KOMMISSIONENS BESLUTNING af 10. juni 1998 angående Tysklands støtte til kulindustrien i 1997 (meddelt under nummer K(1998) 2046) (Kun den tyske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (98/687/EKSF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab
under henvisning til Kommissionens beslutning nr. 3632/93/EKSF af 28. december 1993 om fællesskabsordningen for statsstøtte til kulindustrien (1), særlig artikel 2, stk. 1, og artikel 9, og
ud fra følgende betragtninger:
I
I overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, i beslutning nr. 3632/93/EKSF anmeldte den tyske regering ved brev af 30. september 1996 den støtte, som den havde til hensigt at yde til den tyske kulindustri i 1997. Ved breve af 15. oktober 1996, 5. juni og 22. oktober 1997, og 27. januar og 4. marts 1998 fremsendte den tyske regering de yderligere oplysninger, som Kommissionen havde anmodet om.
Efter bestemmelserne i beslutning nr. 3632/93/EKSF afgiver Kommissionen udtalelse om følgende økonomiske foranstaltninger:
a) i alt 6 364 mio. DEM i driftsstøtte, i betydningen af beslutningens artikel 3
b) i alt 3 217 mio. DEM i støtte til aktivitetsindskrænkning, jf. beslutningens artikel 4
c) i alt 87 mio. DEM i støtte til bevarelse af en underjordisk arbejdsstyrke (den såkaldte »Bergmannspræmie«), jf. beslutningens artikel 3
d) i alt 200 mio. DEM til dækning af ekstraordinære omkostninger i virksomhederne Ruhrkohle AG, Saarbergwerke AG, Preussag Anthrazit GmbH og Sophia Jacoba GmbH, jf. beslutningens artikel 5
e) i alt 609,2 mio. DEM i støtte til virksomhederne Ruhrkohle AG, Saarbergwerke AG, Preussag Anthrazit GmbH og Sophia Jacoba GmbH for at dække tidligere eller aktuelle ekstraordinære omkostninger i forbindelse med kulindustriens omstrukturering, som ikke vedrører den løbende produktion, jf. beslutningens artikel 5.
Tysklands økonomiske foranstaltninger over for kulindustrien opfylder bestemmelserne i artikel 1, stk. 1, i beslutning nr. 3632/93/EKSF. I henhold til artikel 9, stk. 4, skal Kommissionen derfor udtale sig om disse foranstaltninger. Den undersøger således, om foranstaltningerne stemmer overens med de generelle målsætninger i beslutningens artikel 2 og de specifikke kriterier og mål i artikel 3 og 4, og om de er forenelige med fællesmarkedets funktion. Kommissionen skal herudover, efter beslutningens artikel 9, stk. 6, afgøre om foranstaltningerne er forenelige med den moderniserings-, rationaliserings- og omstruktureringsplan, som Kommissionen godkendte ved beslutning 94/1070/EKSF (2) om statsstøtte til kulindustrien i 1994.
Ved brev af 5. maj 1998 indsendte RJB Mining Plc, en virksomhed efter EKSF-traktatens artikel 80, en klage til Kommissionen om den tyske regerings planlagte støtte til kulindustrien i årene 1997 og 1998. Klageren hævder, at støtten vil hindre fællesmarkedets funktion og konkurrencen og derfor er uforenelig med traktaten, særlig dens artikel 2 og 4.
II
Som det fremgår af anmeldelsen medgør de økonomiske foranstaltninger, som beløber til i alt 9 581 mio. DEM, jf. litra a) og b), udgør støtte på i alt 2 581 mio. DEM til salg af kul og koks til EF's stålindustri og støtte på i alt 7 000 mio. DEM til kul til elproduktion. Den tyske regering definerer støtten som afsætningsstøtte.
Støtten til salg af kul og koks til EF's stålindustri ydes, som anført i anmeldelsen af 5. oktober 1995, som led i en begrænset treårs ordning. For perioden 1995-1997 var der tale om 8 065 mio. DEM, hvoraf 5 010 mio. DEM blev taget fra forbundsregeringens budget og 2 700 mio. DEM fra delstaten Nordrhein-Westfalens budget. Forbundsregeringens årlige bidrag reduceres fra 1 760 mio. DEM i regnskabsåret 1995 til 1 650 mio. DEM i 1996 og 1 600 mio. DEM i 1997. Nordrhein-Westfalens bidrag reduceres fra 948,5 mio. DEM i 1995 til 889,2 mio. DEM i 1996 og dernæst til 862,3 mio. DEM i 1997. Saars bidrag erstattes af en gældsregisterpost på 355 mio. DEM, der opføres på forbundsbudgettet for at bistå Saarbergwerke AG. Af dette beløb anvendes 118,4 mio. DEM til at dække tab i 1995, og samme beløb er afsat til at dække tab i 1996 og 1997. Beløbene udbetales fra regnskabsåret 1996, med endelig afregning i 1998.
Udbetalinger på grundlag af støttereglerne skal betragtes som maksimumsbeløb. Ved afslutningen af den treårige periode fastsættes forskellen mellem den aftalte pris og produktionsomkostningerne pr. ton for hele salget ved en endelig opgørelse. Til forskel fra de tidligere regler, skal der ikke længere foretages forhåndsestimater af det årlige salgsvolumen, som støtten skal dække. Det er kun det volumen, der faktisk leveres, som kan gøres til genstand for støtte, og for meget udbetalt støtte skal tilbagebetales.
Støtten til salg af kul til kraftværker hører under den femte lov om elektricitet fra kul af 12. december 1995 (3).
Loven fastsætter, at kulvirksomhederne skal godtgøre anvendelsen af de faste beløb, der udbetales, ved at anmelde det leverede volumen til kraftværkerne i 1997. Desuden fastslår loven, at det gennemsnitlige støttebeløb pr. ton ikke må overstige differencen mellem de gennemsnitlige produktionsomkostninger og prisen på importeret kul fra tredjelande, der leveres til kraftværker. Reglen betyder, at en salgsstigning ikke kan benyttes som lejlighed til at overstige maksimumsbeløbet.
Støtten blev i 1996 reduceret til maksimalt 7 500 mio. DEM og til 7 000 mio. DEM i 1997.
Det er Kommissionens vurdering, efter at have gennemgået den tyske regerings oplysninger, at den planlagte støtte pr. ton, der anmeldtes under reglerne om afsætningsstøtte, ikke overstiger forskellen mellem produktionsomkostninger og det forventede provenu fra priser, der frit er aftalt mellem parterne, og hvad angår EF-produceret kul medfører støtten ikke lavere priser til virksomhederne end priserne på tilsvarende kulkvalitet fra tredjelande.
Hvad angår den udbetalte støtte skal der om nødvendigt foretages en endelig afregning inden udgangen af 1998 på basis af de faktiske omkostninger og indtægter og de mængder, der er afsat.
I sin vurdering af de to beskrevne foranstaltninger antager Kommissionen, at foranstaltningerne, fordi de dækker en stor del af virksomhedernes produktionsomkostninger, i virkeligheden udgør støtte til den løbende produktion, som falder ind under artikel 3 og 4 i beslutning nr. 3632/93/EKSF. Denne forudsætning gælder uanset hvilke principper, den tyske regering har fastsat for støttetildeling til kulvirksomheder i henhold til EKSF-traktaten, som i dette tilfælde er afsætningsstøtte, og uanset hvilke markeder, produkterne skal afsættes på.
III
Den planlagte driftsstøtte i henhold til artikel 3 i beslutning nr. 3632/93/EKSF skal ydes til miner, der drives af Ruhrkohle AG, Saarbergwerke AG og Preussag Anthrazit GmbH. Med hensyn til Ruhrkohle AG kommer støtten minerne i Friedrich Heinrich/Rheinland, Niederberg, Walsum, Lohberg/Osterfeld, Prosper/Haniel, Westerholt, Auguste Victoria, Blumenthal/Haard og Heinrich Robert til gode. Hvad angår Saarbergwerke AG anvendes støtten til minerne Ensdorf og Warndt/Luisenthal, og hvad angår Preussag Anthrazit GmbH er støtten øremærket til Ibbenbüren-minen. Støtten andrager i alt 6 364 mio. DEM og skal dække forskellen mellem produktionsomkostninger og den pris, der frit er aftalt mellem parterne på basis af forholdene på verdensmarkedet for kul af tilsvarende kvalitet fra tredjelande.
Ud fra den tyske regerings oplysninger og i henhold til artikel 3, stk. 3, i ovennævnte beslutning, har Kommissionen noteret sig, at omkostningerne i faste priser er faldet med 15 % mellem 1996 og 1992. Der er betydelig forskel på de gennemsnitlige produktionsomkostninger, som i 1996 androg 269 DEM pr. ton kulækvivalent (tke), og verdensmarkedspriserne på 80 DEM pr. tke for en tilsvarende kvalitet. Efterhånden som produktionen koncentreres i de mest ydende miner, vil denne forskel måske blive reduceret lidt i de kommende år.
Den registrerede omkostningsreduktion overstiger den omkostningsreduktion, den tyske regering anmeldte i forbindelse med den moderniserings- rationaliserings- og omstruktureringsplan, og som Kommissionen godkendte i beslutning 94/1070/EKSF.
Desuden mener Kommissionen, at princippet om støttenedsættelse, som Tyskland har fastlagt i lovgivning og i budgetter efter moderniseringsplanens godkendelse, vil øge denne tendens.
Hensigten er at gøre støtten minimal. Det princip, Tyskland anvender, indebærer, at støtten kun ydes til at dække kulproduktion til elproduktion og til EF's jern- og stålindustri, og Tyskland forpligter sig dermed til at sælge den produktion, industrien og husholdningerne skal anvende, til omkostningsægte priser.
Kommissionen har ingen indvendinger mod den støtte, den tyske regering planlægger at yde til 1,28 mio. tons anthracitfinkul fra Preussag til elproduktion. Den kan imidlertid endnu ikke træffe beslutning på basis af artikel 3 i beslutning nr. 3632/93/EKSF om et beløb på 65 mio. DEM, som regeringen ifølge Kommissionens oplysninger vil yde til denne virksomhed i 1997. Beløbet dækker differencen mellem produktionsomkostningerne og gennemsnitsprisen på 647 000 tons anthracitfinkul, der er solgt til industrien og husholdningerne.
Kommissionen træffer sin afgørelse efter den igangværende undersøgelse af denne virksomheds salg af anthracitfinkul i Det Forenede Kongerige. Efter at den modtog klager og efterfølgende foretog undersøgelser, sendte Kommissionen den 2. august 1997 en åbningsskrivelse til den tyske regering, hvori regeringen officielt blev underrettet om klagernes indhold og anmodet om at komme med sine bemærkninger til virksomhedernes aktiviteter samt angive den tyske regerings holdning (4).
Tyskland har i henhold til bestemmelserne i EKSF-traktatens artikel 86 forsikret, at støtten begrænses mest muligt i lyset af sociale og regionale hensyn, som berører kulindustriens tilbagegang i EF, og at den ikke hverken direkte eller indirekte vil give økonomiske fordele til andre aktiviteter end kulminedrift, dvs. f.eks. industriaktiviteter i forbindelse med udvinding eller forarbejdning af EF-kul.
I sin vurdering af driftsstøtten i henhold til artikel 3, har Kommissionen taget i betragtning, at der er behov for hurtigt at begrænse den sociale og regionale virkning af kulindustriens omstrukturering, som angivet i andet led i artikel 2, stk. 1, i beslutning nr. 3632/93/EKSF. Ifølge andet afsnit i artikel 3, stk. 2, har Kommissionen desuden noteret tendensen til faldende produktionsomkostninger i faste priser. Det må tilføjes, at den omstruktureringspolitik, den tyske regering fremlagde i aftalen af 13. marts 1997 mellem de kulproducerende delstater Nordrhein-Westfalen og Saarland, den tyske kulindustri, repræsentanter for arbejderne og den tyske forbundsregering, burde gøre det muligt at reducere produktionsomkostningerne yderligere.
Kommissionen har gennemgået den tyske regerings oplysninger og mener ud fra disse, at de foreslåede støttebeløb pr. ton, der anmeldtes i forbindelse med reglerne om afsætningsstøtte, ikke overstiger forskellen mellem produktionsomkostningerne og det forventede provenu fra frit aftalte priser mellem parterne, og vil ikke medføre, at priserne for leverancer af EF-kul ligger under priserne på kul af tilsvarende kvalitet fra tredjelande.
Med forbehold af en beslutning vedrørende beløbet på 65 mio. DEM på grundlag af oplysninger fra Tyskland og de berørte virksomheder (jf. afsnit VIII) er den planlagte støtte for 1997 forenelig med beslutning nr. 3632/93/EKSF, og særlig dens artikel 2 og 3.
IV
Aktivitetsindskrænkningsstøtten på i alt 3 217 mio. DEM i henhold til artikel 4 i beslutning nr. 3632/93/EKSF skal dække forskellen mellem produktionsomkostninger og den frit aftalte pris på grundlag af betingelserne på verdensmarkedet for kul af tilsvarende kvalitet fra tredjelande, og skal anvendes til miner, der drives af Ruhrkohle AG, især Sophia-Jacoba, Furst Leopold/Wulfen, Ewald/Hugo, Haus Aden/Monopol og Westfalen-minerne. Hvad angår Saarbergwerke AG er støtten beregnet på Göttelborn/Reden-minen.
Støtten indgår i et program til minernes fuldstændige eller delvise lukning.
Med undtagelse af Sophia-Jacoba-minens lukning ifølge den moderniserings- og rationaliseringsplan, som Kommissionen godkendte den 13. december 1994, indgår disse lukninger i aftalen af 13. marts 1997, som skal nedskære produktionskapaciteten med 16 mio. tons (34 % af den samlede produktionskapacitet) og medfører nedlæggelse af 33 000 arbejdspladser mellem 1997 og 2002.
Sophia-Jacoba blev lukket endeligt i 1997 efter bestemmelserne i artikel 4 i beslutning nr. 3632/93/EKSF. Göttelborn/Reden, Ewald/Hugo og Westfalen-minerne skal lukkes endeligt inden beslutningens udløb. Sammenlægningen af miner medfører delvise lukninger, som bevirker en gradvis og sandsynligvis kraftig aktivitetsindskrænkning, inden beslutningen udløber. Støtten skal afhjælpe de sociale og regionale konsekvenser af den delvise eller fuldstændige aktivitetsindskrænkning, jf. andet led i artikel 2, stk. 1, i beslutning nr. 3632/93/EKSF.
Produktionsfaldet på 17 % i 1996 i forhold til 1992 stemmer med målsætningerne i moderniserings- og omstruktureringsplanen, som Kommissionen godkendte ved beslutning 94/1070/EKSF.
Hensigten er at gøre støtten minimal. Det princip, Tyskland anvender, indebærer, at støtten kun ydes til at dække kulproduktion til elproduktion og til EF's jern- og stålindustri, og Tyskland forpligter sig dermed til at sælge den produktion, industrien og husholdningerne skal anvende, til omkostningsægte priser.
Kommissionen har ingen indvendinger mod den foreslåede støtte til 125 000 mio. tons anthracitfinkul, som Sophia-Jacoba GmbH producerer til elproduktion. Kommissionen kan imidlertid ikke træffe beslutning i henhold til artikel 4 i beslutning nr. 3632/93/EKSF hvad angår beløbet på 12 mio. DEM, som Tyskland planlægger at yde til virksomheden som led i 1997-støtten til Ruhrkohle AG. Beløbet dækker forskellen mellem produktionsomkostningerne og gennemsnitspriser på 120 000 tons anthracitfinkul, som virksomheden har solgt til industrien og husholdningerne.
Kommissionen træffer sin beslutning efter den igangværende undersøgelse af denne virksomheds salg af anthracitfinkul i Det Forenede Kongerige. Efter at den modtog klager og efterfølgende foretog undersøgelser, sendte Kommissionen den 2. august 1997 en åbningsskrivelse til den tyske regering, hvori regeringen officielt blev underrettet om klagernes indhold og anmodet om at komme med sine bemærkninger til virksomhedernes aktiviteter samt angive den tyske regerings holdning (5).
Med forbehold af en beslutning vedrørende beløbet på 12 mio. DEM på grundlag af oplysninger fra Tyskland og de berørte virksomheder (jf. afsnit VIII) er den planlagte støtte for 1997 forenelig med beslutning nr. 3632/93/EKSF, og særlig dens artikel 2 og 4.
V
Støtten på 87 mio. DEM til dækning af ekstra bidrag til tyske minearbejdere (den såkaldte »Bergmannspræmie«), som andrager 10 DEM pr. underjordisk skiftehold, skal tilskynde kvalificerede medarbejdere til at arbejde i minerne og hjælpe med til at rationalisere produktionen. Ifølge den tyske anmeldelse udgør støtten til minearbejderne et økonomisk tilskud og medvirker dermed til at reducere minernes produktionsomkostninger tilsvarende. Der er således tale om støtte, som skal vurderes ud fra artikel 3 i beslutning nr. 3632/93/EKSF.
Den planlagte støtte medvirker til at optimere produktiviteten og fremmer dermed minedriftens omstrukturering og rationalisering. Støtten medvirker derfor også til realiseringen af målsætningen i første led i artikel 2, stk. 1, i beslutning nr. 3632/93/EKSF, om på baggrund af kulpriserne på de internationale markeder at gøre nye fremskridt mod økonomisk levedygtighed for at sikre støttens gradvise nedsættelse.
I sin vurdering af støtten har Kommissionen, i overensstemmelse med andet led i artikel 2, stk. 1, i beslutning nr. 3632/93/EKSF taget højde for, at de sociale og regionale konsekvenser af omstruktureringen må begrænses mest muligt.
I overensstemmelse med artikel 3 i ovennævnte beslutning, medvirker støtten til svagt at forbedre de berørte virksomheders levedygtighed, da produktivitetsfremgangen ved fastholdelse af en kvalificeret arbejdsstyrke til det underjordiske arbejde reducerer produktionsomkostningerne.
På basis af ovenstående og på grundlag af oplysninger fra Tyskland og de berørte virksomheder (jf afsnit VIII) er den planlagte støtte for 1997 forenelig med beslutning nr. 3632/93/EKSF, og særlig dens artikel 2 og 3.
VI
Støtten på 200 mio. DEM til dækning af ekstraordinære omkostninger i Ruhrkohle AG, Saarbergwerke AG, Preussag Anthrazit GmbH og Sophia-Jacoba GmbH skal anvendes til dækning af supplerende vandudpumpningsomkostninger i miner, der er lukket som led i omstruktureringen, og som er beliggende i nærheden af miner i drift. Stop for eller langsommere vandudpumpning i mineområder med minelukninger forårsager vandindtrængning, som ikke skyldes den løbende produktion og medfører ekstraomkostninger.
Støtten, der udtrykkeligt hjemles i afsnit II, litra b), i bilaget til beslutning nr. 3632/93/EKSF, dækker udgifter til vandforsyning og spildevandsafledning som følge af strukturomlægningerne. For at opfylde betingelserne i artikel 5 må støtten ikke overstige omkostningerne.
Kommissionen har gennemgået aftalerne mellem myndighederne og de omtalte virksomheder, og har som led i en revisionsgennemgang undersøgt omkostningsdata og konstateret, at støtten ikke overstiger de øremærkede ressourcer.
Den vil gøre det muligt at lempe presset på de berørte virksomheder og begrænser således deres manglende økonomiske balance, og de kan fortsætte driften. Støtten opfylder derfor målsætningerne i artikel 2, stk. 1, i beslutning nr. 3632/93/EKSF.
VII
Støtten på 609,2 mio. DEM til Ruhrkohle AG, Saarbergwerke AG og Sophia-Jacoba GmbH til dækning af ekstraordinære omkostninger skal dække omkostninger i forbindelse med kulindustriens omstrukturering, som ikke har tilknytning til den løbende produktion (gamle forpligtelser).
Støtten følger af aftaler, der blev indgået under kulforhandlingerne den 11. november 1991 mellem minevirksomhederne, forbundsregeringen, delstatsregeringerne i Nordrhein-Westfalen og Saarland, mineindustriens fagforbund og elproducenterne.
Støtten anvendes til følgende omkostninger: sociale ydelser, der står i forbindelse med pensionering af arbejdstagere, før disse har nået den lovpligtige pensionsalder, andre ekstraordinære udgifter til arbejdstagere, der mister deres arbejde som følge af strukturomlægninger og rationaliseringer, udbetaling af pensioner og andre ydelser uden for det lovbestemte system til arbejdstagere, der mister deres arbejde som følge af strukturomlægninger og rationaliseringer, og arbejdere, der havde krav på disse ydelser inden omstruktureringen, gratis levering af kul til arbejdere, der er afskediget som følge af omstruktureringer og rationaliseringer, og til arbejdstagere, der var berettiget til disse leverancer inden omstruktureringen. På det tekniske og økonomiske plan skal støtten anvendes til ekstra sikkerhedsarbejde under jorden som følge af strukturomlægningerne og ekstraordinære forringelser af aktiver, i det omfang, de skyldes strukturomlægningen af industrien.
Støtten hjemles udtrykkeligt i afsnit I, litra a), b), c), d), f) og k), i bilaget til beslutning nr. 3632/93/EKSF, og for at være forenelig med bestemmelserne i beslutningens artikel 5, må støttebeløbet ikke overstige de angivne omkostninger.
Kommissionen har gennemgået omkostningsdataene som led i en revisionsundersøgelse og har konstateret, at støtten ikke overstiger de øremærkede ressourcer.
Den vil gøre det muligt at lempe presset på de berørte virksomheder og begrænser således deres manglende økonomiske balance, og de kan fortsætte driften. Støtten opfylder derfor målsætningerne i artikel 2, stk. 1, i beslutning nr. 3632/93/EKSF.
VIII
Kommissionen noterer sig, at Tyskland har inkluderet bestemmelser i forordningerne, der sikrer, at støtte, der ydes i kraft af nærværende beslutning, ikke overstiger forskellen mellem produktionsomkostningerne og salgsprisen (frit levering til en virksomhed), der frit er aftalt mellem de kontraherende parter på basis af betingelserne på verdensmarkedet i en virksomhed eller produktionsanlæg. Støtten pr. ton af den løbende produktion må ikke føre til, at EF-kulpriserne falder til under priserne på kul af tilsvarende kvalitet fra tredjelande. Tyskland skal også sikre sig, at støtten ikke fordrejer konkurrencen eller medfører diskriminering mellem kulproducenterne eller mellem kulopkøbere og forbrugere i Fællesskabet.
Beslutningen foregriber ikke Kommissionens stilllingtagen til omstruktureringsplanen for 1998-2002, der bliver genstand for en senere beslutning fra Kommissionen i henhold til artikel 8 i beslutning nr. 3632/93/EKSF.
For at Kommissionen kan undersøge, om de støttemodtagende produktionsenheder efter artikel 3 i beslutning nr. 3632/93/EKSF faktisk skaber en tendens til lavere produktionsomkostninger til verdensmarkedspriser, forpligter den tyske regering sig til senest den 30. september hvert år at underrette Kommissionen om de berørte produktionsenheders produktionsomkostninger det foregående år og angive alle oplysninger i henhold til samme beslutnings artikel 9. Hvis en produktionsenhed ikke opfylder betingelserne i beslutningens artikel 3, stk. 2, vil den tyske regering efter beslutningens artikel 4 foreslå Kommissionen, at produktionsenhederne inkluderes i en lukningsplan pr. 23. juli 2002 eller i en plan om gradvise, kraftige kapacitetsnedskæringer af ekstraordinære sociale og regionale hensyn.
Efter andet led i artikel 3, stk. l, og artikel 9, stk. 2 og 3, i beslutning nr. 3632/93/EKSF skal Kommissionen kontrollere, at støtten til den løbende produktion opfylder målsætningerne i beslutningens artikel 3 og 4. Senest den 30. september 1998 skal Tyskland anmelde den faktisk udbetalte støtte for 1997 og ændringer i de oprindeligt anmeldte støttebeløb. Den årlige oversigt skal desuden indeholde alle de oplysninger, der kræves, så det kan efterprøves, at kriterierne i ovennævnte artikler overholdes -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Tyskland gives tilladelse til at træffe følgende foranstaltninger over for kulindustrien:
a) driftsstøtte på 6 299 mio. DEM, jf. artikel 3 i beslutning nr. 3632/93/EKSF. Kommissionen træffer på et senere tidspunkt beslutning om de resterende 65 mio. DEM til Preussag Anthrazit GmbH
b) aktivitetsindskrænkningsstøtte på 3 205 mio. DEM, jf. artikel 4 i beslutning nr. 3632/93/EKSF. Kommissionen træffer på et senere tidspunkt beslutning om de resterende 12 mio. DEM til Sophia-Jacoba GmbH
c) 87 mio. DEM i støtte, jf. artikel 3 i beslutning nr. 3632/93/EKSF, til bevarelse af en arbejdsstyrke under jorden (den såkaldte »Bergmannspræmie«)
d) 200 mio. DEM i støtte, jf. artikel 5 i beslutning nr. 3632/93/EKSF, til dækning af ekstraordinære omkostninger i virksomhederne Ruhrkohle AG, Saarbergwerke AG, Preussag Anthrazit GmbH og Sophia-Jacoba GmbH
e) 609,2 mio. DEM i støtte, jf. artikel 5 i beslutning nr. 3632/93/EKSF, til dækning af ekstraordinære omkostninger i Ruhrkohle AG, Saarbergwerke AG, og Sophia-Jacoba GmbH, som disse afsætter til omkostninger i forbindelse med kulindustriens omstrukturering, som ikke har tilknytning til den løbende produktion.
Artikel 2
I overensstemmelse med EKSF-traktatens artikel 86 forpligter Tyskland sig til at træffe alle generelle og specifikke foranstaltninger for at sikre opfyldelsen af forpligtelserne i denne beslutning. Tyskland sikrer, at den tildelte støtte kun anvendes til de angivne formål. Såfremt omkostningerne annulleres, eller skønnene er for høje eller ikke korrekte, sikrer Tyskland tilbagebetaling af beløb, der er udbetalt i henhold til denne beslutning.
Artikel 3
Senest den 30. september 1998 fremsender Tyskland oplysninger om udbetalinger, der har fundet sted i regnskabsåret 1997, samt de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 9 i beslutning nr. 3632/93/EKSF.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 10. juni 1998.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 10 päivänä kesäkuuta 1998,
Saksan tuesta kivihiiliteollisuuden hyväksi vuonna 1997 (tiedoksiannettu numerolla K(1998) 2046) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (98/687/EHTY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden kivihiiliteollisuuden hyväksi toteuttamia toimia koskevasta yhteisön järjestelmästä 28 päivänä joulukuuta 1993 tehdyn komission päätöksen N:o 3632/93/EHTY (1) ja erityisesti sen 2 artiklan 1 kohdan ja 9 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
I
Saksa on 30 päivänä syyskuuta 1996 päivätyssä kirjeessään antanut päätöksen N:o 3632/93/EHTY 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissiolle tiedoksi ne tukitoimenpiteet, jotka se aikoo toteuttaa kivihiiliteollisuuden hyväksi vuoden 1997 aikana. Saksa on komission pyynnöstä antanut lisätietoja 15 päivänä lokakuuta 1996, 5 päivänä kesäkuuta 1997, 22 päivänä lokakuuta 1997, 27 päivänä tammikuuta 1998 ja 4 päivänä maaliskuuta 1998 lähettämissään kirjeissä.
Päätöksen N:o 3632/93/EHTY mukaisesti komissio päättää seuraavista rahoitustoimenpiteistä:
a) päätöksen 3 artiklan mukainen 6 364 miljoonan Saksan markan suuruinen toimintatuki
b) päätöksen 4 artiklan mukainen 3 217 miljoonan Saksan markan suuruinen tuotannon vähentämistuki
c) päätöksen 3 artiklan mukainen 87 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki ammattitaitoisen kaivostyövoiman säilyttämiseksi (Bergmannsprämie)
d) päätöksen 5 artiklan mukainen 200 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki poikkeuksellisten kustannusten kattamiseksi Ruhrkohle AG-, Saarbergwerke AG-, Preussag Anthrazit GmbH- ja Sophia Jacoba GmbH -yrityksille
e) päätöksen 5 artiklan mukainen 609,2 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki poikkeuksellisten kustannusten kattamiseksi Ruhrkohle AG-, Saarbergwerke AG-, ja Sophia Jacoba GmbH -yrityksille; tuen avulla yritysten on mahdollista kattaa kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelystä niille aiheutuvat tai aiheutuneet kustannukset, jotka eivät liity tavanomaiseen tuotantoon.
Rahoitustoimenpiteet, jotka Saksa aikoo toteuttaa kivihiiliteollisuuden hyväksi, ovat päätöksen N:o 3632/93/EHTY 1 artiklan 1 kohdan säännösten mukaiset. Näin ollen komission on päätettävä kyseisistä toimenpiteistä 9 artiklan 4 kohdassa säädetyllä tavalla. Tässä yhteydessä komissio arvioi, onko tuki yhteensopiva edellä mainitun päätöksen 2 artiklassa esitettyjen yleisten päämäärien ja vaatimusten, 3 ja 4 artiklassa esitettyjen erityisvaatimusten ja yhtenäismarkkinoiden asianmukaisen toiminnan kanssa. Lisäksi komissio arvioi päätöksen 9 artiklan 6 kohdan mukaisesti, ovatko ilmoitetut toimenpiteet sopusoinnussa sen nykyaikaistamista, järkeistämistä ja uudelleenjärjestelyä koskevan suunnitelman kanssa, johon komissio on ottanut myönteisen kannan kivihiiliteollisuudelle vuonna 1994 myönnettävästä tuesta tekemässään päätöksessä N:o 94/1070/EHTY (2).
Kivihiiltä tuottava yritys RJB Mining Plc, joka on Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen 80 artiklassa tarkoitettu yritys, esitti 5 päivänä toukokuuta 1998 päivätyssä kirjeessään komissiolle valituksen niistä tukitoimenpiteistä, jotka Saksa aikoi toteuttaa kivihiiliteollisuuden hyväksi vuosina 1997 ja 1998. Valituksen tekijän mukaan on odotettavissa, että nämä tukitoimenpiteet haittaavat markkinoiden asianmukaista toimintaa ja vääristävät kilpailua, jolloin ne ovat Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 2 ja 4 artiklan vastaisia.
II
Saksan ilmoituksen mukaan edellä I luvun a ja b alakohdassa mainituista yhteensä 9 581 miljoonan Saksan markan suuruisista tuista 2 581 miljoonaa Saksan markkaa on yhteisön terästeollisuudelle suunnattua kivihiilen ja koksin myyntitukea ja 7 000 miljoonaa Saksan markkaa tukea voimaloissa käytettävälle kivihiilelle. Saksa määrittelee kyseiset tuet myyntitueksi.
Saksan 5 päivänä lokakuuta 1995 antaman ilmoituksen mukaan hiilen ja koksin myyntituki myönnetään yhteisön terästeollisuudelle kolmivuotisena tukena, jonka yläraja on määrätty. Vuosina 1995-1997 tukea myönnettiin yhteensä 8 065 miljoonaa Saksan markkaa, josta 5 010 miljoonaa Saksan markkaa liittovaltion ja 2 700 Nordrhein-Westfalenin osavaltion talousarviosta. Liittovaltion hallituksen osuus on laskenut 1 760 miljoonasta Saksan markasta varainhoitovuonna 1995 1 650 miljoonaan Saksan markkaan varainhoitovuonna 1996 ja 1 600 miljoonaan Saksan markkaan varainhoitovuonna 1997. Nordrhein-Westfalenin osavaltion osuus on laskenut 948,5 miljoonasta Saksan markasta vuonna 1995 889,2 miljoonaan Saksan markkaan vuonna 1996 ja 862,3 miljoonaan Saksan markkaan vuonna 1997. Saarlandin osavaltion osuus korvataan liittovaltion talousarvion menoerällä Saarbergwerke AG -yrityksen hyväksi. Menoerän suuruus on yhteensä 355 miljoonaa Saksan markkaa, josta 118,4 miljoonaa Saksan markkaa on tappionkorvaustukea vuodelle 1995 ja vastaava määrä vuosille 1996 ja 1997. Kyseiset tukimäärät maksetaan varainhoitovuodesta 1996 lähtien ja niistä tehdään loppulaskelma vuonna 1998.
Tämän tukijärjestelmän mukainen tuki on katsottava enimmäismääräksi. Kolmivuotiskauden päättyessä tehdään tilitys, josta ilmenee sovitun hinnan ja tonnia kohti laskettujen tuotantokustannusten välinen täsmällinen erotus koko myynnin osalta. Aiemmasta järjestelmästä poiketen tuella katettavaa vuosittaisen myynnin määrää ei enää lasketa etukäteen. Tukea voi saada vain tosiasiallisesti myydylle määrälle. Liikaa maksettu tuki voidaan periä takaisin tilityksen jälkeen.
Sähkön tuottamiseen käytettävän kivihiilen myyntitukeen sovelletaan 12 päivänä joulukuuta 1995 annettua viidettä sähköntuotantolakia (Verstromungsgesetz) (3).
Laissa säädetään, että kivihiiltä tuottavien yritysten on esitettävä tositteet niille kertasuorituksina maksettujen tukien käytöstä ilmoittamalla vuonna 1997 lämpövoimaloille myymänsä tuotantomäärät. Lain mukaan keskimääräinen tonnia kohti maksettu tuki ei saa ylittää keskimääräisten tuotantokustannusten ja kolmansista maista tuodun kivihiilen lämpövoimalaan kuljetuksen sisältävän hinnan välistä erotusta. Säännöksessä kielletään ylittämästä enimmäismäärää sillä perusteella, että myynti on kasvanut.
Vuonna 1996 tuen enimmäismäärä rajoitettiin 7 500 miljoonaan, ja vuonna 1997 se vähennettiin 7 000 miljoonaan Saksan markkaan.
Komissio on tutkinut Saksan ilmoittamat tiedot ja toteaa, että myyntitukijärjestelmän yhteydessä ilmoitetut suunnitellut tukimäärät tonnia kohti eivät ylitä tuotantokustannusten ja niiden arvioitujen tulojen välistä erotusta, jotka perustuvat sopimuskumppaneiden kanssa vapaasti neuvoteltuihin hintoihin. Tuet eivät myöskään johda siihen, että yhteisön kivihiilen hinnat ovat toimituskustannukset mukaan lukien alemmat kuin hinnat, joita samanlaatuisesta kivihiilestä maksetaan kolmansissa maissa.
Maksetusta tuesta on ennen vuoden 1998 loppua tarvittaessa suoritettava vuositasaus, joka perustuu tosiasiallisiin kustannuksiin, tuloihin ja myyntimääriin.
Arvioidessaan edellä esitettyjä toimenpiteitä komissio katsoo, että ne ovat käytännössä päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 ja 4 artiklan mukaista toimintatukea, koska kyseisellä tuella katetaan suuri osa yritysten tuotantokustannuksista riippumatta siitä, mille markkinoille asianomaiset tuotteet on tarkoitettu. Komissio on omaksunut kantansa riippumatta siitä, millä perusteilla Saksa myöntää kivihiiliteollisuudelle Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen mukaista tukea, tässä tapauksessa myyntitukea.
III
Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan mukainen toimintatuki on tarkoitettu Ruhrkohle AG-, Saarbergwerke AG- ja Preussag Anthrazit GmbH -yritysten kaivoksille. Tukea suunnitellaan annettavaksi seuraaville Ruhrkohle AG-yrityksen kaivoksille: Friedrich Heinrich/Rheinland, Niederberg, Walsum, Lohberg/Osterfeld, Prosper/Haniel, Westerholt, Auguste Victoria, Blumenthal/Haard ja Heinrich Robert. Saarbergwerke AG -yrityksen osalta toimenpide koskee Ensdorfin ja Warndt/Luisenthalin kaivoksia. Preussag Anthrazit GmbH -yrityksen kaivoksista tukea saa Ibbenbürenin kaivos. Kyseinen 6 364 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki on tarkoitettu kattamaan erotus tuotantokustannusten ja EU:n ulkopuolisista maista ostetusta vastaavanlaatuisesta kivihiilestä maksetun sellaisen hinnan välillä, josta sopimuspuolet ovat sopineet vapaasti keskenään ottaen huomioon maailmanmarkkinoiden edellytykset.
Komissio toteaa Saksalta saatujen tietojen ja edellä mainitun päätöksen 3 artiklan 3 kohdan perusteella, että kustannukset ovat vähentyneet 15 prosenttia vuosien 1996 ja 1992 välillä verrattuna vakiohintoihin. Vuonna 1996 keskimääräiset tuotantokustannukset olivat 269 Saksan markkaa hiiliekvivalenttitonnia kohti ja vastaavanlaatuisen kivihiilen maailmanmarkkinahinta 80 Saksan markkaa hiiiliekvivalenttitonnia kohti. Tuotantokustannusten ja maailmanmarkkinahinnan välinen ero on merkittävä, mutta sitä voitaneen pienentää tulevina vuosina jossain määrin riippuen siitä, kuinka suuri osa tuotannosta keskittyy tehokkaimpiin tuotantolaitoksiin.
Kustannukset ovat alentuneet enemmän kuin se kustannusten vähentäminen, josta Saksa ilmoitti nykyaikaistamista, järkeistämistä ja uudelleenjärjestelyä koskevassa suunnitelmassa ja josta komissio on päätöksessään N:o 94/1070/EHTY antanut myönteisen lausunnon.
Lisäksi komissio katsoo, että tukien vähentämisen periaate, jonka Saksa on saattanut osaksi lainsäädäntöä ja talousarviota koskevia säännöksiä, vahvistaa osaltaan tätä kehityssuuntaa.
Tavoitteena on pienentää tukea mahdollisimman paljon. Saksa on omaksunut periaatteen, jonka mukaan tukea voidaan myöntää vain sähkön tuottamiseen sekä yhteisön rauta- ja terästeollisuudelle tarkoitettuun tuotantoon. Tämän mukaisesti Saksa sitoutuu myymään teollisuuskäyttöön ja asuntojen lämmittämiseen tarkoitetun tuotannon hintaan, joka vastaa tuotantokustannuksia.
Komissiolla ei ole huomautettavaa siitä tuesta, jota Saksa aikoo maksaa 1,28 miljoonalle tonnille Preussag Anthrazit GmbH -yrityksen tuottamaa antrasiittihiilimurskaa, joka on tarkoitettu sähkön tuottamiseen. Komissio ei voi kuitenkaan vielä tehdä päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklassa tarkoitettua päätöstä siitä 65 miljoonan Saksan markan summasta, jonka Saksa komissiolle antamansa ilmoituksen mukaan aikoo myöntää tälle yritykselle vuodeksi 1997. Summa koskee 647 000 tonnia antrasiittihiilimurskaa, jonka kyseinen yritys on myynyt teollisuudelle ja kotitalouksille, ja sillä katetaan tuotantokustannusten ja keskimääräisen myyntihinnan välinen erotus.
Komissio tekee asiassa päätöksen, kun se on saanut valmiiksi selvityksen edellä mainitun yrityksen antrasiittihiilen myynnistä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Saamiensa valitusten ja omien tutkimustensa perusteella komissio on lähettänyt Saksan hallitukselle 2 päivänä elokuuta 1997 virallisen ilmoituksen, jossa se ilmoittaa virallisesti valitusten sisällöstä ja pyytää kannanottoa kyseisen yrityksen ja Saksan hallituksen menettelyyn (4).
Saksa on Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen 86 artiklan määräysten mukaisesti sitoutunut siihen, että se myöntää vain ehdottomasti välttämätöntä tukea ottaen huomioon ne sosiaaliset ja alueelliset näkökohdat, jotka liittyvät kivihiilikaivostoiminnan vähenemiseen yhteisössä, ja siihen, että tuesta ei koidu suoraa tai välillistä taloudellista hyötyä muulle toiminnalle kuin kivihiiliteollisuudelle. Tällaista toimintaa voi olla teollinen toiminta yhteisön kivihiilituotannon tai kivihiilen jalostamisen yhteydessä.
Arvioidessaan päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklassa tarkoitettua toimintatukea komissio on ottanut huomioon, että päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti on ensisijaisen tärkeää vähentää kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelystä johtuvia sosiaalisia ja alueellisia seurauksia. Komissio ottaa 3 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti huomioon myös jatkuvan pyrkimyksen tuotantokustannusten vähentämiseksi verrattuna vakiohintoihin. Lisäksi Saksa on ilmoittanut politiikkansa tavoitteeksi uudelleenjärjestelyn sen sopimuksen mukaisesti, jonka kivihiiltä tuottavat Nordrhein-Westfalenin ja Saarlandin osavaltiot, Saksan kivihiiliteollisuus sekä työntekijöiden ja Saksan liittohallituksen edustajat tekivät 13 päivänä maaliskuuta 1997. Tämä politiikka antanee mahdollisuuden edelleen alentaa tuotantokustannuksia ja tukea.
Tutkittuaan Saksan toimittamat tiedot komissio toteaa, että suunniteltu tuki tonnia kohti, joka on ilmoitettu osana näitä myyntitukijärjestelyjä, ei ylitä tuotantokustannusten ja sopimuspuolten keskenään vapaasti sopimien hintojen perusteella odotettavissa olevan tulon välistä eroa eikä johda siihen, että yhteisön kivihiilestä maksetut hinnat toimituskustannuksineen ovat alemmat kuin hinnat, joita samanlaatuisesta kivihiilestä maksetaan kolmansissa maissa.
Vuodeksi 1997 suunniteltu tuki on Saksan toimittamien tietojen ja sen tekemien sitoumusten (ks. VIII luku) perusteella sopusoinnussa päätöksen N:o 3632/93/EHTY ja erityisesti sen 2 ja 3 artiklan kanssa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta päätöksen tekemistä 65 miljoonan Saksan markan suuruisesta tuesta.
IV
Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 4 artiklan mukaista tuotannon vähentämistukea aiotaan maksaa 3 217 miljoonaa Saksan markkaa sen eron kattamiseksi, joka on tuotantokustannusten ja kolmansista maista peräisin olevan vastaavanlaatuisen kivihiilen vapaasti sovitun myyntihinnan välillä, jossa on otettu huomioon maailmanmarkkinoiden edellytykset. Tukea annetaan Ruhrkohle AG-yrityksen kaivoksille, erityisesti kaivoksille Sophia-Jacoba, Fürst Leopold/Wulfen, Ewald/Hugo, Haus Aden/Monopol ja Westfalen. Saarbergwerke AG-yritykselle annettava tuki on tarkoitettu Göttelborn/Redenin kaivokselle.
Tuki on osa suunnitelmaa sulkea edellä mainitut kaivokset kokonaan tai osittain.
Edellä mainitut kaivokset on suunniteltu suljettaviksi 13 päivänä maaliskuuta 1997 tehdyn sopimuksen perusteella, jonka mukaan vuosina 1997 ja 2002 tuotantoa leikataan 16 miljoonaa tonnia (34 % tuotannon kokonaiskapasiteetista) ja 33 000 työpaikkaa vähennetään. Poikkeuksena on Sophia-Jacoban kaivoksen sulkeminen, joka on osa Saksan esittämää nykyaikaistamista, järkeistämistä ja uudelleenjärjestelyä koskevaa suunnitelmaa, josta komissio on 13 päivänä joulukuuta 1994 antanut myönteisen lausunnon.
Sophia-Jacoban kaivos suljettiin lopullisesti vuonna 1997 päätöksen N:o 3632/93/EHTY 4 artiklan säännösten mukaisesti. Göttelborn/Redenin, Ewald/Hugon ja Westfalenin kaivokset suljetaan lopullisesti päätöksen voimassaoloaikana. Kaivosten yhdistäminen johtaa osittaisiin sulkemisiin, joten kaivostoiminta vähenee jatkuvasti ja ilmeisesti huomattavasti päätöksen voimassaoloaikana. Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti tuilla ratkaistaan osaltaan kaivostoiminnan tuotannon kokonaisvaltaiseen tai osittaiseen vähentämiseen liittyviä sosiaalisia ja alueellisia ongelmia.
Vuoteen 1992 verrattuna tuotanto oli vähentynyt 17 prosenttia vuonna 1996, mikä vastaa niitä tavoitteita, jotka ilmoitettiin nykyaikaistamista, järkeistämistä ja uudelleenjärjestelyä koskevan suunnitelman yhteydessä, josta komissio on päätöksessä N:o 94/1070/EHTY antanut myönteisen lausunnon.
Tavoitteena on pienentää tukea mahdollisimman paljon. Saksa on omaksunut periaatteen, jonka mukaan tukea voidaan myöntää vain sähkön tuottamiseen sekä yhteisön rauta- ja terästeollisuudelle tarkoitettuun tuotantoon. Tämän periaatteen mukaisesti Saksa sitoutuu myymään teollisuus- ja kotitalouskäyttöön tarkoitetun tuotannon hintaan, joka vastaa tuotantokustannuksia.
Komissiolla ei ole huomautettavaa siitä tuesta, jota Saksa aikoo maksaa 125 000 tonnille Sophia-Jacoba GmbH -yrityksen tuottamaa antrasiittihiilimurskaa, joka on tarkoitettu sähkön tuottamiseen. Komissio ei voi kuitenkaan vielä tehdä päätöksen N:o 3632/93/EHTY 4 artiklassa tarkoitettua päätöstä siitä 12 miljoonan Saksan markan summasta, jonka Saksa komissiolle antamansa ilmoituksen mukaan aikoo myöntää tälle yritykselle vuodeksi 1997 osana Ruhrkohl AG -yritykselle myönnettävää tukea. Summa koskee 120 000 tonnia antrasiittihiilimurskaa, jonka kyseinen yritys on myynyt teollisuudelle ja kotitalouksille, ja kattaa tuotantokustannusten ja keskimääräisen myyntihinnan erotuksen.
Komissio tekee asiassa päätöksen, kun se on saanut valmiiksi selvityksen edellä mainitun yrityksen antrasiittihiilen myynnistä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Saamiensa valitusten ja omien tutkimustensa perusteella komissio on lähettänyt Saksan hallitukselle 2 päivänä elokuuta 1997 virallisen ilmoituksen, jossa se ilmoittaa virallisesti valitusten sisällöstä ja pyytää kannanottoa kyseisen yrityksen ja Saksan hallituksen menettelyyn (5).
Vuoden 1997 osalta maksettavaksi aiottu tuki on Saksan toimittamien tietojen ja sen tekemien sitoumusten (ks. VIII luku) perusteella sopusoinnussa päätöksen N:o 3632/93/EHTY ja erityisesti sen 2 ja 4 artiklan kanssa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 12 miljoonan Saksan markan suuruisesta tuesta tehtävää päätöstä.
V
Tukea on varattu 87 miljoonaa Saksan markkaa Saksan kivihiilikaivoksissa työskentelevien kaivostyöntekijöiden lisäpalkkioihin (Bermannsprämien), joita maksetaan 10 Saksan markkaa kaivoksessa työskenneltyä työvuoroa kohti. Lisäpalkkioiden tarkoitus on kannustaa ammattitaitoisia työntekijöitä työskentelemään kaivoksissa ja edistää tuotannon järkeistämistä. Saksan ilmoituksesta käy selville, että tämä kaivostyöntekijöille maksettu tuki on rahaetu, joka vähentää kivihiilen tuottajien kustannuksia vastaavasti. Kyseessä on siten tuki, joka on tutkittava päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan perusteella.
Suunniteltu tuki auttaa parantamaan tuottavuutta mahdollisuuksien mukaan ja helpottaa siten kivihiilikaivostoiminnan uudelleenjärjestelyä ja järkeistämistä. Tuki edistää myös päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa mainitun tavoitteen saavuttamista: kivihiilen maailmanmarkkinahinta huomioon ottaen edistetään taloudellista elinkelpoisuutta, jotta tukia voidaan pienentää.
Arvioidessaan toimintatukea päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti komissio on ottanut huomioon, että on ensisijaisen tärkeää lieventää uudelleenjärjestelystä johtuvia sosiaalisia ja alueellisia seurauksia niin paljon kuin mahdollista.
Edellä mainitun päätöksen 3 artiklan säännösten mukaisesti tuki parantaa hieman asianomaisten yritysten elinkelpoisuutta, koska ammattitaitoinen työvoima pysyy yrityksessä, mikä lisää tuottavuutta ja pienentää tuotantokustannuksia.
Vuoden 1997 osalta maksettavaksi aiottu tuki on edellä esitettyjen näkökohtien, Saksan toimittamien tietojen ja sen tekemien sitoumusten (ks. VIII kohta) perusteella sopusoinnussa päätöksen N:o 3632/93/EHTY ja erityisesti sen 2 ja 3 artiklan kanssa.
VI
Poikkeuksellisten kustannusten kattamiseen tarkoitetulla 200 miljoonan Saksan markan tuella Ruhrkohle AG-, Saarbergwerke AG-, Preussag Anthrazit GmbH- ja Sophia Jacoba GmbH -yritykselle korvataan ylimääräisiä kuivauskustannuksia niiden kaivosten osalta, jotka on suljettu uudelleenjärjestelyjen yhteydessä ja jotka sijaitsevat lähellä toimivia kaivoksia. Koska suljetuista kaivoksista ei poisteta vettä ollenkaan tai vain osittain, osa vedestä, joka ei mitenkään liity tavanomaiseen tuotantoon, virtaa lähellä sijaitseviin toimiviin kaivoksiin ja aiheuttaa lisäkustannuksia.
Kyseisestä tuesta säädetään erikseen päätöksen N:o 3632/93/EHTY liitteen II kohdan b alakohdassa. Tuella katetaan uudelleenjärjestelyistä johtuvat vedenjakelu- ja jätevesihuoltokustannukset. Edellä mainitun päätöksen 5 artiklan vaatimusten noudattamiseksi erityistuki ei saa ylittää kustannuksia.
Komissio on tutkinut viranomaisten ja yritysten väliset sopimukset ja ilmoitetut kustannukset erikseen tilintarkastuksen yhteydessä ja havainnut, että tuki ei ylitä siihen varattuja varoja.
Tämä järjestely vähentää kyseisten yritysten kustannuksia, tasapainottaa niiden taloutta ja auttaa niitä jatkamaan toimintaansa. Tuki vastaa siten päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2 artiklan 1 kohdassa mainittuja tavoitteita.
VII
Poikkeuksellisten kustannusten kattamiseen tarkoitetulla 609,2 miljoonan Saksan markan tuella Ruhrkohle AG-, Saarbergwerke AG- ja Sophia Jacoba GmbH -yrityksille korvataan kivihiilikaivostoiminnan uudelleenjärjestelystä aiheutuneita ja aiheutuvia kustannuksia, jotka eivät liity tavanomaiseen tuotantoon (aikaisempien kausien kustannukset).
Tuki perustuu niihin päätöksiin, jotka tehtiin hiilentuotantoa käsittelevässä yleiskokouksessa 11 päivänä marraskuuta 1991. Kokoukseen osallistuivat kaivosyritykset, Saksan liittohallitus, Nordrhein-Westfalenin ja Saarlandin osavaltioiden hallitukset, kivihiiliteollisuuden työntekijöiden ammattiyhdistykset ja sähköntuottajayhtiöt.
Tuella katetaan seuraavat kustannukset: varhaiseläkejärjestelyistä johtuvat sosiaalikulut, muut poikkeukselliset kulut työsuhteiden päättymisistä uudelleenjärjestelyiden ja järkeistämisen vuoksi, eläkekulut ja lakisääteisen vakuutuksen ulkopuolelle jäävät korvaukset niille työntekijöille, joiden työsuhde on päättynyt uudelleenjärjestelyiden ja järkeistämisen vuoksi, ja niille, joilla oli oikeus korvauksiin ennen uudelleenjärjestelyjä, polttoaine-etuna toimitettu hiili uudelleenjärjestelyiden ja järkeistämisen vuoksi työpaikkansa menettäneille työntekijöille, ja niille, joilla oli oikeus etuuteen jo ennen uudelleenjärjestelyjä. Teknisestä ja taloudellisesta näkökulmasta tarkasteltuna tuki on tarkoitettu kattamaan uudelleenjärjestelyjen vaatimat turvallisuustoimenpiteet ja uudelleenjärjestelyistä yritykselle koituneet poikkeukselliset sisäiset arvonalennukset.
Tämä tuki, joka on tarkoitettu kattamaan päätöksen N:o 3632/93/EHTY liitteessä olevan I kohdan a, b, c, d, f ja k alakohdassa erikseen mainitut kustannukset, saa olla enintään näiden kustannusten suuruinen, jotta noudatetaan edellä mainitun päätöksen 5 artiklan säännöksiä.
Komissio on tarkastanut ilmoitetut kustannukset tilintarkastuksen yhteydessä ja havainnut, että tuki ei ylitä siihen varattuja varoja.
Tämä järjestely vähentää kyseisten yritysten kustannuksia, tasapainottaa niiden taloutta ja auttaa niitä jatkamaan toimintaansa. Tuki on siten sopusoinnussa päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2 artiklan 1 kohdassa mainittujen tavoitteiden kanssa.
VIII
Komissio ottaa huomioon, että Saksa on säädösteitse varmistanut tarvittavat toimenpiteet sen ehkäisemiseksi, että tuki jonkin yrityksen tai tuotantoyksikön osalta ylittäisi erotuksen tuotantokustannusten ja sellaisen myyntihinnan (toimituskulut mukaan lukien) välillä, josta sopimuspuolet ovat vapaasti sopineet keskenään ottaen huomioon maailmanmarkkinoiden edellytykset. Tavanomaiselle tuotannolle tonnia kohti annettu tuki ei saa johtaa siihen, että yhteisön kivihiilen toimitushinnat ovat alemmat kuin hinnat, joita samanlaatuisesta kivihiilestä maksetaan kolmansissa maissa. Saksan on myös huolehdittava siitä, että tuki ei vääristä kilpailua eikä johda yhteisössä syrjintään kivihiilen tuottajien tai kivihiilen ostajien ja käyttäjien välillä.
Tämä päätös ei vaikuta vuosien 1998-2002 uudelleenjärjestelysuunnitelmaa koskevaan komission kannanottoon, josta komissio päättää myöhemmin päätöksen N:o 3632/93/EHTY 8 artiklan mukaisesti.
Jotta komissio voi tarkastaa, että päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan mukaista toimintatukea saavat yritykset edelleen alentavat tuotantokustannuksiaan maailmanmarkkinahintoihin verrattuna, Saksa sitoutuu ilmoittamaan komissiolle vuosittain 30 päivänä syyskuuta mennessä asianomaisten tuotantoyksikköjen edeltävän vuoden tuotantokustannukset ja antamaan kaikki päätöksen N:o 3632/93/EHTY 9 artiklassa edellytetyt tiedot. Jos jokin näistä tuotantoyksiköistä ei täytä päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä, Saksan on päätöksen 4 artiklan mukaisesti ehdotettava komissiolle laitoksen sisällyttämistä joko 23 päivänä heinäkuuta 2002 mennessä toteutettavaan sulkemissuunnitelmaan tai asteittaiseen tai jatkuvaan kaivostoiminnan vähentämiseen liittyvään suunnitelmaan, jos viimeksi mainittu on perusteltua poikkeuksellisista alue- tai sosiaalipoliittisista syistä.
Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan ja 9 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaan komission on tarkastettava, vastaako tavanomaiselle tuotannolle myönnetty tuki kyseisen päätöksen 3 ja 4 artiklassa esitettyjä tavoitteita. Saksan on tästä syystä 30 päivänä syyskuuta 1998 mennessä ilmoitettava vuoden 1997 osalta tosiasiallisesti maksamansa tuki ja mahdolliset mukautukset alun perin tiedoksi annettuihin määriin. Tämän vuosittaisen selonteon yhteydessä Saksa toimittaa kaikki tiedot, joita tarvitaan kyseisissä artikloissa vahvistettujen perusteiden tarkastamiseksi.
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
1 artikla
Saksa voi toteuttaa seuraavat toimet kivihiiliteollisuuden hyväksi:
a) Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan mukainen 6 299 miljoonan Saksan markan suuruinen toimintatuki. Komissio tekee myöhemmin päätöksen jäljelle jäävästä 65 miljoonan Saksan markan suuruisesta tuesta, joka on tarkoitus maksaa Preussag Anthrazit GmbH -yritykselle.
b) Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 4 artiklan mukainen 3 205 miljoonan Saksan markan suuruinen tuotannon vähentämistuki. Komissio tekee myöhemmin päätöksen jäljelle jäävästä 12 miljoonan Saksan markan suuruisesta tuesta, joka on tarkoitus maksaa Sophia-Jacoba GmbH -yritykselle.
c) Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan mukainen 87 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki ammattitaitoisen kaivostyövoiman säilyttämiseksi (Bergmannsprämie).
d) Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 5 artiklan mukainen 200 miljoonan Saksan markan tuki poikkeuksellisten kustannusten kattamiseksi Ruhrkohle AG-, Saarbergwerke AG-, Preussag Anthrazit GmbH- ja Sophia Jacoba GmbH -yritysten hyväksi.
e) Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 5 artiklan mukainen 609,2 miljoonan Saksan markan tuki Ruhrkohle AG-, Saarbergwerke AG- ja Sophia Jacoba GmbH -yrityksille; tuen avulla yritykset voivat kattaa ne kustannukset, jotka ovat aiheutuneet tai aiheutuvat kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelystä eivätkä liity tavanomaiseen tuotantoon.
2 artikla
Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen 86 artiklan mukaisesti Saksa sitoutuu toteuttamaan kaikki yleis- ja erityistoimenpiteet, jotka ovat aiheellisia tästä päätöksestä johtuvien velvoitteiden täyttämiseksi. Saksa huolehtii siitä, että hyväksyttyjä tukia käytetään vain edellä mainittuihin tarkoituksiin ja että kaikkiin tässä päätöksessä mainittuihin tarkoituksiin käytetyt menoerät maksetaan takaisin, jos ne on peruutettu, yliarvioitu tai ne ovat perusteettomia.
3 artikla
Saksa antaa viimeistään 30 päivänä syyskuuta 1998 tiedoksi varainhoitovuoden 1997 aikana tosiasiallisesti maksetun tuen määrät ja toimittaa päätöksen N:o 3632/93/EHTY 9 artiklassa tarkoitetut tiedot.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.
Tehty Brysselissä 10 päivänä kesäkuuta 1998.