Kommissionens forordning (EF) nr. 358/2002
af 26. februar 2002
om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af visse rørfittings af jern eller stål med oprindelse i Den Tjekkiske Republik, Malaysia, Rusland, Republikken Korea og Slovakiet og om godtagelse af et tilsagn fra en eksporterende producent i Slovakiet
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2238/2000(2), særlig artikel 7,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Procedurer vedrørende andre lande
(1) Ved forordning (EF) nr. 584/96(3), ændret ved forordning (EF) nr. 1592/2000(4), indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af visse rørfittings af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (i det følgende benævnt "Kina"), Kroatien og Thailand. Foranstaltningerne over for denne import bestod i en specifik told, undtagen for tre thailandske eksporterende producenter, fra hvilke Kommissionen godtog tilsagn ved afgørelse 96/252/EF(5). I juli 2000 blev antidumpingforanstaltningerne mod importen fra et af disse tre selskaber ophævet efter en interimsundersøgelse, som var ønsket af dette selskab i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt "grundforordningen"), og som viste, at der ikke forekom dumping(6).
(2) Efter offentliggørelsen af en meddelelse(7) om de gældende antidumpingforanstaltningers forestående udløb i september 2000 modtog Kommissionen en anmodning om en udløbsundersøgelse, der var indgivet af Defence Committee of the EU Steel Butt-welding Fittings Industry på vegne af producenter, der tegner sig for en væsentlig del af den samlede produktion i Fællesskabet af visse rørfittings af jern eller stål. En undersøgelse af disse foranstaltninger blev indledt i april 2001(8).
2. Nærværende undersøgelse
Indledning
(3) Den 17. april 2001 indgav Defence Committee of the EU Steel Butt-welding Fittings Industry (i det følgende benævnt "klageren") en klage på vegne af producenter, der tegnede sig for en væsentlig del af produktionen af visse rørfittings. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted i forbindelse med nævnte vare og forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(4) Den 1. juni 2001 offentliggjorde Kommissionen følgelig en meddelelse(9) (i det følgende benævnt "indledningsmeddelelsen") i De Europæiske Fællesskabers Tidende om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af visse rørfittings af jern og stål med oprindelse i Den Tjekkiske Republik, Malaysia, Rusland, Republikken Korea og Slovakiet (i det følgende benævnt "de pågældende lande").
Undersøgelse
(5) Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter, importører, forhandlere, brugere og brugersammenslutninger, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for de pågældende eksportlande og producenterne i Fællesskabet om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik mulighed for at give deres mening til kende skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(6) Kommissionen sendte spørgeskemaer til EF-producenterne, til alle eksportører og producenter, til alle importører og forhandlere, til alle kendte berørte brugere samt til alle parter, der gav sig til kende inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Disse spørgeskemaer blev besvaret af fire producenter i Fællesskabet, seks eksporterende producenter, ni importører, to brugersammenslutninger og syv brugere.
(7) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en foreløbig afgørelse om dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende selskaber:
- Producenter i Fællesskabet
- Erne Fittings GmbH & Co., Schlins, Østrig
- Interfit, Maubeuge, Frankrig
- Siekmann Fittings GmbH & Co. KG, Lohne, Tyskland
- Virgilio CENA & Figli SpA., Brescia, Italien
- Eksporterende producenter
- Den Tjekkiske Republik
- Mavet a.s./Bovex s.r.o., Trebic
- Malaysia
- Anggerik Laksana SDN BHD, Kepong, Selangor Darul Ehsan
- Wing Tiek Ductile Pipe SDN BHD, Petaling Jaya
- Slovakiet
- Bohus s.r.o., Hronec
- Zeleziarne Podbrezova a.s., Podbrezova
- en med Zeleziarne Podbrezova forretningsmæssigt forbundet importør
- Pipex Italia, Milano, Italien
- Ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet:
- IN.RA.BO, Bologna, Italien
- I.R.C. SpA, Cortemaggiore, Italien
- Van Leeuwen, Vilvoorde, Belgien.
(8) Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. april 2000 til 31. marts 2001 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden"). For så vidt angår de udviklingstendenser, der var relevante for undersøgelsen af skade, analyserede Kommissionen perioden fra 1996 til udgangen af undersøgelsesperioden (i det følgende benævnt "den betragtede periode").
3. Den pågældende vare og samme vare
Den pågældende vare
(9) Den af undersøgelsen omfattede vare er visse rørfittings (ikke støbte fittings, flanger og fittings med gevind) af jern eller stål (ikke rustfrit stål), med største udvendige diameter på 609,6 mm og derunder, af den art der anvendes til stuksvejsning eller andre formål, som i øjeblikket tariferes under KN-kode ex 7307 93 11 (Taric-kode 7307 93 11 91 ), ex 7307 93 19 (Taric-kode 7307 93 19 91 ), ex 7307 99 30 (Taric-kode 7307 99 30 92 ) og ex 7307 99 90 (Taric-kode 7307 99 90 92 ). Varen kaldes sædvanligvis rørfittings.
(10) Rørfittings fremstilles hovedsagelig ved at beskære og forme rør. Rørfittings benyttes til at forbinde rør og findes i forskellige former (rørknæ, overgangsstykker, T-formede fittings og hætter), størrelser og kvaliteter. De benyttes hovedsagelig i den petrokemiske industri og bygge- og anlægsbranchen, inden for energiproduktion, til skibsbygning og i industrielle installationer. Ved salg til den petrokemiske industri benyttes ANSI-standarden som global standard. Til andre anvendelsesformål er den mest almindeligt benyttede standard i Fællesskabet DIN-standarden.
(11) Alle rørfittings har samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber, og varens form bestemmes først i den afsluttende fase af produktionen. Det fandtes også, at varens form ikke er bestemmende for det formål, hvortil den bliver anvendt. Rørfittings betragtes derfor som én og samme vare i forbindelse med denne undersøgelse.
Samme vare
(12) Det fremgik af undersøgelsen, at rørfittings fremstillet i de pågældende lande og solgt på hjemmemarkedet og/eller eksporteret til Fællesskabet har samme grundlæggende fysiske, tekniske og kemiske egenskaber som rørfittings solgt i Fællesskabet af de klagende EF-producenter, og de anses derfor for at være samme vare, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.
B. DUMPING
(13) Fire af de lande, der er omfattet af den aktuelle procedure, er lande med markedsøkonomi, nemlig Den Tjekkiske Republik, Malaysia, Republikken Korea og Slovakiet. For så vidt angår Rusland vil den normale værdi blive fastsat på samme måde som for lande med markedsøkonomi, forudsat at betingelserne i artikel 2, stk. 7, litra b) og c), er opfyldt. Alternativt finder bestemmelserne i artikel 2, stk. 7, litra a), anvendelse.
LANDE MED MARKEDSØKONOMI
1. Generel metode
(14) Den nedenfor beskrevne generelle metode er blevet anvendt for alle de pågældende eksportlande med markedsøkonomi. Fremlæggelsen af undersøgelsesresultaterne om dumping vedrørende importen fra hvert af de pågældende lande beskriver derfor kun, hvad der er specifikt for hvert eksportland.
Normal værdi
(15) For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi fastslog Kommissionen først for hver enkelt eksporterende producent, om dens samlede hjemmemarkedssalg af rørfittings var repræsentativt i forhold til dens samlede eksportsalg til Fællesskabet. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen blev hjemmemarkedssalget anset for repræsentativt, hvis den mængde, som hver eksporterende producent solgte på hjemmemarkedet, udgjorde mindst 5 % af det pågældende selskabs samlede eksportsalg til Fællesskabet.
(16) Kommissionen identificerede efterfølgende de typer rørfittings, som solgtes på hjemmemarkedet af selskaber med et repræsentativt hjemmemarkedssalg, og som var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet.
(17) For hver type, der solgtes af de eksporterende producenter på hjemmemarkedet og fandtes at være direkte sammenlignelige med typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev det fastsat, hvorvidt hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Hjemmemarkedssalget af en bestemt type rørfittings blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, hvis det samlede salg på hjemmemarkedet af den pågældende type i undersøgelsesperioden udgjorde mindst 5 % af den samlede solgte mængde af den sammenlignelige type rørfittings, der eksporteredes til Fællesskabet.
(18) Det blev også undersøgt, hvorvidt hjemmemarkedssalget for hver type kunne anses for at have fundet sted i normal handel, idet andelen af rentable salg af den pågældende type til uafhængige kunder blev fastsat. I tilfælde, hvor mængden af rørfittings solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mindst 80 % af den samlede salgsmængde, og hvor den vejede gennemsnitspris for den pågældende type svarede til eller lå over produktionsomkostningerne, beregnedes den normale værdi på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på alle salgstransaktioner på hjemmemarkedet, der havde fundet sted i undersøgelsesperioden, uanset om disse havde været rentable eller ej. I tilfælde, hvor den vejede gennemsnitspris lå under produktionsomkostningerne, eller hvor det fortjenstgivende salg af rørfittings udgjorde mindre end 80 %, men 10 % eller derover af det samlede salg, baseredes den normale værdi på den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af de rentable salgstransaktioner.
(19) I tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg af en hvilken som helst type rørfittings udgjorde mindre end 10 % af det samlede salg, fandt Kommissionen, at denne bestemte type solgtes i utilstrækkelige mængder til, at hjemmemarkedsprisen kunne give et passende grundlag for fastsættelsen af den normale værdi.
(20) I tilfælde, hvor hjemmemarkedsprisen på en bestemt type solgt af en eksporterende producent ikke kunne benyttes til at fastsætte den normale værdi, måtte der anvendes en anden metode. I denne forbindelse benyttede Kommissionen de priser for den pågældende vare, der anvendtes af en anden producent på hjemmemarkedet. I alle tilfælde, hvor dette ikke var muligt, og hvor der ikke fandtes nogen anden rimelig metode, blev den beregnede normale værdi benyttet.
(21) I alle tilfælde, hvor en beregnet normal værdi blev benyttet, og i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen blev den normale værdi beregnet på grundlag af produktionsomkostningerne for de eksporterede typer (om nødvendigt justeret) plus en rimelig margen til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SAG-omkostninger) samt fortjeneste. Med henblik herpå undersøgte Kommissionen, om de SAG-omkostninger og den fortjeneste, som hver af de pågældende producerende eksportører havde haft på hjemmemarkedet, kunne anses for at udgøre pålidelige oplysninger. Faktiske SAG-omkostninger på hjemmemarkedet blev anset for pålidelige, hvis det pågældende selskabs hjemmemarkedssalg kunne anses for repræsentativt. Den indenlandske fortjenstmargen blev fastsat på grundlag af hjemmemarkedssalget i normal handel.
Eksportpris
(22) I alle tilfælde, hvor rørfittings eksporteredes til uafhængige kunder i Fællesskabet, fastsattes eksportprisen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, altså på grundlag af de eksportpriser der faktisk var betalt eller skulle betales.
(23) Hvis eksportsalget havde fundet sted gennem en forretningsmæssigt forbundet importør, beregnedes eksportprisen i henhold til artikel 2, stk. 9, i grundforordningen, nemlig på grundlag af den pris hvortil de indførte varer for første gang videresolgtes til en uafhængig køber. I sådanne tilfælde blev der foretaget justeringer for alle omkostninger, der var påløbet mellem indførsel og videresalg samt for fortjeneste med henblik på at fastsætte en realistisk eksportpris. For så vidt angår fortjenstmargenen blev den foreløbigt fastsat på grundlag af oplysninger fra samarbejdsvillige ikke-forretningsmæssigt forbundne importører.
Sammenligning
(24) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget hensyn til forskelle i faktorer, der hævdedes og påvistes at påvirke prissammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der blev i alle tilfælde foretaget justeringer, hvor dette var berettiget, korrekt og støttet af dokumentation.
Dumpingmargen for undersøgte selskaber
(25) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev der for hver samarbejdsvillig eksporterende producent foretaget en sammenligning af den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type med den tilsvarende vejede gennemsnitlige eksportpris.
Restdumpingmargen
(26) For ikke-samarbejdsvillige selskaber blev der i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen fastsat en restdumpingmargen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.
(27) For de lande, hvor der ikke var grund til at antage, at nogen eksporterende producent ikke udviste samarbejdsvilje, besluttedes det at fastsætte restdumpingmargenen på grundlag af niveauet for det samarbejdende selskab, der havde den højeste dumpingmargen, for derved at sikre eventuelle foranstaltningers effektivitet.
(28) For de lande, hvor der blev udvist en lav grad af samarbejdsvilje, blev restdumpingmargenen fastsat på grundlag af det største dumpingeksportsalg til Fællesskabet af repræsentative mængder. Denne fremgangsmåde fandtes også nødvendig for at undgå at belønne manglende samarbejdsvilje og i betragtning af, at der ikke var tegn på, at en ikke-samarbejdsvillig part havde foretaget dumping på et lavere niveau.
For i dette tilfælde at træffe en afgørelse for hvert af de pågældende lande om, hvorvidt der har været tale om manglende samarbejdsvilje, blev den samlede import som oplyst af de samarbejdsvillige eksporterende producenter sammenlignet med oplysningerne fra Eurostat for det pågældende land.
2. Den Tjekkiske Republik
(29) To eksporterende producenter besvarede spørgeskemaet. Disse besvarelser indeholdt oplysninger om varer fremstillet af to selskaber i samme fabrik i forskellige dele af undersøgelsesperioden, da fabrikkens driftsledelse overgik fra Mavet til Bevox pr. 1. januar 2001. Der blev derfor foretaget to forskellige beregninger for at nå frem til individuelle dumpingmargener for begge selskaber.
Normal værdi
(30) Den normale værdi blev fastsat som beskrevet i betragtning 15 til 21, dvs. på grundlag af de priser, som uafhængige kunder skulle betale eller betalte i normal handel på hjemmemarkedet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i grundforordningen og beregnet i henhold til artikel 2, stk. 3, i grundforordningen for den type af den pågældende vare, der solgtes til Fællesskabet.
Eksportpris
(31) Eksportsalget fandt sted direkte til uafhængige kunder i Fællesskabet og blev derfor fastsat i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.
Sammenligning
(32) Der blev foretaget justeringer for rabatter samt transport- og kreditomkostninger.
Dumpingmargen
(33) Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping for så vidt angik de samarbejdende eksporterende producenter. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, udgør de foreløbige dumpingmargener følgende:
TABELPOSITION
(34) Der konstateredes en høj grad af samarbejdsvilje i Den Tjekkiske Republik, og den foreløbige restdumpingmargen blev fastsat til niveauet for det samarbejdsvillige selskab, der havde den højeste dumpingmargen, dvs. 22,4 %.
3. Malaysia
(35) Begge kendte eksporterende producenter besvarede spørgeskemaet. En af disse eksporterende producenter nægtede imidlertid at give de nødvendige oplysninger. Selskabet hævdede især, at det ikke kunne give transaktionsspecifikke oplysninger om dets hjemmemarkeds- og eksportsalg, og det nægtede også at forsyne Kommissionen med kopier af fakturaer. Selskabet blev advaret om konsekvenserne af dette manglende samarbejde, men ændrede ikke holdning. Det blev derfor besluttet at anvende artikel 18 i grundforordningen og basere undersøgelsesresultaterne for dette selskab på de foreliggende faktiske oplysninger. Da der ikke kunne benyttes oplysninger, som var specifikke for selskabet, blev det besluttet at anvende resttoldsatsen på dette selskab.
Normal værdi
(36) Den normale værdi blev fastsat som beskrevet i betragtning 15 til 21, dvs. på grundlag af de priser, som uafhængige kunder skulle betale eller betalte i normal handel på hjemmemarkedet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i grundforordningen og beregnet i henhold til artikel 2, stk. 3, i grundforordningen for den type af den pågældende vare, der solgtes til Fællesskabet.
Eksportpris
(37) Eksportsalget fandt sted direkte til uafhængige kunder i Fællesskabet og blev derfor fastsat i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.
Sammenligning
(38) Der blev foretaget justeringer for rabatter samt transport-, håndterings- og kreditomkostninger.
(39) Det pågældende selskab ønskede en justering for handelstrin, da salget til endelige brugere på hjemmemarkedet konsekvent fandt sted til højere priser end salget til detailhandlende, og da det konsekvent havde forskellige funktioner i forbindelse med salget til disse to forskellige salgskanaler. Da det fandtes, at dette ønske var berettiget, blev justeringen indrømmet.
Dumpingmargen
(40) Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping for så vidt angik den samarbejdende eksporterende producent. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, udgør den foreløbige dumpingmargen følgende:
TABELPOSITION
(41) Det konstateredes, at der blev udvist en meget begrænset samarbejdsvilje i Malaysia, og restdumpingmargenen blev derfor fastsat med niveauet for den mest dumpede varetype, som fandtes at være repræsentativ, dvs. 75 %.
4. Republikken Korea
(42) Ingen koreanske eksporterende producenter besvarede spørgeskemaet. Det var derfor nødvendigt at anvende artikel 18 i grundforordningen og basere undersøgelsesresultaterne på de foreliggende faktiske oplysninger. For så vidt angår den normale værdi forekom de mest pålidelige foreliggende oplysninger i klagen, da der her var tale om en beregnet værdi baseret på omkostningerne til rør plus et ikke urimeligt skøn over produktionsomkostningerne. For så vidt angår eksportprisen fandt Kommissionen, at klagen indeholdt de mest pålidelige foreliggende oplysninger i betragtning af, at rørfittings er registreret som en ex-kode i Eurostat, hvilket gør oplysningerne mindre nøjagtige, og af kvaliteten af oplysningerne i klagen, der var baseret på et pristilbud. Både den normale værdi og eksportprisen blev således fastsat på grundlag af klagen, da Kommissionen fandt, at den var det mest rimelige disponible grundlag.
(43) Sammenligningen af den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, udgør den foreløbige dumpingmargen følgende:
TABELPOSITION
5. Slovakiet
(44) Begge kendte eksporterende producenter besvarede spørgeskemaet. En importør i Fællesskabet, der er forretningsmæssigt forbundet med en af de eksporterende producenter, besvarede det bilag til spørgeskemaet, der var bestemt for forretningsmæssigt forbundne selskaber. I undersøgelsesperioden eksporterede den samme eksporterende producent også visse varer til Fællesskabet, som var fremstillet i Den Tjekkiske Republik. Disse varer indgik ikke i dumpingberegningen for Slovakiet.
Normal værdi
(45) Den normale værdi blev fastsat som beskrevet i betragtning 15 til 21, dvs. på grundlag af de priser, som uafhængige kunder skulle betale eller betalte i normal handel på hjemmemarkedet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i grundforordningen og beregnet i henhold til artikel 2, stk. 3, i grundforordningen for den type af den pågældende vare, der solgtes til Fællesskabet.
Eksportpris
(46) Det direkte eksportsalg til uafhængige kunder i Fællesskabet blev fastsat i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, mens eksportpriserne på salget gennem en af de eksporterende producenters forretningsmæssigt forbundne importør blev beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.
Sammenligning
(47) Der blev foretaget justeringer for rabatter, transport- og kreditomkostninger samt provisioner.
(48) Et selskab ønskede en justering for fysiske egenskaber, især for den yderligere blæsning og passivering, der kræves på hjemmemarkedet. Selskabet kunne imidlertid ikke fremlægge dokumentation for det beløb, der krævedes i justering, eller for forskellens markedsværdi. Kravet måtte derfor afvises.
(49) Det samme selskab anmodede også om en justering for pakning, da de paller, der benyttes på hjemmemarkedet, ofte ikke er fuldt læsset i modsætning til pallerne til eksportmarkederne. Da selskabet ikke kunne fremlægge dokumentation for størrelsen af den ønskede justering, og da der ikke blev påvist nogen virkning for prisen, måtte denne justering imidlertid også afvises.
Dumpingmargen
(50) Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping for så vidt angik de samarbejdende eksporterende producenter. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, udgør de foreløbige dumpingmargener følgende:
TABELPOSITION
(51) Der konstateredes en høj grad af samarbejdsvilje i Slovakiet, og den foreløbige restdumpingmargen blev fastsat til niveauet for det samarbejdsvillige selskab, der havde den højeste dumpingmargen, dvs. 15,0 %.
RUSLAND
Markedsøkonomisk status
(52) Ingen russiske eksporterende producenter anmodede om markedsøkonomisk status i henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen. Bestemmelserne i artikel 2, stk. 7, litra a), måtte derfor anvendes.
Referenceland
(53) I henhold til artikel 2, stk. 7, i grundforordningen skal den normale værdi for lande uden markedsøkonomi og for selskaber i lande, der ikke kan indrømmes markedsøkonomisk status i henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen, fastsættes på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et tredjeland med markedsøkonomi ("referencelandet").
(54) I indledningsmeddelelsen gav Kommissionen udtryk for, at den påtænkte at benytte Den Tjekkiske Republik eller Slovakiet som et passende referenceland med henblik på at fastsætte den normale værdi for Rusland. Ingen interesserede parter fremsatte bemærkninger til dette foreslåede valg af referenceland.
(55) Det fremgik af undersøgelsen, at priserne i Slovakiet var styret af markedskræfterne, at to producenter konkurrerede på hjemmemarkedet, og at de begge samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, at der var en betydelig import fra tredjelande, og at der var tegn på, at der i vidt omfang blev benyttet samme produktionsteknologi og -processer i Slovakiet og Rusland. Endvidere var hjemmemarkedssalget betydeligt i forhold til det russiske eksportsalg af den pågældende vare til Fællesskabet.
(56) I betragtning af ovenstående konkluderedes det, at Slovakiet var det mest hensigtsmæssige referenceland, og at valget af dette land under disse omstændigheder forekom at være passende og ikke urimeligt med henblik på at fastsætte den pågældende vares normale værdi for Rusland, jf. artikel 2, stk. 7, i grundforordningen.
Normal værdi
(57) Ingen russiske eksporterende producenter besvarede spørgeskemaet. For at beregne den foreløbige dumpingmargen måtte Kommissionen derfor gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 18 i grundforordningen. I dette tilfælde, hvor der ikke forelå oplysninger om sammensætningen af den russiske eksport, blev den normale værdi i henhold til artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen fastsat på grundlag af det vejede gennemsnit af de normale værdier, der var fastsat for de samarbejdsvillige slovakiske eksporterende producenter.
Eksportpris
(58) Da ingen russiske eksporterende producenter besvarede spørgeskemaet, og da der ikke findes noget andet rimeligt grundlag, blev eksportprisen for Rusland fastsat på grundlag af klagen. Oplysningerne i klagen var baseret på Eurostat.
Sammenligning
(59) For at sikre en retfærdig sammenligning blev der foretaget justeringer for forskelle i transport- og forsikringsomkostninger, der fandtes at påvirke priserne og prissammenligneligheden.
Dumpingmargen
(60) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi med den vejede gennemsnitlige eksportpris ab fabrik. Denne sammenligning viste, at der forekom dumping. Den vejede gennemsnitlige foreløbige dumpingmargen for landet som helhed er 43,3 % af cif-værdien.
C. SKADE
1. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(61) De fire producenter i Fællesskabet, som besvarede spørgeskemaet, tegnede sig for omkring 60 % af produktionen i Fællesskabet. Det skal bemærkes, at tre andre producenter, der tegnede sig for ca. 10 % af produktionen i Fællesskabet, ikke i fuldt omfang besvarede spørgeskemaet inden for den fastsatte frist, selv om de støttede undersøgelsen.
(62) I undersøgelsesperioden importerede to af de ovennævnte fire klagende EF-producenter den pågældende vare, og en af disse importerede varen fra de pågældende lande. Disse to klagende parters import af den pågældende vare tegnede sig for henholdsvis 2,5 % og 10 % af disse producenters samlede salg i Fællesskabet, udtrykt i mængde. Trods dette videresalg af importerede rørfittings lå begge disse selskabers primære aktiviteter imidlertid fortsat i Fællesskabet. For begge selskaber supplerede importerne endvidere de pågældende producenters varesortiment. Disse producenters beskrevne handelsaktivitet påvirkede derfor ikke deres status som producenter i Fællesskabet. Disse fire producenter i Fællesskabet anses derfor for at udgøre erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen.
2. Forbruget i Fællesskabet
(63) Det skal bemærkes, at en del af EF-producenternes hjemmemarkedssalg ifølge klagen sker til lagerførende selskaber (der ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen), som igen eksporterer betydelige mængder af varen til lande uden for Fællesskabet. Det åbenbare forbrug i Fællesskabet blev derfor fastsat på grundlag af EF-erhvervsgrenens og de øvrige fællesskabsproducenters produktionsmængde (baseret på oplysningerne i klagen) samt tal fra Eurostat vedrørende importens og eksportens omfang.
(64) På dette grundlag steg forbruget i Fællesskabet først fra omkring 57000 tons i 1996 til omkring 65000 tons i 1998, men faldt efterfølgende til omkring 51000 tons i undersøgelsesperioden.
3. Importen fra de pågældende lande
Kumulativ vurdering af virkningerne af den pågældende import
(65) Kommissionen overvejede, om importen fra de pågældende lande burde vurderes kumulativt, idet der blev taget hensyn til betingelserne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen.
(66) De dumpingmargener, der blev fastsat for importen fra alle de pågældende lande, er højere end minimumsværdien, de importerede mængder er ikke ubetydelige, og det blev anset for hensigtsmæssigt at foretage en kumulativ vurdering på baggrund af konkurrencevilkårene både mellem de importerede varer indbyrdes og mellem de importerede varer og den i Fællesskabet fremstillede samme vare. Dette fremgår af, at alle importmængderne var betydelige og vandt markedsandele mellem 1996 og undersøgelsesperioden, at de solgte rørfittings var identiske og distribueredes gennem samme handelskanaler, og at deres priser alle lå under EF-erhvervsgrenens priser, hvilket førte til pristryk for EF-erhvervsgrenens rørfittings. Den gennemsnitlige prisudvikling for individuelle lande anses ikke for at være relevant i denne forbindelse, da det er sandsynligt, at den vil være påvirket af ændringer i varesortimentet.
(67) Derfor konkluderes det foreløbigt, at dumpingimporten med oprindelse i de pågældende lande bør vurderes kumulativt.
Importens omfang og markedsandel
(68) Importen til Fællesskabet af rørfittings med oprindelse i de pågældende lande steg udtrykt i mængde fra 1157 tons i 1996 til 6242 tons i undersøgelsesperioden. Den tilsvarende markedsandel steg fra 2,0 % i 1996 til 12,3 % i undersøgelsesperioden.
Dumpingimportens priser
(69) Selv om prisudviklingen for individuelle lande gennemsnitligt set var påvirket af ændringer i varesortimentet, blev der beregnet en vejet gennemsnitspris på importerede varer med oprindelse i de pågældende lande. Den steg fra 1378 EUR/ton i 1996 til 1408 EUR/ton i undersøgelsesperioden. Det skal imidlertid bemærkes, at gennemsnitsprisen i den betragtede periode først steg og nåede 1628 EUR/ton i 1997, hvilket var en stigning på 18 %. Den faldt derefter med ca. 15 % mellem 1997 og undersøgelsesperioden, hvor forbruget i Fællesskabet også var faldende.
Underbud
(70) Kommissionen har undersøgt, om de eksporterende producenter i de pågældende lande underbød EF-erhvervsgrenens priser i undersøgelsesperioden. Med henblik på denne analyse blev de eksporterende producenters cif-priser justeret til niveauet Fællesskabets grænse, fortoldet. Disse priser blev derefter sammenlignet med EF-producenternes priser ab fabrik for relevante grupper af varetyper.
(71) På grundlag af tal for samarbejdsvillige eksporterende producenter, hvor sådanne tal forelå, eller på grundlag af tal fra Eurostat blev der konstateret følgende underbudsmargener for hvert land, udtrykt i procent af EF-producenternes priser:
TABELPOSITION
Det skal også bemærkes, at der også forekom pristryk, da EF-erhvervsgrenen var tabsgivende i undersøgelsesperioden.
4. EF-erhvervsgrenens situation
Indledende bemærkning
(72) En række økonomiske indikatorer for EF-erhvervsgrenen, der er omhandlet i det følgende, viser en positiv udvikling for årene 1996 til 1998, hvorefter der indtraf en forværring. En nærmere analyse viser, at der forekom en forbedring af alle indikatorer undtagen investeringer og priser mellem 1996 og 1998, altså efter indførelsen af foranstaltninger mod Kina og Thailand i 1996. Dette ændrede sig mellem 1998 og undersøgelsesperioden, hvor centrale indikatorer blev klart forværret, selv om andre indikatorer forblev forholdsvis stabile.
Produktion
(73) EF-erhvervsgrenens produktion steg først med ca. 10 % mellem 1996 og 1998 (fra ca. 42500 tons til ca. 46500 tons) og faldt derefter tilbage til 1996-niveauet, hvorefter den i undersøgelsesperioden igen steg til niveauet fra 1998.
Kapacitet og kapacitetsudnyttelsesgrad
EF-erhvervsgrenens samlede produktionskapacitet var forholdsvis stabil i den betragtede periode, og kapacitetsudnyttelsesgraden udviklede sig derfor på samme måde som produktionen. Den var på 48 % i 1996, steg til 53 % i 1998, faldt derefter til 49 % i 1999 og steg så igen til 53 % i undersøgelsesperioden.
Salget af den pågældende vare med henblik på forbrug i Fællesskabet
(74) Kun salget med henblik på forbrug i Fællesskabet er taget i betragtning. På dette grundlag faldt EF-erhvervsgrenens salg i den betragtede periode fra ca. 30100 tons i 1996 til ca. 24300 tons i undersøgelsesperioden, dvs. med omkring 19 %. Det er imidlertid vigtigt at bemærke, at salget steg med 9 % mellem 1996 og 1998 og nåede et niveau på omkring 33000 tons i 1998, hvorefter det faldt til omkring 24300 tons i undersøgelsesperioden.
Lagre
(75) Lagerbeholdningerne faldt med ca. 4 % mellem 1996 og undersøgelsesperioden, nemlig fra ca. 5600 tons i 1996 til ca. 5400 tons i undersøgelsesperioden. De steg i de første fire år af den betragtede periode til et højdepunkt på ca. 6100 tons i 1999, men begyndte at falde betydeligt derefter.
Markedsandel
(76) EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt med 4,9 procentpoint mellem 1996 og undersøgelsesperioden, nemlig fra 52,8 % i 1996 til 47,9 % i undersøgelsesperioden. Fra 1999 er der en klar tendens til, at EF-erhvervsgrenens stilling på markedet forværredes, idet markedsandelen faldt fra 54,7 % i 1999 til 47,9 % i undersøgelsesperioden.
EF-erhvervsgrenens salgspriser
(77) EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige nettoenhedssalgspris faldt fra 1812 EUR i 1996 til 1413 EUR i undersøgelsesperioden, et fald på 22 %. Salgspriserne faldt med ca. 5 % hvert eneste år.
Rentabilitet og afkast af investeringer
(78) Det lykkedes EF-erhvervsgrenen at øge rentabiliteten (fortjeneste/tab i procent af omsætningen) fra 3,1 % i 1996 til 5,2 % i undersøgelsesperioden. Derefter forværredes rentabiliteten imidlertid løbende og var klart negativ i undersøgelsesperioden med - 3,5 %.
(79) Afkastet af investeringer fulgte stort set rentabilitetskurven i den betragtede periode, nemlig fra 7,5 % i 1996 til - 3,7 % i undersøgelsesperioden. Det skal bemærkes, at både direkte investeringer og en andel af investeringer, der indirekte er forbundet med produktionen af den pågældende vare, er taget i betragtning.
Likviditet
(80) Likviditeten som følge af salget af den pågældende vare steg med ca. 65 % mellem 1996 og 1998, nemlig fra 3009000 EUR til 4939000 EUR, og faldt derefter meget stærkt til 821000 EUR i undersøgelsesperioden.
Evnen til at tilvejebringe kapital
(81) Ingen af selskaberne nævnte aktuelle vanskeligheder med at tilvejebringe kapital. Hvis likviditeten fortsat forværres, kan denne situation dog ændre sig.
Beskæftigelse og lønninger
(82) Der var ingen klar tendens for beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen. Den steg mellem 1996 og 1998 fra 547 til 580 ansatte, hvorefter den faldt, men steg så igen til 1998-niveauet i undersøgelsesperioden. Stigningen i undersøgelsesperioden skal ses i forbindelse med en øget produktion i samme periode. Samlet set fulgte lønningerne et tilsvarende mønster som for antallet af beskæftigede.
(83) De gennemsnitlige lønninger pr. ansat var forholdsvis stabile i 1996 og 1997 og steg derefter. Mellem 1996 og undersøgelsesperioden var den samlede stigning på omkring 7 %.
Produktivitet
(84) Produktiviteten steg med 3 % mellem 1996 og 1998, nemlig fra 77,6 tons pr. ansat til 80,2 tons. Derefter faldt den, men nåede igen niveauet fra 1998 i undersøgelsesperioden.
Investeringer
(85) Der var forholdsvis stabile nye investeringer i den betragtede periode; investeringerne udgjorde omkring 2,5 mio. EUR i undersøgelsesperioden. Disse investeringer bestod hovedsagelig i udskiftning eller forbedring af eksisterende udstyr og er ikke forbundet med nogen kapacitetsforøgelse.
Vækst
(86) Som ovenfor nævnt kunne EF-erhvervsgrenen mellem 1996 og 1998 drage fordel af det voksende marked og øge sit salg og sin markedsandel. Derefter faldt imidlertid forbruget i Fællesskabet og EF-erhvervsgrenens salg. Dens markedsandel faldt også.
Dumpingmargens størrelse
(87) For så vidt angår virkningerne på EF-erhvervsgrenen af størrelsen af de faktiske dumpingmargener kan de ikke anses for ubetydelige i betragtning af mængden og priserne på importen fra de pågældende lande.
5. Konklusion på analysen af situationen på fællesskabsmarkedet
(88) Indførelsen af foranstaltninger over for Kina og Thailand havde klart en positiv virkning på EF-erhvervsgrenens økonomiske situation. De fleste skadesindikatorer udviste en positiv udvikling mellem 1996 og 1998. Produktionen, kapacitetsudnyttelsen og salget steg, hvilket førte til øget markedsandel og voksende beskæftigelse. Rentabilitetsindikatorerne, såsom fortjeneste/tab i procent af omsætningen, afkastet af investeringer og likviditeten, udviklede sig også gunstigt. Efter 1998 forværredes EF-erhvervsgrenens økonomiske situation imidlertid generelt: produktionen forblev forholdsvis stabil, og kapacitetsudnyttelsen og beskæftigelsen steg svagt, men afgørende indikatorer som salgsmængde, markedsandel, afkast af investeringer, likviditet og priser faldt. Det konkluderes derfor, at der er forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet væsentlig skade.
D. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Indledning
(89) I henhold til artikel 3, stk. 6 og 7, i grundforordningen undersøgte Kommissionen, om dumpingimporten af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande har forvoldt EF-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end dumpingimporten, der samtidig kunne have tilføjet EF-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at en eventuel skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tilskrevet dumpingimporten.
2. Dumpingimportens følgevirkninger
(90) Mellem 1996 og 1998 var importen fra de pågældende lande forholdsvis konstant. Dette ændredes radikalt i resten af den betragtede periode. Mellem 1998 og undersøgelsesperioden steg dumpingimporten fra de pågældende lande betydeligt målt i mængde, og dens markedsandel steg fra 2,7 % til 12,3 %. For så vidt angår de tilsvarende eksportpriser steg de først mellem 1996 og 1998, men faldt så igen mellem 1998 og undersøgelsesperioden. Den stærke stigning i importen fra de pågældende lande og det betydelige fald i importpriserne fandt sted samtidig med forværringen af EF-erhvervsgrenens situation fra 1998 med hensyn til faldende salg og markedsandel samt prisfald og forværret rentabilitet. Endvidere lå størstedelen af dumpingimportens priser i undersøgelsesperioden væsentligt under EF-erhvervsgrenens priser.
3. Andre faktorers indvirkning
Import fra andre tredjelande
(91) Importen fra andre tredjelande steg i løbet af den betragtede periode fra ca. 6200 tons i 1996 til ca. 8123 tons i undersøgelsesperioden. Den tilsvarende markedsandel steg også, nemlig fra 10,9 % i 1996 til 16,0 % i undersøgelsesperioden. I betragtning af det store antal tredjelande konkluderedes det foreløbigt, at selv om importen fra disse tredjelande kan have forvoldt en vis skade, brød den ikke årsagssammenhængen mellem dumpingimporten fra de pågældende lande og den væsentlige skade, der var forvoldt EF-erhvervsgrenen.
Yderligere faktorer
(92) Kommissionen undersøgte også, om andre faktorer end de ovennævnte kan have bidraget til den skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet, navnlig en eventuel faldende efterspørgsel, den teknologiske udvikling samt EF-erhvervsgrenens produktivitet og eksportresultater.
(93) For så vidt angår udviklingen i efterspørgslen steg det åbenbare forbrug af rørfittings først mellem 1996 og 1998, men faldt derefter kraftigt. Faldet i efterspørgslen siden 1998 har sandsynligvis bidraget til en øget konkurrence og udøvet et vist tryk på priserne. Uden pristrykket fra dumpingimporten ville nedgangen i EF-erhvervsgrenens priser og rentabilitet imidlertid have været meget mindre udtalt.
(94) Hvad angår EF-erhvervsgrenens teknologiske og produktivitetsmæssige udvikling har den foretaget betydelige investeringer for at fastholde sin konkurrenceevne, og den har øget sin produktivitet.
(95) For så vidt angår EF-erhvervsgrenens eksportresultater øgede den i den betragtede periode sit direkte salg med 78 % på eksportmarkederne, hvor den også konkurrerede med de pågældende eksporterende producenter. Det direkte eksportsalg tegnede sig for ca. 25 % af EF-erhvervsgrenens samlede salgsmængde i undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenen har således vist sig at være konkurrencedygtig. Dens eksportaktiviteter kan derfor ikke have bidraget til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen.
(96) Det konkluderedes derfor foreløbigt, at disse faktorer brød ikke årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, som var forvoldt EF-erhvervsgrenen.
4. Konklusion vedrørende årsagssammenhængen
(97) Det konkluderes foreløbigt, at dumpingimporten med oprindelse i Den Tjekkiske Republik, Malaysia, Rusland, Republikken Korea og Slovakiet har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade i betragtning af det tidsmæssige sammenfald mellem prisfaldene, det konstaterede underbud og dumpingimportens øgede mængde og markedsandel på den ene side og faldet i EF-erhvervsgrenens salgsmængde, priser, rentabilitet og markedsandel på den anden side. Desuden fandtes der ikke andre kendte faktorer, der kan bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten fra de pågældende lande og denne skade.
E. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Indledende bemærkning
(98) I overensstemmelse med artikel 21 i grundforordningen blev det undersøgt, om det ville være i strid med Fællesskabets interesser som helhed at indføre antidumpingforanstaltninger. Fastlæggelsen af Fællesskabets interesser baseredes på en vurdering af alle de forskellige involverede interesser, dvs. EF-erhvervsgrenens, importørernes, forhandlernes og brugernes interesser.
(99) For at vurdere, hvilke virkninger det sandsynligvis ville få, hvis der henholdsvis indførtes og ikke indførtes foranstaltninger, anmodede Kommissionen om oplysninger fra alle interesserede parter, som den vidste var berørt af sagen, eller som gav sig til kende.
(100) På dette grundlag blev det undersøgt, om der på trods af konklusionerne om dumping, EF-erhvervsgrenens situation og årsagssammenhæng er tvingende grunde til, at det ikke vil være i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i dette særlige tilfælde.
2. EF-erhvervsgrenens interesser
(101) EF-erhvervsgrenen har vist sig at være strukturelt levedygtig. Dette bekræftedes af den positive udvikling i dens situation på et tidspunkt, hvor effektive konkurrencevilkår var blevet genskabt efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger mod importen med oprindelse i Kina og Thailand. Det lykkedes erhvervsgrenen at øge sin likviditet betydeligt, og den forbedrede sin rentabilitet fra 3,1 % i 1996 til 5,2 % i 1997, hvor dumpingimporten fra de pågældende lande under ét stadig havde en forholdsvis begrænset markedsandel (under 3 %).
(102) Hvis der indføres foranstaltninger med en efterfølgende genskabelse af redelige markedsvilkår, konkluderes det, at EF-erhvervsgrenen vil blive i stand til at genetablere sin finansielle position og opretholde sine aktiviteter i forbindelse med den pågældende vare i Fællesskabet.
3. Ikke-forretningsmæssigt forbundne importørers og forhandleres interesser
(103) Kommissionen sendte spørgeskemaer til 65 ikke-forretningsmæssigt forbundne importører og forhandlere. Ni importører besvarede spørgeskemaet, og tre selskabers besvarelser blev verificeret ved kontrolbesøg. Af de ni importører, der besvarede spørgeskemaet, var kun tre udtrykkelig imod eventuelle foranstaltninger. En af disse begrundede sin modstand i omkostningerne ved at finde nye leverandører. To selskaber var imod foranstaltninger på grund af muligheden for tab af arbejdspladser. Disse importører køber imidlertid rørfittings fra forskellige oprindelseslande og har stadig mulighed for at købe fra eksporterende producenter, der kun er pålagt begrænsede foranstaltninger, eller fra lande, der ikke er berørt af denne procedure og ikke pålagt foranstaltninger. Sammenholdt med det samlede antal importører fandtes disse virkninger ikke at give anledning til ikke at indføre midlertidige antidumpingforanstaltninger.
(104) 16 importører svarede, at de ikke var berørt af proceduren, da de ikke havde købt fra de pågældende lande i den betragtede periode.
(105) Da en række importerende selskaber også handlede med rørfittings fremstillet i Fællesskabet, og da kun et begrænset antal selskaber, som foretog import fra de pågældende lande, udtrykkelig modsatte sig foranstaltninger, og da der endelig stadig vil være mulighed for at benytte andre leverandører uden for Fællesskabet, som ikke er pålagt told, hvis der indføres foranstaltninger, kan det konkluderes, at en indførelse af foranstaltninger samlet set ikke vil have væsentlige negative følger for importørerne eller forhandlerne.
4. Brugernes interesser
(106) Brugerne af den pågældende vare er hovedsagelig aktive inden for den petrokemiske industri og i bygge- og anlægsbranchen. Kommissionen sendte spørgeskemaer til 23 brugerselskaber og fem europæiske sammenslutninger af potentielle brugere. To sammenslutninger svarede. En svarede, at den ikke så noget behov for at gribe ind, og den anden erklærede, at dens medlemmer ikke benyttede den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande. Syv brugerselskaber svarede. Tre af dem oplyste, at de ikke benyttede varer med oprindelse i de pågældende lande, og fire svarede, at de købte deres materialer fra leverandører i Fællesskabet uden at kende varernes oprindelse. Ingen brugersammenslutninger eller selskaber modsatte sig proceduren.
(107) Denne manglende modstand bekræfter, at rørfittings tegner sig for en meget lille del af de samlede produktionsomkostninger for de selskaber, som benytter den pågældende vare, og at en indførelse af foranstaltninger ikke vil have væsentlige negative virkninger for brugerne.
5. Konkurrence og handelsforstyrrende virkninger
(108) De pågældende lande tegnede sig for 53 % af den samlede import af rørfittings i undersøgelsesperioden. Rørfittings med oprindelse i Kina og Thailand, der i øjeblikket er genstand for antidumpingtold, tegnede sig for yderligere 13 % af importen. Selv om nogle eksporterende producenter fra de pågældende lande skulle trække sig tilbage fra fællesskabsmarkedet, er det rimeligt at antage, at de fleste af dem vil fortsætte med at levere rørfittings til ikke-skadevoldende priser. Desuden vil fællesskabsmarkedet blive mere tiltrækkende for andre leverandører, hvis der ikke forekommer skadevoldende dumping fra de pågældende lande.
(109) Det fortsatte behov for importerede varer vil sikre, at en række af EF-erhvervsgrenens konkurrenter forbliver eller kommer ind på markedet. Sammen med producenterne i Fællesskabet vil de sikre, at brugerne fortsat kan vælge mellem forskellige og konkurrerende leverandører af den pågældende vare.
(110) Det konkluderes derfor foreløbigt, at der ikke er nogen grund til, at en indførelse af den foreslåede antidumpingtold skulle få væsentlige virkninger for konkurrencen. Tværtimod vil den fjerne de handelsforvridende virkninger af den skadevoldende dumping.
6. Konklusion vedrørende Fællesskabets interesser
(111) Af disse årsager konkluderes det foreløbigt, at det er usandsynligt, at de eventuelle virkninger på importørerne og brugerindustrierne vil udligne de positive virkninger for EF-erhvervsgrenen af foranstaltningerne mod skadevoldende dumping. Der er derfor ingen tvingende grunde til ikke at indføre antidumpingforanstaltninger mod importen med oprindelse i de lande, der har vist sig at foretage skadevoldende dumping.
F. MIDLERTIDIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Skadeafhjælpningsniveau
(112) På grundlag af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser bør der træffes midlertidige antidumpingforanstaltninger for at forhindre, at dumpingimporten påfører EF-erhvervsgrenen yderligere skade. Ved fastsættelse af tolden er der taget hensyn til de dumpingmargener, der er fastlagt, og den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
(113) Med henblik på at fastsætte den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, der er forvoldt af dumpingimporten, blev der beregnet skadesmargener. Den nødvendige prisforhøjelse fastsattes på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige importpris og den ikke-skadevoldende pris for den pågældende vare, som EF-erhvervsgrenen solgte på fællesskabsmarkedet.
(114) Den ikke-skadevoldende pris blev beregnet ved at tage EF-erhvervsgrenens faktiske salgspriser, justeret til omsætningsnulpunktet, samt tillægge en fortjeneste, der med rimelighed kunne være opnået, hvis der ikke var forekommet skadelig dumping. I forbindelse med denne beregning blev der benyttet en fortjenstmargen på 5 % af omsætningen, da dette niveau blev opnået i 1997, hvor der var foranstaltninger i kraft over for Folkerepublikken Kina, Kroatien og Thailand, og hvor importen fra de pågældende lande stadig havde en forholdsvis begrænset markedsandel.
(115) Den forskel, der fulgte af sammenligningen mellem den vejede gennemsnitlige importpris og EF-erhvervsgrenens ikke-skadevoldende pris, blev derefter udtrykt i procent af den samlede cif-importværdi.
2. Midlertidige foranstaltninger
(116) På baggrund af ovenstående finder Kommissionen, at der i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen bør indføres en midlertidig antidumpingtold over for Den Tjekkiske Republik, Malaysia, Republikken Korea og Slovakiet med niveauet for de konstaterede dumpingmargener, undtagen for Republikken Korea og Zeleziarne Podbrezova a.s., hvor skadesmargenen fandtes at være lavere end dumpingmargenen.
(117) På grundlag af ovenstående fastsættes den midlertidige told til følgende:
TABELPOSITION
3. Tilsagn
(118) En eksporterende producent i Slovakiet har afgivet pristilsagn i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, i grundforordningen. Kommissionen finder, at tilsagnet kan godtages, da selskabet indvilgede i at sælge den pågældende vare til eller over en pris, der fjerner de skadelige virkninger af dumping. Endvidere vil de regelmæssige og detaljerede rapporter, som selskabet forpligtede sig til at aflægge til Kommissionen, muliggøre en effektiv kontrol. Desuden fremstiller og sælger selskabet udelukkende den pågældende vare, og risikoen for omgåelse af tilsagnet er derfor begrænset.
(119) For yderligere at gøre det muligt effektivt at overvåge, om tilsagnet overholdes, når der fremlægges en anmodning om overgang til fri omsætning i henhold til tilsagnet for de relevante toldmyndigheder, er fritagelsen for antidumpingtolden betinget af, at der fremlægges en handelsfaktura, som mindst indeholder de oplysninger, der er anført i bilaget til denne forordning. Dette informationsniveau er også nødvendigt for, at toldmyndighederne kan afgøre, om forsendelserne i tilstrækkelig grad svarer til handelsdokumenterne, og om de er omfattet af tilsagnet. Hvis der ikke fremlægges en sådan faktura, eller hvis den ikke svarer til den vare, der frembydes for toldmyndighederne, skal antidumpingtolden betales med den relevante sats.
(120) Hvis tilsagnet formodes brudt, brydes eller trækkes tilbage, kan der indføres antidumpingtold, jf. artikel 8, stk. 9 og 10, i grundforordningen.
G. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE
(121) Af hensyn til en forsvarlig forvaltning bør der fastsættes en periode, inden for hvilken de interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen, kan fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Desuden bør det fastsættes, at resultaterne vedrørende indførelse af told i denne forordning er midlertidige og muligvis skal revideres i forbindelse med indførelsen af en eventuel endelig told -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af rørfittings (ikke støbte fittings, flanger og fittings med gevind) af jern eller stål (ikke rustfrit stål), med største udvendige diameter på 609,6 mm og derunder, af den art der anvendes til stuksvejsning eller andre formål, henhørende under KN-kode ex 7307 93 11 (Taric-kode 7307 93 11*91 og 7307 93 11*99 ), ex 7307 93 19 (Taric-kode 7307 93 19*91 og 7307 93 19*99 ), ex 7307 99 30 (Taric-kode 7307 99 30*92 og 7307 99 30*98 ) og ex 7307 99 90 (Taric-kode 7307 99 90*92 ) og 7307 99 90*98 og med oprindelse i Den Tjekkiske Republik, Malaysia, Rusland, Republikken Korea og Slovakiet.
2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer fremstillet af:
TABELPOSITION
3. Uanset bestemmelserne i stk. 1, finder den midlertidige told ikke anvendelse på import, der er overgået til fri omsætning i overensstemmelse med artikel 2.
4. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af den vare, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
5. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
Artikel 2
1. Det tilsagn, der er afgivet af nedenstående selskab i forbindelse med denne antidumpingprocedure, godtages. Importerede varer, der er angivet til fri omsætning under følgende Taric-tillægskode, og som er fremstillet og direkte eksporteret (dvs. sendt og faktureret) af dette selskab til et selskab i Fællesskabet, der handler som importør, undtages fra den ved artikel 1 indførte antidumpingtold, forudsat at de er importeret i overensstemmelse med stk. 2.
TABELPOSITION
2. Den i stk. 1 omhandlede import er fritaget fra tolden, forudsat at
a) en handelsfaktura, som mindst indeholder de i bilaget anførte oplysninger, fremlægges for medlemsstaternes toldmyndigheder ved fremlæggelsen af anmodningen om overgang til fri omsætning, og
b) de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen i handelsfakturaen.
Artikel 3
1. Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for en måned fra datoen for denne forordnings ikrafttræden, jf. dog artikel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 384/96.
2. I medfør af artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de berørte parter inden for en måned fra datoen for denne forordnings ikrafttræden anmode om at blive hørt vedrørende analysen af Fællesskabets interesser og fremsætte bemærkninger til anvendelsen af forordningen.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. februar 2002.
Komission asetus (EY) N:o 358/2002,
annettu 26 päivänä helmikuuta 2002,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Tsekin tasavallasta, Malesiasta, Venäjältä, Korean tasavallasta ja Slovakiasta peräisin olevien raudasta tai teräksestä valmistettujen putkien liitososien tuonnissa ja tietyn slovakialaisen vientiä harjoittavan tuottajan tarjoaman sitoumuksen hyväksymisestä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2238/2000(2), ja erityisesti sen 7 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta,
sekä katsoo seuraavaa:
A MENETTELY
1 Muita maita koskevat menettelyt
(1) Asetuksella (EY) N:o 584/96(3), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1592/2000(4), neuvosto otti käyttöön lopullisen polkumyyntitullin tiettyjen Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä "Kiina", Kroatiasta ja Thaimaasta peräisin olevien raudasta tai teräksestä valmistettujen putkien liitososien tuonnissa. Tähän tuontiin sovellettava toimenpide oli paljoustulli, lukuun ottamatta kolmen thaimaalaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta, joiden sitoumukset hyväksyttiin komission päätöksellä 96/252/EY(5). Heinäkuussa 2000 kumottiin näistä kolmesta yrityksestä yhden tuontiin sovellettava polkumyyntitoimenpide asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti kyseisen yrityksen pyytämän välivaiheen tarkastelun jälkeen, jossa ei todettu polkumyyntiä(6).
(2) Syyskuussa 2000 julkaistiin ilmoitus polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon lähestyvästä päättymisestä(7), minkä jälkeen komissio vastaanotti pyynnön toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevasta tarkastelusta teräksisten tyssähitsauksessa käytettävien liitososien valmistajien etuja valvovalta järjestöltä Defence Committee of EU Steel Butt-welding Fittings Industry, joka edustaa tuottajia, joiden tuotanto muodostaa pääosan tiettyjen raudasta tai teräksestä valmistettujen putkien liitososien koko tuotannosta yhteisössä. Kyseisiä toimenpiteitä koskeva tarkastelu pantiin vireille huhtikuussa 2001(8).
2 Nykyinen tutkimus
Vireillepano
(3) Valituksen teki 17. huhtikuuta 2001 Defence Committee of EU Steel Butt-welding Fittings Industry, jäljempänä "valituksen tekijä", edustaen tuottajia, joiden tuotanto muodostaa pääosan tiettyjen putkien liitososien koko tuotannosta. Valituksessa esitetyt todisteet kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäviksi oikeuttamaan menettelyn aloittaminen.
(4) Komissio ilmoitti 1. kesäkuuta 2001 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella ("menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus")(9) tiettyjen Tsekin tasavallasta, Malesiasta, Venäjältä, Korean tasavallasta ja Slovakiasta, jäljempänä "asianomaiset maat", peräisin olevien raudasta tai teräksestä valmistettujen putkien liitososien tuontia yhteisöön koskevan polkumyyntimenettelyn aloittamisesta.
Tutkinta
(5) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti niille vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille/kauppiaille, käyttäjille ja käyttäjäjärjestöille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä asianomaisten viejämaiden edustajille ja yhteisön tuottajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(6) Komissio lähetti kyselylomakkeet yhteisön tuottajille, kaikille viejille/tuottajille, kaikille tuojille/kauppiaille ja kaikille käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä kaikille osapuolille, jotka olivat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Kyselylomakevastaukset saatiin neljältä yhteisön tuottajalta ja kuudelta vientiä harjoittavalta tuottajalta sekä yhdeksältä tuojalta, kahdelta käyttäjäjärjestöltä ja seitsemältä käyttäjältä.
(7) Komissio hankki ja tarkasti kaikki polkumyynnin, vahingon, syy-yhteyden ja yhteisön edun alustavaa määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin:
- Yhteisön tuottajat
- Erne Fittings GmbH & Co, Schlins, Itävalta
- Interfit, Maubeuge, Ranska
- Siekmann Fittings GmbH & Co. KG, Lohne, Saksa
- Virgilio CENA & Figli SpA, Brescia, Italia
- Vientiä harjoittavat tuottajat
- Tsekin tasavalta
- Mavet a.s./Bovex s.r.o., Trebic
- Malesia
- Anggerik Laksana SDN BHD, Kepong, Selangor Darul Ehsan
- Wing Tiek Ductile Pipe SDN BHD, Petaling Jaya
- Slovakia
- Bohus s.r.o., Hronec
- Zeleziarne Podbrezova a.s., Podbrezova
- Zeleziarne Podbrezovaan etuyhteydessä oleva tuoja
- Pipex Italia, Milano, Italia
- Etuyhteydettömät yhteisön tuojat
- IN.RA.BO, Bologna, Italia
- I.R.C. SpA, Cortemaggiore, Italia
- Van Leeuwen, Vilvoorde, Belgia.
(8) Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2000 ja 31 päivän maaliskuuta 2001 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahingon arvioinnin kannalta merkityksellisten suuntausten osalta komissio analysoi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson lopun välistä ajanjaksoa, jäljempänä "tarkastelujakso".
3 Tarkasteltavana oleva tuote ja samankaltainen tuote
Tarkasteltavana oleva tuote
(9) Tarkasteltavana oleva tuote on raudasta tai teräksestä (ei kuitenkaan ruostumattomasta teräksestä) valmistetut putkien liitos- ja muut osat (muut kuin valetut osat, laipat ja kierteitetyt putkenosat), joiden ulkoläpimitta on enintään 609,6 mm ja joita käytetään tyssähitsaukseen ja vastaaviin tarkoituksiin ja jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex 7307 93 11 (Taric-koodi 7307 93 11 91 ), ex 7307 93 19 (Taric-koodi 7307 93 19 91 ), ex 7307 99 30 (Taric-koodi 7307 99 30 92 ) ja ex 7307 99 90 (Taric-koodi 7307 99 90 92 ). Tuotteita kutsutaan yleisesti putkien liitososiksi.
(10) Putkien liitososia valmistetaan pääasiassa putkia leikkaamalla ja muotoilemalla. Putkien liitososia käytetään putkien yhteenliittämiseen ja niitä on eri muotoisia: kulmaliittimiä, supistusliittimiä, T-liittimiä ja kärkikappaleita. Niitä on myös eri kokoisia ja eri materiaaleista valmistettuja. Niitä käytetään pääasiallisesti petrokemian teollisuudessa, rakennusteollisuudessa, energiantuotannossa, laivanrakennuksessa ja teollisuuslaitoksissa. Putkien liitososia petrokemian teollisuudelle myytäessä käytetään ANSI-standardia. Muilta osin yhteisössä yleisimmin käytetty standardi on DIN-standardi.
(11) Kaikilla putkien liitososilla on samat fyysiset ja tekniset ominaisuudet, ja tuotteen muoto määritellään vasta tuotannon loppuvaiheessa. Kävi ilmi myös, että putkien liitososien muoto ei määrää niiden käyttötarkoitusta. Tämän vuoksi niitä pidetään tässä tutkimuksessa yhtenä ainoana tuotteena.
Samankaltainen tuote
(12) Tutkimuksessa kävi ilmi, että asianomaisissa maissa tuotetuilla, kotimarkkinoilla myydyillä ja/tai yhteisöön viedyillä putkien liitososilla on samanlaiset fyysiset, tekniset ja kemialliset perusominaisuudet kuin valituksen tehneiden yhteisön tuottajien yhteisössä myymillä tuotteilla, minkä vuoksi niitä pidetään samankaltaisina tuotteina perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdan tarkoittamassa merkityksessä.
B POLKUMYYNTI
(13) Neljä tämän menettelyn kohteena olevaa maata eli Tsekin tasavalta, Malesia, Korean tasavalta ja Slovakia ovat markkinatalousmaita. Venäjän osalta normaaliarvo vahvistetaan samoin kuin markkinatalousmaiden osalta edellyttäen, että perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b ja c alakohdassa säädetyt ehdot täyttyvät. Vaihtoehtoisesti sovelletaan 2 artiklan 7 kohdan a alakohtaa.
MARKKINATALOUSMAAT
1 Yleiset menetelmät
(14) Jäljempänä esitettyjä yleisiä menetelmiä on sovellettu kaikista asianomaisista vientiä harjoittavista markkinatalousmaista peräisin olevaan tuontiin. Näin ollen polkumyyntiä koskevat päätelmät esitetään siten, että kunkin asianomaisen viejämaan osalta esitetään ainoastaan kyseistä maata erityisesti koskevat tiedot.
Normaaliarvo
(15) Normaaliarvon määrittämiseksi komissio tutki ensin, oliko kunkin vientiä harjoittavan tuottajan putkien liitososien kotimarkkinoiden kokonaismyynti ollut edustavaa asianomaisen tuottajan vastaavaan yhteisöön suuntautuvaan kokonaisvientimyyntiin verrattuna. Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti kotimarkkinamyynnin katsottiin olevan edustavaa, mikäli kunkin vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä oli vähintään viisi prosenttia sen yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin kokonaismäärästä.
(16) Komissio yksilöi tämän jälkeen ne putkien liitososat, joita myyvät kotimarkkinoilla yritykset, joiden myynti kotimarkkinoilla on edustavaa, ja jotka ovat samanlaisia kuin yhteisöön vietäväksi myytävät putkien liitososat tai suoraan verrattavissa niihin.
(17) Komissio tutki kunkin vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinoillaan myymän ja yhteisöön vietäväksi myymän tuotteen kanssa suoraan vertailukelpoiseksi todetun tuotteen osalta, oliko kotimarkkinamyynti ollut riittävää perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tietyn putkien liitososatyypin kotimarkkinamyyntiä pidettiin edustavana, jos tutkimusajanjakson aikana kyseisen tyypin kotimarkkinoiden kokonaismyynnin määrä oli vähintään 5 prosenttia siihen verrattavissa olevien yhteisöön vietäviksi myytyjen putkien liitososien koko myyntimäärästä.
(18) Lisäksi tutkittiin, voitiinko kunkin tuotetyypin kotimarkkinamyyntiä pitää tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneena määrittämällä, kuinka suuri osuus kyseisen tyypin riippumattomille asiakkaille tapahtuneesta myynnistä oli ollut kannattavaa. Kun vähintään määritettyjen tuotantokustannusten tasoisilla nettomyyntihinnoilla myytyjen putkien liitososien määrä oli vähintään 80 prosenttia kokonaismyyntimäärästä ja kun kyseisen tuotetyypin painotettu keskimääräinen myyntihinta oli vähintään tuotantokustannusten tasoinen, normaaliarvon perusteena käytettiin sellaista tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä tutkimusajanjakson aikaisen kotimarkkinoiden kokonaismyynnin hintojen painotettu keskiarvo riippumatta siitä, oliko myynti ollut kannattavaa. Jos painotettu keskimääräinen hinta oli tuotantokustannuksia alempi tai jos putkien liitososien kannattava myynti oli alle 80 prosenttia mutta vähintään 10 prosenttia kokonaismyyntimäärästä, normaaliarvon perusteena käytettiin sellaista tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä ainoastaan kannattavan myynnin painotettu keskiarvo.
(19) Tapauksissa, joissa putkien liitososien kannattavan myynnin määrä oli alle kymmenen prosenttia kokonaismyynnin määrästä, kyseisen tyypin myynti katsottiin riittämättömäksi, eikä kotimarkkinoiden hinnan katsottu soveltuvan normaaliarvon perustaksi.
(20) Kun vientiä harjoittavan tuottajan myymän tietyn tyypin kotimarkkinahintoja ei voitu käyttää normaaliarvon määrittämiseen, oli sovellettava toista menetelmää. Tällöin komissio käytti toisen tuottajan kotimarkkinoilla tarkasteltavana olevasta tuotteesta veloittamia hintoja. Kaikissa tapauksissa, joissa tämä ei ollut mahdollista, ja mikäli muuta tarkoituksenmukaista menetelmää ei ollut, käytettiin laskennallista normaaliarvoa.
(21) Kaikissa tapauksissa, joissa käytettiin laskennallista normaaliarvoa, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti lisäämällä vietävien tyyppien tuotantokustannuksiin, joita oikaistiin tarvittaessa, kohtuullinen osuus myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali. Tätä varten komissio tutki, olivatko kullekin vientiä harjoittavalle tuottajalle aiheutuneita myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä sen saamaa voittoa koskevat tiedot luotettavia. Tosiasialliset kotimaan myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset katsottiin luotettaviksi, jos asianomaisen yrityksen kotimarkkinamyynnin määrää voitiin pitää edustavana. Kotimarkkinoiden voittomarginaali määritettiin tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen kotimarkkinamyynnin perusteella.
Vientihinta
(22) Kaikissa tapauksissa, joissa putkien liitososia vietiin yhteisön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, toisin sanoen tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
(23) Kuitenkin tapauksissa, joissa vientimyynti tapahtui etuyhteydessä olevan tuojan kautta, vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, toisin sanoen sen hinnan perusteella, jolla maahan tuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle. Näissä tapauksissa luotettavan vientihinnan määrittämistä varten tehtiin oikaisut kaikkien maahantuonnin ja jälleenmyynnin välissä aiheutuneiden kustannusten sekä voiton määrän huomioonottamiseksi. Voittomarginaali määritettiin alustavasti yhteistyössä toimineilta etuyhteydettömiltä tuojilta saatujen tietojen perusteella.
Vertailu
(24) Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin asianmukainen mukautus ottaen huomioon oikaisujen muodossa hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat väitetyt ja osoitetut eroavuudet perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Asianmukaiset oikaisut tehtiin kaikissa niissä tapauksissa, joissa ne katsottiin perustelluiksi, oikeellisiksi ja todennetun näytön tukemiksi.
Tutkittujen yritysten polkumyyntimarginaali
(25) Painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin tuotetyypeittäin kunkin yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan osalta perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vientihintojen painotettuun keskiarvoon.
Jäännöspolkumyyntimarginaali
(26) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti.
(27) Kun ei ollut syytä uskoa, että yksikään vientiä harjoittava tuottaja olisi kieltäytynyt yhteistyöstä, kyseisten maiden jäännöspolkumyyntimarginaali päätettiin vahvistaa yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn korkeimman polkumyyntimarginaalin suuruiseksi, jotta mahdollisten toimenpiteiden tehokkuus voitiin varmistaa.
(28) Niiden maiden osalta, joiden yhteistyössä toimimisen aste oli alhainen, jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin eniten polkumyynnillä tapahtuvan, määrällisesti edustavan yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin perusteella. Tätä menetelmää pidettiin tarpeellisena, koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen ja koska ei ollut viitteitä siitä, että jokin yhteistyöhön osallistumaton osapuoli olisi harjoittanut polkumyyntiä alhaisemmalla tasolla.
Sen määrittelemiseksi, kieltäytyikö kukin asianomainen maa yhteistyöstä, yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien ilmoittamia kokonaistuontimääriä verrattiin kyseistä maata koskeviin Eurostatin tietoihin.
2 Tsekki
(29) Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa vastasi kyselyyn. Näihin vastauksiin sisältyi tietoja kahden yrityksen samassa tehtaassa tutkimusajanjakson eri aikoina tekemistä tuotteista, koska kyseisen tehtaan operatiivinen hallinnointi siirrettiin Mavetista Bovexiin 1. tammikuuta 2001. Tämän vuoksi tehtiin kaksi eri laskelmaa yksilöllisen polkumyyntimarginaalin määrittelemiseksi molemmille yrityksille.
Normaaliarvo
(30) Normaaliarvo määritettiin johdanto-osan 15-21 kappaleessa kuvatulla tavalla eli kotimarkkinoiden riippumattomien asiakkaiden tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamien tai maksettaviksi tulevien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja muodostettiin yhteisöön myydyn asianomaisen tuotetyypin osalta perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Vientihinta
(31) Vientimyynti tapahtui suoraan yhteisön riippumattomille asiakkaille, ja sen vuoksi vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
Vertailu
(32) Oikaisut tehtiin alennusten, kuljetuksen ja luottokustannusten mukaisesti.
Polkumyyntimarginaali
(33) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
(34) Yhteistyössä toimimisen aste Tsekin osalta todettiin korkeaksi ja väliaikaiseksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin sama kuin korkein yhteistyössä toimineen yrityksen polkumyyntimarginaali eli 22,4 prosenttia.
3 Malesia
(35) Molemmat tiedossa olevat vientiä harjoittavat tuottajat vastasivat kyselyyn. Yksi näistä vientiä harjoittavista tuottajista kuitenkin kieltäytyi antamasta tarvittavia tietoja. Erityisesti yritys väitti, että se ei voinut antaa kotimarkkinamyynnin ja vientimyynnin osalta liiketoimia koskevia tietoja, ja se myös kieltäytyi antamasta komissiolle kopioita laskuista. Yritystä varoitettiin yhteistyöstä kieltäytymisen seurauksista, mutta se ei muuttanut kantaansa. Tämän vuoksi päätettiin soveltaa perusasetuksen 18 artiklaa ja tehdä päätelmät kyseisen yrityksen osalta käytettävissä olevien tietojen perusteella. Koska yritystä koskevia tietoja ei voitu käyttää, kyseiseen yritykseen päätettiin soveltaa jäännöstullia.
Normaaliarvo
(36) Normaaliarvo määritettiin johdanto-osan 15-21 kappaleessa kuvatulla tavalla eli kotimarkkinoiden riippumattomien asiakkaiden tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamien tai maksettaviksi tulevien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja muodostettiin yhteisöön myydyn asianomaisen tuotetyypin osalta perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Vientihinta
(37) Vientimyynti tapahtui suoraan yhteisön riippumattomille asiakkaille, ja sen vuoksi vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
Vertailu
(38) Oikaisut tehtiin alennusten, kuljetuksen, käsittelyn ja luottokustannusten mukaisesti.
(39) Asianomainen yritys vaati oikaisua kaupan portaan mukaisesti sen perusteella, että kotimarkkinoilla myyntihinnat loppukäyttäjille olivat jatkuvasti korkeammat kuin hinnat vähittäismyyjille ja yritys suoritti jatkuvasti erilaisia tehtäviä näille kahdelle eri myyntikanavalle tapahtuvan myynnin suhteen. Koska kyseinen vaatimus todettiin perustelluksi, oikaisu myönnettiin.
Polkumyyntimarginaali
(40) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan osalta. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava:
TAULUKON PAIKKA
(41) Yhteistyössä toimimisen aste Malesian osalta todettiin erittäin alhaiseksi ja väliaikaiseksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin tämän vuoksi sama kuin edustavaksi todetun polkumyynnillä tuodun tuotetyypin korkein polkumyyntimarginaali eli 75,0 prosenttia.
4 Korean tasavalta
(42) Yksikään vientiä harjoittavista korealaisista tuottajista ei vastannut kyselyyn. Tämän vuoksi oli tarpeen soveltaa perusasetuksen 18 artiklaa ja tehdä päätelmät käytettävissä olevien tietojen perusteella. Normaaliarvon osalta luotettavin tieto oli valitukseen sisältynyt tieto, joka oli putkien kustannuksiin perustuva laskennallinen arvo lisättynä kohtuullisella määrällä arvioituja tuotantokustannuksia. Ottaen huomioon sen, että putkien liitososat on kirjattu Eurostatiin ex-koodina, mikä tekee tiedoista vähemmän tarkkoja, ja ottaen huomioon valitukseen sisältyneiden, hintatarjoukseen perustuvien tietojen laadun, katsottiin, että vientihinnan osalta valitukseen sisältyvät tiedot olivat luotettavampia. Sekä normaaliarvo että vientihinta määritettiin tämän vuoksi valituksen perusteella, koska sen katsottiin muodostavan kohtuullisimman käytettävissä olevan perusteen.
(43) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyyntiä esiintyvän. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava:
TAULUKON PAIKKA
5 Slovakia
(44) Molemmat tiedossa olevat vientiä harjoittavat tuottajat vastasivat kyselyyn. Etuyhteydessä oleville yrityksille osoitettuun kyselylomakkeen liitteeseen vastasi yksi yhteisössä toimiva, yhteen vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä oleva yritys. Sama vientiä harjoittava tuottaja vei yhteisöön tutkimusajanjakson aikana myös joitain Tsekissä valmistettuja tuotteita. Kyseisiä tuotteita ei otettu huomioon Slovakiaa koskevissa polkumyyntilaskelmissa.
Normaaliarvo
(45) Normaaliarvo määritettiin johdanto-osan 15-21 kappaleessa kuvatulla tavalla eli kotimarkkinoiden riippumattomien asiakkaiden tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamien tai maksettaviksi tulevien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja muodostettiin yhteisöön myydyn asianomaisen tuotetyypin osalta perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Vientihinta
(46) Suoraan riippumattomille asiakkaille yhteisössä tapahtunut vientimyynti määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, ja yhteen vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä olevan tuojan kautta tapahtuneen myynnin vientihinnat muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti.
Vertailu
(47) Oikaisut tehtiin alennusten, kuljetuksen, luottokustannusten ja palkkioiden mukaisesti.
(48) Yksi yritys vaati oikaisua fyysisten ominaisuuksien, erityisesti kotimarkkinoilla vaadittavan ylimääräisen puhaltamisen ja passivoinnin mukaisesti. Yritys ei kuitenkaan voinut antaa näyttöä vaaditun oikaisun määrästä tai eron markkina-arvosta. Näin ollen vaatimus oli hylättävä.
(49) Sama yritys vaati myös oikaisua pakkauskustannusten mukaisesti sen perusteella, että kotimarkkinoilla käytetyt kuormalavat eivät usein ole täysiä päinvastoin kuin vientimarkkinoille tarkoitetut kuormalavat. Koska yritys ei kuitenkaan voinut antaa näyttöä vaaditun oikaisun määrästä ja koska vaikutusta hintaan ei osoitettu, kyseinen oikaisu oli myös hylättävä.
Polkumyyntimarginaali
(50) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
(51) Yhteistyössä toimimisen aste Slovakian osalta todettiin korkeaksi ja väliaikaiseksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin sama kuin korkein yhteistyössä toimineen yrityksen polkumyyntimarginaali eli 15,0 prosenttia.
VENÄJÄ
Markkinatalousasema
(52) Yksikään venäläisistä yrityksistä ei pyytänyt perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan nojalla, että niille myönnettäisiin markkinatalousasema. Tämän vuoksi oli sovellettava 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan säännöksiä.
Vertailumaa
(53) Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti muiden kuin markkinatalousmaiden osalta ja yritysten osalta niissä maissa, joille markkinatalousasemaa ei voitu perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti myöntää, normaaliarvo on määritettävä markkinataloutta toteuttavassa kolmannessa maassa, jäljempänä "vertailumaa", käytettävän hinnan tai laskennallisen arvon perusteella.
(54) Tämän menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa komissio ilmaisi aikomuksensa käyttää Tsekkiä tai Slovakiaa Venäjää koskevan normaaliarvon määrittämiseen soveltuvana vertailumaana. Mikään asianomainen osapuoli ei esittänyt huomautuksia vertailumaan valintaa koskevasta ehdotuksesta.
(55) Tutkimuksesta kävi ilmi, että Slovakiassa markkinavoimat määräsivät hinnat, kaksi tuottajaa kilpaili kotimarkkinoilla ja molemmat niistä toimivat yhteistyössä, kolmansista maista peräisin oleva tuonti oli merkittävää ja todettiin, että tuotantoteknologia ja -prosessi olivat suurelta osin samanlaisia Slovakiassa ja Venäjällä. Lisäksi kotimarkkinamyynti oli merkittävää verrattuna Venäjän harjoittamaan yhteisöön suuntautuvaan asianomaisen tuotteen vientimyyntiin.
(56) Edellä sanottu huomioon ottaen pääteltiin, että Slovakia oli sopivin vertailumaa ja että näissä olosuhteissa Slovakian valinta näytti sopivalta ja kohtuulliselta valinnalta vertailumaaksi normaaliarvon määrittämiseksi asianomaiselle tuotteelle Venäjän osalta perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti.
Normaaliarvo
(57) Yksikään vientiä harjoittavista venäläisistä tuottajista ei vastannut kyselyyn. Tämän vuoksi komission oli käytettävä väliaikaisen polkumyyntimarginaalin laskennassa käytettävissä olevia tietoja perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. Tässä tapauksessa, eli kun Venäjän vientituotevalikoimasta ei saatu tietoja ja perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti, normaaliarvo määritettiin yhteistyössä toimineille slovakialaisille vientiä harjoittaville tuottajille määritettyjen normaaliarvojen painotetun keskiarvon perusteella.
Vientihinta
(58) Koska yksikään venäläisistä vientiä harjoittavista tuottajista ei vastannut kyselylomakkeeseen ja koska muuta kohtuullista perustetta ei ollut, vientihinta Venäjän osalta määritettiin valituksen perusteella. Valitukseen sisältyneet tiedot perustuivat Eurostat-tietoihin.
Vertailu
(59) Tasapuolisen vertailun vuoksi oikaisut tehtiin kuljetus- ja vakuutuskustannusten erojen mukaisesti, joiden todettiin vaikuttavan hintoihin ja hintojen vertailukelpoisuuteen.
Polkumyyntimarginaali
(60) Painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vientihinnan painotettuun keskiarvoon noudettuna lähettäjältä -tasolla. Vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon. Koko maata koskeva yhtenäinen painotettu keskimääräinen väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-arvosta on 43,3 prosenttia.
C VAHINKO
1 Yhteisön tuotannonalan määritelmä
(61) Neljä kyselylomakkeeseen vastannutta yhteisön tuottajaa edustivat noin 60:tä prosenttia yhteisön tuotannosta. Olisi huomattava, että kolme muuta tuottajaa, jotka edustivat noin 10:tä prosenttia yhteisön tuotannosta, eivät vastanneet täydellisesti kyselylomakkeeseen asetetussa määräajassa, vaikka ne kannattivatkin tutkimusta.
(62) Tutkimusajanjakson aikana kaksi neljästä edellä mainitusta valituksen tehneestä yhteisön tuottajasta toi asianomaista tuotetta ja yksi näistä kahdesta harjoitti tuontia asianomaisista maista. Näiden kahden valituksen tekijän asianomaisen tuotteen tuonti edusti vastaavasti 2,5:tä prosenttia ja 10:tä prosenttia kyseisten tuottajien yhteisöön suuntautuvan myynnin kokonaismäärästä. Maahan tuotujen putkien liitososien myynnistä huolimatta kyseisten yritysten toiminnan painopiste säilyi kuitenkin edelleen yhteisössä. Lisäksi kummankin yrityksen osalta tuonti täydensi asianomaisten tuottajien tuotevalikoimaa. Tämän vuoksi kyseisten tuottajien edellä kuvattu kaupankäyntitoiminta ei vaikuttanut heidän asemaansa yhteisön tuottajina. Näiden neljän yhteisön tuottajan katsotaan siten muodostavan yhteisön tuotannonalan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
2 Yhteisön kulutus
(63) Olisi huomattava, että valituksen mukaan osa EU:n tuottajien kotimarkkinamyynnistä tapahtuu jälleenmyyjille (jotka eivät toimineet yhteistyössä), jotka puolestaan vievät huomattavia määriä tuotteita yhteisön ulkopuolelle. Yhteisön todettavissa oleva kulutus määritettiin tämän vuoksi yhteisön tuotannonalan ja muiden yhteisön tuottajien tuotantomäärän (valitukseen sisältyneiden tietojen mukaisesti) ja Eurostat-tietoihin perustuvien tuonti- ja vientimäärien perusteella.
(64) Tämän perusteella yhteisön kulutus kasvoi ensin noin 57000 tonnista vuonna 1996 noin 65000 tonniin vuonna 1998, mutta laski myöhemmin noin 51000 tonniin tutkimusajanjaksolla.
3 Tuonti asianomaisista maista
Tarkasteltavana olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi
(65) Komissio tutki, olisiko asianomaisista maista tulevaa tuontia arvioitava kumulatiivisesti perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa säädettyjen arviointiperusteiden mukaisesti.
(66) Kaikkien asianomaisten maiden osalta todetut polkumyyntimarginaalit ovat yli vähimmäistason, tuontimäärät eivät ole vähäpätöisiä, ja kumulatiivista arviointia pidettiin asianmukaisena ottaen huomioon sekä tuotujen tuotteiden kesken että tuotujen tuotteiden ja samankaltaisen yhteisön tuotteen välillä vallitsevat kilpailuolosuhteet. Tästä näyttönä on se, että kaikki tuontimäärät olivat huomattavia ja niiden markkinaosuudet kasvoivat vuosien 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, myydyt putkien liitososat olivat samanlaisia ja ne jaettiin samojen kauppakanavien kautta, ja ne kaikki alittivat yhteisön tuotannonalan hinnat ja johtivat yhteisön tuotannonalan putkien liitososien hintojen alenemiseen. Yksittäisten maiden keskimääräisiä hintasuuntauksia ei pidetty merkityksellisinä tässä yhteydessä, sillä tuotevalikoiman muutokset todennäköisesti vaikuttavat niihin.
(67) Näistä syistä päätellään alustavasti, että asianomaisista maista peräisin olevaa tuontia olisi arvioitava kumulatiivisesti.
Tarkasteltavana olevan tuonnin määrä ja markkinaosuus
(68) Putkien liitososien tuonti asianomaisista maista lisääntyi määrällisesti 1157 tonnista vuonna 1996 6242 tonniin tutkimusajanjaksolla. Vastaava markkinaosuus kasvoi 2,0 prosentista vuonna 1996 12,3 prosenttiin tutkimusajanjaksolla.
Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hinnat
(69) Vaikka tuotevalikoiman muutokset vaikuttivat yksittäisten maiden keskimääräisiin hintasuuntauksiin, asianomaisista maista peräisin olevalle tuonnille laskettiin keskimääräinen painotettu hinta. Se kasvoi 1378 eurosta tonnilta vuonna 1996 1408 euroon tonnilta tutkimusajanjakson aikana. Olisi kuitenkin huomattava, että tarkastelujakson aikana keskimääräinen hinta kasvoi ensin ja oli 1628 euroa tonnilta vuonna 1997 eli kasvu oli 18 prosenttia. Sen jälkeen se laski noin 15 prosenttia vuoden 1997 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, kun yhteisön kulutus oli myös laskusuunnassa.
Hinnan alittavuus
(70) Komissio on tarkastellut, alittivatko asianomaisten maiden vientiä harjoittavat tuottajat yhteisön tuotannonalan hintoja tutkimusajanjakson aikana. Kyseistä analyysiä varten vientiä harjoittavien tuottajien cif-hinnat on oikaistu yhteisön rajalla tullattuna -tasolle. Kyseisiä asianmukaisten tuotetyyppien ryhmien hintoja verrattiin tämän jälkeen yhteisön tuottajien noudettuna lähettäjältä -hintoihin.
(71) Tämän perusteella maittain todetut hinnan alittavuuden marginaalit, jotka perustuivat joko yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien käytettävissä oleviin tietoihin tai Eurostat-tietoihin, ilmaistuina prosentteina yhteisön tuottajien hinnoista ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
Olisi myös huomattava, että hinnat alenivat, sillä yhteisön tuotannonala oli tappiollinen tutkimusajanjakson aikana.
4 Yhteisön tuotannonalan tilanne
Alustava huomautus
(72) Jäljempänä esitetään joitakin yhteisön tuotannonalan taloudellisia indikaattoreita, jotka osoittavat vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana tapahtuneen myönteistä kehitystä, mutta sen jälkeen tilanne huononi. Tarkempi tutkimus osoittaa, että kaikki paitsi investointeja ja hintoja koskevat indikaattorit paranivat vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana eli Kiinaa ja Thaimaata koskevien toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen vuonna 1996. Muutos tapahtui vuodesta 1998 tutkimusajanjaksoon, kun merkittävät indikaattorit selvästi huonontuivat, vaikka jotkut muut pysyivät suhteellisen vakaina.
Tuotanto
(73) Yhteisön tuotannonalan tuotanto kasvoi ensin noin 10 prosenttia vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana eli noin 42500 tonnista noin 46500 tonniin, sitten se laski takaisin vuoden 1996 tasolle, mutta tutkimusajanjakson aikana se nousi jälleen vuoden 1998 tasolle.
Kapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
Yhteisön tuotannonalan tuotannon kokonaiskapasiteetti oli suhteellisen vakaa tarkastelujakson aikana, ja sen vuoksi kapasiteetin käyttöaste noudatti samaa suuntausta kuin tuotantomäärä. Se oli 48 prosenttia vuonna 1996, nousi 53 prosenttiin vuonna 1998, laski myöhemmin 49 prosenttiin vuonna 1999 ja kasvoi taas 53 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana.
Tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisön kulutukseen tarkoitetun myynnin määrä
(74) Huomioon on otettu ainoastaan yhteisön kulutukseen tarkoitettu myynti. Tämän perusteella yhteisön myynnin määrä tarkastelujaksolla laski noin 30100 tonnista vuonna 1996 noin 24300 tonniin tutkimusajanjakson aikana eli lasku oli noin 19 prosenttia. On kuitenkin tärkeää huomata, että vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana myynnin määrä kasvoi 9 prosenttia ja oli noin 33000 tonnia vuonna 1998, ja laski sitten takaisin noin 24300 tonniin tutkimusajanjakson aikana.
Varastot
(75) Varastojen määrä laski noin 4 prosenttia vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana eli noin 5600 tonnista vuonna 1996 noin 5400 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Vaikka määrä kasvoi tarkastelujakson neljän ensimmäisen vuoden aikana ja saavutti huipun eli noin 6100 tonnia vuonna 1999, se alkoi laskea huomattavasti sen jälkeen.
Markkinaosuus
(76) Yhteisön tuotannonala menetti 4,9 prosenttia markkinaosuuksistaan vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana eli 52,8 prosentista vuonna 1996 47,9 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Vuodesta 1999 lähtien yhteisön tuotannonalan markkina-asema heikkeni selvästi markkinaosuuksien laskiessa 54,7 prosentista vuonna 1999 47,9 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana.
Yhteisön tuotannonalan myyntihinnat
(77) Yhteisön tuotannonalan keskimääräinen yksikkökohtainen nettomyyntihinta laski 1812 eurosta vuonna 1996 1413 euroon tutkimusajanjakson aikana eli lasku oli 22 prosenttia. Myyntihinnat laskivat suunnilleen 5 prosenttia joka vuosi.
Kannattavuus ja sijoitetun pääoman tuotto
(78) Yhteisön tuotannonala pystyi lisäämään kannattavuuttaan (voitot/tappiot prosentteina liikevaihdosta) 3,1 prosentista vuonna 1996 5,2 prosenttiin vuonna 1997. Vuoden 1997 jälkeen kannattavuus kuitenkin huononi jatkuvasti ja se oli selvästi miinuksella tutkimusajanjakson aikana eli - 3,5 prosenttia.
(79) Investointien tuoton suuntaus oli tarkastelujaksolla pääosin samanlainen kuin kannattavuuden eli se laski 7,5 prosentista vuonna 1996 - 3,7 prosenttiin tutkimusajanjaksolla. Olisi pantava merkille, että huomioon on otettu sekä suorat sijoitukset että osa tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon epäsuorasti liittyvistä investoinneista.
Kassavirta
(80) Asianomaisen tuotteen myynnistä syntynyt kassavirta kasvoi noin 65 prosenttia vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana eli 3009000 eurosta 4939000 euroon ja laski sitten rajusti 281000 euroon tutkimusajanjakson aikana.
Pääoman saanti
(81) Yksikään yrityksistä ei maininnut niillä olevan tällä hetkellä vaikeuksia saada pääomaa. Jos kassavirta kuitenkin jatkuvasti huononee, tämä tilanne voi muuttua.
Työllisyys ja palkat
(82) Yhteisön tuotannonalan työllisyys ei noudattanut selvää suuntausta. Se kasvoi vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana 547 työntekijästä 580 työntekijään, laski sen jälkeen, mutta nousi jälleen vuoden 1998 tasolle tutkimusajanjakson aikana. Tutkimusajanjakson aikana tapahtunut kasvu liittyy tuotannon kasvuun saman ajanjakson aikana. Kokonaispalkat noudattivat samaa suuntausta kuin työntekijöiden määrä.
(83) Työntekijöiden keskipalkka pysyi suhteellisen vakaana vuosien 1996 ja 1997 välisenä aikana, mutta kasvoi sen jälkeen vähitellen. Vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana kokonaiskasvu oli noin 7 prosenttia.
Tuottavuus
(84) Tuottavuus kasvoi 3 prosenttia vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana eli 77,6 tonnista työntekijää kohti 80,2 tonniin. Sen jälkeen se laski, mutta saavutti vuoden 1998 tason tutkimusajanjakson aikana.
Investoinnit
(85) Uudet investoinnit pysyivät suhteellisen vakaina tarkastelujaksolla ja olivat noin 2,5 miljoonaa euroa tutkimusajanjaksolla. Kyseiset investoinnit koskivat pääosin olemassa olevien laitteiden uusimista tai parantamista eivätkä ne liity kapasiteetin kasvuun.
Kasvu
(86) Kuten edellä on selitetty, vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana yhteisön tuotannonala pystyi hyötymään kasvavista markkinoista ja kasvatti myyntimääräänsä ja markkinaosuuttaan. Tämän jälkeen kuitenkin yhteisön kulutus ja yhteisön tuotannonalan myynti laskivat. Sen markkinaosuus laski myös.
Polkumyyntimarginaalin suuruus
(87) Asianomaisista maista tulevan tuonnin määrän ja hintojen vuoksi tosiasiallisten polkumyyntimarginaalien suuruuden vaikutusta yhteisön tuotannonalaan ei voida pitää vähäpätöisenä.
5 Yhteisön markkinoiden tilanteen analyysiä koskevat päätelmät
(88) Kiinaa ja Thaimaata koskevien toimenpiteiden käyttöönotolla oli selvästi myönteinen vaikutus yhteisön tuotannonalan taloudelliseen tilanteeseen. Useimmat vahinkoa koskevista indikaattoreista osoittivat myönteistä kehitystä vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana. Tuotanto, kapasiteetin käyttöaste ja myyntimäärät kasvoivat, mikä johti markkinaosuuden kasvuun ja lisääntyneeseen työllisyyteen. Tuottavuutta koskevat indikaattorit kuten voitot/tappiot prosentteina liikevaihdosta, investointien tuotto ja kassavirta kehittyivät myös suotuisasti. Kuitenkin vuoden 1998 jälkeen yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne huononi yleisesti: vaikka tuotanto pysyi suhteellisen vakaana ja kapasiteetin käyttöaste ja työllisyys kasvoivat vähän, tärkeät indikaattorit, kuten myynnin määrä ja markkinaosuus sekä kannattavuus, investointien tuotto, kassavirta ja hinnat laskivat. Näin ollen päätellään, että yhteisön tuotannonalalle aiheutui merkittävää vahinkoa.
D SYY-YHTEYS
1 Johdanto
(89) Perusasetuksen 3 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaisesti komissio on tarkastellut, onko asianomaisesta maasta peräisin olevien asianomaisten tuotteiden polkumyynnillä tapahtuva tuonti aiheuttanut vahinkoa yhteisön tuotannonalalle siinä määrin, että sitä voidaan pitää merkittävänä. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin lisäksi muita tiedossa olevia tekijöitä tutkittiin sen varmistamiseksi, että näistä yhteisön tuotannonalalle mahdollisesti aiheutuneen vahingon ei katsota johtuneen polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista.
2 Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus
(90) Vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana asianomaisista maista peräisin oleva tuonti pysyi kohtuullisen vakaalla tasolla. Tilanne muuttui rajusti tarkastelujakson loppupuolella. Vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana asianomaisista maista peräisin oleva polkumyynnillä tapahtuva tuonti kasvoi merkittävästi määrällä mitattuna ja sen markkinaosuus kasvoi 2,7 prosentista 12,3 prosenttiin. Vastaavat vientihinnat ensin kasvoivat vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana, mutta laskivat jälleen vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin jyrkkä kasvu ja tuontihintojen huomattava lasku tapahtuivat samanaikaisesti, kun yhteisön tuotannonalan tilanne huononi eli myynti ja markkinaosuus sekä hinnat laskivat ja kannattavuus huononi vuodesta 1998. Lisäksi useimmat polkumyynnillä tapahtuvaan tuontiin sovellettavat hinnat alittivat tutkimusajanjakson aikana merkittävästi yhteisön tuotannonalan hinnat.
3 Muiden tekijöiden vaikutus
Tuonti muista kolmansista maista
(91) Tuonti muista kolmansista maista kasvoi tarkastelujaksolla noin 6200 tonnista vuonna 1996 noin 8123 tonniin tutkimusajanjaksolla. Vastaava markkinaosuus kasvoi myös 10,9 prosentista vuonna 1996 16,0 prosenttiin tutkimusajanjaksolla. Koska muita kolmansia maita on suuri määrä, pääteltiin alustavasti, että vaikka muut kolmannet maat ovat voineet aiheuttaa tiettyä vahinkoa, kyseinen tuonti ei poistanut asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välistä syy-yhteyttä.
Muut tekijät
(92) Komissio tarkasteli myös, olisiko muista kuin edellä mainituista tekijöistä voinut osaltaan aiheutua vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, ottaen huomioon erityisesti kysynnän mahdollisen supistumisen, yhteisön tuotannonalalla tekniikassa ja tuottavuudessa tapahtuneen kehityksen ja yhteisön tuotannonalan viennin.
(93) Kysynnän kehityksen osalta voidaan todeta, että putkien liitososien todettavissa oleva kulutus kasvoi ensin vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana, mutta laski sitten jyrkästi. Vuodesta 1998 tapahtunut kysynnän lasku on todennäköisesti vaikuttanut kilpailun lisääntymiseen ja aiheuttanut tiettyä painetta alentaa hintoja. Jos polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttamaa hintapainetta ei olisi esiintynyt, yhteisön tuotannonalan hintojen aleneminen ja kannattavuuden heikkeneminen olisi ollut huomattavasti vähäisempää.
(94) Yhteisön tuotannonalalla tekniikassa ja tuottavuudessa tapahtuneen kehityksen osalta voidaan todeta, että tuotannonalalla on investoitu huomattavasti kilpailukyvyn säilyttämiseksi ja sen tuottavuus on kasvanut.
(95) Viennin osalta voidaan todeta, että yhteisön tuotannonalan suora myynti vientimarkkinoilla kasvoi tarkastelujaksolla 78 prosenttia, vaikka se kilpaili asianomaisten vientiä harjoittavien tuottajien kanssa. Suora vientimyynti muodosti noin 25 prosenttia yhteisön tuotannonalan kokonaismyynnistä tutkimusajanjakson aikana. Tällä perusteella yhteisön tuotannonala on osoittanut kilpailukykynsä. Vientitoiminnasta ei ole siten voinut osaltaan aiheutua vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
(96) Tämän vuoksi pääteltiin alustavasti, että kyseinen kehitys ei poistanut polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välistä syy-yhteyttä.
4 Syy-yhteyttä koskeva päätelmä
(97) Päätellään alustavasti, että Tsekistä, Malesiasta, Venäjältä, Korean tasavallasta ja Slovakiasta peräisin oleva polkumyynnillä tapahtunut tuonti on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, kun otetaan huomioon polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hintojen laskun, hinnan alittavuuden, määrien ja markkinaosuuden kasvun sekä yhteisön tuotannonalan myynnin määrän, hintojen ja kannattavuuden laskun ja markkinaosuuden heikkenemisen samanaikaisuus. Muiden tekijöiden ei myöskään todettu poistavan asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja kyseisen vahingon välistä syy-yhteyttä.
E YHTEISÖN ETU
1 Alustava huomautus
(98) Perusasetuksen 21 artiklan mukaisesti tarkasteltiin, olisiko polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto kokonaisuudessaan yhteisön edun vastaista. Yhteisön edun määrittäminen perustuu kaikista asiaan liittyvistä etunäkökohdista kuten tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisön tuotannonalasta, tuojista, kauppiaista ja käyttäjistä tehtyyn arviointiin.
(99) Voidakseen arvioida toimenpiteiden käyttöönoton tai toimenpiteistä luopumisen todennäköisiä vaikutuksia komissio pyysi tietoja kaikilta asianomaisilta osapuolilta, joita asian tiedettiin koskevan tai jotka ilmoittautuivat.
(100) Tämän perusteella tutkittiin, oliko olemassa sellaisia pakottavia syitä, jotka polkumyyntiä, yhteisön tuotannonalan tilannetta ja syy-yhteyttä koskevista päätelmistä huolimatta johtaisivat siihen päätelmään, että toimenpiteiden käyttöönotto ei tässä tapauksessa olisi yhteisön etujen mukaista.
2 Yhteisön tuotannonalan etu
(101) Yhteisön tuotannonala on osoittautunut rakenteellisesti elinkelpoiseksi tuotannonalaksi. Tämän vahvisti tuotannonalan taloudellisen tilanteen myönteinen kehitys, kun tosiasiallinen kilpailu oli palautettu Kiinasta ja Thaimaasta peräisin olevaan tuontiin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen. Tuotannonala pystyi lisäämään kassavirtaansa huomattavasti ja se paransi kannattavuuttaan 3,1 prosentista vuonna 1996 5,2 prosenttiin vuonna 1997, kun asianomaisista maista peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin yhdistetty markkinaosuus oli vielä suhteellisen alhainen (alle 3 prosenttia).
(102) Jos toimenpiteet otettaisiin käyttöön ja tasapuoliset markkinaolosuhteet palautuisivat, pääteltiin, että yhteisön tuotannonala pystyisi palauttamaan taloudellisen asemansa ennalleen ja ylläpitämään asianomaiseen tuotteeseen liittyvän toiminnan yhteisössä.
3 Etuyhteydettömien tuojien/kauppiaiden etu
(103) Komissio lähetti kyselylomakkeet 65 etuyhteydettömälle tuojalle/kauppiaalle. Yhdeksän tuojaa vastasi kyselylomakkeeseen, ja komission yksiköt tarkastivat kolmen yrityksen vastaukset paikan päällä tehdyn tarkastuskäynnin aikana. Yhdeksästä vastauksen antaneesta tuojasta ainoastaan kolme vastusti selkeästi mahdollisia toimenpiteitä. Yksi niistä vastusti toimenpiteitä uusien tavarantoimittajien hankkimisesta aiheutuvien kustannusten perusteella. Kaksi yritystä vastusti toimenpiteitä mahdollisten työpaikkojen menetysten perusteella. Kyseiset tuojat ostavat kuitenkin putkien liitososia useista alkuperämaista, ja ne voivat vielä valita, ostavatko vientiä harjoittavilta tuottajilta, joihin sovelletaan vähäisiä toimenpiteitä, vai maista, joita tämä menettely ei koske ja joihin ei toimenpiteitä sovelleta. Tuojien kokonaismäärään verrattuna kyseisten vaikutusten ei katsottu muodostavan syytä olla ottamatta käyttöön väliaikaisia polkumyyntitoimenpiteitä.
(104) Kuusitoista tuojaa vastasi, että menettely ei koske niitä, sillä ne eivät olleet ostaneet asianomaisista maista tarkastelujakson aikana.
(105) Ottaen huomioon, että jotkut tuontia harjoittavat yritykset kävivät kauppaa myös yhteisössä tuotetuilla putkien liitososilla, ja ottaen huomioon niiden yritysten vähäisen määrän, jotka harjoittivat tuontia asianomaisista maista ja jotka selkeästi vastustivat toimenpiteitä, sekä sen tosiseikan, että jos toimenpiteet otettaisiin käyttöön, muut yhteisön ulkopuoliset tavarantoimittajat, joihin tullia ei sovelleta, olisivat silti käytettävissä, voidaan päätellä, että toimenpiteen käyttöönotolla ei kokonaisuudessaan olisi huomattavaa kielteistä vaikutusta tuojiin tai kauppiaisiin.
4 Käyttäjien etu
(106) Asianomaisen tuotteen käyttäjät toimivat pääasiassa petrokemian teollisuudessa sekä rakennusteollisuudessa. Komissio lähetti kyselylomakkeet 23 käyttäjäyritykselle ja viidelle eurooppalaiselle mahdollisten käyttäjien järjestölle. Kaksi järjestöä vastasi. Yksi vastasi, että sillä ei ole tarvetta puuttua asiaan, ja toinen ilmoitti, että sen jäsenet eivät käyttäneet asianomaisista maista peräisin olevaa tarkasteltavana olevaa tuotetta. Seitsemän käyttäjäyritystä vastasi kyselyyn. Kolme niistä ilmoitti, että ne eivät käyttäneet asianomaisista maista peräisin olevia tuotteita, ja neljä vastasi, että ne ostavat tuotteensa yhteisön ulkopuolisilta toimittajilta eivätkä tiedä tuotteiden alkuperää. Yksikään käyttäjäjärjestö tai -yritys ei vastustanut menettelyä.
(107) Vastustuksen puute vahvistaa sen, että putkien liitososat muodostavat erittäin pienen osan asianomaista tuotetta käyttävien yritysten tuotannon kokonaiskustannuksista ja että toimenpiteiden käyttöönotolla ei olisi huomattavaa kielteistä vaikutusta käyttäjiin.
5 Kilpailua ja kauppaa vääristävät vaikutukset
(108) Asianomaiset maat edustivat 53:a prosenttia kaikesta putkien liitososien tuonnista tutkimusajanjakson aikana. Kiinasta ja Thaimaasta peräisin olevat putkien liitososat, joihin sovelletaan polkumyyntitulleja, edustavat 13:a prosenttia tuonnista. Vaikka eräät asianomaisten maiden vientiä harjoittavat tuottajat saattavatkin vetäytyä yhteisön markkinoilta, on kohtuullista olettaa, että useimmat niistä jatkavat putkien liitososien toimittamista vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan. Kun lisäksi asianomaisista maista ei enää tuotaisi tavaraa vahingollisella polkumyynnillä, yhteisön markkinat tulisivat houkuttelevammiksi muille toimittajille.
(109) Tuontitavaran jatkuva kysyntä takaa, että yhteisön tuottajilla on vastaisuudessakin markkinoilla entisiä tai uusia kilpailijoita. Yhdessä yhteisön tuottajien kanssa ne takaavat, että käyttäjät voivat edelleenkin valita tarkasteltavana olevan tuotteen eri kilpailevien toimittajien kesken.
(110) Näistä syistä päätellään alustavasti, ettei ole olemassa syitä, joiden vuoksi ehdotettujen polkumyyntitullien käyttöönotolla olisi merkittävää vaikutusta kilpailuun. Tullien käyttöönotolla päinvastoin poistettaisiin vahingollisen polkumyynnin kauppaa vääristävät vaikutukset.
6 Yhteisön etua koskevat päätelmät
(111) Edellä mainitut syyt huomioon ottaen päätellään alustavasti, että on epätodennäköistä, että mahdollinen vaikutus tuojiin ja tuotetta käyttävään tuotannonalaan poistaisi vahingollisen polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden myönteiset vaikutukset yhteisön tuotannonalaan. Tämän vuoksi ei ole olemassa pakottavia syitä olla ottamatta käyttöön niistä maista, joiden on todettu harjoittavan vahingollista polkumyyntiä, peräisin olevaan tuontiin sovellettavia polkumyyntitoimenpiteitä.
F VÄLIAIKAISET POLKUMYYNTITOIMENPITEET
1 Vahingon korjaava taso
(112) Polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevat päätelmät huomioon ottaen olisi otettava käyttöön väliaikaisia polkumyyntitoimenpiteitä, jotta estettäisiin polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista aiheutuvien lisävahinkojen syntyminen yhteisön tuotannonalalle. Tullin tason määrittämisessä on otettu huomioon todetut polkumyyntimarginaalit sekä se tullin määrä, joka on tarpeen yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon poistamiseksi.
(113) Polkumyynnin aiheuttaman vahingon poistamiseksi tarvittavan tullin tason määrittämiseksi laskettiin vahinkomarginaalit. Tarvittava hinnankorotus määritettiin vertaamalla painotettua keskimääräistä tuontihintaa yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla myymän tarkasteltavana olevan tuotteen vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan.
(114) Vahinkoa aiheuttamaton hinta on laskettu ottamalla lähtökohdaksi yhteisön tuotannonalan tosiasialliset myyntihinnat, oikaisemalla ne kannattavuustasolle ja lisäämällä tulokseen voittomarginaali, joka kohtuudella olisi voitu saavuttaa, jos vahingollista polkumyyntiä ei olisi esiintynyt. Laskennassa käytetty voittomarginaali oli 5 prosenttia liikevaihdosta, sillä tämä taso saavutettiin vuonna 1997, jolloin Kiinan kansantasavaltaa, Kroatiaa ja Thaimaata koskevat toimenpiteet olivat käytössä ja kun asianomaisten maiden tuonnin markkinaosuus oli vielä suhteellisen alhainen.
(115) Painotetun keskimääräisen tuontihinnan ja yhteisön tuotannonalan vahinkoa aiheuttamattoman hinnan vertailun ero ilmaistiin tämän jälkeen prosenttiosuutena cif-kokonaistuontiarvosta.
2 Väliaikaiset toimenpiteet
(116) Edellä esitetyn perusteella katsotaan perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti, että Tsekistä, Malesiasta, Venäjältä, Korean tasavallasta ja Slovakiasta tulevassa tuonnissa olisi otettava käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli. Tulli olisi otettava käyttöön todettujen vahinkomarginaalien tasoisena Korean tasavaltaa ja Zeleziarne Podbrezova a.s. -yritystä lukuun ottamatta, koska niiden vahinkomarginaalit ovat polkumyyntimarginaaleja alhaisemmat.
(117) Edellä esitetyn perusteella väliaikaiset tullit ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
3 Sitoumukset
(118) Yksi slovakialainen vientiä harjoittava tuottaja on tarjonnut peruspäätöksen 8 artiklan 1 kohdan mukaista hintasitoumusta. Komissio katsoo, että sitoumus voidaan hyväksyä, koska yritys suostui myymään tarkasteltavana olevaa tuotetta vähintään hinnoilla, jotka korjaavat polkumyynnin vahingolliset vaikutukset. Lisäksi yritys on sitoutunut toimittamaan komissiolle säännöllisesti yksityiskohtaisia tietoja viennistään, mistä syystä sitoumusta voidaan valvoa tehokkaasti. Yritys tuottaa ja myy ainoastaan tarkasteltavana olevaa tuotetta, minkä vuoksi sitoumuksen kiertämisen riski on vähäinen.
(119) Sitoumuksen tosiasiallisen noudattamisen ja valvomisen varmistamiseksi on vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevaa pyyntöä tulliviranomaiselle esitettäessä mahdollista saada vapautus polkumyyntitullista ainoastaan esittämällä kauppalasku, johon sisältyvät ainakin tämän asetuksen liitteessä mainitut tiedot. Näitä tietoja tarvitaan myös, jotta tulliviranomaiset voivat varmistaa, että tavaralähetykset vastaavat kaupallisia asiakirjoja riittävän tarkasti ja sisältyvät sitoumukseen. Jos tällaista kauppalaskua ei esitetä tai jos se ei vastaa tullille esitettyä tuotetta, on kannettava asianmukainen polkumyyntitullin määrä.
(120) Jos sitoumusta epäillään rikottavan, rikotaan tai se peruutetaan, polkumyyntitulli voidaan ottaa käyttöön perusasetuksen 8 artiklan 9 kohdan ja 10 artiklan mukaisesti.
G LOPPUMÄÄRÄYKSET
(121) Moitteettoman hallinnon vuoksi olisi vahvistettava ajanjakso, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet, jotka ilmoittautuivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluksi. Lisäksi olisi todettava, että tätä asetusta varten tullien käyttöönotosta tehdyt päätelmät ovat alustavia ja niitä voidaan joutua tarkistamaan mahdollisesta lopullisesta tullista päätettäessä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli Tsekistä, Malesiasta, Venäjältä, Korean tasavallasta ja Slovakiasta peräisin olevien raudasta tai teräksestä (ei kuitenkaan ruostumattomasta teräksestä) valmistettujen putkien liitos- ja muiden osien (muut kuin valetut osat, laipat ja kierteitetyt putkenosat), joiden ulkoläpimitta on enintään 609,6 mm ja joita käytetään tyssähitsaukseen ja vastaaviin tarkoituksiin ja jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex 7307 93 11 (Taric-koodi 7307 93 11*91 ja 7307 93 11*99 ), ex 7307 93 19 (Taric-koodi 7307 93 19*91 ja 7307 93 19*99 ), ex 7307 99 30 (Taric-koodi 7307 99 30*92 ja 7307 99 30*98 ) ja ex 7307 99 90 (Taric-koodi 7307 99 90*92 ja 7307 99 90*98 ), tuonnissa.
2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava väliaikainen polkumyyntitulli on seuraavista maista peräisin olevien tuotteiden osalta seuraava:
TAULUKON PAIKKA
3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, väliaikaista polkumyyntitullia ei sovelleta 2 artiklan mukaisesti vapaaseen liikkeeseen luovutettuihin tuontituotteisiin.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista.
5. Ellei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
1. Hyväksytään seuraavan yrityksen tämän polkumyynnin vastaisen menettelyn yhteydessä tarjoama sitoumus. Seuraavan Taric-lisäkoodin mukaisesti vapaaseen liikkeeseen luovutettu tuonti vapautetaan edellä 1 artiklan mukaisesti käyttöön otetusta polkumyyntitullista edellyttäen, että tuotteita tuottaa ja vie suoraan (eli kuljettaa ja laskuttaa) kyseinen yritys yhteisössä tuojana toimivalle yritykselle, ja edellyttäen, että kyseinen tuonti on 2 kohdan mukaista.
TAULUKON PAIKKA
2. Edellä 1 kohdassa mainittu tuonti vapautetaan polkumyyntitullista edellyttäen, että
a) jäsenvaltioiden tulliviranomaisille esitetään kauppalasku, jossa on oltava ainakin liitteessä luetellut kohdat, samaan aikaan, kun esitetään vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskeva ilmoitus, ja
b) tullille tulliselvitystä varten esitettävät tavarat vastaavat tarkoin kauppalaskussa esitettyä kuvausta.
3 artikla
1. Asianomaiset osapuolet voivat yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta pyytää, että niille ilmoitetaan niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella tämä asetus annettiin, ja ne voivat saman ajan kuluessa esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla komission kuulemiksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan 1 kohdan soveltamista.
2. Asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti asianomaiset osapuolet voivat yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä pyytää, että niitä kuullaan yhteisön edun tarkastelun yhteydessä, ja ne voivat saman ajan kuluessa esittää huomautuksia tämän asetuksen soveltamisesta.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 26 päivänä helmikuuta 2002.