RÅDETS DIREKTIV af 24. juni 1988 om gennemførelse af Traktatens artikel 67 (88/361/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE
FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 69 og artikel 70, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, forelagt efter høring af Det Monetære Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra følgende betragtninger:
I henhold til Traktatens artikel 8A indebærer det indre marked et område uden indre grænser, hvori kapitalens frie bevægelighed er sikret med forbehold af Traktatens øvrige bestemmelser;
medlemsstaterne skal kunne træffe de foranstaltninger, der er nødvendige med henblik på at regulere likviditeten i banksektoren, og disse foranstaltninger skal være begrænset til virkeliggørelsen af dette mål;
medlemsstaterne skal om fornødent kunne træffe foranstaltninger, der midlertidigt og inden for rammerne af egnede fællesskabsprocedurer hindrer kortfristede kapitalbevægelser, der, selv uden større afvigelser i de grundliggende økonomiske faktorer, kan skabe alvorlige forstyrrelser i deres penge- og valutapolitik;
af klarhedshensyn bør det præciseres, hvorledes de overgangsforanstaltninger med hensyn til kapitalbevægelser, der ved Tiltrædelsesakten af 1985 blev vedtaget til fordel for Kongeriget Spanien og Republikken Portugal, finder anvendelse inden for den ordning, der indføres ved nærværende direktiv;
Kongeriget Spanien og Republikken Portugal kan i henhold til henholdsvis artikel 61 til 66 og 222 til 232 i Tiltrædelsesakten af 1985 udskyde liberaliseringen af visse kapitalbevægelser uanset de forpligtelser, der blev fastsat ved første direktiv af 11. maj 1960 til gennemførelse af Traktatens artikel 67 (3), senest ændret ved direktiv 86/566/EØF (4); i direktiv 86/566/EØF er der ligeledes foreskrevet anvendelse af en overgangsordning til fordel for disse to medlemsstater, for så vidt angår deres forpligtelser til liberalisering af kapitalbevægelser; disse to medlemsstater bør inden for samme frister og med samme økonomiske begrundelse kunne udskyde opfyldelsen af de nye liberaliseringsforpligtelser, der fastsættes ved nærværende direktiv;
Den Hellenske Republik og Irland befinder sig, omend i forskellig grad, i en vanskelig situation som følge af betalingsbalanceproblemer og en stor udlandsgæld; en øjeblikkelig, fuldstændig liberalisering af kapitalbevægelser for disse to medlemsstaters vedkommende ville vanskeliggøre videreførelsen af de bestræbelser, de har udfoldet for at forbedre deres betalingsbalancesituation og styrke deres finansielle systems evne til at tilpasse sig de krav, de stilles på et finansielt integreret marked i Fællesskabet; i overensstemmelse med Traktatens artikel 8 C bør der under hensyn til deres særlige situation indrømmes disse to medlemsstater længere frister for opfyldelse af de forpligtelser, der følger af nærværende direktiv;
en fuldstændig liberalisering af kapitalbevægelserne kan i nogle medlemsstater, herunder særlig i grænseområder, forårsage vanskeligheder på markedet for ejendomme, der ikke er helårsboliger; eksisterende national lovgivning om erhvervelse af sådanne ejendomme bør ikke berøres af gennemførelsen af dette direktiv;
den frist, der er sat for gennemførelsen af dette direktiv, bør udnyttes med henblik på at sætte Kommissionen i stand til at fremlægge forslag til fjernelse eller nedsættelse af de risici for forvridninger, skatteunddragelse og omgåelse af skattereglerne, der skyldes forskelligheder i de nationale ordninger for beskatning, og at gøre det muligt for Rådet at tage stilling til sådanne forslag;
i overensstemmelse med Traktatens artikel 70, stk. 1, skal Fællesskabet bestræbe sig på at nå den størst mulige liberalisering inden for kapitalbevægelser mellem valutaindlændinge i medlemsstaterne og valutaindlændinge i tredjelande;
omfattende kortfristede kapitalbevægelser fra eller til tredjelande kan forårsage alvorlig forstyrrelse i medlemsstaternes monetære eller finansielle forhold eller medføre alvorlige spændinger på valutamarkederne; en sådan udvikling kan blive til skade for sammenhængen inden for Det Europæiske Monetære System, det indre markeds funktion og den gradvise gennemførelse af Den Økonomiske og Monetære Union; der må derfor skabes de fornødne betingelser for en samordnet indsats for medlemsstaternes side, såfremt en sådan måtte vise sig nødvendig;
dette direktiv træder i stedet for Rådets direktiv 72/156/EØF af 21. marts 1972 om regulering af de internationale pengestrømme og neutralisering af deres uønskede virkninger på den interne likviditet (5); direktiv 72/156/EØF bør derfor ophæves -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Medlemsstaterne ophæver de restriktioner for kapitalbevægelser, der finder sted mellem valutaindlændige i medlemsstaterne, medmindre andet er fastsat i nedenstående bestemmelser. For at lette gennemførelsen af dette direktiv, klassificeres kapitalbevægelserne efter nomenklaturen i
bilag I.
2. Overførsler i tilknytning til kapitalbevægelser foregår under samme valutabetingelser som dem, der gælder for betalinger i forbindelse med løbende transaktioner.
Artikel 2
Medlemsstaterne underretter senest ved foranstaltningernes ikrafttræden Centralbankchefkomitéen og Det Monetære Udvalg samt Kommissionen om de foranstaltninger til regulering af likviditeten i banksektoren, der har en specifik virkning på kreditinstitutters kapitaltransaktioner med
valutaudlændige.
Disse foranstaltninger skal begrænses til, hvad der er nødvendigt med henblik på regulering af den indenlandske monetære situation. Det Monetære Udvalg og Centralbankchefkomitéen afgiver udtalelse herom til Kommissionen.
Artikel 3
1. I tilfælde af, at kortfristede kapitalbevægelser af usædvanligt omfang fører til kraftige spændinger på valutamarkederne og skaber alvorlige forstyrrelser i en medlemsstats penge- og valutapolitik, bl.a. med betydelige udsving i den indenlandske likviditet til følge, kan Kommissionen efter høring af Det Monetære Udvalg og Centralbankchefkomitéen give denne medlemsstat tilladelse til i forbindelse med de kapitalbevægelser, der er opført i bilag II, at iværksætte beskyttelsesforanstaltninger, for hvilke de nærmere betingelser fastlægges af Kommissionen.
2. Den pågældende medlemsstat kan i særligt hastende tilfælde selv træffe de ovennævnte beskyttelsesforanstaltninger, såfremt dette er nødvendigt. Kommissionen og de øvrige medlemsstater skal underrettes om disse foranstaltninger senest på tidspunktet for deres ikrafttræden. Kommissionen træffer efter høring af Det Monetære Udvalg og Centralbankchefkomitéen beslutning om, hvorvidt den pågældende medlemsstat kan opretholde disse foranstaltninger, eller om den skal ændre eller ophæve dem.
3. De beslutninger, som Kommissionen træffer i henhold til stk. 1 og 2, kan tilbagekaldes eller ændres af Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
4. Varigheden af de beskyttelsesforanstaltninger, der træffes i medfør af nærværende artikel, må ikke overstige seks måneder.
5. Rådet undersøger inden den 31. december 1992 på grundlag af en rapport fra Kommissionen og efter udtalelse fra Det Monetære Udvalg og Centralbankchefkomitéen, om bestemmelserne i denne artikel fortsat, i princippet og med hensyn til den nærmere udformning, er i overensstemmelse med de behov, som de skulle opfylde.
Artikel 4
Bestemmelserne i dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan træffe foranstaltninger, der er tvingende nødvendige for at imødegå overtrædelser af deres love og forskrifter, især på skatteområdet eller inden for tilsynet med penge- og finansieringsinstitutter, og at de af administrative eller statistiske hensyn kan fastlægge procedurer for anmeldelse af kapitalbevægelser.
Iværksættelsen af sådanne foranstaltninger og procedurer må ikke resultere i, at kapitalbevægelser, der foretages i overensstemmelse med fællesskabsretlige bestemmelser, forhindres.
Artikel 5
For Kongeriget Spanien og Republikken Portugal finder de bestemmelser vedrørende kapitalbevægelser, der er fastsat i Tiltrædelsesakten af 1985, anvendelse som anført i bilag III
på grundlag af den nomenklatur for kapitalbevægelser, der er anført i bilag I.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for senest den 1. juli 1990 at efterkomme dette direktiv. De underretter omgående Kommissionen herom. De giver ligeledes senest ved foranstaltningernes ikrafttræden underretning om enhver ny foranstaltning eller ændring af de bestemmelser vedrørende de kapitalbevægelser, der er opført i bilag I.
2. Kongeriget Spanien og Republikken Portugal kan, med forbehold for disse to staters vedkommende af artikel 61 til 66 og 222 til 232 i Tiltrædelsesakten af 1985, ligesom
Den Hellenske Republik og Irland midlertidigt opretholde restriktioner for de kapitalbevægelser, der er opført i bilag IV, på de betingelser og inden for de frister, der er fastsat i nævnte bilag.
Såfremt Republikken Portugal eller den Hellenske Republik inden udløbet af fristen for liberalisering af de kapitalbevægelser, der er opført i liste III og IV i bilag IV, skønner, at de ikke er i stand til at foretage denne liberalisering, navnlig på grund af betalingsbalancevanskeligheder eller en utilstrækkelig grad af tilpasning af det nationale finansielle system, foretager Kommissionen på anmodning af en af disse medlemsstater og i samarbejde med Det Monetære Udvalg en undersøgelse af den pågældende medlemsstats økonomiske og finansielle situation. På grundlag af resultaterne af denne undersøgelse foreslår Kommissionen Rådet, at dette for alle eller en del af de omhandlede kapitalbevægelser forlænger den fastsatte frist for deres liberalisering. Denne forlængelse kan ikke overstige tre år. Rådet træffer afgørelse efter fremgangsmåden i Traktatens artikel 69.
3. Kongeriget Belgien og Storhertugdømmet Luxembourg kan midlertidigt opretholde det dobbelte valutamarked på de betingelser og inden for den frist, der er fastsat i
bilag V.
4. Eksisterende national lovgivning om erhvervelse af ejendomme, der ikke er helårsboliger, kan opretholdes, indtil Rådet vedtager yderligere bestemmelser på dette område i henhold til Traktatens artikel 69. Nærværende bestemmelse berører ikke gyldigheden af andre fællesskabsretlige bestemmelser.
5. Kommissionen forelægger senest den 31. december 1988 Rådet forslag med henblik på fjernelse eller nedsættelse af de risici for forvridninger, skatteunddragelse og omgåelse af skattereglerne, der skyldes forskelligheden i de nationale ordninger for beskatningen af opsparing og kontrollen med deres anvendelse.
Rådet skal træffe afgørelse om Kommissionens forslag senest den 30. juni 1989. Alle skattemæssige bestemmelser af fællesskabskarakter skal i henhold til Traktaten vedtages med enstemmighed.
Artikel 7
1. Medlemsstaterne bestræber sig på inden for den ordning, de anvender på overførsler i tilknytning til kapitalbevægelser med tredjelande, at nå samme grad af liberalisering som for de transaktioner, der finder sted med valutaindlændige i de øvrige medlemsstater, medmindre andet er fastsat i dette direktiv.
Bestemmelserne i første afsnit berører ikke anvendelsen over for tredjelande af nationale eller fællesskabsretlige regler, herunder eventuelle gensidighedsbetingelser, vedrørende etablering, præstering af finansielle tjenesteydelser og værdipapirers adgang til kapitalmarkederne.
2. Såfremt omfattende kortfristede kapitalbevægelser fra eller til tredjelande skaber alvorlige forstyrrelser for medlemsstaternes eller flere af disses interne eller eksterne monetære eller finansielle forhold eller medfører alvorlige spændinger i valutaforbindelserne inden for Fællesskabet eller mellem Fællesskabet og tredjelandene, holder medlemsstaterne samråd om de foranstaltninger, der kan træffes for at overvinde de opståede vanskeligheder. Dette samråd finder sted i Centralbankchefkomitéen og Det Monetære Udvalg på Kommissionens eller en medlemsstats initiativ.
Artikel 8
Det Monetære Udvalg foretager mindst en gang om året en undersøgelse af situationen med hensyn til kapitalens frie bevægelighed, således som den følger af gennemførelsen af dette direktiv. Denne undersøgelse omfatter de interne foranstaltninger til regulering af kreditten samt kapital- og pengemarkedet, der kan have en særlig indvirkning på de internationale kapitalbevægelser samt alle de øvrige elementer, der er omhandlet i dette direktiv. Udvalget aflægger rapport til Kommissionen om resultatet af denne undersøgelse.
Artikel 9
Første direktiv af 11. maj 1960 og direktiv 72/156/EØF ophæves med virkning fra den 1. juli 1990.
Artikel 10
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 24. juni 1988.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 24 päivänä kesäkuuta 1988,
perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta (88/361/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen sekä erityisesti sen 69 artiklan ja 70 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (), jonka komissio on antanut kuultuaan rahapoliittista komiteaa,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),
sekä katsoo, että
perustamissopimuksen 8 a artiklan mukaan sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla pääomien vapaa liikkuvuus taataan, tämän kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen muiden määräysten soveltamista,
jäsenvaltioiden olisi voitava toteuttaa tarvittavat toimenpiteet pankkien maksuvalmiuden säätelemiseksi; nämä toimenpiteet olisi rajoitettava palvelemaan tätä tavoitetta,
jäsenvaltioiden olisi, vaikka niiden perustavanluonteisissa taloudellisissa tekijöissä ei olisikaan huomattavia eroja, tarpeen vaatiessa voitava tilapäisesti ja asianmukaisia yhteisön menettelytapoja noudattaen rajoittaa lyhytaikaisia pääomanliikkeitä, jotka voisivat vakavasti haitata niiden raha- ja valuuttakurssipolitiikan hoitamista,
avoimuuden vuoksi on suotavaa ilmoittaa tällä direktiivillä säädettyä menettelyä noudattaen niiden pääomanliikkeitä koskevien siirtymätoimenpiteiden soveltamisala, jotka on säädetty Espanjan kuningaskuntaa ja Portugalin tasavaltaa varten vuoden 1985 liittymisasiakirjalla,
Espanjan kuningaskunta voi vuoden 1985 liittymisasiakirjan 61 P66 artiklan mukaisesti ja Portugalin tasavalta vastaavasti sen 222 P232 artiklan mukaisesti lykätä tiettyjen pääomanliikkeiden vapauttamista ja poiketa näin väliaikaisesti 11 päivänä toukokuuta 1960, perustamissopimuksen () 67 artiklan täytäntöönpanosta annetussa ensimmäisessä neuvoston direktiivissä, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 86/566/ETY (), säädetyistä velvoitteista; direktiivissä 86/566/ETY säädetään myös siirtymäjärjestelyistä näiden kahden jäsenvaltion pääomanliikkeiden vapauttamista koskevien velvoitteiden osalta; on tarkoituksenmukaista, että nämä kaksi jäsenvaltiota voivat lykätä tästä direktiivistä aiheutuvien uusien vapauttamisvelvoitteiden soveltamista,
Helleenien tasavalta ja Irlanti ovat maksutasevaikeuksissa, jotka tosin ovat erisuuruisia, ja huomattavasti ulkoisesti velkaantuneita; näiden jäsenvaltioiden pääomanliikkeiden välitön ja täydellinen vapauttaminen vaikeuttaisi niiden toimenpiteiden jatkamista, jotka nämä valtiot ovat toteuttaneet parantaakseen taloutensa ulkoista tasapainoa ja vahvistaakseen rahoitusjärjestelmänsä kykyä mukautua yhteisön yhdentyneiden rahoitusmarkkinoiden vaatimuksiin; perustamissopimuksen 8 c artiklan mukaisesti on tarkoituksenmukaista myöntää näille kahdelle jäsenvaltiolle niiden erityisolosuhteiden mukainen pidempi määräaika, jonka kuluessa niiden täytyy mukautua tässä direktiivissä säädettyihin velvoitteisiin,
pääomanliikkeiden täydellinen vapauttaminen saattaisi joissakin jäsenvaltioissa ja erityisesti rajaseuduilla johtaa vaikeuksiin vapaa-ajan asuntojen markkinoilla; tämän direktiivin paneminen täytäntöön ei saa vaikuttaa niiden kauppoja sääntelevään voimassa olevaan kansalliseen lainsäädäntöön,
tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi säädettyä määräaikaa tulee käyttää hyväksi siten, että komissio voi tehdä ehdotuksia, joilla pyritään poistamaan verotusjärjestelmien erilaisuudesta johtuva vääristymien, veron kiertämisen ja veron välttämisen vaara ja että neuvosto voi ottaa kantaa niihin,
yhteisön on perustamissopimuksen 70 artiklan 1 kohdan mukaisesti pyrittävä yhteisössä asuvien ja kolmansissa maissa asuvien välisten pääomanliikkeiden mahdollisimman laajaan vapauttamiseen,
laajat lyhytaikaiset pääomanliikkeet kolmansiin maihin tai kolmansista maista saattavat vakavasti häiritä jäsenvaltioiden raha- tai rahoitusmarkkinoiden tilaa tai aiheuttaa vakavia jännitteitä valuuttamarkkinoille; tällainen kehitys voi haitata Euroopan valuuttajärjestelmän yhtenäisyyttä, sisämarkkinoiden häiriötöntä toimintaa sekä talous- ja rahaliiton asteittaista saavuttamista; sen vuoksi on tarkoituksenmukaista luoda tarvittavat edellytykset jäsenvaltioiden yhteiselle toiminnalle, jos sellainen osoittautuisi välttämättömäksi, ja
tämä direktiivi korvaa 21 päivänä maaliskuuta 1972 annetun neuvoston direktiivin 72/156/ETY kansainvälisten pääomavirtojen säätelystä ja niistä kotimaiselle maksuvalmiudelle () aiheutuvien haittojen torjumisesta; direktiivi 72/156/ETY on siten kumottava,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. Jäsenvaltioiden on poistettava jäsenvaltioissa asuvien henkilöiden välisiä pääomanliikkeitä koskevat rajoitukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäljempänä olevien säännösten soveltamista. Tämän direktiivin täytäntöönpanon helpottamiseksi pääomanliikkeet luokitellaan liitteessä I olevan nimikkeistön mukaisesti.
2. Pääomanliikkeisiin liittyvät valuutansiirrot on tehtävä samoilla valuuttakurssiehdoilla kuin juoksevat valuuttatoimet.
2 artikla
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava keskuspankkien pääjohtajien komitealle, rahapoliittiselle komitealle ja komissiolle sellaisista toimenpiteistä pankkien maksuvalmiuden säätelemiseksi, jotka vaikuttavat erityisesti luottolaitosten pääomanliikkeisiin liittyviin valuuttatoimiin ulkomailla asuvien kanssa, viimeistään, kun toimenpiteet tulevat voimaan.
Tällaiset toimenpiteet on rajoitettava siihen, mikä on välttämätöntä kotimaan rahatalouden säätelyn kannalta. Rahapoliittinen komitea ja keskuspankkien pääjohtajien komitea antavat asiasta lausuntonsa komissiolle.
3 artikla
1. Jos laajuudeltaan poikkeukselliset lyhytaikaiset pääomanliikkeet aiheuttavat tuntuvaa painetta valuuttamarkkinoilla ja johtavat vakaviin häiriöihin jäsenvaltioiden raha- ja valuuttakurssipolitiikan hoitamisessa erityisesti siten, että kotimainen maksuvalmius vaihtelee huomattavasti, komissio voi kuultuaan asiasta rahapoliittista komiteaa ja keskuspankkien pääjohtajien komiteaa antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle luvan toteuttaa liitteessä II lueteltuja pääomanliikkeitä koskevat suojatoimenpiteet, joiden edellytyksistä ja joihin liittyvistä menettelytavoista komissio määrää.
2. Jäsenvaltio, jota asia koskee, voi toteuttaa itse edellä tarkoitetut suojatoimenpiteet, jos se toimenpiteiden kiireellisyyden vuoksi on välttämätöntä. Komissiolle ja muille jäsenvaltioille on ilmoitettava tällaisista toimenpiteistä viimeistään niiden tullessa voimaan. Komissio päättää rahapoliittista komiteaa ja keskuspankkien pääjohtajien komiteaa kuultuaan, saako jäsenvaltio edelleen soveltaa toimenpiteitä vai onko sen muutettava niitä tai poistettava ne.
3. Neuvosto voi määräenemmistöllä kumota komission 1 ja 2 kohdan nojalla tekemän päätöksen tai muuttaa sitä.
4. Tässä artiklassa tarkoitettujen suojatoimenpiteiden soveltamisaika ei saa olla kuutta kuukautta pidempi.
5. Neuvosto tutkii 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä komission antaman kertomuksen perusteella sekä rahapoliittisen komitean ja keskuspankkien pääjohtajien komitean annettua lausuntonsa asiasta, vastaavatko tämän artiklan säännökset periaatteiltaan ja yksityiskohdiltaan edelleen niitä tarpeita, joiden takia ne on annettu.
4 artikla
Tämä direktiivi ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta toteuttaa kaikki sellaiset toimenpiteet, jotka ovat tarpeen muun muassa verotusta ja rahoituslaitosten toiminnan vakauden valvontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien ja asetusten rikkomisen estämiseksi, tai määrätä pääomanliikkeitä koskevasta ilmoitusmenettelystä hallinnollisten tai tilastollisten tietojen saamiseksi.
Kyseisten toimenpiteiden ja menettelytapojen soveltaminen ei saa estää yhteisön oikeuden mukaisesti tapahtuvia pääomanliikkeitä.
5 artikla
Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan osalta vuoden 1985 liittymisasiakirjan säännösten soveltamisalasta on pääomanliikkeitä koskevilta osin säädetty liitteessä III noudattaen liitteessä I olevaa pääomanliikkeiden nimikkeistöä.
6 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1990. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Jäsenvaltioiden on myös annettava tiedoksi mahdolliset uudet toimenpiteet tai liitteessä I lueteltuja pääomanliikkeitä koskevien säännösten muutokset niiden voimaantuloon mennessä.
2. Espanjan kuningaskunta ja Portugalin tasavalta, siltä osin kuin vuoden 1985 liittymisasiakirjan 61 P66 ja 222 P232 artiklasta ei näiden kahden jäsenvaltion osalta muuta johdu, sekä Helleenien tasavalta ja Irlanti voivat väliaikaisesti jatkaa liitteessä IV lueteltujen pääomanliikkeitä koskevien rajoitusten soveltamista noudattaen kyseisessä liitteessä säädettyjä edellytyksiä ja määräaikoja.
Jos Portugalin tasavalta tai Helleenien tasavalta katsoo ennen liitteessä IV olevissa III ja IV luetteloissa pääomanliikkeiden vapauttamiselle säädetyn määräajan päättymistä, ettei se, erityisesti maksutasevaikeuksiensa tai kansallisen rahoitusjärjestelmän riittämättömän mukautumisen takia, voi jatkaa pääomanliikkeiden vapauttamista, komissio jommankumman jäsenvaltion pyynnöstä yhteistyössä rahapoliittisen komitean kanssa tutkii kyseisen jäsenvaltion taloudellisen ja rahoitustilanteen. Tutkimuksen tuloksen perusteella komissio ehdottaa neuvostolle kaikkien tai joidenkin edellä tarkoitettujen pääomanliikkeiden vapauttamiselle säädettyjen määräaikojen pidentämistä. Tällainen pidentäminen saa olla enintään kolme vuotta. Neuvosto tekee päätöksen perustamissopimuksen 69 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti.
3. Belgian kuningaskunta ja Luxemburgin suurherttuakunta voivat väliaikaisesti jatkaa valuutan kaksikurssijärjestelmän soveltamista liitteessä V säädetyin edellytyksin ja siinä säädettyjä määräaikoja noudattaen.
4. Vapaa-ajan asunnon ostamista koskevan kansallisen lainsäädännön voimassaoloa voidaan jatkaa, kunnes neuvosto hyväksyy tätä koskevia uusia säännöksiä perustamissopimuksen 69 artiklan mukaisesti. Tämä säännös ei vaikuta muiden yhteisön lainsäädäntöön kuuluvien säännösten soveltamiseen.
5. Komissio tekee viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1988 neuvostolle ehdotukset erilaisista kansallisista talletusten verotusjärjestelmistä ja niiden soveltamisen valvontajärjestelmistä aiheutuvien vääristymien, veron kiertämisen ja veron välttämisen vaaran poistamiseksi tai vähentämiseksi.
Neuvosto ottaa kantaa näihin komission ehdotuksiin viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1989. Perustamissopimuksen mukaisesti yhteisön verosäännökset on annettava yksimielisesti.
7 artikla
1. Jäsenvaltioiden on pyrittävä vapauttamaan pääomanliikkeisiin liittyvät valuutansiirrot kolmansiin maihin ja kolmansista maista yhtä laajalti kuin jäsenvaltioissa asuvien keskinäiset valuuttatoimet, jollei muualla tässä direktiivissä säädetystä muuta johdu.
Ensimmäisen alakohdan säännökset eivät estä soveltamasta suhteessa kolmansiin maihin kotimaisia sääntöjä tai yhteisön lainsäädäntöä, erityisesti sellaisia vastavuoroisuusehtoja, jotka koskevat sijoittautumista, rahoituspalvelujen tarjoamista ja arvopapereiden hyväksymistä pääomamarkkinoille.
2. Jos laajat lyhytaikaiset pääomanliikkeet kolmansiin maihin tai kolmansista maista aiheuttavat vakavaa häiriötä kaikkien tai joidenkin jäsenvaltioiden raha- tai rahoitusmarkkinoiden sisäisessä tai ulkoisessa tilanteessa taikka rasittavat vakavasti valuutanvaihtosuhteita yhteisössä tai yhteisön ja kolmansien maiden välillä, jäsenvaltioiden on neuvoteltava keskenään toimenpiteistä ongelmien ratkaisemiseksi. Nämä neuvottelut käydään komission tai jäsenvaltion aloitteesta keskuspankkien pääjohtajien komiteassa ja rahapoliittisessa komiteassa.
8 artikla
Rahapoliittinen komitea tutkii vähintään kerran vuodessa, miten pääomien vapaa liikkuvuus on toteutunut tämän direktiivin soveltamisen tuloksena. Tutkinta käsittää sellaiset luoton sekä rahoitus- ja rahamarkkinoiden kotimaista sääntelyä kos- kevat toimenpiteet, jotka voivat erityisesti vaikuttaa kansainvälisiin pääomanliikkeisiin ja kaikkiin muihin tähän direktiiviin liittyviin tekijöihin. Komitea antaa komissiolle kertomuksen tutkinnan tuloksista.
9 artikla
Kumotaan ensimmäinen direktiivi 11 päivältä toukokuuta 1960, ja direktiivi 72/156/ETY 1 päivästä heinäkuuta 1990 alkaen.
10 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 24 päivänä kesäkuuta 1988.