RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1467/97
af 7. juli 1997
om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 104 C, stk. 14, andet afsnit,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Monetære Institut, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det er nødvendigt at fremskynde og afklare gennemførelsen af den procedure i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er fastsat i traktatens artikel 104 C for at imødegå uforholdsmæssigt store offentlige underskud og fremme en hurtig korrektion, hvis de alligevel opstår; denne forordnings bestemmelser, som har ovennævnte formål og er vedtaget i henhold til artikel 104 C, stk. 14, andet afsnit, udgør sammen med bestemmelserne i protokol nr. 5 til traktaten et nyt integreret regelsæt til gennemførelse af artikel 104 C;
(2)
stabilitets- og vækstpagten bygger på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til styrkelse af forudsætningerne for prisstabilitet og for en stærk og bæredygtig vækst, der bidrager til øget beskæftigelse;
(3)
stabilitets- og vækstpagten består af denne forordning, af Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 (3), som har til formål at styrke overvågningen af budgetstillinger samt at overvåge og samordne økonomiske politikker, og af Det Europæiske Råds resolution af 17. juni 1997 om stabilitets- og vækstpagten (4), hvori der i overensstemmelse med artikel D i traktaten om Den Europæiske Union fastlægges klare politiske retningslinjer med henblik på at gennemføre stabilitets- og vækstpagten strengt og rettidigt og især at tilslutte sig den mellemfristede målsætning om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud, som alle medlemsstaterne har givet tilsagn om, samt at foretage de budgetkorrigerende indgreb, de skønner påkrævede for at opfylde målene i deres stabilitets- og konvergensprogrammer, så snart de råder over information, der indikerer en faktisk eller forventet væsentlig afvigelse fra denne mellemfristede budgetmålsætning;
(4)
i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) har medlemsstaterne i henhold til traktatens artikel 104 C en klar traktatfæstet forpligtelse til at undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud; i henhold til nr. 5 i protokol nr. 11 til traktaten finder artikel 104 C, stk. 1, 9 og 11, ikke anvendelse på Det Forenede Kongerige, medmindre det går over til tredje fase; den i artikel 109 E, stk. 4, fastsatte forpligtelse til at bestræbe sig på at undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud gælder dog fortsat for Det Forenede Kongerige;
(5)
under henvisning til nr. 1 i protokol nr. 12 til traktaten har Danmark inden for rammerne af Edinburgh-beslutningen af 12. december 1992 meddelt, at det ikke vil deltage i tredje fase; i overensstemmelse med nr. 2 i nævnte protokol gælder artikel 104 C, stk. 9 og 11, derfor ikke for Danmark;
(6)
i tredje fase af ØMU'en er medlemsstaterne fortsat ansvarlige for deres nationale budgetpolitik inden for traktatens bestemmelser; medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at opfylde deres forpligtelser i overensstemmelse med traktatens bestemmelser;
(7)
efterlevelse af den mellemfristede målsætning om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud, som alle medlemsstaterne har givet tilsagn om, medvirker til at skabe de rette forudsætninger for prisstabilitet og varig vækst, der bidrager til øget beskæftigelse i samtlige medlemsstater, og giver dem mulighed for at klare normale konjunkturudsving, samtidig med at de holder underskuddet på deres offentlige finanser inden for referenceværdien på 3 % af BNP;
(8)
for at ØMU'en kan fungere tilfredsstillende, er det nødvendigt, at konvergensen af den økonomiske og budgetmæssige udvikling i de medlemsstater, der har indført den fælles valuta, i det følgende benævnt »deltagende medlemsstater«, er stabil og holdbar; budgetdisciplin er nødvendig i tredje fase af ØMU'en for at sikre prisstabilitet;
(9)
i henhold til artikel 109 K, stk. 3, gælder artikel 104 C, stk. 9 og 11, kun for de deltagende medlemsstater;
(10)
det er nødvendigt at definere begrebet en exceptionel og midlertidig overskridelse af referenceværdien som omhandlet i artikel 104 C, stk. 2, litra a); Rådet bør i denne forbindelse bl. a. tage hensyn til Kommissionens flerårige budgetprognose;
(11)
i en kommissionsrapport efter artikel 104 C, stk. 3, skal der ligeledes tages hensyn til, om det offentlige underskud overstiger de offentlige investeringsudgifter, og til alle andre relevante faktorer, herunder medlemsstatens økonomiske situation og budgetsituation på mellemlang sigt;
(12)
der er behov for at fastlægge tidsfrister for gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud for at sikre, at den gennemføres hurtigt og effektivt; det er i denne sammenhæng nødvendigt at tage hensyn til, at Det Forenede Kongeriges finansår ikke falder sammen med kalenderåret;
(13)
der er behov at specificere, hvordan de i artikel 104 C omhandlede sanktioner kan pålægges med henblik på at sikre en effektiv gennemførelse af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud;
(14)
styrket overvågning i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 og Kommissionens overvågning af budgetsituationen i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 2, skulle fremme en effektiv og hurtig gennemførelse af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud;
(15)
såfremt en deltagende medlemsstat undlader at træffe virkningsfulde foranstaltninger for at korrigere et uforholdsmæssigt stort underskud, skulle en samlet periode på højst ti måneder fra indberetningstidspunktet for de tal, der angiver eksistensen af et uforholdsmæssigt stort underskud, til det i givet fald besluttes at pålægge sanktioner, på baggrund af ovenstående være både realistisk og hensigtsmæssig for at lægge pres på den pågældende deltagende medlemsstat, for at den træffer sådanne foranstaltninger; hvis proceduren således indledes i marts, vil det i givet fald føre til sanktioner i det kalenderår, hvor proceduren indledtes;
(16)
den pågældende medlemsstat burde have forudset Rådets henstilling om at korrigere et uforholdsmæssigt stort underskud eller de senere trin i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, da medlemsstaten vil have været advaret om forholdet; et uforholdsmæssigt stort underskud er en så alvorlig situation i tredje fase, at det kræver en hurtig indsats fra alle involverede;
(17)
det er hensigtsmæssigt at suspendere proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, hvis den pågældende medlemsstat træffer passende foranstaltninger til opfølgning af en henstilling efter artikel 104 C, stk. 7, eller et pålæg efter artikel 104 C, stk. 9, for at tilskynde medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger i overensstemmelse hermed; den periode, hvor proceduren suspenderes, bør ikke medregnes i den periode på højst ti måneder mellem indberetningstidspunktet, der angiver eksistensen af et uforholdsmæssigt stort underskud, og pålæggelsen af sanktioner; det er hensigtsmæssigt straks at genoptage den suspenderede procedure, hvis de påtænkte foranstaltninger ikke iværksættes, eller hvis de iværksatte foranstaltninger viser sig at være utilstrækkelige;
(18)
for at sikre, at proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud i tilstrækkelig grad virker imødegående, bør det kræves, at den pågældende deltagende medlemsstat foretager en ikke-rentebærende deponering af en passende størrelse, hvis Rådet beslutter at pålægge en sanktion;
(19)
fastlæggelse af sanktioner efter en fastsat skala bidrager til at fremme retssikkerheden; det er hensigtsmæssigt at fastsætte deponeringens størrelse i forhold til den pågældende deltagende medlemsstats BNP;
(20)
såfremt pålæggelsen af en ikke-rentebærende deponering ikke får den pågældende deltagende medlemsstat til at korrigere sit uforholdsmæssigt store underskud i tide, bør sanktionerne intensiveres; i så fald bør deponeringen konverteres til en bod;
(21)
den pågældende deltagende medlemsstats gennemførelse af passende foranstaltninger for at korrigere sit uforholdsmæssigt store underskud er det første skridt hen imod ophævelse af sanktionerne; væsentlige fremskridt med at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud bør give mulighed for, at sanktionerne ophæves i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 12; ophævelse af samtlige sanktioner bør kun finde sted, når det uforholdsmæssigt store underskud er fuldstændigt korrigeret;
(22)
Rådets forordning (EF) nr. 3605/93 af 22. november 1993 om gennemførelse af den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (5), indeholder detaljerede regler for medlemsstaternes indberetning af budgetdata;
(23)
i overensstemmelse med artikel 109 F, stk. 8, skal henvisninger til Den Europæiske Centralbank (ECB) i tiden indtil oprettelsen af ECB forstås som henvisninger til Det Europæiske Monetære Institut, i de tilfælde hvor ECB ifølge traktaten har en rådgivende funktion -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT 1
DEFINITIONER OG VURDERINGER
Artikel 1
1. Denne forordning fastsætter bestemmelser, der skal fremskynde og afklare proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, med det sigte at imødegå forekomsten af uforholdsmæssigt store offentlige underskud og, hvis de alligevel opstår, at fremme, at de korrigeres hurtigt.
2. I denne forordning forstås ved »deltagende medlemsstater« de medlemsstater, der indfører den fælles valuta i overensstemmelse med traktaten, og ved »ikke-deltagende medlemsstater« de medlemsstater, der ikke har indført den fælles valuta.
Artikel 2
1. Et offentligt underskud, der overstiger referenceværdien, anses for at være exceptionelt og midlertidigt i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 2, litra a), andet led, når overskridelsen er en følge af en usædvanlig begivenhed, der ligger uden for den pågældende medlemsstats kontrol, og som har en afgørende virkning på de samlede offentlige finanser, eller når overskridelsen er en følge af et alvorligt økonomisk tilbageslag.
Endvidere anses overskridelsen for at være midlertidig, hvis Kommissionens budgetprognoser viser, at underskuddet vil falde under referenceværdien, når den usædvanlige begivenhed eller det alvorlige økonomiske tilbageslag er ophørt.
2. Kommissionen skal ved udarbejdelsen af en rapport efter artikel 104 C, stk. 3, normalt kun anse en overskridelse af referenceværdien, der skyldes et økonomisk tilbageslag, for at være exceptionel, hvis der er et årligt fald i BNP i faste priser på mindst 2 %.
3. Når Rådet i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 6, fastslår, om der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, tager det i sin generelle vurdering hensyn til den pågældende medlemsstats eventuelle bemærkninger om, at et årligt fald i BNP i faste priser, selv om det er mindre end 2 %, alligevel er exceptionelt i lyset af supplerende understøttende data, særlig vedrørende tilbageslagets pludselige indtræden eller det akkumulerede produktionstab i forhold til den historiske trend.
AFSNIT 2
FREMSKYNDELSE AF PROCEDUREN I FORBINDELSE MED UFORHOLDSMÆSSIGT STORE UNDERSKUD
Artikel 3
1. Inden for to uger efter Kommissionens vedtagelse af en rapport, der er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 3, afgiver Det Økonomiske og Finansielle Udvalg en udtalelse i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 4.
2. Kommissionen tager hensyn til den i stk. 1 nævnte udtalelse, og hvis den finder, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, forelægger den Rådet en udtalelse og en henstilling i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 5 og 6.
3. Inden for tre måneder efter de indberetningstidspunkter, der er fastsat i artikel 4, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 3605/93, fastslår Rådet efter artikel 104 C, stk. 6, om der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud. Fastslår Rådet i henhold til artikel 104 C, stk. 6, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, retter det samtidig henstillinger til den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 7.
4. Rådets henstillinger efter artikel 104 C, stk. 7, fastsætter en frist på højst fire måneder for den pågældende medlemsstats iværksættelse af virkningsfulde foranstaltninger. Rådets henstillinger fastsætter også en frist for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, som bør gennemføres i året efter, at det er konstateret, medmindre der foreligger særlige omstændigheder.
Artikel 4
1. Beslutter Rådet at offentliggøre sine henstillinger, når det i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 8, har konstateret, at der ikke er truffet virkningsfulde foranstaltninger, træffes denne beslutning straks efter udløbet af den frist, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i denne forordning.
2. Når Rådet vurderer, om dets henstillinger efter artikel 104 C, stk. 7, er fulgt op af virkningsfulde foranstaltninger, baserer det sin konstatering på de af regeringen i den pågældende medlemsstat offentligt meddelte beslutninger.
Artikel 5
En rådsbeslutning om at pålægge den pågældende deltagende medlemsstat at træffe foranstaltninger til nedbringelse af underskuddet i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 9, træffes inden for en måned efter, at Rådet i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 8, har konstateret, at der ikke er truffet virkningsfulde foranstaltninger.
Artikel 6
Er betingelserne for at anvende artikel 104 C, stk. 11, opfyldt, pålægger Rådet sanktioner i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 11. Enhver sådan beslutning træffes senest to måneder efter Rådets beslutning om at pålægge den pågældende deltagende medlemsstat at træffe foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 9.
Artikel 7
Undlader en deltagende medlemsstat at efterkomme Rådets beslutninger efter artikel 104 C, stk. 7 og 9; træffes Rådets beslutning om at pålægge sanktioner efter artikel 104 C, stk. 11, inden for ti måneder fra indberetningstidspunkterne i forordning (EF) nr. 3605/93, jf. artikel 3, stk. 3, i nærværende forordning. Der anvendes en fremskyndet procedure i tilfælde af et bevidst planlagt underskud, som Rådet finder uforholdsmæssigt stort.
Artikel 8
Enhver rådsbeslutning om at intensivere sanktionerne i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 11, bortset fra konverteringen af deponeringen til bod i henhold til artikel 14 i denne forordning, træffes senest to måneder efter indberetningstidspunkterne i forordning (EF) nr 3605/93. Enhver rådsbeslutning om at ophæve nogle af eller alle rådsafgørelserne i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 12, træffes snarest muligt og i hvert fald senest to måneder efter indberetningstidspunkterne i forordning (EF) nr. 3605/93.
AFSNIT 3
SUSPENSION OG OVERVÅGNING
Artikel 9
1. Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud suspenderes:
-
hvis den pågældende medlemsstat efterkommer henstillinger efter artikel 104 C, stk. 7
-
hvis den pågældende deltagende medlemsstat efterkommer pålæg efter artikel 104 C, stk. 9.
2. Den periode, hvor proceduren suspenderes, medregnes hverken i den periode på ti måneder, der er nævnt i artikel 7, eller i den periode på to måneder, der er nævnt i artikel 6 i denne forordning.
Artikel 10
1. Kommissionen og Rådet overvåger gennemførelsen af de foranstaltninger:
-
som den pågældende medlemsstat træffer til opfølgning af henstillinger efter artikel 104 C, stk. 7
-
som den pågældende deltagende medlemsstat træffer til opfølgning af pålæg efter artikel 104 C, stk. 9.
2. Hvis en deltagende medlemsstat ikke gennemfører foranstaltninger, eller hvis foranstaltningerne efter Rådets opfattelse viser sig at være utilstrækkelige, træffer Rådet straks en beslutning i henhold til henholdsvis artikel 104 C, stk. 9, eller artikel 104 C, stk. 11.
3. Hvis de faktiske data i henhold til forordning (EF) nr. 3605/93 viser, at en deltagende medlemsstat ikke har korrigeret et uforholdsmæssigt stort underskud inden for de frister, der er fastsat enten i henstillingerne efter artikel 104 C, stk. 7, eller i pålæggene efter artikel 104 C, stk. 9, træffer Rådet straks en beslutning i henhold til henholdsvis artikel 104 C, stk. 9, eller artikel 104 C, stk. 11.
AFSNIT 4
SANKTIONER
Artikel 11
Når Rådet beslutter et anvende sanktioner over for en deltagende medlemsstat i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 11, kræves normalt en ikke-rentebærende deponering. Rådet kan beslutte at supplere deponeringen med de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 104 C, stk. 11, første og andet led.
Artikel 12
1. Når det uforholdsmæssigt store underskud skyldes manglende overholdelse af kriteriet vedrørende det offentlige underskuds procentdel i artikel 104 C, stk. 2 litra a), består den første deponering af en fast komponent svarende til 0,2 % af BNP og en variabel komponent svarende til en tiendedel af forskellen mellem underskuddet som en procentdel af BNP i det forudgående år og referenceværdien på 3 % af BNP.
2. Rådet vurderer derefter hvert af de følgende år, indtil afgørelsen om, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, er ophævet, om den pågældende deltagende medlemsstat har truffet virkningsfulde foranstaltninger til opfølgning af Rådets pålæg efter artikel 104 C, stk. 9. I forbindelse med denne årlige vurdering beslutter Rådet i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 11, og med forbehold af artikel 13 i denne forordning at skærpe sanktionerne, medmindre den pågældende deltagende medlemsstat har efterkommet Rådets pålæg. Hvis der træffes beslutning om en yderligere deponering, skal denne svare til en tiendedel af forskellen mellem underskuddet som en procentdel af BNP i det forudgående år og referenceværdien på 3 % af BNP.
3. Den enkelte deponering, som omhandlet i stk. 1 og 2, kan ikke overstige en øvre grænse på 0,5 % af BNP.
Artikel 13
I overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 11, konverterer Rådet normalt en deponering til en bod, hvis det uforholdsmæssigt store underskud efter Rådets opfattelse ikke er blevet korrigeret to år efter beslutningen om at kræve, at den pågældende deltagende medlemsstat foretager en deponering.
Artikel 14
I overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 12, ophæver Rådet de i artikel 104 C, stk. 11, første og andet led, omhandlede sanktioner i forhold til omfanget af den pågældende deltagende medlemsstats fremskridt med at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud.
Artikel 15
I overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 12, ophæver Rådet alle udestående sanktioner, hvis afgørelsen om, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, ophæves. Bod, der er pålagt i overensstemmelse med artikel 13 i denne forordning, tilbagebetales ikke til den pågældende deltagende medlemsstat.
Artikel 16
De deponeringer, der er nævnt i artikel 11 og 12 i denne forordning, foretages hos Kommissionen. Renterne af deponeringerne og den bod, der er nævnt i artikel 13 i denne forordning, udgør andre indtægter som nævnt i traktatens artikel 201 og fordeles mellem de deltagende medlemsstater, der ikke har et uforholdsmæssigt stort underskud, jf. artikel 104 C, stk. 6, i forhold til disse medlemsstaters respektive vægt i deres samlede BNI.
AFSNIT 5
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 17
I forbindelse med denne forordning, og så længe Det Forenede Kongerige har et finansår, som ikke svarer til kalenderåret, vil bestemmelserne i denne forordnings afsnit 2, 3 og 4 finde anvendelse på Det Forenede Kongerige i overensstemmelse med bilaget.
Artikel 18
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1999.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. juli 1997.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1467/97,
annettu 7 päivänä heinäkuuta 1997,
liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 104 c artiklan 14 kohdan toisen alakohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon Euroopan rahapoliittisen instituutin lausunnon,
sekä katsoo, että
1)
perustamissopimuksen 104 c artiklassa säädettyä liiallisia alijäämiä koskevaa menettelyä on tarpeen nopeuttaa ja selkeyttää julkistalouden liiallisen alijäämän välttämiseksi ja mahdollisen alijäämän korjaamiseksi nopeasti; tämän asetuksen säännökset, jotka on annettu 104 c artiklan 14 kohdan toisen alakohdan mukaisesti edellä mainittua tarkoitusta varten, muodostavat yhdessä perustamissopimuksen liitteenä olevan pöytäkirjan N:o 5 määräysten kanssa uuden yhtenäisen säännöstön 104 c artiklan soveltamiseksi,
2)
vakaus- ja kasvusopimuksen perustana on tavoite turvata terve julkinen talous keinona vahvistaa hintavakauden ja työpaikkoja luovan voimakkaan kestävän kasvun edellytyksiä,
3)
vakaus- ja kasvusopimus koostuu tästä asetuksesta, neuvoston asetuksesta (EY) N:o 1466/97 (3), jonka tarkoituksena on tehostaa julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvontaa sekä talouspolitiikan valvontaa ja yhteensovittamista, ja Eurooppa-neuvoston 17 päivänä kesäkuuta 1997 antamasta päätöslauselmasta vakaus- ja kasvusopimuksesta (4), jossa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen D artiklan mukaisesti annetaan tiukat poliittiset suuntaviivat vakaus- ja kasvusopimuksen määräysten täytäntöönpanemiseksi täsmällisesti ja ajallaan, erityisesti julkisyhteisöille asetun keskipitkän aikavälin tavoitteen omaksumiseksi, jonka mukaan rahoitusasema on lähellä tasapainoa tai ylijäämäinen ja johon kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet, ja vakaus- ja lähentymisohjelmiensa tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeellisiksi katsomiensa korjaavien toimien toteuttamiseksi julkisessa taloudessaan aina, kun niillä on tieto toteutuneesta tai ennakoidusta huomattavasta poikkeamasta julkista taloutta koskevaan keskipitkän aikavälin tavoitteeseen,
4)
perustamissopimuksen 104 c artiklan mukaisesti talous- ja rahaliiton (EMU) kolmannessa vaiheessa jäsenvaltioita koskee selkeä sopimuksesta johtuva velvoite välttää liiallisia julkistalouden alijäämiä; perustamissopimuksen liitteenä olevassa pöytäkirjassa N:o 11 olevan 5 artiklan mukaan 104 c artiklan 1, 9 ja 11 kohtaa ei sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, paitsi siinä tapauksessa, että se siirtyy kolmanteen vaiheeseen; perustamissopimuksen 109 e artiklan 4 kohdan mukainen velvoite pyrkiä välttämään liiallisia alijäämiä koskee edelleen Yhdistynyttä kuningaskuntaa,
5)
perustamissopimuksen liitteenä olevassa pöytäkirjassa N:o 12 olevan 1 kohdan nojalla Tanska on ilmoittanut Edinburghissa 12 päivänä joulukuuta 1992 tehdyn päätöksen yhteydessä, ettei se osallistu kolmanteen vaiheeseen; tämän vuoksi kyseisen pöytäkirjan 2 kohdan mukaisesti 104 c artiklan 9 ja 11 kohtaa ei sovelleta Tanskaan,
6)
EMU:n kolmannessa vaiheessa jäsenvaltiot vastaavat edelleen kansallisesta budjettipolitiikastaan perustamissopimuksen määräyksiä noudattaen; jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet täyttääkseen perustamissopimuksessa määrätyt velvoitteet,
7)
lähellä tasapainoa olevan tai ylijäämäisen julkisyhteisöjen rahoitusaseman omaksuminen keskipitkän aikavälin tavoitteeksi, johon kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet, edistää osaltaan asianmukaisten edellytysten varmistamista hintavakaudelle ja työpaikkoja luovalle kestävälle kasvulle kaikissa jäsenvaltioissa, sekä antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden reagoida normaaleihin suhdannevaihteluihin ja pitää julkistalouden alijäämän viitearvon puitteissa, joka on 3 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen,
8)
EMU:n toimivuuden kannalta on tarpeen, että niiden jäsenvaltioiden, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, jäljempänä osallistuvat jäsenvaltiot, taloudellinen ja julkisen talouden lähentyminen on vakaata ja kestävää; talousarviota koskeva kurinalaisuus on välttämätöntä EMU:n kolmannessa vaiheessa hintavakauden varmistamiseksi,
9)
109 k artiklan 3 kohdan mukaan 104 c artiklan 9 ja 11 kohtaa sovelletaan ainoastaan osallistuviin jäsenvaltioihin,
10)
on tarpeen määritellä 104 c artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu viitearvon poikkeuksellinen ja väliaikainen ylittäminen; neuvoston tulisi tässä yhteydessä ottaa huomioon muun muassa komission tekemät monivuotiset ennusteet jäsenvaltioiden julkistalouden kehityksestä,
11)
perustamissopimuksen 104 c artiklan 3 kohdan mukaisessa komission kertomuksessa otetaan huomioon myös se, ylittääkö julkistalouden alijäämä julkiset investointimenot, sekä muut merkitykselliset tekijät, jäsenvaltion keskipitkän aikavälin taloudellinen tilanne ja talousarviotilanne mukaan lukien,
12)
sen varmistamiseksi, että liiallisia alijäämiä koskevaa menettely pannaan täytäntöön nopeasti ja tehokkaasti, on vahvistettava menettelyn täytäntöönpanemista koskevat määräajat; tässä yhteydessä on otettava huomioon, että Yhdistyneen kuningaskunnan budjettivuosi ei ole kalenterivuosi,
13)
on tarpeen täsmentää, miten 104 c artiklassa tarkoitettuja seuraamuksia voidaan määrätä liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn tehokkaan täytäntöönpanemisen varmistamiseksi,
14)
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen tehostetun valvonnan ja komission 104 c artiklan 2 kohdan mukaisesti toteuttaman julkisyhteisöjen talousarviotilanteen seurannan tulisi helpottaa liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn tehokasta ja nopeaa täytäntöönpanoa,
15)
edellä esitetyn perusteella sellaisessa tapauksessa, että osallistuva jäsenvaltio ei ryhdy tarvittaviin toimiin korjatakseen liiallisen alijäämän, enimmillään kymmenen kuukauden kokonaisaika liiallista alijäämää osoittavien tietojen säädetystä toimittamispäivästä lukien mahdollisten seuraamusten määräämiseen saakka näyttää toteuttamiskelpoiselta ja tarkoituksenmukaiselta osallistuvan jäsenvaltion painostamiseksi oikaisutoimiin; jos menettely käynnistyisi maaliskuussa, tämä johtaisi seuraamusten määräämiseen sen kalenterivuoden kuluessa, jonka aikana menettely oli käynnistetty,
16)
jäsenvaltion olisi ollut varauduttava ennakolta neuvoston liiallisen alijäämän korjaamiseksi antamaan suositukseen tai liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn myöhempiin vaiheisiin, ja se olisi saanut tästä ennakkovaroituksen; liiallisen alijäämän esiintyminen kolmannessa vaiheessa on vakava tilanne, jonka olisi edellytettävä kaikilta asianosaisilta kiireellisiä toimia,
17)
liiallista alijäämää koskeva menettely keskeytetään, jos kyseinen jäsenvaltio toteuttaa asianmukaiset toimet 104 c artiklan 7 kohdan mukaisesti annetun suosituksen tai 104 c artiklan 9 kohdan mukaisesti esitetyn vaatimuksen johdosta, jotta jäsenvaltioita kannustetaan toimimaan vastaavalla tavalla; määräaikaa, jona menettelyä ei sovelleta, ei seuraamusten määräämisen väliseen enintään kymmenen kuukauden määräaikaan; menettely on käynnistettävä uudelleen välittömästi, jos suunniteltuja toimia ei panna täytäntöön tai jos toimet osoittautuvat riittämättömiksi,
18)
neuvoston päätäessä määrätä seuraamuksen olisi kyseiseltä osallistuvalta jäsenvaltiolta vaadittava riittävän suuri koroton talletus, jotta voidaan varmistaa liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn tehokas ennalta ehkäisevä vaikutus,
19)
seuraamusten määrittäminen ennalta sovitulla asteikolla parantaa oikeusvarmuutta; on aiheellista suhteuttaa talletuksen suuruus kyseisen osallistuvan jäsenvaltion bruttokansantuotteeseen,
20)
seuraamuksia on tehostettava, jos korottoman talletuksen määrääminen ei saa kyseistä osallistuvaa jäsenvaltiota oikaisemaan liiallista alijäämäänsä määräajassa; tällöin on aiheellista muuttaa talletus sakoksi,
21)
kyseisen osallistuvan jäsenvaltion asianmukaiset toimet liiallisen alijäämänsä korjaamiseksi ovat ensimmäinen askel kohti seuraamusten kumoamista; liiallisen alijäämän korjaamisessa tapahtuvan merkittävän edistymisen olisi mahdollistettava seuraamusten poistaminen 104 c artiklan 12 kohdan mukaisesti; kaikki voimassa olevat seuraamukset tulisi kumota vasta sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on kokonaisuudessaan korjattu,
22)
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen liitteenä olevan, liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan N:o 5 soveltamisesta 22 päivänä marraskuuta 1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 3605/93 (5) sisältää yksityiskohtaiset säännöt jäsenvaltioiden julkistalouden tilaa koskevien tietojen toimittamisesta, ja
23)
perustamissopimuksen 109 f artiklan 8 kohdan mukaan tapauksissa, joissa tässä sopimuksessa määrätään Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoa-antavista tehtävistä, tarkoitetaan viittauksilla EKP:iin Euroopan rahapoliittista instituuttia ennen EKP:n perustamista,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 JAKSO
MÄÄRITELMÄT JA ARVIOINTI
1 artikla
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan säännökset, joilla nopeutetaan ja selkeytetään liiallisia alijäämiä koskevaa menettelyä julkistalouden liiallisten alijäämien estämiseksi ja alijäämien korjaamisen nopeuttamiseksi silloin, kun niitä esiintyy,
2. Tässä asetuksessa ’osallistuvilla jäsenvaltioilla’ tarkoitetaan niitä jäsenvaltioita, jotka perustamissopimuksen mukaisesti ottavat käyttöön yhteisen rahan ja ’osallistumattomilla jäsenvaltioilla’ niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa.
2 artikla
1. Julkistalouden viitearvon ylittävää alijäämää voidaan pitää 104 c artiklan 2 kohdan a alakohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti poikkeuksellisena ja väliaikaisena, jos se johtuu epätavallisesta tapahtumasta, joka ei ole kyseisen jäsenvaltion hallittavissa ja jolla on suuri vaikutus julkisyhteisöjen rahoitusasemaan, tai jos se johtuu vakavasta taloudellisesta taantumasta.
Viitearvon ylittävää alijäämää on lisäksi pidettävä väliaikaisena, jos komission ennusteet julkistalouden kehityksestä osoittavat, että alijäämä ei enää ylitä viitearvoa epätavallisen tapahtuman tai vakavan taloudellisen taantuman päätyttyä.
2. Perustamissopimuksen 104 c artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kertomuksen laadinnassa komissio katsoo vakavasta taloudellisesta taantumasta johtuvan viitearvon ylityksen poikkeukselliseksi pääsääntöisesti ainoastaan silloin, jos reaalinen bruttokansantuote pienenee vähintään kaksi prosenttia vuodessa.
3. Päättäessään 104 c artiklan 6 kohdan mukaisesti, onko liiallista alijäämää olemassa, neuvosto ottaa yleisarviossaan huomioon kyseisen jäsenvaltion tekemät huomautukset, jotka osoittavat reaalisen bruttokansantuotteen vuotuisen alle kahden prosentin pienenemisen olevan kuitenkin poikkeuksellista lisätodisteiden perusteella, jotka koskevat erityisesti taantuman jyrkkyyttä tai kertynyttä tuotannonmenetystä suhteessa aikaisempiin kehityssuuntiin.
2 JAKSO
LIIALLISIA ALIJÄÄMIÄ KOSKEVAN MENETTELYN NOPEUTTAMINEN
3 artikla
1. Talous- ja rahoituskomitea antaa 104 c artiklan 4 kohdassa tarkoitetun lausunnon kahden viikon kuluessa siitä, kun komissio on hyväksynyt 104 c artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kertomuksen.
2. Komissio ottaa edellä l kohdassa mainitun lausunnon huomioon ja todetessaan, että liiallinen alijäämä on olemassa, antaa lausunnon ja suosituksen neuvostolle perustamissopimuksen 104 c artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesti.
3. Neuvosto päättää liiallisen alijäämän olemassaolosta 104 c artiklan 6 kohdan mukaisesti kolmen kuukauden kuluessa asetuksen (EY) N:o 3605/93 4 artiklan 2 kohdassa ja 4 artiklan 3 kohdassa säädetyistä tietojen toimittamispäivistä. Jos neuvosto 104 c artiklan 6 kohdan mukaisesti päättää, että on olemassa liiallinen alijäämä, se antaa samanaikaisesti kyseiselle jäsenvaltiolle suositukset 104 c artiklan 7 kohdan mukaisesti.
4. Neuvoston 104 c artiklan 7 kohdan mukaisesti antamassa suosituksessa on vahvistettava enintään neljän kuukauden määräaika, jonka kuluessa kyseisen jäsenvaltion on toteutettava tehokkaita toimia. Neuvoston suosituksessa on myös vahvistettava määräaika liiallisen alijäämän korjaamiseksi, joka olisi saatettava päätökseen liiallisen alijäämän toteamista seuraavana vuonna, paitsi jos on olemassa asiaan vaikuttavia erityisiä seikkoja.
4 artikla
1. Jos neuvosto todettuaan 104 c artiklan 8 kohdan mukaisesti, ettei tehokkaita toimia ole toteutettu, päättää julkistaa suosituksensa, päätös tehdään välittömästi tämän asetuksen 3 artiklan 4 kohdassa säädetyn määräajan päätyttyä.
2. Harkitessaan, onko sen 104 c artiklan 7 kohdan mukaisesti antaminen suositusten johdosta toteutettu tehokkaita toimia, neuvosto tekee päätöksensä kyseisen jäsenvaltion hallituksen julkistamien päätösten perusteella.
5 artikla
Neuvoston 104 c artiklan 9 kohdan mukainen päätös vaatia kyseistä osallistuvaa jäsenvaltiota toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä tehdään kuukauden kuluessa siitä, kun neuvosto on 104 c artiklan 8 kohdan mukaisesti todennut, ettei tehokkaita toimia ole toteutettu.
6 artikla
Jos edellytykset 104 c artiklan 11 kohdan soveltamiseksi täyttyvät, neuvosto päättää määrätä seuraamukset 104 c artiklan 11 kohdan mukaisesti. Asiaa koskevat päätökset tehdään viimeistään kahden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvosto on 104 c artiklan 9 kohdan mukaisesti päättänyt vaatia osallistuvaa jäsenvaltiota toteuttamaan toimenpiteitä.
7 artikla
Jos osallistuva jäsenvaltio ei toimi 104 c artiklan 7 kohdan ja 104 c artiklan 9 kohdan mukaisten neuvoston peräkkäisten päätösten mukaisesti, neuvosto tekee päätöksen 104 c artiklan 11 kohdan mukaisten seuraamusten määräämisestä kymmenen kuukauden kuluessa asetuksella (EY) N:o 3605/93 säädetyistä toimittamispäivistä tämän asetuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Nopeutettua menettelyä käytetään silloin, kun kyseessä on tarkoituksellisesti suunniteltu alijäämä, jonka neuvosto toteaa liialliseksi.
8 artikla
Neuvosto tekee 104 c artiklan 11 kohdan mukaisesti päätöksen seuraamusten tehostamisesta lukuunottamatta tämän asetuksen 14 artiklassa tarkoitettua talletuksen muuttamista sakoksi viimeistään kahden kuukauden kuluessa asetuksella (EY) N:o 3605/93 säädetyistä tietojen toimittamispäivistä. Neuvosto tekee 104 c artiklan 12 kohdan mukaisesti päätöksen joidenkin tai kaikkien päätöstensä kumoamisesta mahdollisimman pian ja joka tapauksessa viimeistään kahden kuukauden kuluessa asetuksella (EY) N:o 3605/93 säädetyistä tietojen toimittamispäivistä.
3 JAKSO
KESKEYTTÄMINEN JA SEURANTA
9 artikla
1. Liiallisia alijäämiä koskeva menettely keskeytetään
-
jos kyseinen jäsenvaltio toimii 104 c artiklan 7 kohdan mukaisesti annettujen suositusten mukaisesti,
-
jos kyseinen osallistuva jäsenvaltio toimii 104 c artiklan 9 kohdan mukaisesti esitettyjen vaatimusten mukaisesti.
2. Aikaa, jona menettelyä ei sovelleta, ei sisällytetä tämän asetuksen 7 artiklassa tarkoitettuun kymmenen kuukauden määräaikaan eikä 6 artiklassa tarkoitettuun kahden kuukauden määräaikaan.
10 artikla
1. Komissio ja neuvosto seuraavat toimia
-
joita kyseinen jäsenvaltio toteuttaa 104 c artiklan 7 kohdan mukaisesti annettujen suositusten johdosta,
-
joita kyseinen osallistuva jäsenvaltio toteuttaa 104 c artiklan 9 kohdan mukaisesti esitettyjen vaatimusten johdosta.
2. Jos osallistuva jäsenvaltio ei toteuta toimia tai jos neuvosto katsoo toimet tehottomiksi, neuvosto tekee välittömästi päätöksen 104 c artiklan 9 kohdan tai 104 c artiklan 11 kohdan nojalla.
3. Jos asetuksen (EY) N:o 3605/93 nojalla annetut seurantatiedot osoittavat, että osallistuva jäsenvaltio ei ole korjannut liiallista alijäämäänsä määräajassa, joka on asetettu joko 104 c artiklan 7 kohdan mukaisesti annetuissa suosituksissa tai 104 c artiklan 9 kohdan mukaisesti esitetyissä vaatimuksissa, neuvosto tekee välittömästi päätöksen 104 c artiklan 9 kohdan tai 104 c artiklan 11 kohdan mukaisesti.
4 JAKSO
SEURAAMUKSET
11 artikla
Jos neuvosto päättää määrätä jäsenvaltiolle seuraamuksia 104 c artiklan 11 kohdan mukaisesti, jäsenvaltiolta vaaditaan pääsääntöisesti koroton talletus. Neuvosto voi päättää toteuttaa tämän talletuksen lisäksi 104 c artiklan 11 kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa säädetyt toimenpiteet.
12 artikla
1. Jos liiallinen alijäämä johtuu siitä, ettei 104 c artiklan 2 kohdan a alakohdassa määrätty julkisen talouden alijäämän ja bruttokansantuotteen suhdetta koskeva ehto täyty, ensimmäinen talletus koostuu kiinteästä osasta, joka on 0,2 prosenttia bruttokansantuotteesta, sekä muuttuvasta osasta, joka on yksi kymmenesosa prosentteina bruttokansantuotteesta ilmaistun edellisen vuoden alijäämän ja bruttokansantuotteen suhteen lasketun 3 prosentin viitearvon välisestä erosta.
2. Jokaisena seuraavana vuonna siihen asti, kunnes päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta on kumottu, neuvosto arvioi, onko kyseinen osallistuva jäsenvaltio toteuttanut tehokkaita toimia neuvoston 104 c artiklan 9 kohdan mukaisesti esittämien vaatimusten johdosta. Tässä vuosiarvioinnissa neuvosto päättää 104 c artiklan 11 kohdan mukaisesti, ja tämän rajoittamatta tämän asetuksen 13 artiklan soveltamista, seuraamusten tehostamisesta, jollei kyseinen osallistuva jäsenvaltio ole toiminut neuvoston vaatimusten mukaisesti. Jos lisätalletuksesta päätetään, sen määrä on yksi kymmenesosa prosentteina bruttokansantuotteesta ilmaistun edellisen vuoden alijäämän ja bruttokansantuotteen suhteen lasketun 3 prosentin viitearvon välisestä erosta.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen yksittäisten talletusten enimmäismäärä on 0,5 prosenttia bruttokansantuotteesta.
13 artikla
Neuvosto muuttaa talletuksen sakoksi 104 c artiklan 11 kohdan mukaisesti, jollei liiallista alijäämää ole neuvoston näkemyksen mukaan korjattu kahden seuraavan vuoden kuluessa siitä päätöksestä, jolla kyseistä osallistuvaa jäsenvaltiota on vaadittu tekemään talletus.
14 artikla
1. Neuvosto voi 104 c artiklan 12 kohdan mukaisesti päättää kumota 104 c artiklan 11 kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa mainitut seuraamukset sen mukaan, miten merkittävästi jäsenvaltio edistyy liiallisen alijäämän korjaamisessa.
15 artikla
Jos päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta 104 c artiklan 12 kohdan mukaisesti kumotaan, neuvosto kumoaa kaikki voimassa olevat seuraamukset. Tämän asetuksen 13 artiklan nojalla määrättyjä sakkoja ei palauteta kyseiselle osallistuvalle jäsenvaltiolle.
16 artikla
Tämän asetuksen 11 ja 12 artiklan mukaiset talletukset on tehtävä komissiolle. Talletusten korot sekä tämän asetuksen 13 artiklan mukaiset sakot ovat 201 artiklassa tarkoitettuja muita tuloja ja ne jaetaan niiden osallistuvien jäsenvaltioiden kesken, joilla ei ole 104 c artiklan 6 kohdan mukaisesti määriteltyä liiallista alijäämää, sen mukaan, mikä niiden osuus on näiden jäsenvaltioiden kokonaisbruttokansantulosta.
5 JAKSO
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
17 artikla
Tätä asetusta sovellettaessa ja niin kauan kuin Yhdistyneen kuningaskunnan budjettivuosi ei ole kalenterivuosi tämän asetuksen 2, 3 ja 4 jakson säännöksiä sovelletaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liitteen mukaisesti.
18 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1999.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 7 päivänä heinäkuuta 1997.