RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 682/2007
af 18. juni 2007
om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse former for sukkermajs, tilberedt eller konserveret, i form af kerner, med oprindelse i Thailand
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (grundforordningen), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER
(1)
Den 28. marts 2006 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse (2) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende import til Fællesskabet af sukkermajs, tilberedt eller konserveret, i form af kerner, med oprindelse i Thailand. Den 20. december 2006 indførte Kommissionen ved forordning (EF) nr. 1888/2006 (3) (forordning om midlertidig told) en midlertidig antidumpingtold på import af samme vare.
B. EFTERFØLGENDE PROCEDURE
(2)
Efter fremlæggelse af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for beslutningen om at indføre midlertidige antidumpingforanstaltninger, indgav adskillige interesserede parter skriftlige redegørelser for at tilkendegive deres synspunkter vedrørende de foreløbige konklusioner. Parter, der anmodede herom, fik lejlighed til at blive hørt. Den 9. februar 2007 blev der afholdt et møde i Kommissionen mellem en eksporterende producent, en sammenslutning af thailandske producenter, den thailandske regering og EF-producenterne, jf. grundforordningens artikel 6, stk. 6. Mødet vedrørte udelukkende spørgsmålet om konkurrenceforholdene for sukkermajs på EF-markedet.
(3)
Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på en endelig afgørelse.
(4)
Alle parter blev informeret om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at anbefale indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse former for sukkermajs, tilberedt eller konserveret, i form af kerner, med oprindelse i Thailand og den endelige opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told. Parterne blev også indrømmet en frist til at fremsætte bemærkninger efter fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke der indføres endelige foranstaltninger.
(5)
De mundtlige og skriftlige bemærkninger fra de interesserede parter blev undersøgt, og i de tilfælde, hvor det var relevant, blev konklusionerne ændret i overensstemmelse dermed.
(6)
Undersøgelsen af dumping og skade omfattede som bekendt perioden fra den 1. januar 2005 til den 31. december 2005 (undersøgelsesperioden (UP)). Hvad angår tendenser af relevans for skadesvurderingen, undersøgte Kommissionen oplysninger fra perioden 1. januar 2002 til 31. december 2005 (den betragtede periode). Ovennævnte undersøgelsesperiode blev anvendt til fastlæggelse af undersøgelsesresultaterne vedrørende underbud, målprisunderbud og afhjælpning af skade.
C. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
(7)
I mangel af bemærkninger til den pågældende vare og samme vare bekræftes hermed betragtning 13-15 i forordningen om midlertidig told.
D. DUMPING
1. Stikprøver og individuel behandling
(8)
En række eksportører og en sammenslutning af thailandske producenter gjorde indsigelse mod stikprøver og individuel behandling, jf. betragtning 16-20 i forordningen om midlertidig told. Det hævdedes navnlig, at stikprøven ikke var repræsentativ, eftersom Kommissionen undlod at tage hensyn til andre faktorer som f.eks. virksomhedernes størrelse og geografiske placering. Endvidere hævdedes det, at det ikke ville have været urimeligt byrdefuldt at undersøge flere end de fire virksomheder, der indgik i stikprøven.
(9)
Som forklaret i betragtning 16-18 i forordningen om midlertidig told var Kommissionen af den opfattelse, at det for at opnå den højest mulige repræsentativitet i forbindelse med stikprøven under hensyntagen til undersøgelsens tidsfrist var hensigtsmæssigt kun at inkludere fire virksomheder i stikprøven, da i) det gjorde det muligt at dække en stor eksportmængde, og ii) det var muligt at undersøge disse fire virksomheder inden for den tid, der var til rådighed. Grundforordningens artikel 17 fastsætter hverken en grænse for, hvornår antallet af eksportører er så stort, at det berettiger til stikprøver, eller præciserer, hvor mange parter der bør indgå i stikprøven. Med hensyn til sidstnævnte er det op til Kommissionen selv at afgøre, hvad det er muligt at undersøge inden for den givne tidsfrist, samtidig med at den sikrer, at stikprøven omfatter mest muligt af den pågældende eksport. Stikprøven omfattede 52 % af den samlede thailandske eksport i undersøgelsesperioden, hvilket bestemt må anses for at være yderst repræsentativt i mængdemæssig henseende.
(10)
Stikprøven blev udtaget på grundlag af den største eksporterede mængde fra Thailand til Fællesskabet, som kunne anses for repræsentativ, og som med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed, jf. grundforordningen artikel 17, stk. 1. Da stikprøven var yderst repræsentativ i mængdemæssig henseende, skønnedes det ikke at være nødvendigt at undersøge andre faktorer som f.eks. virksomhedernes størrelse eller geografiske placering.
(11)
Som allerede nævnt i betragtning 20 i forordningen om midlertidig told var det ikke muligt at undersøge flere virksomheder, da det ville have gjort undersøgelsen urimeligt byrdefuld og ville have forhindret en rettidig afslutning af undersøgelsen.
(12)
De påstande, som flere parter fremførte med hensyn til betragtning 16-20 i forordningen om midlertidig told, afvises derfor, og de pågældende betragtninger bekræftes hermed.
2. Normal værdi
(13)
En eksporterende producent hævdede, at der var en række matematiske fejl i beregningen af virksomhedens normale værdi. Påstandene blev krydstjekket, og det kunne konstateres, der ikke var fejl i beregningen.
(14)
I mangel af andre bemærkninger hertil bekræftes betragtning 21-32 i forordningen om midlertidig told hermed.
3. Eksportpris
(15)
Efter den foreløbige fremlæggelse gjorde en eksporterende producent indsigelse mod resultaterne i betragtning 34 i forordningen om midlertidig told. Denne part hævdede, at der burde have været taget hensyn til virksomhedens samlede eksportsalg, herunder salg af indkøbte varer fremstillet af andre uafhængige producenter. Parten hævdede, at indkøbte færdigvarer burde betragtes som varer af egen produktion, da de angiveligt blev fremstillet inden for rammerne af en forarbejdningskæde.
(16)
I denne forbindelse skal det bemærkes, at ved fastsættelse af individuelle dumpingmargener kan der udelukkende tages hensyn til varer fremstillet af den pågældende eksporterende producent. En eksporterende producent, som til dels indkøber varer til videresalg til Fællesskabet, har i realiteten nærmest status som repræsentant eller handlende i forhold til disse indkøb, og der kan ikke tages hensyn til videresalg ved fastsættelse af den individuelle dumpingmargen.
(17)
Undersøgelsen viste rent faktisk, at den pågældende eksporterende producent indkøbte en del af de varer, der blev solgt til Fællesskabet, hos andre producenter. Det kunne også konstateres, at eksportøren altid betalte for færdigvarer, og at sådanne transaktioner blev opført i bogholderiet som indkøb af færdigvarer. Der blev ikke fremlagt kontrakter eller anden dokumentation (f.eks. en såkaldt forarbejdningsaftale) som bevis for, at varerne oprindeligt var den eksporterende producents ejendom, og at de andre virksomheders aktiviteter udelukkende var begrænset til forarbejdning af de pågældende varer.
(18)
Efter den endelige fremlæggelse fremsatte den pågældende eksporterende producent på ny sine påstande og understregede, at virksomheden burde betragtes som medproducent af den vare, der blev indkøbt fra andre producenter. Men da ejendomsretten til de varer, som andre parter producerede, ifølge købsfakturaerne først overgik til den pågældende eksporterende producent efter fremstillingsprocessens afslutning, bekræftes det, at den eksporterende producent ikke kan betragtes som producent eller medproducent af den vare, som blev indkøbt til videresalg.
(19)
I betragtning af ovenstående afvises den eksporterende producents påstand, og betragtning 33 og 34 i forordningen om midlertidig told bekræftes hermed.
(20)
En sammenslutning af importører hævdede, at der burde have været foretaget en justering, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra k), for at afspejle det forhold, at store oversvømmelser i Thailand havde bevirket, at eksportpriserne på den pågældende vare var relativt lave i forhold til højere priser på sukkermajs som råvare efter oversvømmelserne. I den forbindelse skal det bemærkes, at påstanden hverken blev fremsat af de eksporterende producenter selv, eller blev kvantificeret. Endvidere er oversvømmelser et ret almindeligt fænomen i Thailand og kan ikke betragtes som en uforudsigelig hændelse, når der forhandles om kontrakter og navnlig eksportpriser. Endelig viste analysen, at eventuelle konsekvenser af oversvømmelserne for prisen på sukkermajs som råvare ville have været begrænset til det sidste kvartal i undersøgelsesperioden, og langt størstedelen af de eksporterende producenters råvareindkøb fandt i realiteten sted før dette tidspunkt. Derfor blev kravet om justering afvist.
4. Sammenligning
(21)
Efter den foreløbige fremlæggelse hævdede en række eksporterende producenter, at der burde foretages visse justeringer af salget på hjemmemarkedet (navnlig med hensyn til håndtering, lastning og dermed forbundne omkostninger samt kreditomkostninger) i forbindelse med dumpingberegningerne. Påstandene blev undersøgt, og i forbindelse med en enkelt virksomhed kunne det faktisk konstateres, at der burde foretages endnu en justering. Efter justeringen faldt virksomhedens dumpingmargen fra 4,3 % til 3,1 %.
(22)
Da den normale værdi for en anden virksomhed blev beregnet på grundlag af data fra den virksomhed, der er omhandlet i betragtning 21 ovenfor, jf. betragtning 29 og 31 i forordningen om midlertidig told, faldt dumpingmargenen for førstnævnte virksomhed også fra 11,2 % til 11,1 % som følge af den justering, der blev foretaget.
(23)
I mangel af andre bemærkninger hertil og bortset fra ovennævnte ændringer bekræftes betragtning 35 og 36 i forordningen om midlertidig told hermed.
5. Dumpingmargen
(24)
På baggrund af ovennævnte justeringer fastsættes de endelige dumpingmargener, udtrykt i procent af nettoprisen cif, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, til følgende:
Virksomhed
Dumpingmargen
Karn Corn
3,1 %
Malee Sampran
17,5 %
River Kwai
15,0 %
Sun Sweet
11,1 %
(25)
For de samarbejdende virksomheder, som ikke indgik i stikprøven, blev dumpingmargenen fastsat på grundlag af den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, der er fastsat for virksomhederne i stikprøven, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 6. Den vejede gennemsnitlige dumpingmargen udgør 12,9 % af cif-prisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet.
(26)
I mangel af andre bemærkninger bekræftes betragtning 40 i forordningen om midlertidig told hermed.
E. SKADE
(27)
En berørt part hævdede, at Kommissionens fremgangsmåde, jf. betragtning 50 og 51 i forordningen om midlertidig told, i forbindelse med forskellige salgskanaler er i strid med grundforordningen og WTO's antidumpingaftale (4), da den angiveligt har til formål at afspejle en større skade end den faktiske og hverken kan betragtes som velbegrundet eller objektiv og neutral. Til støtte for denne påstand henviste den klagende part til en rapport af 24. juli 2001 fra WTO's appelorgan (5), hvor det hedder, at »undersøgelsesmyndighederne ikke har ret til at foretage deres undersøgelse på en sådan måde, at undersøgelses- eller evalueringsprocessens resultat gør det mere sandsynligt, at de vil beslutte, at den hjemlige erhvervsgren lider skade« (jf. punkt 196).
(28)
For det første sætter ingen af parterne i denne procedure, selv ikke den klagende part, spørgsmålstegn ved det forhold, at der findes to forskellige salgskanaler, jf. Kommissionens beskrivelse i betragtning 50 og 51 i forordningen om midlertidig told, med deraf følgende konsekvenser for salgsomkostninger og salgspriser. For det andet gøres der heller ikke indsigelse mod det forhold, at al import fra de samarbejdende thailandske eksportører vedrørte salg under detailhandlerens mærke, jf. også betragtning 51 i forordningen om midlertidig told. Den klagende part erkender ligefrem, at »det bør erindres, at thailandske varer sælges til detailhandlere i Europa under detailhandlernes »eget mærke««.
(29)
Det skal endvidere også bemærkes, at appelorganet anførte i punkt 204, at »[…] det kan være yderst relevant for undersøgelsesmyndighederne at undersøge en indenlandsk erhvervsgren på grundlag af dele, sektorer eller segmenter«. For visse skadesindikatorer var det derfor tilstrækkeligt at skelne mellem de to særskilte salgskanaler for at sikre en rimelig evaluering af den skade, der blev forvoldt EF-erhvervsgrenen, og fastlægge, om dumpingimporten fra Thailand havde haft direkte betydning for den skade, der blev forvoldt EF-erhvervsgrenen. Ved fastlæggelsen af skaden er der helt systematisk taget højde for begge salgskanaler under et, og derudover er salget under detailhandlerens mærke blevet analyseret særskilt efter behov.
(30)
I paragraf 204 anførte appelorganet desuden, at »[…] når undersøgelsesmyndighederne foretager en undersøgelse af en del af en indenlandsk erhvervsgren, burde de i princippet på samme måde undersøge alle de øvrige dele af erhvervsgrenen, samt undersøge erhvervsgrenen som helhed«. Kommissionens tjenestegrene supplerede derfor deres skadesanalyse med hensyn til de tre skadesindikatorer, som blev undersøgt særskilt under detailhandlerens mærke i forordningen om midlertidig told. De tre indikatorer er salgsmængde (betragtning 56 i forordningen om midlertidig told), salgspris (betragtning 63 i forordningen om midlertidig told) og rentabilitet (betragtning 66 i forordningen om midlertidig told). Der blev således foretaget en særskilt skadesanalyse vedrørende salg under producentens eget mærke for de tre skadesindikatorer.
(31)
EF-erhvervsgrenens salg under detailhandlerens mærke udgjorde ca. 63 % af EF-erhvervsgrenens samlede salg (under eget og detailhandlerens mærke) i undersøgelsesperioden, jf. betragtning 51 i forordningen om midlertidig told. Derfor tegnede salg under eget mærke sig for ca. 37 % af det samlede salg.
(32)
Den varemængde, EF-erhvervsgrenen solgte under eget mærke på EF-markedet, faldt først 1 % i 2003, steg derefter 6 procentpoint i 2004 og faldt så 6 procentpoint i undersøgelsesperioden. I undersøgelsesperioden lå mængden af varer solgt under eget mærke næsten på samme niveau som i 2002, dvs. lidt over 68 000 tons.
(33)
Enhedspriserne for EF-erhvervsgrenens varer solgt under eget mærke til forretningsmæssigt uafhængige kunder ændrede sig stort set ikke i hele den betragtede periode. Enhedsprisen, som startede på 1 380 EUR/ton i 2002, steg først med 2 % i 2003 og faldt derefter med 2 procentpoint i 2004 inden det beskedne fald på 1 procentpoint i undersøgelsesperioden, hvor den nåede ned på 1 361 EUR/ton.
(34)
I den betragtede periode faldt rentabiliteten i forbindelse med EF-erhvervsgrenens salg af varer under eget mærke, udtrykt i procent af nettosalget, gradvist fra omtrent 30 % i 2002 til 29 % i 2003, ca. 27 % i 2004 og til sidst ca. 24 % i undersøgelsesperioden.
2002
2003
2004
UP
EF salgsvolumen (eget mærke) til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder (ton)
68 778
68 002
72 387
68 193
Indeks (2002 = 100)
100
99
105
99
Enhedspris EF-markedet (eget mærke) (EUR/ton)
1 380
1 405
1 386
1 361
Indeks (2002 = 100)
100
102
100
99
Rentabilitet for EF-salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne (eget mærke) (% af nettosalg)
29,7 %
29,0 %
27,4 %
23,6 %
Indeks (2002 = 100)
100
98
92
79
Kilde: Undersøgelse.
(35)
Det kan derfor konstateres, at salget af varer under eget mærke forblev relativt uændret i den betragtede periode både med hensyn til mængder og priser. I den samme periode blev salget derimod efterhånden mindre rentabelt. Dette forhold står i kontrast til det entydige skadesbillede, som tegnede sig for hele salget under et, og til billedet af salget under detailhandlerens mærke i forordningen om midlertidig told. Det er dog klart, at virkningen af importen fra Thailand føles mest der, hvor importen er koncentreret, dvs. i forbindelse med varer under detailhandlerens mærke.
(36)
Med ovenstående supplement er den undersøgelse, Kommissionens tjenestegrene har udført, i overensstemmelse med grundforordningen og opfylder kravet om objektivitet, jf. artikel 3, stk. 1, i WTO's antidumpingaftale, eftersom alle de skadesindikatorer, der er opført i artikel 3, stk. 4, i WTO's antidumpingaftale, er blevet undersøgt med og uden skelnen mellem salgskanaler i de tilfælde, hvor det skønnedes hensigtsmæssigt i forhold til den givne sags særlige karakter. Ovenstående påstand afvises derfor.
(37)
I mangel af andre bemærkninger hertil bekræftes betragtning 41-76 i forordningen om midlertidig told hermed.
F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Restriktiv handelspraksis
(38)
Flere interesserede parter hævdede, at EF-erhvervsgrenen havde været involveret i restriktiv handelspraksis, hvilket angiveligt navnlig gik ud på at fastsætte priserne på EF-markedet for sukkermajs. Til støtte for denne påstand fremførte en af de interesserede parter, at i) virksomheden udtrykkeligt havde gjort Kommissionen opmærksom på dette spørgsmål i sin redegørelse af 21. juni 2006, at ii) en europæisk detailhandler havde givet udtryk for lignende betænkeligheder i en redegørelse af 17. maj 2006, og endelig at iii) denne part indgav to e-mails den 1. december 2006 fra formanden for den klagende sammenslutning, som er nævnt i betragtning 1 i forordningen om midlertidig told. I en af disse e-mails, dateret den 13. april 2005, informerer formanden for den klagende sammenslutning angiveligt den administrerende direktør for en thailandsk eksporterende virksomhed om, at de vesteuropæiske forarbejdningsvirksomheder havde indgået en aftale om priserne på tre emballeringer af samme vare.
(39)
Ovennævnte interesserede parter anmodede derfor Kommissionen om at bringe denne procedure til ophør omgående på grund af manglende årsagssammenhæng mellem dumpingimporten og den skadelige situation for EF-erhvervsgrenen, da EF-erhvervsgrenens prisniveau var utroværdigt og kunstigt oppustet på grund af EF-erhvervsgrenens adfærd, der angiveligt begrænser konkurrencen. En part henviste udtrykkeligt til både grundforordningens artikel 3, stk. 7, og Mukand-sagen (6) og anmodede Kommissionen om at vurdere eventuelle konsekvenser for den skadelige situation for EF-erhvervsgrenen af ovennævnte adfærd, som angiveligt begrænser konkurrencen, inden der drages konklusioner om årsagssammenhæng.
(40)
Med hensyn til nr. i) og ii) i betragtning 38 kan det konstateres, at de to redegørelser udelukkende bestod af enkelte udokumenterede påstande. For så vidt angår redegørelsen under nr. i), havde den klagende part selv anført, at »yderligere oplysninger og dokumentation om misbruget, som udgør en åbenlys overtrædelse af EF's konkurrenceregler, fremsendes til sin tid«. Den interesserede part fremsendte derefter de e-mails, der er nævnt i betragtning 38 ovenfor.
(41)
Efter at have modtaget de pågældende e-mails opfordrede Kommissionens tjenester med ansvar for antidumpingspørgsmål øjeblikkeligt den klagende part til at sende det samme materiale til Kommissionens tjenester med ansvar for konkurrencespørgsmål. På grund af disse e-mails, og navnlig fordi formanden for den klagende sammenslutning erkendte, at han havde skrevet meddelelserne, foretog Kommissionens tjenester med ansvar for antidumpingspørgsmål også en nærmere undersøgelse af de forskellige EF-producenters priser.
(42)
Formanden benægtede kategorisk, at EF-erhvervsgrenen havde indgået en aftale eller anvendt »referencepriser« som antydet i e-mailen. I forbindelse med denne antidumpingprocedure råder Kommissionens tjenestegrene over detaljerede oplysninger fra alle de samarbejdende EF-producenter om priser pr. model for de enkelte transaktioner, og derfor blev det efterprøvet, om der kunne påvises pristilpasninger.
(43)
Der blev ikke fundet dokumentation for faktiske pristilpasninger blandt de samarbejdende EF-producenter i forbindelse med denne antidumpingundersøgelse. Endvidere var de faktiske priser i langt de fleste tilfælde væsentligt lavere end de »referencepriser«, der er omtalt i ovennævnte e-mail af 13. april 2005.
(44)
Derfor fandt Fællesskabets institutioner i forbindelse med denne antidumpingundersøgelse ikke dokumentation for, at det hovedsagelig var på grund af et kunstigt prisniveau, som skyldtes konkurrencebegrænsende adfærd, at priserne på dumpingimporten fra det pågældende land var lavere end EF-erhvervsgrenens.
(45)
Det kan også konstateres, at Kommissionen ikke har vedtaget nogen endelig beslutning om, at EF-erhvervsgrenen havde optrådt som et kartel.
(46)
Som følge af ovenstående mener Kommissionen ikke, at der i forbindelse med den igangværende antidumpingundersøgelse er fundet bevis for, at EF-erhvervsgrenens priser og skadesindikatorer er blevet påvirket af adfærd, som begrænser konkurrencen, eller restriktiv handelspraksis. Påstanden afvises derfor.
2. Vejrforholdenes indvirkning
(47)
Flere interesserede parter hævdede, at vejrforholdenes indvirkning burde behandles i forbindelse med undersøgelsen af årsagssammenhæng. Parterne henviste nærmere betegnet til: i) hedebølgen i sommeren 2003 og ii) oversvømmelserne i Ungarn i perioden fra maj til august i 2005.
(48)
Det blev undersøgt nøje, om hedebølgen i Europa i 2003 (påstand i)) og oversvømmelserne i Ungarn i 2005 (påstand ii)) kunne have haft indvirkning på EF-erhvervsgrenens dårlige situation.
(49)
Det blev konstateret, at hedebølgen i 2003 og oversvømmelserne i 2005 nærmest ikke havde nogen indvirkning på sukkermajshøstens omfang for EF-erhvervsgrenen som helhed. Data, som blev indhentet fra EF-producenter i forbindelse med undersøgelsen, udviste faktisk et meget stabilt udbytte (høstet sukkermajs i tons pr. hektar) i hele den betragtede periode. Endvidere havde Kommissionen som bekendt konstateret, at EF-erhvervsgrenens produktionsomkostninger pr. enhed kun var steget 5 % i perioden fra 2002 til undersøgelsesperioden, hovedsagelig på grund af de stigende stålpriser (dåsen er det vigtigste omkostningselement), jf. betragtning 86 og 87 i forordningen om midlertidig told. På grundlag heraf afvises påstandene i nr. i) og ii) ovenfor.
(50)
Vejrforholdene anses derfor ikke for at have kunnet bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen.
(51)
I mangel af andre bemærkninger til årsagssammenhængen bekræftes betragtning 77-99 i forordningen om midlertidig told hermed.
G. FÆLLESSKABETS INTERESSE
(52)
I mangel af nye dokumenterede bemærkninger til Fællesskabets interesse bekræftes betragtning 100-118 i forordningen om midlertidig told hermed.
H. ENDELIGE FORANSTALTNINGER
(53)
Flere interesserede parter hævdede, at i) Kommissionen burde give en nærmere forklaring på, hvordan den havde beregnet den fortjeneste på 14 %, som kunne opnås i mangel af dumpingimport, jf. betragtning 121 i forordningen om midlertidig told, og ii) nævnte fortjeneste på 14 % var for høj. Med hensyn til sidstnævnte påstand blev der henvist til de seneste beskyttelses- og antidumpingprocedurer vedrørende lignende forarbejdede landbrugsvarer som f.eks. konserverede citrusfrugter (7) og frosne jordbær (8), hvor der blev anvendt fortjenstmargener på henholdsvis 6,8 % og 6,5 %. I den forbindelse hævdede en anden interesseret part iii), at fortjenesten på 14 % var for lav og snarere burde fastsættes til 17 % for at afspejle fortjenesten i 2002 på salg af varer under detailhandlerens mærke.
(54)
Med hensyn til påstandene under nr. i) og iii) ovenfor forklares det i betragtning 121 i forordningen om midlertidig told, at fortjenesten på 21,4 % i 2002 ved salg både af varer under eget og detailhandlerens mærke var blevet justeret til 14 % for at afspejle forskellen i EF-erhvervsgrens forskellige mærker over for importen fra Thailand. Kommissionen konstaterede, at rentabiliteten i forbindelse salg af varer under detailhandlerens mærke var 17 % i 2002 og 11,1 % i 2003, dvs. da dumpingimporten udtrykt i mængde var mindst, jf. betragtning 66 i forordningen om midlertidig told. Kommissionen anså det for rimeligt at tage gennemsnittet af de to fortjenstmargener, svarende til 14 %.
(55)
Med hensyn til påstanden under nr. ii) ovenfor bør fortjenesten i mangel af dumpingimport mest muligt afspejle den berørte EF-erhvervsgrens faktiske særlige karakter. Data fra andre erhvervsgrene, som tilhører den samme bredere sektor, er kun relevante, hvis sådanne oplysninger ikke foreligger. Denne fremgangsmåde, som Kommissionen anvender konsekvent, blev godkendt af Retten i Første Instans i EFMA-sagen (9).
(56)
Påstandene under nr. i), ii) og iii) afvises derfor, og den konstatering, at der kunne opnås en fortjeneste på 14 % i tilfælde af manglende dumpingimport, bekræftes.
(57)
I betragtning af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesse og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 9, stk. 4, bør der indføres en endelig antidumpingtold svarende til den fastlagte dumpingmargen, men tolden bør ikke være højere end skadesmargenen som anført i betragtning 123 i forordningen om midlertidig told og bekræftet i nærværende forordning. I betragtning af den høje grad af samarbejde, fastsættes tolden for de resterende virksomheder, som ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, på et niveau svarende til den højeste told, der skal pålægges de virksomheder, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Derfor fastsættes resttolden til 12,9 %.
(58)
Den endelige told fastsættes derfor til følgende:
Virksomhed
Skadesmargen
Dumpingmargen
Antidumpingtold
Karn Corn
31,3 %
3,1 %
3,1 %
Malee Sampran
12,8 %
17,5 %
12,8 %
River Kwai
12,8 %
15,0 %
12,8 %
Sun Sweet
18,6 %
11,1 %
11,1 %
Samarbejdende eksportører, som ikke indgik i stikprøven
17,7 %
12,9 %
12,9 %
Alle andre virksomheder
31,3 %
17,5 %
12,9 %
I. TILSAGN
(59)
Efter indførelsen af de midlertidige foranstaltninger gav en række samarbejdende eksporterende producenter udtryk for at være interesseret i at afgive pristilsagn. Men efter den endelige fremlæggelse afgav de (med undtagelse af de to virksomheder, der er nævnt i betragtning 60) ikke pristilsagn inden for den tidsfrist, der er fastsat i grundforordningens artikel 8, stk. 2.
(60)
En samarbejdende eksporterende producent afgav ikke et tilstrækkeligt dokumenteret tilsagn inden for den frist, der er fastsat i grundforordningens artikel 8, stk. 2. Derfor kunne Kommissionen ikke acceptere pristilsagn fra den pågældende eksporterende producent. Men i betragtning af de komplicerede forhold, der gør sig gældende for den pågældende økonomiske aktør og andre samarbejdende eksporterende producenter i en lignende situation (opsplittet erhvervsgren, eksporterende producenter, som er etableret i et udviklingsland og ofte fungerer som både forhandlere og eksporterende producenter, hvilket gør det mere komplekst at afgive et acceptabelt tilsagn), og den store samarbejdsvilje i forbindelse med undersøgelsen mener Rådet, at disse eksporterende producenter undtagelsesvis bør få tilladelse til at afslutte deres afgivelse af pristilsagn efter udløbet af ovennævnte frist, dog senest inden for ti kalenderdage efter denne forordnings ikrafttrædelse. Kommissionen får tilladelse til at fremsætte forslag til ændring af denne forordning i overensstemmelse hermed.
(61)
Efter den endelige fremlæggelse afgav to samarbejdende eksporterende producenter acceptable pristilsagn kombineret med et kvantitativt loft, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 1 og 2. De har afgivet tilsagn om at sælge den pågældende vare inden for rammerne af det kvantitative loft til priser, som svarer til eller ligger over de prisniveauer, som fjerner dumpingens skadelige virkninger. Import, som overstiger det kvantitative loft, vil blive pålagt antidumpingtold. Virksomhederne tilsender også regelmæssigt Kommissionen nærmere oplysninger om deres eksport til Fællesskabet, hvilket giver Kommissionen mulighed for effektiv overvågning af tilsagnet. I betragtning af virksomhedernes salgsstruktur anser Kommissionen endvidere risikoen for omgåelse af de aftalte tilsagn for at være begrænset.
(62)
Kommissionen accepterede ved afgørelse 2007/424/EF (10) ovenstående tilbud om tilsagn. Grundene til accept af disse tilsagn er beskrevet mere detaljeret i nævnte afgørelse.
(63)
For at give Kommissionen og toldmyndighederne bedre muligheder for effektivt at overvåge, om virksomhederne overholder tilsagnene, når der fremlægges en anmodning om overgang til fri omsætning for de relevante toldmyndigheder, skal fritagelsen for antidumpingtolden være betinget af, i) at der fremlægges en tilsagnsfaktura, som er en handelsfaktura, som mindst indeholder de oplysninger og den erklæring, der er anført i bilag II, ii) at varerne er fremstillet, afsendt og faktureret direkte af nævnte virksomheder til den første uafhængige kunde i Fællesskabet, og iii) at de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen. Den relevante antidumpingtold pålægges på tidspunktet for godtagelsen af angivelsen om overgang til fri omsætning, hvis det fastslås, at de pågældende betingelser ikke er opfyldt.
(64)
Hvis Kommissionen i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 9, på grund af misligholdelse trækker sin godtagelse af et tilsagn tilbage under henvisning til bestemte transaktioner og erklærer de relevante tilsagnsfakturaer for ugyldige, opstår der en toldskyld på tidspunktet for godtagelse af erklæringen om overgang til fri omsætning for de pågældende transaktioner.
(65)
Importørerne bør være opmærksomme på, at der som en normal handelsrisiko kan opstå en toldskyld på tidspunktet for godtagelsen af angivelsen om overgang til fri omsætning, jf. betragtning 62 og 63, selv hvis Kommissionen havde godtaget et tilsagn fra den producent, hos hvilken de køber direkte eller indirekte.
(66)
Toldmyndighederne bør i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 7, straks underrette Kommissionen, når der konstateres tegn på misligholdelse af tilsagnet.
(67)
De thailandske eksporterende producenters tilbud om tilsagn anses derfor for at kunne godtages af Kommissionen, og de pågældende virksomheder er blevet underrettet om de væsentligste kendsgerninger, overvejelser og forpligtelser, der ligger til grund for godtagelsen.
(68)
Hvis tilsagnene misligholdes eller trækkes tilbage, eller hvis Kommissionen trækker godtagelsen af tilsagn tilbage, finder den af Rådet i henhold til grundforordningens artikel 9, stk. 4, indførte antidumpingtold automatisk anvendelse, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 9.
J. ENDELIG OPKRÆVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD
(69)
I betragtning af størrelsen af de dumpingmargener, der er konstateret for de eksporterende producenter i Thailand, og af den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, anses det for nødvendigt, at de beløb, der er stillet sikkerhed for i form af midlertidig antidumpingtold, indført ved den midlertidige forordning, opkræves endeligt med et beløb svarende til den endelige told.
(70)
Antidumpingtoldsatserne for individuelle virksomheder i denne forordning blev fastsat ud fra resultaterne af denne undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der under undersøgelsen blev konstateret for disse virksomheder. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre virksomheder«) udelukkende anvendelse på importen af varer med oprindelse i det pågældende land og fremstillet af virksomhederne og dermed af de udtrykkeligt nævnte retlige enheder. Importerede varer, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning med navn og adresse, herunder enheder, som er forretningsmæssigt forbundet med de udtrykkeligt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er underlagt toldsatsen for »alle andre virksomheder«.
(71)
Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle antidumpingtoldsatser for virksomheder (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) bør omgående indgives til Kommissionen med alle relevante oplysninger, især om ændringer i virksomhedens aktiviteter med hensyn til produktion, hjemmemarkedssalg og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil forordningen blive ændret ved en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuel told -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der pålægges en endelig antidumpingtold på importen af sukkermajs (Zea mays var. saccharata), i form af kerner, tilberedt eller konserveret med eddike eller eddikesyre, ikke frosne, henhørende under KN-kode ex 2001 90 30 (Taric-kode 2001903010), og sukkermajs (Zea mays var. saccharata), i form af kerner, tilberedt eller konserveret på anden måde end med eddike eller eddikesyre, ikke frosne, undtagen varer henhørende under pos. 2006, henhørende under KN-kode ex 2005 80 00 (Taric-kode 2005800010) med oprindelse i Thailand.
2. Den endelige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for de i stk. 1 omhandlede varer fremstillet af nedenstående virksomheder:
Virksomhed
Antidumpingtold i %
Taric-tillægskode
Karn Corn Co., Ltd, 68 Moo 7 Tambol Saentor, Thamaka, Kanchanaburi 71130, Thailand
3,1
A789
Malee Sampran Public Co., Ltd, Abico Bldg 401/1 Phaholyothin Rd, Lumlookka, Pathumthani 12130, Thailand
12,8
A790
River Kwai International Food Industry Co., Ltd, 52 Thaniya Plaza, 21st Floor, Silom Rd, Bangrak, Bangkok 10500, Thailand
12,8
A791
Sun Sweet Co., Ltd, 9 M. 1, Sanpatong, Chiangmai, Thailand 50120
11,1
A792
Producenter som angivet i bilag I
12,9
A793
Alle andre virksomheder
12,9
A999
3. Uanset bestemmelserne i første stykke finder den endelige antidumpingtold ikke anvendelse på import, der er overgået til fri omsætning i overensstemmelse med artikel 2.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet fastsættes.
Artikel 2
1. Importerede varer, der er angivet til overgang til fri omsætning og faktureret af virksomheder, som har afgivet tilsagn, der er godtaget af Kommissionen, og hvis navne er opført i afgørelse 2007/424/EF, som eventuelt ændret, undtages fra den ved artikel 1 indførte antidumpingtold, forudsat at:
-
varerne er fremstillet, afsendt og faktureret direkte af nævnte virksomheder til den første uafhængige kunde i Fællesskabet
-
sådan import er ledsaget af en tilsagnsfaktura, der er en handelsfaktura, som indeholder mindst de oplysninger og den erklæring, der er angivet i bilag II til nærværende forordning, og
-
de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen.
2. Der opstår en toldskyld på tidspunktet for godtagelsen af angivelsen om overgang til fri omsætning:
-
hvis det i forbindelse med den import, der er beskrevet i stk. 1, fastslås, at en eller flere af betingelserne i nævnte stykke ikke er opfyldt, eller
-
hvis Kommissionen trækker sin godtagelse af tilsagnet tilbage i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 9, i en forordning eller afgørelse, som henviser til særlige transaktioner og erklærer de pågældende tilsagnsfakturaer ugyldige.
Artikel 3
De beløb, for hvilke der i henhold til forordning (EF) nr. 1888/2006 er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold på import af sukkermajs (Zea mays var. saccharata), i form af kerner, tilberedt eller konserveret med eddike eller eddikesyre, ikke frosne, henhørende under KN-kode ex 2001 90 30 (Taric-kode 2001903010), og sukkermajs (Zea mays var. saccharata), i form af kerner, tilberedt eller konserveret på anden måde end med eddike eller eddikesyre, ikke frosne, undtagen varer henhørende under pos. 2006, henhørende under KN-kode ex 2005 80 00 (Taric-kode 2005800010) med oprindelse i Thailand, opkræves endeligt. De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige told, jf. artikel 1, stk. 2, frigives.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 18. juni 2007.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 682/2007,
annettu 18 päivänä kesäkuuta 2007,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta tiettyjen Thaimaasta peräisin olevien jyvinä tuotavien valmistettujen tai säilöttyjen sokerimaissien tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET
(1)
Komissio julkaisi 28 päivänä maaliskuuta 2006 ilmoituksen polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta tiettyjen Thaimaasta peräisin olevien jyvinä tuotavien valmistettujen tai säilöttyjen sokerimaissien tuonnissa yhteisöön (2). Komissio otti käyttöön kyseistä tuotetta koskevan väliaikaisen polkumyyntitullin asetuksella (EY) N:o 1888/2006 (3), jäljempänä ’väliaikaista tullia koskeva asetus’, 20 päivänä joulukuuta 2006.
B. MYÖHEMPI MENETTELY
(2)
Niiden olennaisten tosiasioiden ja huomioiden ilmoittamisen jälkeen, joiden perusteella päätettiin ottaa käyttöön väliaikaisia polkumyyntitoimenpiteitä, useat asianomaiset osapuolet ilmoittivat kirjallisesti näkökantansa alustavista päätelmistä. Osapuolia, jotka pyysivät tulla kuulluiksi, kuultiin. Perusasetuksen 6 artiklan 6 kohdan mukaisesti järjestettiin komission tiloissa 9 päivänä helmikuuta 2007 kokous, johon osallistuivat yksi vientiä harjoittava tuottaja, thaimaalaisten tuottajien järjestö, Thaimaan hallitus ja yhteisön tuottajat. Kokouksessa käsiteltiin yhteisön sokerimaissimarkkinoilla tapahtuvaa kilpailua.
(3)
Komissio jatkoi lopullisten päätelmien tekemistä varten tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkastamista.
(4)
Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa tiettyjen Thaimaasta peräisin olevien jyvinä tuotavien valmistettujen tai säilöttyjen sokerimaissien tuonnissa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista. Lisäksi osapuolille asetettiin määräaika, johon mennessä niiden oli esitettävä huomautuksensa kyseisistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella lopulliset toimenpiteet otetaan käyttöön.
(5)
Asianomaisten osapuolten esittämiä suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin ja päätelmiä on tarvittaessa muutettu niiden mukaisesti.
(6)
Polkumyynti- ja vahinkotutkimus käsitti 1 päivän tammikuuta 2005 ja 31 päivän joulukuuta 2005 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttavia kehityssuuntauksia varten komissio tarkasteli tietoja, jotka koskivat 1 päivän tammikuuta 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2005 välistä aikaa, jäljempänä ’tarkastelujakso’. Hinnan alittavuutta, viitehinnan alittavuutta ja vahingon korjaavaa tasoa koskevien päätelmien teon perustana ollut ajanjakso on sama kuin edellä mainittu tutkimusajanjakso.
C. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
(7)
Koska muita huomautuksia tarkasteltavana olevasta tuotteesta ja samankaltaisesta tuotteesta ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 13-15 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
D. POLKUMYYNTI
1. Otanta ja yksilöllinen tarkastelu
(8)
Osa viejistä ja thaimaalaisten tuottajien järjestö esittivät vastalauseita otannasta ja yksilöllisen tarkastelun arviosta, jotka kuvataan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 16-20 kappaleessa. Otoksen edustavuus kyseenalaistettiin sillä perusteella, että komissio oli jättänyt huomiotta sellaisia tekijöitä kuten yritysten koko ja maantieteellinen sijainti. Lisäksi väitettiin, ettei useamman kuin neljän yrityksen otos olisi ollut kohtuuttoman hankala tutkittavaksi.
(9)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 16-18 kappaleessa todetun mukaisesti komissio katsoo, että koska haluttiin saavuttaa suurin mahdollinen edustavuus otannassa ottaen huomioon tutkimuksen aikataulu, oli asianmukaista sisällyttää otokseen vain kyseiset neljä yritystä, koska i) näin katettiin suuri määrä vientiä ja ii) näiden neljän yrityksen tutkiminen oli mahdollista suorittaa annetussa ajassa. Perusasetuksen 17 artiklassa ei aseteta edustavan otoksen sisältämien viejien vähimmäismäärää eikä siinä myöskään anneta tarkkoja säännöksiä otokseen otettavien osapuolten asianmukaisesta määrästä. Voimavarojen osalta komission on itse päätettävä, mitä määräaikaan mennessä on järkevää tutkia, ja samalla huolehdittava siitä, että otos sisältää mahdollisimman suuren osan kyseisestä tuonnista. Valittu otos käsitti 52 prosenttia Thaimaan kokonaisviennistä tutkimusajanjaksona, joten kyseessä on määrällisesti tarkasteltuna erittäin edustava otos.
(10)
Perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti otoksen valinnassa käytettiin perusteena Thaimaasta yhteisöön tapahtuvan viennin mahdollisimman suurta edustavaa määrää, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Valitun otoksen edustavuus oli määrän osalta erittäin hyvä, joten muiden tekijöiden, kuten yritysten koon tai maantieteellisen sijainnin, tarkastelua ei katsottu tarpeelliseksi.
(11)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 20 kappaleessa jo mainittiin, useampien yritysten tutkiminen olisi tehnyt tutkimuksesta kohtuuttoman hankalan ja olisi estänyt tutkimuksen saattamisen loppuun ajoissa.
(12)
Edellä mainitusta syystä eräiden osapuolten vaatimukset, jotka liittyivät väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 16-20 kappaleeseen, hylättiin, ja kyseisissä kappaleissa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.
2. Normaaliarvo
(13)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että laskettaessa sen normaaliarvoa oli tehty lukuisia matemaattisia virheitä. Väitteet tarkastettiin ja todettiin, ettei virheitä ole tehty.
(14)
Koska tältä osin ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 21-32 kappaleessa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.
3. Vientihinta
(15)
Alustavista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yksi vientiä harjoittava tuottaja ilmoitti olevansa eri mieltä päätelmistä, jotka on esitetty väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 34 kappaleessa. Kyseinen osapuoli väitti, että olisi pitänyt ottaa huomioon yrityksen kaikki vientiin suunnattu myynti, myös muiden yrityksestä riippumattomien tuottajien tuotteet, jotka osapuoli oli ostanut ja myynyt edelleen. Osapuoli väitti, että sen ostamat valmiit tuotteet olisi katsottava sen omaksi tuotannoksi, koska väitettiin, että ne oli valmistettu osana jalostuskorvaussopimusta.
(16)
On huomattava, että määritettäessä yksilöllisiä polkumyyntimarginaaleja voidaan kuitenkin ottaa huomioon ainoastaan tuotteet, jotka kyseinen vientiä harjoittava tuottaja on tuottanut. Jos vientiä harjoittava tuottaja ostaa osan tuotteista myydäkseen ne yhteisön markkinoille, kyseessä on samanlainen asema kuin myyntiedustajalla tai kauppiaalla kyseisten ostojen suhteen, eikä tällaista jälleenmyyntiä voida ottaa huomioon yksilöllistä polkumyyntimarginaalia määritettäessä.
(17)
Tutkimuksessa todettiin, että kyseinen vientiä harjoittava tuottaja ostaa muilta tuottajilta osan yhteisöön myytävistä tuotteista. Lisäksi todettiin, että kyseinen viejä maksoi aina valmiista tuotteista ja kirjasi ne tilinpitoonsa valmiiden tuotteiden ostoiksi. Tutkimuksessa ei löydetty mitään sopimus- tai muita todisteita (esimerkiksi niin sanotusta jalostuskorvaussopimuksesta), joiden perusteella tuotteet olisivat olleet alusta alkaen vientiä harjoittavan tuottajan omaisuutta tai että muiden yritysten toiminta olisi rajoitettu kyseessä olevien tuotteiden pelkkään valmistukseen.
(18)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen kyseinen vientiä harjoittava tuottaja toisti väitteensä ja korosti, että se tulisi katsoa muilta tuottajilta ostetun tuotteen yhteistuottajaksi. Kun otetaan huomioon, että ostolaskujen perusteella muiden tuottajien valmistamat tuotteet siirtyivät vientiä harjoittavan tuottajan omistukseen vasta valmistusprosessin päätyttyä, vahvistetaan, että kyseistä vientiä harjoittavaa tuottajaa ei voida pitää jälleenmyyntiä varten ostetun tuotteen tuottajana tai yhteistuottajana.
(19)
Edellä mainituista syistä vientiä harjoittavan tuottajan väite hylättiin ja väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 33 ja 34 kappaleessa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.
(20)
Yksi tuojia edustava järjestö väitti, että perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukainen oikaisu olisi pitänyt tehdä, jotta olisi otettu huomioon Thaimaassa sattuneiden voimakkaiden tulvien vaikutukset, joiden vuoksi kyseisen tuotteen vientihinnat olivat verrattain alhaiset verrattuna raaka-aineena käytetyn sokerimaissin nousseeseen hintaan tulvan jälkeen. Tältä osin on huomattava, että mikään vientiä harjoittavista tuottajista ei itse esittänyt kyseistä väitettä eikä määrää ilmoitettu. Lisäksi tulvat ovat suhteellisen yleisiä Thaimaassa eikä niitä voida pitää odottamattomina olosuhteina neuvoteltaessa sopimuksista eikä etenkään vientihinnoista. Lopuksi analyysissa todettiin, että tulvien mahdollinen vaikutus raaka-aineena käytetyn sokerimaissin hintaan olisi rajoittunut ainoastaan tutkimusajanjakson viimeiseen neljännekseen ja että vientiä harjoittavien tuottajien raaka-aineostot oli suurimmaksi osaksi tehty ennen kyseistä ajanjaksoa. Tämän vuoksi oikaisupyyntö hylätään.
4. Vertailu
(21)
Alustavista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen monet vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että polkumyyntilaskelmiin on tehtävä tiettyjä oikaisuja kotimarkkinoilla, jotka liittyvät lähinnä käsittelyyn, lastaamis- ja liitännäiskuluihin sekä rahoituskuluihin. Väitteet tutkittiin ja yhden yrityksen osalta katsottiin voitavan tehdä lisäoikaisu. Tämän oikaisun jälkeen kyseisen yrityksen polkumyyntimarginaali aleni 4,3 prosentista 3,1 prosenttiin.
(22)
Koska edellä johdanto-osan 21 kappaleessa mainitun yrityksen tietoja käytettiin toisen yrityksen normaaliarvon määrittämiseen, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 29-31 kappaleessa on selostettu, viimeksi mainitun yrityksen polkumyyntimarginaali aleni 11,2 prosentista 11,1 prosenttiin lisäoikaisun jälkeen.
(23)
Koska tältä osin ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 35 ja 36 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan edellä mainittuja muutoksia lukuun ottamatta.
5. Polkumyyntimarginaali
(24)
Edellä mainitusta tarkistuksesta johtuen polkumyynnin lopullinen määrä prosenttiosuutena vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana CIF-nettohinnasta määritettiin seuraavasti:
Yritys
Polkumyyntimarginaali
Karn Corn
3,1 %
Malee Sampran
17,5 %
River Kwai
15,0 %
Sun Sweet
11,1 %
(25)
Otokseen kuulumattomille yhteistyössä toimineille yrityksille polkumyyntimarginaali määritettiin otokseen valittujen yritysten painotetun keskimääräisen polkumyyntimarginaalin perusteella perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdan mukaisesti. Kyseinen painotettu keskimääräinen polkumyyntimarginaali, ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana, on 12,9 prosenttia.
(26)
Koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 40 kappaleessa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.
E. VAHINKO
(27)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että komission noudattama väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 50-51 kappaleessa esitetty tapa käsitellä eri myyntikanavia on epäjohdonmukainen perusasetuksen ja WTO:n polkumyyntisopimuksen (4) perusteella, koska sen tarkoituksena väitettiin olevan ”osoittaa keinotekoisesti haitan olevan todellista suurempi eikä sitä voida katsoa perustelluksi eikä puolueettomaksi”. Väitteen tueksi osapuoli viittasi WTO:n valituselimen 24 päivänä heinäkuuta 2001 antamaan raporttiin (5), jossa se totesi, että ”tutkintaviranomaiset eivät saa tehdä tutkimusta siten, että tietojen keräyksen tai arviointimenettelyn vuoksi todennäköisyys tuloksesta, jonka mukaan kotimainen teollisuus olisi kärsinyt vahinkoa, kasvaa” (raportin 196 kohta).
(28)
Ensinnäkään yksikään tämän menettelyn osapuolista tai myöskään vaatimuksen esittäjä ei kyseenalaista väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 50-51 kappaleessa komission tarkoittaman kahden eri myyntikanavan olemassaoloa ja sen seurauksia myyntikustannuksiin ja -hintoihin. Toiseksi ei kiistetä myöskään tosiseikkaa, joka on mainittu väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 51 kappaleessa ja jonka mukaan yhteistyössä toimivien thaimaalaisten viejien koko tuonti on tapahtunut vähittäismyyjän tuotemerkin myyntikanavaa käyttäen. Päinvastoin, vaatimuksen esittäjä tunnustaa asian: ”On muistettava, että thaimaalainen myynti eurooppalaisille jälleenmyyjille tapahtuu jälleenmyyjien ’omaa tuotemerkkiä’ käyttäen.”
(29)
Lisäksi on huomattava, että WTO:n valituselimen raportin 204 kohdassa todettiin seuraavasti: ”Kuten olemme jo todenneet, tutkintaviranomaisten on aiheellista tutkia kotimaisen teollisuuden tilanne osa-, ala- tai segmenttikohtaisesti.” Tämän vuoksi oli aiheellista erottaa toisistaan kaksi eri myyntikanavaa tiettyjen vahinkoindikaattorien osalta tarpeen mukaan ja sen varmistamiseksi, että yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko pystytään arvioimaan tasapuolisesti, sekä sen selvittämiseksi, onko Thaimaasta polkumyynnillä tapahtunut tuonti vaikuttanut suoraan yhteisön tuotannonalan kärsimään vahinkoon. Vahingon määrittämisessä on otettu järjestelmällisesti huomioon molemmat myyntikanavat yhdessä, minkä lisäksi on tutkittu tarvittaessa erikseen vähittäismyyjän tuotemerkin kautta tapahtunut myynti.
(30)
WTO:n valituselin totesi lisäksi raporttinsa 204 kohdassa seuraavaa: ”[…] kun tutkintaviranomainen ottaa tutkittavakseen osan kotimaista tuotannonalaa, viranomaisten olisi periaatteessa tutkittava samalla tavoin kaikki muut osat, jotka ovat osa kyseistä tuotannonalaa, sekä tutkittava tuotannonalaa kokonaisuutena.” Komission yksiköt ovat tämän vuoksi täydentäneet vahinkoanalyysiään kolmen vahinkoindikaattorin osalta; nämä kolme indikaattoria on analysoitu erikseen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan kohdassa, jossa on käsitelty vähittäismyyjien tuotemerkin myyntikanavaa. Edellä mainitut kolme indikaattoria ovat myyntimäärä (väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 56 kappale), myyntihinta (väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappale) ja kannattavuus (väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 66 kappale). Tämän vuoksi tehtiin erillinen vahinkoanalyysi tuottajan oman tuotemerkin myyntikanavasta edellä mainittujen kolmen vahinkoindikaattorin osalta.
(31)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 51 kappaleessa todetaan, yhteisön tuotannonalan myynti vähittäismyyjän tuotemerkillä oli noin 63 prosenttia yhteisön tuotannonalan kokonaismyynnistä (omat ja vähittäismyyjien tuotemerkit) tutkimusajanjakson aikana. Näin ollen oman tuotemerkin myyntikanavan kautta tapahtuneen myynnin määrä oli noin 37 prosenttia kokonaismyynnistä.
(32)
Yhteisön tuotannonalan omien tuotemerkkien myyntimäärä laski ensin yhdellä prosentilla vuonna 2003, nousi kuudella prosenttiyksiköllä vuonna 2004 ja laski kuudella prosenttiyksiköllä tutkimusajanjakson aikana. Yhteisön tuotannonalan omalla tuotemerkillä varustettujen tuotteiden myynti pysyi tutkimusajanjakson aikana käytännössä vuoden 2002 tasolla, joka oli hieman yli 68 000 tonnia.
(33)
Yhteisön tuotannonalan omien tuotemerkkien yksikköhinnat etuyhteydettömille asiakkaille pysyivät tarkastelujakson aikana käytännössä ennallaan. Verrattuna vuoden 2002 tasoon, joka oli 1 380 euroa/tonni, yksikköhinnat nousivat kahdella prosentilla vuonna 2003, laskivat kahdella prosenttiyksiköllä vuonna 2004 ja laskivat lievästi, yhdellä prosenttiyksiköllä, tutkimusajanjakson aikana, jolloin ne saavuttivat 1 361 euroa/tonnin tason.
(34)
Yhteisön tuotannonalan omalla tuotemerkillä varustettujen tuotteiden myynnin kannattavuus ilmaistuna nettomyynnin prosenttiosuutena laski asteittain vuoden 2002 lähes 30 prosentista noin 29 prosenttiin vuonna 2003, noin 27 prosenttiin vuonna 2004 ja noin 24 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana.
2002
2003
2004
Tutkimusajanjakso
(Oman tuotemerkin) myynnin määrä etuyhteydettömille asiakkaille EY:ssä (tonnia)
68 778
68 002
72 387
68 193
Indeksi (2002 = 100)
100
99
105
99
(Oman tuotemerkin) yksikköhinta EY:n markkinoilla (euroa/tonni)
1 380
1 405
1 386
1 361
Indeksi (2002 = 100)
100
102
100
99
Etuyhteydettömille asiakkaille suuntautuneen (oman tuotemerkin) EY-myynnin kannattavuus (% nett)
29,7 %
29,0 %
27,4 %
23,6 %
Indeksi (2002 = 100)
100
98
92
79
Lähde: Tutkimus
(35)
Tämän vuoksi todetaan, että omalla tuotemerkillä varustettujen tuotteiden myyntimäärä ja -hinta pysyivät lähes ennallaan kyseisenä ajanjaksona. Sitä vastoin kyseisen myynnin kannattavuus heikkeni vähitellen kyseisenä ajanjaksona. Tämä tilanne on ristiriidassa vahingosta saadun, koko myynnin kattavan selkeän kuvan kanssa sekä väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa vahvistettujen, vähittäismyyjän tuotemerkillä varustettuja tuotteita koskevasta vahingosta saadun kuvan kanssa. On kuitenkin selvää, että Thaimaasta peräisin olevan tuonnin vaikutus tuntuu eniten niissä tuotteissa, joihin tuonti on keskittynyt, eli vähittäismyyjän tuotemerkillä varustetuissa tuotteissa.
(36)
Edellä selostetun mukaisesti täydennetty komission yksiköiden suorittama tarkastelu on perusasetuksen ja niiden puolueettomuusvaatimusten mukainen, jotka on asetettu WTO:n polkumyyntisopimuksen 3.1 artiklassa, koska kaikkia WTO:n polkumyyntisopimuksen 3.4 artiklassa lueteltuja vahinkoindikaattoreita on tarkasteltu sekä myyntikanavan mukaan että myyntikanavasta riippumatta, silloin kun tapa katsottiin asianmukaiseksi kyseessä olevan tapauksen erityispiirteiden perusteella. Siksi edellä esitetty väite hylätään.
(37)
Koska tältä osin ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 41-76 kappaleessa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.
F. SYY-YHTEYS
1. Kauppaa rajoittavat käytännöt
(38)
Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että yhteisön tuotannonala oli käyttänyt kauppaa rajoittavia käytäntöjä, joille väitettiin olevan luonteenomaista sokerimaissin hintojen vahvistaminen yhteisön markkinoilla. Väitteen tueksi yksi asianomainen osapuoli ilmoitti, että i) se oli nimenomaisesti kiinnittänyt komission huomion tähän asiaan 21 päivänä kesäkuuta 2006 päivätyssä lausunnossaan, ii) yksi eurooppalainen vähittäismyyjä oli ottanut esille saman seikan 17 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä lausunnossaan ja iii) kyseinen osapuoli toi esille 1 päivänä joulukuuta 2006 kaksi valituksen tehneen, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 1 kappaleessa mainitun yhdistyksen puheenjohtajan lähettämää sähköpostiviestiä. Yhdessä näistä viesteistä, joka oli päivätty 13 päivänä huhtikuuta 2005, valituksen tehneen yhdistyksen puheenjohtajan väitetään ilmoittaneen thaimaalaisen vientiyrityksen pääjohtajalle, että läntisen Euroopan jalostajat olivat sopineet samankaltaisen tuotteen kolmen muodon hinnoista.
(39)
Edellä mainitut asianomaiset osapuolet vaativat tämän vuoksi, että komissio lopettaa välittömästi käsillä olevan polkumyyntimenettelyn, koska polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimien vahinkojen välillä ei ole perusteltua syy-yhteyttä sen vuoksi, että yhteisön tuotannonalan ylläpitämä hintataso on epäluotettava ja yhteisön tuotannonalan väitetyn kilpailua rajoittavan toiminnan keinotekoisesti nostama. Yksi osapuoli viittasi erityisesti sekä perusasetuksen 3 artiklan 7 kohtaan että asiassa Mukand annettuun tuomioon (6) ja vaati komissiota tarkastelemaan edellä mainitun väitetyn kilpailua rajoittavan toiminnan mahdollista vaikutusta yhteisön tuotannonalan kärsimään vahinkoon ennen syy-yhteyttä koskevien päätelmien tekoa.
(40)
Johdanto-osan 38 kappaleen i ja ii kohdista todetaan, että ne sisältävät ainoastaan perustelemattomia väitteitä. Mainitussa i kohdassa vaatimuksen esittäjä itse ilmoitti, että ”lisätietoja ja -todisteita näistä väärinkäytöksistä, jotka ovat merkittävässä ristiriidassa EY:n kilpailusääntöjen kanssa, toimitetaan ajallaan.” Kyseinen osapuoli toimitti tämän jälkeen sähköpostiviestit, joihin edellä johdanto-osan 38 kappaleessa viitataan.
(41)
Vastaanotettuaan kyseiset sähköpostiviestit, polkumyynnin vastaisista toimista vastaavat komission yksiköt pyysivät heti vaatimuksen esittäjää toimittamaan saman materiaalin kilpailuasioista vastaaville komission yksiköille. Polkumyynnin vastaisista toimista vastaavat komission yksiköt tarkastelivat huolellisesti yhteisön eri tuottajien hintatasoa edellä mainittujen sähköpostiviestien perusteella ja erityisesti sillä perusteella, että valituksen tehneen yhdistyksen puheenjohtaja tunnusti kirjoittaneensa kyseiset sähköpostiviestit.
(42)
Puheenjohtaja kielsi jyrkästi, että yhteisön tuotannonala olisi tosiasiassa koskaan tehnyt sähköpostiviestissä vihjattua sopimusta tai käyttänyt ”viitehintoja”. Koska tässä polkumyynnin vastaisessa menettelyssä komission yksiköillä on kaikilta yhteistyössä toimivilta yhteisön tuottajilta tarkkoja hintatietoja, jotka perustuvat liiketoimikohtaiseen malliin, tutkittiin, oliko hintojen yhtenäistämistä havaittavissa.
(43)
Tässä polkumyyntitutkimuksessa ei löytynyt todisteita siitä, että yhteistyössä toimineet yhteisön tuottajat olisivat tosiasiallisesti yhtenäistäneet hintoja. Lisäksi todelliset hinnat olivat suurimmaksi osaksi selvästi edellä mainitussa 13 päivänä huhtikuuta 2005 päivätyssä sähköpostiviestissä mainittua ”viitehintaa” alempia.
(44)
Yhteisön toimielimet eivät näin ollen löytäneet tässä polkumyyntitutkimuksessa todisteita siitä, että kilpailua rajoittavan toiminnan aiheuttama keinotekoinen hintataso olisi ollut pääasiallisena syynä siihen, että kyseisestä maasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hinnat alittivat yhteisön tuotannonalan hinnat.
(45)
Lisäksi todettiin, että komissio ei ole tehnyt lopullista päätöstä, jonka mukaan yhteisön tuotannonala olisi harjoittanut kartellitoimintaa.
(46)
Edellä mainittujen seikkojen perusteella komissio katsoo, että tämänhetkisessä polkumyyntitutkimuksessa ei ole löytynyt todisteita siitä, että mikään kilpailua rajoittava toiminta tai kauppaa rajoittavat käytännöt olisivat vaikuttaneet yhteisön tuotannonalan hintoihin ja vahinkoindikaattoreihin. Tämän vuoksi väite hylätään.
2. Sääolosuhteiden vaikutus
(47)
Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että sääolosuhteiden vaikutus olisi otettava huomioon tarkasteltaessa syy-yhteyttä. Osapuolet viittasivat tarkemmin seuraaviin seikkoihin: i) kesän 2003 helleaalto ja ii) Unkaria koetelleet tulvat touko-elokuussa 2005.
(48)
Tehtiin tarkka tutkimus siitä, ovatko Eurooppaa vuonna 2003 koetellut helleaalto (edellä i kohdassa mainittu väite) ja Unkarin vuoden 2003 tulvat (edellä ii kohdassa mainittu väite) voineet vaikuttaa yhteisön tuotannonalan epäedulliseen asemaan.
(49)
Todettiin, että vuoden 2003 helleaallolla tai vuoden 2005 tulvilla ei ollut juuri mitään vaikutusta sokerimaissisadon määrään, kun asiaa tarkastellaan koko yhteisön tuotannonalan kannalta. Yhteisön tuottajilta tutkimuksen yhteydessä saadut tiedot osoittavat, että satomäärät (ilmaistuina sokerimaissisatotonnina yhtä hehtaaria kohden) ovat olleet hyvin vakaat koko tarkastelujakson aikana. Lisäksi muistutetaan, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 86 ja 87 kappaleessa selostetun komission selvityksen mukaan yhteisön tuotannonalan tuotantokustannukset yksikköä kohden olivat nousseet ainoastaan viisi prosenttia vuodesta 2002 tutkimusajanjaksoon mennessä, ja nousu oli johtunut pääasiassa teräksen kohonneesta hinnasta (säilyketölkki on tärkein kustannustekijä). Edellä mainittujen seikkojen perusteella edellä i ja ii kohdassa esitetyt väitteet hylätään.
(50)
Tämän vuoksi katsotaan, että sääolosuhteet eivät ole rikkoneet syy-yhteyttä polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon välillä.
(51)
Koska tältä osin ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 77-99 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
G. YHTEISÖN ETU
(52)
Koska yhteisön edun osalta ei esitetty uusia tai perusteltuja väitteitä, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 100-118 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
H. LOPULLISET TOIMENPITEET
(53)
Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että i) komission olisi annettava lisäselvityksiä siitä, miten se on laskenut 14 prosentin voiton, joka olisi voitu saada ilman polkumyynnillä tapahtunutta tuontia ja joka on mainittu väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 121 kappaleessa, ja ii) edellä mainittu 14 prosentin voitto on liian suuri. Vastauksena jälkimmäiseen väitteeseen voidaan todeta, että viitteenä käytettiin muita viimeaikaisia suojatoimenpiteitä ja polkumyynnin vastaisia menettelyjä, jotka käsittelivät samoin jalostettuja maataloustuotteita, kuten sitrushedelmiä (7), joihin sovellettiin 6,8 prosentin voittomarginaalia, ja jäädytettyjä mansikoita (8), joihin sovellettiin 6,5 prosentin voittomarginaalia. Toinen asianomainen osapuoli väitti, että iii) 14 prosentin voitto oli liian alhainen ja että luvuksi pitäisi asettaa 17 prosenttia, jotta se edustaisi vähittäismyyjän tuotemerkillä varustettujen tuotteiden myynnin kannattavuutta vuonna 2002.
(54)
Mitä tulee edellä esitettyihin väitteisiin i) ja iii), väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 121 kappaleessa selitetään, että vuonna 2002 saatu 21,4 prosentin voitto omien ja vähittäismyyjien tuotemerkillä varustettujen tuotteiden myynnistä on korjattu 14 prosentiksi, jotta se vastaa yhteisön tuotemerkkivalikoiman eroa verrattuna Thaimaasta tuotuihin tuotteisiin. Komissio on havainnut, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 66 kappaleen mukaisesti vähittäismyyjän tuotemerkillä varustettujen tuotteiden myynnin kannattavuus oli 17,0 prosenttia vuonna 2002 ja 11,1 prosenttia vuonna 2003, kun polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä oli alimmillaan. Komissio katsoi kohtuulliseksi käyttää tarkastelussa edellä mainitun kahden kannattavuusluvun keskiarvoa, joka on 14 prosenttia.
(55)
Edellä mainitun väitteen ii) osalta katsotaan, että tarkasteltaessa kannattavuutta silloin, kun polkumyyntiä ei esiinny, on mahdollisimman hyvin otettava huomioon kyseessä olevan yhteisön tuotannonalan erityispiirteet. Ainoastaan silloin, kun kyseisiä tietoja ei ole saatavissa, voidaan ottaa huomioon samaan laajaan tuotannonalaan kuuluvien alojen tietoja. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut perustelluksi kyseisen, komission johdonmukaisesti käyttämän lähestymistavan asiassa EFMA (9).
(56)
Tämän vuoksi väitteet i), ii) ja iii) hylätään ja vahvistetaan päätelmä, jonka mukaan 14 prosentin kannattavuus olisi voitu saavuttaa ilman polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutusta.
(57)
Polkumyynnin, vahingon, syy-yhteyden ja yhteisön edun osalta tehtyjen päätelmien perusteella katsotaan, että lopullisen polkumyyntitullin olisi oltava perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti todetun polkumyyntimarginaalin suuruinen, mutta ei korkeampi kuin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 123 kappaleessa esitetty ja tässä asetuksessa vahvistettu vahinkomarginaali. Koska yhteistyö oli hyvin laajaa, katsottiin sopivaksi vahvistaa muille yrityksille, jotka eivät olleet tutkimuksessa yhteistyössä, tulli sellaiselle tasolle, joka vastaa korkeinta yhteistyössä olleelle yritykselle määritettyä tullia. Jäännöstulliksi vahvistetaan tämän vuoksi 12,9 prosenttia.
(58)
Lopulliset tullit ovat seuraavat:
Yritys
Vahinkomarginaali
Polkumyyntimarginaali
Polkumyyntitulli
Karn Corn
31,3 %
3,1 %
3,1 %
Malee Sampran
12,8 %
17,5 %
12,8 %
River Kwai
12,8 %
15,0 %
12,8 %
Sun Sweet
18,6 %
11,1 %
11,1 %
Otoksen ulkopuoliset yhteistyössä toimineet viejät
17,7 %
12,9 %
12,9 %
Kaikki muut yritykset
31,3 %
17,5 %
12,9 %
I. SITOUMUKSET
(59)
Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen lukuisat yhteistyössä toimivat vientiä harjoittavat tuottajat ilmaisivat olevansa kiinnostuneita tarjoamaan hintasitoumuksia. Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen tuottajat eivät kuitenkaan toimittaneet hintasitoumuksia perusasetuksen 8 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa (lukuun ottamatta kahta johdanto-osan 60 kappaleessa mainittua yritystä).
(60)
Yksi yhteistyössä toimiva vientiä harjoittava tuottaja ei pystynyt tarjoamaan riittävän perusteltua hintasitoumusta perusasetuksen 8 artiklan 2 kohdassa asetetussa määräajassa. Tämän vuoksi komissio ei voinut hyväksyä tuottajan hintasitoumusta. Koska tilanne on monimutkainen kyseiselle toimijalle ja muille yhteistyössä toimiville vientiä harjoittaville tuottajille, jotka ovat samankaltaisessa tilanteessa (hajanainen tuotannonala, kehitysmaassa toimivat vientiä harjoittavat tuottajat, jotka usein toimivat sekä kauppiaina että vientiä harjoittavina tuottajina, mikä tekee hyväksyttävän hintasitoumuksen tekemisestä hankalampaa), ja koska yhteistyö on tutkimuksen aikana laajamittaista, neuvosto katsoo, että kyseisten vientiä harjoittavien tuottajien on saatava poikkeuksellisesti täydentää hintasitoumuksiaan edellä mainitun määräajan päätyttyä, kuitenkin 10 kalenteripäivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Komissio voi ehdottaa asetukseen vastaavaa muutosta.
(61)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen kaksi yhteistyössä toiminutta vientiä harjoittavaa tuottajaa tarjosi hyväksyttäviä hintasitoumuksia, joita sovellettaisiin perusasetuksen 8 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisten määrällisten rajoitusten kanssa. Kyseiset tuottajat ovat tarjoutuneet myymään kyseistä tuotetta määrällisten rajoitusten mukaisesti vähintään sellaisilla hinnoilla, jotka korjaavat polkumyynnin vahingolliset vaikutukset. Määrällisen rajoituksen ylittävään tuontiin sovelletaan polkumyyntitulleja. Yritykset toimittavat lisäksi komissiolle säännöllisesti yksityiskohtaisia tietoja yhteisöön suuntautuvasta viennistään, joten komissio voi valvoa tehokkaasti sitoumuksen noudattamista. Lisäksi komissio katsoo näiden yritysten myyntirakenteen perusteella, että sovitun sitoumuksen kiertämisen vaara on vähäinen.
(62)
Komissio hyväksyi tarjotun sitoumuksen päätöksellä 2007/424/EY (10). Päätöksessä esitetään yksityiskohtaisemmin syyt sitoumusten hyväksymiselle.
(63)
Jotta komissio ja tulliviranomaiset voisivat valvoa yritysten antamien sitoumusten noudattamista vieläkin tehokkaammin, vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevaa pyyntöä asianomaiselle veroviranomaiselle esitettäessä polkumyyntitullista vapautuksen edellytyksenä on, että i) esitetään sitoumuslasku, joka on kauppalasku, johon sisältyvät ainakin liitteessä II mainitut tiedot ja ilmoitus, ii) nämä yritykset ovat valmistaneet asianomaiset tuontituotteet, lähettäneet ne ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle yhteisössä ja laskuttaneet tätä niistä suoraan ja iii) tullille tulliselvitystä varten esitettävät tavarat vastaavat tarkoin sitoumuslaskussa olevaa kuvausta. Jos edellä esitetyt edellytykset eivät täyty, asianmukainen polkumyyntitulli syntyy vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen vastaanottohetkellä.
(64)
Aina kun komissio peruuttaa rikkomuksen seurauksena perusasetuksen 8 artiklan 9 kohdan mukaisesti sitoumuksen hyväksynnän viitaten kyseiseen tuontitapahtumaan ja ilmoittaen, ettei siihen liittyvä sitoumuslasku ole pätevä, tullivelka syntyy vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen vastaanottohetkellä.
(65)
Tuojien pitäisi olla tietoisia tavanomaisena kaupallisena riskinä siitä, että tullivelka voi syntyä vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen vastaanottohetkellä, kuten johdanto-osan 62 ja 63 kappaleessa kuvataan, vaikka komissio olisikin hyväksynyt sitoumuksen valmistajalta, jolta tuojat ostivat tuotteita suoraan tai välillisesti.
(66)
Tulliviranomaisten olisi perusasetuksen 14 artiklan 7 kohdan mukaisesti ilmoitettava viipymättä komissiolle kaikista tapauksista, joissa havaitaan viitteitä sitoumuksen rikkomisesta.
(67)
Edellä esitetyn vuoksi katsotaan, että komissio voi hyväksyä thaimaalaisten vientiä harjoittavien tuottajien tarjoamat sitoumukset, ja asianomaisille yrityksille on ilmoitettu niistä olennaisista seikoista, huomioista ja velvoitteista, joihin sitoumusten hyväksyntä perustuu.
(68)
Jos sitoumuksia rikotaan tai ne peruutetaan, tai jos komissio peruuttaa sitoumukselle antamansa hyväksynnän, neuvoston 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti asettama polkumyyntitulli otetaan ilman muita toimenpiteitä käyttöön perusasetuksen 8 artiklan 9 kohdan perusteella.
J. VÄLIAIKAISEN TULLIN LOPULLINEN KANTAMINEN
(69)
Koska vientiä harjoittavien Thaimaan tuottajien osalta todetut polkumyyntimarginaalit ovat huomattavat ja yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko on merkittävä, katsotaan tarpeelliseksi kantaa lopullisesti väliaikaista tullia koskevalla asetuksella käyttöön otettujen väliaikaisten polkumyyntitullien vakuutena olevat määrät käyttöön otettavien lopullisten tullien suuruisina.
(70)
Tässä asetuksessa yrityksille vahvistettavat yksilölliset polkumyyntitullit on määritetty tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten tilannetta tutkimuksen aikana. Kyseisiä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevaa, ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia) yksinomaan asianomaisesta maasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
(71)
Kaikki näiden yrityskohtaisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt) pyynnöt on toimitettava viipymättä komissiolle, ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti tiedot, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Asetusta muutetaan tarvittaessa saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli, jota sovelletaan tuotaessa Thaimaasta peräisin olevaa jyvinä tuotavaa etikan tai etikkahapon avulla valmistettua tai säilöttyä jäädyttämätöntä sokerimaissia (Zea mays var. saccharata), joka luokitellaan CN-koodiin ex 2001 90 30, (Taric-koodi 2001903010), ja Thaimaasta peräisin olevaa jyvinä tuotavaa valmistettua tai säilöttyä jäädyttämätöntä sokerimaissia (Zea mays var. saccharata), joka on valmistettu tai säilötty muulla tavalla kuin etikan tai etikkahapon avulla ja joka ei kuulu nimikkeeseen 2006 vaan luokitellaan CN-koodiin ex 2005 80 00 (Taric-koodi 2005800010).
2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen polkumyyntitulli on seuraavien yritysten tuottamien 1 kohdassa kuvattujen tuotteiden osalta seuraava:
Yritys
Polkumyyntitulli
(%)
Tariclisäkoodi
Karn Corn Co., Ltd, 68 Moo 7 Tambol Saentor, Thamaka, Kanchanaburi 71130, Thaimaa
3,1
A789
Malee Sampran Public Co., Ltd, Abico Bldg 401/1 Phaholyothin Rd., Lumlookka, Pathumthani 12130, Thaimaa
12,8
A790
River Kwai International Food Industry Co., Ltd, 52 Thaniya Plaza, 21st Floor, Silom Rd, Bangrak, Bangkok 10500, Thaimaa
12,8
A791
Sun Sweet Co., Ltd, 9 M. 1, Sanpatong, Chiangmai, Thaimaa 50120
11,1
A792
Liitteessä I mainitut valmistajat
12,9
A793
Kaikki muut yritykset
12,9
A999
3. Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, lopullista polkumyyntitullia ei sovelleta 2 artiklan mukaisesti vapaaseen liikkeeseen luovutettuihin tuontituotteisiin.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
1. Vapaaseen liikkeeseen luovutettavaksi ilmoitetut tuontituotteet, joita koskevan kauppalaskun ovat laatineet komission hyväksymän sitoumuksen antaneet, päätöksessä 2007/424/EY ja sen muutossäädöksissä luetellut yritykset, vapautetaan 1 artiklalla käyttöön otetuista polkumyyntitulleista seuraavin ehdoin:
-
nämä yritykset ovat valmistaneet asianomaiset tuontituotteet, lähettäneet ne ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle yhteisössä ja laskuttaneet tätä niistä suoraan, sekä
-
tuonnin mukana on sitoumuslasku, joka on kauppalasku, joka sisältää ainakin tämän asetuksen liitteessä II tarkoitetut tiedot ja siinä määrätyn ilmoituksen, sekä
-
tullille tulliselvitystä varten esitettävät tavarat vastaavat tarkoin sitoumuslaskussa olevaa kuvausta.
2. Tullivelka syntyy vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen vastaanottohetkellä,
-
kun 1 kohdassa kuvattujen tuontituotteiden osalta todetaan, että yksi tai useampi kyseisessä kohdassa mainituista ehdoista ei täyty, tai
-
kun komissio peruuttaa sitoumukselle myönnetyn hyväksynnän perusasetuksen 8 artiklan 9 kohdan nojalla asetuksella tai päätöksellä, jossa viitataan tiettyihin tuontitapahtumiin ja ilmoitetaan, että kyseinen sitoumuslasku ei ole pätevä.
3 artikla
Kannetaan lopullisesti Thaimaasta peräisin olevan jyvinä tuotavan etikan tai etikkahapon avulla valmistetun tai säilötyn jäädyttämättömän sokerimaissin (Zea mays var. saccharata), joka luokitellaan CN-koodiin ex 2001 90 30 (Taric-koodi 2001903010), ja Thaimaasta peräisin olevan jyvinä tuotavan valmistetun tai säilötyn jäädyttämättömän sokerimaissin (Zea mays var. saccharata), joka on valmistettu tai säilötty muulla tavalla kuin etikan tai etikkahapon avulla ja joka ei kuulu nimikkeeseen 2006 vaan luokitellaan CN-koodiin ex 2005 80 00 (Taric-koodi 2005800010), tuonnissa asetuksella (EY) N:o 1888/2006 käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät. Edellä olevan 1 artiklan 2 kohdan mukaiset lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät vapautetaan.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 18 päivänä kesäkuuta 2007.