RÅDETS AFGØRELSE 2007/845/RIA
af 6. december 2007
om samarbejde mellem medlemsstaternes kontorer for inddrivelse af aktiver om opsporing og identificering af udbyttet fra strafbart forhold eller andre formuegoder forbundet med kriminalitet
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 30, stk. 1, litra a) og b), og artikel 34, stk. 2, litra c),
under henvisning til initiativ fra Kongeriget Belgien, Republikken Østrig og Republikken Finland,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Hovedmotivet for den grænseoverskridende organiserede kriminalitet er økonomisk vinding. Denne økonomiske vinding er et incitament til at begå yderligere kriminalitet for at opnå endnu større gevinst. De retshåndhævende myndigheder bør derfor have de nødvendige forudsætninger for at efterforske og analysere de finansielle spor i forbindelse med kriminel virksomhed. For at bekæmpe organiseret kriminalitet effektivt kræves der en hurtig udveksling mellem Den Europæiske Unions medlemsstater af oplysninger, der kan føre til opsporing og beslaglæggelse af udbyttet fra strafbart forhold og andre formuegoder, der tilhører kriminelle.
(2)
Rådet vedtog rammeafgørelse 2003/577/RIA af 22. juli 2003 om fuldbyrdelse i Den Europæiske Union af kendelser om indefrysning af formuegoder eller bevismateriale (2) og rammeafgørelse 2005/212/RIA af 24. februar 2005 om konfiskation af udbytte, redskaber og formuegoder fra strafbart forhold (3), der omhandler visse aspekter af det strafferetlige samarbejde på områderne indefrysning og konfiskation af udbytte, redskaber og andre formuegoder forbundet med kriminalitet.
(3)
Det er nødvendigt med et tæt samarbejde mellem de relevante myndigheder i medlemsstaterne, som er involveret i opsporingen af ulovligt udbytte og andre formuegoder, der eventuelt vil kunne konfiskeres, og at der bør gives mulighed for direkte kommunikation mellem disse myndigheder.
(4)
Medlemsstaterne bør med henblik herpå oprette nationale kontorer for inddrivelse af aktiver med kompetence på disse områder og bør sikre, at disse kontorer hurtigt kan udveksle oplysninger.
(5)
Camden Assets Recovery Inter-Agency Network (CARIN) (Camden-nettet for kompetente myndigheder med hensyn til inddrivelse af aktiver), der blev oprettet i Haag den 22.-23. september 2004 af, Belgien, Det Forenede Kongerige, Irland, Nederlandene, Tyskland og Østrig udgør allerede et globalt net af aktører og eksperter, som skal øge den gensidige viden om metoder og teknikker vedrørende identificering, indefrysning, beslaglæggelse og konfiskation på tværs af grænserne af udbyttet fra strafbart forhold og andre formuegoder forbundet med kriminalitet. Denne afgørelse bør supplere CARIN ved at skabe et retsgrundlag for udveksling af oplysninger mellem samtlige medlemsstaters kontorer for inddrivelse af aktiver.
(6)
I Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet »Haag-programmet: Ti prioriteter for de næste fem år« slås der til lyd for en styrkelse af redskaberne til at tackle de finansielle aspekter af organiseret kriminalitet, bl.a. ved fremme af oprettelsen af efterretningsenheder vedrørende kriminelle aktiver i medlemsstaterne.
(7)
Samarbejdet mellem kontorerne for inddrivelse af aktiver og mellem kontorerne for inddrivelse af aktiver og andre myndigheder, som har til opgave at lette opsporing og identificering af udbyttet fra strafbart forhold, bør bygge på de procedurer og frister, der er fastsat i Rådets rammeafgørelse 2006/960/RIA af 18. december 2006 om forenkling af udvekslingen af oplysninger og efterretninger mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder (4), herunder de deri fastsatte grunde til afslag.
(8)
Denne afgørelse bør ikke berøre samarbejdsordningerne i henhold til Rådets afgørelse 2000/642/RIA af 17. oktober 2000 om samarbejdsordninger mellem medlemsstaternes finansielle efterretningsenheder for så vidt angår udveksling af oplysninger (5) og eksisterende ordninger for politisamarbejde -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
Kontorer for inddrivelse af aktiver
1. Hver medlemsstat opretter eller udpeger et nationalt kontor for inddrivelse af aktiver med henblik på at lette opsporing og identificering af udbyttet fra strafbart forhold og andre formuegoder forbundet med kriminalitet, som vil kunne gøres til genstand for en kendelse om indefrysning eller beslaglæggelse eller konfiskation afsagt af en kompetent judiciel myndighed under en straffesag eller, for så vidt det er muligt i henhold til den berørte medlemsstats nationale lov, en civil retssag.
2. Med forbehold af stk. 1 kan en medlemsstat i overensstemmelse med sin nationale lovgivning oprette eller udpege to kontorer for inddrivelse af aktiver. Hvis en medlemsstat har mere end to myndigheder, som har til opgave at lette opsporing og identificering af udbyttet fra strafbart forhold, udpeger den højst to af sine kontorer for inddrivelse af aktiver som kontaktpunkter.
3. Medlemsstaterne angiver, hvilke myndigheder der fungerer som nationale kontorer for inddrivelse af aktiver som omhandlet i denne artikel. De meddeler skriftligt Generalsekretariatet for Rådet disse oplysninger og eventuelle efterfølgende ændringer. Denne meddelelse er ikke til hinder for, at andre myndigheder, som har til opgave at lette opsporing og identificering af udbyttet fra strafbart forhold, kan udveksle oplysninger i medfør af artikel 3 og 4 med et kontor for inddrivelse af aktiver i en anden medlemsstat.
Artikel 2
Samarbejde mellem kontorer for inddrivelse af aktiver
1. Medlemsstaterne sikrer, at deres kontorer for inddrivelse af aktiver samarbejder indbyrdes med henblik på de i artikel 1, stk. 1, angivne formål ved at udveksle oplysninger og god praksis, både efter anmodning og uanmodet.
2. Medlemsstaterne sikrer, at dette samarbejde ikke hæmmes af den status, som kontorerne for inddrivelse af aktiver har i henhold til national lovgivning, uanset om de er del af en administrativ, en retshåndhævende eller en judiciel myndighed.
Artikel 3
Udveksling af oplysninger efter anmodning mellem kontorerne for inddrivelse af aktiver
1. Et kontor for inddrivelse af aktiver i en medlemsstat eller andre myndigheder i en medlemsstat, som har til opgave at lette opsporing og identificering af udbyttet fra strafbart forhold, kan fremsætte anmodning om oplysninger til et kontor for inddrivelse af aktiver i en anden medlemsstat med henblik på de formål, der er fastlagt i artikel 1, stk. 1. Det skal i den forbindelse følge rammeafgørelse 2006/960/RIA og de regler, der er vedtaget i forbindelse med gennemførelse heraf.
2. Når det anmodende kontor for inddrivelse af aktiver udfylder den formular, der er foreskrevet i rammeafgørelse 2006/960/RIA, angiver det også formålet med og grundene til anmodningen samt sagens art. Det skal tillige angive de formuegoder, der søges fundet (bankkonti, fast ejendom, biler, fritidsfartøjer eller andet af høj værdi), og/eller de fysiske eller juridiske personer, der formodes at være involveret (f.eks. navn, adresse, fødselsdato og fødested, registreringsdato, aktionærer, hovedsæde). Sådanne angivelser skal være så præcise som muligt.
Artikel 4
Uanmodet udveksling af oplysninger mellem kontorerne for inddrivelse af aktiver
1. Kontorer for inddrivelse af aktiver eller andre myndigheder i en medlemsstat, som har til opgave at lette opsporing og identificering af udbyttet fra strafbart forhold, kan inden for rammerne af den nationale lov, der finder anvendelse, og uden at have modtaget en anmodning herom udveksle oplysninger, som de anser for nødvendige, for at et andet kontor for inddrivelse af aktiver kan udføre sine opgaver med henblik på formålene fastlagt i artikel 1, stk. 1.
2. Artikel 3 finder tilsvarende anvendelse i relation til udveksling af oplysninger i henhold til denne artikel.
Artikel 5
Databeskyttelse
1. Hver medlemsstat sikrer, at de fastsatte regler for databeskyttelse også anvendes i forbindelse med den procedure for udveksling af oplysninger, der er fastsat i denne afgørelse.
2. Anvendelse af oplysninger, der er blevet udvekslet direkte eller bilateralt i henhold til denne afgørelse, er underlagt de nationale bestemmelser om databeskyttelse i den modtagende medlemsstat, idet oplysningerne er underlagt de samme regler for databeskyttelse, som hvis de var blevet indhentet i den modtagende medlemsstat. De personoplysninger, der behandles i forbindelse med anvendelsen af denne afgørelse, beskyttes i overensstemmelse med Europarådets konvention af 28. januar 1981 om beskyttelse af det enkelte menneske i forbindelse med elektronisk databehandling af personoplysninger og for de medlemsstater, der har ratificeret den, tillægsprotokollen hertil af 8. november 2001 om tilsynsmyndigheder og grænseoverskridende dataudveksling. Når de retshåndhævende myndigheder håndterer personoplysninger, som er fremskaffet i medfør af denne afgørelse, bør der også tages hensyn til principperne i Europarådets anbefaling R(87) 15 om politiets brug af personoplysninger.
Artikel 6
Udveksling af god praksis
Medlemsstaterne sikrer, at kontorerne for inddrivelse af aktiver udveksler god praksis med hensyn til metoder til at øge effektiviteten af medlemsstaternes bestræbelser på at opspore og identificere udbyttet fra strafbart forhold og andre formuegoder forbundet med kriminalitet, som kan gøres til genstand for en kendelse om indefrysning, beslaglæggelse eller konfiskation afsagt af den kompetente judicielle myndighed.
Artikel 7
Forholdet til eksisterende samarbejdsordninger
Denne afgørelse berører hverken forpligtelser i medfør af Den Europæiske Unions instrumenter vedrørende gensidig retshjælp eller gensidig anerkendelse af retsafgørelser i straffesager, forpligtelser i medfør af bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger mellem medlemsstater og tredjelande vedrørende gensidig retshjælp og heller ikke forpligtelser i medfør af afgørelse 2000/642/RIA og rammeafgørelse 2006/960/RIA.
Artikel 8
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sørger for, at de er i stand til at samarbejde fuldt ud i overensstemmelse med bestemmelserne i denne afgørelse senest den 18. december 2008. Inden samme dato sender medlemsstaterne Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen teksten til alle nationale retsforskrifter, som sætter dem i stand til at opfylde de forpligtelser, der følger af denne afgørelse.
2. Så længe medlemsstaterne ikke har gennemført rammeafgørelse 2006/960/RIA, læses henvisninger til nævnte rammeafgørelse i denne afgørelse som henvisninger til de instrumenter om politisamarbejde mellem medlemsstaterne, der finder anvendelse.
3. Senest den 18. december 2010 evaluerer Rådet, om medlemsstaterne har efterkommet denne afgørelse på baggrund af en rapport fra Kommissionen.
Artikel 9
Ikrafttræden
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 6. december 2007.
NEUVOSTON PÄÄTÖS 2007/845/YOS,
tehty 6 päivänä joulukuuta 2007,
varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien jäsenvaltioiden toimistojen yhteistyöstä rikoksen tuottaman hyödyn tai muun rikokseen liittyvän omaisuuden jäljittämisessä ja tunnistamisessa
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 30 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan sekä 34 artiklan 2 kohdan c alakohdan,
ottaa huomioon Belgian kuningaskunnan, Itävallan tasavallan, ja Suomen tasavallan aloitteen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Rajat ylittävän järjestäytyneen rikollisuuden pääasiallinen vaikutin on taloudellinen hyöty. Taloudellinen hyöty kannustaa tekemään uusia rikoksia yhä suuremman hyödyn saamiseksi. Lainvalvontaviranomaisilla olisi siksi oltava tarvittavat taidot tutkia ja analysoida rikollisen toiminnan rahajälkiä. Järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi tehokkaasti Euroopan unionin jäsenvaltioiden on vaihdettava keskenään nopeasti tietoja, jotka voivat johtaa rikoksen tuottaman hyödyn ja muun rikollisille kuuluvan omaisuuden jäljittämiseen ja takavarikoimiseen.
(2)
Neuvosto teki 22 päivänä heinäkuuta 2003 puitepäätöksen 2003/577/YOS (2) omaisuuden tai todistusaineiston jäädyttämistä koskevien päätösten täytäntöönpanosta Euroopan unionissa sekä 24 päivänä helmikuuta 2005 puitepäätöksen 2005/212/YOS (3) rikoksen tuottaman hyödyn ja rikoksella saadun omaisuuden sekä rikoksentekovälineiden menetetyksi tuomitsemisesta. Näissä puitepäätöksissä käsitellään rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön tiettyjä näkökohtia rikoksen tuottaman hyödyn, rikoksentekovälineiden ja rikokseen liittyvän muun omaisuuden jäädyttämisen ja menetetyksi tuomitsemisen alalla.
(3)
On tarpeen, että jäsenvaltioiden viranomaiset, jotka osallistuvat laittoman hyödyn ja muun mahdollisesti menetetyksi tuomittavan omaisuuden jäljittämiseen, tekevät tiivistä yhteistyötä, ja olisi säädettävä mahdollisuudesta suoraan yhteydenpitoon näiden viranomaisten välillä.
(4)
Jäsenvaltioilla olisi tätä varten oltava varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavia kansallisia toimistoja, jotka ovat toimivaltaisia kyseessä olevilla aloilla, ja niiden olisi varmistettava, että nämä toimistot voivat vaihtaa nopeasti tietoja.
(5)
Itävallan, Belgian, Saksan, Irlannin, Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan Haagissa 22. ja 23. syyskuuta 2004 perustama CARIN-verkosto (the Camden Assets Recovery Inter-Agency Network) muodostaa jo alan toimijoiden ja asiantuntijoiden maailmanlaajuisen verkoston, jonka tarkoituksena on lisätä menetelmien ja tekniikoiden keskinäistä tuntemusta rikoksen tuottaman hyödyn ja muun rikokseen liittyvän omaisuuden rajat ylittävän tunnistamisen, jäädyttämisen, takavarikoimisen ja menetetyksi tuomitsemisen alalla. Tämän päätöksen olisi täydennettävä CARIN-verkostoa antamalla oikeudellisen perustan kaikkien jäsenvaltioiden varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen väliselle tietojenvaihdolle.
(6)
Neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamassaan tiedonannossa ”Haagin ohjelma: kymmenen painopistettä seuraaviksi viideksi vuodeksi” komissio puolsi niiden välineiden tehostamista, joilla puututaan järjestäytyneen rikollisuuden taloudellisiin näkökohtiin, muun muassa edistämällä rikoksella saatuja varoja koskevien tiedusteluyksiköiden perustamista jäsenvaltioissa.
(7)
Varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen välisen ja varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen ja muiden rikoksen tuottaman hyödyn jäljittämisen ja tunnistamisen helpottamisesta vastaavien viranomaisten välisen yhteistyön olisi perustuttava Euroopan unionin jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisten välisen tietojen ja tiedustelutietojen vaihdon yksinkertaistamisesta 18 päivänä joulukuuta 2006 tehdyssä neuvoston puitepäätöksessä 2006/960/YOS (4) säädettyihin menettelyihin ja määräaikoihin, mukaan lukien siihen sisältyvät kieltäytymisperusteet.
(8)
Tämä päätös ei saisi rajoittaa yhteistyötä koskevia järjestelyjä, jotka perustuvat jäsenvaltioiden rahanpesun selvittelykeskusten välistä yhteistyötä koskevista järjestelyistä, joita noudatetaan tietojenvaihdossa 17 päivänä lokakuuta 2000 tehtyyn neuvoston päätökseen 2000/642/YOS (5) eikä olemassa olevia poliisiyhteistyötä koskevia järjestelyjä,
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
1 artikla
Varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavat toimistot
1. Kukin jäsenvaltio perustaa tai nimeää varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavan kansallisen toimiston, jonka tehtävänä on helpottaa sellaisen rikoksen tuottaman hyödyn ja muun rikokseen liittyvän omaisuuden jäljittämistä ja tunnistamista, jonka toimivaltainen oikeusviranomainen voi määrätä jäädytettäväksi tai takavarikoitavaksi taikka tuomita menetetyksi rikosoikeudenkäynnin tai, siinä määrin kuin se on kyseessä olevan jäsenvaltion lainsäädännön mukaan mahdollista, riita-asiaa koskevan oikeudenkäynnin kuluessa.
2. Jäsenvaltio voi kansallisen lainsäädännön mukaisesti perustaa tai nimetä kaksi varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavaa toimistoa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista. Jos jäsenvaltiossa on useampi kuin kaksi viranomaista, jotka vastaavat rikoksen tuottaman hyödyn jäljittämisen ja tunnistamisen helpottamisesta, se voi nimetä yhteyspisteiksi enintään kaksi varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavaa toimistoaan.
3. Jäsenvaltioiden on osoitettava viranomaiset, joka ovat tässä artiklassa tarkoitettuja varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavia kansallisia toimistoja. Niiden on tehtävä tästä ja siihen myöhemmin tehtävistä muutoksista kirjallinen ilmoitus neuvoston pääsihteeristölle. Tämä ilmoittaminen ei estä rikoksen tuottaman hyödyn jäljittämisen ja tunnistamisen helpottamisesta vastaavia muita viranomaisia vaihtamasta tietoja 3 ja 4 artiklan mukaisesti jonkin toisen jäsenvaltion varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavan toimiston kanssa.
2 artikla
Varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien viranomaisten välinen yhteistyö
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavat toimistot tekevät keskinäistä yhteistyötä 1 artiklan 1 kohdassa säädettyä tarkoitusta varten vaihtamalla tietoja ja parhaita käytäntöjä sekä pyynnöstä että oma-aloitteisesti.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen kansallisen lainsäädännön mukainen asema ei häiritse tätä yhteistyötä riippumatta siitä, ovatko toimistot osa hallinto-, lainvalvonta- tai oikeusviranomaista.
3 artikla
Pyynnöstä tapahtuva tietojenvaihto varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen välillä
1. Varallisuuden takaisin hankinnasta vastaava jäsenvaltion toimisto tai muu rikoksen tuottaman hyödyn jäljittämisen ja tunnistamisen helpottamisesta vastaava jäsenvaltion viranomainen voi esittää tietoja koskevan pyynnön toisen jäsenvaltion varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavalle toimistolle 1 artiklan 1 kohdassa säädettyä tarkoitusta varten. Tätä varten sen on sovellettava puitepäätöstä 2006/960/YOS ja sen täytäntöön panemiseksi hyväksyttyjä sääntöjä.
2. Kun pyynnön esittävä varallisuuden takaisin hankinnasta vastaava toimisto täyttää puitepäätöksessä 2006/960/YOS säädetyn lomakkeen, sen on ilmoitettava pyynnön tarkoitus ja syyt sekä menettelyn luonne. Sen on myös annettava tiedot kohteena olevasta tai etsitystä omaisuudesta (pankkitilit, kiinteistöt, autot, huvipurret ja muu arvokas omaisuus) ja/tai asiassa oletettavasti osallisina olevista luonnollisista tai oikeushenkilöistä (esim. nimi, osoite, syntymäaika ja -paikka, rekisteröintipäivä, osakkaat, pääkonttori). Näiden tietojen on oltava mahdollisimman tarkkoja.
4 artikla
Oma-aloitteinen tietojenvaihto varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen välillä
1. Varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavat toimistot tai muut rikoksen tuottaman hyödyn jäljittämisen ja tunnistamisen helpottamisesta vastaavat viranomaiset voivat sovellettavan kansallisen lainsäädännön puitteissa ja ilman erityistä pyyntöä vaihtaa tietoja, joiden ne katsovat olevan tarpeen toisen varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavan toimiston tehtävien suorittamiseksi tämän päätöksen 1 artiklan 1 kohdassa säädettyjen tarkoitusten saavuttamiseksi.
2. Tämän artiklan mukaiseen tietojenvaihtoon sovelletaan tarpeellisin muutoksin 3 artiklaa.
5 artikla
Tietosuoja
1. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että voimassa olevia tietosuojasäännöksiä sovelletaan myös tässä päätöksessä säädetyn tietojenvaihtoa koskevan menettelyn yhteydessä.
2. Tämän päätöksen nojalla suoraan tai kahdenvälisesti vaihdettujen tietojen käyttöön sovelletaan pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion kansallisia tietosuojasäännöksiä, joita sovellettaisiin, jos ne olisi kerätty vastaanottavassa jäsenvaltiossa. Tätä päätöstä sovellettaessa käsiteltäviä henkilötietoja on suojeltava yksilöiden suojelusta henkilötietojen automaattisessa tietojenkäsittelyssä 28 päivänä tammikuuta 1981 tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen ja - niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka ovat sen ratifioineet - siihen liitetyn valvontaviranomaisista ja tietojen siirroista eri maiden välillä 8 päivänä marraskuuta 2001 tehdyn lisäpöytäkirjan mukaisesti. Tämän päätöksen nojalla saatuja henkilötietoja käsitellessään lainvalvontaviranomaisten olisi myös otettava huomioon henkilötietojen käytön sääntelemisestä poliisialalla annetussa Euroopan neuvoston suosituksessa R(87) 15 esitetyt periaatteet.
6 artikla
Parhaiden käytäntöjen vaihto
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavat toimistot vaihtavat parhaita käytäntöjä, joiden avulla voidaan tehostaa jäsenvaltioiden toimia sellaisen rikoksen tuottaman hyödyn ja muun rikokseen liittyvän omaisuuden jäljittämiseksi ja tunnistamiseksi, jonka toimivaltainen oikeusviranomainen saattaa määrätä jäädytettäväksi tai takavarikoitavaksi tai tuomita menetetyksi.
7 artikla
Suhde olemassa oleviin yhteistyöjärjestelyihin
Tämä päätös ei vaikuta velvoitteisiin, jotka johtuvat keskinäistä oikeusapua tai rikosasioissa annettujen päätösten vastavuoroista tunnustamista koskevista Euroopan unionin oikeudellisista välineistä, jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisistä kahden- tai monenvälisistä keskinäistä oikeusapua koskevista sopimuksista tai järjestelyistä, päätöksestä 2000/642/YOS ja puitepäätöksestä 2006/960/YOS.
8 artikla
Täytäntöönpano
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että ne kykenevät tämän päätöksen säännösten mukaiseen täysimääräiseen yhteistyöhön viimeistään 18 päivänä joulukuuta 2008. Jäsenvaltioiden on mainittuun päivään mennessä toimitettava neuvoston pääsihteeristöön sekä komissioon kaikki kansalliset säännöksensä, joiden nojalla ne voivat täyttää tässä päätöksessä niille asetetut velvoitteet.
2. Siihen saakka, kunnes jäsenvaltiot ovat panneet puitepäätöksen 2006/960/YOS täytäntöön, tässä päätöksessä olevat viittausten mainittuun puitepäätökseen on katsottava olevan viittauksia jäsenvaltioiden välistä poliisiyhteistyötä koskeviin soveltuviin välineisiin.
3. Neuvosto arvioi komission laatiman kertomuksen perusteella viimeistään 18 päivänä joulukuuta 2010, miten jäsenvaltiot ovat noudattaneet tätä päätöstä.
9 artikla
Soveltaminen
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 6 päivänä joulukuuta 2007.