KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 11. december 2007
om statsstøtte C 32/07 (ex N 389/06) midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien - Portugal
(meddelt under nummer K(2007) 6063)
(Kun den portugisiske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2008/315/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med de nævnte bestemmelser (1) og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Portugal anmeldte foranstaltningen den 20. juni 2006. Kommissionen anmodede ved brev af 6. juli 2006 Portugal om yderligere oplysninger og foreslog i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, i forordning (EF) nr. 659/1999 (2) at forlænge fristen for en beslutning om den anmeldte støtte, indtil Kommissionen traf beslutning om en tilsvarende tidligere portugisisk anmeldelse, som stadig var under behandling (3). Portugal godkendte ved brev af 25. juli 2006 dette forslag.
(2)
Ved brev af 11. maj 2007 genoptog Kommissionen behandlingen af anmeldelsen og gjorde Portugal opmærksom på, at anmeldelsen endnu ikke var fuldstændig. Portugal fremsendte supplerende oplysninger ved brev af 5. og 26. juli 2007.
(3)
Ved brev af 10. august 2007 underrettede Kommissionen Portugal om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende ovennævnte foranstaltning.
(4)
Ved brev af 17. september 2007, der blev registreret den 26. juli 2006, fremlagde de portugisiske myndigheder deres bemærkninger i forbindelse med ovennævnte procedure.
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger. Der blev ikke modtaget bemærkninger fra tredjemand i denne forbindelse.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
(6)
Støtten skulle ydes til Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. (»ENVC«), et portugisisk skibsværft, som på nuværende tidspunkt har omkring 1 000 ansatte.
(7)
Portugal havde til hensigt at yde ENVC direkte tilskud på 6 575 558 EUR i tilknytning til syv skibsbygningskontrakter, der blev tildelt mellem den 4. februar og den 31. marts 2005. Oplysningerne vedrørende kontrakterne og den tilsvarende støtte kan opsummeres på følgende måde:
Skib til tung last af forskellig art
Dato for kontraktunderskrivelse
Reder
Foreslået statsstøtte (EUR)
C 228
24.2.2005
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH &CO KG MS
1 212 766
C 229
24.2.2005
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH &CO KG MS
1 212 766
C 230
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
1 212 766
C 231
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
661 102
C 232
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
630 328
C 233
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
433 064
C 210
31.3.2005
Mutualista Açoreana
1 212 766
(8)
Ifølge oplysningerne i anmeldelsen blev støtteansøgningen vedrørende samtlige syv kontrakter fremlagt af værfterne i juli 2005, dvs. efter kontraktunderskrivelsen. Portugal godkendte støtten under forudsætning af Kommissionens godkendelse heraf ved fælles beslutning truffet af ministeriet for finanser og offentlig administration og ministeriet for økonomi og innovation af 7. august 2006.
(9)
Skibene blev leveret eller forventes leveret på nedenstående datoer:
Skib
Leveringsdato
C 228
30. september 2007
C 229
30. december 2007
C 230
28. juli 2006
C 231
30. oktober 2006
C 232
3. januar 2007
C 233
24. april 2007
C 210
10. juli 2007
(10)
Portugal har til hensigt at tildele støtte i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002 om en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien (5) som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 502/2004 (6) (»MDO-forordningen«). MDO-forordningen trådte i kraft den 3. juli 2002 og udløb den 31. marts 2005 og var således ikke længere i kraft, da Portugal godkendte og anmeldte støtten.
(11)
Portugal fremfører, at kontrakterne er omfattet af MDO-forordningen, eftersom de blev underskrevet, mens den var i kraft.
III. BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF PROCEDUREN
(12)
I sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i forbindelse med denne sag fremhævede Kommissionen, at den nærede tvivl om støttens forenelighed med fællesmarkedet i henhold til MDO-forordningen af følgende årsager.
(13)
Kommissionen nærede for det første tvivl om støttens tilskyndelsesvirkning. Kommissionen påpegede, at støtteansøgningen først blev indgivet efter kontraktunderskrivelsen. Portugal godkendte ligeledes kun støtten internt (på betingelse af Kommissionens godkendelse) mere end et år efter indgivelsen af ansøgningen. De portugisiske myndigheder fremlagde ikke dokumentation for, at ENVC ved underskrivelse af kontrakten havde fået garanti for, at skibsværftet ville modtage støtte. Kommissionen nærede derfor tvivl om, hvorvidt ENVC var blevet tilskyndet til at gennemføre de pågældende projekter, fordi der forelå statsstøtte.
(14)
Kommissionen satte for det andet spørgsmålstegn ved retsgrundlaget for godkendelse af støtten. Kommissionen fremhævede, at MDO-forordningens gyldighed ophørte den 31. marts 2005, hvorfor den ikke var i kraft, da Portugal godkendte og anmeldte støtteforanstaltningen. Kommissionen påpegede også, at den i sin beslutning vedrørende sag C 26/2006 (ex N 110/06) (7) udførligt havde forklaret, hvorfor den vurderede, at MDO-forordningen ikke længere udgjorde et gyldigt retsgrundlag for godkendelse af ny driftsstøtte inden for skibsbygning. Portugal havde i det foreliggende tilfælde ikke fremlagt nye oplysninger, der kunne ændre Kommissionens vurdering i denne forbindelse, og kunne derfor ikke i denne fase anse støtten for at være forenelig med fællesmarkedet.
IV. BEMÆRKNINGER FRA PORTUGAL
(15)
Hvad angår de pågældende kontrakter, fremhævede Portugal, at skibsværftet generelt konkurrerede med skibsværfter uden for Fællesskabet og navnlig var udsat for illoyal konkurrence fra de koreanske værfter, som netop var omhandlet i MDO-forordningen. Hertil kommer, at kontrakterne ikke påvirkede og heller ikke truede med at påvirke konkurrencen i EU, eftersom alle EU-værfter havde samme adgang til støtte ydet under MDO-forordningen, som var gældende i alle medlemsstater. De anmeldte foranstaltninger kunne derfor ikke anses for at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(16)
Hvad angår støttens tilskyndelsesvirkning, fremførte Portugal, at ENVC ikke havde haft reel mulighed for at fremlægge en behørigt begrundet støtteansøgning forud for undertegnelsen af kontrakterne på grund af særlige forhold i forbindelse med forhandlingerne. Kontakterne med rederne var blevet etableret, inden støtteansøgningen var indgivet af ENVC. Portugal påpegede ligeledes, at selv om ENVC havde underskrevet kontrakterne uden offentlig garanti om, at de ville modtage støtten, forhandlede og underskrev værfterne kontrakterne og byggede skibene i forventning om, at både de portugisiske myndigheder og Kommissionen ville godkende støtten, når de objektive betingelser for at kunne modtage støtte var opfyldt i det foreliggende tilfælde.
(17)
Hvad angår retsgrundlaget for at godkende støtten, henviste de portugisiske myndigheder til deres bemærkninger i forbindelse med sag C 26/2006 (8), som de også mente var gældende i den foreliggende sag. De portugisiske myndigheder understregede, at de pågældende kontrakter blev underskrevet, mens MDO-forordningen var gældende, dvs. før den 31. marts 2005 og inden WTO's instans til bilæggelse af tvister havde godkendt rapporten fra det panel, der fordømte den nævnte forordning. Portugal erklærede ligeledes, at det ikke var muligt at anmelde støtten før udløbet af MDO-forordningen, eftersom kontrakterne først blev underskrevet i februar og marts 2005 (dvs. kort før MDO-forordningens udløb). De portugisiske myndigheder mener derfor ikke, at dette medfører ugyldighed for disse kontrakter, som opfyldte de objektive betingelser, der var fastsat i MDO-forordningen, da undertegnelsen fandt sted.
V. VURDERING AF STØTTEN
(18)
I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(19)
Kommissionen vurderer, at den planlagte foranstaltning er statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Der er tale om støtte finansieret med statsmidler. Bortset fra, at MDO-forordningen finder anvendelse i alle medlemsstater, og at alle skibsværfter er berettigede til støtte under den nævnte forordning, således som det fremføres af Portugal, er foranstaltningerne selektive, da de i det foreliggende tilfælde er begrænset til ENVC. Denne selektive støtte kan fordreje konkurrencen, i og med at den giver ENVC en fordel i forhold til konkurrenterne, som ikke modtager støtte. I den forbindelse berører det forhold, at ENVC eventuelt konkurrerer med de koreanske skibsværfter ikke, at det ligeledes konkurrerer med andre skibsværfter i fællesmarkedet. Skibsbygningsindustrien er endelig en økonomisk sektor, som er præget af betydelig samhandel mellem medlemsstaterne, hvorfor foranstaltningerne kan påvirke samhandelen mellem disse.
(20)
Kommissionen bekræfter derfor, at den anmeldte støtte er omfattet af EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
(21)
Hvad angår det generelle princip, kan statsstøtte kun anses for at være forenelig med fællesmarkedet, hvis den er nødvendig for at tilskynde den støttemodtagende virksomhed til at handle på en måde, der bidrager til at nå de mål, der er opstillet i forbindelse med den pågældende undtagelse (9).
(22)
Kommissionen påpeger i den forbindelse, at målet med MDO-forordningen var, »at sikre, at skibsværfterne i Fællesskabet kan klare sig over for den illoyale konkurrence fra Korea« (sjette betragtning). Der kunne således ydes direkte støtte svarende til højst 6 % af kontraktværdien før støtte, forudsat at kontrakten havde været genstand for konkurrence fra et koreansk skibsværft, som tilbød en lavere pris (artikel 2).
(23)
Portugal anfører i denne sag, at selv om ENVC ikke havde nogen form for garanti for at modtage støtte, da kontrakterne blev underskrevet, nærede det forventninger herom, eftersom kontrakterne opfyldte de objektive betingelser for at kunne være omfattet af støtte under MDO-forordningen.
(24)
Kommissionen mener imidlertid, at der i den foreliggende sag ikke er tilstrækkeligt bevis for, at støtten var afgørende for ENVC's underskrivelse af kontrakterne.
(25)
Således som det allerede er fremhævet i beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren, fremlagde de portugisiske myndigheder en kopi af et brev fra en reder, hvori det hævdes, at rederen for seks af de pågældende kontrakter (skib C 228 til C 233) var blevet tilbudt priser, der lå lavere end de koreanske skibsværfters. Dette brev er imidlertid fra 9. marts 2005, dvs. at det først blev sendt til ENVC efter værftets underskrivelse af kontrakterne om disse pristilbud. Det må derfor formodes, at værftet ved underskrivelsen af de første seks kontrakter ikke kunne have sikkerhed for, at kontrakterne opfyldte alle betingelserne for støtteberettigelse. Hvad angår den syvende kontrakt (skib C 210), forekommer omstændighederne også tvivlsomme, eftersom oplysningerne om, at der var modtaget lavere koreanske tilbud først blev sendt til ENVC den 31. marts 2005, dvs. samme dag som ENVC underskrev kontrakten.
(26)
Portugal fremlagde ikke formel eller uformel dokumentation for, at ENVC inden kontraktunderskrivelsen havde modtaget oplysninger fra de portugisiske myndigheder om, at der kunne ydes støtte i forbindelse med disse kontrakter (10). I stedet for formodes det, at ENVC var parat til at gennemføre disse kontrakter, selv uden at have garanti for at modtage støtte. I det dokument, som de portugisiske myndigheder fremlagde i den indledende undersøgelsesfase, fremførte de f. eks. ligeledes, at ENVC var retligt forpligtet til at bygge skibene - også selv om støtten ikke blev godkendt. Portugal tilføjede, at i den foreliggende sag anmodede ENVC først om støtte efter udløbet af MDO-forordningen, hvilket synes at bekræfte, at skibsværftet var rede til at gennemføre projekterne, selv om det risikerede ikke at modtage støtte.
(27)
Det er Kommissionens generelle regel, at for at støtten kan have en tilskyndelsesvirkning, skal ansøgningen herom indgives, inden projektet indledes (11). Det var ikke tilfældet. Støtteanmodningen blev først indgivet efter kontraktunderskrivelsen (dvs. i juli 2005, mens kontrakterne blev underskrevet i februar og marts 2005). Hertil kommer, at Portugal kun godkendte støtten internt (på betingelse af Kommissionens godkendelse) mere end et år efter indgivelsen af ansøgningen om støtte. Hvad angår de formelle aspekter, er kravet med hensyn til tilskyndelsesvirkningen således heller ikke opfyldt.
(28)
Kommissionen konkluderer derfor, at Portugal ikke har fremlagt tilstrækkelig dokumentation for støttens tilskyndelsesvirkning.
(29)
Hvad angår retsgrundlaget for at godkende støtten, fremlagde Portugal ikke ny dokumentation, der fjerner den tvivl, som Kommissionen gav udtryk for i sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure. Portugals vigtigste argument i denne forbindelse er, at kontrakterne er støtteberettigede, fordi de blev undertegnet, mens MDO-forordningen var gyldig. Portugal fremhæver ligeledes, at det forhold, at støtten først blev anmeldt efter MDO-forordningens udløb, ikke har indvirkning på støtteberettigelsen for de kontrakter, der er omfattet af støtten.
(30)
I en tidligere beslutning (12) havde Kommissionen imidlertid redegjort for, hvorfor den ikke længere anså MDO-forordningen for at udgøre et gyldigt retsgrundlag for at godkende ny driftsstøtte til fordel for skibsbygningsindustrien.
(31)
Kommissionen fremhæver, at den tidsbegrænsende anvendelse af MDO-forordningen er fastsat i dens artikel 5 (13), som fastsætter, at forordningen »udløber den 31. marts 2005«. Det forhold, at artikel 4 i MDO-forordningen fastsætter, at denne forordning anvendes »på endelige kontrakter, der undertegnes i tidsrummet fra forordningens ikrafttræden til dens udløb«, er ifølge Kommissionen en betingelse for forenelighed og ikke en fastsættelse af forordningens anvendelsesperiode.
(32)
Dette bekræftes ligeledes i anden del af artikel 4, som fastsætter, at MDO-forordningen ikke finder anvendelse på »endelige kontrakter, der undertegnes, før Fællesskabet i De Europæiske Fællesskabers Tidende har meddelt, at det har indledt en tvistbilæggelsesprocedure mod Korea (…), og endelige kontrakter, der undertegnes en måned eller mere efter, at Kommissionen i De Europæiske Fællesskabers Tidende har meddelt, at denne tvistbilæggelsesprocedure har ført til en løsning eller indstilles«.
(33)
Det er på baggrund af ovenstående klart, at MDO-forordningen kun kunne finde anvendelse, hvis der forelå en tvist med Korea (14), og under alle omstændigheder aldrig efter den 31. marts 2005
(34)
Denne fortolkning understøttes af det egentlige mål med MDO-forordningen: »Som en ekstraordinær og midlertidig foranstaltning og for at bistå Fællesskabets skibsværfter inden for de segmenter, der har lidt under negative virkninger i form af væsentlig og alvorlig skade på grund af illoyal koreansk konkurrence, bør der gives tilladelse til anvendelse af en midlertidig defensiv ordning inden for afgrænsede markedssegmenter i et kort og begrænset tidsrum« (15) (tredje betragtning).
(35)
I den foreliggende sag skete ENVC's indgivelse af ansøgning om støtte til de portugisiske myndigheder og godkendelsen af disse samt anmeldelsen til Kommissionen efter datoen for udløbet af MDO-forordningen, hvorfor støtteforanstaltningerne helt klart ligger uden for forordningens anvendelsesperiode.
(36)
Som det allerede er fastsat i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i forbindelse med denne sag, understreger Kommissionen desuden, at der ved fortolkningen af MDO-forordningen bør tages hensyn til Fællesskabets internationale forpligtelser. I henhold til Domstolens faste retspraksis bør fællesskabslovgivningen i videst muligt omfang fortolkes på en måde, der er i overensstemmelse med international lovgivning, herunder med Fællesskabets forpligtelser i forhold til WTO (16).
(37)
Kommissionen noterer sig i den forbindelse, at Korea anfægtede MDO-forordningens forenelighed med WTO-reglerne. Den 22. april 2005 udsendte et WTO-panel en beretning, ifølge hvilken MDO-forordningen og forskellige nationale ordninger, der var vedtaget under dette instrument, og som allerede var i kraft, da Korea klagede til WTO, var i strid med artikel 23, stk. 1, i WTO-forståelsen vedrørende regler og procedurer for bilæggelse af tvister (17). WTO's tvistbilæggelsesorgan vedtog den 20. juni 2005 dette panels beretning med en henstilling om, at Fællesskabet foretager en tilpasning af MDO-forordningen og de nationale ordninger, der er vedtaget herunder, i overensstemmelse med de forpligtelser, som påhviler Fællesskabet i henhold til WTO-aftalerne (18). Fællesskabet meddelte den 20. juli 2005 WTO's tvistbilæggelsesorgan, at det allerede havde efterlevet organets beslutning og henstillinger, eftersom MDO-forordningens gyldighed var ophørt den 31. marts 2005, og medlemsstaterne ikke fortsat kunne yde driftsstøtte under denne forordning.
(38)
I WTO-panelets beretning og WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning om at godkende denne beretning fordømmes MDO-forordningen i sig selv, fordi den strider imod WTO-reglerne, og Fællesskabet pålægges at indstille anvendelsen af den. Fællesskabets forpligtelse til at efterleve WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning omfatter ligeledes fremtidige beslutninger om ydelse af ny støtte inden for rammerne af MDO-forordningen (19). Da Fællesskabet meddelte WTO's tvistbilæggelsesorgan, at det allerede havde tilpasset sine foranstaltninger til dette organs beslutning og henstillinger, eftersom MDO-forordningens gyldighed var ophørt den 31. marts 2005, og medlemsstaterne ikke længere kunne yde driftsstøtte under denne forordning, forpligtede det sig til at ophøre med at anvende denne forordning til godkendelse af ny støtte. Godkendelse af den omhandlede støtte ville derfor være i strid med Fællesskabets internationale forpligtelser.
(39)
Det forhold, at Rådet ikke har forlænget gyldighedsperioden for MDO-forordningen efter dens udløb, er et klart udtryk for, at det ikke havde til hensigt fortsat at bemyndige Kommissionen til at godkende støtte under den nævnte forordning. Det er i overensstemmelse med, at Fællesskabet havde informeret WTO's tvistbilæggelsesorgan om, at medlemsstaterne ikke kunne fortsætte med at yde driftsstøtte i henhold til denne forordning.
(40)
Portugal fremlagde ikke nye argumenter, der anfægtede Kommissionens vurdering, som der var redegjort for i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, og som er gengivet i de foregående punkter.
(41)
Kommissionen konkluderer derfor, at den anmeldte støtte ikke kan godkendes inden for rammerne af MDO-forordningen. Eftersom der ikke kan indrømmes andre undtagelser i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 2 eller 3, er støtten uforenelig med fællesmarkedet -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den af Portugal påtænkte statsstøtte på 6 575 558 EUR til Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. i forbindelse med syv kontrakter undertegnet af dette skibsværft kan ikke godkendes i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002 om en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien (20) som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 502/2004 (21), og den er derfor uforenelig med fællesmarkedet. Støtten kan ikke iværksættes.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til Republikken Portugal.
Udfærdiget i Bruxelles, den 11. december 2007.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 11 päivänä joulukuuta 2007,
valtiontuesta N:o C 32/07 (ex N 389/06) laivanrakennusteollisuuden väliaikainen suojajärjestely - Portugali
(tiedoksiannettu numerolla K(2007) 6063)
(Ainoastaan portugalinkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2008/315/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Portugali ilmoitti toimenpiteestä 20 päivänä kesäkuuta 2006. Komissio pyysi 6 päivänä heinäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellään lisätietoja Portugalilta. Samalla komissio ehdotti, että ilmoitettua tukea koskevan päätöksen tekemiseen osoitettua määräaikaa jatkettaisiin asetuksen (EY) N:o 659/1999 (2) 4 artiklan 5 kohdan mukaisesti siihen asti, kunnes komissio tekisi päätöksen Portugalin aikaisemmin ilmoittamasta vastaavanlaisesta asiasta, jonka tutkinta oli kesken. (3) Portugali ilmoitti 25 päivänä heinäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellään hyväksyvänsä tämän ehdotuksen.
(2)
Komissio ilmoitti 11 päivänä toukokuuta 2007 päivätyllä kirjeellä aloittavansa uudelleen ilmoituksen arvioinnin ja muistutti Portugalia siitä, että ilmoitus oli edelleen puutteellinen. Portugali toimitti täydentäviä tietoja 5 ja 26 päivänä heinäkuuta 2007 päivätyillä kirjeillä.
(3)
Komissio ilmoitti Portugalille 10 päivänä elokuuta 2007 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa kyseisen tuen osalta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.
(4)
Portugalin viranomaiset esittivät huomautuksensa edellä mainitussa menettelyssä 17 päivänä syyskuuta 2007 päivätyllä kirjeellä.
(5)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (4). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa. Komissio ei ole saanut huomautuksia kolmansilta tässä menettelyssä.
II TUEN KUVAUS
(6)
Tuensaaja on portugalilainen Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. -telakka, jäljempänä ’ENVC’. Sen palveluksessa on tällä hetkellä noin 1 000 työntekijää.
(7)
Portugalin tarkoituksena on myöntää ENVC:lle suoraa tukea, jonka määrä on 6 575 558 euroa. Tuki liittyy seitsemään laivanrakennussopimukseen, jotka on allekirjoitettu 4 päivän helmikuuta 2005 ja 31 päivän maaliskuuta 2005 välisenä aikana. Sopimuksia ja sopimuskohtaisesti ehdotettuja tukia koskevat tiedot on koottu seuraavaan taulukkoon:
Monikäyttöalus raskaalle lastille
Sopimuksen allekirjoituspäivä
Varustamo
Ehdotettu valtiontuki (EUR)
C 228
24.2.2005
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH & CO KG MS
1 212 766
C 229
24.2.2005
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH & CO KG MS
1 212 766
C 230
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
1 212 766
C 231
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
661 102
C 232
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
630 328
C 233
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
433 064
C 210
31.3.2005
Mutualista Açoreana
1 212 766
(8)
Ilmoituksessa esitettyjen tietojen mukaan telakka esitti seitsemän sopimuksen muodostamaa kokonaisuutta koskevan tukihakemuksen heinäkuussa 2005 eli sopimusten allekirjoittamisen jälkeen. Portugali hyväksyi tuen valtiovarain- ja julkishallintoministeriön ja talous- ja innovaatioministeriön 7 päivänä elokuuta 2006 tekemällä yhteisellä päätöksellä. Edellytykseksi asetettiin kuitenkin se, että komissio hyväksyy tuen.
(9)
Alukset toimitettiin tai ne on tarkoitus toimittaa seuraavina päivinä:
Alus
Toimituspäivä
C 228
30.9.2007
C 229
30.12.2007
C 230
28.7.2006
C 231
30.10.2006
C 232
3.1.2007
C 233
24.4.2007
C 210
10.7.2007
(10)
Portugali ehdottaa tuen myöntämistä laivanrakennusteollisuuden väliaikaisista suojajärjestelyistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1177/02 nojalla (5), sellaisena kuin asetus on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 502/2004 (6), jäljempänä ’väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus’. Väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus tuli voimaan 3 päivänä heinäkuuta 2002, ja sen voimassaolo päättyi 31 päivänä maaliskuuta 2005. Kyseinen asetus ei siis ollut enää voimassa, kun Portugali hyväksyi tuen ja ilmoitti siitä.
(11)
Portugali katsoo, että sopimukset kuuluvat väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen soveltamisalaan, koska ne allekirjoitettiin asetuksen voimassaoloaikana.
III MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN PERUSTEET
(12)
Komissio totesi päätöksessään muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tässä asiassa, että se suhtautuu seuraavassa esitetyistä syistä epäillen siihen, soveltuuko tuki yhteismarkkinoille väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen nojalla.
(13)
Ensiksi komissio epäili tuen kannustinvaikutusta. Komissio totesi, että tukihakemus esitettiin vasta sopimusten allekirjoittamisen jälkeen. Lisäksi Portugali hyväksyi tuen myöntämisen kansallisella tasolla (edellyttäen, että komissiokin hyväksyisi sen) vasta vuoden kuluttua hakemuksen esittämisestä. Portugali ei ole esittänyt todistusaineistoa, joka osoittaisi, että ENVC:llä olisi sopimusten allekirjoittamisen aikaan ollut takeita siitä, että se saisi valtiontukea. Näistä syistä komissio epäilee, että valtiontuen olemassaolo ei kannustanut ENVC:tä millään tavalla kyseessä olevien hankkeiden toteuttamiseen.
(14)
Toiseksi komissio epäili tuen hyväksymisessä käytettyä oikeusperustaa. Komissio totesi, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolo päättyi 31 päivänä maaliskuuta 2005, joten se ei siis ollut voimassa Portugalin hyväksyessä tuen ja ilmoittaessa siitä. Komissio totesi lisäksi, että asiassa N:o C 26/06 (ex N 110/06) tehdyssä päätöksessä (7) se oli selittänyt yksityiskohtaisesti, miksi väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevaa asetusta ei voida pitää asianmukaisena oikeusperustana laivanrakennusteollisuuden uusien toimintatukien hyväksymiselle. Portugali ei ole käsiteltävänä olevassa asiassa esittänyt uusia tietoja, jotka muuttaisivat komission arviointia tältä osin. Tämän vuoksi komissio ei voi tässä vaiheessa katsoa, että tuki soveltuisi yhteismarkkinoille.
IV PORTUGALIN VIRANOMAISTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(15)
Portugali totesi yleisesti, että telakat kilpailivat kyseisistä sopimuksista pääasiassa yhteisön ulkopuolisten yritysten kanssa ja erityisesti eteläkorealaisten telakoiden kanssa, joiden käymä epäterve kilpailu oli ollut väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen antamisen lähtökohtana. Tämän lisäksi sopimukset eivät vaikuttaneet tai uhanneet vaikuttaa EU:n sisäiseen kilpailuun, sillä kaikilla EU:n telakoilla oli samalla tavalla käytettävissään väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen nojalla myönnetyt tuet. Asetusta voitiin soveltaa suoraan kaikissa jäsenvaltioissa. Näistä syistä ei voida katsoa, että ilmoitetut toimenpiteet vaikuttaisivat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(16)
Portugali esitti tuen kannustinvaikutuksesta, että ei ole käytännössä mahdollista, että ENVC olisi pystynyt toimittamaan asianmukaisesti perustellun tukihakemuksen ennen sopimusten allekirjoittamista sopimusneuvotteluihin liittyvistä syistä. Yhteydenpito varustamoihin oli aloitettu ennen kuin ENVC esitti tukihakemuksen. Portugali totesi myös, että vaikka ENVC oli allekirjoittanut sopimukset ilman viranomaisilta saatuja takeita tuen saamisesta, telakat neuvottelivat ja allekirjoittivat sopimukset ja rakensivat alukset olettaen, että sekä Portugalin viranomaiset että komissio hyväksyisivät tuen, sillä objektiiviset edellytykset tuen myöntämiselle täyttyivät kyseisessä asiassa.
(17)
Kun tarkastellaan tuen hyväksymisessä käytettyä oikeusperustaa, Portugalin viranomaiset viittasivat asiaa N:o C 26/06 (8) koskevan menettelyn yhteydessä esittämiinsä huomautuksiin, joiden katsottiin soveltuvan myös nyt käsiteltävänä olevaan asiaan. Portugali totesi, että kyseiset sopimukset allekirjoitettiin väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen soveltamiskaudella eli ennen 31 päivää maaliskuuta 2005 ja ennen kuin WTO:n riitojenratkaisuelin hyväksyi paneelin selvityksen, jossa torjuttiin kyseisen asetuksen soveltaminen. Portugali totesi myös, että tuesta ei voitu ilmoittaa ennen väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaoloajan päättymistä, koska sopimukset allekirjoitettiin helmikuussa ja maaliskuussa 2005 (ts. juuri ennen voimassaoloajan päättymistä). Portugalin mielestä tämä ei kuitenkaan estä näiden sopimusten tukikelpoisuutta, sillä ne täyttivät väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen mukaiset objektiiviset edellytykset allekirjoitusajankohtana.
V ARVIOINTI
(18)
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätään, että jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(19)
Komissio katsoo, että ehdotetut toimenpiteet ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Toimenpiteet on tarkoitus toteuttaa avustuksena, joka rahoitetaan valtion varoista. Vaikka väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevaa asetusta voitaisiinkin soveltaa kaikissa jäsenvaltioissa ja kaikki telakat olisivat oikeutettuja kyseisen asetuksen nojalla myönnettyyn tukeen, kuten Portugali väittää, toimenpiteet ovat kuitenkin valikoivia, sillä niitä sovelletaan tässä tapauksessa ainoastaan ENVC:hen. Tämä valikoiva avustus uhkaa vääristää kilpailua, koska se antaa ENVC:lle edun suhteessa muihin kilpailijoihin, jotka eivät saa tukea. Vaikka ENVC saattoi olla kilpailutilanteessa eteläkorealaisten telakoiden kanssa, tämä ei kuitenkaan vaikuta siihen, että se kilpaili myös muiden yhteismarkkinoilla toimivien telakoiden kanssa. Laivanrakennus on taloudellista toimintaa, jonka osuus jäsenvaltioiden välisestä kaupasta on merkittävä. Tämän vuoksi toimenpiteet voivat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(20)
Komissio toteaa, että ilmoitettu tuki kuuluu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
(21)
Yleisen periaatteen mukaan valtiontukea voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvana vain silloin, kun se on välttämätön tuensaajayrityksen kannustamiseksi toimimaan tavalla, joka edistää asiaa koskevan poikkeuksen myöntämisen perusteena käytettyjen tavoitteiden toteutumista (9).
(22)
Komissio toteaa tässä yhteydessä, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen tavoitteena oli mahdollistaa se, että ”yhteisön telakat voisivat selviytyä Korean epäterveistä kilpailukäytännöistä” (ks. johdanto-osan 6 kappale). Tämän perusteella voitiin myöntää suoraa tukea, joka oli enintään 6 prosenttia tukea edeltävästä sopimusarvosta, edellyttäen, että sopimuksesta oli kilpailtu sellaisen Koreasta peräisin olevan telakan kanssa, joka tarjosi alempaa hintaa (2 artikla).
(23)
Portugali katsoo tässä asiassa, että vaikka ENVC:llä ei ollut minkäänlaisia takeita valtiontuen saamisesta sopimusten allekirjoittamisajankohtana, se kuitenkin odotti saavansa tukea, sillä sopimukset täyttivät väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen mukaiset objektiiviset tukikelpoisuusedellytykset.
(24)
Komissio katsoo kuitenkin, että tässä asiassa ei ole riittävästi todisteita siitä, että tuki olisi ollut ENVC:n kannalta ratkaiseva edellytys sopimusten allekirjoittamiseksi.
(25)
Kuten menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä jo todettiin, Portugali on toimittanut jäljennöksen varustamon kirjeestä, jossa varustamo vahvistaa saaneensa kuuden kyseessä olevan sopimuksen osalta (alukset C 228 - C 233) edullisemmat hintatarjoukset eteläkorealaisilta telakoilta. Kyseinen kirje on kuitenkin päivätty 9 päivänä maaliskuuta 2005, joten se lähetettiin ENVC:lle vasta sen jälkeen kun telakka oli jo allekirjoittanut kyseisiin tarjouksiin liittyvät sopimukset. Tämän vuoksi vaikuttaa siltä, että telakka ei voinut olla kuuden ensimmäisen sopimuksen allekirjoitushetkellä varma siitä, että sopimukset täyttäisivät kaikki tukikelpoisuusedellytykset. Tilanne vaikuttaa epäilyttävältä myös seitsemättä alusta (alus C 210) koskevan sopimuksen osalta. Tieto siitä, että eteläkorealaiset olivat tehneet edullisemman hintatarjouksen, toimitettiin ENVC:lle vasta 31 päivänä maaliskuuta 2005 eli samana päivänä kun ENVC allekirjoitti sopimuksen.
(26)
Portugali ei ole esittänyt todistusaineistoa, joka osoittaisi ENVC:n saaneen ennen sopimusten allekirjoittamista Portugalin viranomaisilta virallisesti tai epävirallisesti viitteitä siitä, että sopimusten yhteydessä voitaisiin myöntää tukea. (10) Ennemminkin vaikuttaisi siltä, että ENVC oli valmis tekemään sopimukset jopa ilman takeita tuen saamisesta. Tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen esittämissään huomautuksissa Portugali on esimerkiksi myöntänyt, että ENVC:llä oli sopimusoikeudellinen velvollisuus rakentaa alukset, vaikka tukea ei hyväksyttäisi. Tämän lisäksi Portugali on todennut käsiteltävänä olevassa asiassa, että ENVC haki tukea vasta väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolon päättymisen jälkeen. Tämä näyttää vahvistavan sen, että telakka oli valmis toteuttamaan hankkeet silläkin uhalla, että se ei saisi tukea.
(27)
Komissio katsoo yleensä, että tuen kannustinvaikutuksen edellytyksenä on se, että vastaava tukihakemus on tehty ennen kuin hanke aloitetaan. (11) Näin ei kuitenkaan tehty tässä tapauksessa. Tukihakemus esitettiin vasta sopimusten allekirjoittamisen jälkeen (ts. heinäkuussa 2005, kun sopimukset allekirjoitettiin jo helmikuussa ja maaliskuussa 2005). Toisaalta Portugali hyväksyi tuen myöntämisen kansallisella tasolla (edellyttäen, että komissiokin hyväksyisi sen) vasta vuoden kuluttua tukihakemuksen esittämisestä. Tämän vuoksi kannustinvaikutusta koskeva edellytys ei täyty myöskään muodolliselta kannalta.
(28)
Komissio päättelee tämän vuoksi, että Portugali ei ole esittänyt riittäviä todisteita tuen kannustinvaikutuksesta.
(29)
Kun tarkastellaan tuen hyväksymisessä käytettyä oikeusperustaa, Portugali ei ole esittänyt uusia perusteluja, jotka poistaisivat epäilyt, joita komissio esitti muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä. Portugalin pääasiallisena perusteluna asiassa on se, että sopimukset ovat tukikelpoisia, koska ne on allekirjoitettu väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaoloaikana. Portugali toteaa myös, että sillä seikalla, että tuesta ilmoitettiin vasta väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaoloajan päätyttyä, ei ole mitään vaikutusta tuen kohteena olevien sopimusten tukikelpoisuuteen.
(30)
Komissio on kuitenkin jo aikaisemmassa päätöksessään (12) perustellut, miksi se ei katso väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen muodostavan enää asianmukaista oikeusperustaa laivanrakennusteollisuuden uusien toimintatukien hyväksymiselle.
(31)
Komissio toteaa, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaoloaika määritellään asetuksen 5 artiklassa (13). Sen mukaan asetuksen ”voimassaolo päättyy 31 päivänä maaliskuuta 2005”. Väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen 4 artiklassa säädetään, että tätä asetusta sovelletaan ”asetuksen voimassaolon alkamis- ja päättymispäivän välisenä aikana allekirjoitettuihin lopullisiin sopimuksiin”. Tällä säännöksellä asetetaan komission mielestä yhteismarkkinoille soveltuvuutta koskeva edellytys eikä sillä määritellä asetuksen voimassaoloaikaa.
(32)
Tämä ilmenee myös väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen 4 artiklan loppuosasta, jossa todetaan, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevaa asetusta ei sovelleta”sellaisiin lopullisiin sopimuksiin, jotka on allekirjoitettu ennen kuin komissio ilmoittaa Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, että se on aloittanut […] riidanratkaisumenettelyt Koreaa vastaan […], eikä sellaisiin lopullisiin sopimuksiin, jotka on allekirjoitettu vähintään kuukausi sen jälkeen kun komissio ilmoittaa Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, että nämä riidanratkaisumenettelyt on saatu päätökseen tai keskeytetty”.
(33)
Edellä esitetyn perusteella on selvää, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevaa asetusta sovellettaisiin vain niin kauan kuin vireillä olisi riita-asia Koreaa vastaan (14), eikä kuitenkaan enää 31 päivän maaliskuuta 2005 jälkeen.
(34)
Tätä tulkintaa tukee myös väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen tavoite. Asetus on annettu ”poikkeuksellisena ja väliaikaisena toimenpiteenä yhteisön telakoiden avustamiseksi niillä segmenteillä, jotka ovat kärsineet haittavaikutuksista Korean epäterveistä kilpailukäytännöistä aiheutuneiden huomattavien vahinkojen ja vakavien haittojen muodossa, [mutta se] olisi kuitenkin suppeilla markkinasegmenteillä sallittava […] lyhyeksi ja rajoitetuksi ajaksi” (15) (johdanto-osan 3 kappale).
(35)
Käsiteltävänä olevassa asiassa ENVC esitti tukihakemuksen Portugalin viranomaisille, viranomaiset hyväksyivät tuen ja ilmoittivat siitä komissiolle väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaoloajan päättymisen jälkeen. Tämän vuoksi kyse on selvästi toimenpiteistä, jotka eivät kuulu ajallisesti kyseisen asetuksen soveltamisalaan.
(36)
Komissio toteaa lisäksi, että kuten muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tässä asiassa tehdyssä päätöksessä jo selvitettiin, väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen tulkinnassa on otettava huomioon yhteisön kansainväliset velvoitteet. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön lainsäädäntöä on tulkittava mahdollisimman pitkälle kansainvälisen oikeuden mukaisesti, mukaan luettuina WTO:sta johtuvat EY:n velvoitteet (16).
(37)
Komissio muistuttaa tässä yhteydessä, että Etelä-Korea on riitauttanut väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen yhteensopivuuden WTO:n sääntöjen kanssa. WTO:n paneeli antoi 22 päivänä huhtikuuta 2005 selvityksen, jonka mukaan väliaikaiset suojajärjestelyt ja niiden nojalla hyväksytyt erilaiset kansalliset järjestelyt, jotka olivat käytössä Korean valittaessa asiasta WTO:ssa, olivat riitojen ratkaisusta annettuja sääntöjä ja menettelyjä koskevan sopimuksen 23 artiklan 1 kohdan vastaisia (17). WTO:n riitojenratkaisuelin hyväksyi 20 päivänä kesäkuuta 2005 kyseisen paneelin selvityksen. Se antoi lisäksi suosituksen, jonka mukaan komission on saatettava väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus ja järjestelyjen nojalla hyväksytyt kansalliset järjestelyt WTO:n sopimuksista johtuvien velvoitteiden mukaisiksi. (18) Komissio ilmoitti WTO:n riitojenratkaisuelimelle 20 päivänä heinäkuuta 2005, että se oli jo pannut täytäntöön riitojenratkaisuelimen päätöksen ja suositukset, koska väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolo oli päättynyt 31 päivänä maaliskuuta 2005. Jäsenvaltiot eivät siis enää voineet myöntää toimintatukea kyseisen asetuksen nojalla.
(38)
Paneelin selvityksessä ja sen hyväksymisestä tehdyssä riitojenratkaisuelimen päätöksessä torjuttiin väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus sellaisenaan WTO:n sääntöjen vastaisena ja velvoitettiin yhteisö luopumaan asetuksen soveltamisesta. Yhteisön velvoite noudattaa riitojenratkaisuelimen päätöstä koskee myös tulevia päätöksiä, jotka tehdään uusien tukien myöntämisestä väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen nojalla. (19) Kun yhteisö ilmoitti riitojenratkaisuelimelle, että se oli jo saattanut toimenpiteensä riitojenratkaisuelimen päätöksen ja suositusten mukaisiksi, koska väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolo oli päättynyt 31 päivänä maaliskuuta 2005 eivätkä jäsenvaltiot voineet enää myöntää toimintatukea kyseisen asetuksen nojalla, se sitoutui olemaan soveltamatta kyseistä asetusta hyväksyttäessä uutta tukea. Nyt kyseessä olevan tuen hyväksyminen merkitsisi siten yhteisön kansainvälisten sitoumusten rikkomista.
(39)
Neuvosto ei ole antanut uutta asetusta väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolon päätyttyä. Tämä on selvä osoitus siitä, ettei neuvosto aikonut enää antaa komission hyväksyä tukea kyseisen asetuksen nojalla. Yhteisö oli nimittäin ilmoittanut riitojenratkaisuelimelle, etteivät jäsenvaltiot voineet enää myöntää toimintatukea tämän asetuksen nojalla.
(40)
Portugalin viranomaiset eivät ole toimittaneet uusia perusteluja, joilla kumottaisiin komission käsitykset, jotka se esitti muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä ja jotka on toistettu edellä.
(41)
Näistä syistä komissio päättelee, että ilmoitettua tukea ei voida hyväksyä väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen nojalla. Koska EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisia poikkeuksiakaan ei voida soveltaa, tuki ei sovellu yhteismarkkinoille,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Ilmoitettua 6 575 558 euron valtiontukea, jonka Portugali on aikonut myöntää Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA -telakalle sen allekirjoittaman seitsemän sopimuksen hyväksi, ei voida hyväksyä laivanrakennusteollisuuden väliaikaisista suojajärjestelyistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1177/2002 (20) nojalla, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 502/2004 (21), ja tuki ei sen vuoksi sovellu yhteismarkkinoille. Tästä seuraa, että tätä tukea ei saa myöntää.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Portugalin tasavallalle.
Tehty Brysselissä 11 päivänä joulukuuta 2007.