskeriindsatsen, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. ii)
iii)
seks måneder, hvis det drejer sig om hasteforanstaltninger truffet af Kommissionen som omhandlet i artikel 7 i forordning (EF) nr. 2371/2002 i forbindelse med de planer for justering af fiskeriindsatsen, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. ii)
iv)
seks måneder, som kan forlænges med op til yderligere seks måneder i forbindelse med de planer for justering af fiskeriindsatsen, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. iii)
v)
otte måneder i forbindelse med de planer for justering af fiskeriindsatsen, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. iv), og forvaltningsplaner vedtaget på nationalt plan inden for rammerne af Fællesskabets bevarelsesforanstaltninger, såfremt sådanne planer fastsætter en gradvis reduktion af fiskeriindsatsen
vi)
tre måneder i forbindelse med de rednings- og omstruktureringsplaner, der er omhandlet i artikel 21, litra f), i den periode, hvor motorerne udskiftes
vii)
seks måneder i tilfælde af en naturkatastrofe, lukning af fiskeriet besluttet af medlemsstaterne af hensyn til folkesundheden eller en anden usædvanlig begivenhed, der ikke skyldes ressourcebevarende foranstaltninger.
2. Det finansielle tilskud fra EFF til foranstaltningerne i stk. 1, nr. i)-vi), for hver medlemsstat for hele perioden 2007-2013 må ikke overstige den højeste af følgende to tærskler: 1 mio. EUR eller 6 % af Fællesskabets finansielle støtte til sektoren i den pågældende medlemsstat.
Disse tærskler kan dog fraviges efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
3. Der kan ikke ydes godtgørelser eller anden støtte i henhold til denne forordning for tilbagevendende sæsonbestemt indstilling af fiskeriet.
Artikel 25
Investeringer om bord på fiskerfartøjer og selektivitet
1. EFF kan kun bidrage til finansiering af udstyr og til modernisering af fiskerfartøjer på fem år eller derover på de betingelser, der er fastsat i denne artikel, og i henhold til bestemmelserne i kapitel III i forordning (EF) nr. 2371/2002.
2. Sådanne investeringer kan vedrøre forbedring af sikkerheden om bord, arbejdsforholdene, hygiejnen, produktkvaliteten, energieffektiviteten og selektiviteten, forudsat at det ikke øger fartøjernes fiskerikapacitet.
Der ydes ikke støtte til bygning af fiskerfartøjer eller til udvidelse af lastrum.
3. EFF kan bidrage til én udskiftning af motoren pr. fartøj på følgende betingelser:
a)
for fartøjer som defineret i artikel 26, stk. 1: den nye motor har samme effekt som den gamle eller lavere effekt
b)
for andre end de i litra a) omhandlede fartøjer med en længde overalt på op til 24 m: den nye motor har mindst 20 % lavere effekt end den gamle
c)
for trawlere med en længde overalt på over 24 m: den nye motor har mindst 20 % lavere effekt end den gamle, fartøjet er omfattet af en rednings- og omstruktureringsplan som omhandlet i artikel 21, litra f), og det går over til en mindre brændstofkrævende fangstmetode.
4. Den motoreffektreduktion, der er omhandlet i stk. 3, litra b) og c), kan opnås af en gruppe fartøjer for hver af de fartøjskategorier, der er omhandlet i nærværende stykkes litra b) og c).
5. Betingelserne for gennemførelse af aktiviteterne fastsat i stk. 4, kan fastsættes efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
6. EFF kan bidrage til finansiering af udstyr og modernisering:
a)
der gør det muligt at opbevare fangster om bord, som det ikke længere er tilladt at genudsætte
b)
der indgår i projekter, som omfatter forberedelse eller afprøvning af nye tekniske foranstaltninger for en begrænset periode, som skal fastsættes af Rådet eller Kommissionen
c)
der reducerer fiskeriets indvirkning på ikke-kommercielle arter
d)
der reducerer fiskeriets indvirkning på økosystemer og havbunden
e)
der skal beskytte fangster og redskaber mod vilde prædatorer, bl.a. gennem ændring af det materiale, som dele af fiskeredskaberne er fremstillet af, forudsat at dette ikke øger fiskeriindsatsen eller undergraver fiskeredskabernes selektivitet, og at alle relevante foranstaltninger træffes for at undgå at skade prædatorerne fysisk.
7. EFF kan bidrage til finansiering af investeringer, der skal gøre fiskeredskaberne mere selektive, herunder op til to udskiftninger af fiskeredskaber i hele perioden 2007-2013, forudsat at
a)
det pågældende fiskerfartøj er omfattet af en plan for justering af fiskeriindsatsen som omhandlet i artikel 21, litra a), nr. i), ændrer sin fangstmetode og forlader det pågældende fiskeri for at overgå til et andet fiskeri, hvor ressourcetilstanden gør det muligt at fiske,
eller
b)
de nye redskaber er mere selektive og opfylder anerkendte miljøkriterier og -regler, som er mere vidtrækkende end de gældende forpligtelser i henhold til fællesskabsretten.
8. EFF kan bidrage til finansiering af den første udskiftning af fiskeredskaber
a)
for at sikre overholdelse af nye tekniske krav til selektivitet i fællesskabretten. Der kan ydes støtte indtil den dato, hvor kravene bliver obligatoriske, eller undtagelsesvis i en kort periode efter den pågældende dato, som kan fastsættes i den berørte fællesskabsret
b)
for at reducere fiskeriets indvirkning på ikke-kommercielle arter.
Artikel 26
Kystfiskeri af mindre omfang
1. Ved anvendelsen af denne artikel forstås ved »kystfiskeri af mindre omfang« fiskeri, der udøves af fartøjer med en længde overalt på under 12 m, såfremt disse ikke anvender trukne redskaber som anført i skema 3 i bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 26/2004 af 30. december 2003 om et EF-fiskerflåderegister (12).
2. Hvis EFF yder støtte til finansiering af foranstaltninger i henhold til artikel 25 til fordel for kystfiskeri af mindre omfang, kan den sats for private tilskud, der er anført i gruppe 2 i skemaet i bilag II, nedsættes med 20 procentpoint.
3. EFF kan bidrage til finansiering af de socioøkonomiske foranstaltninger i artikel 27 til fordel for kystfiskeri af mindre omfang.
4. EFF kan bidrage til betaling af præmier til fiskere og ejere af fiskerfartøjer, der er beskæftiget med kystfiskeri af mindre omfang:
a)
for at forbedre forvaltningen og kontrollen af betingelserne for adgang til bestemte fiskeriområder
b)
for at fremme tilrettelæggelsen af produktions-, forarbejdnings- og afsætningskæden for fiskerivarer
c)
for at tilskynde til frivillige tiltag, der går ud på at reducere fiskeriindsatsen for at bevare ressourcerne
d)
for at tilskynde til anvendelse af teknologiske innovationer (mere selektive fangstmetoder, der er mere vidtgående end eksisterende forpligtelser i fællesskabslovgivningen, eller innovationer for at beskytte redskaber og fangster mod prædatorer), som ikke øger fiskeriindsatsen
e)
for at forbedre faglige kvalifikationer og sikkerhedsuddannelsen.
Artikel 27
Socioøkonomisk kompensation i forbindelse med forvaltning af EF-fiskerflåden
1. EFF kan bidrage til finansiering af følgende socioøkonomiske foranstaltninger, som medlemsstaterne foreslår for fiskere, der berøres af udviklingen inden for fiskeriet:
a)
diversificering af aktiviteterne, så der skabes alternative beskæftigelsesmuligheder for fiskere
b)
opgradering af de faglige kvalifikationer, navnlig hos unge fiskere
c)
planer for omskoling til jobmuligheder uden for havfiskeri
d)
tidlig afgang fra fiskeriet, herunder førtidspensionering
e)
engangskompensation til fiskere, som har arbejdet om bord på et fartøj i mindst 12 måneder som fiskere, forudsat at det fiskerfartøj, på hvilket modtagerne har arbejdet, er omfattet af endeligt ophør, jf. artikel 23. Denne kompensation skal tilbagebetales pro rata temporis, hvis modtagerne vender tilbage som fiskere inden for et tidsrum på mindre end ét år efter modtagelsen.
2. EFF kan yde individuelle præmier til fiskere under 40 år, som kan godtgøre, at de har arbejdet mindst fem år som fiskere eller har en tilsvarende erhvervsuddannelse, og som for første gang erhverver delvis eller fuld ejendomsret til et fiskerfartøj udstyret til havfiskeri, der har en længde overalt på under 24 m, og er på mellem 5 og 30 år.
3. Præmien må ikke overstige 15 % af omkostningerne til erhvervelsen af ejendomsretten eller overstige 50 000 EUR.
4. Betingelserne i henhold til stk. 1, litra e), og stk. 2, kan ændres efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
KAPITEL II
Prioriteret akse 2: akvakultur, indlandsfiskeri, forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter
Artikel 28
Anvendelsesområde for intervention i akvakulturproduktion
1. Støtte, der er målrettet mod akvakulturproduktion, kan ydes til følgende:
a)
foranstaltninger til produktive investeringer i akvakultur
b)
miljøvenlige akvakulturforanstaltninger
c)
folkesundhedsforanstaltninger
d)
dyresundhedsforanstaltninger.
2. Overdragelse af ejendomsretten til en virksomhed er ikke berettiget til fællesskabsstøtte.
3. Støtte i henhold til stk. 1 kan bidrage til livslang læring.
4. Foretages der aktiviteter som omhandlet i artikel 29, 31 og 32 for at garantere overholdelse af standarder for miljø, menneskers og dyrs sundhed, hygiejne eller dyrevelfærd i henhold til fællesskabslovgivningen, kan der ydes støtte indtil det tidspunkt, hvor standarderne bliver obligatoriske for virksomhederne.
5. Medlemsstaterne skal sørge for, at der findes passende mekanismer til at undgå uheldige virkninger, specielt risikoen for overskydende produktionskapacitet eller uheldig indvirkning på bevarelsen af fiskeressourcerne.
6. Der ydes kun støtte til de aktiviteter, der er omhandlet i bilag II til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (13), såfremt der er forelagt de oplysninger, som kræves i nævnte direktivs bilag IV.
Artikel 29
Foranstaltninger til produktive investeringer i akvakultur
1. EFF kan yde støtte til investeringer inden for opførelse, udvidelse, udrustning og modernisering af produktionsanlæg særligt med henblik på at forbedre arbejdsvilkårene, hygiejnen, folke- og dyresundheden og produktkvaliteten, reducere de negative konsekvenser eller styrke de positive virkninger for miljøet. Investeringerne skal bidrage til et eller flere af følgende mål:
a)
omlægning til nye arter og produktion af arter med gode afsætningsudsigter
b)
gennemførelse af akvakulturmetoder, der i betragtelig grad reducerer de negative konsekvenser eller styrker de positive virkninger for miljøet sammenholdt med de metoder, der normalt anvendes inden for akvakultursektoren
c)
støtte til traditionelle akvakulturaktiviteter, som er vigtige for at bevare og udvikle både den økonomiske og sociale struktur og miljøet
d)
støtte til indkøb af udstyr, der skal beskytte anlæggene mod vilde prædatorer
e)
forbedring af arbejds- og sikkerhedsforhold for personer beskæftiget med akvakultur.
2. Investeringsstøtten begrænses til:
a)
mikrovirksomheder samt små og mellemstore virksomheder
b)
virksomheder som ikke er omfattet af definitionen i artikel 3, litra f), med færre end 750 ansatte eller med en omsætning på under 200 mio. EUR.
3. Uanset stk. 2 kan der ydes støtte til alle virksomheder i regionerne i EU's yderste periferi og på perifere græske øer.
4. Medlemsstaterne sikrer, at mikrovirksomheder og små virksomheder gives prioritet.
Artikel 30
Miljøvenlige akvakulturforanstaltninger
1. EFF kan bidrage til ydelsen af kompensation for anvendelse af akvakulturproduktionsmetoder, som er med til at beskytte og forbedre miljøet og bevare naturen.
2. Formålet med støtten er at fremme:
a)
akvakulturformer, der omfatter beskyttelse og styrkelse af miljøet, naturressourcerne og den genetiske diversitet samt forvaltning af landskabet og traditionelle kendetegn i akvakulturområder
b)
deltagelse i den fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision, som blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 761/2001 af 19. marts 2001 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS) (14)
c)
økologisk akvakultur, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler (15)
d)
bæredygtig akvakultur, som er forenelig med særlige miljøbegrænsninger som følge af udpegelsen af Natura 2000-områder i overensstemmelse med Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (16).
3. For at modtage kompensation i henhold til denne artikel skal modtagerne heraf forpligte sig til i mindst fem år at anvende miljøvenlige akvakulturforanstaltninger, der er mere vidtgående end anvendelse af normal god akvakulturpraksis. For så vidt angår støtte ydet i henhold til stk. 2, litra a), skal de miljøvenlige fordele ved sådanne akvakulturforanstaltninger påvises ved en forhåndsanalyse, der skal gennemføres af kompetente organer, som medlemsstaten har udpeget.
4. Medlemsstaterne beregner kompensationerne på grundlag af et eller flere af følgende kriterier:
a)
indkomsttab
b)
ekstraudgifter, der kan opstå som følge af anvendelsen af miljøvenlige akvakulturmetoder
c)
behovet for at yde støtte til gennemførelse af projektet
d)
særlige ulemper eller investeringsudgifter for enheder inden for eller nær Natura 2000-områder.
5. Der ydes en engangskompensation:
a)
i henhold til stk. 2, litra a), på grundlag af et maksimumsbeløb pr. hektar af virksomhedens areal, som miljøvenlige akvakulturforanstaltninger finder anvendelse på
b)
i henhold til stk. 2, litra c), for en periode på højst to år i den periode, hvor virksomheden omstilles til økologisk produktion
c)
i henhold til stk. 2, litra d), for en periode på højst to år, der ligger efter datoen for afgørelsen om oprettelse af Natura 2000-området og kun for akvakulturenheder, der eksisterede før denne afgørelse.
Artikel 31
Folkesundhedsforanstaltninger
EFF kan yde kompensation til bløddyrsopdrættere for midlertidigt ophør med høst af opdrættede bløddyr. Der kan, hvis kontaminering af bløddyr som følge af spredning af toksisk plankton eller forekomst af biotoksinholdigt plankton medfører, at høsten af hensyn til folkesundheden indstilles, ydes kompensation:
-
i mere end fire måneder i træk,
eller
-
hvis tabet som følge af indstillingen af høsten beløber sig til mere end 35 % af den pågældende virksomheds årsomsætning beregnet på grundlag virksomhedens gennemsnitsomsætning i de foregående tre år.
Der kan højst ydes kompensation i 12 måneder i hele programmeringsperioden.
Artikel 32
Dyresundhedsforanstaltninger
EFF kan bidrage til finansiering af kontrol med og eliminering af sygdomme inden for akvakultur i henhold til Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærområdet (17).
Artikel 33
Indlandsfiskeri
1. Ved »indlandsfiskeri« forstås i denne artikel fiskeri udført i kommercielt øjemed af fartøjer, der udelukkende fisker i indre farvande eller ved andre anordninger, der anvendes i forbindelse med isfiskeri.
2. Støtte til indlandsfiskeri kan omfatte investeringer til opførelse, udvidelse, udrustning og modernisering af faciliteter til indlandsfiskeri med henblik på at forbedre sikkerheden, arbejdsvilkårene, hygiejnen og produktkvaliteten, folke- og dyresundheden eller at reducere de negative konsekvenser eller styrke de positive virkninger for miljøet.
Investeringerne om bord på fartøjerne kan støttes efter de relevante bestemmelser i artikel 25.
3. EFF kan støtte ombygning af fartøjer, der anvendes i indlandsfiskeri, til andet end fiskeri. De nationale myndigheder træffer passende foranstaltninger til at sikre, at fartøjer, der modtager støtte fra EFF i henhold til dette stykke, ikke vender tilbage til fiskeriet.
4. Hvis der i en fællesskabsretsakt er fastsat foranstaltninger til artsgenopretning i indre farvande, kan EFF yde støtte til foranstaltninger til midlertidigt ophør med fiskeri i indre farvande for fiskere og ejere af fiskerfartøjer, der udelukkende opererer i indre farvande. Støtten begrænses til højst 12 måneder i hele programmeringsperioden og for de pågældende fartøjer.
5. Overdragelse af ejendomsretten til en virksomhed er ikke berettiget til fællesskabsstøtte.
6. Med forbehold af stk. 3 og 4 er endeligt eller midlertidigt ophør af fiskeri og bygning af fartøjer til fiskeri i indre farvande ikke støtteberettiget.
7. Investeringer er ikke støtteberettiget, hvis der er risiko for, at de bringer balancen mellem fiskerflådens størrelse og de fiskeressourcer, der er til rådighed, i fare.
8. Forvaltningsmyndigheden træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at fartøjer, der modtager støtte fra EFF i henhold til denne artikel, fortsat udelukkende fisker i indre farvande.
Artikel 34
Investeringer i forarbejdning og afsætning
1. EFF kan støtte investeringer i forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter.
2. Overdragelse af ejendomsretten til en virksomhed er ikke berettiget til fællesskabsstøtte.
3. EFF kan også støtte livslang læring.
4. Investeringer er ikke berettiget til støtte, hvis de vedrører fiskerivarer og akvakulturprodukter, som er bestemt til at blive anvendt og forarbejdet til andre formål end konsum, medmindre investeringerne udelukkende vedrører behandling, forarbejdning og afsætning af affald fra fiskerivarer og akvakulturprodukter.
5. Foretages der aktiviteter for at garantere overholdelse af standarder for miljø, menneskers og dyrs sundhed, hygiejne eller dyrevelfærd i henhold til fællesskabslovgivningen, kan der ydes støtte, indtil det tidspunkt, hvor standarderne bliver obligatoriske for virksomhederne.
Artikel 35
Støtteberettigede foranstaltninger inden for forarbejdning og afsætning
1. EFF kan yde støtte ved opførelse, udvidelse, udrustning og modernisering af virksomheder, for så vidt der navnlig sigtes mod at gennemføre et eller flere af følgende mål:
a)
forbedring af arbejdsvilkårene
b)
forbedring og overvågning af sundheds- og hygiejneforholdene samt produktkvaliteten
c)
fremstilling af højkvalitetsprodukter til nichemarkeder
d)
mindskelse af de negative konsekvenser for miljøet
e)
større anvendelse af mindre udnyttede arter, biprodukter og affald
f)
fremstilling eller afsætning af nye produkter ved anvendelse af ny teknologi eller udvikling af innovative produktionsmetoder
g)
afsætning af produkter, der hovedsagelig stammer fra lokale landinger og akvakultur.
2. Investeringerne skal først og fremmest tage sigte på at fremme bæredygtig beskæftigelse inden for fiskerisektoren.
3. Investeringsstøtten begrænses til:
a)
mikrovirksomheder samt små og mellemstore virksomheder
b)
virksomheder som ikke er omfattet af artikel 3, litra f), med færre end 750 ansatte eller med en omsætning på under 200 mio. EUR.
4. Uanset stk. 3 kan der ydes støtte til alle virksomheder i regionerne i EU's yderste periferi og på perifere græske øer.
5. Medlemsstaterne sikrer, at mikrovirksomheder og små virksomheder gives prioritet.
6. Der ydes ikke fællesskabsstøtte til investeringer i detailhandelen.
KAPITEL III
Prioriteret akse 3: foranstaltninger af fælles interesse
Artikel 36
Anvendelsesområde
1. EFF kan støtte foranstaltninger af fælles interesse med et bredere anvendelsesområde end foranstaltninger, som private virksomheder normalt træffer, og som bidrager til at gennemføre den fælles fiskeripolitiks mål.
2. Sådanne foranstaltninger kan omfatte:
a)
kollektive aktioner
b)
beskyttelse og udvikling af den akvatiske fauna og flora
c)
fiskerihavne, landingssteder og nødhavne
d)
udvikling af nye markeder og forbrugerkampagner
e)
pilotprojekter
f)
ombygning af fiskerfartøjer med henblik på anvendelse til andre formål.
Artikel 37
Kollektive aktioner
EFF kan støtte foranstaltninger af fælles interesse, som gennemføres med aktiv deltagelse af operatørerne selv eller organisationer, der handler på producenternes vegne, eller andre organisationer, medlemsstaten har anerkendt, for så vidt foranstaltningerne især har til formål at:
a)
bidrage bæredygtigt til bedre forvaltning eller bevarelse af ressourcerne
b)
fremme selektive fiskerimetoder eller fiskeredskaber og nedbringelse af bifangster
c)
fjerne mistede fangstredskaber fra havbunden for at bekæmpe spøgelsesfiskeri
d)
forbedre arbejdsvilkårene og sikkerheden
e)
bidrage til at skabe åbenhed på markederne for fiskerivarer og akvakulturprodukter, herunder sporbarhed
f)
forbedre kvalitet og fødevaresikkerhed
g)
udvikle, omstrukturere eller forbedre akvakulturanlæg
h)
foretage investeringer vedrørende produktions-, forarbejdnings- eller afsætningsudstyr og infrastruktur, herunder til affaldsbehandling
i)
opgradere de faglige kvalifikationer eller udvikle nye uddannelsesmetoder og -værktøjer
j)
fremme partnerskab mellem forskere og operatører inden for fiskerisektoren
k)
oprette netværk og udveksle oplysninger og bedste praksis mellem organisationer til fremme af ligestilling mellem mænd og kvinder og andre interessenter
l)
bidrage til at nå målene for kystfiskeri med mindre fartøjer som omhandlet i artikel 26, stk. 4, i denne forordning
m)
forbedre forvaltningen og kontrollen af betingelserne for adgang til fiskeriområder, især ved udarbejdelse af lokale forvaltningsplaner godkendt af de kompetente nationale myndigheder
n)
oprette producentorganisationer anerkendt i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter (18) og muliggøre omstrukturering af disse samt gennemførelse af deres planer om kvalitetsforbedring
o)
udføre feasibility-undersøgelser i forbindelse med fremme af partnerskaber med tredjelande i fiskerisektoren.
Støtte i henhold til litra n) ydes i højst tre år efter datoen for anerkendelsen eller datoen for afgørelsen om omstrukturering af producentorganisationen og skal være gradvis faldende i denne treårsperiode.
Artikel 38
Foranstaltninger til beskyttelse og udvikling af den akvatiske fauna og flora
1. EFF kan støtte foranstaltninger af fælles interesse, der skal beskytte og udvikle den akvatiske fauna og flora, samtidig med at vandmiljøet forbedres.
2. Sådanne foranstaltninger skal vedrøre:
a)
bygning eller etablering af faste eller mobile anlæg med henblik på at beskytte og udvikle den akvatiske fauna og flora,
eller
b)
genoprettelse af indre vandveje, herunder vandrende arters gydepladser og vandringsveje,
eller
c)
beskyttelse og forbedring af miljøet inden for rammerne af Natura 2000, hvis foranstaltningerne direkte vedrører fiskeriaktiviteter, bortset fra driftsomkostninger.
Direkte udsætning er dog ikke støtteberettiget, medmindre det udtrykkeligt er en bevaringsforanstaltning i henhold til en fællesskabsretsakt.
3. Aktionerne skal gennemføres af offentlige eller halvoffentlige organer, anerkendte handelssammenslutninger eller andre organer, som medlemsstaten har udpeget til det formål.
Artikel 39
Fiskerihavne, landingssteder og nødhavne
1. EFF kan støtte investeringer i eksisterende offentlige eller private fiskerihavne af interesse for alle de fiskere og akvakulturproducenter, der bruger dem, og som har til formål at forbedre de tjenesteydelser, som tilbydes.
EFF kan også støtte investeringer til omstrukturering af landingssteder og til forbedring af forholdene for fisk, der landes af kystfiskere på eksisterende landingssteder, der er udpeget af de kompetente nationale myndigheder.
2. Sådanne investeringer skal navnlig vedrøre:
a)
forbedring af forholdene for landing, forarbejdning og opbevaring af fiskerivarer og akvakulturprodukter i havnene og auktionering
b)
brændstof-, is-, vand- og elforsyning
c)
udstyr til vedligeholdelse og reparation af fiskerfartøjer
d)
bygning, modernisering og udvidelse af kajer, der øger sikkerheden ved landing og lastning
e)
elektronisk forvaltning af fiskeriaktiviteter
f)
forbedring af sikkerhed og arbejdsvilkår
g)
opbevaring og behandling af affald
h)
foranstaltninger til nedbringelse af genudsætning.
3. Med henblik på at forbedre fiskernes sikkerhed kan EFF også støtte sikkerhedsrelaterede investeringer i forbindelse med bygning eller modernisering af små nødhavne.
Artikel 40
Udvikling af nye markeder og forbrugerkampagner
1. EFF kan støtte foranstaltninger af fælles interesse med henblik på at føre en kvalitets- og forædlingspolitik og udvikle nye markeder eller forbrugerkampagner for fiskerivarer og akvakulturprodukter.
2. Aktiviteterne må ikke gælde varemærker eller henvise til bestemte lande eller geografiske områder, medmindre det drejer sig om produkter, der er anerkendt i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (19).
3. Sådanne foranstaltninger skal navnlig vedrøre:
a)
gennemførelse af regionale, nationale eller tværnationale salgsfremstød for fiskerivarer og akvakulturprodukter
b)
forsyning af markedet med arter, som der er overskud af, eller som er underudnyttede, og som normalt genudsættes eller ikke er af erhvervsmæssig interesse
c)
gennemførelse af en kvalitetspolitik for fiskerivarer og akvakulturprodukter
d)
fremme af produkter, der er blevet til ved hjælp af miljøvenlige metoder
e)
fremme af produkter, der er anerkendt i henhold til forordning (EF) nr. 510/2006
f)
kvalitetscertificering, herunder indførelse af et mærke og certificering af produkter, der er fanget eller opdrættet ved hjælp af miljøvenlige produktionsmetoder
g)
kampagner til forbedring af fiskerivarers, akvakulturprodukters og fiskerisektorens image
h)
gennemførelse af markedsundersøgelser.
Artikel 41
Pilotprojekter
1. EFF kan støtte pilotprojekter, herunder eksperimenterende brug af mere selektive fangstmetoder, der går ud på at erhverve og udbrede ny teknisk viden, og som gennemføres af en erhvervsdrivende, en anerkendt handelssammenslutning eller et andet organ, som medlemsstaten har udpeget til det formål, i partnerskab med et videnskabeligt eller teknisk organ.
2. Pilotprojekterne i stk. 1 kan:
a)
på betingelser, der ligner de reelle produktionsbetingelser, afprøve, om en nyskabende teknologi er teknisk eller økonomisk levedygtig for derigennem at erhverve og udbrede teknisk og økonomisk viden om den afprøvede teknologi
b)
bruges til at afprøve forvaltningsplaner og planer for fordeling af fiskeriindsatsen, herunder eventuelt oprettelse af zoner med forbud mod fiskeri, for at evaluere de biologiske og økonomiske konsekvenser, og forsøgsudsætning
c)
udvikle og afprøve metoder, der forbedrer redskabsselektiviteten, reducerer bifangster, genudsætninger eller miljøpåvirkninger, navnlig på havbunden
d)
afprøve alternative typer af fiskeriforvaltningsteknikker.
Et pilotprojekt skal altid følges op videnskabeligt, således at der kan opnås brugbare resultater.
3. Der skal udarbejdes tekniske rapporter, som er tilgængelige for offentligheden, om resultaterne af de pilotprojekter, der finansieres i henhold til stk. 1.
Artikel 42
Ombygning af fiskerfartøjer med henblik på anvendelse til andre formål
EFF kan yde støtte til ombygning af fiskerfartøjer under en medlemsstats flag og registreret i Fællesskabet med henblik på anvendelse til uddannelses- eller forskningsformål inden for fiskerisektoren eller til andre aktiviteter end fiskeri. Disse aktiviteter er begrænset til at foregå i offentligt eller halvoffentligt regi.
KAPITEL IV
Prioriteret akse 4: bæredygtig udvikling af fiskeriområder
Artikel 43
Støtteområder
1. EFF kan som supplement til de øvrige fællesskabsinstrumenter yde støtte til bæredygtig udvikling og forbedring af livskvaliteten i de støtteberettigede fiskeriområder som led i en overordnet strategi, der skal støtte gennemførelsen af den fælles fiskeripolitiks mål, især under hensyntagen til dens socioøkonomiske virkninger.
2. Formålet med foranstaltningerne til bæredygtig udvikling af fiskeriområderne er:
a)
at bevare den økonomiske og sociale velstand i disse områder og udnytte fiskerivarerne og akvakulturprodukterne bedre
b)
at bevare og udvikle arbejdspladser i fiskeriområderne ved hjælp af støtte til diversificering eller økonomisk og social omstrukturering af områder, der står over for socioøkonomiske vanskeligheder som følge af ændringer i fiskerisektoren
c)
at fremme kystmiljøets kvalitet
d)
at fremme det nationale og tværnationale samarbejde mellem fiskeriområder.
3. Et fiskeriområde, der udvælges til at modtage støtte, skal være begrænset i størrelse og er normalt mindre end et NUTS III-område i den fælles nomenklatur for regionale enheder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 af 26. maj 2003 om indførelse af en fælles nomenklatur for regionale enheder (NUTS) (20). Området bør være tilstrækkeligt sammenhængende set ud fra et geografisk, økonomisk og socialt synspunkt.
4. Støtten bør fortrinsvis fokusere på områder med:
a)
lav befolkningstæthed,
eller
b)
fiskeri i nedgang,
eller
c)
små fiskersamfund.
5. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de områder, der er udvalgt til finansiering under denne prioriterede akse, og medtager disse oplysninger i den kommende årlige gennemførelsesrapport som omhandlet i artikel 67.
Artikel 44
Støtteberettigede foranstaltninger
1. Som led i den bæredygtige udvikling af fiskeriområderne kan der ydes støtte til:
a)
styrkelse af konkurrenceevnen på fiskeriområdet
b)
omstrukturering og omlægning af økonomiske aktiviteter, især ved fremme af økoturisme, såfremt disse aktiviteter ikke medfører en forøgelse af fiskeriindsatsen
c)
diversificering ved fremme af yderligere beskæftigelsesmuligheder for fiskere, så der skabes flere job uden for fiskerisektoren
d)
forøgelse af værdien af fiskerivarer
e)
støtte til små fiskeri- og turistinfrastrukturer og -tjenesteydelser til gavn for små fiskersamfund
f)
beskyttelse af miljøet i fiskeriområderne, så de forbliver attraktive, fornyelse og udvikling af kystlandsbyer med fiskeriaktiviteter og beskyttelse og fremme af naturarven og den arkitektoniske kulturarv
g)
genetablering af produktionspotentialet inden for fiskerisektoren, når det er blevet ødelagt af naturkatastrofer eller industrikatastrofer
h)
fremme af interregionalt og tværnationalt samarbejde mellem grupper i fiskeriområder, især ved oprettelse af netværk og udbredelse af bedste praksis
i)
erhvervelse af færdigheder og forenkling af forberedelse og gennemførelse af en lokal udviklingsstrategi
j)
gruppernes driftsudgifter.
2. EFF kan også svarende til højst 15 % af den berørte prioriterede akse finansiere foranstaltninger som f.eks. fremme og forbedring af faglige kvalifikationer, omskoling og jobintegration, især til fordel for kvinder, forudsat at disse foranstaltninger udgør en integrerende del af en strategi for bæredygtig udvikling, og at de er direkte forbundet med de foranstaltninger, som er beskrevet i stk. 1.
3. Støtte, der ydes i henhold til stk. 1, kan omfatte foranstaltninger som omhandlet i kapitel I, II og III bortset fra foranstaltningerne i artikel 23 og 24. Når der ydes støtte til aktiviteter, der er i overensstemmelse med disse foranstaltninger, finder de relevante betingelser og de skalaer for tilskud pr. aktivitet, der er fastlagt i henholdsvis kapitel I, II og III og bilag II, anvendelse.
4. Modtagerne af støtte som omhandlet i stk. 1, litra b) og c), og stk. 2 skal enten være arbejdstagere i fiskerisektoren eller have et job, der er knyttet til sektoren.
5. Driftsomkostningerne for grupperne må generelt ikke overstige 10 % af et fiskeriområdes samlede budget. Medlemsstaterne kan undtagelsesvis og fra sag til sag beslutte, at denne tærskel må overskrides, navnlig hvis grupperne ikke kan oprettes på basis af eksisterende erfarne organisationer.
6. Hvis en foranstaltning, der er støtteberettiget i henhold til denne artikel, også er berettiget til støtte fra et andet fællesskabsstøtteinstrument, skal medlemsstaten ved udarbejdelsen af sit operationelle program gøre det klart, om foranstaltningen støttes af EFF eller af et andet fællesskabsstøtteinstrument.
Artikel 45
Deltagelse i bæredygtig udvikling af fiskeriområder
1. Der gennemføres foranstaltninger for at bidrage til den bæredygtige udvikling af fiskeriområder på et givent område af lokale enheder eller grupper (i det følgende benævnt »gruppen«), der repræsenterer offentlige og private partnere fra de forskellige relevante lokale socioøkonomiske sektorer, og som i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet har tilstrækkelig administrativ og finansiel kapacitet til at forvalte støtten og sikre, at aktiviteterne afsluttes med et godt resultat. Gruppen bør om muligt baseres på eksisterende erfarne organisationer.
2. Gruppen foreslår og gennemfører en integreret, lokal udviklingsstrategi baseret på en lokalt forankret tilgang og i forståelse med forvaltningsmyndigheden.
3. Det område, som en gruppe har ansvaret for, skal være sammenhængende og have en tilstrækkelig kritisk masse målt i menneskelige, finansielle og økonomiske ressourcer til at støtte en holdbar lokal udviklingsstrategi.
4. Aktiviteter under den lokale udviklingsstrategi udvælges af gruppen og skal være i overensstemmelse med foranstaltningerne i artikel 44. Størstedelen af aktiviteterne skal ledes af den private sektor.
5. Medlemsstater eller regioner, afhængigt af de institutionelle forhold, kan tilskynde til oprettelse af et netværk, der udbreder oplysninger og især udveksler bedste praksis.
KAPITEL V
Prioriteret akse 5: teknisk bistand
Artikel 46
Teknisk bistand
1. EFF kan på Kommissionens initiativ og/eller vegne anvende indtil 0,8 % af sin årlige tildeling til at finansiere den forberedelse, overvågning, administrative og tekniske støtte, evaluering og revision, der er nødvendig for at gennemføre denne forordning.
Sådanne foranstaltninger gennemføres i henhold til artikel 53, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 og andre relevante bestemmelser i samme forordning og i gennemførelsesbestemmelserne hertil, som gælder for denne form for gennemførelse af Den Europæiske Unions almindelige budget.
Foranstaltningerne skal omfatte:
a)
evalueringer, rapporter fra eksperter, statistikker og undersøgelser, også af almen karakter, vedrørende EFF's drift
b)
foranstaltninger, der henvender sig til partnerne, modtagerne af støtte fra EFF og den brede offentlighed, herunder oplysningsvirksomhed
c)
foranstaltninger til udbredelse af oplysninger, oprettelse af netværk, bevidstgørelse, fremme af samarbejde og udveksling af erfaringer i hele Fællesskabet
d)
installering, drift og sammenkobling af elektroniske forvaltnings-, overvågnings-, kontrol- og evalueringssystemer
e)
forbedring af evalueringsmetoderne og udveksling af oplysninger om den praksis, der følges på dette område
f)
etablering af tværnationale netværk og fælleskabsnetværk af aktører inden for bæredygtig udvikling af fiskeriområder med henblik på at fremme udveksling af erfaringer og udbredelse af bedste praksis, stimulere og gennemføre tværregionalt og tværnationalt samarbejde og udbrede information.
2. På en medlemsstats initiativ kan EFF i henhold til det operationelle program anvende indtil 5 % af det samlede beløb, der er afsat til programmet, til at finansiere aktioner vedrørende forberedelse, forvaltning, overvågning, evaluering, offentlig omtale, kontrol og revision af det operationelle program samt oprettelse af netværk. Denne tærskel kan undtagelsesvis og under behørigt begrundede omstændigheder overskrides.
3. På en medlemsstats initiativ kan EFF i henhold til det operationelle program også finansiere aktioner, der skal forbedre den administrative kapacitet i medlemsstaten, hvis regioner alle er støtteberettiget efter konvergensmålet.
4. Den type tekniske bistandsforanstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, fastsættes efter proceduren i artikel 101, stk. 2.
AFSNIT V
STØTTEEFFEKTIVITET OG OFFENTLIG OMTALE
KAPITEL I
Evaluering af de operationelle programmer
Artikel 47
Generelle bestemmelser
1. Det operationelle program skal underkastes forhåndsevaluering, midtvejsevaluering og efterfølgende evaluering i overensstemmelse med artikel 48, 49 og 50.
Formålet med evalueringerne er at forbedre EFF-støttens kvalitet og effektivitet og gennemførelsen af det operationelle program. Desuden evalueres programmernes virkning med hensyn til de vejledende principper, der er fastlagt i artikel 19, den relevante del af de nationale strategiplaner og medlemsstaternes særlige problemer, samtidig med at der tages hensyn til behovet for bæredygtig udvikling af fiskerisektoren og konsekvenserne for miljøet.
2. EFF-støttens effektivitet skal vurderes på grundlag af følgende kriterier:
a)
EFF's generelle indvirkning på målene i artikel 4
b)
indvirkningen af de prioriterede akser, der er indeholdt i det operationelle program.
3. De evalueringer, der er omhandlet i stk. 1, første afsnit, foretages enten på medlemsstatens eller Kommissionens ansvar i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og i partnerskab mellem Kommissionen og den pågældende medlemsstat.
4. Medlemsstaterne tilvejebringer de menneskelige ressourcer og finansielle midler, der er nødvendige for at gennemføre evalueringerne, tilrettelægger udarbejdelsen og indsamlingen af de krævede data og udnytter overvågningssystemets forskellige oplysninger.
5. De evalueringsmetoder og standarder, der skal anvendes, fastlægges efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
6. Evalueringen skal foretages af eksperter, der er uafhængige af de myndigheder, der er omhandlet i artikel 58. Resultaterne offentliggøres, medmindre de myndigheder, der er ansvarlige for evalueringen, udtrykkeligt gør indvendinger, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (21).
7. Evalueringerne finansieres over det operationelle programs budget for teknisk bistand, hvis medlemsstaterne er ansvarlige for gennemførelsen af dem, og over Kommissionens budget for teknisk bistand, hvis den er ansvarlig for gennemførelsen.
Artikel 48
Forhåndsevaluering
1. Formålet med forhåndsevalueringen er at sikre sammenhæng mellem de vejledende principper, der er fastlagt i artikel 19, den relevante del af den nationale strategiplan og det operationelle program og en optimal anvendelse af budgetmidlerne under det operationelle program og at forbedre programmeringskvaliteten.
2. Medlemsstaterne foretager en forhåndsevaluering af det operationelle program i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og de evalueringsmetoder og standarder, der skal fastsættes efter proceduren i artikel 47, stk. 5.
3. Medlemsstaterne forelægger forhåndsevalueringen senest ved fremlæggelsen af det operationelle program.
Artikel 49
Mellemliggende evaluering
1. Formålet med den mellemliggende evaluering er at undersøge hele eller en del af det operationelle programs effektivitet for at tilpasse det og forbedre støttens kvalitet og gennemførelsen af den.
2. Et operationelt program underkastes mellemliggende evaluering i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet efter en sådan tidsplan, at der kan tages hensyn til resultaterne med henblik på den strategidebat, der er omhandlet i artikel 16.
3. De mellemliggende evalueringer tilrettelægges på medlemsstaternes ansvar og forvaltningsmyndighedernes initiativ i samråd med Kommissionen i henhold til de evalueringsmetoder og standarder, der skal fastsættes efter proceduren i artikel 47, stk. 5. De mellemliggende evalueringer sendes til overvågningsudvalget for det operationelle program og til Kommissionen.
Artikel 50
Efterfølgende evaluering
1. Ved den efterfølgende evaluering undersøges udnyttelsen af midlerne, det operationelle programs effektivitet og nyttevirkning samt dets virkning i forhold til målene i artikel 4 og de vejledende principper, der er fastlagt i artikel 19. Den skal bruges til at finde frem til de faktorer, der har været afgørende for, om gennemførelsen af det operationelle program har været vellykket eller ej, herunder med hensyn til bæredygtighed og bedste praksis.
2. Den efterfølgende evaluering foretages på Kommissionens initiativ og ansvar i samråd med medlemsstaten og forvaltningsmyndigheden, der skal indsamle de oplysninger, der er nødvendige for, at den kan gennemføres.
3. Den efterfølgende evaluering skal afsluttes senest den 31. december 2015.
KAPITEL II
Information og offentlig omtale
Artikel 51
Information og offentlig omtale
1. Medlemsstaterne informerer om og sørger for offentlig omtale af det operationelle program, aktiviteterne og fællesskabstilskuddet. Informationerne skal videregives til offentligheden. De skal gøre opmærksom på Fællesskabets rolle og sikre åbenhed omkring EFF-støtten.
2. Forvaltningsmyndigheden for det operationelle program er ansvarlig for dets offentlige omtale som følger:
a)
Den informerer potentielle modtagere, fiskeriorganisationer, erhvervsorganisationer, økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter, organer, der fremmer ligestilling mellem mænd og kvinder, samt berørte ikke-statslige organisationer, herunder miljøorganisationer, om de muligheder, der ligger i programmet, og reglerne for adgang til finansiering.
b)
Den informerer modtagerne om fællesskabstilskuddet.
c)
Den informerer offentligheden om Fællesskabets rolle i de operationelle programmer og om resultaterne heraf.
3. Medlemsstaterne giver hvert år Kommissionen meddelelse om, hvilke initiativer der er taget i forbindelse med denne artikel, inden for rammerne af de årlige og endelige gennemførelsesrapporter, der er omhandlet i artikel 67.
AFSNIT VI
FINANSIELT TILSKUD FRA EFF
KAPITEL I
Tilskud fra EFF
Artikel 52
Den offentlige støttes intensitet
Den offentlige støttes maksimale intensitet er fastsat i tabellen i bilag II.
Artikel 53
Tilskud fra EFF
1. Kommissionens afgørelse om godkendelse af et operationelt program fastsætter maksimumssatsen og maksimumsbeløbet for tilskuddet fra EFF separat for konvergensmålet og formål uden for konvergensmålet til hver prioriteret akse.
2. Tilskuddet fra EFF beregnes i forhold til de samlede offentlige udgifter.
3. Tilskuddet fra EFF fastsættes for hver prioriteret akse. For EFF's tilskud gælder følgende lofter:
a)
75 % af de samlede offentlige udgifter, som medfinansieres af EFF i regioner, der er støtteberettiget efter konvergensmålet, jf. dog stk. 7, 8 og 9 nedenfor
b)
50 % af de samlede offentlige udgifter, som medfinansieres i regioner, der ikke er støtteberettiget efter konvergensmålet, jf. dog stk. 7, 8 og 9 nedenfor.
Uanset dette kan medlemsstaterne i det operationelle program anvende en ensartet sats for hver region for så vidt angår de enkelte foranstaltninger.
4. Minimumstilskuddet fra EFF til en prioriteret akse er 20 % af de samlede offentlige udgifter.
5. Minimumsstøtten fra EFF til en aktivitet er 5 % af de samlede offentlige udgifter til aktiviteten.
6. Den samlede støtte fra EFF til en aktivitet må ikke overstige 95 % af de samlede offentlige udgifter til aktiviteten.
7. Når aktiviteter, der finansieres af EFF, henhører under artikel 24 eller 27, hvor disse indgår i en plan for justering af fiskeriindsatsen som omhandlet i artikel 21, litra a), nr. i), eller henhører under artikel 26, stk. 3 eller 4, forhøjes loftet for EFF's tilskud til prioriteret akse 1 med op til 10 procentpoint i regioner, der er støtteberettiget efter konvergensmålet, og med op til 15 procentpoint i regioner, der ikke er støtteberettiget efter konvergensmålet.
Denne forhøjelse er proportional med forholdet mellem de samlede udgifter til aktiviteter i første afsnit og de samlede udgifter til prioriteret akse 1.
8. Når aktiviteter, der finansieres af EFF, henhører under artikel 23, forhøjes loftet for EFF's tilskud til prioriteret akse 1 med op til 10 procentpoint i regioner, der er støtteberettiget efter konvergensmålet, og med op til 25 procentpoint i regioner, der ikke er støtteberettiget efter konvergensmålet.
Denne forhøjelse er proportional med forholdet mellem de samlede udgifter til aktiviteter i første afsnit og de samlede udgifter til prioriteret akse 1.
9. Når EFF finansierer aktiviteter på de perifere græske øer, der er ugunstigt stillet på grund af deres afsides beliggenhed, og i regioner i EU's yderste periferi, forhøjes loftet for EFF's tilskud til hver prioriteret akse med op til 10 procentpoint i regioner, der er støtteberettiget efter konvergensmålet, og med op til 35 procentpoint i regioner, der ikke er støtteberettiget efter konvergensmålet.
Denne forhøjelse er for hver prioriteret akses vedkommende proportional med forholdet mellem de samlede udgifter til aktiviteter i stk. 1 og de samlede udgifter til den prioriterede akse.
10. Foranstaltninger til teknisk bistand, der gennemføres på Kommissionens initiativ eller på dennes vegne, finansieres af EFF med 100 %.
Artikel 54
Ingen kumulering
Udgifter, som medfinansieres af EFF, kan ikke modtage støtte fra et andet finansielt fællesskabsinstrument.
Artikel 55
Støtteberettigede udgifter
1. Udgifter, der reelt er afholdt af modtagerne i perioden fra den dato, hvor det operationelle program forelægges Kommissionen, eller fra den 1. januar 2007, idet den tidligste dato er gældende, og til den 31. december 2015, er berettiget til støtte fra EFF. Medfinansierede aktiviteter må ikke være afsluttet, før perioden for støtteberettigelse begynder.
2. Uanset stk. 1 kan bidrag, der er naturalydelser, afskrivningsomkostninger og generalomkostninger behandles som udgifter, som modtagerne har betalt i forbindelse med gennemførelsen af aktiviteterne, når følgende betingelser er opfyldt:
a)
Ifølge reglerne i stk. 4 om udgifters støtteberettigelse, er sådanne udgifter støtteberettigede.
b)
Udgifterne dokumenteres ved hjælp af regnskabsbilag med bevisværdi svarende til fakturaer.
c)
I tilfælde af bidrag, der er naturalydelser, overstiger medfinansieringen fra EFF ikke den samlede støtteberettigede udgift, fraregnet værdien af sådanne bidrag.
3. Udgifter er kun berettiget til støtte fra EFF, hvis de er blevet afholdt til aktiviteter, som der er truffet afgørelse om af forvaltningsmyndigheden i overensstemmelse med de kriterier, som overvågningsudvalget på forhånd har fastsat.
Nye udgifter, der kommer til ved ændring af et operationelt program som omhandlet i artikel 18, er støtteberettiget fra det tidspunkt, hvor anmodningen om ændring af det operationelle program indgives til Kommissionen.
4. Reglerne om udgifters støtteberettigelse fastlægges af medlemsstaterne, medmindre andet er fastsat i denne forordning. De omfatter de samlede udgifter, der anmeldes under det operationelle program.
5. Følgende udgifter er ikke berettiget til støtte fra EFF:
a)
moms, bortset fra ikke-refunderbar moms, når denne reelt og definitivt betales af en anden modtager end ikke-afgiftspligtige personer som omhandlet i artikel 4, stk. 5, første afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (22)
b)
renter af gæld, jf. dog stk. 8
c)
køb af jord for et beløb, der overstiger 10 % af de samlede støtteberettigede udgifter til den pågældende aktivitet
d)
bolig.
6. Stk. 1, 3 og 4 berører ikke artikel 46, stk. 1.
7. Ved aktiviteter, hvor modtageren ikke afholder udgifter, udgøres udgifter, der er berettiget til støtte fra EFF, af den offentlige støtte, der ydes til modtageren.
8. Uanset stk. 5, litra b), kan tilskuddet fra EFF ydes i en anden form end direkte støtte uden tilbagebetalingspligt. De nærmere regler fastsættes efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
Artikel 56
Aktiviteternes varighed
1. Medlemsstaterne eller forvaltningsmyndigheden sørger for, at tilskuddet fra EFF til en aktivitet kun bevares, hvis aktiviteten ikke inden for et tidsrum på fem år fra tidspunktet for de nationale myndigheders eller forvaltningsmyndighedens afgørelse om tilskud fra EFF undergår en væsentlig ændring:
a)
der påvirker aktivitetens art eller betingelserne for dens iværksættelse eller giver en virksomhed eller et offentligt organ en uretmæssig fordel,
eller
b)
som enten skyldes en ændring i de ejendomsretlige forhold for en infrastruktur eller en produktionsvirksomheds ophør eller flytning.
2. Forvaltningsmyndigheden underretter i den årlige og endelige gennemførelsesrapport, der er omhandlet i artikel 67, Kommissionen om ændringer som omhandlet i stk. 1.
3. Uretmæssigt udbetalte beløb skal inddrives i henhold til afsnit VIII, kapitel II og III.
4. Medlemsstaterne og Kommissionen sørger for, at EFF ikke yder støtte til virksomheder, som er eller har været genstand for en inddrivelsesprocedure i henhold til stk. 3 efter overførsel af en produktionsaktivitet inden for en medlemsstat eller til en anden medlemsstat.
AFSNIT VII
FORVALTNING, OVERVÅGNING OG KONTROL
KAPITEL I
Forvaltnings- og kontrolsystemer
Artikel 57
Almindelige principper for forvaltnings- og kontrolsystemer
1. Systemerne til forvaltning og kontrol af medlemsstaternes operationelle programmer skal sikre følgende:
a)
en definition af forvaltnings- og kontrolorganernes opgaver og en opgavefordeling inden for hvert organ
b)
overholdelse af princippet om opgaveadskillelse mellem og inden for sådanne organer
c)
procedurer til sikring af, at de udgifter, der anmeldes under det operationelle program, er korrekte og formelt rigtige
d)
pålidelige edb-systemer til regnskabsføring, overvågning og regnskabsaflæggelse
e)
et rapporterings- og overvågningssystem, hvis det ansvarlige organ uddelegerer opgavernes udførelse til et andet organ
f)
ordninger for revision af, at systemerne fungerer
g)
systemer og procedurer, der garanterer et tilstrækkeligt revisionsspor
h)
rapporterings- og overvågningsprocedurer vedrørende uregelmæssigheder og inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb.
2. De foranstaltninger, der er fastsat i litra e) og f), skal stå i forhold til de samlede offentlige udgifter, der tildeles det pågældende operationelle program.
Artikel 58
Udpegning af myndigheder
1. For det operationelle program udpeger medlemsstaten følgende:
a)
en forvaltningsmyndighed til at forvalte det operationelle program
b)
en attesteringsmyndighed til at godkende udgiftsanmeldelser og betalingsanmodninger, før de sendes til Kommissionen
c)
en revisionsmyndighed, der arbejder uafhængigt af forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden, med ansvar for at kontrollere, om forvaltnings- og kontrolsystemet fungerer effektivt.
2. Medlemsstaten kan udpege et eller flere bemyndigede organer til at udføre nogle af eller alle forvaltningsmyndighedens eller attesteringsmyndighedens opgaver under denne myndigheds ansvar.
3. Medlemsstaten fastsætter regler for sit forhold til de myndigheder, der er omhandlet i stk. 1, og for deres forhold til Kommissionen.
4. Nogle eller alle de myndigheder, der er omhandlet i stk. 1, kan tilhøre det samme organ, jf. dog artikel 57, stk. 1, litra b).
Artikel 59
Forvaltningsmyndighedens opgaver
Forvaltningsmyndigheden for et operationelt program har ansvaret for forvaltning og gennemførelse af det operationelle program i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning og navnlig for:
a)
at sikre, at aktiviteter udvælges til finansiering i overensstemmelse med de kriterier, der gælder for det operationelle program, og at de er i overensstemmelse med de relevante fællesskabsregler og nationale regler i hele gennemførelsesperioden
b)
at efterprøve, at medfinansierede varer og tjenesteydelser leveres, og at de udgifter, som modtagerne har anmeldt, rent faktisk er afholdt og er i overensstemmelse med fællesskabsreglerne og de nationale regler; der kan foretages stikprøvekontrol på stedet i overensstemmelse med de nærmere bestemmelser, som Kommissionen vedtager efter proceduren i artikel 101, stk. 3
c)
at sikre, at der findes et system til elektronisk registrering og lagring af regnskabsregistreringer for hver aktivitet under det operationelle program, og at de gennemførelsesdata, der er nødvendige for den økonomiske forvaltning, overvågningen, kontrollen, revisionen og evalueringen, indsamles.
d)
at sikre, at modtagere og andre organer, der medvirker ved gennemførelsen af aktiviteter, enten har et separat regnskabssystem eller en passende regnskabskode for alle transaktioner med tilknytning til aktiviteten, uden at dette berører nationale regnskabsregler
e)
at sikre, at de i artikel 48 og 49 nævnte evalueringer af de operationelle programmer foretages i overensstemmelse med artikel 47
f)
at etablere procedurer til sikring af, at alle de udgifts- og revisionsbilag, som er nødvendige for at sikre et passende revisionsspor, opbevares i overensstemmelse med artikel 87
g)
at sikre, at attesteringsmyndigheden og revisionsmyndigheden modtager alle de nødvendige oplysninger om procedurer og kontrol i forbindelse med udgifterne med henblik på henholdsvis godkendelse og revision
h)
at opstille retningslinjer for arbejdet i overvågningsudvalget og forsyne det med de dokumenter, der er nødvendige for at overvåge, hvordan det operationelle program er gennemført sammenholdt med det særlige mål
i)
at udarbejde og efter overvågningsudvalgets godkendelse forelægge Kommissionen de årlige og endelige rapporter om gennemførelsen
j)
at sikre overholdelse af kravene om information og offentlig omtale i artikel 51.
Artikel 60
Attesteringsmyndighedens opgaver
Et operationelt programs attesteringsmyndighed har ansvaret for:
a)
at udarbejde og forelægge Kommissionen godkendte udgiftsoversigter og betalingsanmodninger
b)
at godkende:
i)
at udgiftsoversigten er nøjagtig og udarbejdet på grundlag af pålidelige regnskabssystemer og er baseret på kontrollerbare bilag
ii)
at de anmeldte udgifter er i overensstemmelse med de relevante fællesskabsregler og nationale regler og er afholdt i forbindelse med aktiviteter, der er udvalgt til finansiering i overensstemmelse med de gældende kriterier for programmet og fællesskabsreglerne og de nationale regler
c)
at forvisse sig om, at de modtagne oplysninger om procedurerne og den kontrol, der er foretaget i forbindelse med udgifterne i oversigten over udgifter, er tilstrækkeligt godkendelsesgrundlag
d)
med henblik på godkendelsen at tage hensyn til resultaterne af alle revisioner, der er foretaget af revisionsmyndigheden eller under dennes ansvar
e)
at opbevare regnskabsregistreringer i elektronisk form for så vidt angår de udgifter, der er anmeldt til Kommissionen
f)
at føre regnskab over inddrivelige beløb og beløb, der trækkes tilbage efter hel eller delvis annullering af tilskuddet til en aktivitet. Beløb, der inddrives, inden det operationelle program afsluttes, og som skal tilbagebetales til Den Europæiske Unions almindelige budget, efter at der er foretaget finansielle korrektioner i henhold til artikel 97, fradrages i den næste oversigt over udgifter.
Artikel 61
Revisionsmyndighedens opgaver
1. Et operationelt programs revisionsmyndighed har ansvaret for:
a)
at sørge for, at der foretages revision for at kontrollere, om det operationelle programs forvaltnings- og kontrolsystem fungerer effektivt
b)
at sørge for, at der foretages revision af aktiviteter på grundlag af passende stikprøver for at efterprøve anmeldte udgifter
c)
senest ni måneder efter godkendelsen af det operationelle program at forelægge Kommissionen en revisionsstrategi, der omfatter de organer, som skal udføre den i litra a) og b) omhandlede revision, den metode, der skal anvendes, stikprøvemetoden for revision af aktiviteter og den vejledende revisionsplan, der skal sikre, at de vigtigste organer revideres, og at revisionerne er jævnt fordelt over hele programmeringsperioden
d)
at sørge for, at forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden modtager alle nødvendige oplysninger om den revision og kontrol, der er foretaget
e)
senest den 31. december hvert år fra 2008 frem til 2015:
i)
at forelægge Kommissionen en årlig kontrolrapport, hvori der redegøres for resultaterne af de revisioner af det operationelle program, der i henhold til revisionsstrategien er udført i den forløbne 12-månedersperiode, der slutter den 30. juni det pågældende år, og gøres opmærksom på eventuelle mangler, der er konstateret i systemerne til forvaltning og kontrol af programmet. Den første rapport, der skal forelægges senest den 31. december 2008, skal omfatte perioden fra 1. januar 2007 til 30. juni 2008. Oplysningerne om de revisioner, der udføres i perioden efter 1. juli 2015, medtages i den endelige kontrolrapport, der støtter den erklæring om afslutning, der er omhandlet i litra f)
ii)
at afgive en udtalelse på grundlag af den kontrol og revision, der er foretaget på revisionsmyndighedens ansvar, om, hvorvidt forvaltnings- og kontrolsystemet fungerer effektivt, så det giver en rimelig sikkerhed for, at de oversigter over udgifter, der er forelagt for Kommissionen, er korrekte, og dermed en rimelig sikkerhed for, at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige
iii)
hvis det er relevant i henhold til artikel 85, at forelægge en erklæring om delvis afslutning med en vurdering af, om de pågældende udgifter er lovlige og formelt rigtige
f)
at forelægge Kommissionen en erklæring om afslutning senest den 31. marts 2017 med en vurdering af, hvorvidt anmodningen om betaling af saldoen er gyldig og de underliggende transaktioner, som er omfattet af den endelige oversigt over udgifter, er lovlige og formelt rigtige, støttet af en endelig kontrolrapport.
2. Revisionsmyndigheden sørger for, at der i revisionsarbejdet tages hensyn til internationalt anerkendte revisionsstandarder.
3. Udføres de revisioner og den kontrol, der er omhandlet i stk. 1, litra a) og b), af et andet organ end revisionsmyndigheden, sørger revisionsmyndigheden for, at dette organ arbejder uafhængigt.
4. Kommissionen fremsætter sine bemærkninger til den revisionsstrategi, der fremlægges i henhold til stk. 1, litra c), senest tre måneder efter at have modtaget den. Foreligger der ingen bemærkninger inden for dette tidsrum, betragtes rapporten som godkendt.
KAPITEL II
Overvågning
Artikel 62
Overvågningsprincipper
1. Overvågningen omfatter en gennemgang af, om det operationelle program er gennemført korrekt.
2. Overvågningen foretages i første omgang af overvågningsudvalget og forvaltningsmyndigheden.
3. Kommissionen deltager i overvågningen gennem sin deltagelse i overvågningsudvalget og den årlige gennemgang af det operationelle program, der navnlig omfatter en analyse af den årlige gennemførelse og kontrolrapporterne.
4. Oplysninger mellem Kommissionen og medlemsstaterne i denne forbindelse udveksles elektronisk efter gennemførelsesbestemmelserne i artikel 102.
Artikel 63
Overvågningsudvalg
Medlemsstaten nedsætter et overvågningsudvalg for det operationelle program efter aftale med forvaltningsmyndigheden og høring af partnerne i henhold til artikel 8. Overvågningsudvalget nedsættes senest tre måneder efter den dato, hvor medlemsstaten underrettes om afgørelsen om godkendelse af det operationelle program.
Overvågningsudvalget udarbejder selv sin forretningsorden inden for den pågældende medlemsstats institutionelle, juridiske og finansielle rammer og fastsætter den efter aftale med forvaltningsmyndigheden for at udføre sine opgaver i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 64
Sammensætning
1. Formandskabet for overvågningsudvalget varetages af en repræsentant for medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden.
Udvalgets sammensætning bestemmes af medlemsstaten i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, og forvaltningsmyndigheden.
2. En repræsentant for Kommissionen deltager på Kommissionens eget initiativ i overvågningsudvalgets arbejde som rådgiver.
Artikel 65
Opgaver
Overvågningsudvalget forvisser sig om, at effektiviteten og kvaliteten af gennemførelsen af det operationelle program er i overensstemmelse med følgende bestemmelser:
a)
Det behandler og godkender kriterierne for udvælgelse af de aktiviteter, der skal finansieres, inden seks måneder efter godkendelsen af det operationelle program og godkender eventuelle revisioner af disse kriterier i overensstemmelse med programmeringsbehovene.
b)
Det vurderer med jævne mellemrum, hvor langt man er nået i virkeliggørelsen af de særlige mål for det operationelle program på grundlag af dokumenter fra forvaltningsmyndigheden.
c)
Det gennemgår resultaterne af gennemførelsen, herunder virkeliggørelsen af målene for hver prioriteret akse og de mellemliggende evalueringer, der er omhandlet i artikel 49
d)
Det gennemgår og godkender den årlige og den endelige rapport om gennemførelsen, jf. artikel 67, inden de sendes til Kommissionen.
e)
Det underrettes om den årlige kontrolrapport og om Kommissionens eventuelle relevante bemærkninger til rapporten.
f)
Det kan på medlemsstatens initiativ blive underrettet om de skriftlige oplysninger til Kommissionen, jf. artikel 16, stk. 1.
g)
Det kan foreslå forvaltningsmyndigheden enhver revision eller gennemgang af det operationelle program, som vil kunne gøre det muligt at nå EFF's mål, som fastlagt i artikel 4, eller forbedre forvaltningen af programmet, herunder dets økonomiske forvaltning.
h)
Det behandler og godkender alle forslag om ændring af indholdet af Kommissionens afgørelse om tilskud fra EFF.
Artikel 66
Overvågningsordninger
1. Forvaltningsmyndigheden og overvågningsudvalget sikrer kvaliteten af gennemførelsen af det operationelle program.
2. Forvaltningsmyndigheden og overvågningsudvalget foretager overvågningen ved hjælp af finansielle indikatorer og de indikatorer, der er omhandlet i artikel 20, stk. 1, litra c), som fastlagt i det operationelle program.
3. Hvis støtten giver mulighed herfor, opdeles statistikkerne efter køn og efter de støttemodtagende virksomheders størrelse.
4. Med henblik herpå udveksler Kommissionen og medlemsstaterne data ad elektronisk vej i henhold til gennemførelsesbestemmelserne, som er vedtaget i overensstemmelse med proceduren i artikel 102.
Artikel 67
Årlige rapporter og endelige rapporter om gennemførelsen
1. Senest den 30. juni hvert år, første gang i 2008, sender forvaltningsmyndigheden Kommissionen en årlig rapport og senest den 31. marts 2017 en endelig rapport om gennemførelsen af det operationelle program.
2. For at opnå et klart overblik over gennemførelsen af det operationelle program skal rapporterne i stk. 1 indeholde følgende oplysninger:
a)
fremskridtene i gennemførelsen af det operationelle program og de prioriterede akser i forhold til de særlige kontrollerbare mål med kvantificering, hvis og når dette er muligt under anvendelse af de i artikel 20, stk. 1, litra c), omhandlede indikatorer, i forbindelse med den prioriterede akse
b)
ændringer i de generelle forhold, der har direkte indflydelse på gennemførelsen af bistanden, især væsentlige samfundsøkonomiske ændringer, ændringer i nationale, regionale eller sektorale politikker og eventuelt deres konsekvenser for sammenhængen mellem støtten fra EFF og støtten fra andre finansielle instrumenter
c)
den finansielle gennemførelse af det operationelle program med separat angivelse for konvergensmålet og formål uden for konvergensmålet for hver prioriteret akse:
i)
af de udgifter, der er betalt af modtagerne, og som er inkluderet i betalingsanmodninger sendt til forvaltningsmyndigheden, og det tilsvarende offentlige tilskud
ii)
af de samlede betalinger, der er modtaget fra Kommissionen, og en kvantificering af de finansielle indikatorer, jf. artikel 66, stk. 2,
og
iii)
af de udgifter, der er betalt af det organ, der er ansvarligt for udbetalinger til modtagerne
d)
de skridt, som forvaltningsmyndigheden og overvågningsudvalget har taget for at sikre en korrekt og effektiv gennemførelse, navnlig:
i)
overvågnings- og evalueringsforanstaltninger, herunder ordninger for indsamling af data
ii)
et sammendrag af eventuelle væsentlige problemer med gennemførelsen af det operationelle program og eventuelle foranstaltninger, der er truffet, bl.a. som svar på bemærkninger fremsat i henhold til artikel 69, stk. 2
iii)
brugen af teknisk bistand
e)
de foranstaltninger, der er truffet for at sikre oplysninger om og offentlig omtale af det operationelle program
f)
brugen af støtte, der er frigivet efter annullering som omhandlet i artikel 96, stk. 2, til forvaltningsmyndigheden eller en anden offentlig myndighed i løbet af det operationelle programs gennemførelsesperiode
g)
tilfælde, hvor der er afsløret en væsentlig ændring som omhandlet i artikel 56
h)
væsentlige problemer med at efterkomme fællesskabsretten, som er opstået under gennemførelsen af det operationelle program, og de foranstaltninger, der er truffet for at afhjælpe dem.
Omfanget af de oplysninger, der sendes til Kommissionen, skal stå i et rimeligt forhold til de samlede offentlige udgifter til det pågældende operationelle program. Disse oplysninger kan, hvor det er hensigtsmæssigt, gives i sammenfattet form.
De oplysninger, der er omhandlet i litra b), d), e), f), og g), medtages ikke, såfremt der ikke er nogen væsentlig ændring i forhold til den foregående rapport.
3. De i stk. 1 omhandlede rapporter betragtes som tilfredsstillende, hvis de indeholder alle de relevante oplysninger, der er anført i stk. 2. Kommissionen underretter medlemsstaten om, hvorvidt disse rapporter er tilfredsstillende, inden for en frist på 15 arbejdsdage.
4. Kommissionen træffer inden to måneder afgørelse om forvaltningsmyndighedens årlige rapport om gennemførelsen. For den endelige rapport om gennemførelsen er fristen fem måneder. Hvis Kommissionen ikke reagerer inden for den fastsatte frist, anses rapporten for at være godkendt.
Artikel 68
Kommissionens årlige rapport
1. Senest den 31. december hvert år og første gang i 2008, sender Kommissionen Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget en rapport om gennemførelsen af denne forordning i det foregående år.
2. I denne rapport sammenfattes de vigtigste udviklingstendenser og udfordringer i forbindelse med gennemførelsen af de operationelle programmer.
3. Kommissionens årlige rapport skal desuden omfatte følgende:
a)
en kort beskrivelse af EFF's aktiviteter for hver medlemsstat, herunder en opdeling af de bevillinger, der er disponeret over, og de bevillinger, der er betalt pr. medlemsstat, samt Kommissionens og medlemsstaternes anvendelse af teknisk bistand
b)
en vurdering af EFF's koordinering med strukturfondene og ELFUL
c)
resultaterne af de evalueringer, der er omhandlet i artikel 49, så snart de foreligger
d)
når fjerde årlige rapport er forelagt, og igen når den rapport, der omfatter programmeringens sidste år, er forelagt, en oversigt over de revisioner af medlemsstaternes forvaltnings- og kontrolsystemer, som er foretaget på Kommissionens vegne, og over resultatet af de revisioner af støtten fra EFF, som medlemsstaterne har foretaget, med angivelse af eventuelle finansielle korrektioner.
4. Rapporten baseres på Kommissionens gennemgang og vurdering af medlemsstaternes årlige rapporter og andre disponible oplysninger. Navnlig i 2012 baseres rapporten tillige på resultatet af den strategidebat, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, og andre disponible oplysninger. I rapporten gøres der rede for, hvilke foranstaltninger medlemsstaterne og Kommissionen har truffet eller skal træffe af hensyn til den fornødne opfølgning på resultaterne i rapporten.
Artikel 69
Årlig gennemgang af de operationelle programmer
1. Hvert år, når den i artikel 67 omhandlede årlige rapport om gennemførelsen forelægges, gennemgår Kommissionen og forvaltningsmyndigheden under hensyntagen til Kommissionens udtalelse de fremskridt, der er gjort i gennemførelsen af det operationelle program, de vigtigste resultater, der er opnået i løbet af det foregående år, den finansielle gennemførelse samt andre faktorer med henblik på at forbedre gennemførelsen.
Eventuelle aspekter vedrørende forvaltnings- og kontrolsystemets måde at fungere på, som behandles i den årlige kontrolrapport, jf. artikel 61, stk. 1, litra e), nr. i), kan også gennemgås, eventuelt kan denne gennemgang ske med deltagelse fra revisionsmyndigheden.
2. Efter gennemgangen i stk. 1, eventuelt under inddragelse af revisionsmyndigheden, kan Kommissionen fremsætte bemærkninger til medlemsstaten og forvaltningsmyndigheden, som underretter overvågningsudvalget herom. Medlemsstaten underretter Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet som reaktion på disse bemærkninger.
3. Når de efterfølgende evalueringer af støtten i programmeringsperioden 2000-2006 foreligger, gennemgås de samlede resultater i forbindelse med den efterfølgende årlige gennemgang.
KAPITEL III
Medlemsstaternes og Kommissionens ansvar
Afdeling 1
Medlemsstaternes ansvar
Artikel 70
Forvaltning og kontrol
1. Medlemsstaterne har ansvaret for forvaltningen af og kontrollen med de operationelle programmer, navnlig ved hjælp af følgende foranstaltninger:
a)
der skal sikre, at forvaltnings- og kontrolsystemerne for det operationelle program er blevet etableret efter artikel 57-61, og at systemerne fungerer effektivt
b)
der skal forebygge, afsløre og rette op på uregelmæssigheder og inddrive uretmæssigt udbetalte beløb, eventuelt inkl. morarenter. De giver Kommissionen meddelelse herom og holder den underrettet om udviklingen med hensyn til administrative og retlige skridt.
2. Når beløb, der er udbetalt uretmæssigt til en modtager, ikke kan inddrives, er medlemsstaten ansvarlig for, at de tabte beløb tilbagebetales til Den Europæiske Unions almindelige budget, hvis det fastslås, at tabet skyldes uregelmæssigheder eller forsømmelse fra dens side.
Artikel 71
Etablering af forvaltnings- og kontrolsystemer
1. Inden indgivelsen af den første mellemliggende betalingsanmodning eller senest 12 måneder efter godkendelsen af det operationelle program forelægger medlemsstaterne Kommissionen en beskrivelse af systemerne, som navnlig omfatter organisationen af og procedurerne for:
a)
forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden og de formidlende organer
b)
revisionsmyndigheden og alle andre organer, der foretager revisioner under dennes ansvar.
2. Beskrivelsen omhandlet i stk. 1 ledsages af en rapport, som indeholder resultaterne af en vurdering af systemernes udformning og en udtalelse om deres overensstemmelse med artikel 57-61. Hvis udtalelsen indeholder forbehold, anføres manglernes betydning i rapporten. Medlemsstaten underretter Kommissionen om, hvilke korrigerende foranstaltninger der skal træffes, og efter hvilken tidsplan de skal gennemføres, og bekræfter efterfølgende, at foranstaltningerne er gennemført, og at de dertil knyttede forbehold er blevet trukket tilbage.
Den i første afsnit omhandlede rapport anses for at være accepteret, og den første mellemliggende betaling foretages under følgende omstændigheder:
a)
senest tre måneder efter modtagelsen af rapporten, når der ikke er taget forbehold med hensyn til udtalelsen i første afsnit, og der ikke foreligger bemærkninger fra Kommissionen
b)
hvis udtalelsen indeholder forbehold, efter at det over for Kommissionen er bekræftet, at der er truffet korrigerende foranstaltninger vedrørende de centrale elementer i de systemer, der er indført, og de dertil knyttede forbehold er blevet trukket tilbage, og der ikke er bemærkninger fra Kommissionen inden for tre måneder efter datoen for bekræftelsen.
Når forbeholdene kun vedrører en enkelt prioriteret akse foretages den første mellemliggende betaling for det operationelle programs øvrige prioriterede akser, for hvilke der ikke er nogen forbehold.
3. Den i stk. 2 omhandlede rapport og udtalelse udarbejdes af revisionsmyndigheden eller af et offentligt eller privat organ, der handler uafhængigt af forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden og udfører sit arbejde under hensyn til internationalt anerkendte revisionsstandarder.
Afdeling 2
Kommissionens ansvar
Artikel 72
Kommissionens ansvar
1. Kommissionen forvisser sig efter proceduren i artikel 71 om, at medlemsstaterne har etableret forvaltnings- og kontrolsystemer, der er i overensstemmelse med artikel 57-61, og på grundlag af de årlige kontrolrapporter og den årlige udtalelse fra revisionsmyndigheden samt sine egne revisioner, at systemerne fungerer effektivt i de operationelle programmers gennemførelsesperiode.
2. Uden at det berører medlemsstaternes revisioner, kan Kommissionens tjenestemænd eller bemyndigede repræsentanter for Kommissionen med et varsel på mindst ti arbejdsdage, undtagen i hastetilfælde, foretage revisioner på stedet af, om forvaltnings- og kontrolsystemerne fungerer effektivt, herunder eventuelt revision af det operationelle programs aktiviteter. Medlemsstatens tjenestemænd eller bemyndigede repræsentanter for medlemsstaten kan deltage i sådanne revisioner.
Kommissionens tjenestemænd eller repræsentanter for Kommissionen, der er behørigt bemyndigede til at foretage revisioner på stedet, skal have adgang til bøger og alle andre dokumenter vedrørende udgifter finansieret af EFF, herunder dokumenter og metadata udarbejdet eller modtaget og registreret på et elektronisk medium.
Ovennævnte revisionsbeføjelser berører ikke anvendelsen af nationale bestemmelser, ifølge hvilke visse handlinger er forbeholdt myndighedspersoner, der er specifikt udpeget efter national lovgivning. Bemyndigede repræsentanter for Kommissionen må bl.a. ikke deltage i besøg på personers private bopæl eller formel udspørgning af personer inden for rammerne af den berørte medlemsstats nationale lovgivning. De skal dog have adgang til de oplysninger, der tilvejebringes på denne måde.
3. Kommissionen kan anmode en medlemsstat om at foretage revision på stedet for at undersøge, om systemerne fungerer effektivt, eller om en eller flere transaktioner er forskriftsmæssige. Kommissionens tjenestemænd eller bemyndigede repræsentanter for Kommissionen kan deltage i revisionen.
Artikel 73
Samarbejde med medlemsstaternes revisionsmyndigheder
1. Kommissionen samarbejder med revisionsmyndigheden for det operationelle program for at koordinere deres respektive revisionsplaner og -metoder og udveksler straks resultaterne af den revision, der er foretaget af forvaltnings- og kontrolsystemerne, med henblik på at udnytte ressourcerne bedst muligt og undgå unødigt dobbeltarbejde.
Kommissionen og revisionsmyndigheden mødes regelmæssigt, og mindst en gang om året, medmindre andet aftales mellem dem, for sammen at gennemgå den årlige kontrolrapport og udtalelse, der fremlægges i henhold til artikel 61, og for at udveksle synspunkter om andre spørgsmål i forbindelse med forbedring af forvaltningen og kontrollen af det operationelle program.
2. Ved fastlæggelsen af sin egen revisionsstrategi fastlægger Kommissionen de operationelle programmer, for hvilke udtalelsen om systemets overensstemmelse, jf. artikel 71, stk. 2, er uden forbehold, eller hvor forbeholdene er blevet trukket tilbage efter korrigerende foranstaltninger, hvor revisionsmyndighedens revisionsstrategi er tilfredsstillende, og hvor der på grundlag af resultaterne af Kommissionens og medlemsstatens revisioner er opnået rimelig vished for, at forvaltnings- og kontrolsystemerne fungerer effektivt.
3. For disse operationelle programmers vedkommende kan Kommissionen konkludere, at den først og fremmest kan henholde sig til den udtalelse, der er omhandlet i artikel 61, stk.1, litra e), nr. ii), for så vidt angår effektiviteten af den måde, systemerne fungerer på, og at den kun vil foretage revisioner på stedet, hvis der er tegn på mangler ved systemet, som har indflydelse på udgifter, der er godkendt over for Kommissionen i et år, for hvilket der ikke er afgivet udtalelse i henhold til artikel 61, stk.1, litra e), nr. ii), som ikke indeholder noget forbehold med hensyn til sådanne mangler.
Når Kommissionen når frem til en sådan konklusion, underretter den den pågældende medlemsstat herom. Hvis der er tegn på mangler, kan den anmode medlemsstaten om at foretage revisioner i henhold til artikel 72, stk.3, eller selv foretage revisioner i medfør af artikel 72, stk. 2.
AFSNIT VIII
ØKONOMISK FORVALTNING
KAPITEL I
Økonomisk forvaltning
Afdeling 1
Budgetmæssige forpligtelser
Artikel 74
Budgetmæssige forpligtelser
Fællesskabets budgetmæssige forpligtelser med hensyn til de operationelle programmer (i det følgende benævnt »budgetmæssige forpligtelser«) indgås årligt og separat for hvert konvergensmål/formål uden for konvergensmålet i en periode mellem den 1. januar 2007 og den 31. december 2013. Den første budgetmæssige forpligtelse indgås, inden Kommissionen vedtager afgørelsen om at godkende det operationelle program. Hver efterfølgende forpligtelse indgås af Kommissionen, som hovedregel inden den 30. april hvert år, på grundlag af afgørelsen om at yde tilskud fra EFF, jf. artikel 17.
Afdeling 2
Betalinger
Artikel 75
Fælles betalingsbestemmelser
1. Kommissionens betalinger af tilskud fra EFF foretages i overensstemmelse med budgetbevillingerne. Hver betaling konteres den tidligst indgåede budgetmæssige forpligtelse.
2. Betalingerne sker i form af forfinansiering, mellemliggende betalinger og betaling af saldoen. Beløbene udbetales til det organ, som medlemsstaten har udpeget.
3. Senest den 30. april hvert år sender medlemsstaterne Kommissionen et foreløbigt overslag over dens forventede betalingsanmodninger for det indeværende og det efterfølgende regnskabsår.
4. Al korrespondance om finansielle transaktioner mellem Kommissionen og de myndigheder og organer, som medlemsstaterne har udpeget, foregår elektronisk i overensstemmelse med de gennemførelsesbestemmelser, der er omhandlet i artikel 102. I tilfælde af force majeure, og specielt hvis det fælles edb-system ikke fungerer, eller der mangler en fast forbindelse, kan medlemsstaten sende udgiftsoversigten og betalingsanmodningen i papirudgave.
Artikel 76
Regler for beregning af mellemliggende betalinger
1. Mellemliggende betalinger beregnes ved at anvende Fællesskabets medfinansieringssats som fastsat i den gældende finansieringsplan for denne prioriterede akse og det pågældende mål på det offentlige tilskud, som er anført i den udgiftsoversigt, der er godkendt af attesteringsmyndigheden for hver prioriteret akse og hvert konvergensmål/formål uden for konvergensmålet.
2. Som en undtagelse til stk. 1, anses en mellemliggende betaling for at være det EF-støttebeløb, der er udbetalt eller skal udbetales til modtagerne i forbindelse med den prioriterede akse og det pågældende mål, hvis medlemsstaten indgiver en specifik og behørigt begrundet anmodning herom. Medlemsstaten skal specificere dette beløb i udgiftsoversigten.
Artikel 77
Regler for beregning af saldobetalinger
Saldobetalinger udgør det laveste af følgende to beløb:
a)
det beløb, der beregnes ved at anvende Fællesskabets medfinansieringssats som fastsat i den gældende finansieringsplan for denne prioriterede akse og det pågældende mål på det offentlige tilskud, som er anført i den endelige udgiftsoversigt, der er godkendt af attesteringsmyndigheden for hver prioriteret akse og hvert konvergensmål/formål uden for konvergensmålet
b)
det EF-støttebeløb, som er udbetalt eller skal udbetales til modtagerne i forbindelse med hver prioriteret akse og hvert mål. Dette beløb skal af medlemsstaten opgives i den seneste udgiftsoversigt, der er godkendt af attesteringsmyndigheden for hver prioriteret akse og hvert mål.
Artikel 78
Udgiftsoversigt
1. Alle udgiftsoversigter omfatter for hver prioriteret akse og hvert mål de samlede støtteberettigede udgifter, som modtagerne har afholdt i forbindelse med gennemførelsen af aktiviteterne, og det tilsvarende offentlige tilskud, som er udbetalt eller skal udbetales til modtagerne i henhold til vilkårene for det offentlige tilskud. Modtagernes udgifter skal dokumenteres ved hjælp af kvitterede fakturaer eller regnskabsdokumenter med tilsvarende bevisværdi. I forbindelse med aktiviteter, der ikke er forbundet med udgifter for modtageren, udgøres de udgifter, der er godkendt af attesteringsmyndigheden og forelagt for Kommissionen, af det offentlige tilskud, der er udbetalt til modtageren.
2. For så vidt angår artikel 76, stk. 2, og artikel 77, litra b), skal det samlede EF-støttebeløb, som er udbetalt eller skal udbetales til modtagerne, endvidere tydeligt fremgå af udgiftsoversigterne.
Artikel 79
Sammenlægning af forfinansiering og mellemliggende betalinger
1. Forfinansiering og mellemliggende betalinger må sammenlagt ikke overstige 95 % af EFF's tilskud til det operationelle program.
2. Når dette loft er nået, vedbliver attesteringsmyndigheden med at meddele Kommissionen alle udgiftsoversigter, som er godkendt den 31. december i år n, samt de beløb, der er blevet inddrevet for EFF i årets løb, senest inden udgangen af februar i år n+1.
Artikel 80
Ubeskårne betalinger til modtagerne
Medlemsstaterne forvisser sig om, at betalingsorganerne sørger for, at modtagerne modtager det fulde offentlige tilskud så hurtigt som muligt. Der må ikke fradrages eller tilbageholdes noget beløb eller opkræves yderligere specifikke afgifter eller andre afgifter med tilsvarende virkning, som reducerer tilskuddene til modtagerne.
Afdeling 3
Forfinansiering
Artikel 81
Betaling
1. Efter at Kommissionen har truffet afgørelse om godkendelse af EFF's tilskud til et operationelt program, udbetaler Kommissionen ét forfinansieringsbeløb for perioden 2007-2013 til det organ, som medlemsstaten har udpeget. Dette forfinansieringsbeløb udgør 7 % af EFF's tilskud til det operationelle program. Det kan fordeles over to regnskabsår i overensstemmelse med det budget, EFF har til rådighed.
2. Hele forfinansieringsbeløbet tilbagebetales til Kommissionen af det af medlemsstaten udpegede organ, hvis der ikke er fremsendt nogen betalingsanmodning under det operationelle program inden 24 måneder efter Kommissionens betaling af første rate af forfinansieringsbeløbet.
3. Eventuelle renter af forfinansieringen konteres det pågældende operationelle program, idet det betragtes som en indtægt for medlemsstaten i form af nationalt offentligt tilskud og angives til Kommissionen, når det operationelle program er endelig afsluttet.
4. Det beløb, der betales som forfinansiering, udlignes fuldstændigt i Kommissionens regnskaber, når det operationelle program afsluttes, jf. artikel 86 i denne forordning.
Afdeling 4
Mellemliggende betalinger
Artikel 82
Mellemliggende betalinger
Der foretages mellemliggende betalinger i forbindelse med det operationelle program. Den første mellemliggende betaling foretages i overensstemmelse med artikel 71, stk. 2.
Artikel 83
Godkendelse af betalingsanmodninger
1. Enhver mellemliggende betaling fra Kommissionen forudsætter, at følgende betingelser er opfyldt:
a)
en betalingsanmodning og en udgiftsoversigt skal være tilsendt Kommissionen, jf. artikel 78
b)
Kommissionen har i hele perioden for hver prioriteret akse og hvert mål ikke udbetalt mere end den maksimale støtte fra EFF som fastsat i den gældende finansieringsplan
c)
forvaltningsmyndigheden skal have sendt Kommissionen den seneste årlige gennemførelsesrapport, jf. artikel 67, stk. 1 og 3
d)
der foreligger ikke en begrundet udtalelse fra Kommissionen vedrørende en overtrædelse, jf. traktatens artikel 226, i forbindelse med den eller de aktiviteter, hvortil udgifterne er opgivet i den pågældende betalingsanmodning.
2. Hvis en eller flere af betingelserne i stk. 1 ikke er opfyldt, underretter Kommissionen inden en frist på en måned medlemsstaten og attesteringsmyndigheden, således at der kan træffes de nødvendige foranstaltninger til at rette op på situationen.
Artikel 84
Betalingsprocedure
1. Attesteringsmyndigheden sørger for, at anmodninger om mellemliggende betalinger til det operationelle program grupperes og så vidt muligt sendes til Kommissionen på tre forskellige tidspunkter i løbet af året. Betalingsanmodningen skal være sendt senest den 31. oktober, hvis Kommissionen skal kunne foretage en betaling i løbet af det igangværende år.
2. Hvis der er midler til rådighed, og der ikke er forekommet afbrydelse af betalingsfristen eller suspension af betalinger i overensstemmelse med artikel 88 og 89, foretager Kommissionen de mellemliggende betalinger senest to måneder efter registreringen hos Kommissionen af en betalingsanmodning, der opfylder betingelserne i artikel 83, er indgået hos Kommissionen.
Afdeling 5
Saldobetaling og afslutning af programmet
Artikel 85
Delvis afslutning
1. De operationelle programmer kan delvis afsluttes på tidspunkter, som fastsættes af medlemsstaten.
Delvis afslutning vedrører aktiviteter, der er afsluttet i perioden indtil den 31. december i det foregående år. I denne forordning anses en aktivitet for at være afsluttet, når de dermed forbundne aktiviteter rent faktisk er udført, og når alle modtagernes udgifter og de tilsvarende offentlige tilskud til den pågældende aktivitet er blevet betalt.
2. Delvis afslutning foretages på betingelse af, at medlemsstaten senest den 31. december i et givet år sender Kommissionen:
a)
en udgiftsoversigt vedrørende aktiviteterne i stk. 1
b)
en erklæring om delvis afslutning i overensstemmelse med artikel 61, stk. 1, litra e), nr. iii).
3. Eventuelle finansielle korrektioner i henhold til artikel 96 og 97 vedrørende aktiviteter, der er omfattet af en delvis afslutning, skal forstås som finansielle nettokorrektioner.
Artikel 86
Betingelser for betaling af saldoen
1. Kommissionen betaler saldoen, forudsat at
a)
medlemsstaten senest den 31. marts 2017 har sendt en betalingsanmodning med følgende dokumenter:
i)
en anmodning om betaling af saldoen og en udgiftsoversigt, jf. artikel 78
ii)
den endelige rapport om gennemførelsen af det operationelle program med oplysningerne i artikel 67
iii)
en erklæring om afslutning i overensstemmelse med artikel 61, stk. 1, litra f),
og
b)
der ikke foreligger en begrundet udtalelse fra Kommissionen vedrørende en overtrædelse, jf. traktatens artikel 226, i forbindelse med den eller de aktiviteter, hvortil udgifterne er opgivet i den pågældende betalingsanmodning.
2. Hvis Kommissionen ikke får sendt de i stk. 1 omhandlede dokumenter, frigøres saldoen automatisk, jf. artikel 90.
3. Kommissionen underretter medlemsstaten om sin udtalelse om indholdet af den erklæring om afslutning, der er omhandlet i stk. 1, litra a), nr. iii), inden fem måneder fra modtagelsesdatoen. Hvis Kommissionen ikke svarer inden for denne fem-måneders frist, anses erklæringen om afslutning for at være accepteret.
4. Med forbehold af disponible midler betaler Kommissionen saldoen senest 45 dage efter den seneste af følgende datoer:
a)
den dato, hvor den accepterer den endelige rapport, jf. artikel 67, stk. 4
b)
den dato, hvor den accepterer erklæringen om afslutning, jf. stk. 1, litra a), nr. iii).
5. Restbeløbet af den budgetmæssige forpligtelse frigøres 12 måneder efter betalingen, jf. dog stk. 6.
Kommissionen underretter medlemsstaterne om datoen for afslutningen af det operationelle program inden en frist på to måneder.
6. Uanset resultaterne af revisioner foretaget af Kommissionen eller Den Europæiske Revisionsret kan den saldo, som Kommissionen har betalt i forbindelse med det operationelle program, ændres senest ni måneder efter datoen for dens betaling, eller, hvis der er tale om en negativ saldo, som skal tilbagebetales af medlemsstaten, inden ni måneder efter datoen for udstedelsen af debetnotaen. En sådan ændring af saldoen ændrer ikke datoen for afslutningen af det operationelle program, der er meddelt i henhold til stk. 5.
Artikel 87
Adgang til bilag
1. Forvaltningsmyndigheden sørger for, at alle udgifts- og revisionsbilag i forbindelse med det pågældende operationelle program opbevares til brug for Kommissionen og Den Europæiske Revisionsret i:
a)
en periode på tre år efter afslutningen af et operationelt program
b)
en periode på tre år efter det år, hvor den delvise afslutning fandt sted, for så vidt angår udgifts- og revisionsbilag i forbindelse med aktiviteter som omhandlet i stk. 2.
Disse perioder afbrydes i tilfælde af søgsmål eller på behørigt begrundet anmodning af Kommissionen.
2. Forvaltningsmyndigheden stiller efter anmodning en liste over afsluttede aktiviteter, som er blevet delvis afsluttet i henhold til artikel 85, til rådighed for Kommissionen.
3. Bilagene opbevares enten i de originale udgaver eller i udgaver, der er attesteret som værende i overensstemmelse med de originale udgaver, på almindeligt anerkendte datamedier.
Afdeling 6
Afbrydelse af betalingsfristen og suspension af betalinger
Artikel 88
Afbrydelse af betalingsfristen
1. Betalingsfristen kan afbrydes af den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede, jf. forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002, i en periode på højst seks måneder, hvis
a)
der i en rapport fra et nationalt revisionsorgan eller fællesskabsrevisionsorgan er tegn på, at der er alvorlige mangler i forvaltnings- og kontrolsystemerne,
eller
b)
den anvisningsberettigede skal foretage supplerende kontrol som følge af oplysninger, han modtager, og hvorved han bliver opmærksom på, at der til udgifterne i en godkendt udgiftsoversigt knytter sig en alvorlig uregelmæssighed, som ikke er korrigeret.
2. Medlemsstaten og attesteringsmyndigheden skal straks underrettes om grunden til afbrydelsen. Afbrydelsen bringes til ophør, så snart medlemsstaten har truffet de fornødne foranstaltninger.
Artikel 89
Suspension af betalinger
1. Kommissionen kan suspendere alle eller en del af de mellemliggende betalinger vedrørende de prioriterede akser eller det operationelle program, hvis:
a)
der er konstateret en alvorlig mangel ved forvaltnings- og kontrolsystemet for det operationelle program, som påvirker pålideligheden af proceduren for godkendelse af betalinger, og for hvis vedkommende der ikke er truffet korrigerende foranstaltninger,
eller
b)
der til udgifterne i en godkendt udgiftsoversigt knytter sig en alvorlig uregelmæssighed, der ikke er korrigeret,
eller
c)
en medlemsstat i alvorlig grad har misligholdt sine forpligtelser i henhold til artikel 70.
2. Kommissionen kan beslutte at suspendere alle eller en del af de mellemliggende betalinger efter at have givet medlemsstaten mulighed for at fremsætte bemærkninger inden to måneder.
3. Kommissionen bringer suspensionen af alle eller en del af de mellemliggende betalinger til ophør, når medlemsstaten har truffet de fornødne foranstaltninger, som gør det muligt at ophæve suspensionen. Hvis medlemsstaten ikke træffer de fornødne foranstaltninger, kan Kommissionen beslutte at annullere hele eller en del af EF-tilskuddet til det operationelle program i henhold til artikel 97.
Afdeling 7
Automatisk frigørelse
Artikel 90
Principper
1. Kommissionen frigør automatisk enhver del af en budgetmæssig forpligtelse i forbindelse med et operationelt program, som ikke er blevet anvendt til betaling af forfinansieringen eller de mellemliggende betalinger, eller som den ikke har modtaget nogen betalingsanmodning for, jf. artikel 83, senest den 31. december i det andet år efter året for den budgetmæssige forpligtelse i forbindelse med det operationelle program.
2. Den del af budgetforpligtelsen, som stadig er åben den 31. december 2015, frigøres automatisk, hvis Kommissionen ikke har modtaget en acceptabel betalingsanmodning senest den 31. marts 2017.
3. Hvis denne forordning træder i kraft efter den 1. januar 2007, forlænges fristen for den første automatiske frigørelse, jf. stk. 1, for den første forpligtelses vedkommende med det antal måneder, der ligger mellem den 1. januar 2007 og datoen for indgåelsen af den første budgetmæssige forpligtelse.
Artikel 91
Undtagelser fra frigørelsesfristen
Hvis Kommissionen skal træffe afgørelse efter afgørelsen om godkendelse af det operationelle program for at godkende bistand eller en støtteordning, begynder fristen for automatisk frigørelse fra tidspunktet for den seneste afgørelse. De pågældende beløb fastlægges på grundlag af en tidsplan fra medlemsstaten.
Artikel 92
Afbrydelse af fristen som følge af retsforfølgning og administrativ klage
Det beløb, der kan berøres af automatisk frigørelse, nedsættes med de beløb, som godkendelsesmyndigheden ikke har kunnet anmelde til Kommissionen, fordi aktiviteterne er blevet suspenderet på grund af søgsmål eller en administrativ klage med opsættende virkning, såfremt medlemsstaten senest den 31. december i det andet år efter året for den i artikel 90 omhandlede budgetmæssige forpligtelse sender Kommissionen oplysninger med en begrundelse derfor.
For den del af forpligtelserne, som stadig er åben den 31. december 2015, afbrydes fristen i artikel 90, stk. 2, på de samme betingelser, som gælder for beløbet med tilknytning til de pågældende aktiviteter.
Der kan anmodes om ovennævnte nedsættelse én gang, hvis suspensionen har varet indtil et år eller flere gange for årene mellem den retlige eller administrative beslutning om at suspendere gennemførelsen af aktiviteten og datoen for den endelige retlige eller administrative beslutning.
Artikel 93
Undtagelser fra den automatiske frigørelse
Følgende lades ude af betragtning ved beregningen af den automatiske frigørelse:
a)
den del af den budgetmæssige forpligtelse, for hvilken en betalingsanmodning er indgivet, men hvis refusion er afbrudt eller suspenderet af Kommissionen den 31. december i det andet år efter året for den i artikel 90 omhandlede budgetmæssige forpligtelse og i overensstemmelse med artikel 88 og 89. Når det problem, som førte til afbrydelsen eller suspensionen, er blevet løst, finder reglen om automatisk frigørelse anvendelse på den berørte del af den budgetmæssige forpligtelse
b)
den del af den budgetmæssige forpligtelse, for hvilken en betalingsanmodning er indgivet, men hvis refusion er nedsat, navnlig som følge af manglende budgetmidler
c)
den del af den budgetmæssige forpligtelse, for hvilken det ikke har været muligt at indgive en acceptabel betalingsanmodning på grund af force majeure, som i alvorlig grad har påvirket gennemførelsen af det operationelle program. De nationale myndigheder, som påberåber sig force majeure, skal påvise dens direkte konsekvenser for gennemførelsen af hele eller en del af det operationelle program.
Artikel 94
Procedure
1. Kommissionen underretter medlemsstaten og de berørte myndigheder i god tid, når der er risiko for anvendelse af den automatiske frigørelse i henhold til artikel 90.
2. Kommissionen giver medlemsstaten og de berørte myndigheder meddelelse om størrelsen af den automatiske frigørelse på grundlag af de oplysninger, som den er i besiddelse af.
3. Medlemsstaten har to måneder fra modtagelsen af de pågældende oplysninger til at godkende beløbet eller fremsætte sine bemærkninger. Kommissionen foretager den automatiske frigørelse senest ni måneder efter fristen i artikel 90.
4. Tilskud fra EFF til det operationelle program nedsættes for det pågældende år med det automatisk frigjorte beløb. Medlemsstaten fremlægger senest to måneder efter datoen for frigørelsen en revideret finansieringsplan, der afspejler den nedsatte støtte mellem en eller flere af de prioriterede akser i det operationelle program. Sker dette ikke, foretager Kommissionen en forholdsmæssig nedsættelse af de beløb, der er afsat til hver prioriteret akse.
Afdeling 8
Brug af euro
Artikel 95
Brug af euro
1. Beløbene i medlemsstatens fremlagte operationelle program, godkendte udgiftsoversigter, betalingsanmodninger og udgifter, der er angivet i de årlige og endelige rapporter om gennemførelsen, udtrykkes i euro.
2. Kommissionens afgørelser om operationelle programmer og Kommissionens forpligtelser og betalinger udtrykkes og gennemføres i euro.
3. De medlemsstater, der ikke har indført euroen som national valuta på datoen for betalingsanmodningen, omregner udgifterne i national valuta til euro.
Disse beløb omregnes til euro til Kommissionens månedlige regnskabskurs for den måned, hvor udgifterne er registreret i de regnskaber, som attesteringsmyndigheden for det operationelle program fører. Kommissionen offentliggør hver måned denne kurs elektronisk.
4. Når en medlemsstat indfører euroen som national valuta, finder omregningsproceduren i det foregående stykke fortsat anvendelse på alle udgifter, der er opført i attesteringsmyndighedens regnskaber inden ikrafttrædelsesdatoen for den faste omregningskurs mellem den nationale valuta og euroen.
KAPITEL II
Finansielle korrektioner
Afdeling 1
Medlemsstaternes finansielle korrektioner
Artikel 96
Medlemsstaternes finansielle korrektioner
1. Medlemsstaten har i første instans ansvaret for at undersøge uregelmæssigheder og reagere på tegn på større ændringer, som har indflydelse på arten af eller betingelserne for gennemførelse af eller kontrollen med aktiviteterne eller det operationelle program, og foretage de nødvendige finansielle korrektioner.
2. Medlemsstaten foretager de finansielle korrektioner, der er nødvendige i forbindelse med enkeltstående eller systembetingede uregelmæssigheder, som afsløres i forbindelse med aktiviteter eller det operationelle program. Medlemsstaternes korrektioner består i hel eller delvis annullering af det offentlige tilskud til det operationelle program. Medlemsstaterne tager hensyn til uregelmæssighedernes art og betydning og det økonomiske tab for EFF.
De EFF-midler, der frigøres på denne måde, kan indtil den 31. december 2015 genanvendes af medlemsstaten til det operationelle program, jf. dog stk. 3.
3. Det tilskud, som er annulleret i henhold til stk. 2, må ikke genanvendes til den eller de aktiviteter, som har været genstand for korrektionen, eller, hvis der foretages en finansiel korrektion for en systemfejl, til eksisterende aktiviteter under hele eller en del af den prioriterede akse, hvor denne systembetingede uregelmæssighed opstod.
4. Hvis der er tale om systembetingede uregelmæssigheder, udvider medlemsstaten sine undersøgelser til at omfatte alle aktiviteter, som kan tænkes at være berørt.
Afdeling 2
Kommissionens finansielle korrektioner
Artikel 97
Kriterier for korrektionerne
1. Kommissionen kan foretage finansielle korrektioner ved at annullere hele eller en del af fællesskabstilskuddet til et operationelt program, hvis den efter den nødvendige gennemgang konkluderer, at:
a)
der er en alvorlig mangel ved forvaltnings- og kontrolsystemet for programmet, som har bragt det fællesskabstilskud, der allerede er betalt til programmet, i fare
b)
udgifterne i en godkendt udgiftsoversigt er ukorrekte og ikke er blevet korrigeret af medlemsstaten før indledningen af korrektionsproceduren i henhold til dette stykke
c)
en medlemsstat ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til artikel 96 før indledningen af korrektionsproceduren i henhold til dette stykke.
2. Kommissionen baserer sine finansielle korrektioner på konstaterede enkeltstående uregelmæssigheder under hensyn til, om uregelmæssigheden er systembetinget, når den fastlægger, om der bør anvendes en fast korrektion eller en ekstrapoleret korrektion.
3. Når Kommissionen fastsætter korrektionens størrelse, tager den hensyn til uregelmæssighedens art og betydning og omfanget og de finansielle virkninger af de mangler, der er konstateret ved det operationelle program.
4. Hvis Kommissionen baserer sin holdning på forhold, der er konstateret af andre revisorer end revisorerne i dens egne tjenestegrene, drager den sine egne konklusioner om de finansielle følger efter gennemgang af de foranstaltninger, som den pågældende medlemsstat har truffet i henhold til artikel 96, stk. 2, de oplysninger, der er fremlagt i medfør af artikel 70, stk. 1, litra b), og medlemsstatens eventuelle svar.
Artikel 98
Procedure
1. Før Kommissionen træffer afgørelse om en finansiel korrektion, indleder den proceduren ved at meddele medlemsstaten sine foreløbige konklusioner og anmode den om at fremsætte sine bemærkninger inden to måneder.
Hvis Kommissionen foreslår en finansiel korrektion på basis af ekstrapolation eller til en fast sats, skal medlemsstaten have mulighed for ved en gennemgang af de pågældende dokumenter at godtgøre, at uregelmæssighedens faktiske omfang var mindre end det, der fremgår af Kommissionens vurdering. Efter aftale med Kommissionen kan medlemsstaten begrænse omfanget af gennemgangen til en passende del eller stikprøve af de pågældende dokumenter. Bortset fra i behørigt begrundede tilfælde må den tid, der gives til denne gennemgang, ikke overstige en yderligere periode på to måneder efter den periode på to måneder, der er nævnt i første afsnit.
2. Kommissionen tager hensyn til det bevismateriale, medlemsstaten fremlægger inden for de frister, der er omhandlet i stk. 1.
3. Hvis medlemsstaten ikke accepterer Kommissionens foreløbige konklusioner, indbyder Kommissionen medlemsstaten til at deltage i en høring, hvor begge parter i samarbejde søger at nå til enighed om bemærkningerne og de konklusioner, der skal drages deraf.
4. Hvis der opnås enighed, kan medlemsstaten genanvende de pågældende EFF-midler i overensstemmelse med artikel 96, stk. 2, andet afsnit.
5. Hvis der ikke er opnået enighed, træffer Kommissionen afgørelse om den finansielle korrektion inden seks måneder efter høringsdatoen under hensyn til alle de oplysninger og bemærkninger, der er fremkommet under proceduren. Hvis der ikke finder nogen høring sted, begynder fristen på seks måneder to måneder efter modtagelsen af Kommissionens indbydelse.
Artikel 99
Medlemsstaternes forpligtelser
En finansiel korrektion foretaget af Kommissionen berører ikke medlemsstatens forpligtelse til at søge inddrivelse i henhold til artikel 96, stk. 2, og inddrive statsstøtte i henhold til artikel 87 i traktaten og artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 88 (23).
KAPITEL III
Tilbagebetaling
Artikel 100
Tilbagebetaling
1. Enhver skyldig tilbagebetaling til Den Europæiske Unions almindelige budget foretages før den forfaldsdato, der er anført i indtægtsordren, som er udstedt i henhold til artikel 72 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002. Forfaldsdatoen er den sidste dag i den anden måned efter indtægtsordrens udstedelse.
2. Enhver forsinkelse i tilbagebetalingen giver anledning til morarenter fra forfaldsdatoen indtil datoen for den faktiske betaling. Rentesatsen er den sats, som Den Europæiske Centralbank anvender i sine vigtigste refinansieringstransaktioner den første arbejdsdag i den måned, hvor beløbet forfalder til betaling, forhøjet med 1 1/2 procentpoint.
AFSNIT IX
KOMITÉ
Artikel 101
Komité
1. Kommissionen bistås af Komitéen for Den Europæiske Fiskerifond (i det følgende benævnt »komitéen«).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Perioden i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
4. Komitéen vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 102
Gennemførelsesbestemmelser
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning vedtages efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
AFSNIT X
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 103
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning er ikke til hinder for videreførelse eller ændring, herunder hel eller delvis ophævelse, af støtte, der er godkendt af Kommissionen i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4028/86 (24), (EF) nr. 3699/93 (25), (EF) nr. 2468/98 (26) og (EF) nr. 2792/1999 (27) eller enhver anden lovgivning, der gælder for denne støtte pr. 31. december 2006, og som derfor finder anvendelse på denne støtte, indtil deres gyldighedsperiode ophører.
2. Som undtagelse fra artikel 31, stk. 2, artikel 32, stk. 4, og artikel 37, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene (28) skal beløb, hvorover der er disponeret med henblik på støtte, som medfinansieres af det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet (FIUF), oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 1263/1999 af 21. juni 1999 om Det Finansielle Instrument til Udvikling af Fiskeriet (29) og som er godkendt af Kommissionen mellem den 1. januar 2000 og den 31. december 2006, og for hvilke den erklæring, der attesterer, at udgifterne faktisk er afholdt, den endelige rapport om gennemførelsen, herunder den situationsrapport, som omhandles i artikel 1, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 366/2001 (30) samt den erklæring, som omhandles i artikel 38, stk. 1, litra f), i forordning (EF) nr. 1260/1999, ikke er tilsendt Kommissionen senest 15 måneder efter sidste frist for støtteberettigelse, som fastsat i afgørelsen om bidrag fra FIUF, automatisk frigøres af Kommissionen senest seks måneder efter den frist, der giver anledning til tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb.
3. Hvis det bliver nødvendigt med specifikke foranstaltninger for at lette overgangen fra det gældende system til det system, der indføres ved denne forordning, vedtages de efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
Sådanne foranstaltninger vedtages navnlig for at integrere eksisterende fællesskabsstøtte, der er godkendt af Kommissionen for perioden 2000-2006, i den EFF-støtte, der er omhandlet i denne forordning.
Artikel 104
Ophævelse af tidligere forordninger
1. Forordning (EF) nr. 1263/1999 og (EF) nr. 2792/1999 ophæves med virkning fra den 1. januar 2007, jf. dog artikel 103, stk. 1.
2. Henvisninger til de ophævede forordninger betragtes som henvisninger til nærværende forordning.
Artikel 105
Revision
Rådet tager denne forordning op til revision senest den 31. december 2013 i overensstemmelse med traktatens artikel 37.
Artikel 106
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. juli 2006.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1198/2006,
annettu 27 päivänä heinäkuuta 2006,
Euroopan kalatalousrahastosta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 36 ja 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon (3),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yhteisön kalastuslaivaston kehitystä on säänneltävä erityisesti niiden päätösten mukaisesti, joita neuvoston ja komission on tehtävä elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (4) II luvun nojalla.
(2)
Yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteena olisi oltava elollisten vesiluonnonvarojen ja vesiviljelyn kestävä hyödyntäminen kestävän kehityksen mukaisesti ja ottaen tasapainoisella tavalla huomioon ympäristölliset, taloudelliset ja sosiaaliset tekijät.
(3)
Yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisala kattaa elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisen, hoidon ja hyödyntämisen sekä vesiviljelyn samoin kuin kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen siltä osin kuin näitä toimintoja harjoitetaan jäsenvaltioiden alueella tai yhteisön vesialueilla tai jos niitä harjoittavat yhteisön kalastusalukset tai jäsenvaltioiden kansalaiset.
(4)
Perustamissopimuksen 33 artiklan 2 kohdan mukaisesti on otettava huomioon elinkeinon erityisluonne, joka johtuu alan yhteiskunnallisesta rakenteesta sekä kalastustoimintaa harjoittavien eri alueiden välisistä rakenteellisista ja luonnonoloista aiheutuvista eroista.
(5)
Yhteisen kalastuspolitiikan kestävää kehitystä koskeva osio on sisältynyt rakennerahastojen sääntöihin vuodesta 1993 alkaen. Sen täytäntöönpanoa olisi jatkettava kestävän kehityksen mukaisesti myös Euroopan kalatalousrahaston, jäljempänä ”kalatalousrahasto”, avulla.
(6)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen päätavoitetta, joka on yhteisen kalastuspolitiikan edistäminen, johtuen kalatalousalan kehittämisessä kohdatuista rakenteellisista ongelmista ja laajentuneessa unionissa jäsenvaltioiden taloudellisten resurssien niukkuudesta, ja se voidaan sen vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla tarjoamalla monivuotista rahoitusta, joka keskitetään tärkeisiin toimintalinjoihin, joten yhteisö voi hyväksyä toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
(7)
Yhteisön kalastuspolitiikan ja siten kalatalousrahaston on käsitettävä Eurooppa-neuvoston kokouksissa Lissabonissa ja Göteborgissa määritellyt yhteisön ensisijaiset tavoitteet kestävän kehityksen alalla sellaisina kuin ne on määritelty 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 Lissabonissa sekä 15 ja 16 päivänä kesäkuuta 2001 Göteborgissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä.
(8)
Ohjelmatyön avulla olisi varmistettava kalatalousrahaston toiminnan yhteensovittaminen muiden kestävän kehityksen rahoittamiseen osallistuvien rahastojen sekä rakennerahastojen ja yhteisön muiden rahastojen kanssa.
(9)
Kalatalousrahaston toiminnan ja niiden toimien, joiden rahoitukseen se osallistuu, olisi oltava yhteensopivia yhteisön muiden politiikkojen kanssa ja noudatettava täysin yhteisön lainsäädäntöä.
(10)
Yhteisön toimien olisi oltava jäsenvaltioiden toimia täydentäviä tai niillä olisi edistettävä viimeksi mainittuja toimia. Mahdollisimman suuren lisäarvon saamiseksi kumppanuutta olisi tehostettava. Tämä kumppanuus, jossa otetaan täysin huomioon jäsenvaltioiden kansalliset säännöt ja käytännöt, koskee alueellisia, paikallisia ja muita viranomaisia sekä muita asiaan kuuluvia elimiä, mukaan luettuina ympäristöasioista sekä miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistämisestä vastaavat viranomaiset, talouselämän edustajat ja työmarkkinaosapuolet sekä muut toimivaltaiset elimet. Asianomaisten yhteistyökumppaneiden olisi osallistuttava tukitoimien valmisteluun, täytäntöönpanoon, seurantaan ja arviointiin.
(11)
Perustamissopimuksen 274 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä komission kanssa moitteettoman varainhoidon periaatteiden noudattamisen varmistamiseksi. Sitä varten tässä asetuksessa määritellään edellytykset, joiden mukaisesti komissio voi täyttää Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamista koskevat velvollisuutensa.
(12)
Jotta kalatalousrahaston toiminta olisi tehokasta ja avointa, jäsenvaltioiden ja komission velvollisuudet olisi määriteltävä täsmällisesti. Ne olisi määriteltävä jokaisen ohjelma-, seuranta-, arviointi- ja valvontavaiheen osalta. Komissiolle kuuluvaa toimivaltaa rajoittamatta vastuu tukitoimien täytäntöönpanosta ja tarkastamisesta olisi oltava ensisijaisesti jäsenvaltioilla.
(13)
Perustamissopimuksen 2 ja 3 artiklassa määrätään eriarvoisuuden poistamisesta sekä miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistämisestä.
(14)
Komission olisi vahvistettava käytettävissä olevien maksusitoumusmäärärahojen ohjeellinen jakautuminen objektiivista ja avointa menettelyä käyttäen sekä keskitettävä huomattava osa varoista alueille, joihin sovelletaan lähentymistavoitetta.
(15)
Kalatalousrahaston käytettävissä olevat määrärahat olisi sidottava kiinteään indeksiin ohjelmatyötä varten.
(16)
Jotta yhteisön varojen vipuvaikutusta voitaisiin tehostaa suosimalla mahdollisimman pitkälle yksityisen rahoituksen käyttöä ja jotta toimien tuottavuus voitaisiin ottaa paremmin huomioon, kalatalousrahaston tukimuotoja olisi monipuolistettava ja tukiosuuksia eriytettävä, jolloin voidaan edistää yhteisön etua, lisätä monenlaisten rahoitusvarojen käyttöä sekä rajoittaa kalatalousrahaston osuutta suosimalla tarkoituksenmukaisten tukimuotojen käyttöä.
(17)
Yhteisen kalastuspolitiikan strategisen sisällön vahvistamiseksi kalastuksen ja vesiviljelyn kestävää kehitystä koskevien yhteisön ensisijaisten tavoitteiden mukaisesti jäsenvaltion olisi, komission kanssa käydyn vuoropuhelun jälkeen, hyväksyttävä yhteisen kalastuspolitiikan kaikkia asiaankuuluvia näkökohtia koskeva kansallinen strategiasuunnitelma.
(18)
Jotta voidaan toteuttaa tarvetta yksinkertaistamiseen ja hajauttamiseen, olisi ohjelmatyö ja taloushallinto toteutettava ainoastaan toimintaohjelma- ja toimintalinjatasolla, ja ohjelma-asiakirjan täydennyksistä ja yhteisön tukikehyksistä olisi luovuttava.
(19)
Ohjelmatyömenettelyä olisi yksinkertaistettava. Sitä varten kalatalousrahaston toiminnassa olisi siirryttävä yhteen ainoaan toimintaohjelmaan jäsenvaltiota kohti tämän kansallisen rakenteen mukaisesti. Ohjelmatyö kattaa 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisen kauden.
(20)
Neuvoston vahvistamat monivuotiset elvytyssuunnitelmat ja hoitosuunnitelmat ovat ehdottoman ensisijaisia, ja niihin olisi liitettävä kalatalousrahastosta tuettavia pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmia.
(21)
Kun yhteisön ja jonkin kolmannen maan välinen kalastussopimus jätetään uusimatta tai kansainvälisen tai jonkin muun järjestelyn mukaiset kalastusmahdollisuudet merkittävästi vähenevät, olisi myös laadittava monivuotisia pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmia, joilla yhteisön kalastuslaivasto mukautetaan uuteen tilanteeseen.
(22)
Olisi säädettävä pyyntiponnistuksen mukauttamisesta myös silloin, kun jäsenvaltiot tai komissio ovat vahvistaneet asetuksen (EY) N:o 2371/2002 7 ja 8 artiklassa säädettyjä kiireellisiä toimenpiteitä.
(23)
Olisi säädettävä pyyntiponnistuksen mukauttamisesta myös silloin, kun vahvistetaan kansallisia käytöstäpoistamisohjelmia osana asetuksen (EY) N:o 2371/2002 11-16 artiklassa säädettyjä velvoitteita.
(24)
Yhteisön kalastuslaivastoa olisi mukautettava sen sopeuttamiseksi käytettävissä ja saavutettavissa oleviin kalavaroihin.
(25)
Olisi myös säädettävä kalastusaluksiin tehtävien investointien tukemisesta, erityisesti jotta voidaan ottaa huomioon yhteisön kalastuslaivaston rakenneuudistuksen tarve antamalla kalastajille ja alusten omistajille tukea moottorien korvaamiseen uusilla moottoreilla, joiden teho on sama tai alhaisempi.
(26)
Lisäksi olisi annettava erityisiä säännöksiä pienimuotoisen rannikkokalastuksen erityispiirteiden huomioon ottamiseksi.
(27)
Yhteisön kalastuslaivaston rakenneuudistuksen toteuttamiseksi tarvitaan sosioekonomisia liitännäistoimenpiteitä.
(28)
Olisi hyväksyttävä yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat kalastajille ja kalastusalusten omistajille maksettavien avustusten ja taloudellisten korvausten myöntämistä kalastustoiminnan tilapäisesti keskeytyessä.
(29)
Kalatalousalan kannalta on elintärkeää, että vesiluonnonvarojen ja niiden hyödyntämisen välillä saavutetaan kestävä tasapaino ja että ympäristövaikutukset tulevat asianmukaisesti huomioon otetuiksi. Sen vuoksi olisi hyväksyttävä aiheellisia toimenpiteitä, jotka koskevat paitsi elintarvikkeiden tuotantoketjun turvaamista myös vesiviljelyä ja jalostusteollisuutta.
(30)
Olisi hyväksyttävä yksityiskohtaiset säännöt tuen myöntämisestä vesiviljelylle, sisävesikalastukselle sekä kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostukselle ja kaupan pitämiselle niin, että turvataan samalla näiden alojen taloudellinen elinkelpoisuus. Tätä varten on tarpeen määritellä rajallinen määrä ensisijaisia tukikohteita ja keskittää vesiviljelyä sekä kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä koskeva rakennetuki mikroyrityksiin sekä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin niin, että etusijalla ovat mikroyritykset ja pienet yritykset.
(31)
Kalatalousrahastosta olisi myös tuettava sellaisia yhteistä etua koskevia toimenpiteitä, jotka ovat ulottuvuudeltaan laajempia kuin yksityisessä liiketoiminnassa tavallisesti toteutetut toimenpiteet.
(32)
On tarpeen säätää yhteisen kalastuspolitiikan liitännäistoimenpiteistä, joilla voidaan erityisesti vähentämällä tämän politiikan sosioekonomisten vaikutuksia panemalla täytäntöön paikallisia kehittämisstrategioita kalastusalueiden kestävää kehitystä varten.
(33)
Yhteisön eri alueiden ja niiden tilanteiden välisten suurten erojen huomioon ottamiseksi kalastusalueiden kehittämispolitiikan olisi oltava osa yhdennettyä lähestymistapaa, joka perustuu tarkoituksenmukaiseen alueelliseen strategiaan, on sovitettu paikallisia oloja vastaavaksi, on mahdollisimman hajautettua, antaa etusijan paikallisille toimijoille, perustuu alhaalta ylös -lähestymistavalle, mahdollistaa vaatimattomienkin toimien huomioon ottamisen ja turvaa yksityisen sektorin toimijoiden huomattavan osallistumisen.
(34)
Kalatalousrahaston olisi annettava teknisen avun muodossa tukea arviointeihin, selvityksiin ja kokemusten vaihtoon, joilla helpotetaan toimintaohjelman täytäntöönpanoa ja edistetään innovatiivisia lähestymistapoja ja käytäntöjä sekä yksinkertaista ja avointa täytäntöönpanoa.
(35)
Jäsenvaltioiden yhteisen hallinnoinnin avulla toteuttamien kalatalousrahaston toimien olisi annettava riittävät takeet täytäntöönpanon yksityiskohtien ja laadun, toimien tulosten ja niiden arvioinnin sekä moitteettoman varainhoidon ja sen valvonnan osalta.
(36)
Kalatalousrahaston toimien tehokkuus ja vaikutus riippuu myös paremmasta ja perusteellisemmasta arvioinnista. Olisi annettava säännökset jäsenvaltioiden ja komission velvollisuuksista tältä osin sekä yksityiskohtaiset säännöt, joilla varmistetaan arvioinnin luotettavuus.
(37)
Jotta kumppanuus olisi toimivaa ja yhteisön tukitoimet asianmukaisella tavalla tunnettuja, niitä koskevan tiedotuksen ja julkisuuden olisi oltava mahdollisimman laajaa. Siitä huolehtimisen olisi kuuluttava tukitoimista vastaaville hallintoviranomaisille, joiden olisi myös tiedotettava toteutetuista toimenpiteistä komissiolle.
(38)
On asianmukaista asettaa yläraja kunkin toimen julkiselle rahoitukselle.
(39)
Lisäksi on asianmukaista asettaa yläraja kalatalousrahastosta myönnettävälle rahoitukselle kutakin toimintalinjaa varten suoritettavalle julkisten menojen kokonaismäärälle.
(40)
Tehokkaan ja asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi olisi vahvistettava jäsenvaltioiden velvoitteet, jotka koskevat hallinto- ja valvontajärjestelmiä, menojen todentamista sekä sääntöjenvastaisuuksien ja yhteisön lainsäädännön rikkomisten ennaltaehkäisyä, havaitsemista ja oikaisemista. Hallinnon ja valvonnan osalta on erityisesti tarpeen vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt, joita noudattaen jäsenvaltiot antavat takeet siitä, että järjestelmät ovat olemassa ja toimivat tyydyttävästi.
(41)
Jäsenvaltioiden olisi toteutettava asianmukaiset toimenpiteet hallinto- ja valvontajärjestelmän moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. Tätä varten kullekin toimintaohjelmalle olisi nimettävä hallintoviranomainen, todentamisviranomainen ja tarkastusviranomainen, joiden velvollisuudet olisi määriteltävä. Näiden velvollisuuksien olisi liityttävä ensisijaisesti rahoituksen moitteettomaan toteutumiseen, arvioinnin järjestämiseen, menojen todentamiseen ja tarkastamiseen sekä yhteisön lainsäädännön noudattamiseen. Olisi säädettävä komission ja tuen seurannasta vastaavien kansallisten viranomaisten välisistä säännöllisistä kokouksista.
(42)
Olisi säädettävä, että seurantakomitea on toimintaohjelman täytäntöönpanon laadun varmistava elin, jonka jäsenvaltio nimeää.
(43)
Indikaattorit ja täytäntöönpanoa koskevat vuosikertomukset ovat seurannan kannalta oleellisia, ja ne olisi määriteltävä tarkemmin, jotta ne antaisivat luotettavan kuvan toimintaohjelman täytäntöönpanon edistymisestä ja laadusta.
(44)
Komission varainhoidon valvontaa koskevaa nykyistä toimivaltaa rajoittamatta olisi jäsenvaltioiden ja komission välistä yhteistyötä tällä alalla lisättävä.
(45)
Maksusitoumuksia ja maksuja koskevia sääntöjä ja menettelyitä olisi yksinkertaistettava säännöllisen kassavirran varmistamiseksi. Kalatalousrahastosta maksettava seitsemän prosentin ennakkomaksu olisi omiaan vauhdittamaan toimintaohjelman täytäntöönpanoa.
(46)
Hallinto- ja valvontajärjestelmissä todetusta vakavasta puutteesta johtuvan maksujen keskeytyksen lisäksi olisi oltava toimenpiteitä, joiden avulla valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi lykätä maksatusta, jos on todisteita merkittävästä puutteesta näiden järjestelmien moitteettomassa toiminnassa, tai joiden avulla komissio voi tehdä maksuihin vähennyksiä, jos asianomainen jäsenvaltio ei ole pannut täytäntöön kaikkia suunniteltuja oikaisutoimenpiteitä.
(47)
Yhteisön varojen moitteettoman hoidon varmistamiseksi olisi menojen arviointia ja toteuttamista parannettava. Tätä varten jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle säännöllisesti ennakkoarvionsa yhteisön varojen käytöstä, ja rahoituksen toteutumisen viivästymisen olisi johdettava ennakkomaksujen takaisinperintään ja maksusitoumusten vapauttamiseen ilman eri toimenpiteitä.
(48)
Ohjelmien päättämistä koskevia menettelyjä olisi yksinkertaistettava tarjoamalla tätä haluaville jäsenvaltioille mahdollisuus valitsemansa aikataulun mukaisesti päättää loppuun saatettuja toimia koskeva osa toimintaohjelmasta. Tätä varten tarvittavasta kehyksestä olisi säädettävä.
(49)
Tämän asetuksen täytäntöön panoa varten tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (5) 2 artiklan mukaisesti mainitun päätöksen 4 artiklassa säädettyä hallintomenettelyä noudattaen. Päätöksen 3 artiklassa säädetty neuvoa-antava menettely on kuitenkin tehokkuuden vuoksi tietyissä yksittäisissä tapauksissa asianmukaisin.
(50)
Olisi annettava yksityiskohtaiset siirtymäkauden säännökset, jotta uutta ohjelmatyötä voidaan valmistella heti tämän asetuksen tultua voimaan ja varmistaa, että jäsenvaltioiden saama tuki ei keskeydy ennen tämän asetuksen mukaisen toimintaohjelman hyväksymistä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
TAVOITTEET JA TUKEA KOSKEVAT YLEISET SÄÄNNÖT
I LUKU
Soveltamisala ja määritelmät
1 artikla
Soveltamisala
Tällä asetuksella perustetaan Euroopan kalatalousrahasto, jäljempänä ”kalatalousrahasto”, ja määritellään puitteet kalatalousalan, kalastusalueiden ja sisävesikalastuksen kestävään kehitykseen annettavalle yhteisön tuelle.
2 artikla
Maantieteellinen soveltamisala
1. Tässä asetuksessa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan koko yhteisön alueella.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot valitsevat kalastusalueiden kestävää kehitystä koskevassa IV osaston IV luvussa säädetyn tuen osalta tukikelpoiset alueet 43 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädettyjä perusteita käyttäen.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
”kalatalousalalla” talouden alaa, joka sisältää kaiken kalatalous- ja vesiviljelytuotteiden tuotantoon, jalostukseen ja kaupan pitämiseen kuuluvan toiminnan;
b)
”kalastajalla” henkilöä, jonka jäsenvaltio katsoo harjoittavan ammattikalastusta kalastusta harjoittavalla kalastusaluksella;
c)
”kalastusaluksella” asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklan c alakohdassa tarkoitettua kalastusalusta;
d)
”vesiviljelyllä” vesieliöiden kasvatusta tai viljelyä, jossa käytetyllä tekniikalla on tarkoitus lisätä kyseisten eliöiden tuotantoa ympäristön luonnollista kapasiteettia suuremmaksi; eliöt pysyvät koko kasvatus- tai viljelyvaiheen ja myös niiden korjuuvaiheen ajan luonnollisen tai oikeushenkilön omaisuutena;
e)
”kalastusalueella” meren tai järven rannalla olevaa aluetta, johon voi kuulua myös lammikoita tai joen suisto, ja jolla kalatalousala on merkittävä työllistäjä;
f)
”mikroyrityksillä sekä pienillä ja keskisuurilla yrityksillä” mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6 päivänä toukokuuta 2003 annetussa komission suosituksessa 2003/361/EY (6) määriteltyjä mikroyrityksiä, pieniä tai keskisuuria yrityksiä;
g)
”toimintaohjelmalla” jäsenvaltion laatimaa ja komission hyväksymää yhtenäistä asiakirjaa, joka sisältää yhtenäisen joukon kalatalousrahaston tuella toteutettavia toimintalinjoja;
h)
”ohjelmatyöllä” useassa vaiheessa tapahtuvaa järjestely-, päätöksenteko- ja rahoitusmenettelyä, jonka tarkoituksena panna täytäntöön yhteisön ja jäsenvaltioiden monivuotinen yhteinen toiminta kalatalousrahaston ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi;
i)
”toimintalinjalla” toimintaohjelmaan sisältyvää yhtä painopistettä, joka käsittää joukon toisiinsa liittyviä toimenpiteitä, joilla on mitattavissa olevat erityistavoitteet;
j)
”toimenpiteellä” joukkoa toimia, joiden tarkoituksena on panna toimintalinja täytäntöön;
k)
”toimella” hanketta, joka on valittu seurantakomitean vahvistamilla perusteilla ja jota yksi tai useampi tuensaaja panee täytäntöön siihen liittyvän toimintalinjan tavoitteiden saavuttamiseksi;
l)
”tuensaajalla” julkisen tuen viime kädessä saavaa luonnollista tai oikeushenkilöä;
m)
”julkisilla menoilla” toimien julkista rahoitusosuutta, joka tulee valtion, alue- tai paikallisviranomaisten talousarviosta taikka Euroopan yhteisöjen talousarviosta, ja muut vastaavat menot. Kaikkia toimien rahoitusosuuksia, jotka ovat peräisin yhdestä tai useammasta alue- tai paikallisviranomaisesta muodostettujen julkisoikeudellisten elinten tai yhteisöjen taikka julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (7) mukaisesti toimivien julkisoikeudellisten elinten talousarviosta, pidetään julkisena rahoitusosuutena;
n)
”lähentymistavoitteella” Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä ja asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 (8) mukaista vähiten kehittyneitä jäsenvaltioita ja alueita koskevan toimen tavoitetta;
o)
”muulla kuin lähentymistavoitteella” tavoitetta, joka kattaa jäsenvaltiot ja alueet, jotka eivät ole tukikelpoisia n alakohdassa määritellyn lähentymistavoitteen perusteella;
p)
”välittävällä elimellä” yksityistä tai julkista elintä tai yksikköä, joka toimii hallinto- tai todentamisviranomaisen vastuulla tai hoitaa toimia toteuttaviin tuensaajiin liittyviä tehtäviä tällaisen viranomaisen puolesta;
q)
”sääntöjenvastaisuudella” yhteisön oikeuden säännösten tai määräysten rikkomista, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä, jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko Euroopan unionin yleiselle talousarviolle siihen kohdistuvan perusteettoman menon vuoksi.
II LUKU
Tavoitteet ja tehtävät
4 artikla
Tavoitteet
Kalatalousrahaston tuella pyritään
a)
tukemaan yhteistä kalastuspolitiikkaa elollisten vesiluonnonvarojen hyödyntämiseksi ja tukemaan vesiviljelyä taloudellisilla, ympäristöä koskevilla ja sosiaalisilla perusteilla määritellyn kestävyyden turvaamiseksi;
b)
edistämään kestävää tasapainoa kalavarojen ja yhteisön kalastuslaivaston kapasiteetin välillä;
c)
edistämään sisävesikalastuksen kestävää kehitystä;
d)
vahvistamaan kalatalousalan tuotantorakenteiden kilpailukykyä ja sillä toimivien taloudellisesti kannattavien yritysten kehitystä;
e)
edistämään ympäristön ja luonnonvarojen suojelua ja parantamista silloin kuin ne liittyvät kalatalousalaan;
f)
edistämään kestävää kehitystä ja elämänlaadun parantamista alueilla, joilla harjoitetaan kalataloutta;
g)
edistämään miesten ja naisten välistä tasa-arvoa kalatalousalan ja kalastusalueiden kehittämisessä.
5 artikla
Tehtävät
Kalatalousalan tuesta vastaa kalatalousrahasto. Tämän asetuksen nojalla toteutettavilla toimenpiteillä pyritään saavuttamaan perustamissopimuksen 33 artiklassa vahvistetut yleiset tavoitteet sekä yhteisen kalastuspolitiikan osana määritellyt tavoitteet. Niillä täydennetään tarvittaessa yhteisön muita välineitä ja politiikkoja.
III LUKU
Tuen periaatteet
6 artikla
Täydentävyys, johdonmukaisuus ja vaatimustenmukaisuus
1. Kalatalousrahasto myöntää tukea, jolla täydennetään kansallisia, alueellisia ja paikallisia toimia sisällyttämällä niihin yhteisön ensisijaiset tavoitteet.
2. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat, että kalatalousrahaston tuki on yhteisön politiikkojen, ensisijaisten tavoitteiden ja toimien mukaista sekä yhteisön muita rahoitusvälineitä täydentävää. Tämä johdonmukaisuus ja täydentävyys osoitetaan erityisesti toimintaohjelmassa.
3. Kalatalousrahastosta rahoitettavien toimien on oltava perustamissopimuksen määräysten ja sen nojalla annettujen säännösten mukaisia.
4. Komissio ja jäsenvaltiot huolehtivat kukin omien toimivaltuuksiensa mukaisesti kalatalousrahastosta, neuvoston asetuksella (EY) N:o 1290/2005 (9) perustetusta Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta, Euroopan aluekehitysrahastosta, Euroopan sosiaalirahastosta, koheesiorahastosta sekä muista yhteisön rahoitusvälineistä myönnettävän tuen yhteensovittamisesta.
5. Kalatalousrahastosta rahoitettavat toimet eivät saa lisätä pyyntiponnistusta.
7 artikla
Valtiontuki
1. Jäsenvaltioiden kalatalousalan yrityksille myöntämään tukeen sovelletaan perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 2 kohdan soveltamista.
2. Perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa ei sovelleta jäsenvaltioiden osana toimintaohjelmaa kalatalousrahaston yhteisrahoittamaan toimintaohjelmaan suorittamiin rahoitusosuuksiin.
3. Kansallisia säännöksiä, joiden nojalla myönnetään 2 kohdassa tarkoitettuja rahoitusosuuksia koskevaa tämän asetuksen säännökset ylittävää julkista rahoitusta, käsitellään kokonaisuudessaan 1 kohdan mukaisesti.
8 artikla
Kumppanuus
1. Kalatalousrahaston tavoitteita toteutetaan tiiviissä yhteistyössä, jäljempänä ”kumppanuus”, komission ja jäsenvaltion kesken. Jäsenvaltion on voimassa olevien kansallisten sääntöjen ja käytäntöjen mukaisesti järjestettävä muun muassa seuraavien nimeämiensä viranomaisten ja elinten väliset kumppanuusjärjestelyt:
a)
toimivaltaiset alue-, paikallis- ja muut viranomaiset;
b)
talouselämän osapuolet ja työmarkkinaosapuolet;
c)
muut asiaankuuluvat elimet.
2. Jäsenvaltion on huolehdittava kaikkien asianomaisten elinten laajasta ja tehokkaasta osallistumisesta kansallisten sääntöjen ja käytäntöjen mukaisesti ottamalla huomioon tarpeen edistää miesten ja naisten välistä tasa-arvoa sekä kestävää kehitystä sisällyttämällä toimintaan ympäristön suojelu ja parantaminen.
3. Kumppanuutta harjoitetaan kunkin 1 kohdassa määritellyt kumppanin institutionaalisten, oikeudellisten ja rahoitusta koskevien toimivaltuuksien puitteissa.
4. Kumppanuus kattaa toimintaohjelman valmistelun, täytäntöönpanon, seurannan ja arvioinnin. Jäsenvaltion on otettava mukaan kaikki asiaankuuluvat kumppanit ohjelmatyön eri vaiheisiin kunkin vaiheen määräaikoja noudattaen.
5. Kunkin jäsenvaltion on järjestettävä kansallista strategiasuunnitelmaa koskeva kuuleminen tarkoituksenmukaisimmaksi katsomiensa järjestelyjen mukaisesti.
9 artikla
Suhteellisuus
1. Jäsenvaltio vastaa kunkin toimintaohjelman täytäntöönpanosta. Tehtävä on hoidettava sopivalla alueellisella tasolla kunkin jäsenvaltion omien institutionaalisten järjestelyjen ja tämän asetuksen mukaisesti.
2. Komission ja jäsenvaltioiden käyttämät keinot voivat vaihdella toimintaohjelmaan osoitetun julkisen rahoituksen kokonaismäärän mukaisesti. Vaihtelu koskee erityisesti arviointia, valvontaa ja komission osallistumista 63 artiklassa säädettyyn seurantakomiteaan sekä toimintaohjelmien täytäntöönpanoa koskevia vuosikertomuksia.
10 artikla
Yhteinen hallinnointi
1. Kalatalousrahastolle varatun yhteisön talousarvion toteutusta hallinnoivat jäsenvaltiot ja komissio yhdessä Euroopan yhteisöjen yhteiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (10) 53 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti, lukuun ottamatta tämän asetuksen 46 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua teknistä apua, jota komissio hallinnoi suoraan.
Moitteettoman varainhoidon periaatetta sovelletaan asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 48 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
2. Komissio huolehtii Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamista koskevista velvollisuuksistaan seuraavasti:
a)
komissio tarkastaa jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmien olemassaolon ja moitteettoman toiminnan 70 ja 73 artiklan mukaisesti;
b)
komissio keskeyttää maksujen määräaikojen kulumisen tai lykkää tai keskeyttää ne kokonaan tai osittain 88 ja 89 artiklan mukaisesti, jos kansalliset hallinto- ja valvontajärjestelmät eivät täytä tehtäviään, ja toteuttaa muut tarvittavat rahoitusoikaisut 98 ja 99 artiklassa kuvattujen menettelyjä noudattaen;
c)
komissio tarkastaa ennakkojen korvaukset ja vapauttaa talousarviositoumukset ilman eri toimenpiteitä 81 artiklan 2 kohdan ja 90-94 artiklan mukaisesti.
3. Asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 toisen osan II osaston säännöksiä sovelletaan kalatalousrahastosta myönnettävään tukeen.
11 artikla
Miesten ja naisten tasa-arvo
Jäsenvaltiot ja komissio huolehtivat siitä, että miesten ja naisten tasa-arvoa sekä tasa-arvonäkökohtien mukaan ottamista edistetään kalatalousrahaston tukien täytäntöönpanon eri vaiheissa, suunnittelu, täytäntöönpano, seuranta ja arviointi mukaan lukien.
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että kalatalousalalla edistetään naisten aseman vahvistamista koskevia toimia.
IV LUKU
Rahoituskehys
12 artikla
Varat ja keskittäminen
1. Kalatalousrahaston käytettävissä olevat maksusitoumusmäärärahat kaudella 2007-2013 ovat 3 849 miljoonaa euroa vuoden 2004 hintoina liitteessä I olevan vuosittaisen jakauman mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuista varoista 0,8 prosenttia osoitetaan komissiolle 46 artiklan 1 kohdassa määriteltyyn tekniseen apuun.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin määriin tehdään vuosittain 2 prosentin suuruinen indeksikorjaus ohjelmatyötä varten ja niiden ottamiseksi myöhemmin Euroopan unionin yleiseen talousarvioon.
4. Muiden kuin 2 kohdan mukaisesti kohdennettujen 1 kohdassa säädettyjen talousarviomäärärahojen jakautuminen on toteutettava siten, että huomattava osa varoista keskitetään alueille, jotka kuuluvat lähentymistavoitteen piiriin.
13 artikla
Siirtojen enimmäismäärä
1. Jotta edistetään asetettuja tavoitteita eli jotta koheesiorahoitus saataisiin asianmukaisesti kohdistettua vähiten kehittyneisiin alueisiin ja jäsenvaltioihin ja jotta saataisiin vähennettyä määrärahojen enimmäismäärästä aiheutuvia eroavuuksia keskimääräisen asukaskohtaisen tuki-intensiteetin määrissä, 2 kohdassa tarkoitetuista rahastoista kuhunkin yksittäiseen jäsenvaltioon tämän asetuksen mukaisesti siirrettävien varojen enimmäismäärä määritellään seuraavasti:
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on alle 40 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,7893 prosenttia niiden BKT:sta
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on vähintään 40 prosenttia mutta alle 50 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,7135 prosenttia niiden BKT:sta
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on vähintään 50 prosenttia mutta alle 55 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,6188 prosenttia niiden BKT:sta
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on vähintään 55 prosenttia mutta alle 60 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,5240 prosenttia niiden BKT:sta
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on vähintään 60 prosenttia mutta alle 65 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,4293 prosenttia niiden BKT:sta
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on vähintään 65 prosenttia mutta alle 70 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,3346 prosenttia niiden BKT:sta
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on vähintään 70 prosenttia mutta alle 75 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,2398 prosenttia niiden BKT:sta
-
tämän jälkeen siirtojen enimmäismäärä alenee 0,09 prosenttiyksiköllä BKT:sta kutakin vuosien 2001-2003 keskimääräisen asukaskohtaisen BKTL:n (OVS:na) suhteessa EU-25:n keskiarvoon tapahtuvaa 5 prosenttiyksikön nousua kohti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin enimmäismääriin sisältyvät Euroopan kalatalousrahastosta jäsenvaltiolle tämän asetuksen nojalla myönnetyt vuotuiset kokonaismäärärahat, sekä Euroopan aluekehitysrahastosta, Euroopan sosiaalirahastosta ja koheesiorahastosta asetuksen (EY) N:o 1083/2006 nojalla myönnetyt vuotuiset kokonaismäärärahat - mukaan luettuna Euroopan aluekehitysrahaston osuus eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen rajat ylittävän ohjelmalohkon rahoitukseen ja liittymistä valmistelevasta tukivälineestä sekä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston ohjausosastosta peräisin oleva rahoitusosuus.
3. Komission BKT-laskelmat tehdään huhtikuussa 2005 julkaistujen tilastojen pohjalta. Komission huhtikuussa 2005 esittämiä yksittäisiä kansallisia BKT:n kasvuennusteita vuosiksi 2007-2013 sovelletaan kuhunkin jäsenvaltioon erikseen.
14 artikla
Määrärahojen jakaminen
Komissio suorittaa ohjelmakaudella 2007-2013 käytettävissä olevien maksusitoumusmäärärahojen vuosittaisen ohjeellisen jäsenvaltiokohtaisen jaon, jolloin se eriyttää lähentymistavoitteeseen kohdistuvan osuuden käyttäen seuraavia perusteita:
a)
kalatalousalan suuruus kyseisessä jäsenvaltiossa,
b)
pyyntiponnistukseen tarvittavan mukautuksen laajuus,
ja
c)
kalatalousalan työllisyystaso,
ja ottaa samalla huomioon erityistilanteet ja -tarpeet sekä aiemmat määrärahat.
II OSASTO
STRATEGINEN LÄHESTYMISTAPA
I LUKU
Kansallinen strategiasuunnitelma
15 artikla
Kansallinen strategiasuunnitelma
1. Kunkin jäsenvaltion on kumppaneiden riittävän kuulemisen jälkeen hyväksyttävä kalatalousalan kansallinen strategiasuunnitelma ja toimitettava se komissiolle viimeistään toimintaohjelman esittämisen yhteydessä.
Jäsenvaltio ja komissio käyvät vuoropuhelua kansallisesta strategiasuunnitelmasta.
2. Kansalliseen strategiasuunnitelmaan on sisällyttävä jäsenvaltion tarpeen mukaan lyhyt kuvaus kaikista yhteisen kalastuspolitiikan näkökohdista, ja siinä on esitettävä painopisteet, tavoitteet, arvio tarvittavista julkisista varoista ja sen täytäntöönpanoa koskevat määräajat ottaen erityisesti huomioon seuraavia seikkoja koskevan strategian:
a)
yhteisön kalastuslaivaston hallinnointi ja mukauttaminen sekä erityisesti pyyntiponnistuksen ja kalastuskapasiteetin mukauttaminen ottamalla huomioon kalavarojen kehitys, ympäristöystävällisten kalastusmenetelmien edistäminen ja kalastuksen kestävä kehitys;
b)
vesiviljelyalan kestävä kehitys;
c)
kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostuksen ja kaupan kestävä kehitys;
d)
sisävesikalastuksen kestävä kehitys;
e)
kalastusalueiden kestävä kehitys, mukaan lukien painopistealueiden valintaperusteet;
f)
kalastusalan kilpailukyky, johon sisältyy myös alan rakenteen, organisaation ja työympäristön parantaminen;
g)
kalatalousalan inhimillisten voimavarojen säilyttäminen erityisesti parantamalla ammattitaitoa, turvaamalla kestävä työllisyys ja parantamalla naisten asemaa ja roolia;
h)
kalastusalaan liittyvän vesiympäristön suojeleminen ja parantaminen.
3. Kansalliseen strategiasuunnitelmaan on lisäksi sisällyttävä jäsenvaltion tarpeen mukaan asiaan kuuluvia lisätietoja painopisteistä, tavoitteista, tarvittavia julkisia varoja koskevasta arviosta ja määräajoista ottaen erityisesti huomioon seuraavia seikkoja koskevan strategian:
a)
kalastustoiminnan tarkastuksia ja valvontaa sekä yhteisen kalastuspolitiikan tietojenkeruuta koskevien vaatimusten täyttäminen;
b)
kalataloustuotteiden tarjonta ja kalastustoiminnan kehittäminen yhteisön vesialueiden ulkopuolella.
II LUKU
Strateginen seuranta
16 artikla
Strategiakeskustelu
1. Komissio järjestää viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2011 jäsenvaltioiden toimittamien kirjallisten tietojen pohjalta kansallisten strategiasuunnitelmien täytäntöönpanon sisältöä ja edistymistä koskevat keskustelut jäsenvaltioiden kanssa, jotta voidaan edistää parhaiden käytäntöjen vaihtamista jäsenvaltioiden kesken.
2. Komissio tiedottaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle 1 kohdassa tarkoitettujen keskustelujen tuloksista.
III OSASTO
OHJELMATYÖ
I LUKU
Kalatalousrahastoa koskevat yleiset säännökset
17 artikla
Toimintaohjelman valmistelu ja hyväksyminen
1. Kunkin jäsenvaltion on laadittava toimintaohjelma kalatalousrahaston yhteisrahoittamien politiikkojen ja toimintalinjojen täytäntöön panemiseksi. Toimintaohjelman on oltava jäsenvaltion kansallisen strategiasuunnitelman mukainen.
2. Kalatalousrahaston toiminta toteutetaan kutakin jäsenvaltiota koskevana yhtenäisenä toimintaohjelmana jäsenvaltion kansallisten rakenteiden mukaisesti.
3. Jäsenvaltion on laadittava toimintaohjelmansa sen jälkeen, kun se on kansallisten rakenteidensa ja 8 artiklassa säädetyn kumppanuuden mukaisesti kuullut perusteellisesti kalatalousalan alueellisia ja paikallisia sekä talouselämää ja työmarkkinaosapuolia edustavia kumppaneita ja muita aiheellisia elimiä.
4. Jäsenvaltion on toimitettava komissiolle kaikki 20 artiklassa tarkoitetut tekijät sisältävä ehdotus toimintaohjelmaksi hyvissä ajoin, jotta se voidaan hyväksyä mahdollisimman pian.
5. Komissio arvioi 48 artiklassa tarkoitetun ennakkoarvioinnin huomioon ottaen ehdotetun toimintaohjelman päättääkseen, edistääkö se 4 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden, 19 artiklassa esitettyjen suuntaa-antavien periaatteiden ja kansallisen strategiasuunnitelman keskeisen osan toteuttamista.
Jos komissio kahden kuukauden kuluessa ehdotetun toimintaohjelman vastaanottamisesta katsoo, ettei ohjelma ole 4 artiklassa säädettyjen tavoitteiden, 19 artiklassa asetettujen suuntaa-antavien periaatteiden ja kansallisen strategiasuunnitelman keskeisen osan mukainen, se voi pyytää jäsenvaltiota antamaan kaikki tarpeelliset lisätiedot ja tarvittaessa mukauttamaan ehdotettua ohjelmaa tämän mukaisesti.
6. Jäsenvaltion on sen jälkeen toimitettava toimintaohjelmansa komissiolle, joka tekee päätöksen sen hyväksymisestä mahdollisimman pian ja viimeistään neljän kuukauden kuluttua siitä, kun se on toimitettu.
18 artikla
Toimintaohjelman kesto ja tarkistaminen
1. Toimintaohjelman on katettava 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välinen kausi.
2. Toimintaohjelmaa voidaan tarkastella uudelleen, jos sen täytäntöönpanossa on ilmennyt suuria vaikeuksia tai jos on tapahtunut merkittäviä strategisia muutoksia taikka moitteetonta hallinnointia koskevista syistä, ja sitä voidaan tarvittaessa tarkistaa jäljellä olevan kauden osalta joko jäsenvaltion aloitteesta tai komission yhteisymmärryksessä jäsenvaltion kanssa tekemästä aloitteesta ja sen jälkeen kun 63 artiklassa säädetty seurantakomitea on sen hyväksynyt.
Tarkistuksessa on erityisesti otettava huomioon 49 artiklassa säädetty väliarviointi, 67 artiklassa säädetyt täytäntöönpanoa koskevat vuosikertomukset, 69 artiklassa säädetyt vuosittaiset tarkastelut sekä yhteiseen kalastuspolitiikan merkittävät muutokset.
3. Komissio tekee päätöksensä toimintaohjelman tarkistusta koskevista pyyntöjen johdosta mahdollisimman pian ja viimeistään kahden kuukauden kuluttua siitä, kun jäsenvaltio on esittänyt pyynnön, edellyttäen että tarkistetun toimintaohjelman sisältö on 20 artiklan mukainen. Yksityiskohtaiset säännöt annetaan 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
19 artikla
Toimintaohjelmaa koskevat suuntaa-antavat periaatteet
Jäsenvaltioiden on otettava huomioon seuraavat suuntaa-antavat periaatteet valmistellessaan ja toteuttaessaan 17 artiklassa säädettyä toimintaohjelmaa:
a)
johdonmukaisuus yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja kansallisen strategiasuunnitelman kanssa, jotta saavutetaan erityisesti kalastuskapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien välinen vakaa ja kestävä tasapaino;
b)
taloudellisen toiminnan, työpaikkojen ja inhimillisten voimavarojen sopusointuisen, tasapainoisen ja kestävän kehityksen edistäminen sekä ympäristön suojelu ja parantaminen;
c)
käytettävissä olevien määrärahojen asianmukainen jakaminen eri toimintalinjoille ja tarvittaessa erityisesti asianmukainen rahoitus IV osaston I luvun (toimintalinja 1: toimenpiteet yhteisön kalastuslaivaston mukauttamiseksi) mukaisille toimille;
d)
Lissabonin strategiaan myötävaikuttavien toimien edistäminen.
Edistetään toimia, joilla pyritään kalatalousalan kestävän työllisyystason edistämiseen erityisesti parantamalla työpaikkojen laatua, antamalla mahdollisuus nuorten ammattiin pääsyyn ja kannustamalla koko alan innovointia;
e)
Göteborgin strategiaan myötävaikuttavien toimien ja erityisesti kalatalousalan ympäristöulottuvuutta vahvistavien toimien edistäminen.
Edistetään toimia, joilla pyritään kalatalousalan toiminnan ympäristövaikutusten vähentämiseen ja ympäristöystävällisten tuotantomenetelmien edistämiseen;
f)
kalatalousalan inhimillisten voimavarojen tilanteen parantaminen toteuttamalla toimia, joilla pyritään kohentamaan ja monipuolistamaan ammattitaitoa, kehittämään elinikäistä oppimista ja parantamaan työolosuhteita ja turvallisuutta;
g)
korkeaa lisäarvoa tarjoavien toimien edistäminen kehittämällä innovointivalmiuksia, joilla täytetään korkeat laatuvaatimukset ja kuluttajien tarpeet kalatalous- ja vesiviljelytuotteiden osalta;
Edistetään toimia, joilla edistetään ympäristöystävällisten tuotantomenetelmien avoimuutta kuluttajien kannalta;
h)
kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tarjonnan parantaminen yhteisön markkinoilla ja näiden markkinoiden kestävän kehityksen edistäminen;
i)
sukupuolten välisen tasapainon edistäminen kalatalousalalla toimintaohjelman toteuttamisen eri vaiheissa toteuttamalla toimia, joilla pyritään erityisesti vähentämään sukupuoleen perustuvaa erottelua työmarkkinoilla;
j)
kalastusalueiden yhdennetyn kestävän kehityksen edistäminen kehittämällä alueiden omia mahdollisuuksia ja parantamalla elämän laatua;
k)
tarvittaessa institutionaalisten ja hallinnollisten valmiuksien parantaminen, millä pyritään yhteisen kalastuspolitiikan hyvään hallintoon ja toimintaohjelman tehokkaaseen toteuttamiseen.
20 artikla
Toimintaohjelman sisältö
1. Toimintaohjelmaan on sisällyttävä
a)
yhteenveto tukikelpoisten politiikan alojen vahvuuksista ja heikkouksista;
b)
kansallisen strategiasuunnitelman keskeisen osan ja 19 artiklassa säädettyjen suuntaa-antavien periaatteiden mukaisesti valittujen toimintalinjojen kuvaus ja valinnan perustelut sekä 48 artiklassa tarkoitetun ennakkoarvioinnin odotettu vaikutus;
c)
kunkin toimintalinjan erityistavoitteet. Nämä tavoitteet on ilmoitettava määrällisinä, jos se on mahdollista, käyttäen suppeata määrää indikaattoreita ja suhteellisuusperiaate huomioon ottaen. Indikaattorien avulla on voitava mitata edistymistä lähtötilanteeseen verrattuna ja kullekin toimintalinjalle asetettujen erityistavoitteiden tehokkuutta;
d)
lyhyt kuvaus keskeisistä toimenpiteistä, jotka aiotaan toteuttaa toimintalinjojen täytäntöön panemiseksi;
e)
tarvittaessa tiedot täydentävyydestä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston, rakennerahastojen ja koheesiorahaston mukaisten toimenpiteiden kanssa;
f)
rahoitussuunnitelma, jossa on seuraavat kaksi taulukkoa, joista kummastakin käy erikseen ilmi lähentymistavoitteeseen ja muuhun kuin lähentymistavoitteeseen osoitettavat määrärahat:
i)
taulukko, jossa esitetään kalatalousrahaston tuella rahoitettavaksi aiotun kokonaismäärän jakautuminen kullekin vuodelle;
ii)
taulukko, jossa määritellään koko ohjelmakauden ajalta ja kunkin toimintalinjan osalta suunnitellut yhteisön rahoitusosuuden ja kansallisten julkisten rahoitusosuuksien määrät, kalatalousrahaston rahoitusosuuden taso kunkin toimintalinjan osalta sekä tekniseen apuun osoitettava määrä;
g)
toimintaohjelmien täytäntöönpanon koskevat säännökset, mukaan lukien
i)
jäsenvaltion suorittama 58 artiklassa säädettyjen viranomaisten ja elinten nimeäminen;
ii)
kuvaus 47 artiklassa säädetyistä arviointi- ja seurantajärjestelmistä sekä 63 artiklassa säädetyn seurantakomitean kokoonpano;
iii)
tiedot toimivaltaisesta elimestä, joka ottaa vastaan komission suorittamat maksut, ja yhdestä tai useammasta elimestä, joka vastaa maksujen suorittamisesta tuensaajille;
iv)
rahoitusvirtojen käyttöönottoa ja liikkeitä koskevien menettelyjen määrittely avoimuuden varmistamiseksi;
v)
tekijät, joilla pyritään varmistamaan 51 artiklassa tarkoitettu toimintaohjelmasta tiedottaminen ja sen julkistaminen;
vi)
kuvaus komission ja jäsenvaltioiden välillä sovituista sähköistä tietojenvaihtoa koskevista menettelyistä tässä asetuksessa säädettyjen maksatusta, seurantaa ja arviointia koskevien vaatimusten täyttämiseksi;
h)
tiedot 8 artiklan soveltamisesta.
2. Jäsenvaltion on määriteltävä toimintaohjelmassaan kunkin IV osastossa säädetyn toimintalinjan osalta sen soveltamista koskevat edellytykset ja menettelyt. Ohjelmassa on erityisesti ilmoitettava selkeästi kunkin suunnitellun toimintalinjan tarkoitus.
IV OSASTO
TOIMINTALINJAT
I LUKU
Toimintalinja 1 - toimenpiteet yhteisön kalastuslaivaston mukauttamiseksi
21 artikla
Soveltamisala
Kalatalousrahastosta myönnettävä yhteisön kalastuslaivaston mukauttamiseen tähtäävä tuki, koskee seuraavia tarkoituksia:
a)
julkinen tuki pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmista kärsiville kalastusalusten omistajille ja kalastajille, kun on kyse seuraavista:
i)
asetuksen (EY) N:o 2371/2002 5 artiklassa tarkoitetut elvytyssuunnitelmat;
ii)
asetuksen (EY) N:o 2371/2002 7 ja 8 artiklassa tarkoitetut kiireelliset toimenpiteet;
iii)
yhteisön ja jonkin kolmannen maan välisen kalastussopimuksen uusimatta jättäminen tai kansainvälisen sopimuksen tai muun järjestelyn mukaisten kalastusmahdollisuuksien merkittävä vähentyminen;
iv)
asetuksen (EY) N:o 2371/2002 6 artiklassa tarkoitetut hoitosuunnitelmat;
v)
asetuksen (EY) N:o 2371/2002 9 ja 10 artiklassa tarkoitetut toimenpiteet;
vi)
kansalliset käytöstäpoistamisjärjestelyt osana asetuksen (EY) N:o 2371/2002 11-16 artiklassa säädettyjä velvoitteita, jotka koskevat yhteisön kalastuslaivaston kapasiteetin mukauttamista;
b)
24 artiklan 1 kohdan vii alakohdassa tarkoitettu julkinen tuki kalastustoiminnan väliaikaiselle lopettamiselle;
c)
25 artiklan mukaiset kalastusaluksiin tehtävät investoinnit ja valikoivuus;
d)
26 artiklassa tarkoitettu julkinen tuki pienimuotoiselle rannikkokalastukselle;
e)
27 artiklan mukainen yhteisön kalastuslaivastoa koskevien järjestelyjen sosioekonominen korvaaminen;
f)
julkinen tuki, jota annetaan pelastamis- ja rakenneuudistussuunnitelmien puitteissa vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen (11) mukaisesti.
22 artikla
Pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmien sisältö
1. Kunkin jäsenvaltion on vahvistettava kansallisessa strategiasuunnitelmassaan pyyntiponnistuksen mukauttamista koskeva politiikkansa täyttääkseen asetuksen (EY) N:o 2371/2002 11 artiklan 1 kohdassa säädetyt velvoitteet. Jäsenvaltion on rahoitettava ensisijaisesti 21 artiklan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja toimia.
2. Pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmiin voivat sisältyä kaikki tässä luvussa säädetyt asianmukaiset toimenpiteet.
3. Edellä 21 artiklan a alakohdan i, ii ja iv alakohdassa säädetyissä tapauksissa jäsenvaltioiden on hyväksyttävä pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmansa kuuden kuukauden kuluessa neuvoston tai komission päätöksen tekopäivästä.
Edellä 21 artiklan a alakohdan iii alakohdassa säädetyissä tapauksissa jäsenvaltioiden on hyväksyttävä asianomaisia kalastusaluksia ja kalastajia koskevat pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmansa kuuden kuukauden kuluessa komission ilmoituksesta.
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava vuosittain 67 artiklassa säädetyssä täytäntöönpanoa koskevassa vuosikertomuksessa pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmiensa täytäntöönpanossa saavuttamansa tulokset. Tulokset mitataan käyttäen toimintaohjelmissa määriteltyjä asianmukaisia indikaattoreita.
23 artikla
Julkinen tuki kalastustoiminnan pysyvälle lopettamiselle
1. Kalatalousrahastosta rahoitetaan kalastusalusten kalastustoiminnan pysyvää lopettamista edellyttäen, että tämä lopettaminen on osa 21 artiklan a alakohdassa tarkoitettua pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmaa. Kalastusaluksen kalastustoiminnan pysyvä lopettaminen voidaan toteuttaa vain
a)
romuttamalla kalastusalus;
b)
siirtämällä se muuhun kuin kalastustoimintaan jäsenvaltion lipun alle purjehtivana ja yhteisöön rekisteröitynä;
c)
siirtämällä se keinotekoisten riuttojen muodostamiseen. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tällaisia toimia edeltää ympäristövaikutusten arviointi ja että toimilla edistetään 38 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tavoitteita.
Kalastusalusten omistajille kalastustoiminnan pysyvästä lopettamisesta maksettavaa julkista tukea sovelletaan aluksen kalastuskapasiteettiin ja tarvittaessa siihen liittyvään kalastuslisenssiin.
2. Kalastusalusten kalastustoiminnan pysyvä lopettaminen on suunniteltava toteutettavaksi kansallisina käytöstäpoistamisjärjestelyinä, joiden kesto ei saa ylittää kahta vuotta niiden voimaantulosta.
3. Pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmien täytäntöönpanon helpottamiseksi jäsenvaltiot voivat järjestää julkisia tarjouskilpailuja tai ehdotuspyyntöjä.
Jäsenvaltiot voivat myös asettaa julkisen tuen tason ottaen huomioon parhaan kustannus-hyötysuhteen muun muassa seuraavien objektiivisten perusteiden nojalla:
a)
kalastusaluksen hinta kansallisilla markkinoilla tai sen vakuutusarvo;
b)
kalastusaluksen liikevaihto;
c)
kalastusaluksen ikä ja sen vetoisuus bruttorekisteritonneina tai koneteho kilowatteina.
24 artikla
Julkinen tuki kalastustoiminnan väliaikaiselle lopettamiselle
1. Kalatalousrahasto voi osallistua kalastajiin ja kalastusalusten omistajiin kohdistuvien kalastustoiminnan väliaikaiseksi lopettamiseksi toteutettavien tukitoimenpiteiden rahoittamiseen kaudella 2007-2013 enintään
i)
edellä 21 artiklan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettujen pyyntiponnistuksen sopeuttamissuunnitelmien yhteydessä 12 kuukauden ajan, mitä voidaan jatkaa enintään 12 kuukaudella;
ii)
edellä 21 artiklan a kohdan ii alakohdassa tarkoitettujen pyyntiponnistuksen sopeuttamissuunnitelmien yhteydessä kolmen kuukauden ajan, kun on kyse asetuksen (EY) N:o 2371/2002 8 artiklassa tarkoitetuista jäsenvaltioiden kiireellisistä toimenpiteistä;
iii)
edellä 21 artiklan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen pyyntiponnistuksen sopeuttamissuunnitelmien yhteydessä kuuden kuukauden ajan, kun on kyse asetuksen (EY) N:o 2371/2002 7 artiklassa tarkoitetuista jäsenvaltioiden kiireellisistä toimenpiteistä;
iv)
edellä 21 artiklan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitettujen pyyntiponnistuksen sopeuttamissuunnitelmien yhteydessä kuuden kuukauden ajan, mitä voidaan jatkaa enintään kuudella kuukaudella;
v)
edellä 21 artiklan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitettujen pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmien yhteydessä ja yhteisön kalavarojen säilyttämistoimenpiteiden puitteissa hyväksyttyjen kansallisten hoitosuunnitelmien yhteydessä, jos tällaisissa suunnitelmissa määrätään pyyntiponnistuksen asteittaisista vähennyksistä, kahdeksan kuukauden ajan;.
vi)
edellä 21 artiklan f alakohdassa tarkoitettujen pelastamis- ja rakenneuudistussuunnitelmien yhteydessä kolmen kuukauden ajan;
vii)
kun on kyse luonnonmullistuksesta, jäsenvaltioiden kansanterveydellisistä syistä määräämistä kalastuskielloista tai muusta poikkeuksellisesta tapahtumasta, joka ei johdu kalavarojen säilyttämistoimenpiteistä, kuuden kuukauden ajan.
2. Kalatalousrahaston rahoitus 1 kohdan i-vi alakohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin ei jäsenvaltiota kohden koko ajanjakson 2007-2013 osalta saa ylittää kahdesta seuraavasta enimmäismäärästä korkeampaa: miljoona euroa tai kuusi prosenttia kalastusalalle kyseisessä jäsenvaltiossa myönnetystä yhteisön rahoitustuesta.
Nämä enimmäismäärät voidaan kuitenkin ylittää 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
3. Toistuvaa kausiluonteista kalastuksen keskeyttämistä ei oteta huomioon myönnettäessä tämän asetuksen mukaisia avustuksia tai maksuja.
25 artikla
Aluksiin tehtävät investoinnit ja valikoivuus
1. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää rahoitusta vähintään viiden vuoden ikäisten kalastusalusten laitteisiin ja nykyaikaistamiseen ainoastaan tässä artiklassa esitetyin edellytyksin ja asetuksen (EY) N:o 2371/2002 III luvun säännösten mukaisesti.
2. Tällaiset investoinnit voivat koskea alusten turvallisuuden, työolojen, hygienian, tuotteiden laadun, energiatehokkuuden ja valikoivuuden parantamista, edellyttäen, että niillä ei lisätä aluksen pyyntikykyä.
Kalastusalusten rakentamiseen tai kalansäilytysruumien kasvattamiseen ei myönnetä tukea.
3. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää rahoitusta yhteen moottorin uusimiseen alusta kohden edellyttäen, että
a)
26 artiklan 1 kohdassa määriteltyjen alusten osalta uuden moottorin teho on sama kuin edellisen moottorin tai sitä alhaisempi;
b)
muiden kuin a alakohdassa tarkoitettujen, kokonaispituudeltaan enintään 24 metrin mittaisten alusten osalta uuden moottorin teho on vähintään 20 prosenttia alhaisempi kuin edellisen moottorin;
c)
kokonaispituudeltaan yli 24 metrin mittaisten troolarien osalta uuden moottorin teho on vähintään 20 prosenttia alhaisempi kuin edellisen moottorin, alukseen sovelletaan 21 artiklan f alakohdassa tarkoitettua pelastamis- ja rakenneuudistussuunnitelmaa ja se siirtyy käyttämään vähemmän polttoainetta kuluttavaa kalastusmenetelmää.
4. Edellä 3 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettu moottorin tehon vähennys voidaan saavuttaa kutakin mainitun kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettua alusten luokkaa edustavan alusten ryhmän avulla.
5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettujen toimien täytäntöönpanon edellytykset voidaan vahvistaa 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
6. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää rahoitusta alusten laitteisiin ja nykyaikaistamiseen, jos
a)
tämän avulla aluksella voidaan pitää saaliita, joiden poisheittäminen ei ole enää sallittua;
b)
se on osa jotakin hanketta, joka koskee joidenkin neuvoston tai komission vahvistamien ja rajoitetun ajan sovellettavien uusien toimenpiteiden valmistelua tai kokeilua;
c)
tämän avulla voidaan vähentää kalastuksen vaikutuksia ei-kaupallisiin lajeihin;
d)
tämän avulla voidaan vähentää kalastuksen vaikutuksia ekosysteemeihin ja merenpohjaan;
e)
tämän avulla suojellaan saaliita ja pyydyksiä luonnonvaraisilta saalistajalajeilta, myös pyydysten osien materiaaliin tehtyjen muutosten avulla ja edellyttäen, että tämä ei lisää pyyntiponnistusta tai vähennä pyydysten valikoivuutta ja että toteutetaan kaikki asianmukaiset toimenpiteet saalistajalajien fyysisen vahingoittamisen välttämiseksi.
7. Kalatalousrahasto voi osallistua sellaisten investointien rahoittamiseen, joilla pyritään pyydysten valikoivuuden lisäämiseen, mukaan lukien pyydysten korvaaminen enintään kahdesti koko kaudella 2007-2013, edellyttäen että
a)
kyseiseen kalastusalukseen sovelletaan 21 artiklan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettua pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmaa, että se muuttaa kalastusmenetelmäänsä, että se siirtyy kyseisestä kalastuksesta toiseen kalastukseen, jossa kalavarojen tila mahdollistaa kalastuksen;
tai
b)
uusi pyydys on valikoivampi ja yhteisön lainsäädännön nykyisen sääntelyn asettamat velvoitteet ylittävien ja tunnustettujen ympäristökriteerien ja käytäntöjen mukainen.
8. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää rahoitusta pyydysten ensimmäiseen korvaamiseen
a)
valikoivuutta koskevien uusien teknisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi yhteisön lainsäädännön mukaisesti. Tukea voidaan myöntää siihen saakka, kunnes vaatimuksista tulee pakollisia, tai poikkeuksellisesti kyseisen ajankohdan jälkeiseksi lyhyeksi ajaksi, joka voidaan vahvistaa asiaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä, jälkeen;
b)
ei-kaupallisiin lajeihin kohdistuvien kalastuksen vaikutusten vähentämiseksi.
26 artikla
Pienimuotoinen rannikkokalastus
1. Tätä artiklaa sovellettaessa ”pienimuotoisella rannikkokalastuksella” tarkoitetaan kalastusta, jota harjoitetaan kokonaispituudeltaan alle 12 metrin pituisilla aluksilla, jotka eivät käytä yhteisön kalastuslaivastorekisteristä 30 päivänä joulukuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 26/2004 (12) liitteessä I olevassa taulukossa 3 olevan luettelossa mainittuja vedettäviä pyydyksiä.
2. Kun kalatalousrahastosta rahoitetaan 25 artiklan mukaisia toimenpiteitä pienimuotoisen rannikkokalastuksen hyväksi, liitteessä II olevan taulukon ryhmässä 2 vahvistettua yksityisen rahoitusosuuden tasoa voidaan alentaa 20 prosenttiyksikköä.
3. Kalatalousrahasto voi osallistua pienimuotoisen rannikkokalastuksen hyväksi toteutettavien 27 artiklan mukaisten sosioekonomisten toimenpiteiden rahoittamiseen.
4. Kalatalousrahasto voi osallistua palkkioiden maksamiseen pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittaville kalastajille ja kalastusalusten omistajille seuraavia tarkoituksia varten:
a)
tietyille kalastusalueille pääsyn edellytysten hallinnon ja valvonnan parantaminen;
b)
kalataloustuotteiden tuotanto-, jalostus- ja markkinointiketjun organisoinnin edistäminen;
c)
pyyntiponnistuksen vapaaehtoisten rajoittamistoimenpiteiden edistäminen kalavarojen suojelemiseksi;
d)
sellaisten teknisten innovaatioiden, jotka eivät lisää pyyntiponnistusta, käytön edistäminen (valikoivammat pyyntimenetelmät, jotka ylittävät yhteisön lainsäädännön mukaisen nykyisen sääntelyn asettamat velvoitteet tai innovaatiot pyydysten ja saaliiden suojaamiseksi saalistajalajeilta);
e)
ammatillisten taitojen ja turvallisuuskoulutuksen parantaminen.
27 artikla
Yhteisön kalastuslaivastoa koskevien järjestelyjen sosioekonominen korvaaminen
1. Kalatalousrahasto voi osallistua kalastusalalla tapahtuneesta kehityksestä kärsineiden kalastajien hyväksi toteutettavien ja jäsenvaltioiden ehdottamien sosioekonomisten toimenpiteiden rahoittamiseen, joihin sisältyy
a)
toiminnan monipuolistaminen, jolla pyritään luomaan rinnakkaistyöpaikkoja kalastajille;
b)
erityisesti nuorten kalastajien ammatillisten taitojen kohentaminen;
c)
uudelleenkoulutus muihin kuin merikalastusammatteihin;
d)
varhainen poistuminen kalatalousalalta, varhaiseläkkeelle siirtyminen mukaan luettuna;
e)
kertakorvaus kalastajille, jotka ovat työskennelleet aluksella vähintään 12 kuukautta kalastajina edellyttäen, että kalastusalus, jolla he työskentelivät, on ollut kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen kohteena 23 artiklan mukaisesti. Tämä korvaus on palautettava kuluneeseen aikaan suhteutettuna, jos edunsaaja alkaa uudelleen työskennellä kalastajana, ennen kuin vuosi on kulunut korvauksen vastaanottamisesta.
2. Kalatalousrahasto voi osallistua yksittäisten palkkioiden myöntämiseen alle 40-vuotiaille kalastajille, jotka voivat osoittaa työskennelleensä vähintään viisi vuotta kalastajina tai joilla on vastaava ammatillinen koulutus ja jotka hankkivat ensimmäisen kerran kokonaan tai osittain omistukseensa kalastusaluksen, joka on varustettu kalastukseen merellä, jonka kokonaispituus on alle 24 metriä ja joka on 5-30 vuoden ikäinen.
3. Palkkion määrä ei saa olla yli 15 prosenttia omistuksen hankintakustannuksista eikä yli 50 000 euroa.
4. Edellä 1 kohdan e alakohdassa ja 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä voidaan mukauttaa 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
II LUKU
Toimintalinja 2 - vesiviljely, sisävesikalastus sekä kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostus ja kaupan pitäminen
28 artikla
Soveltamisala vesiviljelytuotannossa
1. Vesiviljelytuotantoon kohdistettua tukea voidaan myöntää seuraaviin toimenpiteisiin:
a)
vesiviljelyyn tehtäviä tuottavia investointeja koskevat toimenpiteet;
b)
vesiensuojelutoimenpiteet;
c)
kansanterveyttä koskevat toimenpiteet;
d)
eläinten terveyttä koskevat toimenpiteet.
2. Yrityksen omistuksen siirtämiseen ei voida myöntää yhteisön tukea.
3. Edellä 1 kohdan mukaisella tuella voidaan rahoittaa elinikäistä oppimista.
4. Niiden 29, 31 ja 32 artiklassa säädettyjen toimien osalta, jotka toteutetaan ympäristöä, ihmisten ja eläinten terveyttä, hygieniaa tai eläinten hyvinvointia koskevien yhteisön lainsäädännön mukaisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi, tukea voidaan myöntää siihen saakka, kun vaatimuksista tulee yrityksiä velvoittavia.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava riittävin järjestelyin, että vältetään haitallisia vaikutuksia, erityisesti sitä vaaraa, että luodaan ylimääräistä tuotantokapasiteettia tai vaikutetaan kielteisesti kalavarojen säilyttämispolitiikkaan.
6. Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (13) liitteessä II luetelluille hankkeille tukea voidaan myöntää ainoastaan silloin, kun mainitun direktiivin liitteessä IV säädetyt tiedot on toimitettu.
29 artikla
Vesiviljelyyn tehtäviä tuottavia investointeja koskevat toimenpiteet
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea investointeja, jotka koskevat tuotantolaitosten rakentamista, laajentamista, laitehankintoja ja nykyaikaistamista erityisesti siltä osin kuin on kyse työolojen, hygieniaan, ihmisten ja eläinten terveyteen ja tuotteiden laatuun liittyvien olosuhteiden parantamisesta, kielteisten ympäristövaikutusten vähentämisestä tai myönteisten ympäristövaikutusten lisäämisestä. Investoinneilla on edistettävä yhtä tai useampaa seuraavista tavoitteista:
a)
tuotannon suuntaaminen uusiin lajeihin ja lajeihin, joiden markkinanäkymät ovat hyvät;
b)
sellaisten vesiviljelymenetelmien käyttöön ottaminen, joiden avulla voidaan huomattavasti vähentää kielteisiä tai lisätä myönteisiä ympäristövaikutuksia vesiviljelyalan tavanomaisiin käytäntöihin verrattuna;
c)
sellaisen perinteisen vesiviljelytoiminnan tukeminen, joka on tärkeää sekä taloudellisen ja sosiaalisen rakenteen että ympäristön säilyttämisen ja kehittämisen kannalta;
d)
sellaisten laitteiden hankinnan tukeminen, joiden tarkoituksena on viljelylaitosten suojaaminen luonnonvaraisilta saalistajalajeilta;
e)
vesiviljelyalan työntekijöiden työ- ja turvallisuusolosuhteiden parantaminen.
2. Investointitukea myönnetään ainoastaan
a)
mikroyrityksille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille;
ja
b)
yrityksille, jotka eivät kuulu 3 artiklan f alakohdan määritelmän soveltamisalaan ja joilla on alle 750 työntekijää tai joiden liikevaihto on alle 200 miljoonaa euroa.
3. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, syrjäisimmillä alueilla ja Kreikan syrjäisillä saaristoalueilla tukea voidaan myöntää kaikille yrityksille.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että mikroyritykset ja pienet yritykset ovat etusijalla.
30 artikla
Vesiensuojelutoimenpiteet
1. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää korvausta ympäristön suojelua ja parantamista sekä luonnon säilymistä edistävien vesiviljelyn tuotantomenetelmien käytöstä.
2. Tuen tarkoituksena on edistää
a)
vesiviljelymuotoja, joihin sisältyy ympäristön, luonnonvarojen ja geneettisen monimuotoisuuden suojelu ja parantaminen sekä vesiviljelyalueiden maisemasta ja perinteisistä piirteistä huolehtiminen;
b)
organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) 19 päivänä maaliskuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 761/2001 (14) perustettuun yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) osallistumista;
c)
maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa 24 päivänä kesäkuuta 1991 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 (15) tarkoitettua luonnonmukaista vesiviljelyä;
d)
kestävää vesiviljelyä, joka on sopusoinnussa niiden erityisten ympäristörajoitteiden kanssa, jotka johtuvat Natura 2000 -alueiden nimeämisestä luontotyyppien ja luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (16) mukaisesti.
3. Saadakseen korvausta tämän artiklan nojalla edunsaajien on sitouduttava vähintään viiden vuoden ajaksi tavanomaiset hyvät vesiviljelytavat ylittävien vesiensuojeluvaatimusten noudattamiseen. Edellä 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun tuen osalta tällaisten sitoumusten ympäristöedut on osoitettava jäsenvaltion nimeämien toimivaltaisten elinten suorittamalla ennakkoarvioinnilla.
4. Jäsenvaltioiden on laskettava korvaukset yhtä tai useampaa seuraavaa perustetta käyttäen:
a)
aiheutunut tulonmenetys;
b)
vesiensuojelullisten menetelmien soveltamisesta mahdollisesti aiheutuneet lisäkustannukset;
c)
taloudellisen tuen tarve hankkeen toteuttamiseksi;
d)
sellaisiin yksiköihin liittyvät erityiset haitat tai investointikustannukset, jotka sijaitsevat Natura 2000 -alueilla tai niiden läheisyydessä.
5. Kertaluonteinen korvaus myönnetään
a)
2 kohdan a alakohdan nojalla sellaisen yrityksen pinta-alan hehtaarikohtaisen enimmäismäärän pohjalta, johon vesiensuojelusitoumuksia sovelletaan;
b)
2 kohdan c alakohdan nojalla enintään 2 vuoden ajan sinä aikana, jona yritys siirtyy luonnonmukaiseen tuotantoon;
c)
2 kohdan d alakohdan nojalla enintään sen päivän jälkeisen kahden vuoden ajan, jolloin tehtiin Natura 2000 -alueen perustamista koskeva päätös, ja vain ennen tuon päätöksen tekemistä olemassa olleille vesiviljely-yksiköille.
31 artikla
Kansanterveyttä koskevat toimenpiteet
Kalatalousrahasto voi osallistua korvauksen myöntämiseen simpukanviljelijöille viljeltyjen simpukoiden korjuun väliaikaisesta keskeyttämisestä. Korvausta voidaan myöntää silloin, kun nilviäisten korjuu on toksiineja tuottavan planktonin lisääntymisestä tai biotoksiineja sisältävän planktonin esiintymisestä aiheutuvan saastumisen vuoksi keskeytettävä kansanterveydellisistä syistä:
-
pidemmäksi kuin neljän kuukauden yhtäjaksoiseksi ajaksi;
-
kun korjuun keskeyttämisen aiheuttama tappio on enemmän kuin 35 prosenttia kyseisen yrityksen vuosittaisesta liikevaihdosta laskettuna yrityksen kolmen edeltävän vuoden keskimääräisen liikevaihdon perusteella.
Korvausta voidaan myöntää enintään 12 kuukauden ajalta koko ohjelmakaudella.
32 artikla
Eläinten terveyttä koskevat toimenpiteet
Kalatalousrahastosta voidaan myöntää rahoitusta sairauksien valvontaan ja torjuntaan vesiviljelyssä tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY (17) nojalla.
33 artikla
Sisävesikalastus
1. Tässä artiklassa ”sisävesikalastuksella” tarkoitetaan kalastusta, jota harjoittavat kaupallisessa tarkoituksessa yksinomaan sisävesillä toimivat alukset, tai kalastusta, jota harjoitetaan muilla laitteilla, joita käytetään jäällä kalastukseen.
2. Sisävesikalastuksen tuen piiriin voivat kuulua sisävesikalastuksen tilojen ja laitteiden rakentamiseen, laajentamiseen, varustamiseen ja nykyaikaistamiseen tarkoitetut investoinnit turvallisuuden, työolojen, hygienian ja tuotteiden laadun, ihmisten tai eläinten terveyden parantamiseksi tai haitallisten ympäristövaikutusten vähentämiseksi ja ympäristöä säästävien vaikutusten suosimiseksi.
Aluksiin tehtäviä investointeja voidaan tukea 25 artiklan asiaa koskevien säännösten mukaisesti.
3. Kalatalousrahastosta voidaan tukea sisävesikalastuksessa toimivien alusten siirtämistä muuhun kuin kalastuskäyttöön. Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että alukset, joita tämän kohdan mukaisesti tuetaan kalatalousrahastosta, eivät palaa kalastustoimintaan.
4. Jos sisävesissä esiintyvien lajien elvyttämistoimenpiteistä säädetään yhteisön säädöksessä, kalatalousrahastosta voidaan myöntää tukea toimille, joiden tarkoituksena on sisävesikalastustoiminnan väliaikainen lopettaminen; tukea voidaan myöntää kalastajille ja alusten omistajille, jotka toimivat yksinomaan sisävesillä. Tukea voidaan myöntää kyseessä oleville aluksille yhteensä enintään 12 kuukauden ajaksi koko ohjelmakauden aikana.
5. Yrityksen omistuksen siirtämiseen ei voida myöntää yhteisön tukea.
6. Kalastustoiminnan pysyvä tai väliaikainen lopettaminen sekä sisävesillä toimivien alusten rakentaminen eivät ole tukikelpoisia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 ja 4 kohdan säännösten soveltamista.
7. Tukitoimien piiriin ei kelpuuteta investointeja, jotka todennäköisesti uhkaavat kalastuslaivaston koon ja vastaavien kalavarojen välistä tasapainoa.
8. Hallintoviranomaisen on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että kalatalousrahastosta tämän artiklan nojalla rahoitustukea saavat alukset toimivat edelleen yksinomaan sisävesillä.
34 artikla
Jalostamiseen ja kaupan pitämiseen liittyvät investoinnit
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostamista sekä kaupan pitämistä koskevia investointeja.
2. Yrityksen omistuksen siirtämiseen ei voida myöntää yhteisön tukea.
3. Kalatalousrahastosta voidaan myös tukea elinikäistä oppimista.
4. Tukitoimien piiriin ei kelpuuteta investointeja, jotka koskevat muuhun kuin ihmisravinnoksi käytettäviksi ja jalostettaviksi tarkoitettuja kalatalous- ja vesiviljelytuotteita, paitsi jos kyseessä ovat investoinnit, jotka on suunnattu yksinomaan kalatalous- ja vesiviljelytuotteista syntyvien jätteiden käsittelyyn, jalostamiseen ja kaupan pitämiseen.
5. Kun toimet toteutetaan ympäristöä, ihmisten ja eläinten terveyttä, hygieniaa tai eläinten hyvinvointia koskevien yhteisön lainsäädännön mukaisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi, tukea voidaan myöntää siihen asti, kunnes vaatimukset tulevat yrityksille pakollisiksi.
35 artikla
Jalostamiseen ja kaupan pitämiseen liittyvät tukikelpoiset toimenpiteet
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea yritysten rakentamista, laajentamista, varustamista ja nykyaikaistamista samalla, kun keskitytään yhden tai useamman seuraavan tavoitteen saavuttamiseen:
a)
työolojen parantaminen;
b)
kansanterveyden ja hygieniaolojen tai tuotteiden laadun parantaminen ja seuranta;
c)
markkinoiden kapealle sektorille tarkoitettujen korkealaatuisten tuotteiden tuottaminen;
d)
haitallisten ympäristövaikutusten vähentäminen;
e)
vähän käytettyjen lajien, sivutuotteiden ja jätteiden käytön tehostaminen;
f)
uusien tuotteiden tuottaminen tai kaupan pitäminen, uusien teknologioiden soveltaminen tai innovatiivisten tuotantomenetelmien kehittäminen;
g)
pääasiassa paikallisesta saaliin purkamisesta ja vesiviljelystä peräisin olevien tuotteiden kaupan pitäminen.
2. Investoinneilla on pyrittävä yleisesti edistämään kestävää työllisyyttä kalatalousalalla.
3. Investointitukea myönnetään ainoastaan
a)
mikroyrityksille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille;
ja
b)
yrityksille, jotka eivät kuulu 3 artiklan f alakohdan määritelmän soveltamisalaan ja joilla on alle 750 työntekijää tai joiden liikevaihto on alle 200 miljoonaa euroa.
4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdassa säädetään, syrjäisimmillä alueilla ja Kreikan syrjäisillä saaristoalueilla tukea voidaan myöntää kaikille yrityksille.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että mikroyritykset ja pienet yritykset ovat etusijalla.
6. Yhteisön tukea ei myönnetä vähittäiskauppaa koskeviin investointeihin.
III LUKU
Toimintalinja 3 - yhteistä etua koskevat toimenpiteet
36 artikla
Intervention soveltamisala
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea sellaisia yleistä etua koskevia toimenpiteitä, joilla on laajempi soveltamisala kuin yksityisessä liiketoiminnassa tavallisesti toteutetuilla toimenpiteillä ja joilla edistetään yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista.
2. Nämä toimenpiteet voivat koskea:
a)
kollektiivisia toimia;
b)
vesieläimistön ja -kasviston suojelua ja kehittämistä;
c)
kalasatamia, kalastussuojia ja purkupaikkoja;
d)
uusien markkinoiden etsimistä ja menekinedistämiskampanjoita;
e)
kokeiluhankkeita;
f)
kalastusalusten muuttamista tai muuhun tarkoitukseen siirtämistä.
37 artikla
Kollektiiviset toimet
Kalatalousrahastosta voidaan tukea yleistä etua koskevia toimenpiteitä, joiden toteuttamiseen toimijat itse aktiivisesti osallistuvat tai joita tuottajien puolesta toimivat järjestöt tai muut jäsenvaltioiden hyväksymät järjestöt toteuttavat ja joilla pyritään erityisesti
a)
edistämään kestävää kehitystä kalavarojen hoidon ja säilyttämisen parantamiseksi;
b)
edistämään valikoivia kalastusmenetelmiä tai pyydyksiä ja sivusaaliiden vähentämistä;
c)
poistamaan kadonneita pyydyksiä merenpohjasta haamukalastuksen torjumiseksi;
d)
parantamaan työoloja ja turvallisuutta;
e)
edistämään kalastus- ja vesiviljelytuotteiden markkinoiden avoimuutta, jäljitettävyys mukaan luettuna;
f)
parantamaan laatua ja elintarvikkeiden turvallisuutta;
g)
kehittämään, uudelleen järjestämään tai parantamaan vesiviljelylaitoksia;
h)
investoimaan tuotannossa, jalostuksessa tai kaupan pitämisessä tarvittaviin laitteisiin ja infrastruktuuriin, mukaan lukien jätteiden käsittely;
i)
kohentamaan ammattitaitoa tai kehittämään uusia koulutusmenetelmiä ja -välineitä;
j)
edistämään kalatalousalan tutkijoiden ja toimijoiden välistä kumppanuutta;
k)
verkostoitumaan ja vaihtamaan kokemuksia ja parhaita käytäntöjä miesten ja naisten välistä tasa-arvoa edistävien järjestöjen ja muiden sidosryhmien välillä;
l)
edistämään 26 artiklan 4 kohdassa säädettyjen pienimuotoista rannikkokalastusta koskevien tavoitteiden saavuttamista;
m)
parantamaan tietyille kalastusalueille pääsyn edellytysten hallintoa ja valvontaa, erityisesti laatimalla toimivaltaisten kansallisten viranomaisten hyväksymät paikalliset hoitosuunnitelmat;
n)
perustamaan kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 (18) nojalla hyväksyttyjä tuottajaorganisaatioita ja uudistamaan niiden rakenteita sekä panemaan täytäntöön niiden laadun parantamista koskevat suunnitelmat;
o)
tekemään toteutettavuustutkimuksia, jotka liittyvät kolmansien maiden kanssa kehitettävien kumppanuuksien edistämiseen kalatalousalalla.
Edellä n alakohdassa tarkoitettua tukea myönnetään enimmillään kolmen vuoden ajan hyväksymispäivästä tai tuottajaorganisaation rakenneuudistusta koskevan päätöksen tekopäivästä, ja sitä on alennettava asteittain näiden kolmen vuoden aikana.
38 artikla
Vesieläimistön ja -kasviston suojelemiseksi ja kehittämiseksi tarkoitetut toimenpiteet
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea yhteistä etua koskevia toimenpiteitä, joilla pyritään suojelemaan ja kehittämään vesieläimistöä ja -kasvistoa samalla kun edistetään vesiympäristön parantamista.
2. Toimenpiteiden on liityttävä
a)
vesieläimistön ja -kasviston suojeluun ja kehittämiseen tarkoitettujen kiinteiden tai siirrettävien laitteiden rakentamiseen tai asentamiseen;
b)
sisävesiväylien ennallistamiseen, vaeltavien lajien kutualueet ja vaellusreitit mukaan luettuina;
tai
c)
ympäristön suojeluun ja parantamiseen Natura 2000:n puitteissa, jos ne koskevat suoraan kalastustoimintaa, lukuun ottamatta toimintaan liittyviä kuluja.
Suorat istutukset eivät ole tukikelpoisia, ellei niistä ole nimenomaisesti säädetty säilyttämistoimenpiteenä yhteisön säädöksessä.
3. Toimien on oltava julkisten tai puolijulkisten elinten, tunnustettujen ammatillisten järjestöjen tai muiden jäsenvaltion sitä varten nimeämien elinten täytäntöön panemia.
39 artikla
Kalasatamat, purkupaikat ja kalastussuojat
1. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää tukea nykyisiin yleisiin tai yksityisiin kalasatamiin tehtäviin investointeihin, jotka hyödyttävät satamaa käyttäviä kalastajia ja vesiviljelijöitä ja joilla pyritään parantamaan tarjolla olevia palveluita.
Kalatalousrahastosta voidaan myöntää tukea myös investointeihin purkupaikkojen rakenteiden uudistamiseksi ja niiden kalojen olosuhteiden parantamiseksi, joita rannikkokalastajat purkavat toimivaltaisten kansallisten viranomaisten nimeämillä olemassa olevilla purkupaikoilla.
2. Investointien on liityttävä erityisesti
a)
kalatalous- ja vesiviljelytuotteiden purkua, käsittelyä, satamassa varastointia ja huutokauppaa koskevien olosuhteiden parantamiseen;
b)
polttoaineen, jään, veden ja sähkön saantiin;
c)
kalastusalusten huoltoon ja korjaamisessa tarvittaviin laitteisiin;
d)
satamalaitureiden rakentamiseen, nykyaikaistamiseen ja laajentamiseen turvallisuuden parantamiseksi purettaessa tai lastattaessa;
e)
kalastustoiminnan atk-pohjaiseen hallinnointiin;
f)
turvallisuuden ja työolojen parantamiseen;
g)
jätteiden varastointiin ja käsittelyyn;
h)
toimenpiteisiin poisheittämisen vähentämiseksi.
3. Kalatalousrahasto voi kalastajien turvallisuuden parantamiseksi tukea myös turvallisuuteen liittyviä investointeja pienten kalastussuojien rakentamiseksi tai nykyaikaistamiseksi.
40 artikla
Uusien markkinoiden etsiminen ja menekinedistämiskampanjat
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea yhteistä etua koskevia toimenpiteitä, joilla pyritään toteuttamaan kalastus- ja vesiviljelytuotteiden laadun parantamiseen, arvon lisäämiseen, uusien markkinoiden etsimiseen sekä menekinedistämiskampanjoihin tähtäävää politiikkaa.
2. Toimet eivät saa kohdistua tavaramerkkeihin eikä niissä saa viitata tiettyihin maihin tai maantieteellisiin alueisiin, paitsi jos on kyse maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20 päivänä maaliskuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (19) mukaisesti tunnustetuista tuotteista.
3. Toimien on liityttävä erityisesti
a)
kalatalous- ja vesiviljelytuotteiden alueellisten, kansallisten tai kansalliset rajat ylittävien menekinedistämiskampanjoiden toteuttamiseen;
b)
ylijäämäisten, vajaasti hyödynnettyjen tai tavallisesti pois heitettävien taikka vailla kaupallista kiinnostusta olevien lajien tarjontaan markkinoille;
c)
kalatalous- ja vesiviljelytuotteiden laatupolitiikan toteuttamiseen;
d)
sellaisten tuotteiden menekin edistämiseen, jotka on tuotettu vain vähän ympäristöön vaikuttavilla menetelmillä;
e)
asetuksen (EY) N:o 510/2006 mukaisesti tunnustettujen tuotteiden menekin edistämiseen;
f)
laadun varmentamiseen, mukaan luettuna ympäristöystävällisiä tuotantomenetelmiä käyttäen pyydettyjen tai viljeltyjen tuotteiden varmentaminen ja niiden pakkausmerkintöjen suunnittelu;
g)
kalatalous- ja vesiviljelytuotteita sekä kalatalousalaa koskevien mielikuvien parantamiseen tähtääviin kampanjoihin;
h)
markkinatutkimusten toteuttamiseen.
41 artikla
Kokeiluhankkeet
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea kokeiluhankkeita, valikoidumpien pyyntimenetelmien koekäyttö mukaan lukien, joiden tavoitteena on uuden teknisen tiedon hankkiminen ja levittäminen ja jotka ovat jonkin talouden toimijan, tunnustetun ammatillisen järjestön tai jäsenvaltion sitä varten nimeämän muun toimivaltaisen elimen yhteistyössä jonkin tieteellisen tai teknisen elimen kanssa täytäntöön panemia.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa kokeiluhankkeissa voidaan
a)
testata tuotantoalan olosuhteita läheisesti vastaavissa olosuhteissa jonkin teknisen innovaation teknistä tai taloudellista elinkelpoisuutta tavoitteena hankkia ja levittää testattua tekniikkaa koskevaa teknistä ja taloudellista tietoa;
b)
mahdollistaa sellaisten testien toteuttaminen, jotka koskevat hoitosuunnitelmia ja pyyntiponnistuksen jakosuunnitelmia, tarvittaessa myös kalastuskieltoalueiden vahvistamista biologisten ja taloudellisten seurausten arvioimiseksi, sekä koeistutuksia;
c)
kehittää ja testata menetelmiä pyydysten valikoivuuden parantamiseksi sekä sivusaaliiden, poisheitettävien määrien tai erityisesti merenpohjaan kohdistuvien ympäristövaikutusten vähentämiseksi;
d)
testata vaihtoehtoisia kalastuksenhoitomenetelmiä.
Kokeiluhankkeeseen on aina liityttävä asianmukainen tieteellinen seuranta, jotta se voi tuottaa luotettavia tuloksia.
3. Edellä 1 kohdan nojalla rahoitettavista kokeiluhankkeista on laadittava tekniset raportit, joiden on oltava julkisesti saatavilla.
42 artikla
Kalastusalusten muuttaminen ja muuhun käyttöön siirtäminen
Kalatalousrahastosta voidaan tukea kalastusalusten muuttamista niin, että ne siirretään jäsenvaltion lipun alla purjehtivina ja yhteisössä rekisteröityinä kalastusalan koulutus- tai tutkimuskäyttöön taikka muuhun kuin kalastustoimintaan. Näitä toimia voivat toteuttaa ainoastaan julkiset tai puolijulkiset elimet.
IV LUKU
Toimintalinja 4 - kalastusalueiden kestävä kehitys
43 artikla
Tuen soveltamisala
1. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää muita yhteisön välineitä täydentävää tukea kestävän kehityksen edistämiseen ja elämänlaadun parantamiseen kalastusalueilla, jotka ovat tukikelpoisia osana yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden toteuttamiseen tähtäävää kokonaisstrategiaa, ottaen erityisesti huomioon strategian soveltamisen sosioekonomiset vaikutukset.
2. Kalastusalueiden kestävään kehitykseen tähtäävillä toimenpiteillä on pyrittävä
a)
ylläpitämään näiden alueiden taloudellista ja sosiaalista hyvinvointia ja lisäämään kalastus- ja vesiviljelytuotteiden arvoa;
b)
ylläpitämään ja kehittämään työllisyyttä kalastusalueilla tukemalla kalatalousalan muutosten vuoksi sosioekonomisissa vaikeuksissa olevien alueiden elinkeinoelämän monipuolistamista tai taloudellista ja sosiaalista rakennemuutosta;
c)
parantamaan rannikkoalueiden ympäristön tilaa;
d)
edistämään yhteistyötä yhden tai useamman valtion alueella sijaitsevien kalastusalueiden välillä.
3. Tuen piiriin valittu kalastusalueen on oltava kooltaan rajoitettu ja yleensä pienempi kuin yhteisen tilastollisen alueyksiköiden nimikkeistön mukainen NUTS 3 -tason alue sellaisena kuin se on määritelty yhteisestä tilastollisesta alueyksiköiden nimikkeistöstä (NUTS) 26 päivänä toukokuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1059/2003 (20). Alueen olisi oltava maantieteellisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti riittävän yhtenäinen.
4. Tuen olisi kohdistuttava ensisijaisesti alueisiin, joilla
a)
asukastiheys on alhainen;
tai
b)
kalastus on taantumassa;
tai
c)
kalastusyhdyskunnat ovat pieniä.
5. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle alueet, jotka on valittu rahoitettaviksi tämän toimintalinjan nojalla, ja liitettävä nämä tiedot 67 artiklassa tarkoitettuun tulevaan vuosikertomukseen.
44 artikla
Tukikelpoiset toimenpiteet
1. Tukea kalastusalueiden kestävään kehitykseen voidaan myöntää
a)
kalastusalueiden kilpailukyvyn lujittamiseen;
b)
taloudellisen toiminnan rakenteen muuttamiseen ja uudelleen suuntaamiseen erityisesti edistämällä ekomatkailua edellyttäen, ettei näillä toimilla lisätä pyyntiponnistusta;
c)
toiminnan monipuolistamiseen siten, että edistetään rinnakkaistyötä luomalla kalastajille kalatalousalan ulkopuolisia lisätyöpaikkoja;
d)
kalataloustuotteiden arvon lisäämiseen;
e)
pienimuotoiseen kalastukseen ja matkailuun liittyvien infrastruktuurien ja palvelujen tukemiseen pienten kalastusyhdyskuntien hyväksi;
f)
kalastusalueiden ympäristön suojelemiseen sen vetovoimaisuuden säilyttämiseksi, kalastusta harjoittavien rannikkokylien elvyttämiseen ja kehittämiseen sekä luonnon ja arkkitehtonisen perinnön suojelemiseen ja vaalimiseen;
g)
luonnonmullistusten tai teollisuusonnettomuuksien tuhoaman kalastusalan tuotantokyvyn palauttamiseen;
h)
alueiden välisen ja kansalliset rajat ylittävän yhteistyön edistämiseen kalastusalueilla toimivien ryhmien välillä lähinnä edistämällä verkottumista ja levittämällä tietoa parhaista käytännöistä;
i)
taitojen hankkimiseen ja paikallisen kehitysstrategian valmistelemisen ja täytäntöönpanon helpottamiseen;
j)
ryhmien toimintakuluihin osallistumiseen.
2. Kalatalousrahastosta voidaan rahoittaa enintään 15 prosenttiin asti kyseessä olevasta toimintalinjasta myös toimenpiteitä, joilla muun muassa edistetään ja parannetaan ammatillisia taitoja, työntekijöiden sopeutumiskykyä ja työnsaantia, erityisesti naisten työnsaantia, edellyttäen että nämä toimenpiteet ovat olennainen osa kestävän kehityksen strategiaa ja että niillä on suora yhteys 1 kohdassa kuvattuihin toimenpiteisiin.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun tukeen voi sisältyä I, II ja III luvussa, ei kuitenkaan 23 ja 24 artiklassa, säädettyjä toimenpiteitä. Jos tukea myönnetään näitä toimenpiteitä vastaaviin toimiin, sovelletaan I, II ja III luvussa sekä liitteessä II säädettyjä ehtoja ja rahoitusmääriä.
4. Edellä 1 kohdan b ja c alakohdassa sekä 2 kohdassa säädetyn tuen saajien olisi oltava joko kalatalousalan työntekijöitä tai sellaisia henkilöitä, joiden työpaikka liittyy kalatalouteen.
5. Ryhmien toimintakulut saavat yleensä olla enintään 10 prosenttia kalastusalueelle myönnetyistä kokonaismäärärahoista. Jäsenvaltiot voivat tapauksen mukaan poikkeuksellisesti ylittää tämän rajan, erityisesti jos ryhmiä ei voida perustaa jo toiminnassa olevien järjestöjen pohjalta.
6. Jos tämän artiklan soveltamisalaan kuuluvalle toimenpiteelle voidaan myöntää tukea myös jostain muusta yhteisön tukivälineestä kautta, jäsenvaltion on ilmoitettava toimintaohjelmassaan selvästi, tuetaanko sitä kalatalousrahastosta vai jostain muusta yhteisön tukivälineestä.
45 artikla
Kalastusalueiden kestävään kehitykseen osallistuminen
1. Kalastusalueiden kestävää kehitystä tukevia toimenpiteitä tietyllä alueella on toteutettava sellaisten paikallisten asiaankuuluvien eri sosioekonomisten alojen julkisia ja yksityisiä kumppaneita edustavien yksiköiden tai ryhmien, jäljempänä ”ryhmä”, toimesta, joilla on suhteellisuusperiaatteen mukaisesti riittävä hallinnollinen ja taloudellinen valmius hallinnoida tukea ja varmistaa, että toimet toteutetaan menestyksekkäästi. Ryhmän olisi mahdollisuuksien mukaan perustuttava jo toiminnassa oleviin järjestöihin.
2. Ryhmän on yhteisymmärryksessä hallintoviranomaisen kanssa ehdotettava ja pantava täytäntöön yhdennetty paikallinen kehittämisstrategia, joka perustuu alhaalta ylös -lähestymistapaan.
3. Yhden ryhmän kohdealueen on oltava yhtenäinen, ja sillä on oltava henkilöresursseina sekä taloudellisina ja rahavaroina ilmaistuna riittävä kriittinen massa elinkelpoisen paikallisen kehittämisstrategian tukemiseksi.
4. Ryhmä valitsee paikallisen kehittämisstrategian mukaiset toimet, joiden on vastattava 44 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä. Useimpia toimia on johdettava yksityissektorin taholta.
5. Institutionaalisen rakenteensa erityispiirteistä riippuen jäsenvaltiot tai alueet voivat edistää verkottumista, jonka tarkoituksena on tiedon levittäminen ja erityisesti parhaiden käytäntöjen vaihtaminen.
V LUKU
Toimintalinja 5 - tekninen apu
46 artikla
Tekninen apu
1. Kalatalousrahasto voi komission aloitteesta ja/tai puolesta ja enintään 0,8 prosentin osuudella vuotuisista kokonaismäärärahoistaan rahoittaa tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi tarvittavia valmistelua, seurantaa, hallintoa, teknistä tukea, arviointia ja tarkastuksia koskevia toimenpiteitä.
Nämä toimenpiteet on toteutettava asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 53 artiklan 2 kohdan ja sen muiden asiaankuuluvien säännösten sekä sen tällaiseen Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamiseen sovellettavien täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti.
Näihin toimiin sisältyvät
a)
arvioinnit, asiantuntijaraportit, tilastot ja selvitykset, myös sellaiset, jotka koskevat kalatalousrahaston toimintaa yleisesti;
b)
kumppaneille, kalatalousrahaston tuen saajille ja suurelle yleisölle kohdistetut toimenpiteet, tiedotustoimenpiteet mukaan luettuina;
c)
toimenpiteet tietojen levittämiseksi, verkottumisen kehittämiseksi, tietoisuuden lisäämiseksi sekä yhteistyön ja kokemusten vaihdon edistämiseksi koko yhteisön alueella;
d)
hallinnossa, seurannassa, valvonnassa ja arvioinnissa käytettävien atk-järjestelmien käyttöönotto, käyttö ja keskinäiset yhteydet;
e)
arviointimenetelmien parantaminen ja alan käytäntöjä koskeva tietojen vaihto;
f)
kalastusalueiden kestävään kehittämiseen osallistuvien toimijoiden valtioiden rajat ylittävien ja yhteisön laajuisten verkkojen perustaminen kokemusten ja parhaiden käytäntöjen vaihtamiseksi, alueiden ja valtioiden rajat ylittävän yhteistyön edistämiseksi ja toteuttamiseksi sekä tietojen välittämiseksi.
2. Kalatalousrahastosta voidaan jäsenvaltion aloitteesta rahoittaa toimintaohjelmaan kuuluvia toimia, jotka liittyvät toimintaohjelmien valmisteluun, hallinnointiin, seurantaan, arviointiin, julkistamiseen, valvontaan ja tarkastamiseen sekä verkottumiseen, viiteen prosenttiin saakka tuen kokonaismäärästä. Asianmukaisesti perustelluissa olosuhteissa tämä raja voidaan poikkeuksellisesti ylittää.
3. Kalatalousrahasto voi jäsenvaltion aloitteesta rahoittaa myös hallinnollisen kapasiteetin parantamiseen liittyviä, toimintaohjelmiin kuuluvia toimia jäsenvaltioissa, jonka kaikki alueet ovat tukikelpoisia lähentymistavoitteen perusteella.
4. Edellä 1 kohdassa säädetyn teknisen avun tyypit hyväksytään 101 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
V OSASTO
TUEN TEHOKKUUS JA JULKISUUS
I LUKU
Toimintaohjelmien arviointi
47 artikla
Yleiset säännökset
1. Toimintaohjelmalle tehdään ennakko-, väli- ja jälkiarviointeja 48, 49 ja 50 artiklan säännösten mukaisesti.
Arviointien tavoitteena on parantaa kalatalousrahaston tuen laatua ja tehokkuutta sekä toimintaohjelman täytäntöönpanoa. Niissä on myös arvioitava ohjelmien vaikutuksia 19 artiklassa säädettyjen suuntaa-antavien periaatteiden, kansallisten strategiasuunnitelmien keskeiseen osan ja jäsenvaltioiden kohtaamien erityisongelmien osalta samalla kun otetaan huomioon kalatalousalan kestävän kehityksen tarpeet ja ympäristövaikutukset.
2. Kalatalousrahaston tuen tehokkuutta on arvioitava seuraavia perusteita käyttäen:
a)
kalatalousrahaston kokonaisvaikutus 4 artiklassa säädettyjen tavoitteiden osalta;
b)
toimintaohjelmaan sisällytettyjen toimintalinjojen vaikutus.
3. Edellä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyt arvioinnit on toteutettava tapauksen mukaan jäsenvaltion tai komission vastuulla ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen sekä komission ja jäsenvaltion väliseen kumppanuuteen perustuen.
4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava arviointien toteuttamiseen tarvittavista taloudellisista ja henkilöresursseista, järjestettävä tarvittavien tietojen tuottaminen ja kerääminen sekä käytettävä seurantajärjestelmän tuottamia erityyppisiä tietoja.
5. Sovellettavat arviointimenetelmät ja standardit vahvistetaan 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
6. Arvioinnit on annettava 58 artiklassa tarkoitetuista viranomaisista riippumattomien arvioijien tehtäväksi. Tulokset on julkistettava Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (21) säännösten mukaisesti, jollei arvioinnista vastaava viranomainen sitä nimenomaisesti vastusta.
7. Arvioinnit on rahoitettava toimintaohjelman teknisen avun määrärahoista, jos ne tehdään jäsenvaltion vastuulla, ja komission teknisen avun määrärahoista, jos komissio vastaa niistä.
48 artikla
Ennakkoarviointi
1. Ennakkoarvioinnin tavoitteena on varmistaa 19 artiklan mukaisten suuntaa-antavien periaatteiden, kansallisen strategiasuunnitelman keskeisen osan ja toimintaohjelman välinen yhdenmukaisuus, optimoida toimintaohjelman talousarviomäärärahojen jako ja parantaa ohjelmatyön laatua.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava ennakkoarviointi toimintaohjelman tasolla ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti ja 47 artiklan 5 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määriteltävien arviointimenetelmien ja standardien mukaisesti.
3. Jäsenvaltioiden on esitettävä ennakkoarviointi viimeistään toimintaohjelman toimittamisen yhteydessä.
49 artikla
Väliarviointi
1. Väliarvioinnin tavoitteena on tutkia koko toimintaohjelman tai sen osan tehokkuutta, jotta sitä voidaan mukauttaa tuen laadun ja täytäntöönpanon parantamiseksi.
2. Toimintaohjelman väliarvioinnit tehdään suhteellisuusperiaatteen mukaisesti ja sellaisella aikataululla, että 16 artiklassa tarkoitetun strategiakeskustelun valmistelussa on mahdollista ottaa tehdyt havainnot huomioon.
3. Väliarvioinnit tehdään jäsenvaltioiden vastuulla hallintoviranomaisten aloitteesta ja komissiota kuullen 47 artiklan 5 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määriteltäviä arviointimenetelmiä ja standardeja käyttäen. Väliarvioinnit on toimitettava toimintaohjelman seurantakomitealle ja komissiolle.
50 artikla
Jälkiarviointi
1. Jälkiarvioinnissa tutkitaan varojen käyttöastetta, toimintaohjelman vaikuttavuutta ja tehokkuutta ja sen vaikutuksia 4 artiklassa asetettuihin tavoitteisiin ja 19 artiklan mukaisiin suuntaa-antaviin periaatteisiin nähden. Siinä on eriteltävä ne tekijät, jotka johtivat toimintaohjelman täytäntöönpanon onnistumiseen tai epäonnistumiseen, ottaen huomioon myös kestävän kehityksen ja parhaiden käytäntöjen näkökulmat.
2. Jälkiarviointi toteutetaan komission aloitteesta ja vastuulla sekä kuullen jäsenvaltiota ja hallintoviranomaisia, joiden on kerättävä arvioinnin toteuttamiseksi tarvittavat tiedot.
3. Jälkiarviointi saatetaan loppuun viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015.
II LUKU
Tiedotus ja julkistaminen
51 artikla
Tiedotus ja julkistaminen
1. Jäsenvaltioiden on annettava tietoja toimintaohjelmasta, toimista ja yhteisön rahoitusosuudesta ja julkistettava ne. Tiedot osoitetaan suurelle yleisölle. Niiden tavoitteena on korostaa yhteisön osuutta ja varmistaa kalatalousrahastosta myönnettävän tuen avoimuus.
2. Toimintaohjelman hallintoviranomainen vastaa ohjelman julkistamisesta seuraavasti:
a)
se ilmoittaa mahdollisille tuensaajille, kalatalousalalla toimiville järjestöille, ammatillisille järjestöille, talouselämän edustajille ja työmarkkinaosapuolille, sukupuolten tasa-arvoa edistäville elimille ja asiaan kuuluville kansalaisjärjestöille, ympäristöjärjestöt mukaan luettuina, ohjelman tarjoamista mahdollisuuksista sekä rahoituksen saamista koskevista säännöistä ja menettelyistä;
b)
se ilmoittaa tuensaajille yhteisön rahoituksen määrän;
c)
se tiedottaa yleisölle yhteisön osuudesta toimintaohjelman toteuttamisessa sekä ohjelman tuloksista.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle vuosittain tämän artiklan soveltamiseksi toteutetut aloitteet 67 artiklassa tarkoitettujen täytäntöönpanoa koskevien vuosikertomusten ja loppukertomusten yhteydessä.
VI OSASTO
KALATALOUSRAHASTON RAHOITUSOSUUS
I LUKU
Kalatalousrahaston rahoitusosuus
52 artikla
Julkisen tuen intensiteetti
Julkisen tuen enimmäisintensiteetti vahvistetaan liitteessä II olevassa taulukossa.
53 artikla
Kalatalousrahaston rahoitusosuus
1. Toimintaohjelman hyväksymisestä tehtävässä komission päätöksessä vahvistetaan kullekin toimintalinjalle kalatalousrahastosta myönnettävän osuuden enimmäistaso ja -määrä lähentymistavoitteen ja muun kuin lähentymistavoitteen mukaan eriteltynä.
2. Kalatalousrahaston osuus lasketaan suhteessa julkisten menojen kokonaismäärään.
3. Kalatalousrahaston osuus vahvistetaan toimintalinjakohtaisesti. Kalatalousrahaston osuuteen sovelletaan seuraavia enimmäismääriä:
a)
75 prosenttia kalatalousrahaston yhteisrahoittamista julkisista kokonaismenoista lähentymistavoitealueilla, jollei 7, 8 ja 9 kohdasta muuta johdu;
b)
50 prosenttia yhteisrahoitetuista julkisista kokonaismenoista muilla kuin lähentymistavoitealueilla, jollei 7, 8 ja 9 kohdasta muuta johdu.
Jäsenvaltiot saavat kuitenkin toimintaohjelmassa soveltaa yhdenmukaista aluekohtaista tasoa toimenpiteiden tasolla.
4. Kalatalousrahaston tuki on vähintään 20 prosenttia julkisista kokonaismenoista toimintalinjaa kohti.
5. Johonkin toimeen kalatalousrahastosta myönnettävän tuen vähimmäismäärä on viisi prosenttia toimeen osoitetuista julkisista kokonaismenoista.
6. Johonkin toimeen kalatalousrahastosta myönnettävän tuen kokonaismäärä saa olla enintään 95 prosenttia toimeen osoitetuista julkisista kokonaismenoista.
7. Jos kalatalousrahastosta rahoitettavat toimet kuuluvat 24 tai 27 artiklan soveltamisalaan tai ovat osa 21 artiklan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettua pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmaa tai kuuluvat 26 artiklan 3 tai 4 kohdan soveltamisalaan, rahaston osuuden enimmäismäärää toimintalinjan 1 osalta korotetaan enintään 10 prosenttiyksikköä lähentymistavoitealueilla ja enintään 15 prosenttiyksikköä muilla kuin lähentymistavoitealueilla.
Tämä korotus vastaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen toimien kokonaismenojen ja toimintalinjaa 1 koskevien kokonaismenojen välistä suhdetta.
8. Jos kalatalousrahastosta rahoitettavat toimet kuuluvat 23 artiklan soveltamisalaan, kalatalousrahaston osuuden enimmäismäärää toimintalinjan 1 osalta korotetaan enintään 10 prosenttiyksikköä lähentymistavoitealueilla ja enintään 25 prosenttiyksikköä muilla kuin lähentymistavoitealueilla.
Tämä korotus vastaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen toimien kokonaismenojen ja toimintalinjaa 1 koskevien kokonaismenojen välistä suhdetta.
9. Jos toimia rahoitetaan kalatalousrahastosta Kreikan syrjäisillä saaristoalueilla, jotka kärsivät syrjäisestä sijainnistaan, ja syrjäisimmillä alueilla, kalatalousrahaston tuen enimmäismäärää kunkin toimintalinjan osalta korotetaan enintään 10 prosenttiyksiköllä lähentymistavoitealueilla ja enintään 35 prosenttiyksiköllä muilla kuin lähentymistavoitealueilla.
Kunkin toimintalinjan osalta tämä korotus vastaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen toimien kokonaismenojen ja toimintalinjakohtaisten kokonaismenojen välistä suhdetta.
10. Komission aloitteesta tai puolesta toteutettavat teknisen avun toimenpiteet rahoitetaan kalatalousrahastosta täysimääräisesti.
54 artikla
Päällekkäisyyksien estäminen
Kalatalousrahastosta yhteisrahoitettuja menoja ei voida tukea muista yhteisön rahoitusvälineistä.
55 artikla
Menojen tukikelpoisuus
1. Menoihin voidaan myöntää kalatalousrahaston rahoitusosuutta, jos tuensaajat ovat tosiasiallisesti maksaneet ne sen päivän, jona toimintaohjelma esitetään komissiolle, tai 1 päivän tammikuuta 2007, sen mukaan, kumpi on aiempi, ja 31 päivän joulukuuta 2015 välisenä aikana. Yhteisrahoitetut toimet eivät ole saaneet päättyä ennen tukikelpoisuuden alkamispäivää.
2. Edellä 1 kohdasta poiketen luontaissuoritukset, poistokustannukset ja yleiskustannukset voidaan käsitellä tuensaajien toimien täytäntöönpanossa maksamina menoina seuraavin edellytyksin:
a)
jäljempänä 4 kohdassa vahvistetuissa tukikelpoisuussäännöissä säädetään tällaiset menot tukikelpoisiksi;
b)
menojen määrästä on näyttöarvoltaan laskuihin rinnastettavat kirjanpitotositteet;
c)
luontaissuorituksen osalta rahastoista maksettava yhteisrahoitus ei ylitä tukikelpoisten menojen kokonaismäärää tällaisten suoritusten arvo pois luettuna.
3. Menoihin voidaan myöntää kalatalousrahaston rahoitusosuutta ainoastaan, jos ne ovat aiheutuneet hallintoviranomaisen päättämistä toimista seurantakomitean ennalta vahvistamien perusteiden mukaisesti.
Uudet menot, jotka aiheutuvat 18 artiklassa tarkoitetusta toimintaohjelman tarkistamisesta, ovat tukikelpoisia siitä päivästä, jona toimintaohjelman tarkistamista koskeva pyyntö on toimitettu komissiolle.
4. Menojen tukikelpoisuutta koskevat säännöt hyväksytään kansallisella tasolla lukuun ottamatta tässä asetuksessa säädettyjä poikkeuksia. Säännöt koskevat kaikkia toimintaohjelman mukaisesti ilmoitettuja julkisia menoja.
5. Seuraavat menot eivät ole tukikelpoisia:
a)
arvonlisävero, lukuun ottamatta sellaista arvonlisäveroa, josta ei voi saada palautusta, kun sen maksaa tosiasiallisesti ja lopullisesti tuensaaja, joka ei ole jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388/ETY (22) 4 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu muu kuin verovelvollinen;
b)
lainan korot, tämän rajoittamatta 8 kohdan soveltamista;
c)
maan hankinta, jos sen hankintahinta ylittää 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaismenoista;
d)
asuminen.
6. Edellä 1, 3 ja 4 kohta eivät rajoita 46 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamista.
7. Niiden toimien osalta, joihin ei sisälly edunsaajan menoja, kalatalousrahaston tuen saamiseen kelpoiset menot ovat edunsaajalle maksettavaa julkista tukea.
8. Sen estämättä, mitä 5 kohdan b alakohdassa säädetään, kalatalousrahaston tuki voidaan suorittaa muussa muodossa kuin suorana tukena, jota ei tarvitse maksaa takaisin. Yksityiskohtaiset säännöt annetaan 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
56 artikla
Toimien pysyvyys
1. Jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen on varmistettava, että toimi saa kalatalousrahaston tukea ainoastaan, jos kyseiseen toimeen ei kohdistu viiden vuoden kuluessa siitä, kun toimivaltainen kansallinen viranomainen tai hallintoviranomainen on tehnyt tuen myöntämistä koskevan päätöksen, sellaisia huomattavia muutoksia, jotka
a)
vaikuttavat sen luonteeseen tai täytäntöönpanon edellytyksiin tai hyödyttävät aiheettomasti jotakin yritystä tai julkista elintä;
tai
b)
johtuvat joko infrastruktuurin jonkin osan omistussuhteissa tapahtuneista muutoksista taikka tuotantotoiminnan lopettamisesta tai sen sijainnin muuttumisesta.
2. Hallintoviranomaisen on ilmoitettava komissiolle 67 artiklassa tarkoitetuissa vuosittaisessa ja lopullisessa täytäntöönpanoa koskevassa kertomuksessa kaikki 1 kohdassa tarkoitetut muutokset.
3. Aiheettomasti maksetut määrät on perittävä takaisin VIII osaston II ja III luvun mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot ja komissio huolehtivat siitä, että kalatalousrahastosta ei myönnetä tukea yrityksille, joihin kohdistetaan tuen takaisin perimistä koskeva menettely 3 kohdan mukaisesti tuotantotoiminnan siirtämisen vuoksi jäsenvaltion sisällä tai toiseen jäsenvaltioon.
VII OSASTO
HALLINNOINTI, SEURANTA JA VALVONTA
I LUKU
Hallinto- ja valvontajärjestelmät
57 artikla
Hallinto- ja valvontajärjestelmien yleiset periaatteet
1. Jäsenvaltioiden perustamissa toimintaohjelmien hallinto- ja valvontajärjestelmissä on oltava säännökset
a)
joissa määritellään hallinnosta ja valvonnasta vastaavien elinten tehtävät ja tehtävien jako kunkin elimen sisällä;
b)
tehtävien erottamista koskevan periaatteen noudattamisesta kyseisten elinten välillä ja kunkin elimen sisällä;
c)
menettelyistä toimintaohjelman mukaisesti ilmoitettujen menojen oikeellisuuden ja asianmukaisuuden varmistamiseksi;
d)
sähköisessä muodossa olevista luotettavista kirjanpitoa, seurantaa ja tilinpäätösraportointia koskevista järjestelmistä;
e)
raportointi- ja seurantajärjestelmästä, jos vastuussa oleva elin siirtää tehtävien suorittamisen toiselle elimelle;
f)
järjestelyistä järjestelmän toiminnan tarkastamiseksi;
g)
järjestelmistä ja menettelyistä asianmukaisen kirjausketjun turvaamiseksi;
h)
sääntöjenvastaisuuksia ja aiheettomasti maksettujen summien takaisinperintää koskevista raportointi- ja seurantamenettelyistä.
2. Edellä e ja f alakohdassa säädettyjen toimenpiteiden on oltava oikeassa suhteessa kyseiseen toimintaohjelmaan osoitettujen julkisten menojen kokonaismäärään.
58 artikla
Viranomaisten nimeäminen
1. Jäsenvaltion on nimettävä toimintaohjelmalle seuraavat:
a)
hallintoviranomainen toimintaohjelman hallinnoimiseksi;
b)
todentamisviranomainen, jonka tehtävänä on todentaa menoilmoitukset ja maksupyynnöt ennen kuin ne lähetetään komissiolle;
c)
tarkastusviranomainen, jonka on oltava hallintoviranomaisesta ja todentamisviranomaisesta toiminnallisesti riippumatonta ja jonka tehtävänä on tarkastaa hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokas toiminta.
2. Jäsenvaltio voi nimetä yhden tai useampia välittäviä elimiä suorittamaan jotkin tai kaikki hallinto- tai todentamisviranomaisen tehtävät kyseisen viranomaisen vastuulla.
3. Jäsenvaltion on hyväksyttävä säännöt, jotka koskevat sen suhteita 1 kohdassa tarkoitettuihin viranomaisiin sekä niiden suhteita komissioon.
4. Jollei 57 artiklan 1 kohdan b alakohdasta muuta johdu, jotkin tai kaikki 1 kohdassa tarkoitetut viranomaiset voivat olla saman elimen osia.
59 artikla
Hallintoviranomaisen tehtävät
Toimintaohjelman hallintoviranomainen vastaa toimintaohjelman hallinnoinnista ja täytäntöönpanosta moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen ja erityisesti
a)
sen varmistamisesta, että rahoitettavat toimet valitaan toimintaohjelmaan sovellettavien perusteiden mukaisesti ja että ne noudattavat koko täytäntöönpanoajan niitä koskevia yhteisön ja kansallisia sääntöjä;
b)
yhteisrahoitettujen tuotteiden ja palveluiden toimituksen tarkastamisesta ja sen varmistamisesta, että edunsaajien ilmoittamat menot ovat todella aiheutuneet ja ovat yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaisia; yksittäisten toimien paikan päällä suoritettavia tarkastuksia voidaan tehdä otantaperiaatteella noudattaen yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka komissio hyväksyy 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti;
c)
sen varmistamisesta, että käytössä on sähköinen tietojärjestelmä toimintaohjelman kutakin toimea koskevan kirjanpitoaineiston tallentamiseksi ja säilyttämiseksi sekä että varainhoitoa, seurantaa, todentamista, tarkastamista ja arviointia varten tarvittavat täytäntöönpanoa koskevat tiedot kerätään;
d)
sen varmistamisesta, että tuensaajilla ja muilla toimen täytäntöönpanoon osallistuvilla elimillä on joko erillinen kirjanpitojärjestelmä tai soveltuva kirjanpitokoodi kaikille toimeen liittyville tapahtumille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten kirjanpitosääntöjen soveltamista;
e)
sen varmistamisesta, että 48 ja 49 artiklassa tarkoitetut toimintaohjelmien arvioinnit tehdään 47 artiklan mukaisesti;
f)
sellaisten menettelyjen käyttöön ottamisesta, joilla varmistetaan, että kaikki menoja ja tarkastuksia koskevat asiakirjat, joita tarvitaan asianmukaisen kirjausketjun turvaamiseksi, säilytetään 87 artiklan vaatimusten mukaisesti;
g)
sen varmistamisesta, että todentamis- ja tarkastusviranomaiset saavat kaikki todentamista ja tarkastusta varten tarvitsemansa tiedot menoja koskevista menettelyistä ja tarkastuksista;
h)
seurantakomitean työn ohjaamisesta ja sellaisten asiakirjojen toimittamisesta sille, joita tarvitaan toimintaohjelman täytäntöönpanon laadun seurantaan ohjelman erityistavoitteet huomioon ottaen;
i)
täytäntöönpanoa koskevien vuosikertomusten ja loppukertomusten laatimisesta ja komissiolle toimittamisesta sen jälkeen, kun seurantakomitea on ne hyväksynyt;
j)
edellä 51 artiklassa säädettyjen tiedottamista ja julkisuutta koskevien vaatimusten noudattamisen varmistamisesta.
60 artikla
Todentamisviranomaisen tehtävät
Toimintaohjelman todentamisviranomainen on vastuussa erityisesti
a)
todennettujen menoilmoitusten ja maksupyyntöjen laatimisesta ja komissiolle toimittamisesta;
b)
sen todentamisesta, että
i)
menoilmoitus on todenmukainen, luotettavan kirjanpitojärjestelmän mukaan laadittu ja todennettavissa oleviin asiakirjoihin perustuva;
ii)
ilmoitettu meno on sovellettavien yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukainen ja on aiheutunut niistä toimista, jotka on valittu rahoitettaviksi ohjelmaan sovellettavien perusteiden mukaisesti ja jotka ovat sovellettavien yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaisia;
c)
sen varmistamisesta, että menoilmoituksiin sisältyviin menoihin liittyvistä toteutetuista menettelyistä ja suoritetuista varmennuksista saatujen tietojen pohjalta voidaan suorittaa asianmukainen todentaminen;
d)
kaikkien tarkastusviranomaisen tekemien tai sen vastuulla tehtyjen tarkastusten tulosten huomioon ottamisesta todentamista varten;
e)
komissiolle toimitettuja menoja koskevan kirjanpitoaineiston säilyttämisestä sähköisessä muodossa;
f)
takaisinperittävien määrien ja sellaisten määrien kirjaamisesta, jotka on palautettu johonkin toimeen tarkoitetun rahoitusosuuden täysimääräisen tai osittaisen peruuttamisen johdosta. Ennen toimintaohjelman päättymistä takaisin perityt määrät, jotka on palautettava Euroopan unionin yleiseen talousarvioon 97 artiklan mukaisesti tehtyjen rahoitusoikaisujen jälkeen, vähennetään seuraavasta menoilmoituksesta.
61 artikla
Tarkastusviranomaisen tehtävät
1. Toimintaohjelman tarkastusviranomainen on vastuussa erityisesti
a)
sen varmistamisesta, että toimintaohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaan toiminnan tarkastamiseksi tehdään tarkastuksia;
b)
sen varmistamisesta, että ilmoitettujen menojen tarkastamiseksi tehdään toimia koskevia tarkastuksia tarkoituksenmukaisten otosten pohjalta;
c)
siitä, että se esittää komissiolle yhdeksän kuukauden kuluessa toimintaohjelman hyväksymisestä a ja b alakohdan mukaisesti tarkastuksia suorittavia elimiä koskevan tarkastusstrategian, käytettävän menetelmän, toimiin kohdistuvia tarkastuksia koskevan otantamenettelyn sekä alustavan tarkastussuunnitelman sen varmistamiseksi, että tärkeimmät elimet tarkastetaan ja että tarkastukset jakautuvat tasaisesti koko ohjelmakaudelle;
d)
sen varmistamisesta, että hallinto- ja todentamisviranomainen saavat kaikki tarpeelliset tiedot toimitetuista tarkastuksista;
e)
kunakin vuonna viimeistään 31 päivänä joulukuuta vuodesta 2008 vuoteen 2015
i)
komissiolle toimitettavasta vuotuisesta tarkastuskertomuksesta, jossa esitetään kyseisen vuoden 30 päivänä kesäkuuta päättyvällä 12 kuukauden jakson aikana tarkastusstrategian mukaisesti toteutettujen toimintaohjelmaa koskeneiden tarkastusten havainnot sekä ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmissä mahdollisesti havaitut puutteellisuudet. Ensimmäinen kertomus, joka on esitettävä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2008, kattaa 1 päivän tammikuuta 2007 ja 30 päivän kesäkuuta 2008 välisen kauden. Tiedot, jotka koskevat 1 päivän heinäkuuta 2015 jälkeisellä kaudella tehtyjä tarkastuksia, on sisällytettävä f alakohdassa tarkoitettuun ohjelman päättämistä koskevaan ilmoitukseen liitettävään lopulliseen tarkastuskertomukseen;
ii)
tarkastusviranomaisen vastuulla tehtyihin tarkastuksiin perustuvan lausunnon antamisesta siitä, toimiiko hallinto- ja valvontajärjestelmä tehokkaasti, niin että se antaa kohtuullisen varmuuden komissiolle esitettyjen menoilmoitusten oikeellisuudesta ja näin ollen kohtuullisen varmuuden niiden taustalla olevien taloustoimien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta;
iii)
osittaista päättämistä koskevan ilmoituksen toimittamisesta tarvittaessa 85 artiklan nojalla; ilmoituksessa arvioidaan kyseisten menojen laillisuus ja sääntöjenmukaisuus;
f)
komissiolle viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2017 annettavasta päättämistä koskevasta ilmoituksesta, jossa arvioidaan loppuerää koskevan maksupyynnön pätevyys sekä lopullisen menoilmoituksen, jonka tukena on lopullinen tarkastuskertomus, perusteena olevien taloustoimien laillisuus ja sääntöjenmukaisuus.
2. Tarkastusviranomaisen on varmistettava, että tarkastuksessa otetaan huomioon kansainvälisesti hyväksytyt tarkastussuositukset.
3. Kun 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut tarkastukset suorittaa jokin muu elin kuin tarkastusviranomainen, viimeksi mainitun on huolehdittava siitä, että näiden elinten toiminta on tarpeeksi riippumatonta.
4. Komissio toimittaa 1 kohdan c alakohdan mukaisesti esitettyä tarkastusstrategiaa koskevat huomautuksensa viimeistään kolmen kuukauden kuluttua saatuaan sen. Jos tämän määräajan kuluessa ei ole esitetty huomautuksia, strategia katsotaan hyväksytyksi.
II LUKU
Seuranta
62 artikla
Seurantaa koskevat periaatteet
1. Seurannassa tarkastellaan toimintaohjelman moitteetonta täytäntöönpanoa.
2. Seurantaa suorittavat ensisijaisesti seurantakomitea ja hallintoviranomainen.
3. Komissio osallistuu seurantaan seurantakomiteassa ja toimintaohjelman vuositarkistuksen yhteydessä, mihin siihen kuuluu erityisesti vuosittaisten täytäntöönpano- ja tarkastuskertomusten analyysi.
4. Komissio ja jäsenvaltiot vaihtavat seurantaa varten tietoja sähköisesti 102 artiklassa tarkoitettujen täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti.
63 artikla
Seurantakomitea
Jäsenvaltion on perustettava toimintaohjelmaa varten seurantakomitea yhteisymmärryksessä hallintoviranomaisen kanssa ja kuultuaan kumppaneita 8 artiklan mukaisesti. Seurantakomitea on perustettava kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona toimintaohjelman hyväksymistä koskevasta päätöksestä on ilmoitettu jäsenvaltiolle.
Seurantakomitea laatii työjärjestyksensä noudattaen asianomaisen jäsenvaltion institutionaalisia, oikeudellisia ja taloudellisia puitteita ja hyväksyy sen yhteisymmärryksessä hallintoviranomaisen kanssa toteuttaakseen tehtäviään tämän asetuksen mukaisesti.
64 artikla
Kokoonpano
1. Seurantakomitean puheenjohtajana toimii jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen edustaja.
Jäsenvaltio päättää komitean kokoonpanosta 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja yhteisymmärryksessä hallintoviranomaisen kanssa.
2. Komission edustaja osallistuu omasta aloitteestaan seurantakomitean työhön neuvonantajan ominaisuudessa.
65 artikla
Tehtävät
Seurantakomitean on varmistettava toimintaohjelman täytäntöönpanon tehokkuus ja laatu seuraavasti:
a)
sen on tutkittava ja hyväksyttävä rahoitettavien toimien valintaperusteet kuuden kuukauden kuluessa toimintaohjelman hyväksymisestä sekä hyväksyttävä näiden valintaperusteiden mahdollinen tarkistus ohjelmatyön tarpeita vastaavasti;
b)
sen on tarkasteltava säännöllisesti toimintaohjelman erityistavoitteiden saavuttamisessa tapahtunutta edistystä hallintoviranomaisen sille toimittamien asiakirjojen perusteella;
c)
sen on tarkasteltava täytäntöönpanon tuloksia, erityisesti kullekin toimintalinjalle asetettujen tavoitteiden saavuttamista ja 49 artiklassa tarkoitettuja väliarviointeja;
d)
sen on tutkittava ja hyväksyttävä 67 artiklassa tarkoitetut täytäntöönpanoa koskevat vuosikertomukset ja loppukertomukset ennen niiden lähettämistä komissiolle;
e)
sille on annettava vuosittainen tarkastuskertomus ja kaikki asiaan kuuluvat huomautukset, joita komissio mahdollisesti tekee tarkasteltuaan kertomusta;
f)
jäsenvaltion aloitteesta sille voidaan antaa 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut komissiolle kirjallisesti toimitetut tiedot;
g)
se voi ehdottaa hallintoviranomaiselle mitä tahansa toimintaohjelman tarkistusta tai tarkastelua, joka mahdollistaa 4 artiklassa säädettyjen kalatalousrahaston tavoitteiden saavuttamisen tai parantaa sen hallintoa, varainhoito mukaan luettuna;
h)
sen on tutkittava kaikki ehdotukset kalatalousrahaston tukea koskevan komission päätöksen sisällön muuttamiseksi ja hyväksyttävä ne.
66 artikla
Seurantajärjestelyt
1. Hallintoviranomaisen ja seurantakomitean on varmistettava toimintaohjelman täytäntöönpanon laatu.
2. Hallintoviranomainen ja seurantakomitea toteuttavat seurannan rahoitusta koskevien sekä toimintaohjelmassa määriteltyjen, 20 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen indikaattoreiden perusteella.
3. Tilastot jaotellaan sukupuolen ja edunsaajina olevien yritysten koon mukaan, jos se on tukitoimen luonteen kannalta mahdollista.
4. Tätä varten komission ja jäsenvaltioiden välillä tapahtuva tietojen vaihto toteutetaan sähköisesti noudattaen 102 artiklassa tarkoitettuja soveltamissääntöjä.
67 artikla
Täytäntöönpanoa koskevat vuosikertomukset ja loppukertomukset
1. Viimeistään kunkin vuoden kesäkuun 30 päivänä, ja ensimmäisen kerran vuonna 2008, hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle toimintaohjelman täytäntöönpanoa koskeva vuosikertomus ja loppukertomus viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2017.
2. Jotta toimintaohjelman täytäntöönpanosta saataisiin selvä kuva, 1 kohdassa tarkoitetuissa vuosikertomuksissa on oltava seuraavat tiedot:
a)
toimintaohjelman ja painopisteiden täytäntöönpanossa saavutettu edistys suhteessa niiden todennettavissa oleviin erityistavoitteisiin ilmaistuna määrällisesti aina, kun se on mahdollista, käyttäen 20 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja toimintalinjatason indikaattoreita;
b)
sellaiset yleistilanteen muutokset, joilla on suoria vaikutuksia tuen täytäntöönpanoon, erityisesti huomattavat sosioekonomisen tilanteen muutokset sekä kansallisen, alueellisen tai alakohtaisen politiikan muutokset ja tarvittaessa niiden seuraukset kalatalousrahastosta ja muista rahoitusvälineistä saatavan tuen väliselle johdonmukaisuudelle;
c)
toimintaohjelman rahoituksen täytäntöönpano, jossa eritellään lähentymistavoitteen ja muun kuin lähentymistavoitteen mukaan erikseen ja yksityiskohtaisesti kunkin toimintalinjan osalta
i)
hallintoviranomaiselle toimitettuihin maksupyyntöihin sisällytetyt tuensaajien maksamat menot ja vastaava julkinen rahoitusosuus;
ii)
komissiolta saatujen maksujen kokonaismäärä, jossa ilmoitetaan määrällisinä 66 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut rahoitusindikaattorit;
ja
iii)
maksujen suorittamisesta tuensaajille vastaavan elimen maksamat menot;
d)
hallintoviranomaisen ja seurantakomitean täytäntöönpanon laadun ja tehokkuuden varmistamiseksi toteuttamat toimet, erityisesti
i)
seurantaa ja arviointia koskevat toimenpiteet, tietojenkeruumenetelmät mukaan luettuina;
ii)
tiivistelmä kaikista toimintaohjelman täytäntöönpanossa kohdatuista merkittävistä ongelmista ja toteutetuista toimenpiteistä, 69 artiklan 2 kohdan nojalla tehtyjen huomautusten aiheuttamat toimet mukaan luettuina;
iii)
teknisen avun käyttö;
e)
toimenpiteet toimintaohjelmasta tiedottamisesta ja sen julkisuudesta huolehtimiseksi;
f)
selvitys toimintaohjelman täytäntöönpanokaudella 96 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun peruuttamisen vuoksi hallintoviranomaiselle tai jollekin muulle viranomaiselle palautetun tuen käytöstä;
g)
selvitys tapauksista, joissa on havaittu 56 artiklassa tarkoitettu huomattava muutos;
h)
yhteisön lainsäädännön noudattamiseen liittyvät merkittävät ongelmat, joita on ilmennyt toimintaohjelman täytäntöönpanossa, ja niiden hoitamiseksi toteutetuista toimista.
Komissiolle toimitettavien tietojen määrän on oltava oikeassa suhteessa kyseisen toimintaohjelman julkisten menojen kokonaismäärään. Näistä tiedoista voidaan tarvittaessa toimittaa yhteenveto.
Edellä b, d, e, f ja g alakohdassa tarkoitettuja tietoja ei tarvitse toimittaa, jollei edelliseen kertomukseen verrattuna ole tapahtunut merkittäviä muutoksi.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja kertomuksia pidetään hyväksyttävinä, jos niihin sisältyvät kaikki 2 kohdassa luetellut tiedot. Komissio ilmoittaa viidentoista työpäivän kuluessa jäsenvaltiolle, onko kertomus hyväksyttävä.
4. Komissio tekee päätöksen hallintoviranomaisen sille toimittaman täytäntöönpanoa koskevan vuosikertomuksen sisällöstä kahden kuukauden kuluessa. Täytäntöönpanoa koskevan loppukertomuksen osalta määräaika on viisi kuukautta. Jos komissio ei vastaa säädetyssä määräajassa, kertomuksen katsotaan tulleen hyväksytyksi.
68 artikla
Komission vuosikertomus
1. Viimeistään kunkin vuoden joulukuun 31 päivänä, ja ensimmäisen kerran vuonna 2008, komissio antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kertomuksen tämän asetuksen tosiasiallisesta täytäntöönpanosta edellisen vuoden aikana.
2. Kertomuksessa esitetään tiivistetysti toimintaohjelmien täytäntöönpanoon liittyvät keskeiset tulokset, kehityssuunnat ja haasteet.
3. Lisäksi komission vuosikertomukseen on sisällyttävä
a)
tiivistelmä kalatalousrahaston toiminnasta jäsenvaltioittain ja siihen sisältyen erittely sidotuista ja maksetuista määrärahoista jäsenvaltioittain sekä komission ja jäsenvaltioiden suorittamasta teknisen avun käytöstä;
b)
arviointi kalatalousrahaston toimien yhteensovittamisesta rakennerahastojen ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston toimien kanssa;
c)
edellä 49 artiklassa säädettyjen arviointien huomautukset niin pian kuin ne ovat saatavilla;
d)
neljättä vuosikertomusta annettaessa ja jälleen ohjelmakauden viimeistä vuotta koskevaa kertomusta annettaessa, tiivistelmä komission puolesta tehdyistä ja jäsenvaltioiden perustamia hallinto- ja valvontajärjestelmiä koskevista tarkastuksista sekä jäsenvaltioiden tekemien kalatalousrahaston tukea koskevien tarkastusten tuloksista ja tarvittaessa toteutetuista rahoitusoikaisuista.
4. Kertomuksen on perustuttava jäsenvaltioiden vuosikertomuksia koskevaan komission tarkasteluun ja arviointiin sekä muihin saatavilla oleviin tietoihin. Erityisesti vuonna 2012 tässä kertomuksessa on otettava huomioon myös 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun strategisen keskustelun tulokset ja muut saatavilla olevat tiedot. Kertomuksessa esitetään jäsenvaltioiden ja komission toteuttamat tai suunnittelemat seurantatoimenpiteet, jotka mahdollistavat kertomuksessa esitettyjen huomautusten asianmukaisen seurannan.
69 artikla
Toimintaohjelmien vuosittainen tarkastelu
1. Joka vuosi 67 artiklassa tarkoitetun täytäntöönpanoa koskevan vuosikertomuksen antamisen yhteydessä ja komission lausunto huomioon ottaen, komissio ja hallintoviranomainen tarkastelevat toimintaohjelman täytäntöönpanossa saavutettua edistystä, edeltävänä vuonna saavutettuja keskeisiä tuloksia, rahoituksen toteutusta ja muita tekijöitä, jotta täytäntöönpanoa voitaisiin parantaa.
Lisäksi voidaan tarkastella 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan i alakohdassa tarkoitetussa vuosittaisessa tarkastuskertomuksessa esiteltyjä hallinto- ja valvontajärjestelmän toimintaa koskevia näkökohtia ja tämä suoritetaan tarvittaessa yhdessä tarkastusviranomaisen kanssa.
2. Komissio voi esittää tämän tarkastelun perusteella 1 kohdassa tarkoitetun tarkastelun jälkeen ja tarvittaessa tarkastusviranomaisen kanssa huomautuksia jäsenvaltiolle ja hallintoviranomaiselle, joiden on ilmoitettava niistä seurantakomitealle. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle huomautusten perusteella toteutetuista toimista.
3. Kun ohjelmakaudella 2000-2006 myönnettyjä tukia koskevat jälkiarvioinnit ovat käytettävissä, kokonaistuloksia tarkastellaan seuraavan vuositarkastelun yhteydessä.
III LUKU
Jäsenvaltioiden ja komission velvollisuudet
1 jakso
Jäsenvaltioiden velvollisuudet
70 artikla
Hallinto ja valvonta
1. Jäsenvaltiot vastaavat toimintaohjelmien hallinnon ja valvonnan varmistamisesta erityisesti seuraavin toimenpitein:
a)
jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimintaohjelmien hallinto- ja valvontajärjestelmät on perustettu 57-61 artiklan mukaisesti ja että järjestelmät toimivat tehokkaasti;
b)
jäsenvaltioiden on estettävä, paljastettava ja oikaistava sääntöjenvastaisuudet sekä perittävä takaisin aiheettomasti maksetut määrät tarvittaessa viivästyskorkoineen. Niiden on ilmoitettava niistä komissiolle ja tiedotettava komissiolle hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen etenemisestä.
2. Jos tuensaajalle aiheettomasti maksettuja määriä ei voida periä takaisin, jäsenvaltio vastaa menetettyjen määrien korvaamisesta Euroopan unionin yleiseen talousarvioon silloin, kun voidaan todeta, että aiheutunut menetys on johtunut sen virheestä tai laiminlyönnistä.
71 artikla
Hallinto- ja valvontajärjestelmien perustaminen
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen ensimmäisen välimaksupyynnön esittämistä tai viimeistään 12 kuukauden kuluttua toimintaohjelman hyväksymisestä näitä järjestelmiä koskeva kuvaus, johon sisältyvät erityisesti organisaatio ja menettelyt, jotka koskevat
a)
hallinto- ja todentamisviranomaisia ja välittäviä elimiä;
b)
tarkastusviranomaista ja kaikkia muita sen vastuulla tarkastuksia tekeviä elimiä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun kuvaukseen on liitettävä kertomus, jossa esitetään järjestelmien perustamista koskevan arvioinnin tulokset ja lausunto siitä, ovatko ne 57-61 artiklan mukaiset. Jos lausunnossa on varauksia, kertomuksessa on todettava puutteiden vakavuus. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle toteutettavista oikaisutoimenpiteistä ja niiden toteuttamisaikataulu sekä sen jälkeen annettava vahvistus siitä, että toimenpiteet on toteutettu ja että vastaavat varaukset on poistettu.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu kertomus katsotaan hyväksytyksi ja ensimmäinen välimaksu suoritetaan seuraavissa tilanteissa:
a)
kolmen kuukauden kuluessa kertomuksen vastaanottamisesta, jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu lausunto ei sisällä varauksia ja jos komissio ei ole esittänyt huomautuksia;
b)
jos lausunnossa on varauksia, sen jälkeen kun komissiolle on annettu vahvistus siitä, että järjestelmien keskeisiä osia koskevat oikaisutoimenpiteet on toteutettu ja vastaavat varaukset on poistettu, ja, jos komissio ei esitä huomautuksia, kolmen kuukauden kuluessa vahvistamisesta.
Jos varaukset koskevat ainoastaan yhtä toimintalinjaa, ensimmäinen välimaksu suoritetaan niiden toimintaohjelman toimintalinjojen osalta, joihin ei ole varauksia.
3. Tarkastusviranomainen tai sellainen julkinen tai yksityinen elin, jonka toiminta on riippumatonta hallinto- tai todentamisviranomaisista ja joka ottaa työssään huomioon kansainvälisesti hyväksytyt tarkastussuositukset, laatii 2 kohdassa tarkoitetun kertomuksen ja lausunnon.
2 jakso
Komission velvollisuudet
72 artikla
Komission velvollisuudet
1. Komissio varmistaa 71 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti, että jäsenvaltiot ovat perustaneet 57-61 artiklan mukaiset hallinto- ja valvontajärjestelmät, sekä vuotuisten tarkastuskertomusten, tarkastusviranomaisen vuotuisen lausunnon ja omien tarkastustensa perusteella, että järjestelmät toimivat tehokkaasti toimintaohjelmien täytäntöönpanon ajan.
2. Jäsenvaltioiden suorittamia tarkastuksia rajoittamatta komission virkamiehet tai komission valtuuttamat edustajat voivat suorittaa paikan päällä tehtäviä tarkastuksia hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaan toiminnan tarkastamiseksi kiireellisiä tapauksia lukuun ottamatta vähintään 10 työpäivän varoitusajalla; näihin voi kuulua toimintaohjelmaan sisältyviä toimia koskevia tarkastuksia. Jäsenvaltion virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat osallistua näihin tarkastuksiin.
Komission virkamiehillä tai komission valtuuttamilla edustajilla, joilla on asianmukainen toimivalta suorittaa paikan päällä tehtäviä tarkastuksia, on oltava mahdollisuus tutustua tilikirjoihin ja kaikkiin muihin rahastosta rahoitettaviin menoihin liittyviin asiakirjoihin, myös asiakirjoihin ja niihin metatietoihin, jotka on laadittu tai joita on saatu tai joita säilytetään sähköisessä muodossa.
Edellä mainitut tarkastusvaltuudet eivät vaikuta niiden kansallisten säännösten soveltamiseen, joiden mukaan tietyt toimet kuuluvat ainoastaan kansallisessa lainsäädännössä nimenomaisesti nimetyille virkamiehille. Komission valtuuttamat edustajat eivät esimerkiksi saa osallistua yksityisissä tiloissa suoritettaviin käynteihin tai jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaiseen epäiltyjen viralliseen kuulusteluun. Tällä tavoin hankittujen tietojen on kuitenkin oltava heidän saatavillaan.
3. Komissio voi vaatia jäsenvaltiota suorittamaan paikan päällä tehtävän tarkastuksen järjestelmien tehokkaan toiminnan tai yhden taikka useamman toimen moitteettomuuden tarkastamiseksi. Komission virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat osallistua näihin tarkastuksiin.
73 artikla
Yhteistyö jäsenvaltioiden tarkastusviranomaisten kanssa
1. Komissio tekee yhteistyötä toimintaohjelman tarkastusviranomaisen kanssa kummankin tarkastussuunnitelmien ja -menetelmien yhteensovittamiseksi ja vaihtaa viipymättä tietoja hallinto- ja valvontajärjestelmien tarkastusten tuloksista resurssien parhaan mahdollisen käytön varmistamiseksi ja aiheettoman päällekkäisen työn välttämiseksi.
Komissio ja tarkastusviranomainen tapaavat säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa, jolleivät ne toisin sovi, tutkiakseen yhdessä 61 artiklan mukaisesti annettua vuotuista tarkastuskertomusta ja lausuntoa ja vaihtaakseen näkemyksiä muista toimintaohjelman hallinnon ja valvonnan parantamiseen liittyvistä kysymyksistä.
2. Omaa tarkastusstrategiaansa määritellessään komissio yksilöi ne toimintaohjelmat, joiden osalta 71 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua järjestelmän vaatimustenmukaisuutta koskeva lausunto on varaukseton tai joiden osalta varaukset on peruttu oikaisutoimenpiteiden johdosta, joiden osalta tarkastusviranomaisen tarkastusstrategia on tyydyttävä ja joiden osalta on komission ja jäsenvaltion tekemien tarkastusten tulosten perusteella saatu kohtuullinen varmuus siitä, että hallinto- ja valvontajärjestelmät toimivat tehokkaasti.
3. Mainittujen toimintaohjelmien osalta komissio voi päättää, että se voi luottaa järjestelmien tehokkaan toiminnan osalta pääasiallisesti 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuun lausuntoon ja että se suorittaa paikan päällä tehtäviä tarkastuksia vain, jos on sellaisiin järjestelmän puutteisiin viittaavaa näyttöä, jotka vaikuttavat komissiolle todennettuihin menoihin sellaisena vuonna, jota varten on toimitettu kyseisiä puutteita koskevia 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdan mukainen lausunto, joka ei sisällä varauksia.
Jos komissio tekee tällaisen päätöksen, se ilmoittaa siitä kyseiselle jäsenvaltiolle. Jos on olemassa puutteisiin viittaavaa näyttöä, komissio voi vaatia jäsenvaltiota tekemään tarkastuksia 72 artiklan 3 kohdan mukaisesti tai se voi toteuttaa omia tarkastuksiaan 72 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
VIII OSASTO
VARAINHOITO
I LUKU
Varainhoito
1 jakso
Talousarviositoumukset
74 artikla
Talousarviositoumukset
Toimintaohjelmia koskevat yhteisön talousarviositoumukset, jäljempänä ”talousarviositoumukset”, toteutetaan kunkin lähentymistavoitteen tai muun kuin lähentymistavoitteen osalta vuosittain 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisenä aikana. Ensimmäinen talousarviositoumus tehdään ennen kuin komissio on tehnyt päätöksen toimintaohjelman hyväksymisestä. Komissio tekee pääsääntöisesti kunkin vuoden huhtikuun 30 päivään mennessä kaikki myöhemmät talousarviositoumukset 17 artiklassa tarkoitetun, kalatalousrahaston tuen myöntämistä koskevan päätöksen perusteella.
2 jakso
Maksut
75 artikla
Maksuja koskevat yhteiset säännöt
1. Komissio suorittaa kalatalousrahaston tukeen liittyvät maksut talousarviomäärärahojen mukaisesti. Kukin maksu kirjataan aikaisimpaan avoimeen talousarviositoumukseen.
2. Maksut suoritetaan ennakkomaksuna, välimaksuina ja loppumaksuna. Ne maksetaan jäsenvaltion nimeämälle elimelle.
3. Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle viimeistään kunkin vuoden huhtikuun 30 päivänä alustava arvio niiden todennäköisistä maksupyynnöistä kuluvan varainhoitovuoden ja sitä seuraavan varainhoitovuoden osalta.
4. Kaikki rahoitusta koskevat toimet komission ja jäsenvaltioiden nimeämien viranomaisten ja elinten välillä tehdään sähköisessä muodossa noudattaen 102 artiklassa tarkoitettuja soveltamissääntöjä. Ylivoimaisen esteen sattuessa ja erityisesti yhteisen tietokonejärjestelmän toiminnan häiriintyessä tai pysyvän yhteyden puuttuessa jäsenvaltio voi toimittaa menoilmoituksen ja maksupyynnön tulosteena.
76 artikla
Välimaksujen laskemista koskevat säännöt
1. Välimaksut lasketaan soveltamalla kunkin toimintalinjan osalta ja kunkin lähentymistavoitteen tai muun kuin lähentymistavoitteen osalta todentamisviranomaisen todentamassa menoilmoituksessa ilmoittamaan julkiseen rahoitusosuuteen yhteisön yhteisrahoitusosuuden määrää, joka on vahvistettu kyseiselle toimintalinjalle ja kyseiselle tavoitteelle kulloisenkin rahoitussuunnitelman mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdasta poiketen välimaksu voi jäsenvaltion erityisestä ja asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä poikkeuksellisesti olla tuensaajille toimintalinjan ja tavoitteen mukaisesti maksetun tai maksettavan yhteisön tuen määrä. Jäsenvaltion on ilmoitettava tämä määrä menoilmoituksessa.
77 artikla
Loppumaksujen laskemista koskevat säännöt
Loppumaksu on pienempi seuraavista määristä:
a)
määrä, joka lasketaan soveltamalla kunkin toimintalinjan osalta ja kunkin lähentymistavoitteen tai muun kuin lähentymistavoitteen osalta todentamisviranomaisen todentamassa lopullisessa menoilmoituksessa ilmoittamaan julkiseen rahoitusosuuteen yhteisön yhteisrahoitusosuuden määrää, joka on vahvistettu kyseiselle toimintalinjalle ja kyseiselle tavoitteelle kulloisenkin rahoitussuunnitelman mukaisesti;
b)
tuensaajille kunkin toimintalinjan ja kunkin tavoitteen mukaisesti maksetun tai maksettavan yhteisön tuen määrä. Jäsenvaltion on ilmoitettava viimeksi mainittu määrä todentamisviranomaisen todentamassa viimeisessä menoilmoituksessa kunkin toimintalinjan ja kunkin tavoitteen osalta.
78 artikla
Menoilmoitus
1. Menoilmoituksiin on sisällyttävä kunkin toimintalinjan ja kunkin tavoitteen osalta tuensaajien toimia toteuttaessaan maksamien tukikelpoisten menojen kokonaismäärä ja vastaava julkinen rahoitusosuus, joka on maksettu tai maksetaan tuensaajille julkista rahoitusosuutta koskevien ehtojen mukaisesti. Tuensaajien maksamat menot on näytettävä toteen kuitattujen laskujen tai vastaavien luotettavien kirjanpitotositteiden avulla. Niiden toimien osalta, joista tuensaajalle ei ole aiheutunut menoja, todentamisviranomaisen todentamat ja komissiolle toimitetut menot muodostavat tuensaajalle maksetun julkisen tuen.
2. Edellä 76 artiklan 2 kohdassa ja 77 artiklan b alakohdassa tarkoitetuissa menoilmoituksissa on tuotava esiin myös tuensaajille maksetun tai maksettavan yhteisön tuen kokonaismäärä.
79 artikla
Ennakkomaksujen ja välimaksujen yhteismäärä
1. Ennakkomaksujen ja välimaksujen yhteismäärä saa olla enintään 95 prosenttia toimintaohjelmalle kalatalousrahastosta myönnetystä tuesta.
2. Kun tämä enimmäismäärä saavutetaan, todentamisviranomaisen on edelleen toimitettava komissiolle kaikki 31 päivänä joulukuuta vuonna n todennetut menoilmoitukset sekä kalatalousrahaston vuoden aikana takaisin perimät määrät viimeistään vuoden n + 1 helmikuun loppuun mennessä.
80 artikla
Tuensaajille maksettavien maksujen täysimääräisyys
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että maksujen suorittamisesta vastaavat elimet varmistavat, että tuensaajat saavat julkisen tuen kokonaisuudessaan niin pian kuin mahdollista ja täysimääräisenä. Siitä ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä, eikä siitä saa periä mitään erityismaksuja tai muita vastaavia maksuja, jotka vähentäisivät tuensaajille maksettavia määriä.
3 jakso
Ennakkomaksut
81 artikla
Maksaminen
1. Kun komissio on tehnyt päätöksen toimintaohjelmalle myönnettävästä kalatalousrahaston tuesta, se maksaa jäsenvaltion nimeämälle elimelle yhden ainoan ennakkomaksun kaudeksi 2007-2013. Ennakkomaksun määrä on seitsemän prosenttia kalatalousrahastosta toimintaohjelmalle myönnettävästä tuesta. Se voidaan jakaa kahdelle varainhoitovuodelle kalatalousrahastossa käytettävissä olevien määrärahojen mukaisesti.
2. Jäsenvaltion nimeämän elimen on maksettava komissiolle takaisin ennakkomaksuna maksettu määrä kokonaisuudessaan, jollei toimintaohjelmaa koskevaa maksupyyntöä ole lähetetty 24 kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona komissio maksoi ennakkomaksun ensimmäisen erän.
3. Ennakkomaksusta kertyvät korot on kirjattava toimintaohjelmaan; niitä pidetään kansalliseksi julkiseksi rahoitusosuudeksi katsottavina jäsenvaltion varoina, ja ne on ilmoitettava komissiolle toimintaohjelman lopullisen päättämisen yhteydessä.
4. Ennakkomaksuna maksettu määrä on poistettava kokonaisuudessaan komission tileistä, kun toimintaohjelma suljetaan tämän asetuksen 86 artiklan mukaisesti.
4 jakso
Välimaksut
82 artikla
Välimaksut
Toimintaohjelman osalta suoritetaan välimaksuja. Ensimmäinen välimaksu suoritetaan 71 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti.
83 artikla
Maksupyyntöjen hyväksyttävyys
1. Kunkin komission suorittaman välimaksu suorittaminen edellyttää seuraavien ehtojen täyttymistä:
a)
komissiolle on lähetetty maksupyyntö ja menoilmoitus 78 artiklan mukaisesti;
b)
komissio ei ole maksanut kalatalousrahastosta myönnettävää tukea millekään toimintalinjalle eikä millekään tavoitteelle koko kaudella rahoitussuunnitelmassa asetettua enimmäismäärää enempää;
c)
hallintoviranomainen on lähettänyt komissiolle viimeisimmän vuosittaisen täytäntöönpanoa koskevan kertomuksen 67 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisesti;
d)
komissio ei ole antanut sen toimen tai niiden toimien osalta, joista meno on ilmoitettu kyseessä olevassa maksupyynnössä, perustamissopimuksen 226 artiklassa tarkoitettua rikkomista koskevaa lausuntoa perusteluineen.
2. Jos yksi tai useampi 1 kohdassa tarkoitetuista ehdoista ei täyty, komissio ilmoittaa asiasta jäsenvaltiolle ja todentamisviranomaiselle yhden kuukauden kuluessa, jotta tarvittavat toimet tilanteen korjaamiseksi voidaan toteuttaa.
84 artikla
Maksatusmenettely
1. Todentamisviranomaisen on huolehdittava siitä, että toimintaohjelmien välimaksuja koskevat pyynnöt kootaan yhteen ja lähetetään komissiolle vuosittain kolmessa erässä, jos se on mahdollista. Jotta komissio voisi suorittaa maksun kuluvana vuonna, maksupyyntö on toimitettava viimeistään 31 päivänä lokakuuta.
2. Komissio suorittaa välimaksun käytettävissä olevien varojen rajoissa ja edellyttäen, ettei maksuja koskevaa määräajan kulumista tai maksatusta ole keskeytetty 88 tai 89 artiklan mukaisesti, kahden kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona 83 artiklassa tarkoitetut ehdot täyttävä maksatuspyyntö on kirjattu komissiossa.
5 jakso
Loppuerä ja ohjelman päättäminen
85 artikla
Osittainen päättäminen
1. Toimintaohjelman osittainen päättäminen voidaan tehdä jäsenvaltion valitsemina ajankohtina.
Osittaisen päättämiseen on liityttävä toimiin, jotka on saatettu loppuun edellisen vuoden 31 päivänä joulukuuta päättyvällä kaudella. Tätä asetusta sovellettaessa toimi katsotaan loppuun saatetuksi, jos siihen sisältyvät toiminnot on tosiasiallisesti suoritettu ja jos kaikki siihen liittyvät tuensaajien menot ja vastaava julkinen rahoitusosuus on maksettu.
2. Osittainen päättäminen tehdään sillä edellytyksellä, että jäsenvaltio lähettää komissiolle seuraavat asiakirjat viimeistään kyseessä olevan vuoden joulukuun 31 päivänä:
a)
edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin toimiin liittyvä menoilmoitus;
b)
edellä 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan iii alakohdan mukainen ilmoitus ohjelman osittaisesta päättämisestä.
3. Osittaisen päättämiseen liittyviä toimia koskevat 96 ja 97 artiklan mukaiset rahoitusoikaisut ovat nettomääräisiä oikaisuja.
86 artikla
Loppumaksun maksamista koskevat ehdot
1. Komissio maksaa loppumaksun edellyttäen, että
a)
jäsenvaltio on lähettänyt 31 päivään maaliskuuta 2017 mennessä maksupyynnön, joka sisältää seuraavat asiakirjat:
i)
loppumaksua koskeva maksupyyntö ja 78 artiklan mukainen menoilmoitus;
ii)
toimintaohjelman täytäntöönpanoa koskeva loppukertomus, johon sisältyvät 67 artiklassa säädetyt tiedot;
iii)
edellä 61 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukainen ilmoitus ohjelman päättämisestä;
ja
b)
komissio ei ole antanut sen toimen tai niiden toimien osalta, joista meno on ilmoitettu kyseessä olevassa maksatuspyynnössä, perustamissopimuksen 226 artiklassa tarkoitettua rikkomista koskevaa lausuntoa perusteluineen.
2. Jos jotakin 1 kohdassa tarkoitettua asiakirjaa ei lähetetä komissiolle, loppumaksua koskeva sitoumus vapautetaan ilman eri toimenpiteitä 90 artiklan mukaisesti.
3. Komissio antaa jäsenvaltiolle tiedoksi lausuntonsa 1 kohdan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitetun, ohjelman päättämistä koskevan ilmoituksen sisällöstä viiden kuukauden kuluessa ilmoituksen vastaanottamisesta. Päättämistä koskeva ilmoitus katsotaan hyväksytyksi, jos komissio ei esitä huomautuksia viiden kuukauden kuluessa.
4. Komissio maksaa loppumaksun käytettävissä olevien varojen rajoissa viimeistään 45 päivän kuluttua päivästä, joka on seuraavista päivistä myöhäisempi:
a)
päivä, jona se hyväksyy loppukertomuksen 67 artiklan 4 kohdan mukaisesti;
b)
päivä, jona se hyväksyy 1 kohdan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitetun ohjelman päättämistä koskevan ilmoituksen.
5. Talousarviositoumuksen loppumaksu vapautetaan kahdentoista kuukauden kuluttua maksamisesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista.
Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille toimintaohjelman päättämisajankohdan kahden kuukauden kuluessa.
6. Komission tai Euroopan tilintarkastustuomioistuimen suorittamien tarkastusten tuloksista riippumatta komission maksamaa toimintaohjelman rahoituksen loppumaksua voidaan muuttaa yhdeksän kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona se on maksettu, tai jos loppumaksu on negatiivinen ja jäsenvaltion on korvattava se, yhdeksän kuukauden kuluessa päivästä, jona veloitusilmoitus annettiin. Loppumaksun muuttaminen ei vaikuta 5 kohdan mukaisesti ilmoitettuun toimintaohjelman lopullisen päättämisen ajankohtaan.
87 artikla
Asiakirjojen saatavuus
1. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että kaikki asianomaisen toimintaohjelman menoja ja tarkastuksia koskevat tositteet ovat komission ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen saatavilla
a)
kolmen vuoden ajan toimintaohjelman päättämisen jälkeen;
b)
sitä vuotta, jona ohjelma suljettiin osittain, seuraavien kolmen vuoden ajan, kun kyse on 2 kohdassa tarkoitetuista menoja ja toimien tarkastuksia koskevista asiakirjoista.
Näiden määräaikojen kuluminen keskeytyy, jos pannan vireille asiaa koskeva oikeudellinen menettely, tai komission asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä.
2. Hallintoviranomaisen on annettava pyynnöstä komission käyttöön luettelo loppuun saatetuista toimista, jotka on 85 artiklan nojalla päätetty osittain.
3. Asiakirjat on säilytettävä joko alkuperäisinä tai oikeaksi todistettuina jäljennöksinä yleisesti hyväksytyillä tietovälineillä.
6 jakso
Maksujen määräajan kulumisen keskeyttäminen ja maksatuksen keskeytys
88 artikla
Maksujen määräajan kulumisen keskeyttäminen
1. Asetuksessa (EY, Euratom) N:o 1605/2002 tarkoitettu valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi keskeyttää maksujen määräajan kulumisen enintään kuudella kuukauden ajaksi, jos
a)
kansallisen tai yhteisön tarkastuselimen kertomus sisältää näyttöä, joka viittaa huomattaviin puutteisiin hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnassa;
tai
b)
valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on tehtävä lisäselvityksiä saatuaan tietoonsa tietoja, joiden perusteella hän epäilee, että todennettuun menoilmoitukseen sisältyvät menot liittyvät vakavaan sääntöjenvastaisuuteen, jota ei ole oikaistu.
2. Jäsenvaltiolle ja todentamisviranomaiselle on ilmoitettava keskeytyksen syistä viipymättä. Keskeytyminen päättyy heti, kun jäsenvaltio on toteuttanut tarvittavat toimenpiteet.
89 artikla
Maksatuksen keskeytys
1. Komissio voi keskeyttää välimaksut toimintalinjojen tai toimintaohjelman tasolla kokonaan tai osittain, jos
a)
toimintaohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmässä on vakava puute, joka vaikuttaa maksujen todentamismenettelyn luotettavuuteen ja jonka osalta ei ole toteutettu oikaisutoimenpiteitä;
tai
b)
todennettuun menoilmoitukseen sisältyvät menot liittyvät vakavaan sääntöjenvastaisuuteen, jota ei ole oikaistu;
tai
c)
jäsenvaltio on vakavasti rikkonut sille 70 artiklan mukaan kuuluvia velvoitteita.
2. Komissio voi päättää keskeyttää välimaksut kokonaan tai osittain sen jälkeen, kun se on antanut jäsenvaltiolle mahdollisuuden esittää huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa.
3. Komissio lopettaa kaikkia välimaksuja tai niiden osaa koskevan keskeytyksen, kun jäsenvaltio on toteuttanut keskeytyksen lopettamiseksi tarvittavat toimenpiteet. Jos jäsenvaltio ei ole toteuttanut vaadittuja toimenpiteitä, komissio voi tehdä päätöksen peruuttaa kyseiselle toimintaohjelmalle annettava yhteisön tuki kokonaan tai osittain 97 artiklan mukaisesti.
7 jakso
Talousarviositoumusten vapauttaminen ilman eri toimenpiteitä
90 artikla
Periaatteet
1. Komissio vapauttaa ilman eri toimenpiteitä kaikki sellaiset toimintaohjelman talousarviositoumukset, joita ei ole käytetty ennakkomaksujen tai välimaksujen maksamiseen tai joiden osalta ei ole toimitettu maksupyyntöä 83 artiklan mukaisesti toimintaohjelmaa koskevan yhteisön talousarviositoumuksen antamisvuotta seuraavan toisen vuoden 31 päivään joulukuuta mennessä.
2. Talousarviositoumuksen vielä 31 päivänä joulukuuta 2015 avoinna oleva osa vapautetaan ilman eri toimenpiteitä, jollei komissio ei ole saanut sitä koskevaa hyväksyttävää maksupyyntöä 31 päivään maaliskuuta 2017 mennessä.
3. Jos tämä asetus tulee voimaan 1 päivän tammikuuta 2007 jälkeen, määräaikaa, jonka jälkeen 1 kohdassa tarkoitettu talousarviositoumuksen vapauttaminen ilman eri toimenpiteitä voidaan tehdä, jatketaan ensimmäisen talousarviositoumuksen osalta 1 päivän tammikuuta 2007 ja ensimmäisen talousarviositoumuksen antamispäivän välisten kuukausien määrällä.
91 artikla
Talousarviositoumusten vapauttamiselle säädettyjä määräaikoja koskevat poikkeukset
Jos komission on tarpeen tehdä toimintaohjelman hyväksymispäätöksen jälkeen päätös tuen tai tukijärjestelmän sallimiseksi, määräaika talousarviositoumuksen vapauttamiselle ilman eri toimenpiteitä alkaa päivästä, jona tämä myöhempi päätös tehdään. Kyseiset määrät vahvistetaan jäsenvaltion toimittaman aikataulun perusteella.
92 artikla
Määräaikojen kulumisen keskeytyminen oikeudellisten menettelyiden ja hallinnollisten muutoksenhakujen johdosta
Talousarviositoumuksen vapauttamiseen ilman eri toimenpiteitä liittyvää mahdollista määrää vähennetään määrillä, joita todentamisviranomainen ei ole voinut ilmoittaa komissiolle siitä syystä, että toimenpiteet on tilapäisesti keskeytetty sellaisen oikeudellisen menettelyn tai hallinnollisen muutoksenhaun vuoksi, jolla on lykkäävä vaikutus, edellyttäen että jäsenvaltio lähettää komissiolle asiasta perustellun selvityksen 90 artiklassa säädettyä talousarviositoumusvuotta seuraavan toisen vuoden 31 päivään joulukuuta mennessä.
Talousarviositoumusten vielä 31 päivänä joulukuuta 2015 avoinna olevan osan osalta 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluminen keskeytetään samojen ehtojen mukaisesti kyseisiin toimiin liittyvän määrän osalta.
Edellä mainittua vähennystä voidaan pyytää kerran, jos kun keskeytyminen on kestänyt enimmillään yhden vuoden, tai useita kertoja sen mukaan, montako vuotta on kulunut toimen täytäntöönpanon keskeyttäneen oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen ja lopullisen oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen välillä.
93 artikla
Poikkeukset talousarviositoumusten vapauttamiseen ilman eri toimenpiteitä
Seuraavia osia ei oteta huomioon laskettaessa talousarviositoumusten vapauttamista ilman eri toimenpiteitä:
a)
sitä osaa talousarviositoumuksesta, josta on tehty maksupyyntö, mutta jonka maksamisen komissio on lykännyt tai keskeyttänyt väliaikaisesti 90 artiklassa tarkoitettua talousarviositoumusvuotta seuraavan toisen vuoden 31 päivänä joulukuuta ja 88 ja 89 artiklan mukaisesti. Kun lykkäämiseen tai keskeyttämiseen johtanut ongelma on ratkaistu, ilman eri toimenpiteitä toteutettavaa vapauttamista koskevaa sääntöä sovelletaan kyseessä olevaan talousarviositoumuksen osaan;
b)
sitä osaa talousarviositoumuksesta, josta on tehty maksupyyntö, mutta jonka maksamista on rajoittanut erityisesti talousarviomäärärahojen puute;
c)
sitä osaa talousarviositoumuksesta, josta ei ole ollut mahdollista esittää hyväksyttävää maksupyyntöä toimintaohjelman täytäntöönpanoa vakavasti vaikeuttaneen ylivoimaisen esteen vuoksi. Ylivoimaiseen esteeseen vetoavien kansallisten viranomaisten on osoitettava sen välittömät seuraukset koko toimintaohjelman tai sen osan täytäntöönpanolle.
94 artikla
Menettely
1. Komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle ja asianomaisille viranomaisille hyvissä ajoin aina, kun on olemassa mahdollisuus, että sovelletaan 90 artiklassa säädettyä talousarviositoumuksen vapauttamista ilman eri toimenpiteitä.
2. Komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle ja asianomaisille viranomaisille tuen määrän, jota talousarviositoumuksen vapauttaminen ilman eri toimenpiteitä sen hallussa olevien tietojen perusteella koskee.
3. Jäsenvaltiolla on tämän ilmoituksen saatuaan kaksi kuukautta aikaa hyväksyä määrä tai esittää huomautuksensa. Komissio toteuttaa talousarviositoumuksen vapauttamisen ilman eri toimenpiteitä viimeistään yhdeksän kuukauden kuluttua 90 artiklassa tarkoitetusta määräajasta.
4. Kalatalousrahaston tukea toimintaohjelmalle vähennetään kyseessä olevan vuoden osalta ilman eri toimenpiteitä vapautetun talousarviositoumuksen määrällä. Jäsenvaltion on laadittava kahden kuukauden kuluessa vapautuspäivästä tarkistettu rahoitussuunnitelma, jossa vähennetty tuen määrä jaetaan toimintaohjelman yhden tai useamman toimintalinjan kesken. Jos suunnitelmaa ei laadita, komissio tekee suhteellisen vähennyksen kullekin toimintalinjalle myönnetyistä määristä.
8 jakso
Euron käyttö
95 artikla
Euron käyttö
1. Jäsenvaltion toimittamassa toimintaohjelmassa, todennetuissa menoilmoituksissa, maksupyynnöissä ja täytäntöönpanoa koskevissa vuosi- ja loppukertomuksissa mainitut menot on ilmoitettava euroina.
2. Toimintaohjelmia, komission talousarviositoumuksia ja maksuja koskevat komission päätökset tehdään euromääräisinä ja ne maksetaan euroina.
3. Jäsenvaltioiden, jotka eivät ole ottaneet käyttöön euroa valuuttanaan maksupyynnön antopäivään mennessä, on muunnettava kansallisena valuuttana aiheutuneet menojen määrät euroiksi.
Määrä muunnetaan euroiksi käyttämällä komission kuukausittaista kirjanpitokurssia siltä kuukaudelta, jona meno merkittiin kyseisen toimintaohjelman todentamisviranomaisen kirjanpitoon. Komissio julkaisee tämän kurssin sähköisesti kuukausittain.
4. Kun eurosta tulee jäsenvaltion valuutta, edellisessä kohdassa esitettyä muuntomenettelyä on sovellettava edelleen kaikkiin menoihin, jotka todentamisviranomainen on merkinnyt kirjanpitoon ennen kansallisen valuutan ja euron välisen kiinteän muuntokurssin voimaantulopäivää.
II LUKU
Rahoitusoikaisut
1 jakso
Jäsenvaltioiden tekemät rahoitusoikaisut
96 artikla
Jäsenvaltioiden tekemät rahoitusoikaisut
1. Jäsenvaltiolla on ensisijainen vastuu tutkia sääntöjenvastaisuudet ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, kun ne toteavat toimien tai toimintaohjelman täytäntöönpano- tai valvontaedellytysten luonteeseen vaikuttavia merkittäviä muutoksia, sekä tehdä tarvittavat rahoitusoikaisut.
2. Jäsenvaltioiden on tehtävä toimissa tai toimintaohjelmissa havaittuihin yksittäisiin tai järjestelmällisiin sääntöjenvastaisuuksiin liittyvät vaadittavat rahoitusoikaisut. Jäsenvaltioiden tekemät oikaisut koskevat toimintaohjelman julkisen rahoitusosuuden peruuttamista kokonaan tai osittain. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon sääntöjenvastaisuuksien luonne ja vakavuus sekä niistä kalatalousrahastolle aiheutunut tappio.
Jäsenvaltio voi käyttää tällä tavalla vapautuneet kalatalousrahaston varat uudelleen toimintaohjelmaan 31 päivään joulukuuta 2015 saakka, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista.
3. Rahoitusosuutta, joka on peruutettu 2 kohdan mukaisesti, ei saa käyttää uudelleen oikaisun kohteena olleeseen yhteen tai useampaan toimeen eikä, jos rahoitusoikaisu liittyy järjestelmälliseen sääntöjenvastaisuuteen, osuutta saa käyttää sellaisiin koko toimintalinjaa tai sen osaa koskeviin olemassa oleviin toimiin, joiden osalta järjestelmällinen sääntöjenvastaisuus on tapahtunut.
4. Kun on kyse järjestelmällisestä sääntöjenvastaisuudesta, jäsenvaltion on laajennettava tutkimuksiaan siten, että ne kattavat kaikki toimet, joihin ne ovat voineet vaikuttaa.
2 jakso
Komission tekemät rahoitusoikaisut
97 artikla
Oikaisujen perusteet
1. Komissio voi tehdä rahoitusoikaisuja peruuttamalla toimintaohjelmalle myönnetyn yhteisön rahoitusosuuden kokonaan tai osittain, jos se tarvittavan tutkinnan jälkeen päätyy siihen, että
a)
ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmässä on vakava puute, joka on vaarantanut ohjelmalle jo maksetun yhteisön rahoitusosuuden;
b)
todennettuun menoilmoitukseen sisältyvät menot ovat sääntöjenvastaisia, eikä jäsenvaltio ole oikaissut niitä ennen tässä kohdassa tarkoitetun oikaisumenettelyn aloittamista;
c)
jäsenvaltio ei ole täyttänyt 96 artiklan mukaisia velvoitteitaan ennen tässä kohdassa tarkoitetun oikaisumenettelyn aloittamista.
2. Komissio perustaa rahoitusoikaisunsa havaittuihin yksittäisiin sääntöjenvastaisuuksiin ja ottaa huomioon sääntöjenvastaisuuksien järjestelmällisyyden päättäessään, onko sovellettava kiinteämääräistä vai ekstrapoloitua oikaisua.
3. Oikaisun määrää päättäessään komissio ottaa huomioon sääntöjenvastaisuuden luonteen ja vakavuuden samoin kuin toimintaohjelmassa havaittujen puutteiden laajuuden ja niistä aiheutuvat taloudelliset vaikutukset.
4. Kun komissio perustaa kantansa muiden kuin omien yksiköidensä tilintarkastajien toteamiin seikkoihin, se tekee omat johtopäätöksensä niiden varainhoidollisista seurauksista tarkasteltuaan asianomaisen jäsenvaltion 96 artiklan 2 kohdan mukaisesti toteuttamia toimenpiteitä, 70 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti toimitettuja tietoja ja jäsenvaltioiden mahdollisesti antamia vastineita.
98 artikla
Menettely
1. Ennen rahoitusoikaisua koskevan päätöksen tekemistä komissio aloittaa menettelyn ilmoittamalla jäsenvaltiolle alustavat päätelmänsä ja pyytämällä jäsenvaltiota toimittamaan huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa.
Kun komissio ehdottaa ekstrapolaatioon perustuvaa tai kiinteämääräistä rahoitusoikaisua, jäsenvaltiolle annetaan mahdollisuus kyseisiä aineistoja tutkimalla osoittaa, että sääntöjenvastaisuus ei tosiasiassa ole ollut niin laaja kuin komissio on arvioinut. Sovittuaan asiasta komission kanssa jäsenvaltio voi rajoittaa tämän tutkimuksen laajuutta aiheelliseen aineiston osaan tai otokseen. Aineistojen tutkimiseen varattu aika saa asianmukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta olla enintään toiset kaksi kuukautta ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun kahden kuukauden määräajan jälkeen.
2. Komissio ottaa huomioon kaikki jäsenvaltion 1 kohdassa tarkoitettujen määräaikojen kuluessa toimittamat todisteet.
3. Jos jäsenvaltio ei hyväksy komission alustavia päätelmiä, komissio kutsuu jäsenvaltion kuulemiseen, jossa molemmat osapuolet pyrkivät kumppanuuteen perustuvan yhteistyön avulla pääsemään sopuun huomautuksista ja niistä tehtävistä päätelmistä.
4. Jos sopimukseen päästään, jäsenvaltio voi käyttää kyseiset kalatalousrahaston varat uudelleen 96 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.
5. Jos sopimukseen ei päästä, komissio tekee päätöksen lopullisesta rahoitusoikaisusta kuuden kuukauden kuluessa kuulemisesta ottaen huomioon kaikki menettelyn kuluessa toimitetut tiedot ja huomautukset. Jos kuulemista ei järjestetä, kuuden kuukauden määräaika alkaa kahden kuukauden kuluttua päivästä, jona komission lähettämä kutsukirje on päivätty.
99 artikla
Jäsenvaltioiden velvoitteet
Komission tekemä rahoitusoikaisu ei vaikuta jäsenvaltion velvoitteeseen periä varat takaisin 96 artiklan 2 kohdan mukaisesti eikä jäsenvaltion velvoitteeseen periä valtiontuet takaisin perustamissopimuksen 87 artiklan ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (23) 14 artiklan mukaisesti.
III LUKU
Takaisinmaksut
100 artikla
Takaisinmaksut
1. Kaikki Euroopan unionin yleiseen talousarvioon takaisin maksettavat määrät on suoritettava asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 72 artiklan mukaisesti laaditussa perintämääräyksessä vahvistettuun määräpäivään mennessä. Tämä määräpäivä on määräyksen antamista seuraavan toisen kuukauden viimeinen päivä.
2. Takaisinmaksun viivästyminen johtaa viivästyskorkoon, joka lasketaan määräpäivästä tosiasialliseen maksupäivään. Viivästyskoron korkokanta on puolitoista prosenttia korkeampi kuin korkokanta, jota Euroopan keskuspankki soveltaa pääasiallisiin jälleenrahoitustoimiinsa sen kuukauden ensimmäisenä työpäivänä, jonka kohdalle määräpäivä sattuu.
IX OSASTO
KOMITEA
101 artikla
Komitea
1. Komissiota avustaa Euroopan kalatalousrahastokomitea, jäljempänä ”komitea”.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklaa.
3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa.
Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
4. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
102 artikla
Täytäntöönpanosäännöt
Tämän asetuksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
X OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
103 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Tämä asetus ei estä jatkamasta tai muuttamasta komission neuvoston asetusten (ETY) N:o 4028/86 (24), (EY) N:o 3699/93 (25), (EY) N:o 2468/98 (26) ja (EY) N:o 2792/1999 (27) tai muun kyseiseen tukitoimeen 31 päivänä joulukuuta 2006 sovellettavan lainsäädännön perusteella hyväksymää tukitoimea, sen peruuttaminen kokonaan tai osittain mukaan luettuna; näin ollen kyseisiä säädöksiä sovelletaan tähän tukitoimeen sen päättämiseen asti.
2. Poiketen siitä, mitä rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (28) 31 artiklan 2 kohdassa, 32 artiklan 4 kohdassa ja 37 artiklan 1 kohdassa säädetään, komissio vapauttaa ilman eri toimenpiteitä viimeistään kuuden kuukauden kuluttua jäljempänä asetetusta määräajasta ne 1 päivän tammikuuta 2000 ja 31 päivän joulukuuta 2006 välisenä aikana hyväksymäänsä, kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1263/1999 (29) perustetun kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen yhteisrahoittamaan tukeen osoitetut varat, joiden osalta tosiasiallisesti maksettuja menoja koskevaa todennettua ilmoitusta, lopullista täytäntöönpanokertomusta, joka sisältää myös komission asetuksen (EY) N:o 366/2001 (30) 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun edistymistä koskevan kertomuksen, ja asetuksen (EY) N:o 1260/1999 38 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettua lausumaa ei ole lähetetty komissiolle 15 kuukauden kuluessa kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen rahoitusosuuden myöntämistä koskevassa päätöksessä vahvistetusta menojen viimeisestä tukikelpoisuuspäivästä; aiheettomasti maksetut määrät on maksettava takaisin.
3. Jos on tarpeen toteuttaa erityistoimenpiteitä, jotta voidaan helpottaa siirtymistä nykyisestä järjestelmästä tällä asetuksella perustettuun järjestelmään, tällaiset toimenpiteet on toteutettava 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
Tällaisia toimenpiteitä toteutetaan erityisesti komission kaudelle 2000-2006 hyväksymän yhteisön nykyisen tuen yhdentämiseksi tässä asetuksessa säädettyyn kalatalousrahaston tukeen.
104 artikla
Aiempien asetusten kumoaminen
1. Kumotaan asetukset (EY) N:o 1263/1999 ja (EY) N:o 2792/1999 1 päivästä tammikuuta 2007, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 103 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamista.
2. Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetukseen.
105 artikla
Uudelleentarkastelu
Neuvosto tarkastelee tätä asetusta uudelleen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013 perustamissopimuksen 37 artiklan mukaisesti.
106 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 27 päivänä heinäkuuta 2006.