RÅDETS BESLUTNING af 30. juni 1997 om ophævelse af afgørelsen om et uforholdsmæssigt stort underskud i Finland (97/417/EF)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 104 C, stk. 12,
under henvisning til henstilling fra Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
Anden fase i gennemførelsen af Den Økonomiske og Monetære Union begyndte den 1. januar 1994; ifølge traktatens artikel 109 E, stk. 4, skal medlemsstaterne i denne anden fase bestræbe sig på at undgå uforholdsmæssigt store underskud;
der findes en procedure i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, hvorefter der træffes en afgørelse om et uforholdsmæssigt stort underskud, og hvorefter denne afgørelse ophæves, når det uforholdsmæssigt store underskud er blevet korrigeret; i anden fase bestemmes proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud af artikel 104 C, bortset fra stk. 1, 9 og 11; protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten, indeholder de nærmere bestemmelser vedrørende implementeringen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud; forordning (EF) nr. 3605/93 (1) indeholder detaljerede regler og definitioner med henblik på anvendelsen af bestemmelserne i nævnte protokol;
Rådet fastslog på grundlag af en henstilling fra Kommissionen i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 6, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Finland; Rådet rettede derpå i henhold til artikel 104 C, stk. 7, henstilling til Finland; med henblik på at bringe denne situation til ophør;
i henhold til traktatens artikel 104 C, stk. 12, ophæver Rådet sin afgørelse om et uforholdsmæssigt stort underskud, når det uforholdsmæssigt store underskud i den pågældende medlemsstat efter Rådets opfattelse er blevet korrigeret;
ved ophævelsen af afgørelsen handler Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen; på grundlag af de data, der er tilvejebragt af Kommissionen efter indberetning fra Finland i marts 1997 i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 3605/93, kan der drages følgende konklusioner:
Den stigning i det offentlige underskud, der fandt sted under den dybe recession i 1990-1993, er siden blevet vendt. Den offentlige nettolåntagning i Finland faldt i 1994 og 1995 og yderligere i 1996, hvor den udgjorde 2,6 % af BNP, hvilket er lavere end referenceværdien i traktaten. Den offentlige nettolåntagning forventes at falde til 1,9 % af BNP i 1997. Det ajourførte finske konvergensprogram sigter på et offentligt overskud i 1999.
Den stigende trend i den offentlige bruttogældskvote blev standset i 1994; gældskvoten faldt i 1995 og 1996, hvor den udgjorde 58,7 % af BNP. Gældskvoten har aldrig oversteget referenceværdien i traktaten på 60 % af BNP.
Underskuddet lå under referenceværdien i traktaten i 1996 og forventes at forblive under denne værdi i 1997 og at falde yderligere, sådan at der bliver tale om et overskud på mellemlang sigt; den offentlige bruttogældskvote ligger under referenceværdien i traktaten og forventes at forblive under denne værdi i en overskuelig fremtid -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Det følger af en generel vurdering, at det uforholdsmæssigt store underskud i Finland er blevet korrigeret.
Artikel 2
Rådets beslutning af 10. juli 1995 om et uforholdsmæssigt stort underskud i Finland ophæves.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til Republikken Finland.
Udfærdiget i Luxembourg, den 30. juni 1997.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
tehty 30 päivänä kesäkuuta 1997,
Suomen julkisyhteisöjen talouden liiallisen alijäämän olemassaolosta tehdyn päätöksen kumoamisesta (97/417/EY)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 104 c artiklan 12 kohdan,
ottaa huomioon komission suosituksen,
sekä katsoo, että
talous- ja rahaliiton toinen vaihe alkoi 1 päivänä tammikuuta 1994; perustamissopimuksen 109 e artiklan 4 kohdassa määrätään, että toisen vaiheen aikana jäsenvaltiot pyrkivät välttämään liiallisia julkisyhteisöjen talouden alijäämiä,
liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä päätetään, onko liiallinen alijäämä olemassa, ja kun liiallinen alijäämä on oikaistu, kyseinen päätös kumotaan; toisen vaiheen aikana liiallisia alijäämiä koskeva menettely määräytyy 104 c artiklan perusteella, lukuun ottamatta sen 1, 9 ja 11 kohtaa; perustamissopimuksen liitteenä olevasta liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyssä pöytäkirjassa annetaan lisämääräyksiä liiallista alijäämää koskevan menettelyn täytäntöönpanosta; asetuksessa (EY) N:o 3605/93 (1) vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt ja määritykset kyseisen pöytäkirjan määräysten soveltamiseksi,
neuvosto päätti 104 c artiklan 6 kohdan mukaisesti komission suosituksesta, että Suomen julkisyhteisöjen talouden alijäämä oli liiallinen; 104 c artiklan 7 kohdan mukaisesti neuvosto antoi Suomelle suosituksia liiallista alijäämää koskevan tilanteen lopettamiseksi,
neuvoston päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta kumotaan 104 c artiklan 12 kohdan määräysten mukaisesti, kun liiallinen alijäämä asianomaisessa jäsenvaltiossa on neuvoston käsityksen mukaan oikaistu,
päätöstä kumotessaan neuvosto toimii komission suosituksesta; seuraavassa esitetyt päätelmät, jotka perustuvat komission toimittamiin tietoihin Suomen annettua asetuksen (EY) N:o 3605/93 mukaisesti kertomuksensa maaliskuussa 1997, ovat aiheellisia:
vuosien 1990-1993 syvän laman aikana julkisyhteisöjen talouden alijäämä kasvoi, mutta suuntaus on sittemmin kääntynyt päinvastaiseksi. Suomen julkisyhteisöjen nettoluotonotto supistui vuosina 1994 ja 1995 ja edelleen vuonna 1996, jolloin se oli 2,6 prosenttia bruttokansantuotteesta eli perustamissopimuksessa määritellyn viitearvon alapuolella. Julkisyhteisöjen nettoluotonoton odotetaan supistuvan 1,9 prosenttiin bruttokansantuotteesta vuonna 1997. Suomen tarkistetussa lähentymisohjelmassa on tavoitteena julkistalouden ylijäämä vuonna 1999.
Julkisyhteisöjen bruttovelkasuhteen kasvu pysähtyi vuoden 1994 jälkeen; velan suhde bruttokansantuotteeseen supistui vuosina 1995 ja 1996, jolloin se oli 58,7 prosenttia. Velkasuhde ei ole koskaan ylittänyt perustamissopimuksessa määriteltyä viitearvoa, 60 prosenttia bruttokansantuotteesta.
Alijäämä oli perustamissopimuksessa määritellyn viitearvon alapuolella vuonna 1996, ja sen odotetaan pysyvän sellaisena vuonna 1997 sekä supistuvan edelleen muuttuen ylijäämäksi keskipitkällä aikavälillä; bruttovelkasuhde on perustamissopimuksessa määriteltyä viitearvoa pienempi ja sen odotetaan pysyvän sellaisena ennustettavissa olevassa tulevaisuudessa,
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
1 artikla
Kokonaistilanteen arvioinnin perusteella Suomen julkisyhteisöjen talouden liiallista alijäämää koskeva tilanne on oikaistu.
2 artikla
Kumotaan Suomen julkisyhteisöjen talouden liiallisen alijäämän olemassaolosta 10 päivänä heinäkuuta 1995 tehty neuvoston päätös.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Suomen tasavallalle.
Tehty Luxemburgissa 30 päivänä kesäkuuta 1997.