RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 175/2000
af 24. januar 2000
om genindførelse af en endelig antidumpingtold på importen af håndtasker af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og solgt med henblik på eksport til Fællesskabet af visse eksporterende producenter og om ændring af forordning (EF) nr. 1567/97
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 11, stk. 4,
under henvisning til forslag fremsat af Kommissionen efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. TIDLIGERE PROCEDURE
(1) Ved forordning (EF) nr. 1567/97(2) (i det følgende benævnt "den endelige forordning"), indførte Rådet en endelig antidumpingtold på 38 % på importen af håndtasker af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina (i det følgende benævnt "Kina") med undtagelse af importen fra en række eksporterende producenter, for hvilke Rådet fastsatte individuelle toldsatser.
B. NÆRVÆRENDE PROCEDURE
(2) Kommissionen modtog efterfølgende fem anmodninger om at indlede fornyede undersøgelser af den endelige forordning vedrørende "nye eksportører", jf. artikel 11, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt "grundforordningen"). Disse anmodninger var indgivet af Gainth Industrial Ltd, Macia Company Ltd, Yen Sheng Factory Ltd, Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd og Panyu Simone Handbag Ltd (i det følgende benævnt "ansøgerne"). Ansøgerne hævdede, at de opfyldte betingelserne for individuel behandling, at de ikke var forretningsmæssigt forbundne med nogen af de eksporterende producenter, som var genstand for de gældende foranstaltninger vedrørende den pågældende vare, samt at de ikke havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet i den undersøgelsesperiode, som lå til grund for antidumpingforanstaltningerne, dvs. tidsrummet fra den 1. april 1995 til den 31. marts 1996 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden"), men at de efterfølgende havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet.
(3) Kommissionen undersøgte den dokumentation, der var fremlagt af ansøgeren, og fandt den tilstrækkelig til at berettige indledningen af en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 4, i grundforordningen. Efter høring af Det Rådgivende Udvalg og efter at have givet den pågældende EF-erhvervsgren mulighed for at fremsætte bemærkninger indledte Kommissionen ved forordning (EF) nr. 152/1999(3) en fornyet undersøgelse af den endelige forordning for så vidt angår de fem ansøgere.
Forordningen om indledning af den fornyede undersøgelse ophævede også den antidumpingtold, der var indført ved den endelige forordning, for så vidt angår importen af den pågældende vare fremstillet og eksporteret til Fællesskabet af ansøgerne og pålagde toldmyndighederne at tage passende skridt til at registrere denne import, jf. artikel 14, stk. 5, i grundforordningen.
(4) Den af den fornyede undersøgelse omfattede vare er samme vare, som er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i den endelige forordning, nemlig håndtasker af læder, også håndtasker med skulderrem, herunder håndtasker uden hank, med yderside af læder, kunstlæder eller laklæder, hovedsagelig beregnet til opbevaring af små genstande til personlig brug, såsom nøgler, punge, makeup og cigaretter, uanset størrelse og form.
(5) Kommissionen underrettede officielt myndighederne i eksportlandet. Den gav desuden de direkte berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt.
(6) Kommissionen sendte spørgeskemaer til ansøgerne. Alle fem ansøgere besvarede spørgeskemaet, og to af dem anmodede også om markedsøkonomisk status.
(7) I løbet af undersøgelsen opgav Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd sin anmodning om en fornyet undersøgelse angående en "ny eksportør". Efter en kontrol på stedet vedrørende markedsøkonomisk status blev der derfor ikke foretaget nogen kontrol på stedet vedrørende status som "ny eksportør" og eksportpriser.
(8) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på sin undersøgelse, og aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:
- Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd, Dongguan og Beijing, Kina,
- York Star Co. Ltd, Hongkong (vedrørende Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd),
- Dongguan Hsin Wan Foreign Trade Development Co., Dongguan, Kina (vedrørende Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd),
- Panyu Simone Handbag Ltd, Guangzhou, Kina,
- Simone Accessories Collection Ltd, Kyungki-do, Republikken Korea (vedrørende Panyu Simone Handbag Limited),
- Gainth Industrial Ltd, Hongkong,
- Macia Company Ltd, Hongkong, og Yen Sheng Factory Ltd, Hongkong (da disse to ansøgere er forretningsmæssigt forbundne, blev deres ansøgninger behandlet samlet).
(9) Undersøgelsesperioden i den aktuelle undersøgelse var 1. april 1996 til 31. december 1998 (i det følgende benævnt "den aktuelle undersøgelsesperiode").
C. STATUS SOM "NY EKSPORTØR"
(10) Det undersøgtes, om ansøgerne opfyldte kriterierne for at blive indrømmet individuel behandling, om de var forretningsmæssigt forbundne med nogen af de eksporterende producenter, som var genstand for gældende foranstaltninger vedrørende den pågældende vare, om de havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet i den oprindelige undersøgelsesperiode, og om de havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet efter den oprindelige undersøgelsesperiode. Undersøgelsen gav følgende resultater for de forskellige ansøgere:
1. Gainth Industrial Ltd
(11) Dette selskab hævdede oprindeligt, at det havde eksporteret 6400 enheder af den pågældende vare til Fællesskabet efter den oprindelige undersøgelsesperiode. Ved en kontrol viste dette tal sig imidlertid at være ukorrekt. Ansøgeren indrømmede, at de første oplysninger var forkerte, og hævdede senere, at der var eksporteret 86 enheder af den pågældende vare til Fællesskabet. Disse 86 enheder vedrører en enkelt model.
(12) Det fremgik af oplysningerne fra ansøgeren, der kontrolleredes på stedet, at den pågældende model var en dokumentmappe og ikke en håndtaske. Den er faktisk del af en kollektion, der udelukkende består af dokumentmapper af læder. Den relevante faktura angav betegnelsen "dokumentmappe af læder", og i det administrative enhedsdokument angav importøren den pågældende model under KN-kode 4202 11 90, dvs. kufferter, dokumentmapper, skoletasker, beautybokse, etuier og lignende beholdere.
(13) Ansøgeren anfægtede tariferingen af den pågældende model som dokumentmappe og fremførte to argumenter:
- Ifølge ansøgeren svarede de faktisk eksporterede varer til en omdesignet version af den oprindelige kollektion af læderdokumentmapper, og den pågældende model vedrører derfor ikke længere en mappe.
I denne forbindelse skal det påpeges, at ansøgeren har fremlagt forskellige versioner af designspecifikationer for den pågældende model og ikke har fremlagt uomtvistelig dokumentation for det nøjagtige fysiske udseende af den model, der faktisk blev eksporteret. Disse designspecifikationer afviger imidlertid ikke i alle tilfælde væsentligt fra specifikationerne for de øvrige dokumenttasker eller -mapper i kollektionen. Endvidere bekræfter importørens forklaring, at den pågældende model ikke er en håndtaske af læder, da hans designer med den nye kollektion ville skabe tasker med flere anvendelsesformål, der skulle dække kvindelige erhvervslederes behov for en taske, der både kunne indeholde dokumenter og mindre genstande. Den pågældende model opfylder derfor ikke definitionen af den pågældende vare som fastsat i den endelige forordning.
- Ansøgeren hævdede desuden, at den pågældende model er omfattet af definitionen af håndtasker i den endelige forordning, da denne definition henviser til håndtasker "uanset størrelse og form". Selskabet fremførte, at forordning (EF) nr. 2380/98, som ændrede den endelige forordning, udtrykkelig fastslog, at den pågældende vare også omfattede rygsække og indkøbstasker.
I denne forbindelse skal det bemærkes, at forordning (EF) nr. 2380/98 ikke inddrog rygsække og indkøbstasker under definitionen af den pågældende vare, men kun præciserede anvendelsesområdet for de endelige foranstaltninger (jf. betragtning 9 i nævnte forordning). Denne præcisering fastsætter, at rygsække og håndtasker skal falde ind under definitionen af håndtasker (jf. betragtning 4 ovenfor) i den endelige forordning for at være omfattet af de endelige foranstaltninger. Denne præcisering blev tilføjet for at undgå omgåelse ved, at importerede varer blev angivet under andre KN-koder end koden for læderhåndtasker.
(14) I betragtning af disse undersøgelsesresultater konkluderedes det, at ansøgeren ikke havde bevist, at han faktisk havde eksporteret læderhåndtasker til Fællesskabet efter den oprindelige undersøgelsesperiode.
(15) Det skal også bemærkes, at ansøgeren anmodede om, at der blev taget hensyn til et salg til et tysk selskab, der havde fundet sted før den aktuelle undersøgelsesperiode og indledningen af denne fornyede undersøgelse. Det skal påpeges, at disse oplysninger blev afgivet langt tid efter, at den frist, der blev fastsat i den indledende forordning i henhold til artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 152/1999, var udløbet, og efter at kontrollen på stedet havde fundet sted, hvilket gjorde det umuligt at verificere deres rigtighed som krævet i artikel 6, stk. 8, i grundforordningen. Dette forekommer særlig vigtigt i betragtning af det store antal faktuelle fejl i de oplysninger, der er afgivet af ansøgeren.
Det skal desuden bemærkes, at Fællesskabets tjenestegrene ved anvendelsen af artikel 6, stk. 1, i grundforordningen konsekvent har begrænset deres konklusioner til undersøgelsesperioden, medmindre virkningerne af nye omstændigheder er indlysende, uomtvistelige, vedvarende, ikke kan forfalskes og ikke skyldes handlinger, der med overlæg er foretaget af interesserede parter. Disse betingelser er ikke opfyldt i dette tilfælde. Det pågældende salg er udtryk for en sporadisk eksport til Fællesskabet.
(16) På grundlag af ovenstående måtte anmodningen afvises som uantagelig.
2. Macia Company Ltd og Yen Sheng Factory Ltd
(17) Som ovenfor nævnt er disse to ansøgere forretningsmæssigt forbundne selskaber, og deres anmodninger blev derfor undersøgt samlet.
(18) I sin besvarelse af en mangelskrivelse hævdede Macia Company Ltd, at en af de fremstillingsenheder, som selskabet drev i Kina, ikke havde en retlig identitet. Under kontrollen på stedet blev det imidlertid opdaget, at denne fremstillingsenhed var et kinesisk-udenlandsk joint venture og derfor en særskilt retlig enhed. Der er derfor afgivet vildledende oplysninger vedrørende ansøgernes selskabsstruktur, og der ses således bort fra alle oplysninger vedrørende deres selskabsstruktur i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen. Dette betød, at ansøgerne ikke var i stand til at påbevise, at de opfyldte betingelserne i artikel 11, stk. 4, i grundforordningen.
Selv om ansøgerne efter denne konklusion besvarede den del af spørgsmålet, der vedrørte individuel behandling af dette forretningsmæssigt forbundne selskab, indeholdt denne besvarelse en betydelig mængde nye oplysninger, der blev modtaget af Kommissionen langt efter den frist, der var fastsat i forordning (EF) nr. 152/1999 i henhold til artikel 6, stk. 2, i grundforordningen, og de kunne derfor ikke kontrolleres ordentligt.
(19) Selv om disse nye oplysninger var blevet indgivet inden for en rimelig frist, ville Kommissionen desuden ikke have været i stand til at afgøre, om betingelserne for opnåelse af status som "ny eksportør" var opfyldt, da der manglede vigtige oplysninger. Navnlig kunne ansøgerne ikke bevise, at det nævnte forretningsmæssigt forbundne joint venture-selskab ikke havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet i den oprindelige undersøgelsesperiode. Faktisk blev der hverken tilvejebragt korrekt reviderede regnskaber eller dokumenter, der viste bestemmelsesstederne for salgstransaktionerne. Det forbundne selskab solgte den pågældende vare til kunder i Kina i 1995. Selskabet var imidlertid underlagt en begrænsning ved salg på hjemmemarkedet. Det betyder, at en del af produktionen må være blevet eksporteret i 1995, som stort set er dækket af den oprindelige undersøgelsesperiode, og Fællesskabet var blandt de mulige bestemmelsessteder. Følgelig er det endelige bestemmelsessted for de pågældende salgstransaktioner ikke kendt.
(20) På grundlag af ovenstående måtte anmodningerne afvises som uantagelige.
3. Panyu Simone Handbag Ltd
(21) Denne ansøger kunne ikke påvise, at den faktisk havde fremstillet de håndtasker af læder, som den solgte med henblik på eksport til Fællesskabet i den aktuelle undersøgelsesperiode. Det kunne derfor ikke fastslås, om Panyu Simone Handbag Ltd var den eksporterende producent af de pågældende varer.
(22) Ansøgeren kunne desuden ikke godtgøre over for Kommissionen, at den ikke havde eksporteret læderhåndtasker til Fællesskabet i den oprindelige undersøgelsesperiode.
(23) Da forskellige varer internt blev betegnet som "håndtasker af læder", svarede beskrivelsen af varen på fakturaerne endelig ikke til den solgte vare. Det fremgik af kontrollen af den transaktionsvise liste over eksportsalget af den pågældende vare, at varer som f.eks. håndtasker af PVC og kosmetiktasker fejlagtigt var blevet inkluderet.
(24) Da selskabet således ikke kunne bevise, at det opfyldte kriterierne i artikel 11, stk. 4, i grundforordningen, måtte dets ansøgning afvises som uantagelig.
4. Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd
(25) Da denne ansøger opgav sin anmodning om en fornyet undersøgelse angående status som "ny eksportør" i løbet af undersøgelsen og derfor samarbejdede i utilstrækkeligt omfang, kunne Kommissionen ikke afgøre, om selskabet virkelig var en "ny eksportør".
D. ÆNDRING I DRIFTSSTRUKTUREN FOR TO EKSPORTERENDE PRODUCENTER, DER ER OMFATTET AF INDIVIDUELLE TOLDSATSER FASTSAT I RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1567/97
(26) To eksporterende producenter, der var omfattet af individuelle toldsatser fastsat i forordning (EF) nr. 1567/97 som ændret ved forordning (EF) nr. 2380/98, meddelte Kommissionen, at de efter den oprindelige undersøgelsesperiode havde åbnet nye fabrikker, der beskæftigede sig med fremstilling og eksport til Fællesskabet af den pågældende vare. Disse selskaber fremlagde også relevante beviser herfor, som krævet af Kommissionen. Situationen blev undersøgt, og det konkluderedes, at denne udvikling ikke medførte væsentlige ændringer.
E. RESULTATERNE AF UNDERSØGELSEN
(27) Da de fem anmodninger om status som "ny eksportør" ikke kunne imødekommes, var det ikke nødvendigt at fastsætte eksportpriser, normale værdier og dumpingmargener for ansøgerne.
Da det ikke var nødvendigt at beregne den normale værdi, blev der ikke foretaget nogen vurdering af markedsøkonomisk status i henhold til artikel 2, stk. 7, i grundforordningen for de ansøgere, der anmodede om denne status.
(28) Det konkluderedes derfor, at den landsdækkende antidumpingværditold på 38 %, der blev indført ved den endelige forordning, skulle genindføres for de fem ansøgere.
(29) For så vidt angår de to eksporterende producenter, der havde ændret deres driftsstruktur som beskrevet i betragtning 26, konkluderedes det, at den individuelle antidumpingtold, der var fastsat for disse selskaber, også skulle gælde for de nye fabrikker.
F. OPKRÆVNING AF ANTIDUMPINGTOLDEN MED TILBAGEVIRKENDE KRAFT
(30) Den landsdækkende antidumpingtold på 38 %, der gælder for de fem ansøgere, skal opkræves med tilbagevirkende kraft på den import, der har været genstand for registrering.
G. MEDDELELSE OM FORANSTALTNINGERNE OG DERES VARIGHED
(31) Ansøgerne blev underrettet om de kendsgerninger og overvejelser, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at den landsdækkende told, der blev indført ved den endelige forordning, blev genindført på deres eksport til Fællesskabet.
(32) Denne fornyede undersøgelse påvirker ikke udløbsdatoen for den endelige forordning, jf. artikel 11, stk. 2, i grundforordningen -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Den endelige antidumpingtold indført ved forordning (EF) nr. 1567/97 genindføres på importen af håndtasker med yderside af læder, kunstlæder eller laklæder henhørende under KN-kode 4202 21 00 og med oprindelse i Folkerepublikken Kina og fremstillet af Gainth Industrial Ltd, Macia Company Ltd, Yen Sheng Factory Ltd (herunder den med dette selskab forretningsmæssigt forbundne producent Dongguan Dalang Huqiu Leathers Co. Ltd), Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd og Panyu Simone Handbag Ltd.
2. I denne forordning forstås ved håndtasker af læder også håndtasker med skulderrem, herunder håndtasker uden hank, med yderside af læder, kunstlæder eller laklæder, hovedsagelig beregnet til opbevaring af små genstande til personlig brug, såsom nøgler, punge, makeup og cigaretter, uanset størrelse og form.
3. Tolden fastsættes til 38 % af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet.
4. Den indførte told opkræves på import af den pågældende vare, der er registreret i overensstemmelse med artikel 3 i forordning (EF) nr. 152/1999.
5. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
I artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1567/97 foretages følgende ændringer: Ordene "Lucci Creations Ltd" ændres til "Lucci Creations Ltd, herunder det hermed forretningsmæssigt forbundne selskab Wiemer Leathergoods Manufacturing Co. Ltd" og ordene "Ever Trust Leather Products Shenzen Co. Ltd" ændres til "Ever Trust Leather Products Shenzen Co. Ltd, herunder det hermed forretningsmæssigt forbundne selskab Superior Leather Ltd".
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. januar 2000.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 175/2000,
annettu 24 päivänä tammikuuta 2000,
lopullisen polkumyyntitullin uudelleen ottamisesta käyttöön sellaisten Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien nahasta valmistettujen käsilaukkujen tuonnissa, joita tietyt vientiä harjoittavat tuottajat myyvät yhteisöön vietäviksi, ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1567/97 muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1) ja erityisesti sen 11 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, joka on tehty komission kuultua neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A AIKAISEMPI MENETTELY
1) Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 1567/97(2), jäljempänä "lopullista polkumyyntitullia koskeva asetus" käyttöön 38 prosentin suuruisen lopullisen polkumyyntitullin Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä "Kiina", peräisin olevien nahasta valmistettujen käsilaukkujen tuonnissa lukuun ottamatta sellaisilta useilta vientiä harjoittavilta tuottajilta lähtöisin olevaa tuontia, joiden osalta neuvosto otti käyttöön yksilölliset tullit.
B NYKYINEN MENETTELY
2) Komissio vastaanotti myöhemmin lopullista polkumyyntitullia koskevaan asetukseen liittyen viisi pyyntöä asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 11 artiklan 4 kohdan mukaisen "uuden viejän" tarkastelun aloittamiseksi. Pyynnön esittivät Gainth Industrial Ltd, Macia Company Ltd, Yen Sheng Factory Ltd, Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd ja Panyu Simone Handbag Ltd, jäljempänä "pyynnön esittäneet". Pyynnön esittäneet väittivät, että ne täyttivät yksilöllistä kohtelua koskevat edellytykset, ne eivät olleet etuyhteydessä yhteenkään tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevien, voimassa olevien toimenpiteiden alaiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan ja että ne eivät olleet vieneet tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön polkumyyntitoimenpiteiden perusteena käytetyn tutkimusajanjakson aikana eli 1 päivän huhtikuuta 1995 ja 31 päivän maaliskuuta 1996 välisenä aikana, jäljempänä "alkuperäinen tutkimusajanjakso", vaan että ne olivat vieneet tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön myöhemmin.
3) Komissio tutki pyynnön esittäneiden antaman näytön ja piti sitä riittävänä perusteena perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaisen tarkastelun panemiseksi vireille. Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa ja annettuaan asianomaiselle yhteisön tuotannonalalle tilaisuuden esittää huomautuksia komissio pani asetuksella (EY) N:o 152/1999(3) vireille lopullista polkumyyntitullia koskevaan asetukseen liittyvän tarkastelun viiden pyynnön esittäneen osalta ja aloitti tutkimuksensa.
Asetuksella, jolla tarkastelu pantiin vireille, kumottiin myös lopullista polkumyyntitullia koskevalla asetuksella käyttöön otettu polkumyyntitulli pyynnön esittäneiden tuottaman ja yhteisöön viemän tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin osalta, ja kehotettiin tulliviranomaisia perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdan mukaisesti toteuttamaan tarpeelliset toimenpiteet tällaisen tuonnin kirjaamiseksi.
4) Tarkastelun kohteena oli sama tuote kuin lopullista polkumyyntitullia koskevan asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa määritelty tuote, käsilaukut, joissa joko on tai ei ole olkahihnaa, kahvattomat laukut mukaan lukien, joiden ulkopinta on nahkaa, tekonahkaa tai kiiltonahkaa ja joiden ensisijainen käyttötarkoitus on pienikokoisten henkilökohtaisten tavaroiden kuten avainten, lompakoiden, kauneudenhoitovälineiden ja savukkeiden säilyttäminen kyseisten käsilaukkujen koosta ja muodosta riippumatta.
5) Komissio ilmoitti asiasta virallisesti viejämaan viranomaisille. Lisäksi osapuolille, joita asia suoraan koski, annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi.
6) Komissio lähetti kyselylomakkeen pyynnön esittäneille. Kaikki viisi pyynnön esittänyttä vastasi kyselyyn, ja kaksi niistä myös pyysi markkinatalousasemaa.
7) Tutkimuksen aikana Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd perui "uuden viejän" tarkastelua koskevan pyyntönsä. Tämän johdosta sen tiloissa ei enää suoritettu markkinatalousaseman määrittämiseksi paikalla suoritettujen tarkastusten jälkeen "uuden viejän" asemaa ja vientihintoja koskevaa tarkastusta.
8) Komissio hankki ja tarkasti kaikki tutkimuksensa kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja suoritti tarkastuksia seuraavien yritysten toimitiloissa:
- Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd, Dongguan ja Peking, Kiina,
- York Star Co. Ltd., Hongkong (Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd:n osalta),
- Dongguan Hsin Wan Foreign Trade Development Co., Dongguan, Kiina (Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd:n osalta),
- Panyu Simone Handbag Ltd, Guangzhou, Kiina,
- Simone Accessories Collection Ltd., Kyungki-do, Korean tasavalta (Panyu Simone Handbag Limitedin osalta),
- Gainth Industrial Ltd, Hongkong,
- Macia Company Ltd, Hongkong, ja Yen Sheng Factory Ltd, Hongkong (koska nämä kaksi pyynnön esittänyttä ovat toisiinsa etuyhteydessä, pyynnöt käsiteltiin yhdessä).
9) Nykyisen tutkimuksen tutkimusajanjakso oli 1 päivän huhtikuuta 1996 ja 31 päivän joulukuuta 1998 välinen ajanjakso, jäljempänä "nykyinen tutkimusajanjakso".
C "UUDEN VIEJÄN" ASEMA
10) Komissio tutki, täyttivätkö pyynnön esittäneet yksilöllistä kohtelua koskevat edellytykset, olivatko ne etuyhteydessä tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevien, voimassa olevien toimenpiteiden alaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, olivatko ne vieneet tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön alkuperäisen tutkimusajanjakson aikana ja olivatko ne vieneet tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön alkuperäisen tutkimusajanjakson jälkeen. Pyynnön esittäneitä koskevat päätelmät ovat seuraavat:
1. Gainth Industrial Ltd
11) Gainth Industrial Ltd. väitti alunperin, että se oli vienyt 6400 kappaletta tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön alkuperäisen tutkimusajanjakson jälkeen. Tutkittaessa tämä luku todettiin virheelliseksi. Pyynnön esittänyt myönsi alunperin antamansa tiedon vääräksi ja lopulta väitti, että tarkasteltavana olevaa tuotetta oli viety yhteisöön 86 kappaletta. Näiden 86 kappaleen osalta on kyse yhdestä tuotemallista.
12) Pyynnön esittäneen antamista ja paikalla tarkastetuista tiedoista kävi ilmi, että asianomainen tuotemalli oli asiakirjalaukku tai -salkku eikä käsilaukku. Se on osa yksinomaan nahkasalkuista koostuvaa mallistoa. Asiaan liittyvässä kauppalaskussa oli maininta nahasta valmistetuista asiakirjalaukuista, ja tuoja oli ilmoittanut yhtenäisessä hallinnollisessa asiakirjassa asianomaisen tuotemallin CN-koodiin 4202 11 90 kuuluvaksi, toisin sanoen matka-arkut, matkalaukut, toalettilaukut (vanity-cases), attasealaukut, salkut, koululaukut ja niiden kaltaiset säilytysesineet.
13) Pyynnön esittänyt kiisti asianomaisen tuotemallin mukaisen asiakirjalaukun luokittelun ja esitti kaksi väitettä:
- Pyynnön esittäneen mukaan tosiasiassa viedyt tuotteet olivat alkuperäisen nahkasalkkumalliston uudelleen suunnitellun tuotemallin mukaisia, ja asianomainen tuotemalli ei tästä syystä enää muistuta salkkua.
Tämän osalta olisi korostettava, että pyynnön esittänyt on toimittanut asianomaisen tuotemallin määrittelystä eri versioita ja se ei kyennyt esittämään kiistatonta näyttöä tosiasiassa viedyn tuotemallin fyysisestä ulkomuodosta. Nämä mallimäärittelyt eivät kuitenkaan missään tapauksessa eroa huomattavasti mallistoon kuuluvien muiden asiakirjalaukkujen tai -salkkujen määrittelyistä. Tuojan antama selvitys vahvistaa lisäksi sen, että asianomainen tuotemalli ei ole nahasta valmistettu käsilaukku, koska tuojan suunnittelija suunnitteli naisjohtajien laukkuihin kohdistuvat vaatimukset huomioiden sellaisten monikäyttöisten laukkujen malliston, joissa voi säilyttää asiakirjoja samoin kuin pikkutavaroita. Edellä esitetyn perusteella asianomainen tuotemalli ei vastaa lopullista polkumyyntitullia koskevassa asetuksessa annettua tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmää.
- Pyynnön esittänyt väitti lisäksi, että asianomainen tuotemalli on lopullista polkumyyntitullia koskevassa asetuksessa annetun käsilaukun määritelmän mukainen, koska määritelmässä tarkoitetaan käsilaukkuja niiden "koosta ja muodosta riippumatta". Se väitti, että asetuksella (EY) N:o 2380/98, jolla muutettiin lopullista polkumyyntitullia koskeva asetus, nimenomaan sisällytettiin reput ja ostoskassit tarkasteltavana olevan tuotteen soveltamisalaan.
Tämän osalta olisi huomattava, että asetuksella (EY) N:o 2380/98 ei sisällytetty reppuja eikä ostoskasseja tarkasteltavana olevan tuotteen soveltamisalaan, vaan sillä ainoastaan selvennettiin lopullisten toimenpiteiden soveltamisalaa (ks. kyseisen asetuksen johdanto-osan 9 kappale). Tässä selvennyksessä edellytetään, että selkäreppujen ja ostoskassien on vastattava lopullista polkumyyntitullia koskevassa asetuksessa annettua käsilaukkujen määritelmää (ks. 4 kappale), jotta niihin voitaisiin soveltaa lopullisia toimenpiteitä. Tämä selvennys lisättiin, jotta toimenpiteitä ei voitaisi kiertää ilmoittamalla tuonti muuhun kuin nahasta valmistettuja käsilaukkuja koskevaan CN-koodiin kuuluvaksi.
14) Edellä esitettyjen päätelmien perusteella todettiin, että pyynnön esittänyt ei kyennyt esittämään näyttöä siitä, että se oli tosiasiassa vienyt nahasta valmistettuja käsilaukkuja yhteisöön alkuperäisen tutkimusajanjakson jälkeen.
15) Olisi myös huomattava, että pyynnön esittäjä pyysi ottamaan huomioon saksalaiselle yritykselle nykyisen tutkimusajanjakson ja nykyisen tarkastelun vireillepanon jälkeen tapahtuneen myynnin. Olisi korostettava, että tämä tieto toimitettiin huomattavasti asetuksessa N:o (EY) 152/1999 perusasetuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistetun määräajan päättymisen jälkeen ja paikalla suoritetun tarkastuksen jälkeen, mistä syystä sen paikkansapitävyyttä on mahdotonta tarkastaa perusasetuksen 6 artiklan 8 kohdan mukaisesti. Tällä on erityisen suuri merkitys ottaen huomioon pyynnön esittäneen toimittamissa tiedoissa olleiden huomattavien virheiden suuri määrä.
Lisäksi olisi huomattava, että yhteisön toimielimet ovat pyrkineet perusasetuksen 6 artiklan kohdan johdonmukaisella soveltamisella rajaamaan päätelmät koskemaan tutkimusajanjaksoa, jolleivät uusien olosuhteiden vaikutukset ole ilmeisiä, kiistattomia ja kestäviä ja niitä ei voida manipuloida tai ne eivät johdu asianomaisten osapuolten tarkoituksellisista toimista. Nämä edellytykset eivät täyty tässä tapauksessa. Kyseisessä myynnissä on kyse satunnaisesta viennistä yhteisöön.
16) Edellä esitetyn perusteella pyyntöä ei voitu hyväksyä.
2. Macia Company Ltd ja Yen Sheng Factory Ltd
17) Kuten edellä todettiin, Macia Company Ltd ja Yen Sheng Factory Ltd ovat toisiinsa etuyhteydessä olevia yrityksiä, mistä syystä niiden pyynnöt käsiteltiin yhdessä.
18) Puutteista ilmoittavaan kirjeeseen antamassaan vastauksessa Macia Company Ltd väitti, että yhdellä sen Kiinassa olevista valmistusyksiköistä ei ollut oikeussubjektin asemaa. Paikalla suoritetussa tarkastuksessa kuitenkin todettiin, että tämä valmistusyksikkö oli kiinalaisten ja ulkomaalaisten yhteisomistuksessa oleva osuuskunta ja näin ollen erillinen oikeussubjekti. Pyynnön esittäneiden yritysrakenteesta on siis toimitettu harhaanjohtavia tietoja, mistä syystä ne on jätettävä ottamatta huomioon perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. Tästä syystä pyynnön esittäneet eivät pystyneet esittämään näyttöä siitä, että ne täyttivät perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset.
Vaikka pyynnön esittäneet antoivat tämän päätelmän esittämisen jälkeen vastauksen osaan tämän etuyhteydessä olevan yrityksen yksilöllistä kohtelua koskevista kyselylomakkeen kysymyksistä, kyseiset vastaukset sisälsivät huomattavan määrän uutta tietoa, jonka komissio vastaanotti huomattavasti perusasetuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti asetuksessa (EY) N:o 152/1999 asetettujen määräaikojen päättymisen jälkeen, mistä syystä tietoja oli mahdotonta tarkastaa asianmukaisella tavalla.
19) Vaikka nämä uudet tiedot olisi toimitettu määräajassa, komissio ei olisi pystynyt tarkastamaan, täyttyivätkö uuden viejän asemaa koskevat edellytykset, koska tärkeitä tietoja puuttui. Pyynnön esittäneet eivät erityisesti kyenneet esittämään näyttöä siitä, että edellä mainittu etuyhteydessä oleva osuuskunta ei ollut vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön alkuperäisen tutkimusajanjakson aikana. Itse asiassa komissiolle ei toimitettu tilintarkastajien vahvistamaa kirjanpitoa eikä asiakirjoja, joista ilmenevät myynnin määräpaikat. Tässä suhteessa on huomattava, että etuyhteydessä oleva yhtiö myi kyseistä tuotetta Kiinassa oleville asiakkaille vuonna 1995. Yhtiön kotimaan markkinoille myyntiin sovellettiin kuitenkin rajoituksia. Tämä merkitsee sitä, että osa tuotannosta on täytynyt viedä maasta vuonna 1995, joka kuuluu suurelta osalta alkuperäiseen tutkimusajanjaksoon, ja yhteisö on yksi mahdollisista määräpaikoista. Siten kyseisen myynnin lopullinen määräpaikka on tuntematon.
20) Edellä esitetyn perusteella pyyntöjä ei voitu hyväksyä.
3. Panyu Simone Handbag Ltd
21) Panyu Simone Handbag Ltd ei kyennyt osoittamaan, että se oli tosiasiassa tuottanut yhteisöön vietäviksi myymänsä nahasta valmistetut käsilaukut nykyisen tutkimusajanjakson aikana. Tästä syystä ei pystytty toteamaan, että pyynnön esittänyt oli kyseisten tavaroiden vientiä harjoittava tuottaja.
22) Lisäksi pyynnön esittänyt ei kyennyt osoittamaan komissiota tyydyttävällä tavalla, että se ei ollut myynyt nahasta valmistettuja käsilaukkuja yhteisöön vietäviksi alkuperäisen tutkimusajanjakson aikana.
23) Koska useat tuotteet luokiteltiin nahasta valmistetuiksi käsilaukuiksi sisäisiä tarkoituksia varten, kauppalaskuissa ollut tuotekuvaus ei vastannut myytyä tuotetta. Kun tarkasteltavana olevan tuotteen vientimyyntiä tarkasteltiin liiketoimikohtaisesti, kävi ilmi, että mukaan oli luettu virheellisesti myös sellaisia tuotteita kuin pvc-muovista valmistetut käsilaukut ja meikkipussit.
24) Koska pyynnön esittänyt ei kyennyt antamaan näyttöä siitä, että se täytti perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset, sen pyyntö oli hylättävä perusteettomana.
4. Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd
25) Koska Dongguang All Be Right Leathern Products Co. Ltd perui "uuden viejän" tarkastelua koskevan pyyntönsä tutkimuksen aikana ja sen yhteistyö oli riittämätöntä, komissio ei kyennyt määrittämään, oliko yritys tosiasiassa "uusi viejä".
D NEUVOSTON ASETUKSELLA (EY) N:o 1567/97 VAHVISTETTUJEN YKSILÖLLISTEN TULLIEN SOVELTAMISALAAN KUULUVIEN KAHDEN VIENTIÄ HARJOITTAVAN TUOJAN TOIMINTOJEN RAKENTEESSA TAPAHTUNEET MUUTOKSET
26) Neuvoston asetuksella (EY) N:o 1567/97, sellaisena kuin se on asetuksella (EY) N:o 2380/97 muutettuna toisintona vahvistettujen yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvat kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa ilmoittivat komissiolle, että ne olivat alkuperäisen tutkimusajanjakson jälkeen perustaneet uusia tehtaita, jotka valmistavat ja vievät tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön. Nämä yritykset antoivat myös komission asian osalta pyytämän asianmukaisen näytön. Tilannetta tutkittiin ja todettiin, että tapahtunut kehitys ei ollut muuttanut tilannetta huomattavasti.
E TUTKIMUKSEN TULOKSET
27) Koska viiden "uuden viejän" pyynnöt olivat perusteettomia, pyynnön esittäneiden osalta ei ollut tarpeen määrittää vientihintoja, normaaliarvoja eikä polkumyyntimarginaaleja.
Koska normaaliarvoa ei tarvittu määrittää, perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaista markkinatalousaseman määritystä ei tehty sitä pyytäneiden osalta.
28) Todettiin, että lopullista polkumyyntitullia koskevalla asetuksella käyttöön otettu, 38 prosentin suuruinen maakohtainen arvon perusteella kannettava polkumyyntitulli olisi otettava uudelleen käyttöön viiden pyynnön esittäneen osalta.
29) Johdanto-osan 26 kappaleessa tarkoitettujen kahden vientiä harjoittavan tuottajan osalta, joiden toimintojen rakenteessa oli tapahtunut muutoksia, todettiin että näille yrityksille vahvistettuja polkumyyntitulleja olisi sovellettava myös niiden myöhemmin perustamiin tehtaisiin.
F POLKUMYYNTITULLIN TAANNEHTIVA KANTAMINEN
30) Viiteen pyynnön esittäneeseen sovellettava 38 prosentin suuruinen maakohtainen polkumyyntitulli olisi kannettava taannehtivasti kirjaamisvelvoitteen alaisessa tuonnissa.
G TOIMENPITEISTÄ ILMOITTAMINEN JA NIIDEN VOIMASSAOLOAIKA
31) Pyynnön esittäneille ilmoitettiin niistä tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullista polkumyyntitullia koskevalla asetuksella käyttöön otetun maakohtaisen tullin uudelleen käyttöön ottamista tarkasteltavana olevan tuotteen viennissä yhteisöön.
32) Tämä tarkastelu ei muuta sitä päivää, jona lopullista polkumyyntitullia koskevan asetuksen voimassaolon on perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkoitus päättyä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Asetuksella (EY) N:o 1567/97 käyttöön otettu lopullinen polkumyyntitulli otetaan uudelleen käyttöön sellaisten Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien, CN-koodiin 4202 21 00 kuuluvien, ulkopinnaltaan nahkaisten, tekonahkaisten tai kiiltonahkaisten käsilaukkujen tuonnissa, joita tuottavat seuraavat yritykset: Gainth Industrial Ltd, Macia Company Ltd, Yen Sheng Factory Ltd (mukaan lukien siihen etuyhteydessä oleva valmistaja Dongguan Dalang Huqiu Leathers Co. Ltd), Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd ja Panyu Simone Handbag Ltd.
2. Tätä asetusta sovellettaessa nahasta valmistetulla käsilaukulla tarkoitetaan ulkopinnaltaan nahkaisia, tekonahkaisia tai kiiltonahkaisia käsilaukkuja, joissa joko on tai ei ole olkahihnaa, kahvattomat laukut mukaan lukien, joiden ensisijainen käyttötarkoitus on pienikokoisten henkilökohtaisten tavaroiden kuten avainten, lompakoiden, kauneudenhoitovälineiden ja savukkeiden säilyttäminen, kyseisten laukkujen koosta ja muodosta riippumatta.
3. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava tulli on 38 prosenttia.
4. Tällä asetuksella käyttöön otettava tulli kannetaan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa, joka on kirjattu asetuksen (EY) N:o 152/1999 3 artiklan mukaisesti.
5. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Muutetaan asetuksen (EY) N:o 1567/97 1 artiklan 2 kohta seuraavasti: Korvataan ilmaisu "Lucci Creations Ltd" ilmaisulla "Lucci Creations Ltd, myös siihen etuyhteydessä oleva yritys Wiemer Leathergoods Manufacturing Co Ltd" ja ilmaisu "Ever Trust Leather Products Shenzen Co. Ltd." ilmaisulla "Ever Trust Leather Products Shenzen Co. Ltd., myös siihen etuyhteydessä oleva yritys Superior Leather Ltd.".
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 24 päivänä tammikuuta 2000.