RÅDETS AFGØRELSE
af 19. december 2006
om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til og lånegarantier for projekter uden for Fællesskabet
(2006/1016/EF)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 181 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den Europæiske Investeringsbank (»EIB«) har siden 1963 gennemført aktiviteter uden for Fællesskabet til støtte for Fællesskabets eksterne politikker.
(2)
De fleste af disse aktiviteter er blevet udført efter anmodning fra Rådet og har været underlagt en fællesskabsbudgetgaranti, der forvaltes af Kommissionen. Senest blev fællesskabsgarantien iværksat for perioden 2000-2007 ved Rådets afgørelse 2000/24/EF af 22. december 1999 om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til projekter uden for Fællesskabet (Central- og Østeuropa, Middelhavslandene, Latinamerika og Asien samt Den Sydafrikanske Republik) (2) og ved afgørelserne 2001/777/EF (3) og 2005/48/EF (4) til en række regionalt specifikke långivningsaktioner.
(3)
Med det formål at støtte EU's aktioner i tredjelande uden at påvirke EIB's kreditværdighed bør EIB tilbydes en fællesskabsbudgetgaranti for aktiviteter, der gennemføres uden for Fællesskabet. EIB bør tilskyndes til at øge antallet af aktiviteter uden for Fællesskabet uden at udnytte fællesskabsgarantien, især i landene i førtiltrædelsesfasen og Middelhavslandene samt i investeringsværdige lande i andre regioner, samtidig med at karakteren af fællesskabsgarantiens dækning bør præciseres som en dækning mod risici af politisk eller statslig art.
(4)
Fællesskabsgarantien bør dække tab i forbindelse med lån til og lånegarantier for EIB-finansieringsberettigede investeringsprojekter, der gennemføres i lande, der er omfattet af instrumentet til førtiltrædelsesbistand (5) (»IPA«), det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (6) (»ENPI«) og instrumentet for udviklingssamarbejde (»DCI«), hvor disse lån eller lånegarantier er blevet ydet i henhold til en undertegnet aftale, som hverken er udløbet eller er blevet opsagt (»EIB-finansieringstransaktioner«).
(5)
De beløb, som fællesskabsgarantien dækker i henhold til denne afgørelse, bør udgøre lofter for EIB's finansiering under fællesskabsgarantien. Der bør ikke være tale om mål, som EIB nødvendigvis skal nå.
(6)
EU's politikker for eksterne forbindelser er blevet revideret og udvidet i de senere år. Det har især været tilfældet med førtiltrædelsesstrategien som fastsat i Kommissionens udvidelsesstrategidokument 2005, den europæiske naboskabspolitik som fastsat i Kommissionens strategidokument af 12. maj 2004, de fornyede partnerskaber med Latinamerika og Sydøstasien samt EU's strategiske partnerskaber med Rusland, Kina og Indien.
(7)
Fra 2007 vil EU's eksterne forbindelser også blive støttet af de nye finansieringsinstrumenter, nemlig IPA, ENPI, DCI og stabilitetsinstrumentet (7).
(8)
EIB's finansieringstransaktioner bør være i overensstemmelse med og støtte EU's eksterne politikker, herunder også specifikke regionale målsætninger. EIB's finansiering bør supplere Fællesskabets tilsvarende bistandspolitikker, -programmer og -instrumenter i de forskellige regioner ved at sikre en overordnet sammenhæng i EU's aktioner. Desuden bør beskyttelsen af medlemsstaternes miljø og energisikkerhed indgå i EIB's finansieringsmål i alle de finansieringsberettigede regioner. EIB's finansieringstransaktioner bør finde sted i lande, der opfylder passende betingelser, som er i overensstemmelse med EU-aftaler på højt plan om politiske og makroøkonomiske aspekter.
(9)
Den politiske dialog mellem Kommissionen og EIB samt den strategiske planlægning og sammenhæng mellem EIB's og Kommissionens finansiering bør styrkes. Sammenkædningen af EIB's aktiviteter uden for Fællesskabet og EU's politikker bør styrkes via et udbygget samarbejde mellem EIB og Kommissionen på centralt plan samt i marken. En sådan udbygget koordination bør bl.a. omfatte tidlig gensidig konsultation om politiske spørgsmål, udarbejdelse af dokumenter af fælles betydning og projektplanlægning. Det er særlig vigtigt at sikre tidlig konsultation om strategiske planlægningsdokumenter udarbejdet af Kommissionen eller af EIB med henblik på at opnå størst mulig synergi mellem EIB's og Kommissionens aktiviteter og måle, hvor store fremskridt der gøres hen imod opfyldelsen af relevante EU-politiske målsætninger.
(10)
Hvad angår landene i førtiltrædelsesfasen bør EIB's finansiering i disse lande afspejle de prioriteter, der er fastsat i tiltrædelsespartnerskabsaftaler og europæiske partnerskabsaftaler, i stabiliserings- og tiltrædelsesaftaler og i forhandlinger med EU. Fokus i EU's aktioner i det vestlige Balkan bør fortsat gradvis flyttes fra genopbygningsstøtte til førtiltrædelsesstøtte. I denne forbindelse bør EIB's aktiviteter også søge at fremme institutionsopbygningsaspektet, eventuelt i samarbejde med andre internationale finansielle institutioner, der er aktive i regionen. Igennem perioden 2007-2013 bør finansieringen til kandidatlandene (Kroatien, Tyrkiet og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien) i stigende grad ske under den førtiltrædelsesfacilitet, der stilles til rådighed af EIB, og som med tiden bør udvides til at omfatte de potentielle kandidatlande i det vestlige Balkan i takt med fremskridtet i deres tiltrædelsesproces.
(11)
Hvad angår de lande, der er omfattet af ENPI, bør EIB videreføre og konsolidere sine aktiviteter i Middelhavsregionen, idet den styrker sit fokus på udvikling af den private sektor. I denne forbindelse er det nødvendigt, at partnerlandene samarbejder om at lette udviklingen af den private sektor og tilskynde til en strukturreform, navnlig i den finansielle sektor, og der er behov for andre foranstaltninger, der kan lette EIB's aktiviteter, navnlig for at sikre, at EIB kan udstede obligationer på lokale markeder. Hvad angår Østeuropa, Sydkaukasus og Rusland bør EIB udvide sine aktiviteter i de berørte lande på passende betingelser, der er i overensstemmelse med EU-aftaler på højt niveau med det pågældende land om politiske og makroøkonomiske aspekter. I denne region bør EIB finansiere projekter af væsentlig interesse for EU inden for transport-, energi-, telekommunikations- og miljøinfrastruktur. Højeste prioritet bør gives til projekter i forbindelse med udvidede større transeuropæiske net, projekter med grænseoverskridende virkninger for en eller flere medlemsstater og større projekter, der fremmer regional integration via øget konnektivitet. Inden for miljøsektoren bør EIB i Rusland lægge særlig vægt på projekter, der ligger inden for rammerne af miljøpartnerskabet under den nordlige dimension. Inden for energisektoren har strategiske energiforsynings- og energitransportprojekter særlig betydning. EIB's finansieringstransaktioner i denne region bør gennemføres i nært samarbejde med Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD), især på de vilkår, der skal fastsættes i et trepartsaftalememorandum mellem Kommissionen, EIB og EBRD.
(12)
EIB's finansiering i de asiatiske og latinamerikanske lande vil gradvis blive tilpasset EU's samarbejdsstrategi i disse regioner og udgøre et supplement til instrumenter, der finansieres over Fællesskabets budgetmidler. EIB bør bestræbe sig på gradvis at udvide sine aktiviteter til flere lande i disse regioner, herunder de mindre velstående lande. Til støtte for EU's målsætninger bør EIB's finansiering i de asiatiske og latinamerikanske lande fokusere på miljømæssig bæredygtighed (også imødegåelse af klimaændringer) og energisikkerhedsprojekter samt den fortsatte støtte til EU's tilstedeværelse i Asien og Latinamerika gennem direkte udenlandske investeringer og overførsel af teknologi og knowhow. Under hensyn til omkostningseffektiviteten bør EIB også kunne arbejde direkte med lokale virksomheder, især på områderne miljømæssig bæredygtighed og energisikkerhed. Målsætningerne for EIB's finansiering i Asien og Latinamerika vil blive taget op til fornyet overvejelse under midtvejsevalueringen.
(13)
I Centralasien bør EIB fokusere på større energiforsynings- og energitransportprojekter med grænseoverskridende virkninger. EIB's finansiering i Centralasien bør desuden gennemføres i nært samarbejde med EBRD og navnlig på de vilkår, der skal fastsættes i et trepartsaftalememorandum mellem Kommissionen, EIB og EBRD.
(14)
Som et supplement til EIB's aktiviteter under Cotonou-aftalen til fordel for AVS-landene bør EIB i Sydafrika fokusere på infrastrukturprojekter af offentlig interesse (herunder kommunal infrastruktur og el- og vandforsyning) og støtte til den private sektor, herunder SMV'er. Gennemførelsen af bestemmelserne om økonomisk samarbejde i aftalen mellem EU og Sydafrika om handel og udviklingssamarbejde vil yderligere fremme EIB's aktiviteter i denne region.
(15)
Med henblik på at forbedre sammenhængen i den samlede EU-støtte i de pågældende regioner bør der findes muligheder for eventuelt at kombinere EIB-finansiering med EU-budgetmidler i form af gavebistand, risikovillig kapital og rentetilskud sammen med teknisk bistand til projektforberedelse og gennemførelse eller forbedring af de retlige og reguleringsmæssige rammer via IPA, ENPI, stabilitetsinstrumentet og, for Sydafrikas vedkommende, DCI.
(16)
EIB har i forvejen et nært samarbejde med de internationale finansielle institutioner og de europæiske bilaterale institutioner. Dette samarbejde er reguleret ved regionalt specifikke aftalememoranda, som bør godkendes af EIB's styrende organer. I sine finansieringstransaktioner uden for EU, der falder inden for denne afgørelses anvendelsesområde, bør EIB i relevant omfang bestræbe sig på yderligere at udbygge koordinationen og samarbejdet med de internationale finansielle institutioner og med de europæiske bilaterale institutioner, herunder eventuelt samarbejdet om sektorbetingelser, øget brug af samfinansiering og deltagelsen, sammen med andre internationale finansielle institutioner, i globale initiativer som f.eks. fremme af støttekoordination og -effektivitet.
(17)
EIB's og Kommissionens rapportering om EIB's finansieringstransaktioner bør styrkes. På grundlag af oplysninger fra EIB bør Kommissionen årligt aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om EIB's finansieringstransaktioner i medfør af denne afgørelse. Rapporten bør især indeholde et afsnit om merværdi i overensstemmelse med EU's politikker og et afsnit om samarbejde med Kommissionen, andre internationale finansielle institutioner og bilaterale donorer, herunder samfinansiering.
(18)
Den fællesskabsgaranti, der iværksættes ved denne afgørelse, bør dække EIB-finansieringstransaktioner, der undertegnes i løbet af perioden fra den 1. februar 2007 til den 31. december 2013. For at gøre status over forløbet igennem første halvdel af denne periode bør EIB og Kommissionen udarbejde en midtvejsevaluering af denne afgørelse. Denne evaluering bør især indeholde en ekstern evaluering, hvortil mandatet findes i bilag II.
(19)
EIB's finansieringstransaktioner bør fortsat forvaltes i henhold til EIB's egne regler og procedurer, herunder passende kontrolforanstaltninger, samt i henhold til de relevante regler og procedurer vedrørende Revisionsretten og OLAF.
(20)
Garantifonden for aktioner i forhold til tredjeland (»garantifonden«), der blev oprettet ved Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2728/94 af 31. oktober 1994, bør fortsat udgøre en likviditetsmæssig stødpude for Fællesskabets budget mod tab i forbindelse med EIB's finansieringstransaktioner. (8)
(21)
EIB bør i samarbejde med Kommissionen udarbejde en vejledende flerårlig programmering af omfanget af undertegnelser af EIB's finansieringstransaktioner, så der kan opnås en passende budgetplanlægning for tilførsel af kapital til garantifonden. Kommissionen bør tage hensyn til denne planlægning i den almindelige budgetplanlægning, der forelægges budgetmyndigheden -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
Garanti og lånelofter
1. Fællesskabet yder Den Europæiske Investeringsbank (»EIB«) en generalgaranti (»fællesskabsgaranti«) til dækning af alle udeblevne, men forfaldne betalinger til EIB i forbindelse med lån til og lånegarantier for EIB-finansieringsberettigede investeringsprojekter, der gennemføres i lande, der er omfattet af denne afgørelse, hvis lån eller lånegaranti er ydet i henhold til en undertegnet aftale, som hverken er udløbet eller er blevet opsagt (»EIB-finansieringstransaktioner«), og som er ydet i overensstemmelse med EIB's egne regler og procedurer til støtte for relevante målsætninger i Den Europæiske Unions eksterne politikker.
2. Fællesskabsgarantien begrænses til 65 % af det samlede beløb for udbetalte lån og lånegarantier ydet under EIB-finansieringstransaktioner med fradrag af tilbagebetalte beløb og med tillæg af alle hermed forbundne beløb.
3. Det maksimale låneloft for EIB's finansieringstransaktioner i hele den i stk. 6 nævnte periode med fradrag af annullerede beløb må ikke overstige 27 800 mio. EUR. Dette maksimale låneloft opdeles i to dele:
a)
et grundloft, der udgør et fast beløb på højst 25 800 mio. EUR, herunder dets regionale fordeling som fastlagt i stk. 4, der skal dække hele den i stk. 6 nævnte periode
b)
et valgfrit mandat på 2 000 mio. EUR. Aktiveringen af hele eller en del af dette valgfrie beløb og dets regionale fordeling foretages af Rådet, der træffer afgørelse efter proceduren i artikel 181 A, stk. 2, i traktaten. Afgørelsen vil være baseret på resultatet af den midtvejsevaluering, der er fastsat i artikel 9.
4. Det i stk. 3, litra a), nævnte grundloft, opdeles i følgende bindende regionale lånelofter:
a)
Lande i førtiltrædelsesfasen: 8 700 mio. EUR
b)
Naboskabs- og partnerskabslande: 12 400 mio. EUR
fordelt på følgende vejledende underlofter:
i)
Middelhavslande: 8 700 mio. EUR
ii)
Østeuropa, Sydkaukasus og Rusland: 3 700 mio. EUR
c)
Asien og Latinamerika: 3 800 mio. EUR
fordelt på følgende vejledende underlofter:
i)
Latinamerika: 2 800 mio. EUR
ii)
Asien: 1 000 mio. EUR
d)
Den Sydafrikanske Republik: 900 mio. EUR.
5. Inden for de regionale lofter kan EIB's styrende organer beslutte at omfordele op til 10 % af det regionale loft mellem underlofter.
6. Fællesskabsgarantien dækker EIB-finansieringstransaktioner, der undertegnes i perioden fra den 1. februar 2007 til den 31. december 2013.
7. Hvis Rådet ikke ved udløbet af den i stk. 6 omhandlede periode har vedtaget en afgørelse om at give EIB en ny fællesskabsgaranti for sine finansieringstransaktioner uden for Fællesskabet, forlænges perioden automatisk med seks måneder.
Artikel 2
Omfattede lande
1. Listen over de lande, der er berettigede eller potentielt berettigede til EIB-finansiering under fællesskabsgarantien, findes i bilag I.
2. For så vidt angår de lande på listen i bilag I, der er markeret med »*«og andre lande, der ikke er opført på listen i bilag I, vil deres berettigelse til EIB-finansiering under fællesskabsgarantien blive besluttet af Rådet i hvert enkelt tilfælde efter proceduren i artikel 181 A, stk. 2, i traktaten.
3. Fællesskabsgarantien dækker kun EIB-finansieringstransaktioner, der gennemføres i lande, der har indgået en rammeaftale med EIB, der fastsætter de retlige betingelser, hvorunder EIB's finansieringstransaktioner skal gennemføres.
4. I tilfælde af alvorlige bekymringer vedrørende den politiske eller økonomiske situation i et bestemt land kan Rådet beslutte at suspendere ny EIB-finansiering under fællesskabsgarantien i det pågældende land efter proceduren i artikel 181 A, stk. 2, i traktaten.
5. Fællesskabsgarantien dækker ikke EIB-finansieringstransaktioner i et bestemt land, hvis aftalen vedrørende sådanne EIB-finansieringstransaktioner er blevet undertegnet, efter at landet har tiltrådt EU.
Artikel 3
Sammenhæng med Den Europæiske Unions politikker
1. Sammenhængen mellem EIB's aktioner i tredjelande og Den Europæiske Unions eksterne politiske målsætninger skal styrkes for at opnå størst mulig synergi mellem EIB's finansiering og Den Europæiske Unions budgetmidler, navnlig gennem en regelmæssig og systematisk dialog og tidlig konsultation om:
a)
strategidokumenter udarbejdet af Kommissionen, f.eks. landestrategidokumenter og regionale strategidokumenter, handlingsplaner og førtiltrædelsesdokumenter
b)
EIB's strategiske planlægningsdokumenter og projektplanlægning
c)
andre politiske og operationelle aspekter.
2. Samarbejdet gennemføres differentieret fra region til region under hensyntagen til EIB's rolle og Den Europæiske Unions politikker i hver enkelt region.
3. En EIB-finansieringstransaktion vil ikke blive omfattet af dækningen under fællesskabsgarantien, hvis Kommissionen afgiver negativ udtalelse om transaktionen inden for rammerne af den procedure, der er omhandlet i artikel 21 i vedtægterne for EIB.
4. Sammenhængen mellem EIB's finansieringstransaktioner og Den Europæiske Unions eksterne politiske målsætninger overvåges i henhold til artikel 6.
Artikel 4
Samarbejde med andre internationale finansielle institutioner
1. EIB's finansieringstransaktioner bør, hvor det er relevant, i større og større udstrækning gennemføres i samarbejde med og/eller ved hjælp af samfinansiering mellem EIB og andre internationale finansielle institutioner eller europæiske bilaterale institutioner for at opnå størst mulig synergi, samarbejde og effektivitet og for at sikre en rimelig risikodeling og sammenhængende projekt- og sektorbetingelser.
2. Dette samarbejde bør bl.a. fremmes ved koordination i form af aftalememoranda mellem Kommissionen, EIB og de vigtigste internationale finansielle institutioner og europæiske bilaterale institutioner, der opererer i de forskellige regioner.
3. Samarbejdet med andre internationale finansielle institutioner og øvrige donorer evalueres ved den midtvejsevaluering, der er fastsat i artikel 9.
Artikel 5
Fællesskabsgarantiens dækning og betingelser
1. For EIB-finansieringstransaktioner indgået med staten eller garanteret af staten samt for andre EIB-finansieringstransaktioner, der indgås med regionale eller lokale myndigheder eller statsejede og/eller statskontrollerede offentlige virksomheder eller institutioner, hvor disse andre EIB-finansieringstransaktioner har en passende EIB-kreditrisikovurdering, der tager hensyn til kreditrisikoen i det pågældende land, dækker fællesskabsgarantien alle udeblevne, men forfaldne betalinger til EIB (»totalgaranti«).
Ved anvendelsen af denne artikel og artikel 6, stk. 4, omfatter begrebet »stat« Vestbredden og Gazastriben repræsenteret af Den Palæstinensiske Myndighed og Kosovo repræsenteret af FN's midlertidige administrative mission.
2. For andre EIB-finansieringstransaktioner end de i stk. 1 omhandlede dækker fællesskabsgarantien alle udeblevne, men forfaldne betalinger til EIB, hvor misligholdelsen skyldes forekomsten af en af følgende politiske risici (»garanti for politiske risici«):
a)
manglende overførsel af valuta
b)
ekspropriation
c)
krig eller civile uroligheder
d)
manglende adgang til domstolsprøvelse af kontraktbrud.
Artikel 6
Rapportering og regnskaber
1. Kommissionen aflægger rapport årligt til Europa-Parlamentet og Rådet om de EIB-finansieringstransaktioner, der gennemføres i medfør af denne afgørelse. Rapporten skal omfatte en vurdering af EIB-finansieringstransaktionernes effekt og effektivitet på projekt-, sektor-, lande- og regionsplan samt af EIB-finansieringstransaktionernes bidrag til opfyldelse af Den Europæiske Unions eksterne politiske målsætninger under hensyntagen til EIB's operationelle målsætninger. Den skal også omfatte en vurdering af omfanget af samarbejdet mellem EIB og Kommissionen og mellem EIB og andre internationale finansielle institutioner og bilaterale donorer.
2. Med henblik på stk. 1 forelægger EIB årlige rapporter for Kommissionen om de EIB-finansieringstransaktioner, der gennemføres i medfør af denne afgørelse, og om opfyldelsen af Den Europæiske Unions eksterne politiske målsætninger, herunder om samarbejdet med andre internationale finansielle institutioner.
3. EIB forelægger Kommissionen de statistiske, finansielle og regnskabsmæssige data om hver af EIB's finansieringstransaktioner, der er nødvendige for, at den kan opfylde sine rapporteringsforpligtelser eller rapporteringsanmodninger fra Revisionsrettens side, samt en revisionserklæring om de udestående beløb i EIB's finansieringstransaktioner.
4. Med henblik på Kommissionens regnskabsføring og rapportering af de risici, der dækkes af totalgarantien, forelægger EIB Kommissionen EIB's risikovurdering og kreditvurderingsoplysninger vedrørende EIB's finansieringstransaktioner med andre låntagere eller garanterede debitorer end stater.
5. EIB tilvejebringer de i stk. 2, 3 og 4 omhandlede oplysninger for egen regning.
Artikel 7
Inddrivelse af betalinger foretaget af Kommissionen
1. Foretager Kommissionen en betaling under fællesskabsgarantien, påhviler det EIB i Kommissionens navn og på dennes vegne at inddrive fordringer vedrørende de udbetalte beløb.
2. EIB og Kommissionen indgår en aftale, der fastsætter de nærmere bestemmelser og procedurer for inddrivelse af fordringer, senest på datoen for indgåelsen af den i artikel 8 omhandlede aftale.
Artikel 8
Garantiaftale
EIB og Kommissionen indgår en garantiaftale, der fastsætter de nærmere bestemmelser og procedurer vedrørende fællesskabsgarantien.
Artikel 9
Revision af afgørelsen
1. Kommissionen forelægger senest den 30. juni 2010 en midtvejsrapport om anvendelsen af denne afgørelse for Europa-Parlamentet og Rådet, om nødvendigt ledsaget af et forslag til ændring heraf, på baggrund af en ekstern evaluering, for hvilken referencegrundlaget er angivet i bilag II til denne afgørelse.
2. Kommissionen forelægger en endelig rapport om anvendelsen af denne afgørelse senest den 31. juli 2013.
Artikel 10
Anvendelse
Denne afgørelse har virkning fra tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 2006.
NEUVOSTON PÄÄTÖS
tehty 19 päivänä joulukuuta 2006
yhteisön takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille yhteisön ulkopuolella toteutettuihin hankkeisiin liittyvistä lainoista ja lainatakauksista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta
(2006/1016/EY)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 181 a artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Euroopan investointipankki (EIP), on vuodesta 1963 toteuttanut toimia yhteisön ulkopuolella tukeakseen yhteisön ulkosuhdepolitiikkaa.
(2)
Nämä toimet on enimmäkseen toteutettu neuvoston pyynnöstä, ja niihin on myönnetty komission hallinnoima yhteisön talousarviotakuu. Viimeisin yhteisön takuu vahvistettiin vuosille 2000-2007 yhteisön takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille yhteisön ulkopuolisiin hankkeisiin myönnetyistä lainoista aiheutuvien tappioiden varalta (Keski- ja Itä-Eurooppa, Välimeren maat, Latinalainen Amerikka ja Aasia sekä Etelä-Afrikan tasavalta) 22 päivänä joulukuuta 1999 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2000/24/EY (2) sekä aluekohtaista lainanantoa koskevilla päätöksillä 2001/77/EY (3) ja 2005/48/EY (4).
(3)
Jotta EIP voisi tukea EU:n ulkoisia toimia luottokelpoisuutensa kuitenkaan kärsimättä, sille olisi myönnettävä yhteisön ulkopuolella toteutettavia toimia varten yhteisön talousarviotakuu. EIP:a olisi kannustettava lisäämään toimiaan - yhteisön takuuseen kuitenkaan turvautumatta - yhteisön ulkopuolella erityisesti liittymistä valmistelevissa maissa ja Välimeren maissa sekä investment grade -luokituksen saaneissa maissa muilla alueilla, ja yhteisön takuun kattavuuden osalta olisi täsmennettävä, että se kattaa poliittisia riskejä ja muita valtiollisia riskejä.
(4)
Yhteisön takuulla olisi katettava sellaisille EIP:n rahoituskelpoisille investointihankkeille myönnetyistä lainoista ja lainatakauksista aiheutuneet tappiot, jotka toteutetaan maissa, jotka voivat saada tukea liittymistä valmistelevasta tukivälineestä (5) (IPA) eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä (6) (ENPI) ja kehitysyhteistyön rahoitusvälineestä, (DCI) edellyttäen, että kyseinen lainarahoitus tai takaus on myönnetty allekirjoitetun sopimuksen nojalla eikä sopimuksen voimassaolo ole päättynyt eikä sitä ole peruutettu (jäljempänä ’EIP:n rahoitustoimet’).
(5)
Tämän päätöksen nojalla yhteisön takuun piiriin kuuluvien määrien tulisi olla EIP:n rahoituksen enimmäismääriä. Niiden ei tulisi olla tavoitteita, jotka EIP:n olisi välttämättä saavutettava.
(6)
EU:n ulkosuhdepolitiikkaa on viime vuosina tarkistettu ja laajennettu. Näin on tehty muun muassa laajentumisstrategiaa koskevassa komission vuoden 2005 asiakirjassa olevan liittymistä valmistelevan strategian osalta, 12 päivänä toukokuuta 2004 annetussa komission strategia-asiakirjassa esitetyn Euroopan naapuruuspolitiikan osalta, Latinalaista Amerikkaa ja Kaakkois-Aasiaa koskevien uusittujen kumppanuuksien osalta sekä EU:n ja Venäjän, EU:n ja Kiinan sekä EU:n ja Intian välisten strategisten kumppanuuksien osalta.
(7)
EU:n ulkosuhdepolitiikkaa tuetaan vuodesta 2007 uusilla rahoitusvälineillä, jotka ovat IPA, ENPI ja DCI, sekä vakautusvälineellä (7).
(8)
EIP:n rahoitustoimien olisi oltava yhdenmukainen EU:n ulkosuhdepolitiikan ja sen aluekohtaisten erityistavoitteiden kanssa ja tuettava niitä. EIP:n rahoituksen olisi täydennettävä eri alueiden vastaavia yhteisön avustuspolitiikkoja, -ohjelmia ja -välineitä, varmistamalla yhtenäisyys EU:n toimien kanssa kokonaisuutena. Jäsenvaltioiden ympäristönsuojelun ja energiahuollon varmuuden olisi lisäksi oltava osa EIP:n rahoituksellisia tavoitteita kaikilla rahoituskelpoisilla alueilla. EIP:n rahoitustoimia olisi toteutettava maissa, joissa poliittisia ja makrotaloudellisia näkökohtia koskevien EU:n korkean tason sopimusten mukaiset ehdot täyttyvät.
(9)
Komission ja EIP:n välistä poliittista vuoropuhelua sekä strategista suunnittelua ja keskinäistä johdonmukaisuutta EIP:n ja komission rahoituksen välillä olisi vahvistettava. EU:n ulkopuolella toteutettavien EIP:n toimien ja EU:n politiikkojen välistä yhteyttä olisi vahvistettava parantamalla EIP:n ja komission välistä yhteistyötä sekä keskitetysti että konkreettisen toiminnan tasolla. Vahvistettuun koordinointiin olisi kuuluttava muun muassa varhaisessa vaiheessa järjestettäviä keskinäisiä neuvotteluja poliittisista näkökohdista, molemmille osapuolille tärkeiden asiakirjojen laadinnasta ja hankekokonaisuuksien valmistelusta. Komission tai EIP:n laatimiin strategista ohjelmasuunnittelua koskeviin asiakirjoihin liittyvät varhaiset neuvottelut ovat erityisen tärkeitä, jotta parhaat mahdolliset synergiaedut EIP:n ja komission toimien välillä voidaan saavuttaa ja jotta edistymistä asiaa koskevien EU:n poliittisten tavoitteiden saavuttamisessa voidaan mitata.
(10)
Liittymistä valmistelevissa maissa EIP:n rahoitustoimien olisi vastattava liittymis- ja Eurooppa-kumppanuuksissa, vakautus- ja assosiaatiosopimuksissa sekä EU:n kanssa käydyissä neuvotteluissa vahvistettuja ensisijaisia tavoitteita. Länsi-Balkanin alueella EU:n toimien painopisteen tulisi edelleen siirtyä vaiheittain jälleenrakennuksesta liittymistä valmistelevaan tukeen. Tässä yhteydessä EIP:n toimilla olisi lisäksi pyrittävä parantamaan institutionaalisia valmiuksia, tarvittaessa yhdessä muiden alueella toimivien kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa. Vuosina 2007-2013 ehdokasmaihin (Kroatiaan, entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan ja Turkkiin) suuntautuva rahoitus olisi yhä useammin myönnettävä liittymistä valmistelevasta EIP:n välineestä, jota olisi ajan myötä ulotettava kattamaan muut mahdolliset Länsi-Balkanin ehdokasmaat niiden liittymisprosessin edetessä.
(11)
Niiden maiden osalta, joihin sovelletaan ENPI:tä, EIP:n olisi jatkettava ja vahvistettava toimiaan Välimeren alueella, kiinnittäen entistä enemmän huomiota yksityisen sektorin kehittämiseen Tähän liittyen tarvitaan kumppanimaiden yhteistyötä yksityisen sektorin kehityksen helpottamiseksi ja rakenneuudistuksen edistämiseksi, erityisesti rahoitusalalla, sekä muita toimenpiteitä, joilla helpotetaan EIP:n toimia, erityisesti sen varmistamiseksi, että EIP voi laskea liikkeeseen joukkovelkakirjalainoja paikallisilla markkinoilla. Itä-Euroopan ja Etelä-Kaukasian maissa ja Venäjällä EIP:n olisi vahvistettava toimiaan sen mukaisesti kuin ne täyttävät poliittisia ja makrotaloudellisia näkökohtia koskevien EU:n korkean tason sopimusten mukaiset ehdot. Tällä alueella EIP:n olisi rahoitettava EU:n kannalta tärkeitä hankkeita liikenteen, energian, televiestinnän ja ympäristöön liittyvän infrastruktuurin aloilla. Etusijalle olisi asetettava Euroopan laajuisten verkkojen tärkeimmät jatkoyhteydet, hankkeet, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia yhteen tai useampaan jäsenvaltioon, ja alueellista yhdentymistä edistävät, yhteyksiä lisäävät merkittävät hankkeet. Ympäristöalalla EIP:n olisi Venäjällä asetettava etusijalle pohjoisen ulottuvuuden ympäristökumppanuuden piiriin kuuluvat hankkeet. Energia-alalla erityisen tärkeitä ovat strategiseen energiahuoltoon ja energian kuljetuksiin liittyvät hankkeet. EIP:n rahoitustoimet tällä alueella olisi toteutettava läheisessä yhteistyössä Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (jäljempänä ’EBRD’) kanssa, erityisesti niiden ehtojen mukaisesti, joista sovitaan komission, EIP:n ja EBRD:n kolmenvälisessä yhteistyöpöytäkirjassa.
(12)
EIP:n rahoitustoimia Aasian ja Latinalaisen Amerikan maissa aletaan vaiheittain saattaa näitä alueita koskevan EU:n yhteistyöstrategian mukaisiksi, ja niillä on tarkoitus täydentää yhteisön talousarviosta rahoitettavia välineitä. EIP:n olisi vaiheittain pyrittävä laajentamaan toimiaan useampiin, myös vähemmän vauraisiin maihin näillä alueilla. EU:n tavoitteiden tukemiseksi Aasiassa ja Latinalaisen Amerikan maissa toteutettavat EIP:n rahoitustoimet olisi kohdistettava ympäristön kannalta kestäviin (myös ilmastonmuutoksen lieventämistä koskeviin) ja energiahuollon varmuutta koskeviin hankkeisiin sekä suoran ulkomaisen investoinnin sekä teknologian ja taitotiedon siirron avulla toteutuvaan jatkuvaan tukeen EU:n toiminnalle Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa. EIP:n olisi voitava kustannustehokkuuden vuoksi työskennellä myös suoraan paikallisten yritysten kanssa erityisesti ympäristön kestävyyteen ja energiahuollon varmuuteen liittyvillä aloilla. Väliarvioinnissa tarkastellaan uudelleen EIP:n Aasian ja Latinalaisen Amerikan rahoitustoimien tavoitteita.
(13)
Keski-Aasiassa EIP:n olisi keskityttävä merkittäviin energiahuolto- ja energian kuljetushankkeisiin, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia. EIP:n rahoitustoimet olisi Keski-Aasiassa toteutettava läheisessä yhteistyössä EBRD:n kanssa ja erityisesti niiden ehtojen mukaisesti, joista sovitaan komission, EIP:n ja EBRD:n välisessä kolmenkeskisessä yhteisymmärryspöytäkirjassa.
(14)
Cotonoun sopimuksen nojalla AKT-maissa toteutettavien toimiensa täydentämiseksi EIP:n olisi keskityttävä Etelä-Afrikassa yleisen edun mukaisiin infrastruktuurihankkeisiin (kunnallinen infrastruktuuri, sähkö ja vesi) ja yksityisen sektorin, myös pk-yritysten, tukemiseen. EU:n ja Etelä-Afrikan kauppaa ja kehitysyhteistyötä koskevaan sopimukseen sisältyvien taloudellista yhteistyötä koskevien määräysten täytäntöönpano edistää osaltaan EIP:n toimintaa alueella.
(15)
Kyseessä oleville alueille annettavan EU:n kokonaistuen johdonmukaisuuden lisäämiseksi olisi etsittävä tarvittaessa mahdollisuuksia yhdistää EIP:n rahoitus ja EU:n budjettivarat avustuksina, riskipääomana ja korkotukina IPA:n, ENPI:n, vakausvälineen ja Etelä-Afrikan osalta DCI:n kautta hankevalmisteluun ja -toteutukseen sekä lainsäädännön ja määräysten parantamiseen liittyvän teknisen avun ohella.
(16)
EIP toimii jo läheisessä yhteistyössä kansainvälisten rahoituslaitosten ja eurooppalaisten kahdenvälisten laitosten kanssa. Tätä yhteistyötä ohjaavat aluekohtaiset yhteisymmärryspöytäkirjat, joiden tulisi olla EIP:n hallintoelinten hyväksymiä. Tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien, EU:n ulkopuolella toteutettavien rahoitustoimien osalta EIP:n olisi edelleen pyrittävä lisäämään koordinointia ja yhteistyötä kansainvälisten rahoituslaitosten ja tarvittaessa eurooppalaisten kahdenvälisten laitosten kanssa, mukaan lukien soveltuvin osin yhteistyö hankkeita koskevien ehtojen johdonmukaisuuden saavuttamiseksi, yhteisrahoituksen entistä laajempi käyttö ja osallistuminen muiden kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa maailmanlaajuisiin hankkeisiin, esimerkiksi tuen koordinointia ja tehokkuutta edistäviin hankkeisiin.
(17)
EIP:n ja komission raportointia EIP:n rahoitustoimista olisi lisättävä. Komission olisi vuosittain annettava EIP:lta saatujen tietojen pohjalta Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista. Kertomukseen tulisi erityisesti sisältyä osio, jossa käsitellään toiminnan tuottamaa EU:n politiikkojen mukaista lisähyötyä, sekä osio, jossa käsitellään yhteistyötä komission ja muiden kansainvälisten rahoituslaitosten ja kahdenvälisten lainanantajien kanssa, mukaan lukien yhteisrahoitus.
(18)
Tällä päätöksellä perustetulla yhteisön takuulla katetaan EIP:n sopimat rahoitustoimet ajanjaksona, joka alkaa 1 päivänä helmikuuta 2007 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2013. Kauden ensimmäisen puoliskon aikana tapahtuneen kehityksen arvioimiseksi EIP:n ja komission olisi suoritettava kauden puolivälissä tätä päätöstä koskeva väliarviointi. Väliarviointiin olisi erityisesti sisällyttävä ulkoinen arviointi, jota koskevat toimintaohjeet ovat tämän päätöksen liitteessä II.
(19)
EIP:n rahoitustoimia olisi edelleen hallinnoitava pankin omien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti, mukaan lukien soveltuvat valvontatoimenpiteet, sekä tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti.
(20)
Ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustetun takuurahaston (jäljempänä ’takuurahasto’), josta säädetään 31 päivänä lokakuuta 1994 annetussa neuvoston asetuksessa (EY, Euratom) N:o 2728/94 (8), olisi myös vastaisuudessa toimittava likviditeettipuskurina, joka suojaa yhteisön talousarviota EIP:n rahoitustoimien tappioilta.
(21)
EIP:n olisi valmisteltava komissiota kuullen rahoitustoimiensa sopimista koskeva ohjeellinen monivuotinen ohjelma, jolla varmistetaan takuurahaston rahoittamiseen liittyvä tarkoituksenmukainen budjetointi,
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
1 artikla
Takuu ja enimmäismäärät
1. Yhteisö myöntää Euroopan investointipankille (EIP) yleisen takuun (yhteisön takuu) kattamaan suorittamatta jääneet mutta EIP:lle kuuluvat maksut lainoista ja lainatakauksista, jotka on myönnetty EIP:n rahoituskelpoisiin investointihankkeisiin maissa, joihin tätä päätöstä sovelletaan, kun mainittu lainarahoitus tai takaus on myönnetty sellaisen allekirjoitetun sopimuksen perusteella, jonka voimassaolo ei ole päättynyt ja jota ei ole peruutettu (jäljempänä ’EIP:n rahoitustoimet’) EIP:n omien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti Euroopan unionin asianmukaisten ulkosuhdepoliittisten tavoitteiden tukemiseksi.
2. Yhteisön takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia EIP:n rahoitustoimien puitteissa maksettujen lainojen ja myönnettyjen takausten kokonaismäärästä, josta on vähennetty takaisin maksetut määrät ja johon on lisätty kaikki niihin liittyvät määrät.
3. EIP:n rahoitustoimien enimmäismäärä koko 6 kohdassa tarkoitetulla ajanjaksolla, josta on vähennetty peruutetut määrät, ei saa ylittää 27 800 miljoonaa euroa. Enimmäismäärä jaetaan kahteen osaan:
a)
perusmäärä, jonka kiinteä enimmäismäärä on 25 800 miljoonaa euroa, mukaan lukien 4 kohdassa määritelty alueellinen jakauma, joka kattaa koko 6 kohdassa tarkoitetun ajanjakson.
b)
valinnainen 2 000 miljoonan euron valtuus. Tämän määrän käyttöönotosta kokonaisuudessaan tai osittain sekä sen alueellisesta jakautumisesta päättää neuvosto perustamissopimuksen 181 a artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen. Päätös perustuu 9 artiklassa säädetyn väliarvioinnin tuloksiin.
4. Edellä olevassa 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu perusmäärä jaetaan seuraaviin sitoviin alueellisiin enimmäismääriin:
a)
Liittymistä valmistelevat maat: 8 700 miljoonaa euroa;
b)
Naapuruus- ja kumppanuusmaat: 12 400 miljoonaa euroa,
joka jaetaan seuraavien ohjeellisten alaotsakkeen enimmäismäärien mukaisesti:
i)
Välimeren maat: 8 700 miljoonaa euroa
ii)
Itä-Euroopan maat, Etelä-Kaukasian maat ja Venäjä: 3 700 miljoonaa euroa
c)
Aasian ja Latinalaisen Amerikan maat: 3 800 miljoonaa euroa,
joka jaetaan seuraavien ohjeellisten alaotsakkeen enimmäismäärien mukaisesti:
i)
Latinalaisen Amerikan maat: 2 800 miljoonaa euroa
ii)
Aasian maat: 1 000 miljoonaa euroa
d)
Etelä-Afrikan tasavalta: 900 miljoonaa euroa.
5. EIP:n hallintoelimet voivat tehdä päätöksen, jonka perusteella alueellisten enimmäismäärien puitteissa osoitetaan uudelleen enintään 10 prosenttia alueellisesta enimmäismäärästä alaotsakkeen enimmäismäärien kesken.
6. Yhteisön takuulla katetaan EIP:n allekirjoittamat rahoitustoimet ajanjaksona, joka alkaa 1 päivänä helmikuuta 2007 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2013.
7. Jos neuvosto ei ole tehnyt päätöstä yhteisön takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille sen yhteisön ulkopuolella toteuttamiin rahoitustoimiin 6 kohdassa tarkoitetun ajanjakson päättyessä, tätä ajanjaksoa jatketaan automaattisesti kuudella kuukaudella.
2 artikla
Maat, joita takuu koskee
1. Liitteessä I on luettelo maista, jotka saavat tai voivat saada yhteisön takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta.
2. Kun on kyse liitteessä I luetelluista ja tähdellä (*) merkityistä maista sekä maista, joita ei ole lueteltu liitteessä I, tällaisen maan kelpoisuudesta saada yhteisön takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta päättää neuvosto tapauskohtaisesti perustamissopimuksen 181 a artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen.
3. Yhteisön takuu koskee ainoastaan EIP:n rahoitustoimia, jotka toteutetaan maissa, jotka ovat tehneet EIP:n kanssa puitesopimuksen, jossa määrätään EIP:n rahoitustoimiin sovellettavista oikeudellisista ehdoista.
4. Siinä tapauksessa, että jonkin maan poliittinen tai taloudellinen tilanne aiheuttaa vakavaa huolta, neuvosto voi päättää yhteisön takuun piiriin kuuluvan EIP:n rahoituksen keskeyttämisestä kyseisessä maassa perustamissopimuksen 181 a artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen.
5. Yhteisön takuu ei kata tietyssä maassa toteutettavia EIP:n rahoitustoimia, kun tällaisia EIP:n rahoitustoimia koskeva sopimus on allekirjoitettu sen jälkeen, kun kyseinen maa on liittynyt Euroopan unioniin.
3 artikla
Yhteensopivuus Euroopan unionin politiikkojen kanssa
1. EIP:n ulkoisten toimien ja Euroopan unionin ulkosuhdepoliittisten tavoitteiden välistä johdonmukaisuutta lisätään parhaiden mahdollisten synergiaetujen saavuttamiseksi EIP:n rahoitustoiminnan ja Euroopan unionin talousarviovarojen välillä, erityisesti käymällä säännöllistä ja järjestelmällistä vuoropuhelua ja järjestämällä varhaisessa vaiheessa neuvotteluja seuraavista asioista:
a)
komission laatimat strategiset asiakirjat, kuten maa- ja aluekohtaiset strategia-asiakirjat, toimintasuunnitelmat ja liittymistä valmistelevat asiakirjat,
b)
EIP:n strategiset suunnitteluasiakirjat ja hankekokonaisuuden valmistelu,
c)
muut poliittiset ja toiminnalliset näkökohdat.
2. Tällainen yhteistyö eriytetään alueellisesti siten, että EIP:n asema ja Euroopan unionin politiikat kullakin alueella otetaan huomioon.
3. Yhteisön takuu ei kata EIP:n rahoitustoimea, josta komissio antaa EIP:n perussäännön 21 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti kielteisen lausunnon.
4. EIP:n rahoitustoimien ja Euroopan unionin ulkosuhdepoliittisten tavoitteiden välistä johdonmukaisuutta seurataan 6 artiklan mukaisesti.
4 artikla
Yhteistyö muiden kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa
1. EIP:n rahoitustoimet toteutetaan tarvittaessa entistä suuremmassa määrin EIP:n ja muiden kansainvälisten rahoituslaitosten tai eurooppalaisten kahdenvälisten laitosten välisenä yhteistyönä ja/tai yhteisrahoituksena mahdollisimman suuren synergian ja yhteistyön sekä tehokkuuden aikaansaamiseksi, jotta riskien kohtuullinen jakautuminen ja hankkeita ja aloja koskevien ehtojen johdonmukaisuus voidaan varmistaa.
2. Tätä yhteistyötä helpotetaan koordinoinnilla, joka toteutetaan tarvittaessa komission, EIP:n ja eri alueilla toimivien tärkeimpien kansainvälisten rahoituslaitosten ja eurooppalaisten kahdenvälisten laitosten välisin yhteistyöpöytäkirjoin.
3. Kansainvälisten rahoituslaitosten ja muiden luotonantajien kanssa tehtävää yhteistyötä arvioidaan 9 artiklassa säädetyssä väliarvioinnissa.
5 artikla
Yhteisön takuun ehdot ja kattavuus
1. Yhteisön takuulla katetaan kaikki saamatta jääneet mutta EIP:lle kuuluvat maksut sellaisten EIP:n rahoitustoimien osalta, joista on tehty sopimus valtion kanssa tai joilla on valtion takaus, sekä muiden sellaisten EIP:n rahoitustoimien osalta, joista on tehty sopimus alueellisten tai paikallisviranomaisten taikka julkisessa omistuksessa tai määräysvallassa olevien yritysten tai elinten kanssa, jos tällaisista muista EIP:n rahoitustoimista on tehty asianmukaiset, kyseisen maan luottoriskitilanteen huomioon ottavat EIP:n luottoriskianalyysit (jäljempänä ’kokonaistakuu’).
”Valtion” käsitteeseen sisältyvät tätä artiklaa ja 6 artiklan 4 kohtaa sovellettaessa myös palestiinalaishallinnon edustamat Länsiranta ja Gaza sekä Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen siviilioperaation edustama Kosovo.
2. Muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen EIP:n rahoitustoimien osalta yhteisön takuulla katetaan kaikki saamatta jääneet mutta EIP:lle kuuluvat maksut, jotka ovat jääneet maksamatta jonkin seuraavassa esitetyn riskin toteutumisen vuoksi (”poliittisen riskin takuu”):
a)
valuutansiirtojen estyminen,
b)
pakkolunastus,
c)
sota tai kansalaislevottomuudet,
d)
oikeussuojan epääminen sopimusrikkomustapauksissa.
6 artikla
Raportointi ja kirjanpito
1. Komissio antaa vuosittain kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista. Kertomuksen on sisällettävä arvio EIP:n rahoitustoimien vaikutuksista ja tehokkuudesta hanke-, ala-, maa- ja aluekohtaisesti sekä siitä, miten EIP:n rahoitustoimilla on tuettu Euroopan unionin ulkosuhdepoliittisten tavoitteiden saavuttamista, ottaen huomioon EIP:n toimintatavoitteet. Sen on sisällettävä myös arvio EIP:n ja komission sekä EIP:n ja muiden kansainvälisten rahoituslaitosten ja kahdenvälisten tuenantajien välisen yhteistyön laajuudesta.
2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua raportointia varten EIP toimittaa komissiolle vuosittaiset kertomukset tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista ja Euroopan unionin ulkosuhdepolitiikan tavoitteiden saavuttamisesta, mukaan lukien yhteistyö muiden kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa.
3. EIP toimittaa komissiolle tarvittaessa tilasto-, rahoitus- ja kirjanpitotietoja jokaisesta rahoitustoimestaan, jotta komissio voi täyttää raportointivelvoitteensa ja vastata Euroopan tilintarkastustuomioistuimen selvityspyyntöihin, sekä tilintarkastustodistukset laina- ja takauskannastaan.
4. Komission kirjanpitoa ja kokonaistakuun soveltamisalaan kuuluvia riskejä koskevaa raportointia varten EIP toimittaa komissiolle riskianalyysit ja luokitustiedot sellaisista rahoitustoimistaan, joissa lainanottajana tai takauksen saajana on muu kuin valtio.
5. EIP toimittaa 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut tiedot omalla kustannuksellaan.
7 artikla
Komission suorittamien maksujen takaisinperintä
1. Kun komissio suorittaa yhteisön takuun nojalla maksun, EIP toteuttaa suoritettujen maksujen osalta saatavien perinnän komission nimissä ja lukuun.
2. EIP ja komissio tekevät saatavien perintää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä sopimuksen viimeistään sinä päivänä, jona jäljempänä 8 artiklassa tarkoitettu sopimus tehdään.
8 artikla
Takuusopimus
EIP ja komissio tekevät takuusopimuksen, jossa määrätään yhteisön takuuta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä.
9 artikla
Päätöksen uudelleentarkastelu
1. Komissio esittää ulkopuolisen arvioinnin perusteella tämän päätöksen soveltamista koskevan väliarviointikertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2010 ja liittää siihen tarvittaessa päätösten muutosehdotuksen. Kyseinen ulkopuolinen arvio toteutetaan liitteessä II olevien toimintaohjeiden mukaisesti.
2. Komissio laatii loppukertomuksen tämän päätöksen soveltamisesta 31 päivään heinäkuuta 2013 mennessä.
10 artikla
Soveltaminen
Tämä päätös tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 2006