*****
RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 3220/84
af 13. november 1984
om fastsaettelse af Faellesskabets handelsklasseskema for svinekroppe
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2759/75 af 29. oktober 1975 om den faelles markedsordning for svinekoed (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 2966/80 (2), saerlig artikel 2 og artikel 4, stk. 5,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
ud fra foelgende betragtninger:
Hvert aar inden den 1. august skal der fastsaettes en basispris for slagtede svin af en standardkvalitet, som er fastlagt efter Faellesskabets handelsklasseskema for svinekroppe;
der boer derfor fastsaettes generelle regler for at opnaa en ensartet klassificering af svinekroppe og for at sikre, at producenterne faar en rimelig betaling paa grundlag af vaegten og kropssammensaetningen af de svin, de har leveret til slagteriet; formaalet med denne klassificering er ligeledes at bidrage til et mere gennemsigtigt marked for svinekroppe;
en svinekrops vaerdi bestemmes navnlig paa grundlag af indholdet af magert koed i forhold til vaegten; der kan foretages en korrekt vurdering af vaerdien paa grundlag af indholdet af magert koed ved objektivt at gaa ud fra kroppens vaegt og rygspaektykkelsen samt subjektivt at vurdere muskeludviklingen paa kroppens vaerdifulde dele; den subjektive vurdering af muskeludviklingen kan imidlertid ogsaa give yderst forskellige resultater; det princip, hvorefter procentdelen af magert koed konstateres direkte paa grundlag af objektive maalinger af en eller flere af svinekroppens anatomiske dele, boer derfor indfoeres i hele Faellesskabet, uden dog herved at udelukke muligheden for at anvende yderligere kriterier for bestemmelse af handelsvaerdien;
der boer fastsaettes en noejagtig definition af svinekroppenes praesentation, vaegt og indhold af magert koed med henblik paa at opnaa sammenlignelige maaleresultater;
i betragtning af hvor forskelligartet svineproduktionen i Faellesskabet er, boer svinekroppene opdeles i fem handelsklasser efter indholdet af magert koed, idet forskellen mellem de enkelte klasser er 5 % magert koed; medlemsstaterne boer imidlertid have mulighed for at tilfoeje endnu en klasse med en hoej procentdel magert koed;
det er noedvendigt at oprette en ordning, saaledes at det kan kontrolleres, at metoderne til maaling af procentdelen af magert koed anvendes korrekt; det boer endvidere fastsaettes, at svinekroppene skal stemples efter indholdet af mager koed, for at goere markedet mere gennemsigtigt;
for at naa frem til prisnoteringer for slagtede svin paa faelles grundlag og goere prisnoteringerne sammenlignelige med den for standardkvaliteten gaeldende pris, boer Faellesskabets handelsklasseskema bl.a. anvendes med henblik paa bestemmelse af det i artikel 4 i forordning (EOEF) nr. 2759/75 naevnte gennemsnit af priserne paa slagtede svin;
i anledning af ovennaevnte aendringer boer alle bestemmelserne paa omraadet kodificeres og Raadets forordning (EOEF) nr. 2760/75 af 29. oktober 1975 om fastsaettelse af Faellesskabets handelsklasseskema for svinekroppe (1) foelgelig ophaeves;
i betragtning af slagteriernes forskelligartede strukturer og praksis er det ikke muligt at fastsaette, at det nye handelsklasseskema for svinekroppe skal tages i anven
delse samtidigt i hele Faellesskabet; det boer derfor tillades, at nogle medlemsstater i en overgangsperiode fortsat anvender den klassificeringsmetode for svinekroppe, der er fastsat i forordning (EOEF) nr. 2760/75 -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. I denne forordning opstilles Faellesskabets handelsklasseskema for svinekroppe, bortset fra kroppe af svin, der er blevet anvendt til avl.
2. Det i stk. 1 omhandlede handelsklasseskema anvendes af samtlige slagterier ved klassificering af alle kroppe for bl.a. at sikre producenterne en rimelig betaling efter vaegten og kropssammensaetningen af de svin, de har leveret til slagteriet.
Dog kan medlemsstaterne beslutte, at anvendelsen af dette handelsklasseskema ikke er obligatorisk
- i slagterivirksomheder, for hvilke de fastsaetter et maksimalt antal slagtninger, som ikke maa overstige 200 svin pr. uge i aarsgennemsnit,
- i slagterivirksomheder, der kun slagter i egne anlaeg foedte og opfedede svin, og som selv udskaerer samtlige svinekroppe.
Medlemsstaterne meddeler i saa tilfaelde Kommissionen denne beslutning eventuelt med angivelse af det maksimale antal slagtninger, der kan foretages i hver af de slagterivirksomheder, der er fritaget for anvendelse af Faellesskabets handelsklasseskema.
Artikel 2
1. I denne forordning forstaas ved svinekroppe hele eller midtflaekkede kroppe af slagtede svin uden tunge, boerster, klove og koensorganer, men med flomme, nyrer og mellemgulv, efter afbloedning og udtagelse af indvolde.
Medlemsstaterne kan bemyndiges til at fastsaette en anden udskaering af kroppene for svin, der slagtes paa deres omraade:
- naar den normale handelspraksis paa deres omraade adskiller sig fra den i foerste afsnit beskrevne udskaering, eller
- naar tekniske krav berettiger til det.
2. Ved vaegt i denne forordning forstaas vaegten af den afkoelede krop udskaaret som beskrevet i stk. 1, foerste afsnit.
Svinekroppen vejes hurtigst muligt efter slagtningen og senest 45 minutter efter, at svinet er blevet stukket. Den afkoelede krops vaegt beregnes ved anvendelse af en koefficient paa den konstaterede vaegt.
Kan fristen paa 45 minutter generelt ikke overholdes i et bestemt slagteri, tilpasses den i andet afsnit omhandlede koefficient tilsvarende.
3. I denne forordning betragtes en svinekrops indhold af magert koed som forholdet mellem
- vaegten af alle tvaerstribede muskler, der er udtaget ved fuldstaendig dissektion af svinekroppen, for saa vidt disse muskler kan frigoeres med en kniv,
- og vaegten af kroppen.
Indholdet af magert koed bestemmes ved hjaelp af godkendte klassificeringsmetoder. Udelukkende statistisk afproevede beregningsmetoder, der er baseret paa fysisk maaling af en eller flere af svinekroppens anatomiske dele, kan betragtes som godkendte. Kun klassificeringsmetoder med en vis maksimal tolerance for statistiske beregningsfejl kan godkendes.
Artikel 3
1. Svinekroppene klassificeres ved vejningen efter det beregnede indhold af magert koed.
Kroppenes handelsvaerdi bestemmes imidlertid ikke alene ved det beregnede indhold af magert koed.
2. Foelgende handelsklasseskema anvendes:
1.2 // // // Beregnet andel af magert koed af svinekroppens vaegt (%) // Klasse // // // 55 og derover // E // 50 og derover, men under 55 // U // 45 og derover, men under 50 // R // 40 og derover, men under 45 // O // under 40 // P // //
3. Medlemsstaterne kan under hensyn til de karakteristiske traek ved deres svineproduktion for svin, der slagtes paa deres omraade, indfoere en saerskilt klasse paa 60 % og derover af magert koed, der betegnes ved bogstavet S. Naar de benytter sig af denne mulighed, giver de Kommissionen meddelelse herom.
4. Denne artikel er ikke til hinder for, at der for svin slagtet paa en medlemsstats omraade anvendes yderligere vurderingskriterier ud over kroppens vaegt og beregnede indhold af magert koed. Artikel 4
1. Straks efter klassificeringen maerkes svinekroppene med den i artikel 3 fastsatte klassebetegnelse eller med en procentsats, der udtrykker det beregnede indhold af magert koed, forudsat at sidstnaevnte maerkning goer det muligt at gruppere kroppene i de i artikel 3 fastsatte klasser.
Med forbehold af foerste afsnit kan der paa kroppen foretages maerkning med oplysning om kroppens vaegt eller med andre oplysninger, som findes relevante.
2. Uanset stk. 1, kan medlemsstaterne fastsaette, at svinekroppene ikke skal maerkes, hvis der i en protokol for hver svinekrop anfoeres mindst foelgende:
- identificering
- vaegt inden afkoeling og
- beregnet indhold af magert koed.
Denne protokol skal opbevares i fire uger og skal samme dag, den foeres, bekraeftes som originaldokument af en person med denne kontrolfunktion.
Dog skal svinekroppene for at blive solgt i uudskaaret stand i en anden medlemsstat maerkes med den i artikel 3 fastsatte relevante klassebetegnelse eller med en procentsats, der udtrykker det beregnede indhold af magert koed.
3. Der maa ikke fjernes fedtvaev, muskelvaev eller andet fra svinekroppene foer vejningen, klassificeringen og maerkningen, jf. dog artikel 2, stk. 1, andet afsnit.
Artikel 5
1. Gennemfoerelsesbestemmelserne til denne forordning, og saerlig til artikel 2 vedroerende:
- omregning fra forskellige udskaeringsformer til svinekroppenes standardudskaering,
- omregning fra den varme svinekrops vaegt til den afkoelede svinekrops vaegt,
- betingelser for godkendelse af klassificeringsmetoder,
vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 24 i forordning (EOEF) nr. 2759/75.
2. De i artikel 2, stk. 1, andet afsnit, omhandlede bemyndigelser, samt den i artikel 2, stk. 3, andet afsnit, omhandlede godkendelse gives efter fremgangsmaaden i artikel 24 i forordning (EOEF) nr. 2759/75.
Artikel 6
Forordning (EOEF) nr. 2760/75 ophaeves.
Indtil den 31. december 1988 kan medlemsstaterne dog i stedet for skemaet i naervaerende forordning fortsat anvende det handelsklasseskema for svinekroppe, der er fastsat i forordning (EOEF) nr. 2760/75.
Artikel 7
Denne forordning traeder i kraft den 1. januar 1985.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udvaerdiget i Bruxelles, den 13. november 1984.
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 3220/84,
annettu 13 päivänä marraskuuta 1984,
yhteisön sianruhojen luokitusasteikosta
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon sianliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä lokakuuta 1975 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2759/75(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2966/80(), ja erityisesti sen 2 artiklan ja 4 artiklan 5 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
ennen kunkin vuoden elokuun 1 päivää on teurastetulle sialle, jonka vakiolaatuluokitus on määritelty yhteisön sianruhojen luokitusasteikolla, vahvistettava perushinta,
tämän vuoksi on tarpeen vahvistaa yleiset säännöt, jotka takaavat sianruhojen yhdenmukaisen luokituksen, erityisesti varmistaen tuottajille kohtuullisen maksun heidän teurastamolle toimittamiensa sikojen painon ja lihakkuuden mukaan; luokituksen tarkoituksena on myös lisätä markkinoiden avoimuutta sianruhojen kaupan osalta,
sianruhon arvo määritetään erityisesti sen sisältämän vähärasvaisen lihan suhteesta painoon; vähärasvaisen lihan osuuden arviointi ottamalla objektiivisesti huomioon ruhon paino ja selän nahanalaisen rasvan paksuus samoin kuin subjektiivinen ruhon olennaisten osien lihaskehityksen arviointi voivat johtaa arvon täsmälliseen arviointiin; kuitenkin lihaskehityksen arvioinnin subjektiivinen osuus saattaa aiheuttaa myös huomattavia arviointieroavaisuuksia; tämän vuoksi olisi koko yhteisössä otettava käyttöön periaate vähärasvaisen lihan prosentin suorasta toteamisesta, joka perustuu sianruhon yhden tai useamman anatomisen osan objektiivisiin mittauksiin sulkematta kuitenkaan pois sianruhon kaupallisen arvon määrittämiseksi satunnaisesti käytettävien täydentävien perusteiden käyttöä,
on tärkeää määritellä täsmällisesti ruhojen tarjontamuoto, paino ja vähärasvaisen lihan pitoisuus, jotta varmistetaan arviointitulosten vertailtavuus,
ottaen huomioon yhteisön sikojen tuotannolle ominainen moninaisuus, olisi sianruhot syytä jakaa vähärasvaisen lihan osuuden mukaan viiteen kaupalliseen luokkaan, jotka porrastetaan 5 prosentin vaihteluvälein; on kuitenkin suotavaa antaa jäsenvaltioille mahdollisuus lisätä lisäluokka lihalle, jonka vähärasvaisen lihan prosenttiosuus on korkea,
on tarpeen vahvistaa järjestelmä, joka sallii valvoa vähärasvaisen lihan prosenttiosuuden arviointimenetelmien oikeaa soveltamista; lisäksi olisi vaikutettava markkinoiden avoimuuteen säätämällä ruhojen merkitsemisestä vähärasvaisen lihan osuuden mukaan,
teurastetun sian hinnoittelujen vahvistamiseksi yhteiseltä pohjalta ja niiden vertailukelpoisuuden varmistamiseksi vakiolaatuluokan perushinnan kanssa olisi käytettävä yhteisön asteikkoa erityisesti teurastetun sian asetuksen (ETY) N:o 2759/75 4 artiklassa tarkoitetun keskihinnan määrittämiseksi,
edellä säädettyjen muutosten osalta on aiheellista laatia koonnelma kaikista sovellettavista säännöistä ja kumota tämän vuoksi yhteisön sianruhojen luokitusasteikosta 29 päivänä lokakuuta 1975 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2760/75(),
ottaen kuitenkin huomioon teurastamoiden rakenteiden moninaisuus ja niissä vallitsevien käytäntöjen eroavaisuudet, ei ole mahdollista säätää uuden sianruhojen luokitusasteikon samanaikaisesta soveltamisesta koko yhteisön alueelle; tämän vuoksi on tarpeen hyväksyä, että tietyt jäsenvaltiot jatkavat siirtymäkauden ajan asetuksessa (ETY) N:o 2760/75 säädetyn sianruhojen luokitusmenetelmän soveltamista, ja
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan muiden yhteisön sianruhojen kuin siitokseen käytettyjen sikojen luokitusasteikko.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua asteikkoa käytetään kaikissa teurastamoissa kaikkien ruhojen luokitukseen, jotta taataan erityisesti kohtuullinen maksu tuottajille näiden teurastamoon toimittamistaan sioista painon ja lihakkuuden perusteella.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin päättää, ettei tämän asteikon soveltaminen ole pakollista
- teurastuslaitoksissa, joissa suoritettujen teurastusten enimmäislukumäärän ne vahvistavat siten, ettei sen vuosittainen keskiarvo ylitä 200 sikaa viikossa,
- teurastuslaitoksissa, jotka teurastavat ainoastaan niiden omissa laitoksissa syntyneitä ja lihotettuja sikoja, ja jotka leikkaavat kaikki saadut ruhot,
Tällöin jäsenvaltioiden on annettava päätöksensä tiedoksi komissiolle täsmentäen tarvittaessa teurastusten enimmäislukumäärän, joka voidaan suorittaa kussakin sellaisessa teurastuslaitoksessa, jotka on vapautettu yhteisön asteikon soveltamisesta.
2 artikla
1. Tässä asetuksessa "sianruholla" tarkoitetaan kokonaista tai keskeltä jaettua teurastetun sian ruumista, joka on pistetty ja jonka elimet on poistettu, ja joka on ilman kieltä, karvoja, sorkkia ja sukuelimiä, mutta jossa on kylkirasva, munuaiset ja pallea.
Jäsenvaltiot voivat saada alueellaan teurastettujen sikojen osalta luvan säätää sianruhojen erilaisesta tarjontamuodosta:
- kun niiden alueella tavanomaisesti noudatettu kauppatapa eroaa ensimmäisessä kohdassa määritellystä vakiotarjontamuodosta, tai
- kun se on oikeutettua teknisten vaatimusten kannalta.
2. Tässä asetuksessa painoa sovelletaan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa määriteltyyn kylmän ruhon tarjontamuotoon.
Ruho punnitaan mahdollisimman pian teurastuksen jälkeen, mutta viimeistään 45 minuuttia sen jälkeen, kun sian kurkku on avattu. Ruhon kylmäpaino lasketaan soveltamalla saatuun tulokseen muuntokerrointa.
Jos jossakin teurastamossa ei pystytä tavallisesti noudattamaan 45 minuutin määräaikaa, toisessa alakohdassa tarkoitettua muuntokerrointa mukautetaan vastaavasti.
3. Tässä asetuksessa sianruhon vähärasvaisen lihan osuus muodostuu:
- toisaalta ruhon koko leikkelyn aikana saatujen punaisten poikkijuovaisten lihasten kokonaispainosta, jos ne voidaan erottaa puukolla, ja
- toisaalta ruhon painosta.
Vähärasvaisen lihan osuus arvioidaan hyväksyttyjen luokitusmenetelmien avulla. Ainoastaan sellaiset arviointimenetelmät hyväksytään, jotka ovat tilastollisesti testattuja, ja jotka perustuvat sianruhon yhden tai useamman anatomisen osan fyysiseen mittaukseen. Luokitusmenetelmien hyväksyminen perustuu arvioinnin tilastolliseen enimmäisvirhepoikkeamaan.
3 artikla
1. Sianruhot on luokiteltava punnitushetkellä arvioidun vähärasvaisen lihan osuuden mukaan.
Ruhojen kaupallista arvoa ei kuitenkaan määritetä ainoastaan niiden vähärasvaisen lihan arvioidun osuuden mukaan.
2. Seuraavaa luokitusasteikkoa on sovellettava:
TAULUKON PAIKKA
3. Ottaen huomioon jäsenvaltioiden porsastuotannon ominaispiirteet jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön omalla alueellaan teurastetuille sioille erillisen vähärasvaisen lihan 60 prosentin ja suuremman osuuden luokan, jota merkitään kirjaimella S. Kun jäsenvaltiot käyttävät hyväkseen tätä valinnanvapautta, on niiden ilmoitettava siitä komissiolle.
4. Tämän artiklan säännökset eivät vaikuta jonkin jäsenvaltion alueella teurastettujen sikojen osalta ruhojen painon ja vähärasvaisen lihan arvioidun osuuden määrittämistä täydentävien perusteiden käyttöön.
4 artikla
1. Sianruhot on merkittävä heti luokituksen jälkeen 3 artiklassa säädettyjen luokkanimitysten tai vähärasvaisen lihan arvioidun osuuden ilmaisevan prosenttimäärän mukaan sillä edellytyksellä, että tämän viimeisen merkinnän avulla ruhot on mahdollista jakaa 3 artiklassa säädettyihin luokkiin.
Ruhon painon ilmaiseva merkintä tai muut asianmukaisiksi katsotut merkinnät voidaan tehdä ruhoon sanotun kuitenkaan rajoittamatta ensimmäisen alakohdan soveltamista.
2. Poiketen 1 kohdasta jäsenvaltiot voivat säätää, ettei sianruhoja merkitä silloin kun laaditaan kunkin ruhon osalta vähintään seuraavat tiedot sisältävä seloste:
- yksilöinti,
- lämminpaino, ja
- vähärasvaisen lihan arvioitu osuus.
Seloste on säilytettävä neljän viikon ajan ja oltava laatimispäivämääränä alkuperäisasiakirjana asianmukaisesti vahvistettu valvonnasta vastaavan henkilön toimesta.
Kuitenkin, kun ruhoja markkinoidaan sellaisenaan toiseen jäsenvaltioon, ruhojen on oltava 3 artiklassa säädetyn asianmukaisen luokkanimityksen tai vähärasvaisen lihan osuuden ilmaisevan prosentin mukaan merkittyjä.
3. Ruhon rasva- tai lihaskudosta tai muuta kudosta ei saa poistaa millään tavoin ennen punnitusta, luokitusta ja merkitsemistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan soveltamista.
5 artikla
1. Tämän asetuksen ja erityisesti 2 artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat:
- ruhojen erilaisten tarjontamuotojen muuttamista ruhojen vakiotarjontamuodoksi,
- ruhon lämminpainon muuttamista kylmäpainoksi, ja
- luokitusmenetelmien hyväksymisedellytyksiä,
annetaan asetuksen (ETY) N:o 2759/75 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
2. Edellä 2 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ja 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut hyväksynnät annetaan asetuksen (ETY) N:o 2759/75 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
6 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 2760/75.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jatkaa 31 päivään joulukuuta 1988 asti tässä asetuksessa esitetyn asteikon sijasta ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa asetuksessa säädetyn sianruhojen luokitusasteikon soveltamista.
7 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1985.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 13 päivänä marraskuuta 1984.