Kommissionens forordning (EF) nr. 1411/2002
af 29. juli 2002
om indførelse af en midlertidig udligningstold på importen af tekstureret garn af endeløse polyesterfibre (PTY) med oprindelse i Indien
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 12,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
(1) Den 9. november 2001 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2) om indledning af en antisubsidieprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af tekstureret garn af endeløse polyesterfibre (i det følgende benævnt "PTY") med oprindelse i Indien og Indonesien.
(2) Proceduren indledtes på grundlag af en klage indgivet i september 2001 af International Committee of Rayon and Synthetic Fibres (CIRFS) på vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del af produktionen af PTY i Fællesskabet. Klagen indeholdt beviser for, at der ydes subsidier i forbindelse med nævnte vare, og at der forvoldes væsentlig skade som følge heraf, hvilket blev anset for at være tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(3) Samme dag blev der offentliggjort en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3) om indledning af en sideløbende antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af samme vare med oprindelse i Indien.
(4) Der er i øjeblikket antidumpingforanstaltninger i kraft over for importen af PTY med oprindelse i Malaysia (Rådets forordning (EF) nr. 1001/97(4), ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1992/2000(5)), Indonesien og Thailand (Rådets forordning (EF) nr. 2160/96(6), senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1078/2001(7)) samt Taiwan (Rådets forordning (EF) nr. 3905/88(8), senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2010/2000(9)). Der er i øjeblikket ved at blive foretaget fornyede undersøgelser af udløbet af foranstaltningerne over for importen med oprindelse i Malaysia(10), Taiwan(11), Indonesien(12) og Thailand(13), jf. artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96(14), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2238/2000(15).
(5) Før indledningen af proceduren og i overensstemmelse med artikel 10, stk. 9, i Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 (i det følgende benævnt "grundforordningen") underrettede Kommissionen Indiens og Indonesiens regeringer om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage, hvori det blev påstået, at subsidieret import af PTY med oprindelse i Indien og Indonesien forvolder EF-erhvervsgrenen væsentlig skade. Indiens og Indonesiens regeringer blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen med hensyn til indholdet af klagen og nå til en gensidigt acceptabel løsning. Kommissionen afholdt efterfølgende konsultationer med Indiens regering i Bruxelles, hvor Indiens regering ikke fremlagde afgørende beviser, der kunne anfægte påstandene i klagen. Indonesiens regering reagerede ikke på invitationen.
(6) Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter og deres repræsentative sammenslutninger, de importører og forhandlere, som den vidste var berørt af sagen, repræsentanterne for de berørte eksportlande, brugerne, leverandørerne samt de klagende EF-producenter og alle andre kendte producenter i Fællesskabet om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(7) Indiens og Indonesiens regeringer, en række eksporterende producenter i de pågældende lande samt producenter, brugere, importører og forhandlere i Fællesskabet tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der anmodede herom inden for ovennævnte frist, og som dokumenterede, at der var særlige grunde til, at de burde høres, fik mulighed for at blive hørt mundtligt.
(8) I betragtning af det åbenbart store antal eksporterende producenter af den pågældende vare i Indien og Indonesien, der fremgik af klagen, blev det i indledningsmeddelelsen påtænkt at anvende stikprøver i forbindelse med subsidieundersøgelsen.
(9) Kommissionen sendte spørgeskemaer til, og modtog detaljerede oplysninger fra, et repræsentativt udsnit af eksporterende producenter i Indien (se betragtning 17 til 22).
(10) For så vidt angår Indonesien ansås det ikke for nødvendigt at anvende stikprøver, da kun et begrænset antal eksporterende producenter havde givet sig til kende og afgivet de oplysninger, der blev ønsket i indledningsmeddelelsen. Kommissionen sendte spørgeskemaer og modtog svar fra fem eksporterende producenter i Indonesien.
(11) Kommissionen sendte også spørgeskemaer til alle andre parter, som den vidste var berørt af sagen. Der blev modtaget besvarelser fra to af de seks klagende fællesskabsproducenter og fra en fællesskabsproducent, som ikke oprindeligt havde deltaget i klagen, og fra både Indiens og Indonesiens regering. Kommissionen modtog også besvarelser fra en bruger og to leverandører af råmaterialer, som afgav oplysninger, der var tilstrækkelig fuldstændige og repræsentative til at blive benyttet ved vurderingen af Fællesskabets interesser. Ingen importører i Fællesskabet, som ikke var forretningsmæssigt forbundet med eksporterende producenter, besvarede spørgeskemaet eller gav sig til kende.
(12) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse om subsidiering, skade og Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos Indiens og Indonesiens regeringer og følgende selskaber:
a) EF-producenter
- Dupont SA, Det Forenede Kongerige
- Sinterama SpA, Italien
b) Eksporterende producenter i Indien
- Indo Rama Synthetics Ltd, Nagpur, Maharashtra
- Reliance Industries Ltd, Mumbai, Maharashtra
- Welspun Syntex Ltd, Mumbai, Maharashtra
c) Eksporterende producenter i Indonesien
- PT. Indorama Synthetics Tbk, Djakarta
- PT. Mutu Gading Tekstil, Djakarta
- PT. Panasia Indosyntec, Bandung
- PT. Polyfin Canggih, Bandung
- PT. Sulindafin (PT Susilia Idah Synthetic Fiber Industries), Djakarta.
(13) Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra 1. oktober 2000 til 30. september 2001 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden"). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. oktober 1997 til udgangen af undersøgelsesperioden ("den betragtede periode").
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(14) Den pågældende vare er tekstureret garn af endeløse polyesterfibre (PTY) med oprindelse i Indien og Indonesien, som tariferes under KN-kode 5402 33 00. Varen fremstilles direkte af delvist orienteret garn af polyester, som tekstureres og anvendes i væve- og strikkesektoren til fremstilling af stoffer af polyester eller blandinger af polyester og bomuld. Varen sælges i forskellige typer, der kan identificeres ved forskellige specifikationer, f.eks. vægt (denier), antal fibre, garnets ildresistens, farve og snoning. Der er også forskellige kvaliteter, der afhænger af produktionsprocessens effektivitet. Der er imidlertid ingen væsentlige forskelle i de grundlæggende fysiske egenskaber og anvendelsesformål for de forskellige typer og kvaliteter af PTY. Under disse omstændigheder bør alle typer PTY anses for at være én og samme vare i forbindelse med denne procedure.
2. Samme vare
(15) Det fremgik af undersøgelsen, at PTY fremstillet og solgt på hjemmemarkederne i Indien og Indonesien, har samme grundlæggende fysiske egenskaber og anvendelsesformål som PTY, der eksporteres fra disse lande til Fællesskabet. Ligeledes har PTY fremstillet af de klagende EF-producenter og solgt på fællesskabsmarkedet samme grundlæggende fysiske egenskaber og anvendelsesformål som PTY, der eksporteres til Fællesskabet fra de pågældende lande.
(16) PTY, der sælges på hjemmemarkedet i Indien og Indonesien og eksporteres til Fællesskabet, og PTY, der fremstilles og sælges i Fællesskabet, anses derfor for at være samme vare, jf. artikel 1, stk. 5, i grundforordningen.
C. STIKPRØVER
1. Stikprøver af indiske eksportører
(17) I betragtning af det store antal eksporterende producenter i Indien, som er nævnt i klagen, fandt Kommissionen indledningsvis, at det kunne være nødvendigt at anvende stikprøver i overensstemmelse med artikel 27 i grundforordningen.
(18) For at gøre det muligt for Kommissionen at udvælge en stikprøve i henhold til artikel 27, stk. 2, i grundforordningen blev eksporterende producenter anmodet om at give sig til kende senest tre uger efter indledningen af proceduren og give grundlæggende oplysninger om deres eksport- og hjemmemarkedssalg og deres nøjagtige aktiviteter i forbindelse med fremstillingen af den pågældende vare samt oplyse navnene på alle med dem forretningsmæssigt forbundne selskaber i sektoren for fremstilling og/eller salg af PTY og disse selskabers aktiviteter. De indiske myndigheder og den indiske sammenslutning af eksporterende producenter blev også hørt af Kommissionen i denne forbindelse og havde ingen indvendinger mod, at der anvendtes stikprøver.
2. Forhåndsudvælgelse af samarbejdsvillige selskaber
(19) Tolv selskaber i Indien gav sig til kende og afgav de ønskede oplysninger inden for den frist på tre uger, der er fastsat i artikel 27, stk. 2, i grundforordningen. To af disse selskaber var imidlertid forhandlere, som ikke kunne tages i betragtning ved udvælgelsen af stikprøven. De resterende ti producenter, som gav udtryk for et ønske om at indgå i stikprøven, blev indledningsvis anset for samarbejdsvillige og blev taget i betragtning ved udvælgelsen af stikprøven. De tegnede sig for op til 98 % af den samlede eksport af den pågældende vare fra Indien til Fællesskabet.
(20) Selskaber, der ikke gav sig til kende inden for fristen på tre uger, blev anset for ikke at have udvist samarbejdsvilje.
3. Udvælgelse af stikprøven
(21) I overensstemmelse med artikel 27, stk. 1, i grundforordningen baseredes udvælgelsen på den største repræsentative eksportmængde, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. På dette grundlag udvalgtes tre eksporterende producenter til at udgøre stikprøven efter aftale med den indiske sammenslutning af eksporterende producenter og de indiske myndigheder. De tre selskaber, der udvalgtes til at indgå i stikprøven, tegnede sig for omkring 70 % af den indiske eksport af PTY til Fællesskabet og for omkring 65 % af hjemmemarkedssalget af PTY i Indien.
(22) De syv samarbejdsvillige selskaber, der ikke indgik i den endelige stikprøve, blev underrettet om, at en eventuel udligningstold på de af dem eksporterede varer ville blive beregnet i overensstemmelse med artikel 15, stk. 3, i grundforordningen. Nogle af disse selskaber havde oprindeligt givet udtryk for, at de ville anmode om en individuel margen i overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, i grundforordningen, hvis de ikke blev udvalgt til stikprøven. Der blev imidlertid ikke modtaget nogen underbygget anmodning herom inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(23) Der blev sendt spørgeskemaer til de selskaber, der indgik i stikprøven. De selskaber, som udgjorde den endelige stikprøve, og som samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen, fik tildelt deres egen subsidiemargen og en individuel toldsats.
D. SUBSIDIER
I. INDIEN
1. Indledning
(24) På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende fem ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes eksportsubsidier:
i) "Export Processing Zones/Export Oriented Units" (EPZ/EOU) (eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder)
ii) "Duty Entitlement Passbook Scheme" (DEPB) (toldgodtgørelsesordningen)
iii) "Export Promotion Capital Goods Scheme" (EPCG) (Eksportfremmeordning for investeringsgoder)
iv) "Income Tax Exemption Scheme" (indkomstskatteordningen)
v) "Advance License Scheme" (forhåndslicensordningen).
(25) De i betragtning 24 nævnte ordninger i), ii), iii) og v) er baseret på Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (nr. 22 af 1992) (loven om udlandshandel), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ved Foreign Trade Act (Section 5) bemyndiges den indiske regering til at udstede bekendtgørelser vedrørende eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser opføres i "Export and Import Policy"-dokumenter, der udstedes af Handelsministeriet hvert femte år og ajourføres hvert år. Et af disse dokumenter er relevante for undersøgelsesperioden i den foreliggende sag, nemlig femårsplanen for perioden 1. april 1997 til 31. marts 2002. Desuden fastsætter Indiens regering også de procedurer, der styrer Indiens udlandshandelspolitik, i den såkaldte "Handbook of Procedures for Exports and Imports - 1.4.1997 - 31.3.2002" (Bind 1).
Den i betragtning 24 nævnte indkomstskatteordning iv) er baseret på "Income Tax Act of 1961" (indkomstskatteloven af 1961), som ændres årligt ved "Finance Act" (finansloven).
2. "Export Processing Zones/Export Oriented Units" (EPZ/EOU) (eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder)
a) Retsgrundlag
(26) EPZ/EOU-ordningen, der blev indført i 1965, er et instrument under eksport- og importpolitikken, som indebærer eksportrelaterede begunstigelser. I undersøgelsesperioden reguleredes ordningen af Customs Notification 53/97, 126/94 og 133/94. Nærmere oplysninger om ordningen findes i kapitel 9 i og tillæg I til eksport- og importpolitikdokumentet for 1997/2002 og den relevante procedurehåndbog.
b) Støtteberettigelse
(27) I princippet kan selskaber, der forpligter sig til at eksportere hele deres produktion af varer og tjenesteydelser, etableres i henhold til EPZ/EOU-ordningen. Når de har modtaget EPZ/EOU-status, kan de opnå visse fordele. Syv områder i Indien er identificeret som eksportforarbejdningszoner. Eksportorienterede virksomheder kan findes overalt i Indien. De er virksomheder i toldzoner under toldmyndighedernes opsyn i overensstemmelse med Section 65 i toldloven. Selv om EOU/EPZ-virksomheder normalt forventes at eksportere hele deres produktion, tillader den indiske regering sådanne selskaber at sælge en del af deres produktion på hjemmemarkedet på visse betingelser.
c) Undersøgelsens resultater
(28) Det blev fastslået, at ingen af de undersøgte selskaber benyttede sig af denne ordning, da de ikke havde fabrikker i eksportforarbejdningszoner eller var eksportorienterede virksomheder i ordningens forstand. Denne ordning blev derfor ikke taget yderligere i betragtning i forbindelse med denne undersøgelse.
3. "Duty Entitlement Passbook Scheme" (DEPB) (toldgodtgørelsesordningen)
Retsgrundlag
(29) DEPB trådte i kraft den 1. april 1997 ved Customs Notification 34/97. Stk. 7.14 til 7.17 i eksport/importpolitikdokumentet og stk. 7.32 til 7.53 i procedurehåndbogen indeholder en detaljeret beskrivelse af ordningen. DEPB afløser Passbook-ordningen (PSB), som ophørte den 31. marts 1997. Der er to varianter af DEPB:
- DEPB på før-eksportbasis
- DEPB på efter-eksportbasis.
DEPB på før-eksportbasis
(30) Indiens regering har erklæret, at DEPB på før-eksportbasis blev afskaffet den 1. april 2000, og at ordningen derfor ikke fandt anvendelse i undersøgelsesperioden. Det blev fastslået, at de undersøgte selskaber ikke opnåede fordel af DEPB på før-eksportbasis. Det er derfor ikke nødvendigt at vurdere, om denne ordning er udligningsberettiget.
DEPB på efter-eksportbasis
a) Støtteberettigelse
(31) DEPB på efter-eksportbasis står åben for producenter/eksportører (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) eller handelsselskaber/eksportører (dvs. forhandlere).
b) Praktisk gennemførelse af DEPB på efter-eksportbasis
(32) I henhold til denne ordning kan enhver støtteberettiget eksportør anmode om kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de udførte færdigvarer. Sådanne DEPB-procentsatser er fastsat af de indiske myndigheder for de fleste varer, herunder den pågældende vare, på grundlag af gældende Standard Input/Output-normer (SION). En licens med angivelse af det bevilgede kreditbeløb udstedes automatisk.
(33) DEPB på efter-eksportbasis åbner mulighed for at anvende sådanne kreditter til udligning af told i forbindelse med senere indførsel af varer (f.eks. råvarer eller investeringsgoder), hvis indførsel ikke er begrænset eller forbudt. Varer, der er indført ved anvendelse af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde.
(34) DEPB-licenser er frit omsættelige og sælges derfor jævnligt. DEPB-licensen er gyldig i en periode på 12 måneder fra udstedelsesdagen. Selskabet skal betale et gebyr til den relevante myndighed svarende til 0,5 % af den indrømmede DEPB-kredit.
c) Konklusioner om DEPB på efter-eksportbasis
(35) Denne ordning er ganske klart betinget af eksportresultater. Når et selskab udfører varer, bevilges det en kredit, som kan anvendes til udligning af told på fremtidig indførsel af alle varer (råmaterialer såvel som investeringsgoder), eller som blot kan sælges.
(36) Kreditten beregnes automatisk på grundlag af en formel, der benytter SION-satser, uanset om råmaterialerne er importeret, om der er betalt importafgift på dem, eller om de rent faktisk er blevet brugt til eksportproduktion eller i hvilke mængder. Et selskab kan anmode om en licens på grundlag af dets tidligere eksport, uanset om det overhovedet foretager import eller køber importerede varer fra andre kilder.
(37) DEPB på efter-eksportbasis er ikke en tilladt eftergivelses/godtgørelsesordning som omhandlet i grundforordningen. Navnlig er eksportøren ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de råmaterialer, der faktisk er benyttet. Der er derfor tilsyneladende tale om afkald på indtægter, jf. artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), i grundforordningen. Fritagelsen for importafgifter er ikke begrænset til de afgifter, der skal betales på varer, som forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare.
(38) I dette tilfælde solgte et af de besøgte selskaber mere end 90 % af sine DEPB-licenser i undersøgelsesperioden, et andet selskab solgte 60 % af sine licenser, mens det tredje selskab selv brugte alle sine licenser og endda købte et betydeligt antal.
(39) Ordningen indebærer således ydelse af subsidier, eftersom det finansielle bidrag fra den indiske regering i form af ikke opkrævet told på indførsel giver indehaveren af DEPB-licensen en fordel, idet han kan indføre varer toldfrit ved anvendelse af de kreditbeløb, der er optjent ved tidligere udførsel. Der er tale om et subsidie, som retligt er betinget af eksportresultater, og det anses derfor for specifikt i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
d) Beregning af subsidiebeløbet for DEPB på efter-eksportbasis
(40) Selskabernes fordel blev beregnet på grundlag af det i licenserne indrømmede kreditbeløb, som er blevet benyttet eller overdraget. I tilfælde, hvor licenserne blev overdraget (solgt), blev fordelen beregnet uden hensyntagen til licensernes salgspris, da salget af en licens er en rent kommerciel afgørelse, der ikke ændrer størrelsen af den fordel, som ordningen medfører. Det fremkomne subsidiebeløb er derefter fordelt på hele udførslen i undersøgelsesperioden. Selskaberne i stikprøven modtog subsidier på henholdsvis 9,1 %, 2,9 % og 0,4 %. Ved beregningen af fordelen blev de gebyrer, der var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket.
(41) Et selskab fremførte, at fordelen ved DEPB burde begrænses til de licenser, der kun blev benyttet til import i forbindelse med produktionen af PTY. Da dette selskab også havde solgt DEPB-licenser, er det umuligt at sammenkæde disse licenser med nogen bestemt vare, som er fremstillet af selskabet. Fordelen kunne derfor ikke kun begrænses til PTY, men fordelene fra alle licenser blev fordelt på den samlede eksport.
4. "Export Promotion Capital Goods Scheme" (EPCGS) (eksportfremmeordning for investeringsgoder)
a) Retsgrundlag
(42) EPCGS-ordningen blev bekendtgjort den 1. april 1992. I undersøgelsesperioden reguleredes ordningen af Customs Notification 28/1997, 29/1997 og 49/2000. Nærmere oplysninger om ordningen findes i kapitel 6 i eksport- og importpolitikdokumenterne for 1997/2002 og den relevante procedurehåndbog.
b) Støtteberettigelse
(43) EPCGS står åben for producenter/eksportører (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) eller handelsselskaber/eksportører (dvs. forhandlere). Siden den 1. april 1997 har producenter, der er knyttet til handelsselskaber/eksportører, også kunnet udnytte ordningen.
c) Praktisk gennemførelse
(44) For at opnå støtte under denne ordning skal et selskab fremlægge oplysninger for de pågældende myndigheder om arten og værdien af de investeringsgoder, som skal indføres. Afhængig af de eksportforpligtelser, som selskabet er rede til at påtage sig, vil det få bevilling til at indføre investeringsgoder enten til nul-told eller til nedsat told. Der udstedes automatisk en licens, som giver tilladelse til indførsel til præferencesatser. Der betales et ansøgningsgebyr for udstedelse af licensen. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de udførte varer være fremstillet ved brug af de indførte investeringsgoder.
d) Konklusion vedrørende EPCGS
(45) En eksportørs betaling af nedsat told eller nul-told udgør et finansielt bidrag fra den indiske regering, idet der gives afkald på indtægter, der ellers ville være indgået, og modtageren opnår en fordel i form af nedsat told eller fuldstændig fritagelse for betaling af importafgifter. EPCGS er derfor et subsidie.
(46) Da subsidiet er retligt betinget af eksportresultater, jf. artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, er det udligningsberettiget. Licensen kan ikke opnås uden en forpligtelse til eksport af varer, og ordningen anses derfor for at være specifik.
e) Beregning af subsidiebeløbet
Fordelen for eksportørerne er beregnet på grundlag af størrelsen af den ikke betalte told på indførte investeringsgoder ved at fordele dette beløb over en periode, der afspejler den normale afskrivning på sådanne investeringsgoder i den pågældende industri. Det fremkomne subsidiebeløb er derefter fordelt på hele udførslen i undersøgelsesperioden. Det således beregnede beløb, som skal henføres til undersøgelsesperioden, er blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden for dermed at fastlægge den fulde støtte, som modtageren opnår under denne ordning. I betragtning af arten af disse subsidier, som svarer til et éngangstilskud, ansås markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden, dvs. 11,5 %, for rimelig. Det fremkomne subsidiebeløb er derefter fordelt på hele udførslen i undersøgelsesperioden.
(47) Kun to af de undersøgte eksporterende producenter benyttede sig af denne ordning i undersøgelsesperioden. For en eksporterende producent udgjorde subsidiet 1,25 %, mens subsidiet for den anden var ubetydeligt.
(48) En af de eksporterende producenter fremførte, at "under omstændigheder, hvor EPCGS-licenserne allerede er blevet benyttet, kan der ikke være noget subsidie, som kan gøres til genstand for handling, da betingelsen om afhængighed af eksportresultater fuldstændig udtømmer og bliver fri for enhver eksportforpligtelse og derfor klart ligger uden for området for udligningsberettigede subsidier".
(49) Selskabets krav om at ikke at medtage toldfritagelsesfordelen for de licenser, der allerede er blevet benyttet (dvs. at eksportforpligtelsen allerede er blevet opfyldt for de pågældende licenser) kan ikke imødekommes, da de investeringsgoder, der er anskaffet i henhold til de pågældende licenser, stadig blev benyttet i produktionsprocessen og ikke var fuldt afskrevet. Da EPCGS er et ikke-tilbagevendende subsidie, bør selskabets fordel betragtes som et engangstilskud, der skal fordeles over den normale afskrivningsperiode, også selv om alle eksportforpligtelser allerede er opfyldt.
5. "Income Tax Exemption Scheme" (ITES) (indkomstskatteordningen)
a) Retsgrundlag
(50) Retsgrundlaget for ITES er Income Tax Act of 1961. I denne lov, som ændres årligt ved Finance Act, fastlægges grundlaget for skatteopkrævningen samt for forskellige fritagelses- og fradragsordninger, der kan gøres krav på. Blandt de fritagelser, som firmaer kan gøre krav på, findes nogle i nævnte lovs Section 10A, 10B og 80HHC, der fastsætter en indkomstskattefritagelse for fortjenester på eksportsalg.
b) Støtteberettigelse
(51) Fritagelse i henhold til Section 10A kan opnås af firmaer, der er beliggende i frihandelszoner. Fritagelse i henhold til Section 10B kan opnås af såkaldte "Export Oriented Units", eksportorienterede virksomheder. Fritagelse i henhold til Section 80HHC kan opnås af alle firmaer, der udfører varer.
c) Praktisk gennemførelse
(52) For at opnå ovennævnte skattefradrag eller -fritagelser skal et selskab anmode herom, når det indsender selvangivelse til skattemyndighederne ved udgangen af hvert skatteår. Skatteåret løber fra den 1. april til den 31. marts. Selvangivelsen skal forelægges for myndighederne senest den 30. november samme år. Der kan gå indtil tre år fra indsendelsen af selvangivelsen, til myndighederne foretager den endelige skatteligning. Et selskab kan kun anmode om én af de nedsættelser, der kan indrømmes i henhold til ovennævnte tre Sections.
d) Konklusion vedrørende ITES
(53) I punkt e) i listen over eksempler på eksportsubsidier (bilag I til grundforordningen) henvises der til "hel eller delvis fritagelse ... for direkte skatter ... af eksporthensyn" som værende eksportsubsidier. Under ITES yder den indiske regering det pågældende selskab et finansielt bidrag ved at give afkald på statsindtægter i form af direkte skatter, der ellers skulle betales, hvis selskabet ikke opnåede fritagelse for betaling af indkomstskat. Dette finansielle bidrag udgør en fordel for modtageren, hvis indkomstskattepligt mindskes.
(54) Subsidieydelsen er retligt betinget af eksportresultater som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, eftersom der indrømmes fritagelse for fortjeneste på eksportsalg, og den anses derfor for specifik.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(55) Anmodning om støtte i henhold til Sections 10A, 10B og 80HHC indgives ved indsendelse af selvangivelse ved udgangen af hvert skatteår. Da skatteåret i Indien løber fra den 1. april til den 31. marts, ansås det for rimeligt at beregne støtten under denne ordning på grundlag af skatteåret 2000/01 (dvs. 1. april 2000 til 31. marts 2001), som omfatter seks måneder af undersøgelsesperioden. Fordelen for de eksporterende producenter er derfor beregnet på grundlag af forskellen mellem de skatter, der normalt skulle betales henholdsvis med og uden nævnte fritagelse. Selskabsskatteprocenten var det pågældende år 39,55 %. Subsidiebeløbet er fordelt over hele udførslen i skatteåret 2000/01.
(56) Kun én undersøgt eksporterende producent opnåede fordel af denne ordning i henhold til Section 80HHC og modtog et subsidie på 0,6 %. De to andre undersøgte eksporterende producenter havde tab i skatteåret 2000/01 og opnåede således ingen fordele i henhold til denne ordning i undersøgelsesperioden.
6. "Advance License Scheme" (forhåndslicensordningen)
a) Retsgrundlag
(57) Denne ordning er baseret på Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (nr. 22 af 1992) (loven om udlandshandel), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ordningen er beskrevet nærmere i stk. 7.2 til 7.13 i eksport- og importpolitikdokumentet og i stk. 7.2 til 7.31 og 7.54 i procedurehåndbogen.
b) Støtteberettigelse
(58) Eksportører (producent-eksportører eller forhandler-eksportører) kan få forhåndslicenser, så de toldfrit kan indføre råvarer til brug ved fremstillingen af eksportvarer.
c) Praktisk gennemførelse
(59) Størrelsen af den import, der tillades i henhold til denne ordning, fastsættes som en procentdel af den eksporterede mængde færdigvarer. Forhåndslicenserne angiver den tilladte import enten i mængde eller i værdi. I begge tilfælde fastlægges de satser, der benyttes til at bestemme størrelsen af de tilladte toldfri indkøb, for de fleste varer (og herunder den vare, der er omfattet af denne undersøgelse) på grundlag af SION. De råvarer, der er angivet i forhåndslicenserne, er varer, der benyttes i forbindelse med fremstillingen af den relevante eksporterede færdigvare.
(60) En indehaver af en forhåndslicens, der ønsker at købe råvarerne fra indenlandske kilder i stedet for at importere dem direkte, kan vælge at købe dem ved anvendelse af forhåndslicenser for mellemleverancer. I sådanne tilfælde afskrives de mængder, der er indkøbt på hjemmemarkedet, på forhåndslicenserne, og der udstedes en mellemledsforhåndslicens til den indenlandske leverandør. Indehaveren af en sådan mellemledsforhåndslicens er berettiget til toldfrit at importere de varer, som er nødvendige for at producere de råmaterialer, der leveres til den endelige eksportør.
(61) Ifølge den indiske regerings besvarelse af spørgeskemaet og ifølge procedurehåndbogens tillæg 21 kræver den indiske lovgivning, at indehavere af forhåndslicenser for hver enkelt licens fører "sandfærdige og korrekte optegnelser om forbrug og anvendelse af varer importeret i henhold til licenser".
d) Konklusioner vedrørende ordningen
(62) Ordningen er klart betinget af eksportresultater. Kun eksporterende selskaber indrømmes licenser, der kan benyttes til at afskrive toldbeløb, som er skyldige for importerede eller på anden måde købte råvarer på grundlag af deres forventede eksport.
(63) For de tre undersøgte selskaber blev det fastslået, at der kun blev benyttet forhåndslicenser og forhåndslicenser for mellemleverancer i undersøgelsesperioden.
(64) Den indiske regering hævdede, at forhåndslicensordningen er en mængdebaseret ordning, og at de råmaterialer, der tillades i henhold til licensen, fastsættes med henvisning til eksportmængden. Det blev endvidere fremført, at uanset hvilke materialer, der indføres i henhold til forhåndslicensordningen, skal disse varer benyttes til at fremstille de eksporterede varer eller til genopfyldning af de lagre af varer, der er benyttet i de allerede eksporterede varer.
(65) Det blev imidlertid bemærket, at der ikke fandtes nogen ordning eller procedure til at bekræfte, om der forbruges råmaterialer i produktionsprocessen for den eksporterede vare og hvilke råmaterialer, der er tale om. Ordningen viser kun, at de toldfrit importerede varer er blevet brugt i produktionsprocessen uden nogen skelnen mellem varernes bestemmelsessted (hjemmemarkedet eller eksportmarkedet). På grundlag af disse undersøgelsesresultater kan det ikke konkluderes, at forhåndslicensordningen eller ordningen med forhåndslicens for mellemleverancer opfylder kravene til en toldgodtgørelsesordning eller en substitutionsgodtgørelsesordning.
(66) Begge ordninger kan derfor anses for at være udligningsberettigede. De undersøgte selskaber kunne imidlertid påvise, at mængderne af importerede materialer, der var fritaget for importtold, ikke oversteg de mængder, der blev anvendt til de eksporterede varer. Det konkluderedes derfor, at fritagelsen for importtold i det pågældende tilfælde var indrømmet i henhold til bestemmelserne i bilag I til III til grundforordningen.
(67) Derfor indrømmes der ikke i denne procedure selskaberne nogen fordel i henhold til denne ordning.
7. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(68) I henhold til grundforordningen udgjorde de udligningsberettigede subsidiebeløb for de undersøgte eksporterende producenter, udtrykt i værdi, henholdsvis 9,1 %, 4,1 % og 1,0 % (dvs. under ubetydelighedsgrænsen på 3 %, jf. artikel 14, stk. 5, litra b), i grundforordningen).
(69) I overensstemmelse med artikel 15, stk. 3, i grundforordningen udgør den resulterende vejede gennemsnitlige subsidiemargen for de samarbejdsvillige selskaber, som ikke indgik i stikprøven, 5,0 %. Da der blev udvist en høj grad af samarbejdsvilje for Indien (over 98 %), blev restsubsidiemargenen for alle andre selskaber fastsat til niveauet for det selskab, der havde den højeste individuelle margen, dvs. 9,1 %.
TABELPOSITION
II. INDONESIEN
1. Indledning
(70) På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende tre ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier:
i) Investeringskoordineringsstyrelsesordningen (Badan Koordinasi Penanaman Modal - BKPM)
ii) BAPEKSTA-ordningen (Finansministeriets Center for Forvaltning af Fritagelse for Importtold og Godtgørelser)
iii) den selskabsspecifikke ordning for fritagelse for indkomstskat.
2. Beregning af subsidiebeløbet
(71) Kommissionen beregnede først de fordele, som de undersøgte eksporterende producenter opnåede for hver af de ovennævnte ordninger. Fordelen i henhold til BAPEKSTA-ordningen blev beregnet på grundlag af størrelsen af den toldfritagelse, der blev indrømmet i undersøgelsesperioden, fordelt på den samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden. Fordelen i henhold til BKPM-ordningen blev beregnet på grundlag af det ubetalte toldbeløb i undersøgelsesperioden for så vidt angår råmaterialer og reservedele og i perioden fra 1. januar 1991 til udgangen af undersøgelsesperioden for investeringsgoder, for hvilke den pågældende erhvervsgrens normale afskrivningsperiode blev anvendt. For så vidt angår ordningen for fritagelse for selskabsskat fandtes det, at ingen af de undersøgte selskaber opnåede fordel af ordningen.
(72) Den landsdækkende vejede gennemsnitlige subsidiemargen for importen fra Indonesien fandtes at være 0,4 %, hvilket er langt under den ubetydelighedsgrænse for subsidiering på 3 %, der er fastsat for Indonesien i henhold til artikel 14, stk. 5, litra b), i grundforordningen.
(73) De subsidier, der konstateredes for de individuelle eksportører, er på mellem 0,1 % og 2,3 % og ligger i alle tilfælde under ubetydelighedsgrænsen. Det bemærkes, at den landsdækkende vejede gennemsnitlige subsidiemargen blev etableret ved at fastsætte subsidiesatsen for de mængder, hvor der ikke blev udvist samarbejdsvilje (3 % af den samlede import til Fællesskabet i undersøgelsesperioden), på niveauet for den højeste subsidiemargen, der blev fastsat for samarbejdsvillige eksporterende producenter.
(74) Kommissionen behøver derfor ikke undersøge, om de pågældende subsidier er udligningsberettigede.
E. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET
1. Produktionen i Fællesskabet
(75) Inden for Fællesskabet fremstiller følgende virksomheder PTY:
- Tre producenter i Fællesskabet, som samarbejdede fuldt ud med Kommissionen i forbindelse med undersøgelsen. To af disse EF-producenter var med til at indgive klagen.
- Fire af de seks producenter i Fællesskabet, der indgav klagen, afgav generelle oplysninger om deres aktiviteter i klagen. De samarbejdede ikke i fuldt omfang i forbindelse med undersøgelsen, men støttede proceduren.
- To andre producenter, som ikke var med til at klage, men som gav generelle oplysninger om deres aktiviteter og støttede klagen uden at give detaljerede oplysninger.
- Fjorten andre producenter, der ikke var med til at klage, og som hverken samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen eller gav udtryk for deres mening.
(76) Det PTY, der fremstilles af disse selskaber tilsammen, udgør derfor produktionen i Fællesskabet i henhold til artikel 9, stk. 1, i grundforordningen.
2. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(77) De tre samarbejdsvillige producenters kumulerede produktion i undersøgelsesperioden udgjorde 85238 tons af en anslået samlet produktion i Fællesskabet på ca. 228491 tons, dvs. 37 %. Hvis de ni producenter, der støttede proceduren, betragtes under ét, tegnede de sig imidlertid for 74 % af produktionen i Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
(78) En interesseret part påstod, at kun tre fællesskabsproducenter samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, og at deres samlede produktion ikke udgjorde en betydelig del af den samlede produktion i Fællesskabet. Denne part hævdede endvidere, at fire af de seks EF-producenter, som indgav klagen, senere besluttede ikke at samarbejde, fordi de ikke fandt, at der var forvoldt dem skade, og at sagen derfor var indledt på et forkert grundlag, samt at de oplysninger, der blev benyttet til at vurdere den skade, som var forvoldt EF-erhvervsgrenen, var partiske.
(79) For det første skal det bemærkes, at de producenter, der udtrykkelig støttede klagen før indledningen, tilsammen tegnede sig for omkring to tredjedele af produktionen i Fællesskabet, og tilslutningen var derfor tilstrækkelig til at indlede en undersøgelse. For det andet tegnede de tre selskaber, der samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen, sig for mere end 25 % af den samlede produktion i Fællesskabet, hvilket er en betydelig del, jf. artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 8, i grundforordningen.
(80) Kommissionen finder derfor på foreløbigt grundlag, at de tre samarbejdsvillige EF-producenter udgør erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 8, i grundforordningen.
F. SKADE
1. Indledende bemærkninger
1.1. Oplysninger om importen
(81) Udviklingen i importen med hensyn til mængde og priser blev fastsat på grundlag af oplysninger fra Eurostat. Alt importeret PTY henhører under KN-kode 5402 33 00, og ingen andre varer tariferes under denne kode. Eurostats oplysninger for Indien blev sammenlignet med oplysninger fra de eksporterende producenter om undersøgelsesperioden og fandtes at svare meget nøje til disse.
(82) De konstaterede subsidiemargener for Indonesien ligger under ubetydelighedsgrænsen, og der bør derfor foreløbigt se bort fra dette land ved vurderingen af skaden.
1.2. Oplysninger om EF-erhvervsgrenen
(83) Oplysninger om erhvervsgrenen i Fællesskabet blev indhentet fra de tre samarbejdsvillige EF-producenters kontrollerede besvarelser af spørgeskemaerne.
2. Forbruget i Fællesskabet
(84) Det åbenbare forbrug af PTY i Fællesskabet blev fastsat på grundlag af den samlede import af den pågældende vare til Fællesskabet, EF-erhvervsgrenens samlede verificerede salg på fællesskabsmarkedet og skøn over de øvrige EF-producenters salg (baseret på besvarelser af Kommissionens spørgeskemaer, oplysninger i klagen og Eurostats eksportstatistikker).
(85) Forbruget af PTY i Fællesskabet nåede ca. 340000 tons i undersøgelsesperioden. Som vist i nedenstående tabel steg det med 19 % i løbet af den betragtede periode. Det skal bemærkes, at forbruget nåede et højdepunkt i 1998, men derefter faldt en smule.
TABELPOSITION
3. Importen fra Indien
3.1. Den importerede mængde
(86) Importen med oprindelse i Indien tredobledes i løbet af den betragtede periode fra 7583 tons i 1996 til 22683 tons i undersøgelsesperioden. Efter en stærk stigning mellem 1996 og 1998 faldt importen i 1999 for derefter at stige igen i 2000. Der var en yderligere stigning på 17 % i undersøgelsesperioden i forhold til 2000.
(87) Den pågældende imports markedsandel nåede op på 7 % i undersøgelsesperioden mod 3 % ved begyndelsen af den betragtede periode.
TABELPOSITION
3.2. Importens priser
(88) De pågældende importerede varers pris faldt med 7 % i den betragtede periode. Priserne faldt kraftigt i 1999, hvor der forekom et stærkt fald i importmængden.
TABELPOSITION
3.3. Prisunderbud
(89) Med henblik på at analysere prisunderbuddet blev EF-erhvervsgrenens priser på den pågældende vare sammenlignet med de indiske importvarers priser på fællesskabsmarkedet i undersøgelsesperioden, idet der blev anvendt vejede gennemsnitspriser for hver PTY-type.
(90) Der blev taget hensyn til følgende elementer ved sammenligningen af de importerede varer og det af EF-erhvervsgrenen fremstillede PTY: decitex (vægten i gram af 1000 meter garn), antallet af fibre, de kemiske ændringer (f.eks. ildresistens) og garnets farve (ufarvet, spindfarvet eller traditionelt farvet).
(91) Priserne på de fra Indien importerede varer er de cif-priser, der blev anført af de samarbejdsvillige eksporterende producenter i deres besvarelse af spørgeskemaet, behørigt justeret for told og omkostninger efter importen. EF-erhvervsgrenens priser er de priser, der blev oplyst i besvarelserne af spørgeskemaerne for salget i Fællesskabet til den første uafhængige kunde, ab fabrik.
(92) Prisunderbudsmargenen i undersøgelsesperioden fandtes på dette grundlag at udgøre mellem 21 % og 36 % af EF-erhvervsgrenens priser for de eksporterende producenter, som samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen.
4. EF-erhvervsgrenens situation
4.1. Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse
(93) EF-erhvervsgrenens produktion steg med 18 % i løbet af den betragtede periode, men faldt i undersøgelsesperioden med 3 % i forhold til 2000. Produktionskapaciteten steg med 33 % i samme periode. Kapaciteten blev løbende udvidet og moderniseret for at øge EF-erhvervsgrenens konkurrenceevne. Kapacitetsudnyttelsesgraden var forholdsvis høj indtil 1998, men faldt derefter med 11 procentpoint.
TABELPOSITION
4.2. Lagre
(94) Ultimolagrene varierede fra år til år og havde tendens til at falde i forhold til produktionsniveauet.
TABELPOSITION
4.3. Salgsmængde, markedsandel og vækst
(95) EF-erhvervsgrenens salg på fællesskabsmarkedet i den betragtede periode steg med 8 % målt i mængde. EF-erhvervsgrenens salg voksede imidlertid ikke så meget som forbruget, der steg med 16 % i denne periode. EF-erhvervsgrenen mistede derfor en markedsandel på to procentpoint i den betragtede periode.
TABELPOSITION
4.4. Faktorer, der påvirkede priserne
(96) EF-erhvervsgrenens salgspriser faldt med 9 % i løbet af den betragtede periode. Den stadig større import med oprindelse i Indien, dens lave priser og den faldende prisudvikling udøvede et betydeligt pristryk på EF-erhvervsgrenen, der var tvunget til at sænke priserne i et forsøg på at bevare sin markedsandel.
TABELPOSITION
4.5. Rentabilitet
(97) EF-erhvervsgrenens rentabilitet udtrykt i afkastet af nettosalget på fællesskabsmarkedet faldt stærkt i løbet af den betragtede periode, nemlig fra + 3 % i 1996 til - 12 % i undersøgelsesperioden.
TABELPOSITION
4.6. Investeringer og mulighederne for at tilvejebringe kapital
(98) Der blev vedvarende foretaget investeringer i den betragtede periode, men på et lavere niveau i undersøgelsesperioden. Hovedparten af disse udgifter blev registreret under posterne maskiner, udstyr og andet. Investeringerne var særlig betydelige i 1998, hvilket svarer til en fællesskabsproducents etablering af en ny PTY-fabrik på et tidspunkt, hvor EF-erhvervsgrenens finansielle udsigter stadig var gode.
TABELPOSITION
(99) EF-erhvervsgrenens evne til at tilvejebringe kapital fra enten eksterne finansieringsselskaber eller fra moderselskaberne var ikke i alvorlig grad berørt ved begyndelsen af den betragtede periode. I betragtning af tabene i undersøgelsesperioden blev mulighederne for at tilvejebringe kapital dog skadet alvorligt i undersøgelsesperioden.
4.7. Afkast af investeringer
(100) Ved vurderingen af den subsidierede imports indvirkning på EF-erhvervsgrenens afkast af investeringer undersøgte Kommissionen fortjenesten eller tabet før skat i forhold til EF-erhvervsgrenens samlede aktiver.
(101) Salget af PTY tegner sig for hovedparten af EF-erhvervsgrenens omsætning. Afkastet af investeringerne blev derfor fordelt, så denne andel blev afspejlet.
(102) Afkastet af investeringerne udviklede sig i overensstemmelse med rentabilitetstallene og viste klart forværringen af EF-erhvervsgrenens finansielle situation.
TABELPOSITION
4.8. Likviditet
(103) Salget af PTY tegner sig for hovedparten af EF-erhvervsgrenens omsætning. Likviditeten blev derfor fordelt, så denne andel blev afspejlet.
(104) Tallene i nedenstående tabel vedrørende EF-erhvervsgrenens likviditet bekræftede klart, at dens finansielle situation er blevet forværret.
TABELPOSITION
4.9. Beskæftigelse, produktivitet og lønninger
(105) Følgende tabel viser antallet af ansatte i EF-erhvervsgrenen, der beskæftiger sig med den pågældende vare, samt de dermed forbundne omkostninger.
TABELPOSITION
(106) Ved udgangen af undersøgelsesperioden beskæftigede EF-erhvervsgrenen 1403 ansatte, hvilket var en samlet stigning på 19 % i løbet af den betragtede periode; dette fulgte hovedsagelig en væsentlig stigning i 1998 og 1999, hvor EF-erhvervsgrenen besluttede at foretage en betydelig udvikling af sin produktionskapacitet. Denne udvidelse blev planlagt, mens udsigterne stadig var gode (se betragtning 98). Beskæftigelsesomkostningerne i forhold til antallet af ansatte steg med 30 % i samme periode.
(107) Produktiviteten i undersøgelsesperioden var omtrent som i 1996. I 1999, hvor både produktionskapaciteten og antallet af ansatte blev udvidet, forværredes produktiviteten midlertidigt.
4.10. Genrejsning fra tidligere dumping
(108) I 1997 og 1998 var EF-erhvervsgrenens finansielle resultater tilfredsstillende, hvilket viste, at den havde overvundet følgerne af den tidligere dumping af importerede varer med oprindelse i tredjelande, over for hvilke der var indført antidumpingforanstaltninger. Der er endelige antidumpingforanstaltninger i kraft over for importen af PTY med oprindelse i Malaysia, Indonesien, Thailand og Taiwan (se betragtning 4).
4.11. Faktisk subsidiemargen
(109) Subsidiemargenerne for Indien er angivet i afsnittet om subsidier (betragtning 69). De fastsatte margener er klart over ubetydelighedsgrænsen. I betragtning af størrelsen af og priserne på den subsidierede import kan virkningerne af de faktiske subsidiemargener desuden ikke anses for at være ubetydelige.
5. Konklusion om skade
(110) Mellem 1996 og undersøgelsesperioden tredobledes den importerede mængde PTY med oprindelse i Indien fra under 7500 tons til over 22000 tons. Dette førte til en samlet stigning i den pågældende imports markedsandel på 4 procentpoint i en periode, hvor forbruget steg med 19 %. Priserne på den pågældende import lå under EF-erhvervsgrenens priser i hele den betragtede periode, idet prisunderbuddet i undersøgelsesperioden udgjorde mellem 30 % og 45 %.
(111) Samtidig forværredes EF-erhvervsgrenens situation mellem 1996 og undersøgelsesperioden med hensyn til markedsandel, salgspriser, rentabilitet, afkast af investeringer, likviditet og evnen til at tilvejebringe kapital. EF-erhvervsgrenens dårlige finansielle resultater var et resultat af trykket mod dens priser.
(112) Kommissionen har derfor foreløbigt konkluderet, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. artikel 8 i grundforordningen.
G. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Indledning
(113) I overensstemmelse med artikel 8, stk. 6, i grundforordningen undersøgte Kommissionen, om den væsentlige skade, der var forvoldt EF-erhvervsgrenen, var forårsaget af den subsidierede import fra det pågældende land. I overensstemmelse med artikel 8, stk. 7, i grundforordningen undersøgte Kommissionen også andre kendte faktorer, der kan have skadet EF-erhvervsgrenen, for at sikre, at skade forvoldt af sådanne faktorer ikke fejlagtigt blev tilskrevet den subsidierede import.
(114) Der er i øjeblikket antidumpingforanstaltninger i kraft over for importen med oprindelse i Thailand, Indonesien, Taiwan og Malaysia med henblik på at afhjælpe den skadelige dumping fra disse lande. Importen af PTY med oprindelse i disse fire lande er for tiden genstand for fornyede antidumpingundersøgelser i forbindelse med udløb (se betragtning 4). Der blev taget hensyn hertil ved denne undersøgelse.
2. Virkningerne af den subsidierede import
2.1. Mængde
(115) Importen af PTY med oprindelse i Indien tredobledes i løbet af den betragtede periode og udgjorde 22683 i undersøgelsesperioden.
(116) Den betydelige stigning i importen med oprindelse i Indien til priser, der lå langt under EF-erhvervsgrenens priser, og denne imports erobring af markedsandel i løbet af den betragtede periode faldt sammen med en alvorlig forværring af EF-erhvervsgrenens situation, særlig med hensyn til markedsandel, salgspriser, likviditet, evnen til at tilvejebringe kapital, afkast af investeringer og rentabilitet.
(117) Denne forværring var mest udtalt mellem 2000 og undersøgelsesperioden, hvor den subsidierede import udtrykt i mængde steg med yderligere 17 % til et rekordhøjt niveau.
2.2. Priser
(118) Fra 1996 til undersøgelsesperioden faldt den subsidierede imports priser med 7 %, mens dens markedsandel steg med 4 procentpoint. Samtidig reducerede EF-erhvervsgrenen sine salgspriser med 9 % i et mislykket forsøg på at bevare sin markedsandel.
(119) Priserne på den subsidierede import lå konstant under EF-erhvervsgrenens priser, idet underbudsmargenen for de undersøgte eksporterende producenter lå på mellem 30 % og 45 % i undersøgelsesperioden.
(120) Kommissionen finder derfor, at presset fra den pågældende import, hvis mængde og markedsandel voksede betydeligt fra og med 1996, og som blev solgt til særlig lave subsidierede priser, forårsagede et prisfald for EF-erhvervsgrenen og en forværring af dens finansielle situation.
3. Andre faktorers indvirkning
3.1. Import fra andre tredjelande
(121) Fire lande, der eksporterer PTY til Fællesskabet, er genstand for antidumpingtold, nemlig Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand. Disse fire lande havde en markedsandel på 18 % i undersøgelsesperioden. I løbet af den betragtede periode steg markedsandelen for importen med oprindelse i disse lande med 3 procentpoint fra 15 % i 1996 til 18 % i undersøgelsesperioden. De gennemsnitlige cif-priser på denne import ligger under EF-erhvervsgrenens priser. Det er de eksporterende producenter i Indonesien og Taiwan, for hvilke antidumpingtolden er fastsat til 0 %, som reelt har øget salget på fællesskabsmarkedet. Det kan ikke udelukkes, at denne import kan have bidraget til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen. Dette er i øjeblikket ved at blive undersøgt i forbindelse med fornyede undersøgelser, der blev indledt den 31. maj 2002(16) på grundlag af artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96.
(122) Importen med oprindelse i andre tredjelande havde en markedsandel på 19 % i undersøgelsesperioden og steg målt i mængde med 47 % i løbet af den betragtede periode. De mest betydelige mængder havde oprindelse i USA, Tyrkiet og Sydkorea. De gennemsnitlige cif-priser på denne import ligger en smule under EF-erhvervsgrenens priser ab fabrik. Hvis man imidlertid tager hensyn til told og omkostninger efter importen, er priserne på omtrent samme niveau som EF-erhvervsgrenens priser. Denne import kan derfor ikke anses for at have skadet EF-erhvervsgrenen.
TABELPOSITION
3.2. Råvarepriser
(123) Den vigtigste råvare, der anvendes ved fremstillingen af PTY, er orienteret garn af polyester (POY).
(124) EF-erhvervsgrenen køber POY både i og uden for Fællesskabet. Noget POY købes også fra forretningsmæssigt forbundne selskaber. Det fremgik af en detaljeret decitex-sammenligning mellem priser inden for grupper, priser betalt på markedet og priser offentliggjort i fagpressen (PCI), at indkøbene fra forretningsmæssigt forbundne selskaber fandt sted til almindelige basismarkedspriser. Salgsbetingelserne svarer også til de almindelige betingelser på markedet.
(125) Som vist i nedenstående tabel steg den faktiske pris, som EF-erhvervsgrenen betalte for POY, betydeligt i 1997 og 1998 og faldt derefter til et niveau, der var lavere end ved begyndelsen af den betragtede periode. Det kan således ikke antages, at råvarepriserne forvoldte EF-erhvervsgrenen skade.
TABELPOSITION
3.3. EF-erhvervsgrenens eksportresultater
(126) Udtrykt i mængde steg EF-erhvervsgrenens eksport med næsten 400 % i løbet af den betragtede periode til 5200 tons, idet EF-erhvervsgrenen har udviklet vedvarende handelsforbindelser med partnere uden for Fællesskabet. Det skal bemærkes, at den faktisk eksporterede mængde er lille i forhold til EF-erhvervsgrenens samlede salg.
(127) Det kan konkluderes, at da eksporten er steget i løbet af perioden, kan den ikke være ansvarlig for den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen.
3.4. Ændringer i forbrugsmønstret
(128) Forbruget af den pågældende vare i Fællesskabet steg med 19 % i løbet af den betragtede periode. Konklusionen var derfor, at denne faktor ikke havde bidraget til den skade, EF-erhvervsgrenen havde lidt.
4. Konklusion om årsagssammenhæng
(129) Den betydelige stigning i den indiske imports mængde og markedsandel i løbet af den betragtede periode og navnlig i undersøgelsesperioden samt størrelsen af prisunderbuddet i undersøgelsesperioden havde væsentlige negative følger for EF-erhvervsgrenens markedsandel og salgspriser. Dette påvirkede igen en række af EF-erhvervsgrenens økonomiske indikatorer, særlig rentabiliteten og afkastet af investeringer. I betragtning af ovenstående finder Kommissionen, at importen af PTY med oprindelse i Indien havde en betydelig negativ indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation, og at andre faktorer, særlig importen fra tredjelande og herunder Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand, ikke havde en sådan virkning, at der var grund til at ændre konklusionen om, at der er en reel og betydelig årsagssammenhæng mellem den subsidierede import fra Indien og den væsentlige skade, som er forvoldt EF-erhvervsgrenen.
I betragtning af ovenstående analyse, hvor der er gjort behørigt rede for virkningerne af alle kendte faktorer på EF-erhvervsgrenens situation og skelnet mellem de skadevoldende virkninger af dumpingimporten, konkluderes det, at disse andre faktorer ikke i sig selv ændrer det forhold, at den konstaterede væsentlige skade kan tilskrives den subsidierede import.
(130) Det konkluderes derfor foreløbigt, at den subsidierede import med oprindelse i det pågældende land har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade, jf. artikel 8, stk. 6, i grundforordningen.
H. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Almindelige bemærkninger
(131) Kommissionen undersøgte, om der til trods for konklusionerne om skadevoldende subsidiering var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i dette tilfælde. Med henblik herpå og i overensstemmelse med artikel 31, stk. 1, i grundforordningen baseredes fastlæggelsen af Fællesskabets interesser på en vurdering af alle de forskellige involverede interesser, dvs. EF-erhvervsgrenens, andre fællesskabsproducenters, importørernes, forhandlernes, brugernes og leverandørernes interesser.
2. Undersøgelsen
(132) Kommissionen sendte spørgeskemaer til importører, leverandører af råmaterialer og industrielle brugere af den pågældende vare. I alt blev der sendt 13 spørgeskemaer til leverandører, 21 til brugere, 14 til importører og 16 til andre producenter af PTY.
(133) Der blev modtaget rettidige besvarelser af spørgeskemaet fra:
- En direkte leverandør af råmaterialer, der leverede MEG og PTA til EF-erhvervsgrenen:
- BP Chemicals Ltd (Det Forenede Kongerige)
- En bruger af den pågældende vare, som fremstiller tekstiler, der hovedsagelig skal bruges i automobil- og polstringssektoren:
- Mattes & Ammann KG (Tyskland)
- To andre producenter af PTY:
- FITEXAR SA (Portugal)
- Manifattura di Stabbia Spa (Italien)
- Ingen importører af den pågældende vare besvarede spørgeskemaet.
3. De sandsynlige virkninger for EF-erhvervsgrenen og andre PTY-producenter i Fællesskabet, hvis der indføres foranstaltninger
(134) EF-erhvervsgrenen er levedygtig og i stand til at forsyne markedet. EF-erhvervsgrenen har gjort en stor indsats for at opfylde kravene fra brugerne og især automobilindustrien, der efterspørger varer af høj kvalitet til levering, når de ønsker det. EF-erhvervsgrenen har vist vilje til at bevare en konkurrencedygtig tilstedeværelse på fællesskabsmarkedet. Eksempler på sådanne skridt er:
a) udvikling af specifikke varer til nichemarkeder
b) forbedring af produktiviteten, herunder udbredt anvendelse af moderne produktionsteknikker (f.eks. øget mekanisering og brug af edb).
(135) Det er klart, at de foreslåede foranstaltninger vil gavne EF-erhvervsgrenen. Der er ingen grund til at betvivle, at EF-erhvervsgrenen vil være levedygtig og konkurrencedygtig i en situation med normale markedsvilkår. Dette støttes af dens rentabilitetsniveau mellem 1996 og 1999 og af dens position på fællesskabsmarkedet i sektoren for specialvarer, der endnu ikke er mål for den subsidierede import.
(136) EF-erhvervsgrenen har lidt under skadevoldende subsidiering. Den subsidierede import fra Indien underbød og trykkede EF-erhvervsgrenens salgspriser, forvoldte en mindre begrænsning af dens markedsandel og forhindrede den i at vokse i samme takt som markedsudviklingen. Den subsidierede import fra Indien var til stor skade for EF-erhvervsgrenens rentabilitet og afkast af investeringer. Investeringerne faldt også, især i undersøgelsesperioden. Hvis denne situation fortsætter uændret, vil der fortsat forekomme tab af samme størrelsesorden som i undersøgelsesperioden, og EF-erhvervsgrenens levedygtighed på lang sigt vil blive bragt i fare.
(137) De øvrige producenter, der besvarede Kommissionens spørgeskema, støttede disse synspunkter.
(138) Det konkluderes derfor foreløbigt, at det vil være i EF-erhvervsgrenens og de øvrige fællesskabsproducenters interesse, at der indføres foranstaltninger.
4. Sandsynlige virkninger for importørerne, hvis der indføres foranstaltninger
(139) Der blev ikke modtaget besvarelser fra nogen importør eller forhandler.
(140) Importørernes manglende samarbejdsvilje i denne sag fører til den konklusion, at en indførelse af foranstaltninger mod importen med oprindelse i Indien sandsynligvis ikke vil have nogen væsentlig indvirkning på situationen for ikke-forretningsmæssigt forbundne importører og forhandlere af PTY i Fællesskabet.
5. Sandsynlige virkninger for leverandørerne af råmaterialer, hvis der indføres foranstaltninger
(141) Producenterne i Fællesskabet køber hovedsagelig monoethylenglykol (MEG), renset terephthalsyre (PTA) eller dimethylterephthalat (DMT) for at producere orienteret garn af polyester (POY), der efterfølgende tekstureres for at fremstille PTY. Nogle producenter i Fællesskabet køber også POY direkte.
(142) Den leverandør, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, beskæftiger mere end 300 personer med fremstilling af PTA og MEG.
(143) Den samarbejdsvillige leverandør arbejdede tæt sammen med producenter i Fællesskabet og opnåede en betydelig del af sin omsætning fra salget til dem. En begrænsning af EF-erhvervsgrenens indkøb vil derfor have alvorlige følger for dette selskab.
(144) Det er klart, at en indførelse af foranstaltninger vil bidrage til at bevare EF-erhvervsgrenens og derved også dens leverandørers aktivitetsniveau. Kommissionen har derfor foreløbigt konkluderet, at en indførelse af foranstaltninger er i leverandørindustriernes interesse.
6. Sandsynlige virkninger for brugerne, hvis der indføres foranstaltninger
(145) Som nævnt samarbejdede kun én bruger. Denne bruger er hovedsagelig berørt af den mulige yderligere koncentration af PTY-sektoren, hvis der indføres foranstaltninger, da der forekom en vis koncentration inden for store multinationale selskaber.
(146) Dette argument er ikke overbevisende, da EF-erhvervsgrenen omfattede 23 producenter i undersøgelsesperioden. Hvis der ikke indføres foranstaltninger, er det desuden sandsynligt, at der vil forekomme en yderligere koncentration på verdensplan. EF-erhvervsgrenens eksistens kan endda stå på spil, hvilket vil gøre brugerne fuldstændig afhængige af import. Hvis der derimod indføres foranstaltninger, vil de forskellige producenter i Fællesskabet sandsynligvis fortsat konkurrere indbyrdes og med varer, der ikke er indført til subsidierede priser, hvilket vil give brugerne de bedste markedsvilkår.
(147) I betragtning af det begrænsede antal besvarelser af Kommissionens spørgeskemaer og trods de bemærkninger, der blev fremsat af det selskab, der besvarede spørgeskemaet, konkluderes det derfor foreløbigt, at en indførelse af antisubsidieforanstaltninger ikke ville have en negativ indvirkning på brugernes levedygtighed og konkurrenceevne.
7. Konklusion
(148) En indførelse af udligningsforanstaltninger er i EF-erhvervsgrenens, andre PTY-fællesskabsproducenters og råvareleverandørernes interesse. Det vil gøre det muligt for disse sektorer at forbedre deres rentabilitet og foretage nye investeringer, hvilket er afgørende for deres levedygtighed.
(149) Hvis der ikke indføres foranstaltninger, vil den fortsatte forværring af EF-erhvervsgrenens rentabilitet, der konstateredes gennem den betragtede periode, bringe den alvorligt i fare.
(150) Det blev også konkluderet, at en indførelse af udligningsforanstaltninger ikke ville have skadelige følger for brugernes levedygtighed og konkurrenceevne.
(151) På baggrund af ovenstående konkluderede Kommissionen foreløbigt, at der ikke foreligger tvingende årsager til ikke at indføre midlertidige udligningsforanstaltninger i dette tilfælde.
I. INGEN INDFØRELSE AF TOLD
(152) Da det konstateredes, at den landsdækkende vejede gennemsnitlige subsidiemargen for importen med oprindelse i Indonesien er ubetydelig, besluttedes det på foreløbigt grundlag ikke at indføre udligningstold på importen med oprindelse i dette land.
J. MIDLERTIDIGE ANTISUBSIDIEFORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
(153) For at forhindre, at den subsidierede import forvolder yderligere skade, ansås det for passende at indføre udligningsforanstaltninger i form af midlertidig told.
(154) Med henblik på at fastsætte tolden tog Kommissionen hensyn til de subsidiemargener, der er fastlagt, og den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
(155) Kommissionen fastsatte med henblik herpå en ikke-skadevoldende pris på grundlag af EF-erhvervsgrenens produktionsomkostninger plus en rimelig fortjenstmargen på 8 %, som blev anset for at være nødvendig for at sikre erhvervsgrenens levedygtighed, og som var den fortjeneste, erhvervsgrenen havde haft i 1998, hvor den subsidierede import fra Indien ikke havde trykket EF-erhvervsgrenens priser og hvor importen fra de lande, der er genstand for foranstaltninger, allerede havde samme niveau som i undersøgelsesperioden. Den ikke-skadevoldende pris blev sammenlignet med priserne på den subsidierede import og dumpingimporten, der blev benyttet til at fastslå prisunderbuddet, jf. ovenstående. Forskelle som følge af denne sammenligning blev derefter udtrykt i procent af den samlede cif-importværdi for at fastsætte skadestærsklen.
(156) For at beregne den skadestærskel, der var gældende for eksporterende producenter, der samarbejdede, men ikke indgik i stikprøven, blev den vejede gennemsnitlige skadestærskel for selskaberne i stikprøven benyttet.
(157) For de eksporterende producenter i Indien, som hverken besvarede Kommissionens spørgeskema eller gav sig til kende på anden måde, fastsattes skadestærsklen for landet som helhed på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel 28, stk. 1, i grundforordningen. I betragtning af den høje grad af samarbejdsvilje ansås det for passende at fastsætte skadestærsklen for de ikke-samarbejdsvillige selskaber på niveauet for den højeste skadesmargen, der var konstateret for et samarbejdsvilligt selskab i det pågældende land.
2. Midlertidige foranstaltninger
(158) Da subsidiemargenerne fandtes at være lavere end skadesmargenerne, bør den midlertidige told svare til de konstaterede subsidiemargener, jf. artikel 12, stk. 1, i grundforordningen.
TABELPOSITION
(159) De antisubsidietoldsatser for individuelle selskaber, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af den foreliggende undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der konstateredes for disse selskaber i undersøgelsen. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for "alle andre selskaber") udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land og fremstillet af selskaberne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Varer, der er fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning med navn og adresse, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder til de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for "alle andre selskaber".
(160) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle antisubsidietoldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen(17) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Efter behov vil Kommissionen efter høring af Det Rådgivende Udvalg ændre forordningen i overensstemmelse dermed ved at ajourføre listen over de selskaber, der er omfattet af individuelle toldsatser.
3. Afsluttende bestemmelse
(161) Af hensyn til god administration bør der fastsættes en periode, inden for hvilken de interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der er fastsat i meddelelsen om indledningen af undersøgelsen, kan fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Det bemærkes, at alle afgørelser, der træffes vedrørende indførelsen af told med henblik på denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på indførelse af en endelig told -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig udligningstold på importen af tekstureret garn af endeløse polyesterfibre henhørende under KN-kode 5402 33 00 og med oprindelse i Indien.
2. Den midlertidige udligningstold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer fremstillet af følgende selskaber:
TABELPOSITION
3. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
4. De i stk. 1 omhandlede varers overgang til fri omsætning i Fællesskabet er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for 20 dage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden, jf. dog artikel 30 i forordning (EF) nr. 2026/97.
De berørte parter kan inden for en frist på en måned fra datoen for nærværende forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til dens anvendelse, jf. artikel 31, stk. 4, i forordning (EF) nr. 2026/97.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 1 anvendes i fire måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. juli 2002.
Komission asetus (EY) N:o 1411/2002,
annettu 29 päivänä heinäkuuta 2002,
väliaikaisen tasoitustullin käyttöön ottamisesta Intiasta peräisin olevien teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuonnissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97(1) ja erityisesti sen 12 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta,
sekä katsoo seuraavaa:
A MENETTELY
(1) Komissio ilmoitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(2) 9 päivänä marraskuuta 2001 julkaistulla ilmoituksella, jäljempänä "menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus", tukien vastaisen menettelyn aloittamisesta Intiasta ja Indonesiasta peräisin olevien teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen yhteisöön suuntautuvassa tuonnissa.
(2) Menettely aloitettiin valituksen perusteella, jonka oli tehnyt kansainvälinen raion- ja synteettikuitukomitea (International Rayon and Synthetic Fibres Committee, CIRFS) edustaen tuottajia, joiden tuotanto muodostaa pääosan yhteisön teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuotannosta. Valituksessa esitetty näyttö kyseisen tuotteen tukemisesta ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi menettelyn aloittamiseen.
(3) Samana päivänä ilmoitettiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3) julkaistulla ilmoituksella Intiasta peräisin olevaa samaa tuotetta koskevan rinnakkaisen polkumyyntimenettelyn aloittamisesta.
(4) Lopullisia polkumyyntitoimenpiteitä sovelletaan tällä hetkellä Malesiasta (neuvoston asetus (EY) N:o 1001/97(4), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1992/2000(5)), Indonesiasta, Thaimaasta (neuvoston asetus (EY) N:o 2160/96(6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1078/2001(7)), ja Taiwanista (neuvoston asetus (EY) N:o 3905/88(8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2010/2000(9)), peräisin olevien teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuonnissa. Malesiasta(10), Taiwanista(11), Indonesiasta(12) ja Thaimaasta(13) peräisin olevaa tuontia koskevien toimenpiteiden voimassaolon päättymistä tarkastellaan nyt neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(14), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2238/2000(15), 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(5) Ennen menettelyn aloittamista komissio ilmoitti asetuksen (EY) N:o 2026/97, jäljempänä "perusasetus", 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti Intian ja Indonesian viranomaisille saaneensa asianmukaisesti todisteilla vahvistetun valituksen, jossa väitetään, että Intiasta ja Indonesiasta peräisin olevien teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuettu tuonti aiheuttaa merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Kyseisiä viranomaisia kehotettiin aloittamaan neuvottelut valituksen sisällön selvittämiseksi ja molemminpuolisesti tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi. Neuvottelut Intian viranomaisten kanssa käytiin komission päätoimipaikassa Brysselissä, eivätkä Intian viranomaiset esittäneet niissä sellaista vakuuttavaa näyttöä, jolla valituksessa esitetyt väitteet voitaisiin kumota. Indonesian viranomaiset eivät vastanneet neuvottelukutsuun.
(6) Komissio ilmoitti virallisesti menettelyn aloittamisesta vientiä harjoittaville tuottajille sekä niitä edustaville järjestöille, niille tuojille/kauppiaille, joita asian tiedettiin koskevan, asianomaisten viejämaiden edustajille, käyttäjille, tavarantoimittajille, valituksen tehneille yhteisön tuottajille ja kaikille muille tiedossa oleville yhteisön tuottajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(7) Intian ja Indonesian viranomaiset ja useat asianomaisten maiden vientiä harjoittavat tuottajat sekä yhteisön tuottajat, yhteisön käyttäjät ja tuojat/kauppiaat esittivät kantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka olivat sitä edellä mainitun määräajan kuluessa pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä, annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.
(8) Koska Intiassa ja Indonesiassa oli valituksessa esitettyjen tietojen perusteella ilmeisen monia tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittavia tuottajia, menettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen mukaan tukia koskevaa tutkimusta varten aiottiin soveltaa otantamenetelmää.
(9) Komissio lähetti kyselylomakkeet edustavalle vientiä harjoittavien intialaisten tuottajien otokselle Intiassa ja sai niiltä yksityiskohtaiset tiedot (katso jäljempänä johdanto-osan 17-22 kappale).
(10) Indonesian osalta otantamenetelmää ei katsottu tarpeelliseksi, koska ainoastaan muutamat vientiä harjoittavat tuottajat ilmoittautuivat ja toimittivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa pyydetyt tiedot. Komissio lähetti kyselylomakkeet viidelle vientiä harjoittavalle tuottajalle Indonesiassa ja sai niiltä vastaukset.
(11) Komissio lähetti kyselylomakkeet myös kaikille muille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan. Vastaus saatiin kahdelta kuudesta valituksen tehneestä yhteisön tuottajasta ja yhdeltä yhteisön tuottajalta, joka ei alun perin osallistunut valitukseen, sekä Intian ja Indonesian viranomaisilta. Lisäksi komissio sai vastauksen yhdeltä käyttäjältä ja kahdelta raaka-aineen toimittajalta, joilta saadut tiedot olivat riittävän yksityiskohtaisia ja edustavia käytettäviksi yhteisön edun määrittämiseen. Yksikään yhteisön alueen tuoja, joka ei ollut etuyhteydessä vientiä harjoittaviin tuottajiin, ei vastannut kyselylomakkeeseen tai ilmoittautunut.
(12) Komissio hankki ja tarkasti kaikki tuen, vahingon ja yhteisön edun määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Tarkastuskäyntejä tehtiin Intian ja Indonesian viranomaisten ja seuraavien yritysten toimitiloihin:
a) Yhteisön tuottajat
- Dupont SA, Yhdistynyt kuningaskunta
- Sinterama SpA, Italia
b) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat
- Indo Rama Synthetics Ltd, Nagpur, Maharashtra
- Reliance Industries Ltd, Mumbai, Maharashtra
- Welspun Syntex Ltd, Mumbai, Maharashtra
c) Indonesialaiset vientiä harjoittavat tuottajat
- PT. Indorama Synthetics Tbk, Jakarta
- PT. Mutu Gading Tekstil, Jakarta
- PT. Panasia Indosyntec, Bandung
- PT. Polyfin Canggih, Bandung
- PT Sulindafin (PT Susilia Idah Synthetic Fiber Industries), Jakarta
(13) Tukia ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän lokakuuta 2000 ja 30 päivän syyskuuta 2001 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahingon määrittämisessä tarvittava kehityssuuntien tarkastelu kattoi ajanjakson 1 päivästä lokakuuta 1997 tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä "tarkastelujakso".
B TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1 Tarkasteltavana oleva tuote
(14) Tarkasteltavana oleva tuote on Intiasta ja Indonesiasta peräisin olevat teksturoidut polyesterifilamenttilangat, joka kuuluu CN-koodiin 5402 33 00. Tuotetta saadaan suoraan osittain orientoidusta polyesterilangasta, jonka jälkeen se teksturoidaan. Sitä käytetään kutomoteollisuudessa polyesteri- ja polyesteri-puuvillakankaiden valmistukseen. Tuotetta myydään eri tuotelajeina, jotka voidaan erotella eri yksityiskohtien kuten paksuuden ("denier"), filamenttien lukumäärän, langan palonsuojaominaisuuksien, värjäyksen ja kierteisyyden perusteella. On myös olemassa eri laatuluokkia, jotka voidaan erotella tuotantoprosessin tehokkuuden perusteella. Teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen eri tyyppien ja laatujen fyysisissä perusominaisuuksissa ja käyttötarkoituksissa ei kuitenkaan ole merkittäviä eroja. Näin ollen tämän menettelyn kannalta on kaikkia teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen lajeja pidettävä yhtenä ja samana tuotteena.
2 Samankaltainen tuote
(15) Tutkimus osoitti, että Intiassa ja Indonesiassa tuotettujen ja kotimarkkinoilla myytyjen teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen ja sieltä yhteisöön vietyjen teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen fyysiset ominaispiirteet ja käyttötarkoitukset ovat keskenään samanlaiset. Valituksen tehneiden yhteisön tuottajien valmistamien ja yhteisön markkinoilla myytyjen sekä kyseisistä maista yhteisöön vietyjen teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen fyysiset ominaispiirteet ja käyttötarkoitukset ovat myös keskenään samanlaiset.
(16) Näin ollen Intian ja Indonesian kotimarkkinoilla myytyjä ja yhteisöön vietyjä teksturoituja polyesterifilamenttilankoja sekä yhteisössä tuotettuja ja myytyjä teksturoituja polyesterifilamenttilankoja on pidettävä perusasetuksen 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuna samankaltaisena tuotteena.
C OTANTA
1 Intialaisten viejien otos
(17) Koska valituksessa mainittiin useita Intiaan sijoittautuneita vientiä harjoittavia tuottajia, komissio arveli aluksi, että olisi sovellettava otantamenetelmää perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti.
(18) Jotta komissio voisi valita otoksen, vientiä harjoittavia tuottajia pyydettiin perusasetuksen 27 artiklan 2 kohdan nojalla ilmoittautumaan kolmen viikon kuluessa menettelyn aloittamisesta ja toimittamaan perustiedot viennistään, kotimarkkinoilla tapahtuvasta myynnistään ja asianomaisen tuotteen tuotantoon liittyvistä toimistaan sekä kaikkien niihin etuyhteydessä olevien teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuotantoa ja/tai myyntiä harjoittavien yritysten nimet ja tiedot näiden toiminnasta. Intian viranomaiset ja vientiä harjoittavia tuottajia edustava järjestö, joihin komissio otti myös yhteyttä asiassa, eivät vastustaneet otantamenetelmän käyttöä.
2 Yhteistyössä toimivien yritysten alustava valinta
(19) Kaksitoista intialaista yritystä ilmoittautui ja toimitti pyydetyt tiedot perusasetuksen 27 artiklan 2 kohdassa asetetun kolmen viikon määräajan kuluessa. Kaksi näistä yrityksistä oli kuitenkin kauppiaita, joita ei voitu ottaa huomioon otosta valittaessa. Loppuja kymmentä tuottajaa, jotka ilmaisivat halunsa kuulua otokseen, pidettiin aluksi yhteistyössä toimivina ja ne otettiin huomioon otoksen valinnassa. Niiden osuus tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaisviennistä Intiasta yhteisöön oli 98 prosenttia.
(20) Yrityksiä, jotka eivät ilmoittautuneet kolmen viikon määräajassa, pidettiin yhteistyöhön osallistumattomina yrityksinä.
3 Otoksen valinta
(21) Otos perustui perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti viennin sellaiseen suurimpaan edustavaan määrään, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Tällä perusteella valittiin Intian vientiä harjoittavia tuottajia edustavan järjestön ja Intian viranomaisten suostumuksella otokseksi kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa. Otokseen valitut kolme yritystä vastaavat noin 70 prosentista teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen viennistä yhteisöön ja noin 65 prosentista teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen kotimarkkinamyynnistä Intiassa.
(22) Yhteistyössä toimiville seitsemälle yritykselle, joita ei sisällytetty lopulliseen otokseen, ilmoitettiin, että niiden viennissä mahdollisesti käyttöön otettava tasoitustulli laskettaisiin perusasetuksen 15 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti. Jotkut näistä yrityksistä ilmoittivat aluksi aikovansa pyytää yksilöllistä marginaalia perusasetuksen 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti, jos niitä ei valittaisi otokseen. Menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa ei perusteltuja pyyntöjä kuitenkaan saatu.
(23) Kyselylomakkeet lähetettiin täytettäviksi otokseen valituille yrityksille. Niille yrityksille, jotka lopulta muodostivat otoksen ja toimivat täysin yhteistyössä tutkimuksessa, määritettiin oma tukimarginaali ja yksilöllinen tulli.
D TUET
I INTIA
1 Johdanto
(24) Komissio tutki valitukseen sisältyvien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella seuraavaa viittä järjestelmää, joissa esitettyjen väitteiden mukaan oli myönnetty vientitukea:
i) vientiteollisuuden vapaa-alueet (Export Processing Zones, EPZ) / vientiin suuntautuneet yksiköt (Export Oriented Units, EOU);
ii) tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS);
iii) tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS);
iv) tuloverosta vapauttamisen järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme);
v) ennakkolisenssijärjestelmä.
(25) Johdanto-osan 24 kappaleessa mainitut järjestelmät i, ii, iii ja v perustuvat 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade Development and Regulation Act) nro 22/1992. Tällä ulkomaankauppalailla (5 §) Intian viranomaiset valtuutetaan antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Nämä tiedonannot esitetään tiivistelmänä vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevissa asiakirjoissa, jotka kauppaministeriö julkaisee viiden vuoden välein ja joita päivitetään vuosittain. Yksi vienti- ja tuontipolitiikkaa koskeva asiakirja eli 1 päivän huhtikuuta 1997 ja 31 päivän maaliskuuta 2002 välisen ajanjakson kattava viisivuotissuunnitelma liittyy asianomaiseen tutkimusajanjaksoon. Lisäksi Intian viranomaiset ovat määritelleet Intian ulkomaankauppaa koskevat menettelyt tuonti- ja vientimenettelyjen käsikirjassa (osa 1), joka kattaa 1 päivän huhtikuuta 1997 ja 31 päivän maaliskuuta 2002 välisen ajanjakson.
Johdanto-osan 24 kappaleessa mainittu tuloverosta vapauttamisen järjestelmä (iv) perustuu vuoden 1961 tuloverolakiin (Income Tax Act), jota muutetaan vuosittain annettavalla varainhoitolailla (Finance Act).
2 Vientiteollisuuden vapaa-alueet (Export Processing Zones, EPZ) / vientiin suuntautuneet yksiköt (Export Oriented Units, EOU)
a) Oikeusperusta
(26) Vuonna 1965 käyttöön otettu EPZ/EOU-järjestelmä on vienti- ja tuontipolitiikan väline, johon sisältyy vientikannustimia. Tutkimusajanjakson aikana järjestelmää säänneltiin tullin tiedonannoilla nro 53/97, 133/94 ja 126/94. Järjestelmää selostetaan yksityiskohtaisesti vienti- ja tuontipolitiikkaa vuosina 1997-2002 koskevan asiakirjan luvussa 9 ja liitteessä I sekä asianomaisessa menettelykäsikirjassa.
b) Tukikelpoisuus
(27) Periaatteessa yritys voidaan perustaa EPZ/EOU-järjestelmän mukaisesti, mikäli se sitoutuu viemään tavaratuotantonsa ja palvelunsa kokonaisuudessaan. Kun yritykselle on myönnetty kyseinen asema, se voi saada tiettyjä etuja. Intiassa on seitsemän vientiteollisuuden vapaa-alueeksi määriteltyä aluetta. Vientiin suuntautuneet yksiköt voivat sijaita missä tahansa Intiassa. Ne toimivat tullivalvonnassa olevina yksikköinä tulliviranomaisten valvonnassa tullilain 65 pykälän mukaisesti. Vaikka EOU/EPZ-järjestelmän alaisuudessa toimivien yritysten yleensä edellytetään vievän koko tuotantonsa, Intian viranomaiset sallivat näiden yksikköjen myydä osan tuotannostaan kotimarkkinoilla tietyin edellytyksin.
c) Päätelmät
(28) Minkään tutkituista yrityksistä ei todettu hyötyneen tästä järjestelmästä, koska niillä ei ollut tuotantolaitoksia vientiteollisuuden vapaa-alueilla eikä vientiin suuntautuneita yksikköjä. Tästä syystä kyseistä järjestelmää ei tarkasteltu lähemmin tässä tutkimuksessa.
3 Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
Oikeusperusta
(29) Tuontitullien hyvitysjärjestelmä tuli voimaan 1 päivänä huhtikuuta 1997 tullin tiedonannolla nro 34/97. Järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus löytyy vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevan asiakirjan kohdista 7.14-7.17 sekä menettelykäsikirjan kohdista 7.32-7.53. Tuontitullien hyvitysjärjestelmä on 31 päivänä maaliskuuta 1997 lakkautetun Passbook-järjestelmän (PBS) seuraaja. Tuontitullien hyvitysjärjestelmiä on kahdenlaisia:
- vientiä edeltävä DEPB
- viennin jälkeinen DEPB.
Vientiä edeltävä tuontitullien hyvitysjärjestelmä
(30) Intian viranomaiset vahvistavat, että vientiä edeltävä tuontitullien hyvitysjärjestelmä lakkautettiin 1 päivänä huhtikuuta 2000, joten järjestelmää ei sovellettu tutkimusajanjaksolla. Todettiin, etteivät tutkitut yritykset saaneet mitään etua vientiä edeltävän tuontitullien hyvitysjärjestelmän puitteissa. Näin ollen ei ole tarpeen selvittää, oikeuttiko kyseinen järjestelmä tasoitustullin käyttöönottoon vai ei.
Viennin jälkeinen tuontitullien hyvitysjärjestelmä
a) Tukikelpoisuus
(31) Viennin jälkeistä tuontitullien hyvitysjärjestelmää voivat käyttää vientiä harjoittavat valmistajat (eli jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä) tai kauppiasviejät (eli kauppiaat).
b) Viennin jälkeisen DEPB:n toteutus käytännössä
(32) Kyseisessä järjestelmässä tukikelpoiset viejät voivat pyytää hyvityksiä, jotka lasketaan tiettynä prosenttimääränä vietyjen lopputuotteiden arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet tällaiset DEPB-prosenttimäärät useimmille tuotteille, myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle, tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien (Standard Input/Output norms, SION) perusteella. Lisenssi, josta ilmenee hyvityksen määrä, annetaan ilman eri toimenpiteitä.
(33) Viennin jälkeinen tuontitullien hyvitysjärjestelmä mahdollistaa kyseisten hyvitysten käytön kaikkien muiden (esimerkiksi raaka-aineiden tai tuotantohyödykkeiden) kuin tuontirajoitusten tai -kiellon alaisten tavaroiden myöhemmin tapahtuvasta tuonnista aiheutuvien tullien kuittaamiseen. Näin tuodut tavarat voidaan myydä kotimarkkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai käyttää muutoin.
(34) DEPB-lisenssit ovat vapaasti siirrettävissä, minkä johdosta ne usein myydään. DEPB-lisenssi on voimassa 12 kuukauden ajan sen antopäivästä. Yrityksen on maksettava toimivaltaiselle viranomaiselle maksu, joka on suuruudeltaan 0,5 prosenttia saadun DEPB-hyvityksen määrästä.
c) Viennin jälkeistä tuontitullien hyvitysjärjestelmää koskevat päätelmät
(35) Kyseinen järjestelmä on selvästi sidoksissa vientitulokseen. Kun yritys vie tavaroita, sille myönnetään hyvitys, jonka se voi käyttää minkä tahansa tavaroiden (raaka-aineiden tai tuotantohyödykkeiden) myöhemmästä tuonnista aiheutuvien tullien kuittaamiseen tai jonka se voi myydä.
(36) Hyvitys lasketaan automaattisesti SION-arvojen perusteella riippumatta siitä, tuotiinko tuotantopanokset, maksettiinko niistä tullit tai käytettiinkö ne tosiasiallisesti ja missä määrin vientituotantoon. Yritykset voivatkin hakea lisenssiä aiemman vientinsä perusteella riippumatta siitä, harjoittavatko ne tuontia vai hankkivatko ne tuotuja tavaroita muista lähteistä.
(37) Viennin jälkeinen tuontitullien hyvitysjärjestelmä ei ole perusasetuksessa sallittu tullinperuutus- tai tullinpalautusjärjestelmä. Viejää ei siinä velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotannossa eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Näin ollen näyttäisi siltä, että kyseessä on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettu tulleista karttuneen määrän ylittävä peruutus. Tosiasiassa tullinperuutus ei rajoitu vientituotteen tuotannossa käytetyistä tavaroista maksettaviin tuontitulleihin.
(38) Tässä tapauksessa yksi yrityksistä, joiden toimitiloihin tehtiin tarkastuskäynti, myi yli 90 prosenttia DEPB-lisensseistään tutkimusajanjakson aikana, toinen yritys myi 60 prosenttia lisensseistään ja kolmas yritys käytti kaikki lisenssinsä itse ja osti lisäksi niitä suuren määrän.
(39) Edellä sanotun perusteella järjestelmässä on kyse tuesta, sillä kantamattomien tuontitullien muodossa ilmenevästä Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta koituu etua DEPB-lisenssin haltijalle, joka voi tuoda tavaroita tullitta käyttämällä aiempaan vientiin perustuvia hyvityksiä. Se on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva tuki, minkä vuoksi sitä pidetään perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisena erityisenä tukena.
d) Tuen määrän laskeminen viennin jälkeisessä tuontitullien hyvitysjärjestelmässä
(40) Yrityksille koitunut etu laskettiin lisensseissä, jotka on käytetty tai siirretty, myönnetyn hyvityksen määrän perusteella. Tapauksissa, joissa lisenssit on siirretty (myyty), etu laskettiin lisenssien myyntihinnoista riippumatta, sillä lisenssin myynti on puhtaasti kaupallinen päätös, joka ei muuta järjestelmästä saadun edun määrää. Tuen määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille. Otoksessa mukana olleet yritykset saivat 9,1 prosentin, 2,9 prosentin ja 0,4 prosentin edun. Etua laskettaessa siitä vähennettiin maksut, jotka oli suoritettava tuen saamiseksi.
(41) Yksi yritys väitti, että tuontitullien hyvitysjärjestelmän mukainen etu olisi rajoitettava niihin lisensseihin, joita käytetään ainoastaan teksturoidun polyesterifilamenttilangan tuotantoon liittyvässä tuonnissa. Koska kyseinen yritys on myös myynyt DEPB-lisenssejä, kyseisiä lisenssejä on mahdoton yhdistää mihinkään yrityksen tuottamaan erityiseen tuotteeseen. Tämän vuoksi etua ei voitu rajoittaa ainoastaan teksturoituihin polyesterifilamenttilankoihin, vaan kaikista lisensseistä saatava etu jaettiin koko viennille.
4 Tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
a) Oikeusperusta
(42) EPCGS-järjestelmän käyttöönotosta ilmoitettiin 1 päivänä huhtikuuta 1992. Tutkimusajanjakson aikana järjestelmää säänneltiin tullin tiedonannoilla nro 28/1997, 29/1997 ja 49/2000. Järjestelmää selostetaan yksityiskohtaisesti vienti- ja tuontipolitiikkaa vuosina 1997-2002 koskevan asiakirjan luvussa 6 sekä asianomaisessa menettelykäsikirjassa.
b) Tukikelpoisuus
(43) EPCGS:ää voivat käyttää vientiä harjoittavat valmistajat (eli jokainen intialainen valmistaja, joka harjoittaa vientiä) tai kauppiasviejät (eli kauppiaat). Myös kauppiasviejiin etuyhteydessä olevat valmistajat ovat voineet käyttää järjestelmää 1 päivästä huhtikuuta 1997 lähtien.
c) Käytännön toteutus
(44) Jotta yritys voi käyttää järjestelmää, sen on esitettävä toimivaltaisille viranomaisille yksityiskohtaiset tiedot maahantuotavien tuotantohyödykkeiden tyypistä ja arvosta. Yritys voi tuoda tuotantohyödykkeitä joko tullitta tai alennetulla tullilla riippuen siitä, minkä asteiseen vientivelvoitteeseen yritys on valmis sitoutumaan. Lisenssi, jolla annetaan lupa tuontiin etuustullein, annetaan ilman eri toimenpiteitä. Lisenssin saamiseksi on maksettava käsittelymaksu. Vientivelvoitteen täyttäminen edellyttää vientitavaroiden tuottamista maahantuotuja tuotantohyödykkeitä käyttämällä.
d) EPCGS:ää koskeva päätelmä
(45) Se, että viejä maksaa alennetun tullin tai tuo tullitta, on Intian viranomaisten taloudellista tukea; viranomainen luopuu sille kuuluvasta tulosta ja yritys saa etua, koska kannettavia tulleja on alennettu tai sille on myönnetty vapautus tulleista. Tämän vuoksi EPCGS on tuki.
(46) Koska tuki on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, se on tasoitustullin käyttöönoton mahdollistava. Lisenssiä ei voi saada sitoutumatta tavaroiden vientiin, ja sen vuoksi sitä pidetään erityisenä tukena.
e) Tuen määrän laskeminen
Viejien saama etu on laskettu tuotantohyödykkeiden kantamattomien tuontitullien perusteella jakamalla kyseinen määrä sellaiselle ajanjaksolle, joka vastaa kyseisten tuotantohyödykkeiden tavanomaista kuolettamisaikaa kyseisellä tuotannonalalla. Tuen määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille. Mainitulla tavalla laskettua tutkimusajanjaksolle kuuluvaa määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjakson aikainen korko kyseisen järjestelmän käyttäjän siitä saaman kokonaisedun määrittämiseksi. Ottaen huomioon kyseisen tuen luonteen, joka vastaa kertaluonteista avustusta, katsottiin aiheelliseksi soveltaa Intian tutkimusajanjakson aikaista markkinakorkoa eli 11,5:tä prosenttia. Tuen määrä on jaettu tutkimusajanjakson kokonaisviennille.
(47) Ainoastaan kaksi tutkimuksen kohteena olleista vientiä harjoittavista tuottajista sai etua tästä järjestelmästä tutkimusajanjakson aikana. Toisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta tuki oli 1,25 prosenttia ja toisen tuki oli vähäpätöinen.
(48) Toinen vientiä harjoittavista tuottajista väitti, että olosuhteissa, joissa EPCG-lisenssit on jo lunastettu, ei voi olla riitautettavaa tukea, sillä edellytystä riippuvaisuudesta vientituloksesta ja velvollisuutta vientiin ei ole, mikä on selvästi tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien soveltamisalan ulkopuolella.
(49) Yrityksen edellä oleva vaatimus tullittomuusedun poistamisesta niiden lisenssien osalta, jotka on jo lunastettu (eli kyseisten lisenssien vientivelvollisuus on jo täytetty), ei voida hyväksyä, koska kyseisten lisenssien mukaisia tuotantohyödykkeitä käytettiin edelleen tuotannossa eikä niitä ollut vielä täysin kuoletettu. Koska EPCGS on uusiutumaton tuki, yrityksen saamaa etua olisi pidettävä kertaluonteisena avustuksena, joka on jaettava tavanomaiselle kuolettamisajalle, vaikka kaikki vientivelvollisuudet onkin jo täytetty.
5 Tuloverosta vapauttamisen järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme, ITES)
a) Oikeusperusta
(50) Tuloverosta vapauttamisen järjestelmän oikeusperusta on vuoden 1961 tuloverolaki. Kyseisellä säädöksellä, jota muutetaan vuosittain varainhoitolailla, säädetään veronkannon perusteista sekä haettavissa olevista erinäisistä vapautuksista ja vähennyksistä. Yritykset voivat muun muassa hakea kyseisen säädöksen 10A, 10B ja 80HHC §:ssä tarkoitettuja vapautuksia, jotka koskevat viennistä saadun myyntivoiton vapautusta tuloverosta.
b) Tukikelpoisuus
(51) Lain 10A pykälän mukaisia vapautuksia voivat hakea vapaakauppa-alueilla sijaitsevat yritykset. 10B pykälässä säädettyä vapautusta voivat hakea vientiin suuntautuneet yksiköt. 80HHC pykälän mukaista vapautusta voi hakea mikä tahansa yritys, joka vie tavaroita.
c) Käytännön toteutus
(52) Saadakseen edellä mainitut verovähennykset/-vapautukset yrityksen on tehtävä asiaa koskeva hakemus antaessaan veroilmoituksensa veroviranomaisille verovuoden lopussa. Verovuosi kestää 1 päivästä huhtikuuta 31 päivään maaliskuuta. Veroilmoitus on annettava viranomaisille seuraavan marraskuun 30 päivään mennessä. Viranomaisten lopullinen veronmääritys voi viedä kolmekin vuotta veroilmoituksen antamisesta. Yritys voi hakea ainoastaan yhtä edellä mainituissa kolmessa pykälässä säädetyistä vähennyksistä.
d) ITES:ää koskeva päätelmä
(53) Vientitukia koskevan esimerkkiluettelon (perusasetuksen liite I) e kohdan mukaan viennin yhteydessä maksettavista välittömistä veroista kokonaan tai osittain vapauttaminen katsotaan vientitueksi. Järjestelmä on Intian julkisten viranomaisten yritykselle antamaa taloudellista tukea; valtio jättää kantamatta välittömien verojen muodossa olevan valtiontulon, koska yritys on hakenut vapautusta tuloverosta. Kyseinen taloudellinen tuki merkitsee etua järjestelmän käyttäjälle, joka voi maksaa vähemmän tuloveroa.
(54) Tuki on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska sillä vapautetaan ainoastaan viennistä saadut myyntitulot verosta, ja sen vuoksi se katsotaan erityiseksi tueksi.
e) Tuen määrän laskeminen
(55) Lain 10A, 10B ja 80HHC pykälän mukaista etua koskevat hakemukset tehdään jätettäessä veroilmoitus verovuoden päättyessä. Koska verovuosi kestää Intiassa 1 päivästä huhtikuuta 31 päivään maaliskuuta, katsottiin aiheelliseksi laskea kyseisen järjestelmän mukainen etu verovuoden 2000-2001 (1 päivästä huhtikuuta 2000 31 päivään maaliskuuta 2001) perusteella, mikä kattaa kuusi kuukautta tutkimusajanjaksosta. Vientiä harjoittavien tuottajien saama etu on sen vuoksi laskettu tavanomaisesti kannettavan veromäärän ja vapautuksen jälkeen kannetun veromäärän välisen erotuksen perusteella. Kyseisenä verovuonna sovellettiin 39,55 prosentin yhtiöveroa. Tuen määrä on jaettu verovuoden 2000-2001 kokonaisviennille.
(56) Ainoastaan yksi tutkimuksen kohteena ollut vientiä harjoittava tuottaja sai kyseisen järjestelmän 80HHC pykälän mukaista etua ja sai 0,6 prosentin tuen. Kahdelle muulle tutkitulle vientiä harjoittavalle tuottajalle aiheutui verotappioita verovuonna 2000-2001, ja tämän vuoksi ne eivät saaneet mitään kyseisen järjestelmän mukaista etua tutkimusajanjaksolla.
6 Ennakkolisenssijärjestelmä
a) Oikeusperusta
(57) Järjestelmä perustuu 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade Development and Regulation Act) nro 22/1999. Järjestelmä on kuvattu vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevan asiakirjan kohdissa 7.2-7.13 sekä menettelykäsikirjan kohdissa 7.2-7.31 ja 7.54.
b) Tukikelpoisuus
(58) Ennakkolisenssejä (advance licence) annetaan viejille (vientiä harjoittaville valmistajille tai kauppiasviejille), jotta nämä voisivat tuoda vientitavaroiden tuotannossa käyttämiään tuotantopanoksia tullitta.
c) Käytännön toteutus
(59) Tässä järjestelmässä sallittu tuonnin määrä määritetään prosenttiosuutena vietyjen lopputuotteiden määrästä. Ennakkolisensseissä sallittu tuonti ilmaistaan joko tuontiyksikköjen määränä tai arvona. Kummassakin tapauksessa sallittujen tullittomien hankintojen määrät vahvistetaan valtaosalle tuotteista, myös tässä tutkimuksessa tarkasteltavana olevalle tuotteelle, SION-arvojen perusteella. Ennakkolisensseissä eritellyt tuotantopanokset ovat asianomaisen viedyn lopputuotteen tuotannossa käytettyjä panoksia.
(60) Ennakkolisenssin haltija, joka aikoo suoran tuonnin sijasta hankkia tuotantopanokset kotimaisista lähteistä, voi halutessaan käyttää niiden hankkimiseen välillisiä ennakkolisenssejä. Siinä tapauksessa kotimarkkinoilla ostetut määrät lyhennetään ennakkolisensseistä ja kotimaiselle hankkijalle myönnetään välillinen ennakkolisenssi. Välillisen ennakkolisenssin haltija saa tuoda tullitta lopulliselle viejälle toimitettujen tuotantopanosten tuotannossa tarvittavia tavaroita.
(61) Intian viranomaisten antaman kyselylomakevastauksen ja menettelykäsikirjan lisäyksen 21 mukaisesti Intian lainsäädännössä vaaditaan ennakkolisenssin haltijoita tekemään kunkin lisenssin osalta todellinen ja asianmukainen selvitys lisenssien kulutuksesta ja tuotujen tuotteiden käytöstä.
d) Järjestelmää koskevat päätelmät
(62) Kyseinen järjestelmä on selvästi sidoksissa vientitulokseen. Lisenssejä myönnetään ainoastaan vientiyrityksille, jotka voivat käyttää ne tuontitullien kuittaamiseen tai ennakoitavissa olevaan vientiin perustuviin tuotantopanosten hankintoihin.
(63) Tutkimuksen kohteena olevan kolmen yrityksen osalta todettiin, että ainoastaan ennakkolisenssejä ja välillisiä ennakkolisenssejä käytettiin tutkimusajanjakson aikana.
(64) Intian viranomaiset väittivät, että ennakkolisenssijärjestelmä perustuu määrään ja että lisenssin mukaiset tuotantopanokset tarkoittavat viennin määrää. Väitettiin myös, että ennakkolisenssijärjestelmän mukaisesti tuotavia tuotantopanoksia on käytettävä vietävien tuotteiden valmistuksessa tai jo vietyjen tuotteiden tuotannossa käytettyjen tuotantopanosvarastojen täydentämiseksi.
(65) Pantiin kuitenkin merkille, että ei ollut olemassa järjestelmää tai menettelyä sen vahvistamiseksi, käytetäänkö tuotantopanoksia vietävien tuotteiden tuotantoprosessissa ja mitä tuotantopanoksia käytetään. Järjestelmä osoittaa ainoastaan sen, että tullitta tuotuja tavaroita on käytetty tuotantoprosessissa, mutta siinä ei tehdä eroa tavaroiden määräpaikan välillä (kotimarkkinat tai vientimarkkinat). Edellä esitettyjen päätelmien perusteella ei voida päätellä, että ennakkolisenssijärjestelmä tai välillinen ennakkolisenssijärjestelmä täyttää tullinpalautusjärjestelmän tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyn mukaiset vaatimukset.
(66) Tämän vuoksi molempia järjestelmiä voidaan pitää tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavina. Tutkimuksen kohteena olevat yritykset pystyivät kuitenkin osoittamaan, että tuontitullista vapautetut tuontimäärät eivät ylittäneet vietyjen tavaroiden määrää. Tämän vuoksi pääteltiin, että kyseisessä tapauksessa tuotantopanosten tuontitullista vapauttaminen myönnettiin perusasetuksen liitteiden I-III säännösten mukaisesti.
(67) Yritykset eivät siten saaneet mitään kyseisen järjestelmän mukaista etua tässä menettelyssä.
7 Tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
(68) Perusasetuksen säännösten mukainen tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä arvon perusteella ilmaistuna oli tutkittujen vientiä harjoittavien tuottajien osalta 9,1, 4,1 ja 1,0 prosenttia (eli alle 3 prosenttia vähimmäistasosta perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdan b alakohdan mukaisesti).
(69) Perusasetuksen 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti otokseen kuulumattomien yhteistyössä toimineiden yritysten painotetuksi keskimääräiseksi tukimarginaaliksi tuli 5,0 prosenttia. Koska yhteistyön kokonaistaso Intian osalta oli korkea (yli 98 prosenttia), kaikkien muiden yritysten jäännöstukimarginaali vahvistettiin korkeimman yksilöllisen marginaalin omaavan yrityksen tasolle eli 9,1 prosenttiin.
TAULUKON PAIKKA
II INDONESIA
1 Johdanto
(70) Komissio tutki valitukseen sisältyvien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella seuraavaa kolmea järjestelmää, joissa esitettyjen väitteiden mukaan oli myönnetty vientitukea:
i) investointien koordinaatioelimen järjestelmä (Badan Koordinasi Penanaman Modal - BKPM);
ii) Bapeksta-järjestelmä (Bapeksta, valtionvarainministeriön tuontitulleista vapautuksen ja tullinpalautusten hallinnointikeskus);
iii) yrityskohtainen vapautus tuloverosta.
2 Tuen määrän laskeminen
(71) Komissio laski ensin tutkimuksen kohteena olleiden vientiä harjoittavien tuottajien edellä mainituista järjestelmistä saamat edut. Bapeksta-järjestelmästä saatu etu laskettiin tutkimusajanjaksolla myönnetyn tullista vapautetun määrän perusteella, joka jaettiin tutkimusajanjakson aikaisen viennin kokonaisliikevaihdolle. BKPM-järjestelmästä saatu etu laskettiin tutkimusajanjaksolla kantamattomien tullien määrän perusteella raaka-aineiden ja varaosien osalta ja 1 päivän tammikuuta 1991 ja tutkimusajanjakson lopun välisellä ajanjaksolla tuotantohyödykkeiden osalta, joiden kohdalla sovelletaan asianomaisen tuotannonalan tavanomaista poistoaikaa. Minkään tutkitun yrityksen ei todettu saaneen etua yritysten tuloverosta vapautuksesta.
(72) Indonesiasta peräisin olevan tuonnin osalta koko maata koskevan painotetun keskimääräisen tukimarginaalin todettiin olevan 0,4 prosenttia, joka on selvästi alle Indonesiaa koskevan tuen vähimmäistason, joka perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdan b alakohdan mukaisesti on 3 prosenttia.
(73) Yksittäisten viejien tukimäärät vaihtelivat 0,1 prosentista 2,3 prosenttiin ja ne ovat kaikissa tapauksissa alle vähimmäistason. Todetaan, että koko maata koskeva painotettu keskimääräinen tukimarginaali vahvistettiin määrittämällä tuen määrä niille tuonnin määrille, joiden osalta ei toimittu yhteistyössä (3 prosenttia yhteisöön tutkimusajanjaksolla suuntautuneesta kokonaistuonnista), yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille vahvistetun korkeimman tukimarginaalin tasolle.
(74) Tästä syystä komissiolla ei ollut tarvetta tarkastella tasoitustullin käyttöönoton oikeutusta kyseisten tukien osalta.
E YHTEISÖN TUOTANNONALA
1 Yhteisön tuotanto
(75) Teksturoituja polyesterifilamenttilankoja valmistavat yhteisössä seuraavat yritykset:
- Kolme yhteisön tuottajaa, jotka toimivat täydessä yhteistyössä komission kanssa tutkimuksen aikana. Kaksi näistä yhteisön tuottajista oli valituksen tekijöitä.
- Kuudesta valituksen tehneestä yhteisön tuottajasta neljä antoi valituksessa yleistietoja toiminnastaan. Ne eivät toimineet tutkimuksessa täysin yhteistyössä, mutta ne tukivat menettelyä.
- Kaksi muuta tuottajaa, jotka eivät olleet valituksen tekijöitä ja jotka antoivat yleistietoja toiminnastaan ja tukivat valitusta, mutta eivät antaneet yksityiskohtaisia tietoja.
- Neljätoista muuta yritystä, jotka eivät kuuluneet valituksen tekijöihin ja jotka eivät toimineet yhteistyössä tutkimuksessa eivätkä ilmaisseet mielipidettään.
(76) Näin ollen kaikkien kyseisten yritysten valmistamien teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuotanto muodostaa perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannon.
2 Yhteisön tuotannonalan määritelmä
(77) Kolmen yhteistyössä toimineen tuottajan tuotannon yhteenlaskettu määrä oli 85238 tonnia tutkimusajanjakson aikana, jolloin yhteisön kokonaistuotanto oli noin 228491 tonnia, eli se oli 37 prosenttia kokonaistuotannosta. Kun yhdeksän menettelyä tukenutta tuottajaa otetaan yhdessä huomioon, niiden tuotanto on tutkimusajanjaksolla ollut 74 prosenttia yhteisön kokonaistuotannosta.
(78) Yksi osapuolista väitti, että vain kolme yhteisön tuottajaa toimi yhteistyössä tutkimuksessa ja että niiden yhteinen tuotanto ei muodostanut pääosaa yhteisön kokonaistuotannosta. Lisäksi tämä osapuoli väitti, että kuudesta yhteisön tuottajasta, jotka tekivät valituksen, neljä päätti myöhemmin olla toimimatta yhteistyössä, koska niille ei mielestään aiheutunut vahinkoa, ja siten tapauksen tutkinta oli aloitettu väärin perustein ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon arvioinnissa käytetyt tiedot olivat virheellisiä.
(79) Ensiksikin olisi huomattava, että kaikki tuottajat, jotka selvästi tukivat valitusta ennen menettelyn aloittamista, vastaavat yhdessä noin kahdesta kolmasosasta yhteisön tuotannosta ja näin ollen tuki oli riittävän suuri tutkimuksen aloittamiseen. Toiseksi on otettava huomioon, että ne kolme yritystä, jotka toimivat täysin yhteistyössä tutkimuksessa, edustivat yli 25:tä prosenttia yhteisön tuotannosta ja näin ollen sen pääosaa perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdan ja 10 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
(80) Komissio katsoo tästä syystä alustavasti, että kyseiset kolme yhteistyössä toiminutta yhteisön tuottajaa muodostavat yhteisön tuotannonalan perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdan ja 10 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
F VAHINKO
1 Alustavat huomiot
1.1 Tuontitiedot
(81) Tuonnin määriä ja hintoja koskevat suuntaukset määriteltiin käyttämällä Eurostatin tietoja. Kaikki viedyt teksturoidut polyesterifilamenttilangat kuuluvat CN-koodiin 5402 33 00 eikä siihen kuulu mitään muuta tuotetta. Eurostatin Intiaa koskevia tietoja verrattiin vientiä harjoittavilta tuottajilta saatuihin tutkimusajanjaksoa koskeviin tietoihin, ja niiden havaittiin olevan hyvin lähellä toisiaan.
(82) Tukimarginaalit Indonesian osalta ovat alle vähimmäistason, minkä vuoksi Indonesia olisi väliaikaisesti jätettävä vahinkoa koskevan arvion ulkopuolelle.
1.2 Yhteisön tuotannonalaa koskevat tiedot
(83) Yhteisön tuotannonalaa koskevat tiedot saatiin kolmen yhteistyössä toimineen yhteisön tuottajan kyselyvastauksista, jotka todennettiin.
2 Yhteisön kulutus
(84) Teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen todettavissa olevaa kulutusta yhteisössä laskettaessa käytettiin perusteena tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaistuontia yhteisöön, yhteisön tuotannonalan todennettua kokonaismyyntiä yhteisön markkinoilla sekä komission kyselylomakkeisiin perustuvaa arviota yhteisössä toimivien muiden tuottajien myynnistä, valituksessa olleita todisteita ja Eurostatin vientitilastoja.
(85) Yhteisön tuotannonala tuotti teksturoituja polyesterifilamenttilankoja tutkimusajanjaksona noin 340000 tonnia. Kuten seuraavasta taulukosta käy ilmi, kasvu oli 19 prosenttia tarkastelujaksolla. On huomattava, että kulutus oli huipussaan vuonna 1998, mutta sen jälkeen se taantui hieman.
TAULUKON PAIKKA
3 Tuonti Intiasta
3.1 Tuonnin määrä
(86) Intiasta peräisin olevan tuonnin määrä kolminkertaistui tarkastelujaksolla 7583 tonnista vuonna 1996 22683 tonniin tutkimusajanjaksolla. Tuonti nousi jyrkästi vuosina 1996-1998, taantui vuonna 1999 ja elpyi jälleen vuonna 2000. Tutkimusajanjaksolla se vielä kasvoi 17 prosenttia verrattuna vuoteen 2000.
(87) Tarkasteltavana olevan tuonnin markkinaosuus oli tutkimusajanjakson aikana 7 prosenttia, kun se tarkastelujakson alussa oli 3 prosenttia.
TAULUKON PAIKKA
3.2 Tuonnin hinnat
(88) Kyseisen tuonnin hinnat laskivat 7 prosenttia tarkastelujakson aikana. Hinnat laskivat jyrkästi vuonna 1999, kun tuonnin määrässä tapahtui romahdus.
TAULUKON PAIKKA
3.3 Hinnan alittavuus
(89) Hinnan alittavuuden tarkastelua varten yhteisön tuotannonalan myymän tarkasteltavana olevan tuotteen hintoja verrattiin Intiasta peräisin olevaan tuontiin yhteisön markkinoille tutkimusajanjaksona teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen eri lajien hintojen painotettujen keskiarvojen perusteella.
(90) Kun tuotuja tuotteita verrattiin yhteisön tuotannonalan tuottamiin teksturoituihin polyesterifilamenttilankoihin, otettiin huomioon decitex (grammamäärä 1000:ta lankametriä kohti), filamenttien määrä, kemiallinen muuntelu (esim. palonsuoja) ja langan väri (värjäämätön, kehruuvärjätty tai perinteisesti värjätty).
(91) Intiasta peräisin olevan tuonnin hinnat ovat samat kuin yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat antoivat vastauksissaan kyselylomakkeeseen cif-tasolla yhteisön rajalla asianmukaisesti oikaistuna tullien ja tuonnin jälkeisten kustannusten osalta. Yhteisön tuotannonalan hinnat on ilmoitettu kyselylomakkeen vastauksissa, jotka koskivat yhteisön tuotannonalan yhteisössä tapahtuneen myynnin hintoja ensimmäiselle etuyhteydettömälle asiakkaalle noudettuna lähettäjältä -tasolla.
(92) Edellä esitetty huomioon ottaen hinnan alittavuuden marginaalin, ilmaistuna prosentteina yhteisön tuotannonalan hinnoista, todettiin vaihtelevan 21 prosentista 36 prosenttiin tutkimuksen kohteena olevilla vientiä harjoittavilla tuottajilla tutkimusajanjaksolla.
4 Yhteisön tuotannonalan tilanne
4.1 Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(93) Yhteisön tuotannonalan tuotanto kasvoi 18 prosentilla tarkastelujakson aikana mutta laski 3 prosentilla tutkimusajanjakson aikana verrattuna vuoteen 2000. Samana ajanjaksona tuotantokapasiteetti kasvoi 33 prosenttia. Kapasiteetteja kasvatettiin ja uudistettiin jatkuvasti yhteisön tuotannonalan kilpailukyvyn lisäämiseksi. Kapasiteetin käyttöasteet olivat melko korkeita vuoteen 1998 asti, mutta laskivat sitten 11 prosenttiyksiköllä seuraavien jaksojen aikana.
TAULUKON PAIKKA
4.2 Varastot
(94) Varastojen määrä vuoden lopussa vaihteli vuosittain siten, että suuntauksena oli sen pienentyminen suhteessa tuotantotasoihin.
TAULUKON PAIKKA
4.3 Myynnin määrä, markkinaosuus ja markkinoiden kasvu
(95) Yhteisön tuotannonalan myynnin määrä yhteisön markkinoilla kasvoi 8 prosenttia tarkastelujaksolla. Yhteisön tuotannonalan myynti ei kuitenkaan kasvanut yhtä paljon kuin kulutus, joka kasvoi saman jakson aikana 16 prosenttia. Näin ollen yhteisön tuotannonala menetti kaksi prosenttiyksikköä markkinaosuudesta tarkastelujaksolla.
TAULUKON PAIKKA
4.4 Hintoihin vaikuttavat tekijät
(96) Yhteisön tuotannonalan myyntihinnat pienenivät 9 prosenttia tarkastelujakson aikana. Intiasta peräisin olevan tuonnin korkea ja yhä kasvava määrä, sen halvat hinnat ja laskeva hintasuuntaus alensivat tuntuvasti hintoja, ja yhteisön tuotannonalan oli laskettava hintojaan voidakseen yrittää säilyttää markkinaosuutensa.
TAULUKON PAIKKA
4.5 Kannattavuus
(97) Yhteisön tuotannonalan kannattavuus ilmaistuna nettomyynnin tuottona yhteisön markkinoilla laski jyrkästi tarkastelujakson aikana niin, että kun se vuonna 1996 oli +3 prosenttia, oli se tutkimusajanjakson aikana -12 prosenttia.
TAULUKON PAIKKA
4.6 Investoinnit ja pääoman saanti
(98) Investointien taso säilyi tarkastelujakson aikana, mutta laski tutkimusajanjakson aikana. Suurin osa investointikustannuksista liittyi koneisiin, laitteisiin ja muihin tarvikkeisiin. Vuonna 1998 investointien määrä oli erityisen korkea, mikä liittyy siihen, että eräs yhteisön tuottaja rakensi uuden teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuotantolaitoksen ajankohtana, jolloin yhteisön tuotannonalan taloudelliset näkymät olivat vielä hyvät.
TAULUKON PAIKKA
(99) Yhteisön tuotannonalan pääoman saanti joko ulkopuolisilta rahoittajilta tai emoyrityksiltä ei tarkastelujakson alussa ollut suuresti vaikeutunut. Kun otetaan kuitenkin huomioon tappioiden määrä tutkimusajanjaksolla, pääomansaanti vaikeutui tutkimusajanjaksolla huomattavasti.
4.7 Sijoitetun pääoman tuotto
(100) Kun selvitettiin vientituella tapahtuneen tuonnin vaikutusta yhteisön tuotannonalan sijoitetun pääoman tuottoon, komissio tarkasteli voittoa tai tappiota ennen veroja verrattuna yhteisön tuotannonalan kokonaisvaroihin.
(101) Teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen myynti muodostaa suurimman osan yhteisön tuotannonalan liikevaihdosta, ja sijoitetun pääoman tuotto suhteutettiin tämän osuuden mukaisesti.
(102) Sijoitetun pääoman tuoton kehitys on yhdenmukainen kannattavuutta koskevien lukujen kanssa ja osoitti yhteisön tuotannonalan taloudellisen tilanteen selvästi huonontuneen.
TAULUKON PAIKKA
4.8 Kassavirta
(103) Teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen myynti muodostaa suurimman osan yhteisön tuotannonalan liikevaihdosta. Kassavirta suhteutettiin tämän osuuden mukaisesti.
(104) Yhteisön tuotannonalan kassavirtaa koskevat luvut seuraavassa taulukossa ovat selvä osoitus yhteisön tuotannonalan taloudellisen tilanteen huonontumisesta.
TAULUKON PAIKKA
4.9 Työllisyys, tuottavuus ja palkat
(105) Seuraavassa taulukossa esitetään yhteisön tuotannonalan tuotannossa toimivien työntekijöiden määrä sekä työvoimakustannukset.
TAULUKON PAIKKA
(106) Yhteisön tuotannonalan työntekijöiden lukumäärä tutkimusajanjakson lopussa oli 1403. Tarkastelujaksolla kokonaiskasvu oli 19 prosenttia, mikä johtui pääasiassa lukumäärän merkittävästä noususta vuosina 1998-1999, kun yhteisön tuotannonala päätti olennaisesti kehittää tuotantokapasiteettiaan. Tästä laajentamisesta päätettiin, kun tulevaisuudennäkymät olivat vielä hyvät (katso johdanto-osan 98 kappale). Samana aikana työvoimakustannukset suhteessa työntekijöiden määrään kasvoivat 30 prosenttia.
(107) Tutkimusajanjaksolla tuottavuus oli suunnilleen sama kuin vuonna 1996. Vuonna 1999, kun sekä tuotantokapasiteetti että työntekijöiden lukumäärä kasvoivat, tuottavuus heikkeni tilapäisesti.
4.10 Elpyminen aiemmasta polkumyynnistä
(108) Vuosina 1997 ja 1998 yhteisön tuotannonalan taloudelliset tulokset olivat tyydyttäviä ja osoittavat, että se oli toipunut aiemmasta kolmansista maista peräisin olevasta polkumyynnistä, jonka vuoksi oli otettu käyttöön polkumyyntitoimenpiteitä. Lopullisia polkumyyntitoimenpiteitä sovelletaan tällä hetkellä Malesiasta, Indonesiasta, Thaimaasta ja Taiwanista peräisin olevien teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuonnissa (ks. johdanto-osan 4 kappale).
4.11 Varsinainen tukimarginaali
(109) Tukimarginaalit Intian osalta on eritelty tukia koskevassa osuudessa (katso johdanto-osan 69 kappale). Nämä marginaalit ovat selvästi yli vähimmäistason. Kun lisäksi otetaan huomioon vientituella tapahtuneen tuonnin määrä ja hinta, tosiasiallisen tukimarginaalin vaikutusta ei voida pitää vähäpätöisenä.
5 Vahinkoa koskeva päätelmä
(110) Intiasta peräisin olevien teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuonti kasvoi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välillä kolminkertaiseksi eli alle 7500 tonnista yli 22000 tonniin. Tämän seurauksena kyseisen tuonnin markkinaosuuden kokonaiskasvu oli neljä prosenttiyksikköä samana aikana, jolloin kulutus kasvoi 19 prosenttia. Kyseisten tuotteiden hinnat olivat edelleen alhaisemmat kuin yhteisön tuotannonalan hinnat koko ajanjakson ajan, ja hinnan alittavuus tutkimusajanjaksolla oli 30-45 prosenttia.
(111) Samanaikaisesti vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välillä yhteisön tuotannonalan tilanne huononi ennen muuta markkinaosuuden, myyntihintojen, kannattavuuden, sijoitetun pääoman tuoton, kassavirran ja pääoman saannin osalta. Yhteisön tuotannonalan huonot taloudelliset tulokset johtuivat hintojen laskusta.
(112) Edellä esitetyn perusteella katsotaan alustavasti, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 8 artiklan mukaista merkittävää vahinkoa.
G VAHINGON SYY-YHTEYS
1 Johdanto
(113) Perusasetuksen 8 artiklan 6 kohdan mukaisesti komissio tutki, johtuiko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut merkittävä vahinko asianomaisesta maasta peräisin olevasta vientituella tapahtuneesta tuonnista. Perusasetuksen 8 artiklan 7 kohdan mukaisesti komissio tutki myös muita tiedossa olevia tekijöitä, jotka olisivat voineet vahingoittaa yhteisön tuotannonalaa, sen varmistamiseksi, että kyseisten tekijöiden aiheuttaman vahingon ei katsottaisi aiheutuneen vientituella tapahtuneesta tuonnista.
(114) Polkumyyntitoimenpiteet ovat tällä hetkellä voimassa Thaimaasta, Indonesiasta, Taiwanista ja Malesiasta peräisin olevassa tuonnissa ja niiden tarkoituksena on poistaa kyseisistä maista peräisin oleva vahingollinen polkumyynti. Teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuonti kyseisistä neljästä maasta on tällä hetkellä polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun kohteena (ks. johdanto-osan 4 kappale). Tämä seikka otettiin huomioon tässä tutkimuksessa.
2 Vientituella tapahtuneen tuonnin vaikutus
2.1 Määrä
(115) Intiasta peräisin olevien teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuonti kasvoi kolminkertaiseksi tarkastelujaksolla ja tuonnin määrä tutkimusajanjaksolla oli 22683 tonnia.
(116) Intiasta peräisin olevan tuonnin huomattava kasvu ja sen markkinaosuuden lisäys tarkastelujakson aikana yhteisön tuotannonalan hinnat alittavilla hinnoilla tapahtuivat samaan aikaan, kun yhteisön tuotannonalan tilanne heikkeni erityisesti markkinaosuuden, myyntihintojen, kassavirran, pääoman saannin, sijoitetun pääoman tuoton ja kannattavuuden osalta.
(117) Tilanne huononi eniten vuoden 2000 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, jolloin vientituella tapahtuneen tuonnin määrä kasvoi 17 prosentilla ja saavutti ennätystason.
2.2 Hinnat
(118) Vuodesta 1996 tutkimusajanjaksoon vientituella tapahtuneen tuonnin hinnat laskivat 7 prosenttia ja sen markkinaosuus kasvoi 4 prosenttiyksikköä. Samaan aikaan yhteisön tuotannonala yritti turhaan säilyttää markkinaosuuttaan laskemalla myyntihintojaan 9 prosentilla.
(119) Vientituella tapahtuneen tuonnin hinnat olivat jatkuvasti yhteisön tuotannonalan hintoja alhaisemmat ja tutkimuksen kohteena olleiden vientiä harjoittavien tuottajien hinnan alittavuuden marginaali oli 30-45 prosenttia tutkimusajanjaksolla.
(120) Tästä syystä asianomaisen vientituella tapahtuvan tuonnin aiheuttamien paineiden, jotka johtuivat erityisen alhaisin hinnoin tapahtuneen tuonnin määrien ja markkinaosuuden voimakkaasta kasvusta vuodesta 1996 lähtien, katsotaan aiheuttaneen yhteisön tuotannonalan hintojen alenemisen, joka johti sen taloudellisen tilanteen heikkenemiseen.
3 Muiden tekijöiden vaikutus
3.1 Muista kolmansista maista peräisin oleva tuonti
(121) Neljään teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen vientiä yhteisöön harjoittavaan maahan eli Indonesiaan, Malesiaan, Taiwaniin ja Thaimaahan sovelletaan polkumyyntitulleja. Näiden neljän maan markkinaosuus tutkimusajanjaksolla oli 18 prosenttia. Tarkastelujakson aikana kyseisistä maista peräisin olevan tuonnin markkinaosuus kasvoi 3 prosenttiyksikköä eli vuoden 1996 noin 15 prosentista tutkimusajanjakson 18 prosenttiin. Kyseisen tuonnin keskimääräiset cif-hinnat olivat selvästi alle yhteisön tuotannonalan hintojen. Ne indonesialaiset ja taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat, joihin ei sovelleta polkumyyntitullia, lisäsivät tosiasiallisesti myyntiään yhteisön markkinoilla. Ei voida sulkea pois sitä seikkaa, että kyseisestä tuonnista on osaltaan aiheutunut vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Asiaa tutkitaan parhaillaan 31. toukokuuta 2002(16) vireille pannuissa tarkastelua koskevissa tutkimuksissa asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(122) Muista kolmansista maista peräisin olevan tuonnin markkinaosuus oli 19 prosenttia tutkimusajanjaksolla, ja se kasvoi määrällisesti 47 prosenttia tarkastelujaksolla. Suurimmat tuontimäärät olivat peräisin Yhdysvalloista, Turkista ja Etelä-Koreasta. Kyseisen tuonnin keskimääräiset cif-hinnat ovat hieman alle yhteisön tuotannonalan noudettuna lähettäjältä -hintojen. Jos otetaan huomioon tullit ja tuonnin jälkeiset kustannukset, ne ovat kuitenkin suunnilleen samalla tasolla kuin yhteisön tuotannonalan hinnat. Kyseisen tuonnin ei siten voida katsoa aiheuttaneen vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
TAULUKON PAIKKA
3.2 Raaka-aineiden hinnat
(123) Teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen valmistuksessa käytettävä pääraaka-aine on polyesterilanka.
(124) Yhteisön tuotannonala ostaa polyesterilankaa sekä yhteisöstä että yhteisön ulkopuolelta. Polyesterilankaa ostetaan myös etuyhteydessä olevilta yrityksiltä. Yksityiskohtainen vertailu decitex-luvuittain markkinoilla maksettujen, konsernin sisäisten hintojen ja alan lehdistön (PCI) julkaisemien hintojen välillä osoitti, että ostot etuyhteydessä olevilta yrityksiltä tehdään tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisesti. Myyntiolosuhteet ovat myös samanlaiset kuin yleiset markkinaolosuhteet.
(125) Kuten jäljempänä olevasta taulukosta käy ilmi, yhteisön tuotannonalan polyesterilangasta maksama tosiasiallinen hinta nousi huomattavasti vuosina 1997-1998 ja laski sitten alemmaksi kuin tarkastelujakson alussa. Tämän vuoksi ei voida katsoa, että raaka-ainekustannukset aiheuttivat vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
TAULUKON PAIKKA
3.3 Yhteisön tuotannonalan vientitulokset
(126) Yhteisön tuotannonalan vientimäärät kasvoivat tarkastelujaksolla lähes 400 prosenttia eli 5200 tonniin, sillä yhteisön tuotannonala on kehittänyt pitkäaikaiset kauppasuhteet yhteisön ulkopuolisiin kumppaneihin. Olisi huomattava, että tosiasiallinen viety tonnimäärä on vähäinen, kun sitä vertaa yhteisön tuotannonalan kokonaismyynnin määrään.
(127) Päätellään, että koska vienti kasvoi jakson aikana, sen ei voida katsoa aiheuttaneen vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
3.4 Kulutustottumuksissa tapahtuneet muutokset
(128) Tarkasteltavana olevan tuotteen kulutus yhteisössä kasvoi 19 prosentilla tarkastelujakson aikana. Tämän vuoksi katsotaan, että tämä tekijä ei vaikuttanut yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon.
4 Syy-yhteyttä koskeva päätelmä
(129) Intiasta peräisin olevan tuonnin huomattavalla määrän ja markkinaosuuden kasvulla tarkastelujakson ja erityisesti tutkimusajanjakson aikana ja sen hinnan alittavuuden tasolla tutkimusajanjakson aikana oli merkittäviä kielteisiä vaikutuksia yhteisön tuotannonalan markkinaosuuteen ja myyntihintoihin. Se puolestaan vaikutti yhteisön tuotannonalan useisiin taloudellisiin indikaattoreihin ja erityisesti kannattavuuteen ja sijoitetun pääoman tuottoon. Edellä mainittu tarkastelu huomioon ottaen katsotaan, että Intiasta peräisin olevien teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuonnilla oli huomattava kielteinen vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen ja että muiden tekijöiden, erityisesti kolmansista maista, mukaan luettuna Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin oleva tuonti, vaikutus ei muuttanut päätelmää aidosta ja huomattavasta syy-seuraus-suhteesta Intiasta peräisin olevan vientituella tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon välillä.
Ottaen huomioon edellä esitetty tarkastelu, jossa asianmukaisesti erotettiin kaikkien tiedossa olevien tekijöiden vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vahingollisesta vaikutuksesta, vahvistetaan, että kyseiset muut tekijät eivät poista sitä tosiseikkaa, että todettu merkittävä vahinko voi johtua vientituella tapahtuneesta tuonnista.
(130) Tästä syystä päätellään alustavasti, että asianomaisesta maasta peräisin oleva vientituella tapahtuva tuonti on aiheuttanut yhteisön tuotannonalalle perusasetuksen 8 artiklan 6 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
H YHTEISÖN ETU
1 Yleiset huomiot
(131) Komissio tutki, oliko olemassa sellaisia pakottavia syitä, jotka vahingollista vientituella tapahtuvaa tuontia koskevasta päätelmästä huolimatta voisivat johtaa päätelmään, ettei toimenpiteiden käyttöönotto olisi tässä tapauksessa yhteisön edun mukaista. Tämän vuoksi yhteisön edun määrittäminen perustui arviointiin kaikista asiaan liittyvistä etunäkökohdista kuten tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisön tuotannonalan, muiden yhteisön tuottajien, tuojien/kauppiaiden sekä käyttäjien ja tavarantoimittajien etunäkökohdista perusasetuksen 31 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
2 Tutkimus
(132) Komissio lähetti kyselylomakkeet tarkasteltavana olevan tuotteen tuojille, raaka-aineen toimittajille ja teollisille käyttäjille. Yhteensä 13 kyselylomaketta lähetettiin toimittajille, 21 käyttäjille, 14 tuojille ja 16 muille teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuottajille.
(133) Vastaukset saatiin asetetussa määräajassa seuraavilta:
- Yksi raaka-aineiden suora toimittaja, joka toimittaa yhteisön tuotannonalalle monoeteeniglykolia ja puhdistettua tereftaalihappoa:
- BP Chemicals Ltd (Yhdistynyt kuningaskunta)
- Yksi tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjä, joka valmistaa tekstiilejä pääasiassa autoteollisuuden ja verhoilualan käyttöön:
- Mattes & Ammann KG (Saksa)
- Kaksi muuta teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuottajaa:
- FITEXAR SA (Portugali)
- Manifattura di Stabbia Spa (Italia)
- Kukaan tarkasteltavana olevan tuotteen tuojista ei ole vastannut kyselylomakkeeseen.
3 Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköiset vaikutukset yhteisön tuotannonalaan ja muihin yhteisön teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuottajiin
(134) Yhteisön tuotannonala on elinkelpoinen ja kykenevä vastaamaan markkinakysyntään. Yhteisön tuotannonala on ponnistellut suuresti täyttääkseen käyttäjien ja erityisesti autoteollisuuden vaatimukset korkealaatuisista tuotteista, jotka toimitetaan käyttäjien haluamana ajankohtana. Yhteisön tuotannonala on osoittanut halukkuutensa säilyttää kilpailuasemansa yhteisön markkinoilla. Esimerkkejä tällaisista toimista ovat
a) erityistuotteiden kehittäminen markkinoiden kapealle sektorille;
b) tuottavuuden parantaminen, mukaan luettuna nykyaikaisten tuotantotekniikoiden laaja käyttö (esim. koneistamisen ja tietokoneistamisen lisääminen).
(135) On selvää, että ehdotetut toimet hyödyttäisivät yhteisön tuotannonalaa. Ei ole syytä epäillä yhteisön tuotannonalan elinkelpoisuutta ja kilpailukykyä tilanteessa, jossa tavanomaiset markkinaolosuhteet vallitsevat. Tätä tukee yhteisön tuotannonalan kannattavuus vuosina 1996-1999 ja sen asema yhteisön markkinoilla erikoistuotteiden alalla, joka ei vielä ole vientituella tapahtuvan tuonnin kohteena.
(136) Yhteisön tuotannonala on kärsinyt vahingollisesta vientituella tapahtuvasta tuonnista. Intiasta peräisin oleva vientituella tapahtunut tuonti alitti ja laski yhteisön tuotannonalan myyntihintoja, aiheutti sen markkinaosuuden vähäisen pienenemisen sekä sen, että yhteisön tuotannonala ei kasvanut yhtä nopeasti kuin markkinat. Intiasta peräisin oleva vientituella tapahtunut tuonti vähensi huomattavasti yhteisön tuotannonalan kannattavuutta ja sijoitetun pääoman tuottoa. Myös investoinnit vähenivät erityisesti tutkimusajanjakson aikana. Jos tilanne ei muutu, tappiot jäävät tutkimusajanjakson aikana tehtyjen tappioiden tasolle ja yhteisön tuotannonalan pitkän aikavälin elinkelpoisuus vaarantuu.
(137) Muut komission kyselylomakkeeseen vastanneet tuottajat olivat samaa mieltä.
(138) Tämän vuoksi päätellään alustavasti, että toimenpiteiden käyttöönotto olisi yhteisön tuotannonalan ja muiden yhteisön tuottajien edun mukaista.
4 Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköinen vaikutus tuojiin
(139) Tuojilta tai kauppiailta ei saatu vastauksia.
(140) Tuojien yhteistyöstä kieltäytymisestä voidaan tässä tapauksessa päätellä, että Intiasta peräisin olevassa tuonnissa käyttöön otettavilla toimenpiteillä ei todennäköisesti ole huomattavaa vaikutusta teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen etuyhteydettömien tuojien ja kauppiaiden asemaan yhteisössä.
5 Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköinen vaikutus raaka-aineiden toimittajiin
(141) Yhteisön tuottajat ostavat pääasiassa monoeteeniglykolia, puhdistettua tereftaalihappoa tai dimetyylitereftalaattia polyesterilangan valmistamiseksi ja sen teksturoimiseksi teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen valmistusta varten. Jotkut yhteisön tuottajat ostavat polyesterilankaa myös suoraan.
(142) Tutkimuksessa yhteistyössä toimineella toimittajalla on yli 300 työntekijää puhdistetun tereftaalihapon ja monoeteeniglykolin tuotannossa.
(143) Yhteistyössä toiminut toimittaja työskenteli tiiviisti yhteisön tuottajien kanssa ja sai huomattavan osan liikevaihdostaan myynnistään yhteisön tuottajille. Tämän vuoksi yhteisön tuotannonalan ostojen vähenemisellä olisi vakava vaikutus kyseiseen yritykseen.
(144) On selvää, että toimenpiteiden käyttöönotto auttaisi yhteisön tuotannonalan, ja laajemmin sen toimittajien, toiminnan säilymistä nykytasolla. Tästä syystä komissio on päätellyt alustavasti, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto on alhaisemman jalostusasteen teollisuuden edun mukaista.
6 Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköinen vaikutus käyttäjiin
(145) Kuten edellä on mainittu, ainoastaan yksi käyttäjä toimi yhteistyössä. Kyseinen käyttäjä on huolestunut etupäässä teksturoidun polyesterifilamenttilanka-alan mahdollisesti jatkuvasta keskittymisestä, jos toimenpiteet otetaan käyttöön, sillä suurissa monikansallisissa yrityksissä on tapahtunut tiettyä keskittymistä.
(146) Tämä väite ei ole vakuuttava, koska yhteisön tuotannonalalla oli 23 tuottajaa tutkimusajanjakson aikana. Lisäksi jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, yhteisön tuotannonalan vaikea taloudellinen tilanne johtaa todennäköisesti suurempaan maailmanlaajuiseen keskittymiseen. Yhteisön tuotannonalan koko olemassaolo voisi olla vaakalaudalla ja käyttäjät olisivat täysin riippuvaisia tuonnista. Jos toimenpiteet otetaan käyttöön, useat yhteisön tuottajat jatkavat todennäköisesti kilpailemista keskenään, ja kun vientituella tapahtuvaa tuontia ei ole, käyttäjille varmistetaan parhaat markkinaolosuhteet.
(147) Ottaen huomioon komission saamien kyselylomakevastausten vähäisen määrän ja vastanneen yrityksen tekemistä huomautuksista huolimatta tukien vastaisten toimenpiteiden käyttöönotolla ei olisi haitallisia vaikutuksia käyttäjien elinkelpoisuuteen ja kilpailukykyyn.
7 Päätelmät
(148) Tasoitustoimenpiteiden käyttöönotto on yhteisön tuotannonalan, muiden yhteisön teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuottajien ja raaka-aineen toimittajien etujen mukaista. Tasoitustoimenpiteiden käyttöönotto antaa kyseisille aloille mahdollisuuden kannattavuuden parantamiseen ja uusiin investointeihin, jotka ovat niiden elinkelpoisuuden vuoksi välttämättömiä.
(149) Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, tarkastelujaksolla todettu yhteisön tuotannonalan kannattavuuden jatkuva lasku pahenee jyrkästi.
(150) Pääteltiin myös, että tasoitustoimenpiteiden käyttöönotto ei vaikuttaisi haitallisesti käyttäjien elinkelpoisuuteen ja kilpailukykyyn.
(151) Edellä esitetyn perusteella komissio päätteli alustavasti, ettei ollut olemassa pakottavia syitä olla ottamatta tasoitustoimenpiteitä käyttöön tässä tapauksessa.
I TULLIEN KÄYTTÖÖNOTOSTA LUOPUMINEN
(152) Koska edellä tehdään se päätelmä, että Indonesiasta peräisin olevassa tuonnissa koko maata koskeva painotettu keskimääräinen tukimarginaali on vähimmäistasoa, päätetään alustavasti olla ottamatta tasoitustulleja käyttöön asianomaisesta maasta peräisin olevassa tuonnissa.
J VÄLIAIKAISET TUKIEN VASTAISET TOIMENPITEET
1 Vahingon korjaava marginaali
(153) Pääteltiin, että vientituella tapahtuvan tuonnin aiheuttaman lisävahingon estämiseksi on tarkoituksenmukaista ottaa käyttöön tasoitustoimenpiteet väliaikaisten tullien muodossa.
(154) Tullien suuruutta määrittäessään komissio otti huomioon todetut tukimarginaalit ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon poistamiseksi tarvittavan tullin määrän.
(155) Tämän vuoksi komissio määritteli vahinkoa aiheuttamattoman hinnan, joka perustui yhteisön tuotannonalan tuotantokustannuksiin sekä kahdeksan prosentin kohtuullisen voittomarginaalin. Sitä pidettiin välttämättömänä tuotannonalan elinkelpoisuuden varmistamiseksi ja koska se oli kyseisen tuotannonalan vuonna 1998 saama voitto-osuus. Tällöin Intiasta peräisin olevalla vientituella tapahtuvalla tuonnilla ei ollut merkittävää yhteisön tuotannonalan hintoja alentavaa vaikutusta ja toimenpiteiden kohteena olevista maista peräisin oleva tuonti oli jo samalla tasolla kuin tutkimusajanjaksolla. Vahinkoa aiheuttamatonta hintaa verrattiin edellä esitettyihin hinnan alittavuutta määriteltäessä käytettyihin vientituella ja polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hintoihin. Vahingon korjaavan marginaalin määrittämiseksi tämän vertailun tuloksena saadut erot ilmaistiin tämän jälkeen prosentteina koko cif-tuonnin arvosta.
(156) Otokseen kuuluneiden yritysten painotettua keskimääräistä vahingon korjaavaa marginaalia käytettiin vahingon korjaavan marginaalin määrittämiseksi niille yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille, jotka eivät kuuluneet otokseen.
(157) Niiden intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien, jotka eivät vastanneet komission kyselyyn eivätkä muuten ilmoittautuneet, koko maata koskeva vahingon korjaava marginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 28 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Ottaen huomioon yhteistyön laajuus katsottiin tarkoituksenmukaiseksi määrittää yhteistyöhön osallistumattomien yritysten vahingon korjaava marginaali kyseessä olevan maan yhteistyössä toimineelle yritykselle määritetyn korkeimman vahinkomarginaalin tasolle.
2 Väliaikaiset toimenpiteet
(158) Koska tukimarginaalien todettiin olevan vahingon korjaavia marginaaleja alemmat, väliaikaisen tullin määrän olisi vastattava vahvistettuja tukimarginaaleja perusasetuksen 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
TAULUKON PAIKKA
(159) Tässä asetuksessa yrityksille vahvistettavat yksilölliset tasoitustullit määritettiin tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten senhetkistä tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavia koko maata koskevia tulleja) yksinomaan asianomaisesta maasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määriteltyjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tullia.
(160) Kaikki näiden yritysten yksilöllisten tasoitustullien soveltamiseen liittyvät vaatimukset (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt) on toimitettava viipymättä komissiolle(17) ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin uusiin tuotanto- tai myyntiyksiköihin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Komissio muuttaa tarvittaessa tätä asetusta neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelon ajan tasalle.
3 Loppusäännökset
(161) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi on vahvistettava määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet, jotka ilmoittautuivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa vahvistetussa määräajassa, voivat esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi on todettava, että kaikki tämän asetuksen tarkoituksia varten tehdyt tullien käyttöönottoa koskevat päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua tarkastelemaan uudelleen mahdollista lopullista tullia varten,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen tasoitustulli Intiasta peräisin olevien CN-koodiin 5402 33 00 kuuluvien teksturoitujen polyesterifilamenttilankojen tuonnissa.
2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava väliaikainen tasoitustulli on seuraavissa yrityksissä valmistettujen tuotteiden osalta seuraava:
TAULUKON PAIKKA
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista.
2 artikla
Asianomaiset osapuolet voivat 20 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä pyytää, että niille ilmoitetaan niistä olennaisista tosiseikoista ja päätelmistä, joiden perusteella tämä asetus on annettu, ja ne voivat saman ajan kuluessa esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla komission kuulemiksi suullisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2026/97 30 artiklan soveltamista.
Asianomaiset osapuolet voivat asetuksen (EY) N:o 2026/97 31 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulosta.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
1 artiklaa sovelletaan neljän kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 29 päivänä heinäkuuta 2002.