RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 880/92 af 23. marts 1992 om en EF-ordning for tildeling af et miljoemaerke
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 130 S,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Formaalene og principperne for Faellesskabets miljoepolitik som fastlagt i handlingsprogrammet for De Europaeiske Faellesskaber paa miljoeomraadet (4) sigter navnlig mod at forebygge, nedbringe og saa vidt muligt fjerne forurening fortrinsvis ved kilden og sikre, at raastofressourcerne udnyttes fornuftigt, ligeledes paa grundlag af forureneren betaler-princippet; i fjerde handlingsprogram for De Europaeiske Faellesskaber paa miljoeomraadet (1987-1992) (5) fremhaeves betydningen af, at der udvikles en politik for renere produkter;
Raadet har i sin resolution af 7. maj 1990 (6) opfordret Kommissionen til snarest muligt at fremsaette forslag til en miljoemaerkning for hele Faellesskabet, der daekker indvirkningen paa miljoeet under hele produktets livscyklus;
Europa-Parlamentet har i sin beslutning af 19. juni 1987 om affaldsforvaltning og aeldre affaldsforekomster (7) stoettet indfoerelsen af et EF-maerke for renere produkter;
der er hos offentligheden en stadig stigende interesse for oplysninger om produkter med mindsket indvirkning paa miljoeet; nogle medlemsstater har allerede en ordning for maerkning af saadanne produkter, flere andre medlemsstater overvejer at indfoere en saadan ordning;
en ordning for tildeling af et miljoemaerke for produkter med mindsket indvirkning paa miljoeet vil saette fokus paa bedre miljoemaessige alternativer og derfor vaere en vejledning for forbrugeren;
en saadan vejledning for forbrugeren opnaas bedst ved at opstille ensartede kriterier, der gaelder overalt i Faellesskabet, for tildeling af miljoemaerket;
mens bestaaende eller kommende uafhaengige maerkningsordninger fortsat kan bestaa, er det formaalet med denne forordning at skabe forudsaetninger for i sidste instans at indfoere et effektivt faelles miljoemaerke i EF;
maerkningsordningen boer baseres paa frivillig anvendelse; takket vaere markedskraefterne vil en saadan fremgangsmaade ligeledes fremme forskning og udvikling, navnlig af renere teknologier, og derved foere til innovation;
ensartet anvendelse af kriterierne og anvendelse af de samme procedurer boer sikres overalt i Faellesskabet;
ved tildelingen af miljoemaerket tages der hensyn til de kredse, der foerst og fremmest beroeres, og ordningen boer derfor sikre disse kredse en passende deltagelse ved afgraensningen af produktgrupper og opstillingen af specifikke miljoekriterier for hver produktgruppe;
forbrugere og virksomheder boer underrettes paa passende maade om ordningen for tildeling af et miljoemaerke;
miljoemaerket skal supplere andre bestaaende eller kommende EF-maerkningsordninger -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Formaal
Med denne forordning indfoeres der en EF-ordning for tildeling af et miljoemaerke, der har til formaal:
- at fremme udformningen, fremstillingen, markedsfoeringen og anvendelsen af produkter, som har mindsket indvirkning paa miljoeet i loebet af hele deres levetid, og
- at give forbrugerne bedre information om produkters indvirkning paa miljoeet
uden dermed at bringe produkters eller arbejdstageres sikkerhed i fare eller indvirke vaesentligt paa produktets brugsegnethed.
Artikel 2
Anvendelsesomraade
Denne forordning gaelder ikke for levnedsmidler, drikkevarer og laegemidler.
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning forstaas ved:
a) »stof«: kemisk grundstof og dets forbindelser som defineret i artikel 2 i Raadets direktiv 67/548/EOEF af 27. juni 1967 om tilnaermelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer (8);
b) »praeparat«: blandinger eller oploesninger som defineret i artikel 2 i direktiv 67/548/EOEF;
c) »produktgruppe«: produkter, der tjener samme slags formaal, og som kan anvendes paa samme maade;
d) »vugge til grav«: produktets levetid fra fremstilling, herunder valg af raavarer, distribution, forbrug/anvendelse, til bortskaffelse efter brugen.
Artikel 4
Generelle principper
1. Miljoemaerket kan tildeles produkter, der opfylder formaalene i artikel 1, og som er i overensstemmelse med Faellesskabets krav vedroerende sundhed, sikkerhed og miljoe.
2. Miljoemaerket kan aldrig tildeles:
a) produkter, som er stoffer eller praeparater, klassificeret som farlige i henhold til direktiv 67/548/EOEF og 88/379/EOEF (9).
Miljoemaerket kan tildeles produkter, der indeholder et stof eller et praeparat, der er klassificeret som farligt i henhold til ovennaevnte direktiv, hvis disse produkter opfylder formaalene i artikel 1;
b) produkter, som er fremstillet ved processer, som kan foraarsage betydelig skade paa mennesket og/eller miljoeet.
3. Produkter, der indfoeres i Faellesskabet, og for hvilke der ansoeges om tildeling af miljoemaerket i henhold til denne forordning, skal mindst opfylde de samme, strenge kriterier som produkter, der er fremstillet i Faellesskabet.
Artikel 5
Produktgrupper og miljoekriterier
1. Betingelserne for tildeling af miljoemaerket fastlaegges for hver produktgruppe for sig.
Produktgrupper, specifikke miljoekriterier for hver produktgruppe og disse kriteriers gyldighedsperiode fastlaegges i overensstemmelse med fremgangsmaaden i artikel 7, efter at den i artikel 6 foreskrevne hoeringsprocedure er afsluttet.
2. Kommissionen indleder disse procedurer paa opfordring af det eller de ansvarlige organer, der er omhandlet i artikel 9, eller paa eget initiativ. Det ansvarlige organ kan handle paa eget initiativ eller paa anmodning af en hvilken som helst beroert gruppe eller person; i sidstnaevnte tilfaelde tager organet stilling til anmodningens berettigelse. Inden det ansvarlige organ indgiver en anmodning til Kommissionen, skal det foretage en passende hoering af interessegrupper og underrette Kommissionen om resultaterne af hoeringen.
3. Hver produktgruppe defineres saaledes, at det sikres, at alle konkurrerende produkter, der tjener samme slags formaal, og som kan anvendes paa samme maade, kommer til at henhoere under samme gruppe.
4. De specifikke miljoekriterier for hver produktgruppe fastlaegges ud fra en vugge til grav-betragtning paa grundlag af formaalene i artikel 1, de generelle principper i artikel 4 og parametrene i det vejledende skema, der er opstillet i bilag I. Kriterierne skal vaere praecise, klare og objektive, saa det sikres, at de ansvarlige organer anvender dem ensartet. De skal sikre et hoejt miljoebeskyttelsesniveau, saa vidt muligt vaere baseret paa anvendelse af renere teknologier og efter omstaendighederne afspejle oensket om at goere produktets levetid saa lang som muligt.
Hvis det skulle vise sig noedvendigt at tilpasse det vejledende skema til den tekniske udvikling, skal tilpasningen ske efter fremgangsmaaden i artikel 7.
5. Produktgruppernes gyldighedsperiode skal vaere i stoerrelsesordenen tre aar. Kriteriernes gyldighedsperiode maa ikke straekke sig ud over gyldighedsperioden for den produktgruppe, de vedroerer.
Artikel 6
Hoering af interessegrupper
1. Med henblik paa fastlaeggelsen af de i artikel 5 omhandlede produktgrupper og specifikke miljoekriterier foretager Kommissionen, inden den forelaegger det i artikel 7 omhandlede udvalg et udkast, hoering af de vigtigste interessegrupper, som med henblik herpaa moedes i et samraadsforum. Kommissionen skal herunder tage hensyn til resultaterne af de nationale hoeringer.
2. Forummet skal mindst omfatte foelgende interessegruppers repraesentanter paa EF-plan:
- industri (10)
- handel (11)
- forbrugerorganisationer
- miljoeorganisationer.
Hver gruppe kan hoejst vaere repraesenteret med 3 deltagere.
De deltagende interessegrupper skal sikre en passende repraesentation afhaengig af de paagaeldende produktgrupper og under hensyntagen til behovet for at sikre kontinuiteten i forummets arbejde.
3. Kommissionen fastsaetter forummets forretningsorden efter fremgangsmaaden i artikel 7.
4. Hoeringen af forummet maa i hvert enkelt tilfaelde ikke vare mere end 6 uger.
5. Kommissionen fremsender resultatet af den foretagne hoering til det i artikel 7 omhandlede udvalg sammen med udkastet til de foranstaltninger, der skal traeffes.
Artikel 7
Udvalget
1. Kommissionen bistaas af et udvalg, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har en repraesentant for Kommissionen som formand.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget spoergsmaalet haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, som er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
4. Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadets et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
5. Har Raadet ved udloebet af en frist paa tre maaneder regnet fra forslagets forelaeggelse ikke truffet nogen afgoerelse, vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 8
Miljoemaerket
1. I miljoemaerket skal indgaa det logo, der er afbildet i bilag II.
2. Ved ansoegninger om tildeling af maerket foelges fremgangsmaaden i artikel 10.
3. Afgoerelsen om at tildele maerket til enkeltprodukter, der opfylder kriterierne i artikel 4 og 5, traeffes af de ansvarlige organer, der er omhandlet i artikel 9, efter fremgangsmaaden i artikel 10.
4. Efter fremgangsmaaden i artikel 7 traeffer Kommissionen i hvert enkelt tilfaelde afgoerelse om, hvorvidt det er muligt paa miljoemaerket at anfoere hovedgrundene til, at maerket tildeles, og fastsaetter regler med henblik herpaa.
5. Maerket tildeles for en bestemt produktionsperiode, der under ingen omstaendigheder maa straekke sig ud over kriteriernes gyldighedsperiode.
Naar produktkriteriernes gyldighedsperiode forlaenges uden aendringer, kan maerkets gyldighedsperiode forlaenges for samme tidsrum.
6. Miljoemaerket maa under ingen omstaendigheder anvendes, foer der er indgaaet en kontrakt om anvendelsesbetingelserne som fastsat i artikel 12.
Artikel 9
Udpegning af ansvarlige organer
1. Hver medlemsstat udpeger senest 6 maaneder efter denne forordnings ikrafttraeden det eller de organer, i det foelgende benaevnt »ansvarligt organ« (»ansvarlige organer«), der er ansvarlig for udfoerelsen af de opgaver, der er omhandlet i denne forordning, isaer de i artikel 10 anfoerte, og underretter Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne paaser, at de ansvarlige organer sammensaettes paa en maade, der sikrer, at de er uafhaengige og neutrale, og at de anvender bestemmelserne i denne forordning paa en ensartet maade.
Artikel 10
Ansoegning om tildeling af miljoemaerke
1. Fabrikanter eller importoerer i Faellesskabet kan kun soege om tildeling af et miljoemaerke hos det eller de ansvarlige organer, der er udpeget af den medlemsstat, hvor produktet fremstilles, bringes paa markedet foerste gang, eller hvortil det importeres fra tredjelande.
2. Det ansvarlige organ konsulterer det register, der er naevnt i stk. 9, inden det vurderer ansoegningerne. Det ansvarlige organ vurderer produktets indvirkning paa miljoeet ud fra principperne i artikel 4 og de specifikke kriterier for produktgrupperne i artikel 5. Alle de kraevede dokumenter og attester (herunder resultaterne af uafhaengige afproevninger) skal indsendes til det ansvarlige organ.
3. Efter at have vurderet produktet tager det ansvarlige organ stilling til, om der skal tildeles et maerke. Hvis det beslutter, at dette er tilfaeldet, underretter det Kommissionen om sin beslutning og meddeler samtidig de fuldstaendige resultater af vurderingen sammen med et resumé af dem. Kommissionen udarbejder en standardformular til brug for dette resumé efter fremgangsmaaden i artikel 7.
Inden for en frist paa 5 dage efter underretningen sender Kommissionen de andre medlemsstaters ansvarlige organer en kopi af ovennaevnte beslutning og resumé samt, paa deres anmodning, en kopi af de fuldstaendige resultater af vurderingen.
4. Ved udloebet af en frist paa 30 dage fra underretningen af Kommissionen kan dets ansvarlige organ tildele maerket, medmindre Kommissionen forinden har meddelt det, at der er fremsat begrundede indsigelser mod tildelingen af maerket. Hvis dette er tilfaeldet, og der ikke kan findes en loesning ved uformelle samraad, traeffer Kommissionen afgoerelse om den foreslaaede tildeling efter fremgangsmaaden i artikel 7.
5. Hvis det ansvarlige organ beslutter at tildele maerket til et produkt, for hvilket en ansoegning allerede er afslaaet af en anden medlemsstats ansvarlige organ, henleder det Kommissionens opmaerksomhed herpaa, naar det giver underretning om sin beslutning i henhold til stk. 3. Kommissionen traeffer i hvert af disse tilfaelde afgoerelse om den foreslaaede tildeling efter fremgangsmaaden i artikel 7.
6. I de tilfaelde, der er omhandlet i stk. 4 og 5, forelaegger Kommissionen inden 45 dage efter modtagelsen af det ansvarlige organs beslutning om at tildele maerket, et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes, for det i artikel 7 omhandlede udvalg.
7. Naar en ansoegning om tildeling af maerke afslaas, underretter det paagaeldende ansvarlige organ straks Kommissionen herom og meddeler ansoegeren begrundelsen for afslaget.
8. Ved modtagelsen af en ansoegning om tildeling af et maerke kan det ansvarlige organ konkludere, at produktet ikke er omfattet af nogen af de grupper, for hvilke der allerede er fastlagt kriterier. I saadanne tilfaelde bestemmer det ansvarlige organ, om der boer forelaegges Kommissionen et forslag om oprettelse af en ny produktgruppe til vedtagelse efter fremgangsmaaden i artikel 6 og 7.
9. Kommissionen foerer separate registre over alle de ansoegninger, den har modtaget, alle de ansoegninger, der er blevet godkendt, og alle de ansoegninger, der er blevet afslaaet. Registrene over modtagne og afslaaede ansoegninger maa kun vaere tilgaengelige for medlemsstaternes ansvarlige organer.
10. Fabrikanter eller importoerer, der oensker at traekke en ansoegning om tildeling af maerket tilbage eller at ophoere med at anvende maerket, skal underrette det relevante ansvarlige organ herom.
Artikel 11
Omkostninger og gebyrer
1. For enhver ansoegning om tildeling af et maerke skal der betales et gebyr til daekning af omkostningerne ved ansoegningens behandling.
2. Betingelserne for anvendelse af maerket omfatter betaling af et gebyr for anvendelsen af det.
3. De gebyrer, der er omtalt i stk. 1 og 2, fastsaettes af de i artikel 9 omhandlede ansvarlige organer og kan variere fra medlemsstat til medlemsstat. Med henblik herpaa udarbejdes der retningslinjer efter fremgangsmaaden i artikel 7.
Artikel 12
Betingelser for anvendelse af maerket
1. Det ansvarlige organ indgaar med hver ansoeger en kontrakt om betingelserne for anvendelse af maerket. Der udarbejdes til dette formaal en standardkontrakt efter fremgangsmaaden i artikel 7.
2. Betingelserne for anvendelse omfatter ligeledes bestemmelser vedroerende tilbagekaldelse af tilladelsen til at anvende maerket.
Artikel 13
Fortrolighed
De ansvarlige organer, Kommissionen og alle andre beroerte personer er forpligtet til ikke at videregive oplysninger til tredjemand, som de har faaet kendskab til under vurderingen af et produkt med henblik paa tildeling af maerket.
Naar der er truffet afgoerelse om tildeling af maerket, kan foelgende oplysninger dog under ingen omstaendigheder holdes fortrolige laengere:
- produktets navn
- produktets fabrikant eller importoer
- begrundelsen for tildeling af maerket samt relevante oplysninger i denne forbindelse.
Artikel 14
Offentliggoerelse
Kommissionen offentliggoer i De Europaeiske Faellesskabers Tidende:
a) produktgrupperne og de dertil knyttede relevante specifikke miljoekriterier samt deres respektive gyldighedsperiode;
b) en liste over de produkter, som har faaet tildelt miljoemaerket, navnene paa de paagaeldende fabrikanter eller importoerer og maerkernes udloebsdato. Denne liste offentliggoeres mindst en gang om aaret;
c) de ansvarlige organers navne og adresser.
Kommissionen offentliggoer desuden fra tid til anden til underretning for forbrugere og virksomheder en ajourfoert liste over de produkter, der har faaet tildelt miljoemaerket.
Artikel 15
Information
Medlemsstaten soerger for, at forbrugere og virksomheder paa passende maade faar oplysning om foelgende:
a) formaalene med ordningen for tildeling af miljoemaerket;
b) hvilke produktgrupper der er blevet udvalgt;
c) miljoekriterierne for hver produktgruppe;
d) fremgangsmaaden ved ansoegning om tildeling af miljoemaerket;
e) det eller de ansvarlige organer i medlemsstaten.
Artikel 16
Reklame
1. Henvisning til miljoemaerket i reklamer maa foerste ske, naar maerket er blevet tildelt, og kun i forbindelse med det bestemte produkt, som har faaet det tildelt.
2. Forkert eller vildledende reklame eller anvendelse af et maerke eller logo, der kan foere til forveksling med det miljoemaerke, der indfoeres ved denne forordning, er forbudt.
Artikel 17
Gennemfoerelse
Medlemsstaterne underretter inden 6 maaneder efter denne forordnings ikrafttraeden Kommissionen om de foranstaltninger, de traeffer for at efterkomme den.
Artikel 18
Revision
1. Senest 5 aar efter denne forordnings ikrafttraeden gennemgaar Kommissionen ordningen paa baggrund af erfaringerne fra anvendelsen af den.
2. Kommissionen foreslaar i givet fald passende aendringer til forordningen.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 23. marts 1992.
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 880/92,
annettu 23 päivänä maaliskuuta 1992,
yhteisön ekotuotemerkin myöntämisjärjestelmästä
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
Euroopan yhteisöjen ympäristöä koskevien toimenpideohjelmien(4) mukaan määritellyn yhteisön ympäristöpolitiikan päämäärät ja periaatteet tähtäävät erityisesti saastumisen ehkäisemiseen ja vähentämiseen ja mahdollisuuksien mukaan sen poistamiseen, ensisijaisesti sen lähteellä, sekä varmistamaan raaka-aineiden järkevän hallinnan myös "saastuttaja maksaa" periaatteen pohjalta; Euroopan yhteisöjen neljännessä ympäristöä koskevassa toimenpideohjelmassa (1987 1992)(5) korostetaan, että on tärkeää kehittää toimintaa ympäristöystävällisten tuotteiden hyväksi,
neuvosto on 7 päivänä toukokuuta 1990(6) antamassaan päätöslauselmassa pyytänyt komissiota esittämään mahdollisimman pian ehdotuksen koko yhteisön kattavan ekotuotemerkin myöntämisjärjestelmän aikaansaamiseksi, jossa otettaisiin huomioon tuotteella koko sen elämänkaaren aikana olevat vaikutukset ympäristöön,
Euroopan parlamentti on 19 päivänä kesäkuuta 1987 jätteistä ja kaatopaikoista(7) antamassaan päätöslauselmassa ilmaissut tukevansa yhteisön ekotuotemerkin myöntämistä ympäristöystävällisille tuotteille,
yleisö haluaa yhä enemmän tietoja tuotteista, joilla on vähemmän haitallisia vaikutuksia ympäristölle; eräillä jäsenvaltioilla on jo tuotemerkin myöntämisjärjestelmä tällaisia tuotteita varten ja useat muut jäsenvaltiot harkitsevat tällaisen järjestelmän luomista,
ekotuotemerkin myöntämisjärjestelmä tuotteille, joilla on vähemmän ympäristölle haitallisia vaikutuksia, tuo esiin ympäristöystävällisempiä vaihtoehtoja ja antaa täten kuluttajille ja käyttäjille ohjausta heidän valinnoissaan,
paras tapa ohjata näin kuluttajia ja käyttäjiä on laatia yhdenmukaiset koko yhteisössä sovellettavat perusteet tuotemerkin myöntämisjärjestelmälle,
vaikka olemassa olevia tai tulevia itsenäisiä järjestelmiä voidaan edelleen ylläpitää, tämän asetuksen tavoite on luoda edellytykset tehokkaan yhteisen ekotuotemerkin perustamiseksi lopulta yhteisössä,
tuotemerkin myöntämisjärjestelmän soveltaminen on valinnanvaraista; tällainen lähestymistapa, joka perustuu markkinavoimiin, edistää tutkimusta ja kehittämistä erityisesti ympäristöystävällisen teknologian osalta sekä johtaa näin ollen uuden kehittämiseen,
on varmistettava perusteiden yhdenmukainen soveltaminen ja menettelytapojen noudattaminen koko yhteisössä,
ekotuotemerkin myöntämisjärjestelmä ottaa huomioon pääasiallisten järjestöjen edut, ja sen on siksi otettava ne asiaankuuluvalla tavalla mukaan tuoteryhmien ja näille ominaisten ekologisten perusteiden määrittelyyn,
kuluttajille ja yrityksille on asiaankuuluvalla tavalla annettava tietoa ekotuotemerkin myöntämisjärjestelmästä, ja
tämän tuotemerkin on täydennettävä muita olemassa olevia yhteisön tuotemerkkijärjestelmiä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla Tavoitteet
Tämä asetus luo yhteisön ekotuotemerkin myöntämisjärjestelmän, jonka tarkoituksena on:
- edistää sellaisten tuotteiden suunnittelua, tuotantoa, markkinointia ja käyttöä, joilla on koko elämänkaarensa aikana vähemmän haitallisia vaikutuksia ympäristöön,
ja
- antaa kuluttajille paremmin tietoa tuotteiden vaikutuksesta ympäristöön,
vaarantamatta kuitenkaan tuotteen tai työntekijöiden turvallisuutta ja vaikuttamatta merkittävästi ominaisuuksiin, jotka tekevät tuotteesta käyttökelpoisen.
2 artikla Soveltamisala
Tämä asetus ei koske elintarvikkeita, juomia ja lääketuotteita.
3 artikla Määritelmiä
Tätä asetusta varten tarkoitetaan:
a) `aineilla` kemiallisia alkuaineita ja yhdisteitä sellaisina kuin ne määritellään vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetussa neuvoston direktiivissä 67/548/ETY(8).
b) `valmisteilla` sekoituksia ja liuoksia sellaisina kuin ne määritellään direktiivin 67/548 2 artiklassa,
c) `tuoteryhmillä` tuotteita, joita käytetään samoihin tarkoituksiin ja joita voidaan käyttää samalla tavalla,
d) `kokonaisvaltaisella lähestymistavalla` tuotteen elämänkaarta tuottamisesta, raaka-aineet mukaan luettuna, jakelusta ja kulutuksesta aina sen käytöstä poistamiseen.
4 artikla Yleiset periaatteet
1 Ekotuotemerkki voidaan myöntää tuotteille, jotka vastaavat 1 artiklassa tarkoitettuja tavoitteita ja jotka ovat yhteisön terveyttä, turvallisuutta ja ympäristöä koskevien vaatimuksien mukaisia.
2 Ekotuotemerkkiä ei missään tapauksessa myönnetä:
a) tuotteille, jotka ovat direktiivien 67/548/ETY ja 88/379/ETY(9) mukaan vaarallisiksi luokiteltuja aineita tai valmisteita,
Ekotuotemerkki voidaan myöntää tuotteille, jotka sisältävät mainitun direktiivin mukaan vaarallisiksi luokiteltuja aineita tai valmisteita, siinä määrin kuin ne vastaavat 1 artiklassa tarkoitettuja tavoitteita.
b) tuotteille, jotka on valmistettu sellaisilla tuotantomenetelmillä, jotka voivat olla vahingollisia ihmiselle ja/tai ympäristölle.
3 Yhteisöön tuotujen tuotteiden, joita varten pyydetään ekotuotemerkkiä, on vähintään vastattava samoja tiukkoja perusteita kuin yhteisössä valmistettujen.
5 artikla Tuoteryhmät ja ekologiset perusteet
1 Tuotemerkin myöntämisehdot määritellään tuoteryhmittäin.
Tuoteryhmät ja niille jokaiselle ominaiset ekologiset perusteet ja voimassaoloajat vahvistetaan 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen 6 artiklassa säädetyn neuvottelumenettelyn jälkeen.
2 Komissio ryhtyy menettelyihin 9 artiklassa tarkoitetun asianomaisen toimielimen tai asianomaisten toimielinten pyynnöstä tai omasta aloitteestaan. Toimivaltainen elin voi toimia omasta aloitteestaan tai minkä tahansa asianomaisen ryhmän tai kenen tahansa asianomaisen henkilön pyynnöstä; viimeisessä tapauksessa se päättää, onko pyyntö aiheellinen. Ennen kuin toimivaltainen elin esittää komissiolle hakemuksen, se kuulee etujärjestöjä ja antaa komissiolle näin saamansa tiedot.
3 Jokainen tuoteryhmä määritellään siten, että kaikki samaan käyttöön tarkoitetut ja samalla tavalla käytettävät kilpailevat tuotteet sisällytetään samaan ryhmään.
4 Jokaiseen tuoteryhmään sovellettavat erityiset ekologiset perusteet määritellään 1 artiklassa tarkoitettuihin tavoitteisiin 4 artiklassa määriteltyihin yleisiin periaatteisiin ja liitteessä I esitettyyn ohjeelliseen arviointitaulukkoon perustuvaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa noudattaen. Näiden perusteiden on oltava tarkat, selvät ja puolueettomat sen varmistamiseksi, että toimivaltaiset elimet soveltavat niitä yhtenäisesti. Niiden on taattava ympäristön suojelun korkea taso ja perustuttava mahdollisuuksien mukaan ympäristöystävällisen teknologian käyttöön ja tarvittaessa kuvastettava tuotteiden eliniän maksimoimisen suotavuutta.
Mikäli ohjeellisen arviointitaulukon mukauttaminen tekniikan kehitykseen osoittautuu tarpeelliseksi, tässä mukauttamisessa noudatetaan 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
5 Tuoteryhmittelyjen voimassaoloaika on noin kolme vuotta. Perusteen voimassaoloaika ei voi ylittää sen tuoteryhmän voimassaoloaikaa, johon se viittaa.
6 artikla Etujärjestöjen kuuleminen
1 Tuoteryhmien ja 5 artiklassa tarkoitettujen erityisten ekologisten perusteiden määrittelemiseksi ja ennen kuin se esittää ehdotuksen 7 artiklassa mainitulle komitealle, komissio kuulee etujärjestöjä, jotka kokoontuvat tätä varten neuvoa-antavaksi foorumiksi, ja ottaa huomioon näiden kansallisten kuulemisten tulokset.
2 Foorumissa on oltava ainakin seuraavien etujärjestöjen yhteisön tason edustajat:
- teollisuus(10),
- kauppa(11),
- kuluttajajärjestöt,
- ympäristönsuojelujärjestöt.
Jokaisella voi olla korkeintaan kolme edustuspaikkaa.
Foorumiin osallistuvien etujärjestöjen on varmistettava tuoteryhmiä vastaava edustus ja otettava huomioon tarve varmistaa foorumin työn jatkuvuus.
3 Komissio vahvistaa foorumin työjärjestyksen 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4 Määräaika foorumin kuulemista varten ei voi missään tapauksessa ylittää kuutta viikkoa.
5 Komissio toimittaa 7 artiklassa mainitulle komitealle kuulemisten tulokset ja samalla ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä.
7 artikla Komitea
1 Komissiota avustaa komitea, jossa on jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajana komission edustaja.
2 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3 Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
4 Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
5 Jos neuvosto ei ole tehnyt päätöstä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.
8 artikla Ekotuotemerkki
1 Ekotuotemerkeissä on liitteessä II esitetty logo.
2 Tuotemerkin myöntämistä koskevat hakemukset esitetään 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
3 Jäljempänä 9 artiklassa tarkoitetut toimivaltaiset elimet tekevät 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti päätöksen tuotemerkin myöntämisestä yksittäisille tuotteille, jotka vastaavat 4 ja 5 artiklassa tarkoitettuja perusteita.
4 Komissio päättää tapauskohtaisesti 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaanko ekotuotemerkissä mainita pääasialliset perustelut sen myöntämiselle, ja vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt tätä varten.
5 Tuotemerkki myönnetään määrättyä tuotantokautta varten, joka ei voi missään tapauksessa ylittää perusteiden voimassaoloaikaa.
Kun tuotteisiin liittyviä perusteita jatketaan, tuotemerkin voimassaoloaikaa voidaan pidentää saman verran.
6 Ekotuotemerkkiä ei saa missään tapauksessa käyttää ennen kuin on tehty 12 artiklassa tarkoitettu sopimus sen käyttöehdoista.
9 artikla Toimivaltaisten elinten määrääminen
1 Viimeistään kuusi kuukautta ennen tämän asetuksen voimaantuloa jokaisen jäsenvaltion on määrättävä tässä asetuksessa ja erityisesti jäljempänä 10 artiklassa tarkoitettujen tehtävien toimittamisesta vastuullinen elin tai elimet, jäljempänä 'toimivaltainen elin (elimet)`.
2 Jäsenvaltiot on huolehdittava siitä, että näiden toimivaltaisten elinten kokoonpano takaa niiden riippumattomuuden ja puolueettomuuden ja että ne soveltavat tämän asetuksen säännöksiä johdonmukaisella tavalla.
10 artikla Ekotuotemerkin myöntämistä koskevat hakemukset
1 Yhteisön valmistajat ja maahantuojat voivat kääntyä ainoastaan sen toimivaltaisen elimen tai niiden toimivaltaisten elinten puoleen, jotka jäsenvaltio, jossa tuote on valmistettu tai saatettu markkinoille ensimmäistä kertaa tai jonne se on tuotu kolmannesta maasta, on nimennyt tätä varten.
2 Toimivaltaisen elimen on tutkittava asia 9 kohdassa tarkoitetusta rekisteristä ennen kuin se ryhtyy arvioimaan hakemuksia. Toimivaltaisen elimen on arvioitava tuotteen ekologiset vaikutukset 4 artiklassa määriteltyjen perusteiden ja 5 artiklassa tarkoitettujen tuoteryhmäkohtaisten erityisperusteiden pohjalta. Tällöin kaikki vaaditut asiakirjat ja todistukset (mukaan lukien riippumattomien tarkastusten tulokset) on esitettävä toimivaltaiselle elimelle.
3 Arvioituaan tuotteen toimivaltaisen elimen on päätettävä tuotemerkin myöntämisestä. Mikäli se päättää, että tuotemerkki voidaan myöntää, sen on ilmoitettava päätöksestään komissiolle liittäen mukaan arviointinsa tulokset kokonaisuudessaan ja niiden yhteenvedon. Komissio laatii yhteenvetomallin 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Viiden päivän kuluessa ilmoituksen saamisesta komissio lähettää muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille elimille jäljennöksen tästä päätöksestä ja yhteenvedosta; se lähettää myös niiden pyynnöstä jäljennöksen arvioinnin tuloksista kokonaisuudessaan.
4 Kolmenkymmenen päivän kuluessa ilmoituksen lähettämisestä komissiolle toimivaltainen elin voi myöntää tuotemerkin, jollei komissio sinä aikana esitä perusteltua vastaväitettä. Tällöin komissio tekee kussakin tapauksessa päätöksen tuotemerkin myöntämisestä, jolleivat viralliset neuvottelut johda vastaväitteen poistamiseen.
5 Mikäli toimivaltainen elin päättää myöntää tuotemerkin tuotteelle, jota koskevan hakemuksen toisen jäsenvaltion toimivaltainen elin on jo hylännyt, sen on kiinnitettävä komission huomio tähän seikkaan ilmoittaessaan päätöksestään 3 artiklan säännösten mukaisesti. Komissio tekee silloin päätöksen ehdotetusta tuotemerkin myöntämisestä noudattaen 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
6 Edellä 4 ja 5 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa komissio esittää ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä 7 artiklassa tarkoitetulle komitealle neljänkymmenenviiden päivän kuluessa tuotemerkin myöntämispäätöksen vastaanottamisesta.
7 Kun ekotuotemerkin myöntämistä koskeva hakemus hylätään, toimivaltaisen elimen on ilmoitettava asiasta välittömästi komissiolle ja annettava hakemuksen tekijälle tieto hylkäämisen perusteluista.
8 Tuotemerkin myöntämistä koskevaa hakemusta vastaanotettaessa toimivaltainen elin voi todeta, että tuote ei kuulu yhteenkään niistä ryhmistä, joita varten on jo hyväksytty arviointiperusteet. Tällaisissa tapauksissa toimivaltaisen elimen on päätettävä, esitetäänkö komission hyväksyttäväksi ehdotus uuden tuoteryhmän luomisesta 6 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
9 Komissio pitää erikseen rekisteriä kaikista vastaanotetuista, hyväksytyistä ja hylätyistä hakemuksista. Ainoastaan jäsenvaltioiden toimivaltaiset elimet voivat saada vastaanotetut ja hylätyt hakemukset nähtäväkseen.
10 Valmistajan tai maahantuojan, joka peruu hakemuksensa tai aikoo lakata käyttämästä tuotemerkkiä, on ilmoitettava asiasta asianomaiselle toimivaltaiselle elimelle.
11 artikla Kulut ja maksut
1 Jokaisesta tuotemerkin myöntämistä koskevasta hakemuksesta peritään asian käsittelystä johtuvat kulut.
2 Tuotemerkin käytöstä perittävien maksujen suorittaminen on osa tuotemerkin käyttöehtoja.
3 Edellä 9 artiklassa tarkoitetut toimivaltaiset elimet määräävät 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut määrät, jotka voivat vaihdella jäsenvaltiosta toiseen. Tätä varten määritellään suuntaviivat 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
12 artikla Käyttöhdot
1 Toimivaltainen elin tekee jokaisen hakijan kanssa tuotemerkin käyttöehtoja koskevan sopimuksen. Tätä varten hyväksytään mallisopimus 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
2 Käyttöehdoissa on myös oltava tuotemerkin käyttöluvan perumista koskevat määräykset.
13 artikla Luottamuksellisuus
Toimivaltaiset elimet, komissio sekä kaikki muut asianomaiset henkilöt eivät saa antaa ulkopuolisille tuotteen tuotemerkin myöntämistä koskevan arvioinnin yhteydessä saamiaan tietoja.
Kun tuotemerkki on päätetty myöntää, seuraavia tietoja ei kuitenkaan missään tapauksessa saa pitää luottamuksellisina:
- tuotteen nimi
- tuotteen valmistaja tai maahantuoja
- tuotemerkin myöntämisen perustelut ja siihen liittyvät tiedot.
14 artikla Julkaiseminen
Komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä:
a) tuoteryhmät ja niihin kuuluvat ekologiset erityisperusteet, sekä niiden voimassaoloajat,
b) luettelon tuotteista, joille on myönnetty ekotuotemerkki, valmistajien ja maahantuojien nimet sekä päivämäärän, jona tuotemerkit menevät umpeen; tämä julkaistaan ainakin kerran vuodessa;
c) toimivaltaisten elimien nimet ja osoitteet.
Antaakseen tietoa kuluttajille ja yrityksille komissio julkaisee myös aika ajoin vahvistetun listan tuotteista, joille on myönnetty ekotuotemerkki.
15 artikla Tiedottaminen
Jokaisen jäsenvaltion on huolehdittava, että kuluttajille ja yrityksille annetaan asiaankuuluvalla tavalla tietoa seuraavista seikoista:
a) ekotuotemerkin myöntämisjärjestelmän tavoitteet,
b) valitut tuoteryhmät,
c) jokaiseen tuoteryhmään sovellettavat perusteet,
d) menettely tuotemerkin myöntämistä koskevia hakemuksia varten,
e) jäsenvaltion toimivaltainen elin tai toimivaltaiset elimet.
16 artikla Mainonta
1 Mainonnassa voi viitata ekotuotemerkkiin vain silloin, kun se on myönnetty ja ainoastaan kun on kysymys siitä yksittäisestä tuotteesta, jota varten se on myönnetty.
2 Kaikenlainen valheellinen tai harhaanjohtava mainonta tai sellaisen tuotemerkin tai logon käyttö, jonka voi sekoittaa tämän asetuksen luomaan yhteisön ekotuotemerkkiin on kielletty.
17 artikla Täytäntöönpano
Jäsenvaltioiden on kuuden kuukauden kuluessa asetuksen voimaantulosta ilmoitettava komissiolle sen noudattamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä.
18 artikla Tarkastelu
1 Komissio tarkastelee järjestelmää sen soveltamisessa kerätyn kokemuksen pohjalta viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta.
2 Komissio ehdottaa tarvittaessa asiaankuuluvia muutoksia tähän asetukseen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 23 päivänä maaliskuuta 1992.