EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS BESLUTNING Nr. 896/2006/EF
af 14. juni 2006
om indførelse af en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser på grundlag af medlemsstaternes ensidige anerkendelse af visse opholdstilladelser udstedt af Schweiz og Liechtenstein i forbindelse med transit gennem deres område
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 62, nr. 2, litra a),
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
efter proceduren i traktatens artikel 251 (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Efter artikel 21 i konventionen af 19. juni 1990 om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser (2) (i det følgende benævnt »Schengen-konventionen«) skal opholdstilladelser udstedt af medlemsstater, der anvender Schengen-reglerne fuldt ud, gensidigt anerkendes som ligestillede med et ensartet visum.
(2)
Efter de nuværende EF-regler gælder der dog ikke nogen forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, hvorved opholdstilladelser udstedt af tredjelande anerkendes som ligestillede med det ensartede visum til transit gennem eller kortvarige ophold i det fælles område.
(3)
Tredjelandes statsborgere, der er i besiddelse af en opholdstilladelse udstedt af Schweiz, og som har visumpligt efter Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (3), skal ansøge om visum, når de rejser gennem det fælles område for at vende tilbage til deres oprindelsesland. Medlemsstaternes konsulater i Schweiz skal derfor behandle et stort antal visumansøgninger indgivet af sådanne statsborgere fra tredjelande. Der er tilsvarende problemer med hensyn til visumansøgninger indgivet af indehavere af opholdstilladelser, som er udstedt af Liechtenstein.
(4)
Da Schengen-reglerne gennemføres i to faser, skal de nye medlemsstater, der tiltrådte EU den 1. maj 2004, fra denne dato udstede nationale visa til tredjelandes statsborgere, som er i besiddelse af en opholdstilladelse udstedt af Schweiz og Liechtenstein, og som har visumpligt i medfør af forordning (EF) nr. 539/2001. Nogle af de nye medlemsstater har udtrykt bekymring over den yderligere administrative byrde, dette vil medføre for deres konsulater i Schweiz og Liechtenstein.
(5)
Det ser ikke ud til at være nødvendigt, at medlemsstaterne pålægger denne personkategori visumpligt, da disse personer kun repræsenterer en beskeden risiko for illegal immigration i medlemsstaterne.
(6)
For at rette op på situationen på konsulaterne i Schweiz og Liechtenstein, hvad angår såvel de medlemsstater, der anvender Schengen-reglerne fuldt ud, som de nye medlemsstater, bør der indføres en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at visse opholdstilladelser udstedt af myndighederne i Schweiz og Liechtenstein ensidigt anerkendes som ligestillede med ensartede eller nationale visa.
(7)
Anerkendelsen bør begrænses til kun at omfatte transitformål og bør ikke påvirke medlemsstaternes mulighed for at udstede visa til kortvarige ophold.
(8)
Anvendelse af anerkendelsesordningen bør være obligatorisk for medlemsstater, der anvender Schengen-reglerne fuldt ud, og frivillig for de nye medlemsstater, der anvender Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 895/2006/EF af 14. juni 2006 om indførelse af en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at Den Tjekkiske Republik, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet ensidigt anerkender visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa i forbindelse med transit gennem deres område (4), i overgangsperioden indtil det tidspunkt, der fastlægges af Rådet i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2003.
(9)
Indrejsebetingelserne i artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) (5) skal være opfyldt med undtagelse af betingelsen i artikel 5, stk. 1, litra b), for så vidt som denne beslutning indfører ligestilling mellem transitvisa og opholdstilladelser, der er udstedt i Schweiz og Liechtenstein.
(10)
Målet for denne beslutning, der direkte påvirker Fællesskabets visumregler, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af beslutningens omfang og virkninger bedre gennemføres på fællesskabsplan. Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, der er fastsat i samme artikel, går beslutningen ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(11)
Hvad angår Island og Norge, er denne beslutning en videreudvikling af bestemmelserne i Schengen-reglerne, jf. den aftale, som Rådet for Den Europæiske Union har indgået med Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og den videre udvikling af Schengen-reglerne, som falder ind under det område, der henvises til i artikel 1, afsnit A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (6) om visse gennemførelsesbestemmelser til den nævnte aftale.
(12)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i Rådets vedtagelse af denne beslutning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Da denne beslutning udbygger Schengen-reglerne efter bestemmelserne i tredje del, afsnit IV, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, træffer Danmark i overensstemmelse med artikel 5 i nævnte protokol inden for en periode på seks måneder efter datoen for vedtagelsen af beslutningen afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre beslutningen i sin nationale lovgivning.
(13)
Denne beslutning er en udbygning af Schengen-reglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne (7). Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som ikke er bindende for eller finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(14)
Denne beslutning er en udbygning af Schengen-reglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne (8). Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som ikke er bindende for eller finder anvendelse i Irland -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Ved denne beslutning indføres en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at medlemsstaterne ensidigt anerkender opholdstilladelser udstedt af Schweiz og Liechtenstein til tredjelandes statsborgere, der har visumpligt i henhold til forordning (EF) nr. 539/2001, som ligestillede med deres ensartede eller nationale transitvisa.
Gennemførelsen af denne beslutning berører ikke personkontrollen ved de ydre grænser i henhold til artikel 5 til 13 samt 18 og 19 i forordning (EF) nr. 562/2006.
Artikel 2
De medlemsstater, der anvender Schengen-reglerne fuldt ud, anerkender ensidigt de opholdstilladelser, der er udstedt af Schweiz og Liechtenstein, og som er anført i bilaget.
De nye medlemsstater, der anvender beslutning nr. 895/2006/EF, kan ensidigt anerkende de opholdstilladelser, der er anført i bilaget til nærværende beslutning, som ligestillede med deres nationale transitvisa indtil det tidspunkt, der fastlægges af Rådet i henhold til artikel 3, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2003.
Artikel 3
Tredjelandsstatsborgerens transit gennem medlemsstatens eller medlemsstaternes område må ikke overstige fem dage.
De i bilaget anførte dokumenters gyldighedsperiode dækker transittens varighed.
Artikel 4
Nye medlemsstater, der beslutter at anvende denne beslutning, giver Kommissionen meddelelse herom senest den 1. august 2006. Kommissionen offentliggør de nye medlemsstaters meddelelser herom i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 5
Denne beslutning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse indtil den dato, hvor bestemmelserne i artikel 21 i Schengen-konventionen gennemføres i Schweiz og Liechtenstein, jf. artikel 15 i aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengen-reglerne.
Artikel 6
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
Udfærdiget i Strasbourg, den 14. juni 2006.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 896/2006/EY,
tehty 14 päivänä kesäkuuta 2006,
yksinkertaistetusta menettelystä henkilötarkastuksissa ulkorajoilla siten, että jäsenvaltiot hyväksyvät kauttakulussa alueidensa läpi yksipuolisesti tietyt Sveitsin ja Liechtensteinin myöntämät oleskeluluvat
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 2 kohdan a alakohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta 19 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn yleissopimuksen (2) (jäljempänä ’Schengenin yleissopimus’) 21 artiklan nojalla Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltavien jäsenvaltioiden myöntämät oleskeluluvat on tunnustettava vastavuoroisesti yhdenmukaista viisumia vastaaviksi.
(2)
Yhteisön voimassa olevissa säännöissä ei kuitenkaan määrätä ulkorajoilla suoritettavia henkilötarkastuksia koskevasta yksinkertaistetusta menettelystä, jonka mukaan kolmansien maiden myöntämät oleskeluluvat tunnustettaisiin yhdenmukaista viisumia vastaaviksi yhteisen alueen kauttakulkua tai lyhytaikaista oleskelua yhteisellä alueella varten.
(3)
Kolmansien maiden kansalaisten, joilla on Sveitsin myöntämä oleskelulupa ja joilta vaaditaan viisumi luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, 15 päivänä maaliskuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 (3) nojalla, on haettava viisumia kulkeakseen yhteisen alueen kautta paluumatkallaan lähtömaahansa. Jäsenvaltioiden Sveitsissä sijaitsevat konsulaatit joutuvat tämän seurauksena käsittelemään suuren määrän tällaisten kolmansien maiden kansalaisten jättämiä viisumihakemuksia. Vastaavia vaikeuksia ovat aiheuttaneet Liechtensteinin myöntämien oleskelulupien haltijoiden viisumihakemukset.
(4)
Euroopan unioniin 1 päivänä toukokuuta 2004 liittyneiden uusien jäsenvaltioiden on Schengenin säännöstön kaksivaiheisen täytäntöönpanomenettelyn takia kyseisestä päivämäärästä lähtien myönnettävä kansallinen viisumi kolmansien maiden kansalaisille, joilla on Sveitsin tai Liechtensteinin myöntämä oleskelulupa ja joilta vaaditaan viisumi asetuksen (EY) N:o 539/2001 nojalla. Eräät uusista jäsenvaltioista ovat ilmaisseet huolensa kasvavasta hallinnollisesta taakasta, joka tästä aiheutuu niiden konsulaateille Sveitsissä ja Liechtensteinissa.
(5)
Ei näytä tarpeelliselta, että jäsenvaltioiden olisi vaadittava tähän ryhmään kuuluvilta henkilöiltä viisumi, sillä heidän jäsenvaltioille aiheuttamansa laittoman maahanmuuton riski on vähäinen.
(6)
Jotta tilanne sekä Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltavien jäsenvaltioiden että uusien jäsenvaltioiden konsulaateissa Sveitsissä ja Liechtensteinissa saataisiin ratkaistua, ulkorajoilla tapahtuvia henkilötarkastuksia varten olisi otettava käyttöön yksinkertaistettu menettely, joka perustuu siihen, että tietyt Sveitsin ja Liechtensteinin viranomaisten myöntämät oleskeluluvat tunnustetaan yksipuolisesti yhdenmukaisia tai kansallisia viisumeja vastaaviksi.
(7)
Tunnustaminen olisi rajattava koskemaan kauttakulkua, eikä se saisi vaikuttaa jäsenvaltioiden mahdollisuuteen myöntää viisumeja lyhytaikaista oleskelua varten.
(8)
Tunnustamista koskevan järjestelmän soveltamisen olisi oltava pakollista Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltaville jäsenvaltioille ja vuoden 2003 liittymisasiakirjan 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti siirtymäaikana, jonka päättymispäivän neuvosto määrittää, vapaaehtoista uusille jäsenvaltioille, jotka soveltavat yksinkertaistetun järjestelmän käyttöönotosta ulkorajoilla suoritettavissa henkilötarkastuksissa siten, että Tšekki, Viro, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Malta, Puola, Slovenia ja Slovakia hyväksyvät yksipuolisesti tietyt asiakirjat kansallisia viisumejaan vastaaviksi alueidensa läpi tapahtuvaa kauttakulkua varten 14 päivänä kesäkuuta 2006 tehtyä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöstä N:o 895/2006/EY (4).
(9)
Henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 15 päivänä maaliskuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006 (5) 5 artiklan 1 kohdassa vahvistettujen maahantuloedellytysten on täytyttävä lukuun ottamatta sen 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyä edellytystä, siltä osin kuin tällä päätöksellä otetaan käyttöön vastaavuusjärjestelmä kauttakulkuviisumien ja Sveitsin ja Liechtensteinin myöntämien oleskelulupien välillä.
(10)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän päätöksen tavoitetta, joka vaikuttaa suoraan viisumeja koskevaan yhteisön säännöstöön, vaan se voidaan tämän päätöksen laajuuden ja vaikutusten takia saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(11)
Islannin ja Norjan osalta tällä päätöksellä kehitetään Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisen, viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyn sopimuksen mukaisesti sellaisia Schengenin säännöstön määräyksiä, jotka sisältyvät sopimuksen yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä tehdyn neuvoston päätöksen 1999/437/EY (6) 1 artiklan A kohdassa tarkoitettuun alaan.
(12)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän neuvoston päätöksen tekemiseen eikä päätös sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Koska tämä päätös perustuu Schengenin säännöstöön Euroopan yhteisön perustamissopimuksen kolmannen osan IV osaston määräysten mukaisesti, Tanskan on päätettävä mainitun pöytäkirjan 5 artiklan mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tekemispäivästä, saattaako se päätöksen osaksi kansallista lainsäädäntöään.
(13)
Tällä päätöksellä kehitetään sellaisia Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 29 päivänä toukokuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/365/EY (7) mukaisesti. Yhdistynyt kuningaskunta ei siten osallistu päätöksen tekemiseen, päätös ei sido sitä eikä päätöstä sovelleta siihen.
(14)
Tällä päätöksellä kehitetään sellaisia Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 28 päivänä helmikuuta 2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/192/EY (8) mukaisesti. Irlanti ei siten osallistu päätöksen tekemiseen, päätös ei sido sitä eikä päätöstä sovelleta siihen,
OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Tällä päätöksellä vahvistetaan ulkorajoilla tapahtuvia henkilötarkastuksia varten yksinkertaistettu menettely, joka perustuu siihen, että jäsenvaltiot tunnustavat yksipuolisesti Sveitsin ja Liechtensteinin sellaisille kolmansien maiden kansalaisille, joilta vaaditaan viisumi asetuksen (EY) N:o 539/2001 nojalla, myöntämät oleskeluluvat jäsenvaltioiden yhdenmukaisia tai kansallisia viisumeja vastaaviksi kauttakulkutarkoituksissa.
Tämän päätöksen täytäntöönpano ei vaikuta asetuksen (EY) N:o 562/2006 5-13 sekä 18 ja 19 artiklan mukaisesti ulkorajoilla tehtäviin henkilötarkastuksiin.
2 artikla
Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltavien jäsenvaltioiden on yksipuolisesti tunnustettava liitteessä luetellut Sveitsin ja Liechtensteinin myöntämät oleskeluluvat.
Uudet jäsenvaltiot, jotka soveltavat päätöstä N:o 895/2006/EY, voivat yksipuolisesti tunnustaa tämän päätöksen liitteessä luetellut oleskeluluvat kansallisia kauttakulkuviisumejaan vastaaviksi vuoden 2003 liittymisasiakirjan 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti siihen päivämäärään asti, jonka neuvosto määrittää.
3 artikla
Kolmannen maan kansalaisen kauttakulku jäsenvaltion tai jäsenvaltioiden alueen läpi saa kestää enintään viisi päivää.
Liitteessä lueteltujen asiakirjojen on oltava voimassa kauttakulkuun kuluvan ajan.
4 artikla
Uuden jäsenvaltion, joka päättää soveltaa tätä päätöstä, on ilmoitettava siitä komissiolle viimeistään 1 päivänä elokuuta 2006. Komissio julkaisee uusien jäsenvaltioiden antamat ilmoitukset Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
5 artikla
Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tätä päätöstä sovelletaan siihen päivämäärään asti, jona Schengenin yleissopimuksen 21 artiklan määräykset tulevat voimaan Sveitsin ja Liechtensteinin osalta Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välillä Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyn sopimuksen 15 artiklan mukaisesti.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu jäsenvaltioille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.
Tehty Strasbourgissa 14 päivänä kesäkuuta 2006.