RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1515/2006
af 10. oktober 2006
om ophævelse af antidumpingtolden vedrørende korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Australien, Indien, Indonesien og Thailand, om afslutning af procedurerne vedrørende importen af sådanne fibre, efter udløbsundersøgelser i henhold til artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96, og om afslutning af den delvise interimsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, vedrørende importen af sådanne fibre med oprindelse i Thailand
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (i det følgende benævnt »grundforordningen«), særlig artikel 11, stk. 2 og 3,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Gældende foranstaltninger
(1)
I juli 2000 indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 1522/2000 (2) en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester (»korte polyesterfibre« eller »PSF«) med oprindelse i Australien, Indonesien og Thailand. Den undersøgelse, der førte til disse foranstaltninger, er i det følgende benævnt »den oprindelige undersøgelsesperiode 1«.
(2)
I december 2000 indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 2852/2000 (3) en endelig antidumpingtold på importen af PSF med oprindelse i Indien og Korea. Den undersøgelse, der førte til disse foranstaltninger, er i det følgende benævnt »den oprindelige undersøgelsesperiode 2«.
(3)
Foranstaltningerne, der blev indført med forordning (EF) nr. 2852/2000, bestod af en værditold, med undtagelse af importen af varer fra én indisk eksporterende producent, hvis tilsagn Kommissionen godtog ved afgørelse 2000/818/EF (4). Efter en interimsundersøgelse omfattende både dumping og skade er foranstaltningerne vedrørende import med oprindelse i Korea blevet ændret og fornyet for en fem års periode ved Rådets forordning (EF) nr. 428/2005 (5).
2. Anmodning om fornyede undersøgelser
(4)
Efter offentliggørelsen af to meddelelser om det forestående udløb af gyldigheden af antidumpingforanstaltningerne, dels vedrørende importen af PSF med oprindelse i Australien, Indonesien og Thailand (6), dels vedrørende importen af PSF med oprindelse i Indien (7), modtog Kommissionen, henholdsvis den 13. april 2005 og den 23. september 2005, anmodninger om en fornyet undersøgelse af foranstaltningerne, jf. artikel 11, stk. 2, i grundforordningen.
(5)
Anmodningerne blev indgivet af den internationale komité for rayon og syntetiske fibre (i det følgende benævnt »CIRFS«) gerne på vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde mere end 50 %, af den samlede produktion i Fællesskabet af PSF. Anmodningerne begrundes med, at foranstaltningernes bortfald sandsynligvis vil medføre fornyet dumping og skade for EF-erhvervsgrenen.
(6)
Kommissionen modtog endvidere en anmodning om en delvis interimsundersøgelse af forordning (EF) nr. 1522/2000 fra virksomheden Tuntex (Thailand) Public Company Limited, i det følgende benævnt »Tuntex«, en producent af PSF i Thailand, der er genstand for de gældende antidumpingforanstaltninger.
(7)
Tuntex' anmodning om en fornyet undersøgelse, jf. artikel 11, stk. 3, indeholdt umiddelbare beviser for, at de omstændigheder, som lå til grund for indførelsen af foranstaltningerne, for hans vedkommende havde ændret sig, og at disse ændringer er af varig art. Tuntex har fremlagt bevis for, at en sammenligning mellem den normale værdi baseret på virksomhedens egne omkostninger/indenlandske priser og dens eksportpriser til et tredjelands marked, der kan sammenlignes med EU, viser, at dumpingen er faldet til et niveau, der er væsentligt under niveauet for den gældende foranstaltning (27,7 %). Tuntex hævdede derfor, at det ikke længere var nødvendigt at opretholde de gældende foranstaltninger til afhjælpning af dumpingen, da de var baseret på den tidligere konstaterede dumping.
(8)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at indlede to undersøgelser af foranstaltningerne, jf. artikel 11, stk. 2, i grundforordningen, og én undersøgelse, i omfang begrænset til undersøgelse af dumping, jf. artikel 11, stk. 3, i grundforordningen, og Kommissionen indledte følgelig disse tre undersøgelser med meddelelser offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (8).
3. Undersøgelser
(9)
Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter i Australien, Indien, Indonesien og Thailand, importører, brugere og deres sammenslutninger, som den vidste var berørt af sagen, såvel som repræsentanterne for de pågældende eksportlande, CIRFS og andre kendte EF-producenter om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der er angivet i meddelelsen om indledning af en undersøgelse.
(10)
Kommissionen underrettede officielt ansøgeren og eksportlandets repræsentanter om indledningen af interimsundersøgelsen. Interesserede parter fik mulighed for at give deres mening til kende skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelserne.
(11)
I betragtning af det store antal producenter i Indien, Indonesien og Thailand samt producenter i EU, der var anført i anmodningerne om fornyet undersøgelse, og det store antal kendte importører af PSF i EU, der var involveret, fandtes det passende at undersøge, hvorvidt det var relevant at foretage stikprøveundersøgelse, jf. grundforordningens artikel 17. For at sætte Kommissionen i stand til at afgøre, om det var nødvendigt at forelægge stikprøveundersøgelse, og i bekræftende fald at udtage en sådan, blev ovennævnte parter i henhold til grundforordningens artikel 17, stk. 2, anmodet om at give sig til kende senest to uger efter indledningen af proceduren og meddele Kommissionen de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen.
(12)
Efter en gennemgang af de fremlagte oplysninger og på grund af det ringe antal samarbejdsvillige producenter i Indien, Indonesien og Thailand blev det besluttet, at der ikke var behov for stikprøveudtagning i disse lande.
(13)
Ingen importør meddelte Kommissionen de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen, og det blev derfor besluttet, at der ikke var behov for stikprøveudtagning i forbindelse med importørerne. Ingen importør medvirkede i undersøgelserne.
(14)
Ti EF-producenter besvarede stikprøveskemaet korrekt og indvilgede formelt i at samarbejde yderligere i forbindelse med undersøgelsen. Af de ti producenter blev fem selskaber udtaget til stikprøven, da det konstateredes, at de var repræsentative for EF-erhvervsgrenen med hensyn til produktionsmængde og salg af PSF i Fællesskabet. Disse importører udgjorde den største repræsentative produktions- og salgsvolumen af PSF i Fællesskabet, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed.
(15)
Kommissionen sendte derfor spørgeskemaer til de fem udvalgte EF-producenter, til producenterne i Australien, til dem, der havde deltaget i stikprøveundersøgelsen for det pågældende land samt til kendte brugere. De fem EF-producenter, der ikke blev udvalgt til stikprøven, blev anmodet om at fremkomme med oplysninger om visse skadeindikatorer samt om at kommentere om virkningen af ophævelse eller videreførelse af antidumpingforanstaltningerne.
(16)
Der blev modtaget besvarelser fra fire af de fem stikprøveudvalgte EF-producenter (stikprøverne repræsenterede hermed 38 % af produktion og salg i Fællesskabet), én producent i Australien, tre producenter i Indien, fire producenter i Indonesien, fire producenter i Thailand (to forretningsmæssigt forbundne) samt otte brugere. Herudover fremkom fire ud af de fem ikke-stikprøveudvalgte EF-producenter med de anmodede oplysninger (således at de samarbejdsvillige producenter repræsenterede 60 % af produktionen i Fællesskabet).
(17)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på undersøgelsen, og aflagde kontrolbesøg hos følgende virksomheder:
a)
Stikprøveudvalgte EF-producenter
Advansa GmbH, Hamm, Tyskland
Elana, Branch Office of Boryszew SA, Torun, Polen
La Seda de Barcelona SA, El Prat de Llobregat, Spanien
Wellman International Limited, Mullagh, Irland
b)
Producenter i Australien
Leading Synthetics Pty Ltd, Campbellfield
c)
Producenter i Indien
Futura Polyesters Limited, Chennai
Indo Rama Synthetics (India) Ltd, Nagpur
Reliance Industries Limited, Mumbai
d)
Producenter i Indonesien
P.T. Global Fiberindo, Tangerang
P.T. Indo-Rama Synthetics Tbk., Jakarta
P.T. Panasia Indosyntec Tbk., Bandung
P.T. Susilia Indah Synthetic Fibers Industries, Tangerang
e)
Producenter i Thailand
New World Polyester Co., Ltd, Samutprakarn
Teijin Polyester (Thailand) Limited, Bangkok
Teijin (Thailand) Limited, Bangkok
Tuntex (Thailand) Public Company Limited, Bangkok.
(18)
Hvad angår udløbsundersøgelserne omfattede undersøgelsen vedrørende fortsat og/eller fornyet dumping og skade perioden fra den 1. juli 2004 til den 30. juni 2005 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«). Undersøgelsen af de relevante tendenser for en vurdering af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade omfattede perioden fra den 1. januar 2002 til udløbet af undersøgelsesperioden (i det følgende benævnt »den betragtede periode«). Undersøgelsesperioden, der er anvendt i den delvise interimsundersøgelse for undersøgelse af dumping, er den samme som den betragtede periode i udløbsundersøgelserne.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(19)
Definitionen af den pågældende vare er den samme som den, der blev benyttet i de i betragtning 1 og 2 nævnte undersøgelser.
(20)
Den pågældende vare er korte syntetiske fibre af polyester, ikke kartede, kæmmede eller på anden måde beredte til spinding med oprindelse i Australien, Indien, Indonesien og Thailand, som angives under KN-kode 5503 20 00. Varen benævnes almindeligvis korte polyesterfibre eller PSF.
(21)
PSF er et basismateriale, der bruges i flere forskellige led af fremstillingen af tekstilvarer. PSF anvendes enten til spinding, dvs. til fremstilling af filamenter til tekstilproduktion, efter blanding med andre fibre, såsom bomuld og uld, eller til ikke-vævede anvendelsesformål, som f.eks. fyldemateriale, dvs. til udstopning eller polstring af visse tekstilvarer såsom puder, bilsæder og jakker.
(22)
Varen sælges i forskellige varetyper, der kan identificeres ved hjælp af forskellige specifikationer såsom denier eller decitex, brudstyrke, glans og siliciumbehandling. I produktionsmæssig henseende kan der sondres mellem nyfremstillede polyesterfibre baseret på nye råmaterialer og regenererede polyesterfibre baseret på genbrug af polyester. Endelig kan varen variere fra ringe til første kvalitet.
(23)
Det fremgik af undersøgelsen, at alle typer af den pågældende vare som defineret i betragtning 20 trods forskelle i en række faktorer som defineret i den foregående betragtning har samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og benyttes til samme formål. Derfor anses alle typer af den pågældende vare for at være samme vare i forbindelse med denne antidumpingprocedure.
2. Samme vare
(24)
Det fremgik af de aktuelle undersøgelser, at det pågældende produkt og de PSF, der produceres og sælges på de pågældende landes hjemmemarkeder, samt de PSF, der produceres og sælges på fællesskabsmarkedet af EF-producenter, har samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og benyttes til samme formål. De anses derfor for at være den samme vare, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.
C. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET DUMPING
1. Indledende bemærkninger
(25)
Hvad angår udløbsundersøgelserne blev det i overensstemmelse med artikel 11, stk. 2, i grundforordningen undersøgt, om der for nærværende fandt dumping sted, og i bekræftende fald om udløbet af foranstaltningernes gyldighedsperiode eventuelt ville føre til fortsat eller fornyet dumping.
(26)
I undersøgelsesperioden var eksporten til Fællesskabet af PSF med oprindelse i Australien, Indien, Indonesien og Thailand (»de pågældende lande«) ubetydelige. I henhold til Eurostat udgjorde importen fra de pågældende lande kun 1 056 tons i undersøgelsesperioden (0,1 % af forbruget i EU), mens de udgjorde mere end 69 000 tons i undersøgelsesperioderne under den oprindelige undersøgelse.
(27)
Alle de samarbejdsvillige producenter havde ingen eller kun ubetydelige eksportsalg af PSF til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, og der kunne derfor ikke foretages nogen repræsentativ dumpingberegning for at afgøre sandsynligheden for fortsat dumping.
(28)
Der blev derfor i forbindelse med analysen af sandsynlighed for fornyet dumping bl.a. taget hensyn til priserne for eksport til andre tredjelande.
(29)
I betragtning af konklusionerne af de nedenstående udløbsundersøgelser blev det ikke fundet nødvendigt at fortsætte den af Tuntex anmodede interimsundersøgelse.
2. Sandsynligheden for fortsat dumping, hvis foranstaltningerne skulle blive ophævet
2.1. Australien
(30)
Den eneste producent af PSF i Australien er ophørt med eksport af PSF til alle markeder, herunder Fællesskabet, i 2003. Virksomheden har investeret i et nyt fleksibelt produktionsapparat, angivelig udelukkende for at dække en regional del af det australske marked for PSF, hovedsagelig i delstaten Victoria, hvor virksomheden er beliggende.
(31)
Da der i undersøgelsesperioden ikke var eksport til noget land, blev hjemmemarkedspriserne i Australien, der var tabsgivende, men over de variable omkostninger, anvendt som sammenligningsgrundlag. Det kunne konstateres, at de var væsentligt lavere end gennemsnitsprisen for EU-producenter i undersøgelsesperioden. Dette kunne pege i retning af, at virksomheden kunne se en fordel i at genoptage en del af eksporten til Fællesskabet, hvis foranstaltningerne ophæves. Virksomheden har dog, som angivet i betragtning 32, ikke kapacitet til at genoptage nogen væsentlig eksport til Fællesskabet.
(32)
Selv om den australske producents kapacitetsudnyttelse ikke var særlig høj i undersøgelsesperioden, udgør den til rådighed stående uudnyttede kapacitet kun en ringe andel af Fællesskabets forbrug (væsentligt under 0,5 %). Selv hvis hele denne uudnyttede kapacitet ville blive solgt til dumpingpriser i Fællesskabet efter en ophævelse af bestemmelserne, ville virkningen på fællesskabsmarkedet være minimal. Lagerbeholdningerne er ikke en relevant indikator for PSF fremstillet i Australien, da det hovedsagelig drejer sig om ordreproduktion.
(33)
Der erindres endvidere om, at virksomheden ikke har eksporteret PSF til noget tredjeland siden 2003, til trods for, at der i denne periode var tilsvarende uudnyttet kapacitet til rådighed. Som følge heraf kan det konkluderes, at der ikke er sandsynlighed for fortsat eksport af væsentlige mængder til dumpingpriser til Fællesskabet fra Australien, hvis de gældende foranstaltninger ophæves.
2.2. Indien
(34)
Alt i alt udviste tre eksporterende producenter samarbejdsvilje i forbindelse med undersøgelsen. To af dem havde haft mindre eksportsalg til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, den tredje havde ikke haft eksport til Fællesskabet. Det bør bemærkes, at én af disse samarbejdsvillige producenter havde tre tilknyttede virksomheder, der fremstillede PSF i Indien. Disse tilknyttede producenter blev imidlertid ikke undersøgt separat, da kun én af dem havde haft meget begrænset direkte salg af PSF i undersøgelsesperioden, og udelukkende på hjemmemarkedet.
(35)
Det er bekendt, at der var mindst én mindre PSF-producent i Indien i undersøgelsesperioden, der ikke samarbejdede i undersøgelsen. For de(n) ikke-samarbejdsvillige producent(er) blev tilgængelige oplysninger fra Eurostat og andre kilder analyseret. Heraf fremgik, at den indiske eksport af PSF til Fællesskabet fra andre producenter end de samarbejdsvillige indiske producenter også var ubetydelig i undersøgelsesperioden. Der fandtes imidlertid ikke pålidelige oplysninger vedrørende produktionskapacitet og -omfang, lagerbeholdninger og salg for de(n) ikke-samarbejdsvillige producent(er). Da der ikke er tegn på det modsatte, vurderedes det, at konklusionerne for de(n) eventuelle ikke-samarbejdsvillige producent(er) ville være på linje med dem, der er vedtaget for de samarbejdsvillige virksomheder.
(36)
Da der ikke var tilstrækkelig eksport til Fællesskabet til at udarbejde en repræsentativ dumpinganalyse i undersøgelsesperioden og for at konstatere sandsynligheden for fortsat dumping, hvis foranstaltningerne skulle blive ophævet, blev de samarbejdsvillige producenters prisadfærd på andre eksportmarkeder og deres produktionskapacitet og lagerbeholdninger undersøgt. Denne analyse var baseret på de oplysninger, som de samarbejdsvillige producenter var fremkommet med, som angivet i betragtning 17.
(37)
Oplysninger fra de tre indiske samarbejdsvillige producenter viste, at eksportpriserne til tredjelande var lavere end hjemmemarkedspriserne i Indien. Undersøgelsen viste, at denne prisforskel i undersøgelsesperioden udgjorde mellem 15 % og 27 %. Dette er et udtryk for, at dumping i forbindelse med eksport til Fællesskabet vil kunne genopstå, hvis foranstaltningerne skulle blive ophævet.
(38)
Prisniveauet for EF-erhvervsgrenens salg i Fællesskabet var i gennemsnit betydeligt højere end prisniveauet for de(n) samarbejdsvillige indiske producent(er) ved eksport til andre tredjelande. Dette er et udtryk for, at det generelt herskende prisniveau for den pågældende vare i Fællesskabet kan gøre dette marked attraktivt for de indiske producenter. Det blev på dette grundlag konstateret, at der er et økonomisk incitament til at flytte eksporten fra andre tredjelande til det mere rentable marked i Fællesskabet, hvis foranstaltningerne bortfalder. Da priserne i Fællesskabet imidlertid er væsentligt højere end eksportpriserne til tredjelande er det ikke sandsynligt, at en eventuel eksport til Fællesskabet vil ske til dumpingpriser, hvis foranstaltningerne skulle blive ophævet.
(39)
Der var ikke nævneværdig uudnyttet kapacitet hos de tre samarbejdsvillige virksomheder i Indien i undersøgelsesperioden. To af disse større producenter var imidlertid i færd med at gennemføre væsentlige investeringer i deres PSF-produktion, hvilket vil resultere i en samlet forøgelse af deres produktionskapacitet på 361 000 tons årligt i 2007. Disse investeringer siges at være baseret på en udvikling på det indiske marked for PSF, som angivelig forventes at vokse kraftigt i år og i den nærmeste fremtid. I henhold til de foreliggende oplysninger udgør det indiske marked for PSF aktuelt omkring 610 000 tons årligt. Det bør bemærkes, at den ovennævnte forøgelse af produktionskapaciteten udgør mere end 50 % af den samlede produktionskapacitet for de tre samarbejdsvillige indiske producenter i undersøgelsesperioden. Det bør endvidere bemærkes, at der i henhold til de foreliggende oplysninger var mindst én ny PSF-producent i Indien, der var i opstartsfasen for det nævnte produkt i undersøgelsesperioden. På den anden side har den største indiske producent for nylig overtaget en EF-producent, der ikke har samarbejdet i undersøgelsen. Derfor kan denne producent muligvis ikke have interesse i at eksportere nævneværdige mængder af PSF til Fællesskabet fremover. Oplysninger fra de samarbejdsvillige producenter viser endvidere, at deres salg på hjemmemarkedet har været stigende i undersøgelsesperioden, og at det fortsat vil stige fremover. Derfor vil de nye kapaciteter opfylde den stigende efterspørgsel på hjemmemarkedet, selv om det ikke kan udelukkes, at der til tider vil være overskydende kapacitet.
(40)
Lagerbeholdningerne for de tre indiske producenter udviste ingen væsentlige ændringer i den betragtede periode. Det bør dog bemærkes, at lagerbeholdningerne ikke kan betragtes som en relevant indikator for Indiens vedkommende, da produktionen for én af de samarbejdsvillige producenter er ordreproduktion og en anden af de samarbejdsvillige producenter fremstiller store mængder af PSF til bunden anvendelse.
(41)
Samlet set anses det ikke for sandsynligt, at eksporten til Fællesskabet af væsentlige mængder vil blive genoptaget, og selv hvis en del af de nye produktionskapaciteter i Indien skulle ende i Fællesskabet, hvis bestemmelserne ophæves, er det ikke sandsynligt, at denne eksport vil ske til dumpingpriser (se betragtning 38).
2.3. Indonesien
(42)
Alt i alt udviste fire indonesiske PSF-producenter samarbejdsvilje i forbindelse med undersøgelsen. Ingen af disse producenter havde tilknyttede virksomheder, der fremstiller PSF i Indonesien. Tre af dem havde en mindre eksport til Fællesskabet i undersøgelsesperioden; den fjerde havde ingen eksport til Fællesskabet.
(43)
Det er bekendt, at der var mindst fem aktive PSF-producenter i Indonesien i undersøgelsesperioden, der ikke samarbejdede i undersøgelsen. For de ikke-samarbejdsvillige producenter blev tilgængelige oplysninger fra Eurostat og andre kilder analyseret. Heraf fremgik, at den indonesiske eksport af PSF til Fællesskabet fra andre producenter end de samarbejdsvillige også var ubetydelig i undersøgelsesperioden. Der fandtes ikke pålidelige oplysninger vedrørende produktionskapacitet og -volumen, lagerbeholdninger og salg for de ikke-samarbejdsvillige producenter. Da der ikke er tegn på det modsatte, vurderedes det, at resultaterne for eventuelle ikke-samarbejdsvillige producenter ville være på linje med dem, der er vedtaget for de samarbejdsvillige virksomheder. Undersøgelsen af, om der eventuelt fortsat ville finde dumping sted, hvis foranstaltningerne bortfaldt, blev derfor foretaget på grundlag af de foreliggende oplysninger, dvs. oplysningerne fra den samarbejdsvillige eksporterende producent som angivet i betragtning 17.
(44)
For at fastslå, om det var sandsynligt, at der fortsat ville finde dumping sted, hvis foranstaltningerne bortfaldt, blev der foretaget en undersøgelse af den samarbejdsvillige eksporterende producents prisadfærd på andre eksportmarkeder, den pågældendes eksportpriser til Fællesskabet, produktionskapacitet og lagerbeholdninger.
(45)
For én af de fire samarbejdsvillige indonesiske producenter kunne der ikke findes oplysninger vedrørende eksportpriser, da virksomheden ikke have nogen eksport af PSF i undersøgelsesperioden. Oplysninger vedrørende de øvrige tre producenter viste, at for to af disse var eksportpriserne til tredjelande generelt lidt lavere end hjemmemarkedspriserne i Indonesien. Undersøgelsen viste således, at prisforskellen gennemsnitlig udgjorde ca. 4 % i undersøgelsesperioden. For den tredje producents vedkommende var eksportpriserne til tredjelande generelt lidt højere end hjemmemarkedspriserne i Indonesien. Det er derfor ikke sandsynligt, at der igen vil opstå væsentlig dumping i forbindelse med eksport til Fællesskabet, hvis foranstaltningerne skulle blive ophævet.
(46)
Prisniveauet for EF-erhvervsgrenens salg i Fællesskabet var i gennemsnit betydeligt højere end prisniveauet for de samarbejdsvillige indonesiske producenter ved eksport til andre tredjelande i undersøgelsesperioden. Dette er et udtryk for, at det generelt herskende prisniveau for den pågældende vare i Fællesskabet kan gøre dette marked attraktivt for de indonesiske producenter. Derfor er der faktisk et økonomisk incitament til at flytte eksporten fra andre tredjelande til det mere rentable marked i Fællesskabet, hvis foranstaltningerne bortfalder. Da priserne i Fællesskabet imidlertid er væsentligt højere end eksportpriserne til tredjelande er det ikke sandsynligt, at en eventuel eksport til Fællesskabet vil ske til dumpingpriser, hvis foranstaltningerne skulle blive ophævet.
(47)
Der kunne ikke konstateres noget ensartet mønster for kapacitetsudnyttelse for de samarbejdsvillige producenter i Indonesien i undersøgelsesperioden. Nogle af virksomhederne var i stand til næsten fuldt ud at udnytte deres kapacitet, mens andre havde betragtelige reservekapaciteter. Generelt set udgjorde denne uudnyttede kapacitet dog mindre end 20 % af virksomhedernes samlede kapacitet. Ingen af de samarbejdsvillige virksomheder i Indonesien så ud til at planlægge væsentlige investeringer til udvidelse af produktionskapaciteten for PSF fremover. For så vidt angår kapacitetsudnyttelsen for de ikke-samarbejdsvillige indonesiske virksomheder, blev der foretaget en vurdering af den uudnyttede kapacitet på grundlag af de oplysninger, der forelå fra de samarbejdsvillige virksomheder og den indonesiske sammenslutning af PSF-producenter. I henhold til disse oplysninger udgør de samarbejdsvillige producenters produktionskapacitet mindre end halvdelen af den samlede produktionskapacitet for PSF i Indonesien. Det skønnedes derfor, at den eksisterende uudnyttede produktionskapacitet i Indonesien er på højst ca. 90 000 tons. Oplysninger fra de samarbejdsvillige producenter viser endvidere, at deres salg på hjemmemarkedet har været stigende i undersøgelsesperioden og at det fortsat vil stige fremover. Derfor vil den overskydende kapacitet i Indonesien sandsynligvis blive afsat på hjemmemarkedet og ikke gå til eksport til Fællesskabet.
(48)
Lagerbeholdningerne for de fire indonesiske producenter udviste ingen væsentlige ændringer i undersøgelsesperioden. Det bør dog bemærkes, at lagerbeholdningerne ikke kan betragtes som en relevant indikator, da produktionen af PSF hovedsagelig er ordreproduktion og/eller til bunden anvendelse.
(49)
Samlet set anses det ikke for sandsynligt, at eksporten til Fællesskabet af væsentlige mængder vil blive genoptaget, og selv hvis en del af den uudnyttede produktionskapacitet i Indonesien skulle ende i Fællesskabet hvis bestemmelserne ophæves, er det som angivet i betragtning 45 og 46 ikke sandsynligt, at denne eksport vil ske til dumpingpriser.
2.4. Thailand
(50)
Kommissionen har kendskab til otte PSF-producenter i Thailand. Alt i alt udviste fire eksporterende producenter samarbejdsvilje i forbindelse med undersøgelsen. Kun én af disse har haft en mindre eksport af PSF til Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
(51)
Oplysningerne om lagerbeholdning og salg til andre markeder end Fællesskabet vedrører kun til de samarbejdsvillige producenter. Kommissionen indhentede imidlertid også oplysninger om produktionskapaciteten i Thailand fra den thailandske sammenslutning af producenter af syntetiske fibre (Thai Synthetic Fiber Manufacturer's Association), og brugte disse til en vurdering af den samlede produktion for alle producenter i Thailand. Denne vurdering var baseret på en formodning om, at de ikke-samarbejdsvillige producenters kapacitetsudnyttelse kunne sammenlignes med de samarbejdsvillige producenters. Da der ikke er tegn på det modsatte, vurderedes det derfor, at resultaterne for de ikke-samarbejdsvillige producenter ville være på linje med dem, der er vedtaget for de samarbejdsvillige virksomheder.
(52)
For at fastslå, om det var sandsynligt, at der fortsat ville finde dumping sted, hvis foranstaltningerne bortfaldt, blev der foretaget en undersøgelse af de samarbejdsvillige producenters prisadfærd på andre eksportmarkeder end Fællesskabet, produktionskapaciteten i Thailand og de samarbejdsvillige producenters lagerbeholdninger i Thailand.
(53)
I henhold til oplysninger fra Eurostat var der i undersøgelsesperioden kun ubetydelig import med oprindelse i Thailand.
(54)
Det fremgik af oplysninger fra de fire samarbejdsvillige producenter, at salg til tredjelande skete til priser, der lå under hjemmemarkedspriserne eller under produktionsomkostningerne - forskellene var generelt på 10 % til 15 %. Dette er et udtryk for, at dumping i forbindelse med eksport til Fællesskabet vil kunne genopstå, hvis foranstaltningerne skulle blive ophævet.
(55)
Prisniveauet for EF-erhvervsgrenens salg i Fællesskabet var i gennemsnit betydeligt højere end prisniveauet for de samarbejdsvillige thailandske producenter ved eksport til andre tredjelande. Dette er et udtryk for, at det generelt herskende prisniveau for PSF i Fællesskabet kan gøre dette marked attraktivt for de thailandske producenter, hvis foranstaltningerne skulle blive ophævet. Derfor er der faktisk et økonomisk incitament til at flytte eksporten fra andre tredjelande til det mere rentable marked i Fællesskabet, hvis foranstaltningerne bortfalder. Da priserne i Fællesskabet imidlertid er væsentligt højere end eksportpriserne til tredjelande er det ikke sandsynligt, at en eventuel eksport til Fællesskabet vil ske til dumpingpriser, hvis foranstaltningerne skulle blive ophævet.
(56)
Kapacitetsudnyttelsen for de samarbejdsvillige producenter har i referenceperioden været forholdsvis høj, gennemsnitlig omkring 92 %. Under hensyntagen til denne kapacitetsudnyttelse og under antagelse af, at de ikke-samarbejdsvillige producenter har haft en tilsvarende kapacitetsudnyttelse, vil producenter i Thailand have haft en uudnyttet kapacitet på ikke over 50 000 tons i undersøgelsesperioden. Selv om denne kapacitet delvis ville kunne bruges til at genoptage eksporten til Fællesskabet, hvis foranstaltningerne ophæves, er det dog på grund af den betydelige andel af hjemmemarkedssalg og det store antal af eksportmarkeder, der forsynes af de samarbejdsvillige producenter, ikke sandsynligt, at større mængder af PSF vil ende på Fællesskabsmarkedet.
(57)
Lagerbeholdninger kan ikke betragtes som en relevant indikator for PSF fremstillet i Thailand. Produktionen af PSF er hovedsagelig ordreproduktion, og lagerbeholdningerne består derfor mest af PSF, der venter på levering til allerede kendte købere.
(58)
Samlet set anses det ikke for sandsynligt, at eksporten til Fællesskabet af væsentlige mængder vil blive genoptaget, og selv hvis en del af den uudnyttede produktionskapacitet i Thailand skulle ende i Fællesskabet, hvis bestemmelserne ophæves, er det som angivet i betragtning 55 ikke sandsynligt, at denne eksport vil ske til dumpingpriser.
2.5. Konklusion
(59)
For at fastslå, om det var sandsynligt, at der fortsat ville finde dumping sted, hvis foranstaltningerne bortfaldt, blev der foretaget en undersøgelse af de uudnyttede kapaciteter, uudnyttede lagre samt pris- og eksportstrategier på forskellige markeder.
(60)
Af denne undersøgelse fremgik det, at selv om der findes visse uudnyttede produktionskapaciteter i Australien, Indien, Indonesien og Thailand, der kunne føre til en genoptagelse af eksporten til Fællesskabet, hvis foranstaltningerne tillades at udløbe, er der ingen grund til at tro, at omfanget af en sådan eksport vil være af nogen betydning, og - mere vigtigt - at en sådan eksport ikke kan forventes at ville ske til dumpingpriser, som det var konstateret i den oprindelige undersøgelsesperiode.
(61)
Da der derfor ikke er sandsynlighed for en genoptagelse af skadevoldende dumpingeksport fra de pågældende lande, er det heller ikke nødvendigt at vurdere sandsynligheden for genopståelse af skade og fællesskabsinteresse. Foranstaltningerne vedrørende import af PSF med oprindelse i Australien, Indien, Indonesien og Thailand bør derfor ophæves og procedurerne afsluttes.
D. DELVIS INTERIMSUNDERSØGELSE VEDRØRENDE THAILAND
(62)
Da foranstaltningerne over for Thailand i henhold til ovenstående betragtning bør ophæves og proceduren afsluttes, bør den delvise interimsundersøgelse vedrørende virksomheden Tuntex også afsluttes.
E. FREMLÆGGELSE
(63)
Interesserede parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det foreslås at ophæve de eksisterende bestemmelser over for Australien, Indien, Indonesien og Thailand og at afslutte procedurerne. Alle berørte pågældende parter fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Producenter i de pågældende lande og brugere i Fællesskabet støttede ovenstående konklusioner. CIRFS og visse producenter i Fællesskabet var imod, men generelt var de modtagne kommentarer ikke tilstrækkelige til at ændre konklusionerne.
(64)
CIRFS og visse producenter i Fællesskabet hævdede, at Kommissionens egen undersøgelse vedrørende uudnyttet kapacitet og dumping klart gav udtryk for, at der var sandsynlighed for, at skadevoldende dumping kunne genopstå.
(65)
For så vidt angår den enlige australske producent fandt de, at det ikke var forklaret, om den produktionskapacitet, der tidligere var blevet brugt til eksport til Fællesskabet, stadig eksisterer, og om den igen vil blive opstartet, hvis foranstaltningerne ophæves. De bemærkede, at salget på hjemmemarkedet fandt sted til priser under den normale værdi, samt, hvis det tages i betragtning, at der blev konstateret skadevoldende dumping i forbindelse med eksport til Fællesskabet i den oprindelige undersøgelsesperiode samt i en anden undersøgelse vedrørende PET, et produkt, der er nært beslægtet med PSF, at man derfor burde konkludere, at der var sandsynlighed for, at skadevoldende dumping kunne genopstå.
(66)
CIRFS og visse producenter i Fællesskabet fandt, at en kapacitetsforøgelse på 361 000 tons for de to vigtigste indiske producenter i 2007 sammen med tilstedeværelsen af mindst én ny PSF-producent i opstartsfasen med en anslået kapacitet på 180 000 tons betyder, at den samlede indiske kapacitet vil overstige hjemmemarkedsefterspørgslen for PSF med mere end 300 000 tons i hele perioden frem til 2010. Disse kendsgerninger sammenholdt med dumpingmarginer på mellem 15 % og 27 % på eksport til tredjelande i undersøgelsesperioden og Kommissionens indrømmelse af, at det generelt herskende prisniveau i Fællesskabet kan gøre dette marked attraktivt for de indiske producenter, viser, at der er ringe tvivl om, at skadevoldende dumping vil genopstå, hvis foranstaltningerne ophæves.
(67)
For så vidt angår Indonesien blev der lagt vægt på, at Kommissionen drager sine konklusioner udelukkende på baggrund af undersøgelsen af de fire samarbejdsvillige producenter, mens markeds- og finanssituationen for de ikke-samarbejdsvillige producenter, der af Kommissionen anslås til at have mere end halvdelen af den samlede kapacitet i Indonesien, er væsentlig mere kritisk. Man fandt også, at der var over 140 000 tons uudnyttet kapacitet, dvs. 50 000 tons mere end Kommissionens vurdering, og at denne uudnyttede kapacitet stadig vil være på over 100 000 tons i en årrække fremover. Selv de 90 000 tons uudnyttet kapacitet, som vurderet af Kommissionen, gør det sandsynligt, at indonesiske producenter, der allerede har kommercielle kontakter i Fællesskabet til salg af tekstilfilamentgarn af polyester, i væsentligt omfang vil øge deres eksport til Fællesskabet, så snart bestemmelserne er ophævet. Da disse producenters marginer på eksporten til tredjelande stadig er over minimumstærsklerne, vil import med oprindelse i Indonesien ske til skadevoldende dumpingpriser.
(68)
CIRFS og visse producenter i Fællesskabet bemærkede, at dumpingmarginer på 10 % til 15 % på de thailandske samarbejdsvillige producenters eksport til tredjelande, en betydelig uudnyttet kapacitet og det faktum, at thailandske PSF-producenter allerede eksporterer tekstilfilamentgarn af polyester til Fællesskabet, er en klar indikation af sandsynligheden for en hurtig genoptagelse af dumping på importen med oprindelse i Thailand, hvis bestemmelserne bliver ophævet.
(69)
Det hævdedes også, at lande som Kina, Indien og Vietnam, der indtil for nylig var nettoimportører af PSF og dermed vigtige eksportmarkeder for de pågældende lande, har opbygget en sådan kapacitet, at de snart vil blive nettoeksportører, hvilket vil lægge yderligere pres på de pågældende lande for at genoptage eksporten af betydelige mængder til Fællesskabet til skadevoldende dumpingpriser.
(70)
En fællesskabsproducent gjorde endelig opmærksom på den strategiske betydning af opstrøms genbrugsindustrier, der ville blive ugunstigt stillet, hvis EF-producenter af PSF vil blive tvunget til at skære ned eller endog lukke.
(71)
I en udløbsundersøgelse er konstateringerne vedrørende sandsynligheden for fortsat eller ny dumping og skade prospektive og indeholder derfor en vis skønsmargin. Generelt kan der ikke rejses tvivl om oplysningerne om kapacitet og kapacitetsudnyttelse i de pågældende lande, som fremlagt i undersøgelsen. CIRFS og visse producenter i Fællesskabet har simpelt hen foretaget en anden vurdering af sandsynligheden for en genoptagelse af dumpingeksport af PSF til Fællesskabet for de pågældende lande. Man forsøger at støtte denne vurdering på referencer til andre produkter end PSF. Imidlertid er det faktum, at visse producenter i de pågældende lande også kan eksportere andre produkter til Fællesskabet, ikke i sig selv noget bevis for, at der er sandsynlighed for, at der på ny vil blive eksporteret væsentlige mængder af PSF til dumpingpriser til Fællesskabet, hvis foranstaltningerne ophæves.
(72)
I denne sag er den anførte prisforskel mellem eksport fra Indien, Indonesien og Thailand til tredjelande og deres hjemmemarkedssalg i undersøgelsesperioden væsentligt lavere, end det var tilfældet i den oprindelige undersøgelsesperiode for så vidt angår eksporten til Fællesskabet, og et tegn på, at prissituationen på markederne har ændret sig. At priserne i Fællesskabet ydermere er væsentligt højere end priserne for salg til tredjelande angiver, at sådanne prisforskelle vil kunne blive lavere, eller endog negative, hvis en nævneværdig eksport til Fællesskabet fra disse tre lande skulle blive genoptaget. Under de nuværende omstændigheder kan det således ikke forventes, at der vil finde dumping sted i forbindelse med eksport til Fællesskabet fra disse lande. Der mindes om, at der i undersøgelsesperioden overhovedet ikke fandt eksport sted fra Australien, og at disse betragtninger derfor ikke gælder for dette land.
(73)
Kapacitetsudnyttelsen i Indien, Indonesien og Thailand var endvidere generelt høj, hjemmemarkederne af betydelig størrelse og i visse tilfælde i kraftig vækst. I Indien, foregik 90 % af de samarbejdsvillige producenters salg i undersøgelsesperioden til hjemmemarkedet. I Indonesien var det samme tal på 80 %. I Thailand, hvor forholdet var på omkring 40 %, var den anslåede uudnyttede kapacitet forholdsvis lav og under alle omstændigheder væsentligt lavere end i Indien og Indonesien. Der er ikke fremlagt bevis for, at situationen for de ikke-samarbejdsvillige producenter i disse lande skulle være anderledes. For så vidt angår Australien, er der ingen angivelser af, at den eneste producents tidligere kapacitet let vil kunne geninstalleres og anvendes til at genoptage eksporten til Fællesskabet, hvis foranstaltningerne ophæves. Som allerede anført vil den eksisterende kapacitet i Australien, selv hvis den fuldt ud vil blive anvendt til eksport til Fællesskabet, ikke kunne opnå en andel, der ligger over minimumstærsklen på 1 % af fællesskabsmarkedet. Derfor har Kommissionen konkluderet, at der ikke er tegn på, at uudnyttet kapacitet vil kunne anvendes til at genoptage nævneværdig eksport til Fællesskabet, hvis foranstaltningerne ophæves.
(74)
For så vidt angår argumentet om, at visse tredjelande har opbygget nye kapaciteter, og derfor vil kunne nedsætte eller endog ophøre med import i fremtiden, hvilket vil kunne resultere i større reservekapaciteter til eksport til Fællesskabet, bør det bemærkes, at der ingen angivelser er af, at den stigende globale efterspørgsel efter PSF vil stagnere i den nærmeste fremtid. I denne sammenhæng bør det også bemærkes, at den eksisterende kapacitet i Fællesskabet højst vil kunne tilfredsstille 60 % af det voksende behov i Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Derfor kan det ikke forventes, at der umiddelbart vil opstå en global overkapacitetssituation, eller at denne vil have væsentlig indflydelse på fællesskabsmarkedet.
(75)
Afsluttende er det korrekt, at de opstrøms genbrugsindustrier vil kunne blive ugunstigt stillet, hvis EF-producenter af PSF vil blive tvunget til at skære ned eller endog lukke, da de sidstnævnte er de vigtigste forbrugere af produktet »bottle flakes«. Denne betragtning er imidlertid irrelevant i forhold til afgørelsen vedrørende sandsynligheden for, at dumpingeksporten fra de pågældende lande vil blive genoptaget. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at kommentarerne fra CIRFS og visse producenter i Fællesskabet ikke ændrer på konklusionen, hvorefter der ikke er sandsynlighed for, at en væsentlig eksport af dumpingprodukter til Fællesskabet fra de pågældende lande vil blive genoptaget, og at foranstaltningerne derfor bør ophæves og procedurerne afsluttes -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Antidumpingforanstaltningerne vedrørende import af korte syntetiske fibre af polyester, ikke kartede, kæmmede eller på anden måde beredte til spinding, med oprindelse i Australien, Indien, Indonesien og Thailand, der blev indført ved forordning (EF) nr. 1522/2000 og (EF) nr. 2852/2000 ophæves herved og procedurerne vedrørende denne import afsluttes.
Artikel 2
Den delvise interimsundersøgelse af den gældende antidumpingtold vedrørende importen af korte syntetiske fibre af polyester, ikke kartede, kæmmede eller på anden måde beredte til spinding, med oprindelse i Thailand afsluttes herved.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 10. oktober 2006.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1515/2006,
annettu 10 päivänä lokakuuta 2006,
Australiasta, Intiasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien polyesteriä olevien synteettikatkokuitujen tuontiin sovellettavan polkumyyntitullin kumoamisesta ja kyseistä tuontia koskevien menettelyjen päättämisestä neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 2 kohdan mukaisten, toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevien tarkastelujen jälkeen sekä 11 artiklan 3 kohdan mukaisen, vastaavaa Thaimaasta peräisin olevaa tuontia koskevan osittaisen välivaiheen tarkastelun päättämisestä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 11 artiklan 2 ja 3 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti heinäkuussa 2000 asetuksella (EY) N:o 1522/2000 (2) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin Australiasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien polyesteriä olevien synteettikatkokuitujen, jäljempänä ’polyesterikatkokuidut’, tuonnissa. Tutkimus, joka johti näihin toimenpiteisiin, on jäljempänä ’alkuperäinen tutkimus 1’.
(2)
Neuvosto otti joulukuussa 2000 asetuksella (EY) N:o 2852/2000 (3) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa. Tutkimus, joka johti näihin toimenpiteisiin, on jäljempänä ’alkuperäinen tutkimus 2’.
(3)
Asetuksella (EY) N:o 2852/2000 käyttöön otetut toimenpiteet käsittivät arvotullin lukuun ottamatta tuontia, joka on peräisin yhdeltä intialaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, jonka sitoumus hyväksyttiin komission päätöksellä 2000/818/EY (4). Sekä polkumyyntiä että vahinkoa koskeneen välivaiheen tarkastelun jälkeen Korean tasavallasta peräisin olevassa tuonnissa käyttöön otettuja toimenpiteitä on muutettu, ja niiden voimassaoloa on jatkettu neuvoston asetuksella (EY) N:o 428/2005 (5) viiden vuoden ajaksi.
2. Tarkastelupyynnöt
(4)
Sen jälkeen, kun toimenpiteiden voimassaolon lähestyvästä päättymisestä oli julkaistu kaksi ilmoitusta, joista toinen koski Australiasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa sovellettavia polkumyyntitoimenpiteitä (6) ja toinen Intiasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa sovellettavia polkumyyntitoimenpiteitä (7), komissio otti vastaan 13 päivänä huhtikuuta 2005 ja 23 päivänä syyskuuta 2005 perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaiset pyynnöt toimenpiteiden tarkastelusta.
(5)
Pyynnöt esitti kansainvälinen raion- ja synteettikuitukomitea CIRFS (Comité International de la Rayonne et des Fibres Synthétiques) edustaen tuottajia, joiden tuotanto muodostaa pääosan eli tässä tapauksessa yli 50 prosenttia yhteisön koko polyesterikatkokuitujen tuotannosta. Pyynnöt perustuivat siihen, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen johtaisi todennäköisesti polkumyynnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon toistumiseen.
(6)
Lisäksi otettiin vastaan asetuksen (EY) N:o 1522/2000 osittaista välivaiheen tarkastelua koskeva pyyntö, jonka esitti voimassa olevien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden kohteena oleva thaimaalainen polyesterikatkokuitujen tuottaja Tuntex (Thailand) Public Company Limited (jäljempänä ’Tuntex’).
(7)
Tuntex toimitti perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisessa pyynnössä alustavaa näyttöä väitteilleen, joiden mukaan toimenpiteiden käyttöönoton perusteena olleet olosuhteet ovat sen osalta muuttuneet ja muutokset ovat pysyviä. Tuntex toimitti näytön siitä, että sen omiin kustannuksiin / kotimarkkinahintoihin perustuvan normaaliarvon ja kolmanteen maahan suuntautuvan viennin hintojen vertailu johtaisi polkumyynnin vähenemiseen huomattavasti alle voimassa olevan toimenpiteen tason (27,7 prosenttia). Tuntex väitti, että polkumyynnin vaikutusten tasaaminen ei tästä syystä enää edellytä nykyisen tasoisten, aiemmin määritettyyn polkumyynnin tasoon perustuvien toimenpiteiden soveltamista.
(8)
Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa komissio päätti, että perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisten kahden tarkastelun sekä perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisen, polkumyyntiin rajatun tarkastelun vireille panemiseksi oli olemassa riittävä näyttö, mistä syystä se pani kyseiset kolme tarkastelua vireille Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistuilla ilmoituksilla (8).
3. Tutkimukset
(9)
Komissio ilmoitti toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevien tarkastelujen vireillepanosta virallisesti niille Australiassa, Intiassa, Indonesiassa ja Thaimaassa toimiville tuottajille sekä yhteisön tuojille, käyttäjille ja näiden järjestöille, joita asian tiedettiin koskevan, samoin kuin kyseisten viejämaiden edustajille, CIRFS:lle ja tiedossa olleille yhteisön tuottajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi tarkastelujen vireillepanoa koskevissa ilmoituksissa asetetussa määräajassa.
(10)
Komissio ilmoitti osittaisen välivaiheen tarkastelun vireillepanosta virallisesti Tuntexille ja viejämaan edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin myös tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi tarkastelun vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(11)
Koska toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevia tarkasteluja käsittelevissä pyynnöissä oli lueteltu lukuisia Intiassa, Indonesiassa ja Thaimaassa toimivia tuottajia ja yhteisön tuottajia ja koska yhteisössä toimii lukuisia polyesterikatkokuitujen tuojia, joita asian tiedettiin koskevan, komissio katsoi asianmukaiseksi tutkia perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti, oliko tässä tapauksessa syytä käyttää otantamenetelmää. Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi edellä mainittuja osapuolia ilmoittautumaan perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti 15 päivän kuluessa tarkastelujen vireillepanosta ja toimittamaan komissiolle vireillepanoa koskevissa ilmoituksissa pyydetyt tiedot.
(12)
Toimitettujen tietojen tarkastelun perusteella, ja ottaen huomioon yhteistyössä toimineiden ja yhteistyöhalustaan ilmoittaneiden intialaisten, indonesialaisten ja thaimaalaisten tuottajien vähäisen määrän, päätettiin, ettei otanta ollut kyseisten maiden tuottajien osalta tarpeen.
(13)
Yksikään tuoja ei toimittanut komissiolle vireillepanoa koskevissa ilmoituksissa pyydettyjä tietoja, minkä vuoksi tuojia koskeva otanta ei ollut tarpeen. Yksikään tuoja ei toiminut yhteistyössä näissä tarkasteluissa.
(14)
Kymmenen yhteisön tuottajaa toimitti täytetyt otantalomakkeet ja suostui virallisesti jatkamaan yhteistyötä tutkimuksessa. Kyseisistä kymmenestä yrityksestä valittiin otokseen viisi yritystä, joiden todettiin edustavan yhteisön tuotannonalaa polyesterikatkokuitujen tuotannon määrän ja yhteisössä tapahtuvan myynnin suhteen. Otos käsitti suurimman mahdollisen yhteisön polyesterikatkokuitujen tuottajien tuotanto- ja myyntimäärän, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa.
(15)
Kyselylomakkeet lähetettiin viidelle otokseen kuuluvalle yhteisön tuottajalle, Australiassa toimiville tuottajille ja otannassa oman maansa osalta yhteistyössä toimineille tuottajille sekä tiedossa oleville käyttäjille. Viittä otokseen kuulumatonta yhteisön tuottajaa pyydettiin toimittamaan tietoja tietyistä vahingon indikaattoreista ja esittämään näkemyksensä polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden kumoamisen tai jatkamisen vaikutuksista.
(16)
Vastaukset saatiin neljältä viidestä otokseen valitulta yhteisön tuottajalta (otos edusti 38:aa prosenttia yhteisön tuotannosta ja myynnistä), yhdeltä Australiassa toimivalta tuottajalta, kolmelta Intiassa toimivalta tuottajalta, neljältä Indonesiassa toimivalta tuottajalta, neljältä Thaimaassa toimivalta tuottajalta (kaksi niistä oli etuyhteydessä) ja kahdeksalta käyttäjältä. Kaksi käyttäjien järjestöä esitti huomioita. Lisäksi neljä viidestä otokseen kuulumattomasta yhteisön tuottajasta toimitti pyydetyt tiedot (yhteistyössä toimineet tuottajat edustivat 60:tä prosenttia yhteisön tuotannosta).
(17)
Komissio hankki ja tarkasti kaikki tutkimuksensa kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja teki tarkastuskäyntejä seuraavien yritysten toimitiloihin:
a)
Otokseen valitut yhteisön tuottajat
Advansa GmbH, Hamm, Saksa
Elana, Branch Office of Boryszew SA, Torun, Puola
La Seda de Barcelona SA, El Prat de Llobregat, Espanja
Wellman International Limited, Mullagh, Irlanti
b)
Australialaiset tuottajat
Leading Synthetics Pty Ltd, Campbellfield
c)
Intialaiset tuottajat
Futura Polyesters Limited, Chennai
Indo Rama Synthetics (India) Ltd, Nagpur
Reliance Industries Limited, Mumbai
d)
Indonesialaiset tuottajat
P.T. Global Fiberindo, Tangerang
P.T. Indo-Rama Synthetics Tbk., Jakarta
P.T. Panasia Indosyntec Tbk., Bandung
P.T. Susilia Indah Synthetic Fibers Industries, Tangerang
e)
Thaimaalaiset tuottajat
New World Polyester Co., Ltd, Samutprakarn
Teijin Polyester (Thailand) Limited, Bangkok
Teijin (Thailand) Limited, Bangkok
Tuntex (Thailand) Public Company Limited, Bangkok.
(18)
Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevissa tarkasteluissa polkumyynnin ja vahingon jatkumista ja/tai toistumista koskeva tutkimus käsitti 1. heinäkuuta 2004 ja 30. kesäkuuta 2005 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden arvioinnin kannalta merkittävien kehityssuuntien tarkastelu käsitti 1. tammikuuta 2002 ja tutkimusajanjakson lopun välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’. Osittaisessa välivaiheen tarkastelussa polkumyynnin tutkimiseen käytetty tutkimusajanjakso on sama kuin toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevien tarkastelujen tutkimusajanjakso.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(19)
Tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmä vastaa edellä 1 ja 2 kappaleessa mainituissa alkuperäisissä tutkimuksissa käytettyä määritelmää.
(20)
Tarkasteltavana oleva tuote on Australiasta, Intiasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevat karstaamattomat, kampaamattomat tai muuten kehruuta varten käsittelemättömät polyesteriä olevat synteettikatkokuidut, jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 5503 20 00. Niistä käytetään yleisesti nimitystä polyesterikatkokuidut.
(21)
Polyesterikatkokuituja käytetään perusmateriaalina tekstiilituotteiden valmistuksen eri vaiheissa. Polyesterikatkokuituja käytetään joko kehruuseen eli tekstiilien tuotannossa käytettävän filamentin valmistukseen, jolloin niihin voidaan yhdistää myös muita kuituja kuten puuvillaa tai villaa, tai kuitukangastarkoituksiin (nk. non-woven) esimerkiksi täyteaineena (täytekuitu) eli tiettyjen tekstiilituotteiden kuten tyynyjen, auton istuinten ja takkien pehmusteina tai toppauksina.
(22)
Tuotetta myydään eri lajeina, jotka voidaan erottaa toisistaan erilaisten ominaisuuksien perusteella (esimerkiksi denier tai desitex, vetolujuus, kiilto ja silikonikäsittely). Tuotannon näkökulmasta voidaan erottaa toisistaan ensiöraaka-aineista valmistetut polyesterikatkokuidut sekä kierrätetystä polyesteristä valmistetut uusiopolyesterikatkokuidut. Lisäksi tuote voi olla ykköslaatua tai kuulua alempaan laatuluokkaan.
(23)
Tutkimus osoitti, että kaikki edellä 20 kappaleessa määritellyn tarkasteltavana olevan tuotteen lajit ovat edellisessä kappaleessa määritellyistä eroista huolimatta fyysisiltä ja kemiallisilta perusominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan samanlaisia. Tämän vuoksi tarkasteltavana olevan tuotteen kaikkia lajeja pidetään näissä tarkasteluissa yhtenä ja samana tuotteena.
2. Samankaltainen tuote
(24)
Kyseessä olevat tarkastelut osoittivat, että tarkasteltavana olevalla tuotteella ja tarkasteltavina olevien maiden tuottamilla ja niiden kotimarkkinoilla myydyillä polyesterikatkokuiduilla sekä yhteisön tuottajien tuottamilla ja yhteisön markkinoilla myymillä polyesterikatkokuiduilla on samat fyysiset ja kemialliset perusominaisuudet ja samat käyttötarkoitukset. Tämän vuoksi kyseisten tuotteiden katsotaan olevan perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita.
C. POLKUMYYNNIN JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
1. Alustavat huomiot
(25)
Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevissa tarkasteluissa tutkittiin perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti, esiintyikö polkumyyntiä kyseisellä hetkellä ja johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti polkumyynnin jatkumiseen tai toistumiseen.
(26)
Tutkimusajanjakson aikana yhteisöön vietiin vain vähäisiä määriä Australiasta, Intiasta, Indonesiasta ja Thaimaasta (’tarkasteltavina olevat maat’) peräisin olevia polyesterikatkokuituja. Eurostatin mukaan tuonti tarkasteltavina olevista maista oli tutkimusajanjakson aikana vain 1 056 tonnia (0,1 prosenttia yhteisön kulutuksesta), kun taas alkuperäisten tutkimusten tutkimusajanjaksojen aikana tuonnin määrä oli yli 69 000 tonnia.
(27)
Yhteistyössä toimineilla tuottajilla ei joko ollut polyesterikatkokuitujen yhteisöön suuntautuvaa vientimyyntiä ollenkaan tutkimusajanjakson aikana tai se oli vähäistä, minkä vuoksi edustavien polkumyyntilaskelmien tekeminen polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyden määrittämistä varten oli mahdotonta.
(28)
Polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyttä määritettäessä otettiin sen vuoksi huomioon muun muassa vientihinnat muihin kolmansiin maihin.
(29)
Ottaen huomioon jäljempänä esitetyt toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevien tarkastelujen päätelmät katsottiin, että on tarpeetonta jatkaa Tuntexin pyytämää välivaiheen tarkastelua.
2. Polkumyynnin toistumisen todennäköisyys siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan
2.1 Australia
(30)
Ainoa australialainen polyesterikatkokuitujen tuottaja on vuonna 2003 lopettanut polyesterikatkokuitujen viennin kaikille markkinoille, yhteisö mukaan luettuna. Yritys on investoinut uuteen joustavaan tuotantolinjaan, jonka avulla on ilmeisesti tarkoitus kattaa vain yksi maantieteellinen alue Australian polyesterikatkokuitujen markkinoista; kyseessä on lähinnä Victorian osavaltio, jossa yritys sijaitsee.
(31)
Koska tutkimusajanjakson aikana ei ollut polyesterikatkokuitujen vientiä mihinkään maahan, Australian kotimarkkinahintoja verrattiin yhteisön tuottajien keskihintaan tutkimusajanjakson aikana ja niiden havaittiin olevan huomattavasti alhaisemmat kuin kyseinen keskihinta; Australian kotimarkkinahinnat olivat tappiollisia mutta ylittivät muuttuvat kustannukset. Tämä tarkoittaa, että yrityksellä saattaa olla kannustin käynnistää yhteisöön suuntautuva vienti jossain määrin uudelleen siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan. Kuten jäljempänä 32 kappaleessa todetaan, yrityksellä ei kuitenkaan ole kapasiteettia alkaa jälleen viedä merkittäviä määriä yhteisöön.
(32)
Vaikka australialaisen tuottajan kapasiteetin käyttöaste ei tutkimusajanjakson aikana ollut kovin korkea, on todettava, että käytettävissä ollut vapaa kapasiteetti on yhteisön kulutukseen verrattuna pieni (huomattavasti alle 0,5 prosentin). Vaikka tämä vapaa kapasiteetti myytäisiin kokonaisuudessaan polkumyyntihintaan yhteisöön voimassa olevien toimenpiteiden kumoamisen jälkeen, vaikutukset yhteisön markkinoilla olisivat vähäiset. Varastojen suuruus ei ole tarkoituksenmukainen indikaattori Australiassa tuotettujen polyesterikatkokuitujen tapauksessa, sillä tuotetta myydään pääasiassa asiakastilausten perusteella.
(33)
On myös muistettava, että yritys ei ole vuoden 2003 jälkeen vienyt polyesterikatkokuituja mihinkään kolmanteen maahan siitä huolimatta, että kyseisenä aikana on ollut käytettävissä vastaavaa vapaata kapasiteettia. Näin ollen päätellään, että on epätodennäköistä, että Australiasta yhteisöön tapahtunut polyesterikatkokuitujen polkumyynti alkaisi merkittävissä määrin uudelleen, mikäli voimassa olevat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumottaisiin.
2.2 Intia
(34)
Kolme intialaista polyesterikatkokuitujen tuottajaa toimi tutkimuksessa yhteistyössä. Kahdella niistä oli vähäistä vientimyyntiä yhteisöön tutkimusajanjakson aikana; kolmannella ei ollut vientiä yhteisöön. On huomattava, että yhdellä näistä yhteistyössä toimineista tuottajista oli kolme etuyhteydessä olevaa yritystä, jotka tuottivat polyesterikatkokuituja Intiassa. Kyseisiä etuyhteydessä olevia tuottajia ei kuitenkaan tutkittu erikseen, sillä vain yhdellä niistä oli tutkimusajanjakson aikana polyesterikatkokuitujen - varsin vähäistä - suoraa myyntiä, joka suuntautui kokonaisuudessaan kotimarkkinoille.
(35)
On tiedossa, että Intiassa oli tutkimusajanjakson aikana ainakin yksi pieni polyesterikatkokuitujen tuottaja, joka ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa. Yhteistyöhön osallistumattomien tuottajien tapauksessa käytiin läpi tiedot, joita oli saatavilla Eurostatista ja muista lähteistä. Kun niiden perusteella tarkasteltiin polyesterikatkokuitujen vientiä Intiasta yhteisöön, havaittiin, että muiden kuin yhteistyössä toimineiden intialaisten tuottajien vienti oli myös vähäistä tutkimusajanjakson aikana. Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten tuotantokapasiteetista, tuotantomääristä, varastoista ja myynnistä ei kuitenkaan ollut saatavilla luotettavia tietoja. Koska päinvastaisesta kehityksestä ei ollut viitteitä, katsottiin, että kaikkia yhteistyöhön osallistumattomia yrityksiä koskevat päätelmät ovat yhdenmukaiset yhteistyössä toimineita yrityksiä koskevien päätelmien kanssa.
(36)
Koska tutkimusajanjakson aikainen vienti yhteisöön oli riittämätön edustavan polkumyyntianalyysin tekemiseen ja koska haluttiin määrittää, alkaisiko polkumyynti todennäköisesti uudelleen, mikäli toimenpiteet kumottaisiin, tutkittiin yhteistyössä toimineiden tuottajien hinnoittelukäytäntöjä muilla vientimarkkinoilla sekä niiden tuotantokapasiteettia ja varastoja. Analyysi perustui edellä 17 kappaleessa mainittujen yhteistyössä toimineiden tuottajien toimittamiin tietoihin.
(37)
Kolmelta yhteistyössä toimineelta intialaiselta tuottajalta saadut tiedot osoittivat, että kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hinnat olivat alhaisemmat kuin Intian kotimarkkinahinnat. Tutkimuksessa kävi nimittäin ilmi, että tutkimusajanjakson aikana hintaero oli kaiken kaikkiaan 15-27 prosenttia. Tämä saattaa merkitä polkumyynnin todennäköistä toistumista yhteisöön suuntautuvassa viennissä siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan.
(38)
Todettiin, että yhteisön tuottajien myyntihinnat yhteisössä olivat keskimäärin huomattavasti korkeammat kuin yhteistyössä toimineiden intialaisten tuottajien vientihinnat muihin kolmansiin maihin tutkimusajanjakson aikana. Tämä saattaa tarkoittaa, että tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisössä vallitseva hintataso voi tehdä yhteisön markkinoista houkuttelevat intialaisille tuottajille. Näin ollen katsottiin, että mikäli voimassa olevat toimenpiteet kumottaisiin, viennin siirtämiseen muista kolmansista maista yhteisön korkeamman hintatason markkinoille olisi taloudellinen kannustin. Koska yhteisössä vallitsevat hinnat ovat huomattavasti korkeammat kuin vientihinnat muihin kolmansiin maihin, on kuitenkin epätodennäköistä, että yhteisöön suuntautuisi vientiä polkumyyntihintaan, mikäli toimenpiteet kumottaisiin.
(39)
Yhteistyössä toimineissa kolmessa intialaisessa yrityksessä ei ollut merkittävässä määrin vapaata kapasiteettia tutkimusajanjakson aikana. Kaksi näistä suurista tuottajista oli kuitenkin jo tekemässä huomattavia investointeja polyesterikatkokuitujen tuotantoonsa, minkä tuloksena niiden tuotantokapasiteetti kasvaa vuonna 2007 yhteensä 361 000 tonnilla vuodessa. Yritysten mukaan kyseiset investoinnit perustuvat Intian polyesterikatkokuitujen markkinoiden kehittymiseen: markkinoiden odotetaan kasvavan voimakkaasti tänä vuonna ja lähitulevaisuudessa. Käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että Intian polyesterikatkokuitujen markkinat ovat nykyisin suuruudeltaan noin 610 000 tonnia vuodessa. On huomattava, että edellä mainittu tuotantokapasiteetin lisäys vastaa yli 50:tä prosenttia kyseisten kolmen yhteistyössä toimineen intialaisen tuottajan kokonaistuotantokapasiteetista tutkimusajanjaksolla. On myös huomattava, että käytettävissä olevien tietojen mukaan Intiassa oli tutkimusajanjakson aikana ainakin yksi uusi polyesterikatkokuitujen tuottaja, joka oli käynnistämässä kyseisen tuotteen tuotantoa. Toisaalta Intian suurin tuottaja osti äskettäin erään yhteisössä sijaitsevan tuottajan, joka ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa. Kyseisellä intialaisella viejällä ei siis saata olla intressiä viedä tulevaisuudessa yhteisöön huomattavia määriä polyesterikatkokuituja. Yhteistyössä toimineilta tuottajilta saadut tiedot osoittavat lisäksi, että kyseisten tuottajien kotimarkkinamyynti on lisääntynyt tarkastelujakson aikana ja että sama kehitys jatkuu. Uusi kapasiteetti vastaa näin ollen kasvavaa kotimaista kysyntää, joskaan ajoittaisen liikakapasiteetin mahdollisuutta ei voida sulkea pois.
(40)
Kyseisten kolmen intialaisen tuottajan varastot eivät muuttuneet merkittävästi tarkastelujakson aikana. On kuitenkin syytä huomata, että varastojen suuruus ei ole tarkoituksenmukainen indikaattori Intian tapauksessa, sillä yhden yhteistyössä toimineen tuottajan tuotanto perustuu asiakkailta saatuihin tilauksiin ja yksi yhteistyössä toiminut tuottaja valmistaa merkittäviä määriä polyesterikatkokuituja kytkösmarkkinakäyttöön.
(41)
Kaiken kaikkiaan voidaan pitää epätodennäköisenä, että yhteisöön suuntautuva vienti alkaisi merkittävissä määrin uudelleen, ja vaikka osa Intian uudesta tuotantokapasiteetista päätyisi yhteisöön mahdollisen toimenpiteiden kumoamisen yhteydessä, on epätodennäköistä, että vienti tapahtuisi polkumyyntihintaan (ks. edellä oleva 38 kappale).
2.3 Indonesia
(42)
Neljä indonesialaista polyesterikatkokuitujen tuottajaa toimi tutkimuksessa yhteistyössä. Yhdelläkään näistä tuottajista ei ollut polyesterikatkokuituja tuottavia etuyhteydessä olevia yrityksiä Indonesiassa. Kolmella niistä oli vähäistä vientimyyntiä yhteisöön tutkimusajanjakson aikana; neljännellä ei ollut vientiä yhteisöön.
(43)
On tiedossa, että Indonesiassa oli tutkimusajanjakson aikana toiminnassa ainakin viisi polyesterikatkokuitujen tuottajaa, jotka eivät toimineet yhteistyössä tutkimuksessa. Kyseisten yhteistyöhön osallistumattomien tuottajien tapauksessa käytiin läpi tiedot, joita oli saatavilla Eurostatista ja muista lähteistä. Kun niiden perusteella tarkasteltiin polyesterikatkokuitujen vientiä Indonesiasta yhteisöön, havaittiin, että muiden kuin yhteistyössä toimineiden indonesialaisten tuottajien vienti oli myös vähäistä tutkimusajanjakson aikana. Kyseisten yhteistyöhön osallistumattomien yritysten tuotantokapasiteetista, tuotantomääristä, varastoista ja myynnistä ei ollut saatavilla luotettavia tietoja. Koska päinvastaisesta kehityksestä ei ollut viitteitä, katsottiin, että kaikkia yhteistyöhön osallistumattomia yrityksiä koskevat päätelmät ovat yhdenmukaiset yhteistyössä toimineita yrityksiä koskevien päätelmien kanssa. Sen tarkastelu, alkaisiko polkumyynti todennäköisesti uudelleen, mikäli toimenpiteet kumottaisiin, perustui näin ollen saatavilla olevaan tietoon eli edellä 17 kappaleessa mainittujen yhteistyössä toimineiden tuottajien toimittamiin tietoihin.
(44)
Sen määrittämiseksi, alkaisiko polkumyynti todennäköisesti uudelleen, mikäli toimenpiteet kumottaisiin, tutkittiin yhteistyössä toimineiden tuottajien hinnoittelukäytäntöjä muilla vientimarkkinoilla sekä viejien tuotantokapasiteettia ja varastoja.
(45)
Kyseisten neljän yhteistyössä toimineen tuottajan joukossa oli yksi, josta ei ollut mahdollista saada vientihintoihin liittyviä tietoja, sillä kyseisellä yrityksellä ei ollut lainkaan polyesterikatkokuitujen vientiä tutkimusajanjakson aikana. Kolmea muuta yhteistyössä toiminutta tuottajaa koskevat tiedot osoittivat, että kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hinnat olivat kahden tuottajan tapauksessa yleensä hieman alhaisemmat kuin Indonesian kotimarkkinahinnat. Tutkimuksessa kävi nimittäin ilmi, että tutkimusajanjakson aikana hintaero oli keskimäärin noin 4 prosenttia. Kolmannen tuottajan tapauksessa todettiin, että kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hinnat olivat kaiken kaikkiaan hieman korkeammat kuin Indonesian kotimarkkinahinnat. Ei siis vaikuta todennäköiseltä, että polkumyynti alkaisi huomattavassa määrin uudelleen yhteisöön suuntautuvassa viennissä, mikäli toimenpiteet kumottaisiin.
(46)
Todettiin, että yhteisön tuottajien myyntihinnat yhteisössä olivat keskimäärin huomattavasti korkeammat kuin yhteistyössä toimineiden indonesialaisten tuottajien vientihinnat kolmansiin maihin tutkimusajanjakson aikana. Tämä saattaa tarkoittaa, että tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisössä vallitseva hintataso voi tehdä yhteisön markkinoista houkuttelevat indonesialaisille tuottajille. Näin ollen katsotaan, että mikäli voimassa olevat toimenpiteet kumottaisiin, viennin siirtämiseen kolmansista maista yhteisön korkeamman hintatason markkinoille on taloudellinen kannustin. Koska yhteisössä vallitsevat hinnat ovat huomattavasti korkeammat kuin vientihinnat muihin kolmansiin maihin, on kuitenkin epätodennäköistä, että yhteisöön suuntautuisi vientiä polkumyyntihintaan, mikäli toimenpiteet kumottaisiin.
(47)
Yhteistyössä toimineiden indonesialaisten tuottajien kapasiteetin käyttö ei noudattanut mitään yhtenäistä kaavaa tutkimusajanjakson aikana. Osa yrityksistä pystyi käyttämään tuotantokapasiteettinsa lähes kokonaan, kun taas joillakin yrityksillä oli huomattavasti vapaata kapasiteettia. Vapaan kapasiteetin osuus niiden kokonaiskapasiteetista oli kuitenkin kaikkiaan alle 20 prosenttia. Yksikään yhteistyössä toimineista indonesialaisista tuottajista ei nähtävästi ollut suunnittelemassa huomattavia investointeja lisätäkseen polyesterikatkokuitujen tuotantokapasiteettia tulevaisuudessa. Yhteistyöhön osallistumattomien indonesialaisten tuottajien kapasiteetin käyttöastetta tarkasteltaessa vapaa kapasiteetti arvioitiin yhteistyössä toimineiden yritysten sekä Indonesian polyesterikatkokuitujen tuottajien järjestön toimittamien tietojen perusteella. Tiedoista kävi ilmi, että yhteistyössä toimineiden tuottajien tuotantokapasiteetti on alle puolet Indonesian polyesterikatkokuitujen kokonaistuotantokapasiteetista. Tämän perusteella arvioitiin, että vapaan tuotantokapasiteetin määrä on Indonesiassa enintään noin 90 000 tonnia. Yhteistyössä toimineilta tuottajilta saadut tiedot osoittavat lisäksi, että kokonaismyynti kotimarkkinoilla on lisääntynyt tarkastelujakson aikana ja että sama kehitys jatkuu. Indonesialaisten tuottajien vapaa kapasiteetti käytettäisiinkin todennäköisesti pikemminkin kotimarkkinamyyntiin kuin yhteisöön suuntautuvaan vientimyyntiin.
(48)
Kyseisten kolmen indonesialaisen tuottajan varastot eivät muuttuneet merkittävästi tarkastelujakson aikana. On kuitenkin syytä huomata, että varastojen suuruus ei ole tarkoituksenmukainen indikaattori, sillä polyesterikatkokuitujen tuotanto perustuu lähinnä asiakkailta saatuihin tilauksiin ja/tai kytkösmarkkinakäyttöön.
(49)
Kaiken kaikkiaan voidaan pitää epätodennäköisenä, että yhteisöön suuntautuva vienti alkaisi merkittävissä määrin uudelleen, ja vaikka osa Indonesian vapaasta tuotantokapasiteetista päätyisi yhteisöön mahdollisen toimenpiteiden kumoamisen yhteydessä, edellä 45 ja 46 kappaleessa esitettyjen syiden vuoksi on varsin epätodennäköistä, että vienti tapahtuisi polkumyyntihintaan.
2.4 Thaimaa
(50)
Komission tietojen mukaan Thaimaassa on kahdeksan polyesterikatkokuitujen tuottajaa. Neljä niistä toimi yhteistyössä tässä tutkimuksessa. Vain yksi niistä vei tutkimusajanjakson aikana pienen määrän polyesterikatkokuituja yhteisöön.
(51)
Varastoja ja muille kuin yhteisön markkinoille suuntautuvaa myyntiä kuvaavat tiedot koskevat ainoastaan yhteistyössä toimineita tuottajia. Oli kuitenkin mahdollista saada Thaimaan tuotantokapasiteettia koskevia tietoja Thai Synthetic Fiber Manufacturer’s Association -yhdistykseltä ja arvioida kaikkien thaimaalaisten tuottajien tuotantomäärä. Arvion lähtökohtana oli oletus, jonka mukaan yhteistyöhön osallistumattomilla tuottajilla oli sama kapasiteetin käyttöaste kuin yhteistyössä toimineilla tuottajilla. Koska päinvastaisesta kehityksestä ei ollut viitteitä, katsottiin, että yhteistyöhön osallistumattomia yrityksiä koskevat päätelmät ovat yhdenmukaiset yhteistyössä toimineita yrityksiä koskevien päätelmien kanssa.
(52)
Sen määrittämiseksi, alkaisiko polkumyynti todennäköisesti uudelleen, mikäli toimenpiteet kumottaisiin, tutkittiin yhteistyössä toimineiden tuottajien muille kuin yhteisön markkinoille suuntautuvan viennin hinnoittelukäytäntöjä, tuotantokapasiteettia Thaimaassa sekä yhteistyössä toimineiden tuottajien varastoja.
(53)
Thaimaasta peräisin oleva tuonti oli Eurostatin mukaan määrältään vähäistä tutkimusajanjakson aikana.
(54)
Neljältä yhteistyössä toimineelta tuottajalta saadut tiedot osoittivat, että kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hinnat olivat kotimarkkinahintoja tai tuotantokustannuksia alhaisemmat - erot olivat kaiken kaikkiaan 10-15 prosenttia. Tämä saattaa merkitä polkumyynnin todennäköistä toistumista yhteisöön suuntautuvassa viennissä siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan.
(55)
Yhteistyössä toimineiden thaimaalaisten tuottajien kolmansiin maihin suuntautuvassa viennissä veloittamat hinnat olivat keskimäärin huomattavasti alhaisemmat kuin yhteisön tuottajien myyntihinnat yhteisössä, mikä saattaa tarkoittaa, että yhteisön markkinoilla vallitseva polyesterikatkokuitujen hintataso tekee yhteisön markkinoista houkuttelevat thaimaalaisille tuottajille, mikäli polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumottaisiin. Näin ollen katsotaan, että mikäli voimassa olevat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumottaisiin, viennin siirtämiseen kolmansista maista yhteisön korkeamman hintatason markkinoille on taloudellinen kannustin. Koska yhteisössä vallitsevat hinnat ovat huomattavasti korkeammat kuin vientihinnat muihin kolmansiin maihin, on kuitenkin epätodennäköistä, että yhteisöön suuntautuisi vientiä polkumyyntihintaan, mikäli toimenpiteet kumottaisiin.
(56)
Yhteistyössä toimineiden tuottajien kapasiteetin käyttöaste on tarkastelujakson aikana ollut melko korkea, keskimäärin noin 92 prosenttia. Jos lähtökohtana on tämä kapasiteetin käyttöaste ja jos oletetaan, että yhteistyöhön osallistumattomilla tuottajilla oli sama kapasiteetin käyttöaste, thaimaalaisten tuottajien vapaa kapasiteetti oli enintään 50 000 tonnia tutkimusajanjakson aikana. Vaikka osa vapaasta kapasiteetista voitaisiin käyttää yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin uudelleen aloittamiseen, mikäli toimenpiteet kumottaisiin, on epätodennäköistä, että yhteisön markkinoille päätyisi merkittäviä määriä polyesterikatkokuituja, sillä kotimarkkinamyynnin osuus on huomattava ja yhteistyössä toimineiden tuottajien vientimarkkinoiden määrä suuri.
(57)
Varastojen suuruus ei ole tarkoituksenmukainen indikaattori Thaimaassa tuotettujen polyesterikatkokuitujen tapauksessa. Tuotanto perustuu lähinnä asiakkailta saatuihin tilauksiin, ja varastot käsittävät pääasiassa sellaisia polyesterikatkokuitueriä, jotka odottavat lähettämistä jo tiedossa oleville ostajille.
(58)
Kaiken kaikkiaan voidaan pitää epätodennäköisenä, että yhteisöön suuntautuva vienti alkaisi merkittävissä määrin uudelleen, ja vaikka osa Thaimaan vapaasta tuotantokapasiteetista päätyisi yhteisöön mahdollisen toimenpiteiden kumoamisen yhteydessä, edellä 55 kappaleessa esitetyn syyn vuoksi on varsin epätodennäköistä, että vienti tapahtuisi polkumyyntihintaan.
2.5 Päätelmät
(59)
Sen tutkimiseksi, alkaisiko polkumyynti todennäköisesti uudelleen, mikäli polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumottaisiin, analysoitiin vapaata kapasiteettia ja käyttämättömiä varastoja sekä hinnoittelu- ja vientistrategioita eri markkinoilla.
(60)
Vaikka Australiassa, Intiassa, Indonesiassa ja Thaimaassa saattaa olla jossain määrin vapaata tuotantokapasiteettia, joka voisi johtaa yhteisöön suuntautuvan viennin uudelleen aloittamiseen, jos toimenpiteiden voimassaolon annettaisiin päättyä, tutkimuksen perusteella ei ole syytä uskoa, että viennin määrä olisi merkittävä, eikä varsinkaan ole odotettavissa, että vienti tapahtuisi polkumyyntihintaan, kuten alkuperäisissä tutkimuksissa todettiin.
(61)
Vahingon toistumisen todennäköisyyttä ja yhteisön etuun liittyviä näkökohtia ei siis ole tarpeen arvioida, sillä on epätodennäköistä, että tarkasteltavina olevista maista polkumyyntihintaan tapahtunut vienti alkaisi uudelleen aiheuttaen mahdollisesti vahinkoa. Australiasta, Intiasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuontia koskevat toimenpiteet olisi näin ollen kumottava ja menettelyt päätettävä.
D. THAIMAATA KOSKEVA OSITTAINEN VÄLIVAIHEEN TARKASTELU
(62)
Edellä olevan kohdan mukaisesti Thaimaata koskevat toimenpiteet olisi kumottava ja menettely päätettävä, minkä vuoksi olisi päätettävä myös Tuntexia koskeva osittainen välivaiheen tarkastelu.
E. ILMOITTAMINEN OSAPUOLILLE
(63)
Asianomaisille osapuolille ilmoitettiin niistä keskeisistä tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin ehdottaa, että Australiaa, Intiaa, Indonesiaa ja Thaimaata koskevat voimassa olevat toimenpiteet kumotaan ja menettelyt päätetään. Kaikille osapuolille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksensa. Tarkasteltavina olevien maiden tuottajat ja yhteisössä toimivat käyttäjät kannattivat edellä olevia päätelmiä. CIRFS ja tietyt yhteisön tuottajat kuitenkin vastustivat päätelmiä, mutta saadut huomautukset eivät kaiken kaikkiaan antaneet aihetta muuttaa päätelmiä.
(64)
CIRFS ja tietyt yhteisön tuottajat väittivät, että vahingollisen polkumyynnin todennäköinen toistuminen on vapaasta kapasiteetista ja polkumyynnistä tehtyjen komission omien päätelmien perusteella selvää.
(65)
Ainoan australialaisen tuottajan osalta ne katsoivat, että oli jäänyt selvittämättä, onko yhteisöön suuntautuneeseen vientiin aiemmin käytetty tuotantokapasiteetti edelleen käytettävissä, ja jos kyseinen kapasiteetti on edelleen käytettävissä, otetaanko se todennäköisesti takaisin käyttöön, jos tullien voimassaolon annetaan päättyä. Ne totesivat, että kotimarkkinamyynti tapahtui alle normaaliarvon, ja päättelivät, että vahingollisen polkumyynnin toistuminen on todennäköistä, kun otetaan huomioon alkuperäisessä tutkimuksessa sekä polyeteenitereftalaattia (polyesterikatkokuituihin läheisesti liittyvä tuote) käsitelleessä tutkimuksessa todettu yhteisöön suuntautunutta vientiä koskeva vahingollinen polkumyynti.
(66)
CIRFS ja tietyt yhteisön tuottajat katsoivat, että kahden suuren intialaisen tuottajan kapasiteetin nostaminen 361 000 tonnilla vuonna 2007 sekä käynnistysvaiheessa oleva uusi polyesterikatkokuitujen tuottaja, jonka tuotantokapasiteetti on arviolta 180 000 tonnia, tarkoittavat, että Intian kokonaiskapasiteetti ylittää polyesterikuitujen kotimaisen kysynnän yli 300 000 tonnilla vuoteen 2010 ulottuvalla ajanjaksolla. Kun tämän lisäksi otetaan huomioon kolmansiin maihin suuntautuneessa viennissä tutkimusajanjaksolla todetut 15-27 prosentin polkumyyntimarginaalit sekä komission oma toteamus, jonka mukaan yhteisössä vallitseva hintataso voi tehdä yhteisön markkinoista houkuttelevat intialaisille tuottajille, CIRFS:n ja tiettyjen yhteisön tuottajien mukaan ei ole epäilystä, etteikö vahingollinen polkumyynnillä tapahtuva tuonti toistuisi, mikäli toimenpiteet kumotaan.
(67)
Indonesian osalta ne korostivat sitä seikkaa, että komissio tekee päätelmiä ainoastaan neljän yhteistyössä toimineen tuottajan tarkastelun perusteella, kun yhteistyöhön osallistumattomien tuottajien - joiden osuus Indonesian kokonaistuotantokapasiteetista on komission arvion mukaan yli puolet - taloudellinen ja markkinatilanne on huomattavasti heikompi. Lisäksi niiden mukaan vapaata kapasiteettia on yli 140 000 tonnia eli 50 000 tonnia enemmän kuin komissio arvioi, ja liikakapasiteettia on vielä useiden vuosien ajan yli 100 000 tonnia. Jo komission arvioima 90 000 tonnin vapaa kapasiteetti tekee todennäköiseksi sen, että indonesialaiset tuottajat, joilla on jo yhteisössä kaupallisia yhteyksiä polyesterifilamenttikauppaa varten, lisäävät huomattavasti vientiään yhteisöön, kun toimenpiteet on kumottu. Koska kyseisten tuottajien kolmansiin maihin suuntautuvan viennin marginaalit ovat edelleen vähimmäistasoa suuremmat, Indonesiasta peräisin oleva tuonti tapahtuisi vahingollisin polkumyyntihinnoin.
(68)
CIRFS ja tietyt yhteisön tuottajat huomauttivat, että mahdollinen toimenpiteiden kumoaminen selvästikin johtaisi siihen, että Thaimaasta peräisin oleva polkumyynnillä tapahtuva tuonti alkaisi todennäköisesti pian uudelleen, sillä yhteistyössä toimineiden thaimaalaisten tuottajien kolmansiin maihin suuntautuvan viennin polkumyyntimarginaalit ovat 10-15 prosenttia, vapaata kapasiteettia on huomattavasti ja thaimaalaiset polyesterikatkokuitujen tuottajat vievät jo polyesteritekstiilifilamenttia yhteisöön.
(69)
Lisäksi ne väittivät, että esimerkiksi Kiina, Intia ja Vietnam, jotka ovat viime aikoihin saakka olleet polyesterikatkokuitujen nettotuojia sekä tärkeitä vientimarkkinoita tarkasteltavina oleville maille, ovat lisänneet kapasiteettia siinä määrin, että ne ovat pian nettoviejiä ja asettavat tarkasteltavina oleville maille lisäpaineita alkaa uudelleen viedä merkittäviä määriä yhteisöön vahingollisin polkumyyntihinnoin.
(70)
Lisäksi eräs yhteisön tuottaja painotti alhaisemman jalostusasteen kierrätysteollisuuden huomattavaa merkitystä ja totesi, että yhteisön polyesterikatkokuitujen tuottajien toiminnan supistaminen tai jopa lopettaminen voisi vaikuttaa kielteisesti kyseiseen teollisuuteen.
(71)
Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevissa tarkasteluissa polkumyynnin ja vahingon jatkumista tai toistumista koskevat päätelmät ovat ennusteita, joissa on mukana arvioituja tietoja. Tarkasteltavina olevien maiden kapasiteettia ja kapasiteetin käyttöastetta koskevia, tutkimuksessa todettuja tietoja ei kaiken kaikkiaan kiistetty. CIRFS ja tietyt yhteisön tuottajat ovat yksinkertaisesti tehneet erilaisen ennusteen yhteisöön tapahtuneen polyesterikatkokuitujen polkumyynnin toistumisen todennäköisyydestä tarkasteltavina olevien maiden osalta. Ennustetta on yritetty tukea tuomalla esiin muita tuotteita kuin polyesterikatkokuidut. Tietyt tarkasteltavina olevien maiden tuottajat saattavat viedä yhteisöön muita tuotteita, mutta se ei sinänsä kuitenkaan osoita, että yhteisöön tapahtunut polyesterikatkokuitujen polkumyynti alkaisi todennäköisesti merkittävissä määrin uudelleen, mikäli polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumottaisiin.
(72)
Intiasta, Indonesiasta ja Thaimaasta kolmansiin maihin suuntautuvan viennin ja kyseisten maiden kotimarkkinamyynnin välinen hintaero oli tutkimusajanjakson aikana merkittävästi pienempi kuin kyseisten maiden yhteisöön tapahtunutta vientiä koskevissa alkuperäisissä tutkimuksissa todettu ero, mikä tässä tapauksessa osoittaa markkinoiden hintatilanteen muuttuneen. Hinnat yhteisössä ovat huomattavasti korkeammat kuin myyntihinnat kolmansiin maihin, joten tällaiset hintaerot voivat olla vielä pienempiä, tai jopa miinusmerkkisiä, jos vienti kyseisistä maista yhteisöön alkaa uudelleen huomattavan suurena. Näissä olosuhteissa ei siis ole odotettavissa, että vienti näistä maista yhteisöön voisi tapahtua polkumyynnillä. Australiasta ei ollut lainkaan polyesterikatkokuitujen vientiä tutkimusajanjakson aikana, joten Australian osalta tällaisia toteamuksia ei voida tehdä.
(73)
Lisäksi kapasiteetin käyttöaste oli yleisesti korkea Intiassa, Indonesiassa ja Thaimaassa, ja niiden kotimarkkinat olivat merkittävät ja joissakin tapauksissa nopeasti kasvavat. Intiassa yhteistyössä toimineiden tuottajien myynnistä 90 prosenttia suuntautui kotimarkkinoille tutkimusajanjakson aikana. Indonesiassa kotimarkkinamyynnin osuus oli 80 prosenttia. Thaimaassa, missä vastaava osuus oli noin 40 prosenttia, arvioitu vapaa kapasiteetti oli melko pieni ja joka tapauksessa huomattavasti pienempi kuin Intiassa ja Indonesiassa. Ei toimitettu näyttöä siitä, että yhteistyöhön osallistumattomien tuottajien tilanne olisi erilainen kyseisissä maissa. Australian tapauksessa ei ole merkkejä siitä, että ainoan tuottajan vanha kapasiteetti voitaisiin helposti ottaa uudelleen käyttöön ja että sen avulla voitaisiin aloittaa yhteisöön suuntautuva vienti uudelleen siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan. Kuten edellä todetaan, Australiassa oleva kapasiteetti ei voisi ylittää yhden prosentin osuutta yhteisön markkinoista eli vähimmäistasoa, vaikka se käytettäisiin kokonaisuudessaan yhteisöön suuntautuvaan vientiin. Näin ollen katsotaan, ettei ole merkkejä siitä, että vapaata kapasiteettia voitaisiin käyttää yhteisöön suuntautuvan huomattavan viennin uudelleen aloittamiseen siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan.
(74)
Väite, jonka mukaan tietyt kolmannet maat ovat hankkineet uutta kapasiteettia ja voivat tulevaisuudessa vähentää tuontia tai lopettaa sen, jolloin syntyy lisää vapaata kapasiteettia yhteisöön suuntautuvaa vientiä varten, antaa aiheen huomauttaa, ettei ole merkkejä siitä, että polyesterikatkokuitujen nopeasti kasvava maailmanlaajuinen kysyntä loppuisi lähiaikoina. On myös syytä huomata, että yhteisön kapasiteetilla voitiin tutkimusajanjakson aikana kattaa enintään 60 prosenttia polyesterikatkokuitujen kasvavasta kysynnästä yhteisössä. Näin ollen ei voida odottaa, että edessä olisi maailmanlaajuinen ylikapasiteetti tai että se voisi vaikuttaa merkittävästi yhteisön markkinoihin.
(75)
Alhaisemman jalostusasteen kierrätysteollisuus voisi kieltämättä kärsiä, jos yhteisön polyesterikatkokuitujen tuottajat supistaisivat toimintaa tai jopa lopettaisivat sen, sillä viimeksi mainitut ovat suurimpia pulloista tehdyn rouheen kuluttajia. Tämä näkökohta ei kuitenkaan ole asiaankuuluva määritettäessä, alkaisiko yhteisöön tapahtunut polkumyynti todennäköisesti uudelleen tarkasteltavina olevista maista. Näin ollen katsotaan, että CIRFS:n ja tiettyjen yhteisön tuottajien esittämät näkökohdat eivät voi muuttaa sitä päätelmää, jonka mukaan on epätodennäköistä, että polkumyynnillä tapahtunut vienti yhteisöön alkaisi tarkasteltavina olevista maista merkittävissä määrin uudelleen, minkä vuoksi toimenpiteet olisi kumottava ja menettelyt päätettävä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kumotaan Australiasta, Intiasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien karstaamattomien, kampaamattomien tai muuten kehruuta varten käsittelemättömien polyesterikatkokuitujen tuontiin sovellettavat, asetuksilla (EY) N:o 1522/2000 ja (EY) N:o 2852/2000 käyttöön otetut polkumyynnin vastaiset toimenpiteet ja päätetään kyseistä tuontia koskevat menettelyt.
2 artikla
Päätetään Thaimaasta peräisin olevien karstaamattomien, kampaamattomien tai muuten kehruuta varten käsittelemättömien polyesteriä olevien synteettikatkokuitujen tuontiin sovellettavien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden osittainen välivaiheen tarkastelu.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 10 päivänä lokakuuta 2006.