EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS BESLUTNING Nr. 888/98/EF af 30. marts 1998 om et fællesskabshandlingsprogram til forbedring af afgiftssystemerne i det indre marked (Fiscalis-programmet)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I det indre marked er den faktiske, ensartede og effektive anvendelse af fællesskabsretten af væsentlig betydning for afgiftssystemerne, navnlig for at beskytte medlemsstaternes og Fællesskabets finansielle interesser gennem bekæmpelse af svig og afgiftsunddragelse samt for at undgå konkurrencefordrejninger og for yderligere at nedbringe byrderne for såvel administrationer som skatteborgere;
(2) Fællesskabet og medlemsstaterne har et fælles ansvar for at sikre denne faktiske, ensartede og effektive anvendelse af fællesskabsretten; selv om medlemsstaterne rent ressourcemæssigt har det største ansvar, er det en væsentlig opgave for Fællesskabet at tilvejebringe en passende infrastruktur og skabe den nødvendige tilskyndelse;
(3) et indgående fælles kendskab til fællesskabsretten og dens anvendelse i medlemsstaterne blandt embedsmændene i afgiftsadministrationerne udgør en væsentlig forudsætning for en ensartet anvendelse heraf; dette kan kun opnås gennem en effektiv grund- og videreuddannelse i medlemsstaterne; det er hensigtsmæssigt med en supplerende fællesskabsindsats for at koordinere og fremme denne form for uddannelse;
(4) et effektivt, reelt og omfattende samarbejde mellem medlemsstaterne og mellem disse og Kommissionen er af stor betydning for en korrekt anvendelse af afgiftssystemerne i det indre marked; etablering af en infrastruktur for kommunikation og informationsudveksling på fællesskabsplan er af afgørende betydning for at nå dette mål; gennem tilskyndelse fra Fællesskabets side bliver det lettere at udbygge samarbejdet i tilstrækkeligt omfang;
(5) en yderligere forbedring af de administrative procedurer er af væsentlig betydning for en korrekt anvendelse af afgiftssystemerne i det indre marked; selv om ansvaret herfor først og fremmest ligger hos medlemsstaterne, er der behov for en supplerende indsats på fællesskabsplan for at koordinere og fremme denne forbedring;
(6) det er ikke muligt for medlemsstaterne at opfylde samtlige mål for de foranstaltninger, som er omfattet af denne beslutning, og i overensstemmelse med subsidiaritets- og proportionalitetsprincipperne, jf. traktatens artikel 3B, kan de opstillede mål derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan, og denne beslutning går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål;
(7) erfaringerne fra systemerne for informationsudveksling på fællesskabsplan om afgifter og især moms (VIES), som omhandlet i Rådets forordning (EØF) nr. 218/92 af 27. januar 1992 om administrativt samarbejde inden for området indirekte skatter (moms) (4), har vist, at informationsteknologien kan anvendes til at sikre indtægter og samtidig reducere den administrative arbejdsbyrde til et minimum; disse systemer har vist sig at være vigtige samarbejdsredskaber og har tillige tilskyndet medlemsstaterne til at udbygge deres samarbejde;
(8) der bør indføres kommunikations- og informationsudvekslingssystemer, og driften af dem bør sikres i takt med afgiftssystemernes udvikling og behovet for at sikre yderligere samarbejde;
(9) Fællesskabets erfaringer med det program, der blev indført ved Rådets beslutning 93/588/EØF af 29. oktober 1993 om vedtagelse af et fællesskabshandlingsprogram for faglig uddannelse af embedsmænd i afgiftsadministrationerne (Matthaeus-Tax) (5), og med de multilaterale kontrolforanstaltninger har vist, at udvekslinger, seminarer og multilaterale kontrolforanstaltninger kan bidrage til at opfylde programmets mål, idet de giver embedsmænd fra forskellige administrationer mulighed for at mødes i en arbejdssammenhæng; sådanne aktiviteter bør derfor videreføres;
(10) seminarerne udgør en ideel ramme for udveksling af idéer mellem embedsmænd fra de nationale administrationer, Kommissionens repræsentanter og om nødvendigt andre eksperter på afgiftsområdet; i løbet af sådanne seminarer kan der fremkomme forslag, som kan forbedre de gældende retsinstrumenter og lette samarbejdet mellem administrationerne om at skabe en konvergerende udvikling af de nationale afgiftssystemer;
(11) erfaringerne med Matthaeus-Tax-programmet har vist, at det gennem koordineret udformning og gennemførelse af et fælles uddannelsesprogram som det, der blev indført ved Kommissionens beslutning 95/279/EF af 12. juli 1995 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets beslutning 93/588/EØF om vedtagelse af et fællesskabshandlingsprogram for faglig uddannelse af embedsmænd i afgiftsadministrationerne (6), blev muligt at opfylde dette programs målsætninger, navnlig ved at skabe større fælles kendskab til fællesskabsretten; uddannelsesprogrammerne bør videreudvikles på de områder, hvor Kommissionen og medlemsstaterne finder det relevant; medlemsstaterne bør derfor sørge for, at alle deres embedsmænd gennemgår en grunduddannelse og regelmæssigt gennemgår en videreuddannelse som fastlagt i de fælles uddannelsesprogrammer;
(12) tilstrækkelige sprogkundskaber blandt embedsmændene i afgiftsadministrationerne har vist sig at være af afgørende betydning for at lette samarbejdet; medlemsstaterne bør derfor tilbyde deres embedsmænd den nødvendige sprogundervisning;
(13) programmet bør være åbent for de associerede central- og østeuropæiske landes deltagelse; programmet bør ligeledes være åbent for Cyperns deltagelse;
(14) udgifterne til programmets finansiering bør deles mellem Fællesskabet og medlemsstaterne, og Fællesskabets finansielle bidrag bør opføres på De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (anden del, sektion III, Kommissionen);
(15) i denne beslutning fastlægges der for hele programmets varighed en finansieringsramme, der som omhandlet i punkt 1 i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens erklæring af 6. marts 1995 om optagelse af finansielle bestemmelser i retsakter (7) udgør det primære referencegrundlag for budgetmyndigheden inden for rammerne af den årlige budgetprocedure -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Fiscalis-programmet
Der indføres for perioden 1. januar 1998-31. december 2002 et flerårigt fællesskabshandlingsprogram (Fiscalis-programmet), i det følgende benævnt »programmet«, for at forbedre afgiftssystemernes virkemåde i det indre marked. Det omfatter de i artikel 4, 5 og 6 nævnte aktiviteter.
Artikel 2
Definitioner
I denne beslutning forstås ved:
a) »afgift«: indirekte skatter, som er omfattet af fællesskabsretten
b) »administration«: medlemsstaternes offentlige administrationer med ansvar for afgiftsområdet
c) »embedsmand«: en embedsmand i en administration med ansvar for anvendelsen af Fællesskabets eller medlemsstaternes retsregler, forskrifter eller procedurer inden for afgiftsområdet
d) »udveksling«: et arbejdsophold, som en embedsmand gennemfører i Fællesskabets interesse i en anden medlemsstats administration, i og som er tilrettelagt inden for rammerne af programmet
e) »multilateral kontrol«: indbyrdes samarbejde inden for Fællesskabets retlige rammer for samarbejde mellem mindst tre administrationer med henblik på at integrere og koordinere deres kontrol med afgiftspligtige personers afgiftsmæssige forpligtelser i de pågældende medlemsstater
f) »Fællesskabets retlige rammer for samarbejde«: samtlige fællesskabsforskrifter for gensidig bistand og administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne vedrørende afgifter.
Artikel 3
Målsætning
Programmet har til formål gennem en fællesskabsforanstaltning at støtte medlemsstaternes bestræbelser på:
a) at sikre, at embedsmændene får et indgående fælles kendskab til fællesskabsretten, navnlig på afgiftsområdet, og dens gennemførelse i medlemsstaterne
b) at sikre et reelt, effektivt og omfattende samarbejde mellem medlemsstaterne og mellem disse og Kommissionen
c) at sikre kontinuerlig forbedring af administrative procedurer under hensyntagen til administrationernes og skatteborgernes behov ved at udvikle og formidle god administrativ praksis.
Artikel 4
Kommunikations- og informationsudvekslingssystemer, håndbøger og vejledninger
1. Kommissionen og medlemsstaterne sikrer, at de eksisterende kommunikations- og informationsudvekslingssystemer, håndbøger og vejledninger, som de anser for nødvendige, kan anvendes på tilfredsstillende måde. De indfører sådanne nye kommunikations- og informationsudvekslingssystemer, håndbøger og vejledninger, som de anser for nødvendige, og sørger for, at disse kan anvendes på tilfredsstillende måde.
2. Fællesskabselementerne i kommunikations- og informationsudvekslingssystemerne omfatter udstyr, programmel og nettilslutninger, der skal være fælles for samtlige medlemsstater for at sikre systemernes sammenkobling og interoperabilitet, hvad enten disse er installeret hos Kommissionen (eller en udpeget underleverandør) eller hos medlemsstaterne (eller en udpeget underleverandør).
3. De nationale elementer i kommunikations- og informationsudvekslingssystemerne omfatter nationale databaser, som udgør en del af systemerne, nettilslutninger mellem fællesskabselementerne og de nationale elementer samt det programmel og maskinel, som hver medlemsstat måtte anse for hensigtsmæssig for at få det fulde udbytte af systemerne overalt i deres administration.
Artikel 5
Udvekslinger, seminarer og multilaterale kontrolforanstaltninger
1. Kommissionen og medlemsstaterne tilrettelægger udvekslinger af embedsmænd. Udvekslingerne kan være af forskellig varighed alt efter behov, dog ikke over seks måneder. Hver udveksling målrettes mod et særligt arbejdsområde og forberedes i tilstrækkelig god tid og evalueres efterfølgende af de pågældende embedsmænd og administrationer.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til, at de udvekslede embedsmænd kan deltage effektivt i arbejdet i værtsadministrationen; med henblik herpå skal de være bemyndiget til at udføre de opgaver, der svarer til de funktioner, der tildeles dem af værtsadministrationen i overensstemmelse med landets retsorden.
I udvekslingsperioden sidestilles den udvekslede embedsmands civilretlige ansvar i forbindelse med udøvelsen af hans opgaver med værtsmyndighedens nationale embedsmænds. De udvekslede embedsmænd er underlagt samme regler for tavshedspligt som de nationale embedsmænd.
2. Kommissionen og medlemsstaterne tilrettelægger seminarer med deltagelse af embedsmænd fra administrationerne, repræsentanter for Kommissionen og om nødvendigt andre eksperter på afgiftsområdet.
3. Kommissionen og medlemsstaterne kan på forsøgsbasis i det i artikel 11 omhandlede udvalg blandt de former for multilateral kontrol, som medlemsstaterne tilrettelægger inden for Fællesskabets retlige rammer for samarbejde, vælge dem, hvis omkostninger afholdes af Fællesskabet i henhold til artikel 8. De deltagende medlemsstater fremsender deres rapporter og evalueringer angående disse former for kontrol til Kommissionen og til medlemsstaterne.
Artikel 6
Fælles uddannelsesinitiativ
1. For at fremme samarbejdet mellem deres uddannelsesinstitutioner og embedsmændene med ansvar for uddannelsen på afgiftsområdet i administrationerne skal medlemsstaterne i samarbejde med Kommissionen
a) udvikle de eksisterende uddannelsesprogrammer og om nødvendigt udarbejde nye programmer med henblik på at etablere en fælles uddannelseskerne for embedsmænd, således at disse kan erhverve de nødvendige fælles faglige færdigheder og kundskaber
b) åbne de uddannelseskurser på afgiftsområdet, som medlemsstaterne tilbyder deres egne embedsmænd, for embedsmænd fra alle medlemsstater, når det er hensigtsmæssigt
c) udvikle de nødvendige fælles værktøjer for uddannelse på afgiftsområdet, herunder hjælpemidler til brug i sprogundervisningen.
2. Medlemsstaterne sikrer, at deres embedsmænd får den nødvendige grundlæggende uddannelse og regelmæssige videreuddannelse med henblik på erhvervelse af de fælles faglige færdigheder og kundskaber i overensstemmelse med de fælles uddannelsesprogrammer samt den sprogundervisning, som er nødvendig for, at embedsmændene kan tilegne sig tilstrækkelige sprogkundskaber. I overensstemmelse med artikel 12, stk. 2, underretter de Kommissionen om indholdet og omfanget af den uddannelse, de tilbyder deres embedsmænd.
Artikel 7
De associerede landes deltagelse
Programmet er åbent for de associerede central- og østeuropæiske landes deltagelse i overensstemmelse med de betingelser, der er fastlagt i Europaaftalerne eller i tillægsprotokollerne hertil om deres deltagelse i fællesskabsprogrammer, og i den udstrækning fællesskabsretten på afgiftsområdet tillader det. Programmet er ligeledes åbent for Cyperns deltagelse, i den udstrækning fællesskabsretten på afgiftsområdet tillader det.
Artikel 8
Udgifter
1. Udgifterne til gennemførelsen af programmet fordeles mellem Fællesskabet og medlemsstaterne som fastlagt i stk. 2 og 3.
2. Fællesskabet afholder følgende udgifter:
a) rejse- og opholdsudgifterne for embedsmænd, der i en anden medlemsstat deltager i de aktiviteter, der er omhandlet i artikel 5, rejse- og opholdsudgifterne for de andre afgiftseksperter, der deltager i de seminarer, der er omhandlet i artikel 5, stk. 2, samt de omkostninger, der er forbundet med afholdelsen af disse seminarer
b) de omkostninger, der er forbundet med udformningen af de værktøjer for uddannelse på afgiftsområdet, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra c), og af de håndbøger og vejledninger, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1
c) omkostningerne ved udformning, indkøb, installering og vedligeholdelse af fællesskabselementerne i de kommunikations- og informationsudvekslingssystemer, der er omhandlet i artikel 4, stk. 2, og omkostningerne ved den daglige drift af de fællesskabselementer, som er installeret hos Kommissionen (eller en udpeget underleverandør)
d) udgifter til eventuelt nødvendige eksterne undersøgelser af programmets virkninger, under iagttagelse af oplysningernes fortrolighed.
3. Medlemsstaterne afholder følgende udgifter:
a) de omkostninger, der er forbundet med den grund- og videreuddannelse og den sprogundervisning, som de tilbyder deres embedsmænd, som omhandlet i artikel 6. Medlemsstaterne afholder omkostningerne i forbindelse med deres embedsmænds deltagelse i eventuelle yderligere aktiviteter, der tilrettelægges inden for rammerne af artikel 5, ud over de omkostninger, der afholdes af Fællesskabet
b) de omkostninger, der er forbundet med indførelsen og driften af de nationale elementer, der indgår i de kommunikations- og informationsudvekslingssystemer, der er omhandlet i artikel 4, stk. 3, og omkostningerne ved den daglige drift af de af systemernes fællesskabselementer, som er installeret hos medlemsstaterne (eller en udpeget underleverandør).
Artikel 9
Finansieringsramme
Finansieringsrammen for gennemførelsen af dette program er for perioden 1. januar 1998-31. december 2002 fastlagt til 40 mio. ECU. De årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for rammerne af de finansielle overslag.
Artikel 10
Gennemførelsesbestemmelser
De foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelsen af dette program, vedtages af Kommissionen efter proceduren i artikel 11. Gennemførelsesforanstaltningerne berører ikke fællesskabsbestemmelserne vedrørende opkrævning og kontrol eller vedrørende administrativt samarbejde og gensidig bistand på afgiftsområdet.
Artikel 11
Udvalg
1. Kommissionen bistås af Det Stående Udvalg vedrørende Administrativt Samarbejde inden for området indirekte skatter, der er nedsat ved artikel 10 i forordning (EØF) nr. 218/92.
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2. Ved afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager foranstaltningerne, der straks finder anvendelse.
b) Er foranstaltningerne ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, underretter Kommissionen dog straks Rådet om dem. I så fald:
- udsætter Kommissionen gennemførelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i et tidsrum på tre måneder regnet fra datoen for underretningen
- kan Rådet med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for det tidsrum, der er nævnt i første led.
4. Foruden de i artikel 10 nævnte foranstaltninger behandler udvalget spørgsmål, som forelægges af formanden, enten på eget initiativ eller på anmodning af repræsentanten for en medlemsstat, og som vedrører anvendelsen af denne beslutning.
Artikel 12
Evaluering
1. Programmet evalueres løbende af Kommissionen og medlemsstaterne i fællesskab. Evalueringen sker på grundlag af de beretninger, der er omhandlet i stk. 2 og 3.
2. Medlemsstaterne fremsender følgende til Kommissionen:
a) senest den 30. juni 2000 en foreløbig beretning, og
b) senest den 31. december 2002 en endelig beretning om programmets gennemførelse og virkninger.
3. Kommissionen forelægger følgende for Europa-Parlamentet og Rådet:
a) senest den 30. juni 2001 på grundlag af medlemsstaternes foreløbige beretninger en meddelelse om, hvorvidt programmet bør videreføres, i givet fald ledsaget af et forslag hertil, og
b) senest den 30. juni 2003 en endelig beretning om programmets gennemførelse og virkninger.
Beretningerne tilsendes ligeledes Det Økonomiske og Sociale Udvalg samt Regionsudvalget til orientering.
Artikel 13
Ikrafttræden
Denne beslutning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne beslutning anvendes fra den 1. januar 1998.
Artikel 14
Adressater
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. marts 1998.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 888/98/EY,
tehty 30 päivänä maaliskuuta 1998,
sisämarkkinoiden välillisen verotuksen järjestelmiä vahvistavan yhteisön toimintaohjelman (FISCALIS-ohjelma) hyväksymisestä
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattavat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä (3),
sekä katsovat, että
(1) yhteisön lainsäädännön tuloksellinen, yhdenmukainen ja tehokas soveltaminen on välttämätöntä välillisen verotuksen järjestelmien toimivuudelle sisämarkkinoilla, erityisesti jäsenvaltioiden ja yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi torjumalla veropetoksia ja veronkiertoa, kilpailun vääristymien välttämiseksi sekä viranomaisten ja veronmaksajien rasittamisen vähentämiseksi,
(2) yhteisö on yhdessä jäsenvaltioiden kanssa vastuussa yhteisön lainsäädännön tuloksellisesta, yhdenmukaisesta ja tehokkaasta soveltamisesta; vaikka jäsenvaltiot kantavat suurimman osan vastuusta voimavarojen osalta, yhteisön merkittävänä tehtävänä on perusrakenteiden ja tarvittavien kannustinten luominen,
(3) yhteisöoikeuden yhdenmukainen soveltaminen edellyttää välillisestä verotuksesta vastaavilta virkamiehiltä tätä oikeutta ja sen jäsenvaltioissa tapahtuvaa täytäntöönpanoa koskevaa yhtenäistä korkeatasoista tuntemusta; tämä tuntemuksen taso voidaan saavuttaa vain jäsenvaltioiden antaman tehokkaan ammatillisen perus- ja jatkokoulutuksen ansiosta; yhteisön täydentävät toimet ovat hyödyllisiä tällaisen koulutuksen yhteensovittamiseksi ja siihen kannustamiseksi,
(4) tuloksellinen, tehokas ja laaja-alainen yhteistyö jäsenvaltioiden kesken sekä niiden ja komission välillä on tärkeää välillisen verotuksen järjestelmien toimivuudelle sisämarkkinoilla; yhteisön viestinnän ja tietojen vaihdon perusrakenne on välttämätön tämän tavoitteen saavuttamiseksi; yhteisön aloite helpottaa riittäväntasoisen yhteistyön aikaansaamista,
(5) hallinnollisten menettelyjen jatkuva parantaminen on olennaisen tärkeää välillisen verotuksen järjestelmien toimivuudelle sisämarkkinoilla; vaikka jäsenvaltioilla onkin ensisijainen vastuu näistä menettelyistä, yhteisön täydentäviä toimia tarvitaan tämän parantamisen yhteensovittamiseksi ja edistämiseksi,
(6) perustamissopimuksen 3 b artiklassa esitettyjen toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot eivät siten voi riittävällä tavalla toteuttaa kaikkia tässä päätöksessä säädettyjen toimenpiteiden tavoitteita ja ne voidaan tämän vuoksi toteuttaa paremmin yhteisön tasolla eikä tässä päätöksessä ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tarkoituksen saavuttamiseksi,
(7) välillisen verotuksen tietojenvaihtojärjestelmien ja erityisesti 27 päivänä tammikuuta 1992 hallinnollisesta yhteistyöstä välillisen verotuksen (ALV) alalla annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 218/92 (4) tarkoitetun arvonlisäveron alan tietojenvaihtojärjestelmän (VIES) toiminnasta yhteisön tasolla saadut kokemukset ovat osoittaneet tietotekniikan merkityksen tulojen turvaamisessa ja toisaalta hallinnon mahdollisimman vähäisessä kuormittamisessa; tietojenvaihtojärjestelmät ovat osoittautuneet välttämättömiksi yhteistyön välineiksi, jotka ovat myös edistäneet yhteistyön lisäämistä jäsenvaltioiden välillä,
(8) olisi luotava viestinnän ja tietojenvaihdon järjestelmät ja varmistettava niiden toiminta yhteistyön jatkumisen varmistamiseksi välillisen verotuksen tarpeiden kehittyessä,
(9) yhteisön saama kokemus 29 päivänä lokakuuta 1993 välillisestä verotuksesta vastaavien virkamiesten ammatillista koulutusta koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta (Matthaeus-Tax) tehdyllä neuvoston päätöksellä 93/588/ETY (5) perustetusta ohjelmasta ja monenvälisten valvontatoimien järjestämisestä on osoittanut, että vaihdoilla, seminaareilla ja monenvälisillä valvontatoimilla, joissa eri kansallisten hallintojen virkamiehet saatetaan tekemään ammatillista yhteistyötä, voidaan saavuttaa ohjelman tavoitteet; näitä toimia on siksi jatkettava,
(10) seminaarit tarjoavat ihanteellisen tilaisuuden kansallisten hallintojen virkamiesten, komission edustajien ja tarvittaessa muiden välillisen verotuksen asiantuntijoiden väliseen ajatusten vaihtoon; seminaareissa voidaan tehdä ehdotuksia voimassa olevien oikeudellisten välineiden parantamisesta ja hallintojen välisen yhteistyön helpottamisesta, jotta välillistä verotusta koskevia kansallisia järjestelmiä voidaan kehittää samansuuntaisesti,
(11) Matthaeus-Tax -ohjelmasta saatu kokemus on osoittanut, että välillisestä verotuksesta vastaavien virkamiesten ammatillista koulutusta koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta tehdyn neuvoston päätöksen 93/588/ETY soveltamista koskevien tiettyjen määräysten vahvistamisesta 12 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyllä komission päätöksellä 95/279/EY (6) perustetun kaltaisen yhteisen ammatillisen koulutuksen ohjelman yhteensovitetun kehittämisen ja toteuttamisen avulla voidaan saavuttaa tämän ohjelman tavoitteet erityisesti nostamalla yhteisöoikeuden tuntemuksen yleistä tasoa; koulutusohjelmia olisi kehitettävä edelleen komission ja jäsenvaltioiden määritettävillä aloilla; tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kaikki niiden virkamiehet saavat yhteisissä ammatillisen koulutuksen ohjelmissa määritellyn peruskoulutuksen ja määriteltyä säännöllistä jatkokoulutusta,
(12) välillisestä verotuksesta vastaavien virkamiesten riittävä kielitaito on osoittautunut välttämättömäksi yhteistyön helpottamiseksi; jäsenvaltioiden on sen vuoksi annettava virkamiehilleen tarpeellinen kielikoulutus,
(13) Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneilla mailla olisi oltava mahdollisuus osallistua ohjelmaan; myös Kyproksella olisi oltava mahdollisuus osallistua ohjelmaan,
(14) yhteisön ja jäsenvaltioiden olisi jaettava ohjelman rahoittaminen ja yhteisön osuus olisi rahoitettava Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta (toinen osa, pääluokka III, komissio), ja
(15) tällä päätöksellä vahvistetaan ohjelman koko kestoajaksi rahoituspuitteet, jotka muodostavat budjettivallan käyttäjälle varainhoitoa koskevien säännösten sisällyttämisestä säädöksiin 6 päivänä maaliskuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission julistuksen (7) 1 kohdassa tarkoitetun ensisijaisen ohjeen vuosittaisen talousarviomenettelyn yhteydessä,
OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
FISCALIS-ohjelma
Perustetaan monivuotinen yhteisön toimintaohjelma (FISCALIS-ohjelma), jäljempänä "ohjelma", 1 päivän tammikuuta 1998 ja 31 päivän joulukuuta 2002 väliseksi ajanjaksoksi vahvistamaan välillisen verotuksen järjestelmien toimivuutta sisämarkkinoilla. Ohjelma käsittää 4, 5 ja 6 artiklassa tarkoitetut toiminta-alat.
2 artikla
Määritelmät
Tässä päätöksessä tarkoitetaan
a) "välillisellä verotuksella" yhteisön lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvia välillisiä veroja,
b) "hallinnolla" välillisestä verotuksesta vastaavia jäsenvaltioiden viranomaisia,
c) "virkamiehellä" hallinnon virkamiestä, jonka tehtävänä on välillistä verotusta koskevien yhteisön tai jäsenvaltioiden oikeuden, säännösten ja menettelyjen soveltaminen,
d) "vaihdolla" ohjelman mukaisesti järjestettyä yhteisön edun mukaista virkamiehen suorittamaa työvierailua toisen jäsenvaltion hallinnossa,
e) "monenvälisillä valvontatoimilla" yhteistyötä koskevan yhteisöoikeudellisen kehyksen mukaista vähintään kolmen hallinnon yhteistyötä niiden sellaisiin verovelvollisiin, jotka ovat velvollisia maksamaan välillisiä veroja kyseisissä jäsenvaltioissa, kohdistamien valvontatoimien yhdistämiseksi ja yhteensovittamiseksi,
f) "yhteistyötä koskevalla yhteisöoikeudellisella kehyksellä" yhteisön lainsäädäntöä, joka koskee jäsenvaltioiden keskinäistä avunantoa ja hallinnollista yhteistyötä välillistä verotusta koskevissa asioissa.
3 artikla
Tavoitteet
Ohjelman tavoitteena on tukea yhteisön toimin jäsenvaltioiden pyrkimyksiä
a) saattaa virkamiesten tuntemus yhteisöoikeudesta erityisesti välillisen verotuksen alalla ja sen täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa yhteiselle korkealle tasolle,
b) taata tuloksellinen, tehokas ja laaja-alainen yhteistyö jäsenvaltioiden kesken sekä niiden ja komission välillä,
c) varmistaa hallinnollisten menettelyjen jatkuva parantaminen hallinnon ja veronmaksajien tarpeiden huomioon ottamiseksi kehittämällä ja levittämällä parhaita hallinnollisia käytänteitä.
4 artikla
Viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmät, käsikirjat ja oppaat
1. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat tarpeellisiksi katsomiensa olemassa olevien viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmien, käsikirjojen ja oppaiden toimivuuden. Ne luovat tarpeellisiksi katsomiaan uusia viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmiä, käsikirjoja ja oppaita ja ylläpitävät niiden toimivuuden.
2. Yhteisön vastuulla oleviin viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmien osiin kuuluvat sellaiset laitteistot, ohjelmistot ja verkkoyhteydet, joiden on oltava kaikille jäsenvaltioille yhteiset järjestelmien yhteenkytkettävyyden ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi, riippumatta siitä, asennetaanko ne tai onko ne asennettu komission (tai nimetyn alihankkijan) tiloihin vai jäsenvaltioiden (tai nimetyn alihankkijan) tiloihin.
3. Sellaisia viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmien osia, joista yhteisö ei vastaa, ovat näihin järjestelmiin kuuluvat kansalliset tietokannat, yhteisön vastuulla olevien osien ja muiden osien väliset verkkoyhteydet sekä ohjelmistot ja laitteistot, joita kukin jäsenvaltio pitää tarpeellisina voidakseen käyttää kyseisiä järjestelmiä täysipainoisesti koko hallinnossaan.
5 artikla
Vaihdot, seminaarit ja monenväliset valvontatoimet
1. Komissio ja jäsenvaltiot järjestävät virkamiesvaihtoja. Vaihtojen kesto voi vaihdella tapauksen mukaan, mutta se ei saa ylittää kuutta kuukautta. Jokaisen vaihdon on kohdistuttava määrättyyn työtehtävään, ja asianomaisten virkamiesten ja hallintojen on valmistauduttava siihen riittävästi ja arvioitava sitä jälkeenpäin.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimet, jotta vaihtoihin osallistuvat virkamiehet voivat osallistua vastaanottavan hallinnon toimintaan tuloksellisesti; tämän vuoksi vaihtoihin osallistuville virkamiehille on annettava valtuudet suorittaa niihin velvollisuuksiin liittyvät tehtävät, jotka vastaanottava hallinto uskoo heille oikeusjärjestyksensä mukaisesti.
Vaihdon, aikana virkamiehen siviilioikeudellinen vastuu tehtäviään suorittaessaan on samanlainen kuin vastaanottavan hallinnon kansallisten virkamiesten vastuu. Vaihtoon osallistuviin virkamiehiin sovelletaan samoja salassapitovelvollisuutta koskevia sääntöjä kuin kansallisiin virkamiehiin.
2. Komissio ja jäsenvaltiot järjestävät seminaareja, joihin osallistuu hallintojen virkamiehiä, komission edustajia ja tarvittaessa muita välillisen verotuksen asiantuntijoita.
3. Komissio ja jäsenvaltiot voivat kokeilutarkoituksessa valita 11 artiklassa tarkoitetussa komiteassa ne jäsenvaltioiden yhteistyötä koskevan yhteisöoikeudellisen kehyksen mukaisesti järjestämät monenväliset valvontatoimet, joiden kustannuksista yhteisö vastaa 8 artiklan mukaisesti. Osallistuvat jäsenvaltiot lähettävät valvontatoimia koskevat kertomukset ja arvioinnit komissiolle ja jäsenvaltioille.
6 artikla
Yhteinen koulutusaloite
1. Edistääkseen koulutusorganisaatioidensa ja välilliseen verotukseen liittyvästä koulutuksesta vastaavien hallintovirkamiestensä välistä jäsentynyttä yhteistyötä jäsenvaltiot yhteistyössä komission kanssa
a) kehittävät nykyisiä koulutusohjelmia ja tarvittaessa uusia ohjelmia yhteisen rungon luomiseksi virkamiesten koulutukselle siten, että virkamiehillä on mahdollisuus saada tarvittavat yhteiset ammatilliset taidot ja tiedot,
b) antavat tarpeen vaatiessa kaikkien jäsenmaiden virkamiesten osallistua omille virkamiehille järjestettyyn välillistä verotusta koskevaan koulutukseen,
c) kehittävät tarvittavat yhteiset välineet välillistä verotusta koskevaa koulutusta ja erityisesti kieltenopetusta varten.
2. Jäsenvaltiot pitävät huolen siitä, että niiden virkamiehet saavat tarvittavan, yhteisten koulutusohjelmien mukaisen perus- ja jatkokoulutuksen yhteisten ammatillisten taitojen ja tietojen saavuttamiseksi sekä tarpeellista kieltenopetusta riittävän kielitaidon saavuttamiseksi. Jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti virkamiehilleen antamansa koulutuksen sisällön ja laajuuden.
7 artikla
Assosioituneiden maiden osallistuminen
Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneet maat voivat osallistua ohjelmaan Eurooppa-sopimuksissa tai niiden osallistumista yhteisön ohjelmiin koskevissa lisäpöytäkirjoissa vahvistetuin edellytyksin ja siltä osin kuin välillistä verotusta koskeva yhteisön lainsäädäntö antaa tähän mahdollisuuden. Myös Kypros voi osallistua ohjelmaan siltä osin kuin välillistä verotusta koskeva yhteisön lainsäädäntö antaa tähän mahdollisuuden.
8 artikla
Kulut
1. Yhteisö ja jäsenvaltiot vastaavat yhdessä ohjelman täytäntöönpanon vaatimista kuluista jäljempänä 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
2. Yhteisö vastaa seuraavista kuluista:
a) 5 artiklassa tarkoitettuihin toimintoihin toisessa jäsenvaltiossa osallistuvien virkamiesten matka- ja oleskelukulut, 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin seminaareihin osallistuvien muiden välillisen verotuksen asiantuntijoiden matka- ja oleskelukulut sekä kyseisten seminaarien järjestämiseen liittyvät kulut,
b) 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen välillistä verotusta koskevan koulutuksen välineiden sekä 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen käsikirjojen ja oppaiden kehittämisestä aiheutuvat kulut,
c) 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmien yhteisön vastuulla olevien osien kehittämis-, hankinta-, asennus- ja ylläpitokulut ja komission (tai nimetyn alihankkijan) tiloihin asennettujen yhteisön vastuulla olevien osien jatkuvasta käytöstä aiheutuvat kulut.
d) kulut ohjelman vaikutusta koskevista tutkimuksista, jotka kolmas osapuoli tarvittaessa toteuttaa, taaten samalla tietojen luottamuksellisuuden.
3. Jäsenvaltiot vastaavat seuraavista kuluista:
a) 6 artiklan mukaiset virkamiestensä perus- ja jatkokoulutuskulut sekä kielikoulutuskulut. Jäsenvaltiot vastaavat kuluista, jotka liittyvät niiden virkamiesten osallistumiseen 5 artiklan mukaisesti mahdollisesti järjestettäviin ylimääräisiin toimintoihin ja joista yhteisö ei vastaa.
b) 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmien sellaisten osien, joista yhteisö ei vastaa, perustamiseen ja toimintaan liittyvät kulut ja niiden tiloihin (tai nimetyn alihankkijan tiloihin) asennettujen kyseisten järjestelmien yhteisön vastuulla olevien osien jatkuvasta käytöstä aiheutuvat kulut.
9 artikla
Rahoituspuitteet
Tämän ohjelman toteuttamiseen myönnetyt rahoituspuitteet 1 päivän tammikuuta 1998 ja 31 päivän joulukuuta 2002 väliselle ajanjaksolle vahvistetaan 40 miljoonaksi ecuksi. Budjettivallan käyttäjä hyväksyy vuosittaiset määrärahat rahoitusnäkymien rajoissa.
10 artikla
Täytäntöönpano
Komissio päättää tämän ohjelman toteuttamisen edellyttämistä toimenpiteistä 11 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. Täytäntöönpanotoimet eivät vaikuta yhteisön säännöksiin perimisestä ja valvonnasta sekä hallinnollisesta yhteistyöstä ja keskinäisestä avunannosta välillisen verotuksen alalla.
11 artikla
Komitea
1. Komissiota avustaa asetuksen (ETY) N:o 218/92 10 artiklalla perustettu välillisen verotuksen alan hallinnollisen yhteistyön pysyvä komitea.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. a) Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi.
b) Jos toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Tällöin:
- komissio lykkää päättämiensä toimenpiteiden soveltamista kolmella kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä,
- neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun ajan kuluessa.
4. Edellä 10 artiklassa mainittujen toimenpiteiden lisäksi komitea tarkastelee puheenjohtajansa joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä esille ottamia asioita, jotka koskevat tämän päätöksen täytäntöönpanoa.
12 artikla
Arviointi
1. Komissio ja jäsenvaltiot yhdessä arvioivat tätä ohjelmaa jatkuvasti. Arviointi suoritetaan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen kertomusten pohjalta.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle:
a) viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2000 välikertomus, ja
b) viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2002 lopullinen kertomus tämän ohjelman täytäntöönpanosta ja vaikutuksista.
3. Komission on annettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle:
a) viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2001 jäsenvaltioiden välikertomuksiin perustuva tiedonanto siitä, onko toivottavaa jatkaa tätä ohjelmaa, sekä tarvittaessa asianmukainen ehdotus, ja
b) viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2003 lopullinen kertomus tämän ohjelman täytäntöönpanosta ja vaikutuksesta.
Nämä kertomukset lähetetään myös tiedoksi talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle.
13 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan sinä päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Päätöstä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1998.
14 artikla
Vastaanottajat
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 30 päivänä maaliskuuta 1998.