KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 16. marts 2004
om den støtteordning, som Italien har til hensigt at give til forarbejdnings- og afsætningskooperativer som kompensation i forbindelse med katarralsk feber hos får (bluetongue) (artikel 5 i Sardiniens regionallov nr. 22 af 17. november 2000)
(meddelt under nummer K(2004) 471)
(Kun den italienske tekst er autentisk)
(2005/906/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 24. november 2000, registreret den 28. november 2000, anmeldte Italiens faste repræsentation ved Den Europæiske Union i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 88, stk. 3, Kommissionen Sardiniens regionallov nr. 22 (1) om kompensation til producenterne i forbindelse med dyresygdommen »katarralsk feber« (bluetongue), i det følgende »Sardiniens regionallov nr. 22/2000«. I henhold til lovens artikel 10 forudsætter visse støtteydelser, at Kommissionen godkender dem efter fremgangsmåden i traktatens artikel 87-88.
(2)
Ved brev af 15. december 2000, registreret den 19. december 2000, meddelte Italiens faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de yderligere oplysninger, der var blevet anmodet om i brev af 13. december 2000.
(3)
Ved brev af 2. februar 2001 meddelte Kommissionen Italien sin beslutning om at indlede fremgangsmåden i traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende den pågældende støtteforanstaltning.
(4)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den pågældende støtteordning.
(5)
I den samme beslutning godkendte Kommissionen støtteydelserne i artikel 2, 3 og 4 i regionallov nr. 22/2000, idet de opfyldte de nødvendige betingelser for at blive anset for at være støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).
(6)
De italienske myndigheder har ikke fremsat bemærkninger til de pågældende foranstaltninger. Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra andre interesserede parter.
II. BESKRIVELSE
(7)
Støtten er baseret på artikel 5 i Sardiniens regionallov nr. 22/2000 om støtte til forarbejdnings- og afsætningskooperativer som kompensation for skader som følge af katarralsk feber (»blue tongue«).
(8)
I august 2000 dukkede katarralsk feber (i det følgende bluetongue) op på Sardinien og spredte sig til hele øen på trods af de offentlige myndigheders foranstaltninger. De vejrmæssige forhold (varmt og tørt) var medvirkende til at fremme sygdommens spredning. For at bekæmpe kvægsygdommen indførte de italienske sundhedsmyndigheder den 28. august 2000 forbud mod transport af husdyr og vilde dyr fra Sardinien (herunder sæd, æg og embryoner) til resten af Italien og til de andre EU-medlemsstater. Det blev ligeledes forbudt at transportere de pågældende dyr fra Cagliari-provinsen til resten af Sardinien, og dyrlægetjenester fra andre regioner blev pålagt at foretage sundhedskontrol på bedrifter, hvor der var blevet tilført kvæg fra Sardinien i de seneste to måneder. Herefter vedtog de regionale myndigheder dekret nr. 34 af 5. september 2000 om hasteforskrifter til bekæmpelse af bluetongue (3), der forbød enhver flytning fra bedrifterne på hele Sardinien af får, geder, kvæg, bøfler og opdrættede arter af vilde dyr. Med dekretet blev det ligeledes obligatorisk at bekæmpe de insekter, der spreder sygdommen. Den 16. oktober 2000 vedtog de regionale sundhedsmyndigheder planen for bekæmpelse og udryddelse af bluetongue på Sardinien, og den 25. oktober 2000 vedtog Sardiniens regionalråd lov nr. 22/2000 om kompensation til producenterne i forbindelse med dyresygdommen »katarralsk feber« (bluetongue), der blev anmeldt til Kommissionen med henblik på undersøgelse af foreneligned med traktatens artikel 87, 88 og 89. Støtte i medfør af artikel 2, 3 og 4 i lov nr. 22/2000 blev skønnet forenelig med fællesmarkedet (4). Kommissionen besluttede at indlede fremgangsmåden i traktatens artikel 88, stk. 2, med hensyn til støtten i nævnte lovs artikel 5.
(9)
Ifølge artikel 5 i regionallov nr. 22/2000 kan den regionale administration yde støtte til virksomheder og kooperativer med lovligt hjemsted på Sardinien, der høster, forarbejder, emballerer og afsætter landbrugs- og husdyrbrugsprodukter, hvoraf leverancerne ifølge lov- eller kontraktmæssige forpligtelser er faldet med mere end 20 % (ugunstigt stillede landbrugsområder) eller 30 % (andre områder) i forhold til gennemsnittet af de tre foregående år. Denne støtte er ment som kompensation for tab, der kan tilskrives mangel på råmaterialer til forarbejdning, og er tiltænkt tab i forbindelse med reduktion i leverancerne fra medlemmerne.
(10)
Omfanget af den pågældende støtte er på 5 mia. ITL (ca. 2 582 280 EUR) for 2000.
(11)
Kommissionen besluttede at indlede fremgangsmåde i traktatens artikel 88, stk. 2, på grund af tvivl omkring den pågældende støtteordnings forenelighed med fællesmarkedet. Tvivlen drejede sig især om det forhold, at det i punkt 11.4 i rammebestemmelserne ikke er fastsat, at der kan ydes kompensation til forarbejdningsvirksomheder for tab, som skyldes dyresygdomme.
På trods af de italienske myndigheders valg at begrænse støtten til kooperativer, er der ifølge Kommissionen ikke ført bevis for, at der er en forbindelse mellem bluetongue-sygdommen og faldet i leverancerne. Regionen var bl.a. ramt af tørke (jf. støtte N 745/2000), hvilket også kunne have haft betydning for de faldende leverancer. Faldet i råstofferne kunne desuden i visse kooperativer skyldes andre forhold end bluetongue (og tørken).
(12)
Med henvisning til punkt 11.3.8 i rammebestemmelserne, som kun tillader, at der ydes kompensation til landbrugere eller producentorganisationer, hvis medlemmer er landbrugere, er det ikke muligt analogt at anvende disse regler for forarbejdningsvirksomheder for tab forårsaget af bluetongue. Det var generelt Kommissionens opfattelse, at der var mulighed for fleksibilitet i de agroindustrielle virksomheders forvaltning af forsyningskilderne. Dette kunne naturligvis medføre yderligere udgifter til råvarer og en rentabilitetsnedgang, men det syntes ikke at være nok til at berettige til en direkte anvendelse af de regler, der gælder for landbrugsproduktionen.
(13)
Da der ikke fandtes noget andet retsgrundlag for gennemgangen og den eventuelle godkendelse af støtteforanstaltningen i artikel 5 regionallov nr. 22/2000, så det ud til, at denne støtte måtte betragtes som driftsstøtte, dvs. støtte, der tager sigte på at fritage de agroindustrielle virksomheder for udgifter, de normalt selv afholder i den daglige forvaltning af deres aktiviteter. Sådan støtte skal i princippet anses for uforenelig med fællesmarkedet.
(14)
Efter beslutningen om at indlede fremgangsmåden i traktatens artikel 88, stk. 1, har de italienske myndigheder ikke indgivet bemærkninger til Kommissionens tjenestegrene.
III. JURIDISK VURDERING
(15)
I henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(16)
I henhold til artikel 40 i Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød (5), finder traktatens artikel 87, 88 og 89 anvendelse på produktion af og handel med de i forordningen nævnte produkter, medmindre andet er fastsat i nævnte forordning. Noget tilsvarende er fastsat i artikel 23 i Rådets forordning (EF) nr. 2529/2001 af 19. december 2001 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød (6), der siger, at medmindre andet bestemmes i denne forordning, finder traktatens artikel 87, 88 og 89 anvendelse på produktion af og handel med de i artikel 1 i denne forordning nævnte produkter.
(17)
Ifølge artikel 5 i regionallov nr. 22/2000 er støtten bestemt til at kompensere virksomheder og landbrugskooperativer for tab, der kan tilskrives mangel på råmaterialer til forarbejdning og på grund af medlemmernes reducerede leverancer som følge af sygdommen bluetongue. De pågældende virksomheder og kooperativer får økonomiske fordele, som de ellers ikke ville have fået til udførelse af deres aktivitet og følgelig forbedres deres konkurrencemæssige position i forhold til andre landbrugere i Fællesskabet, der ikke modtager samme støtte.
(18)
Sådan støtte påvirker således konkurrencen og samhandlen mellem medlemsstaterne. Støttemodtagerne udøver en økonomisk aktivitet i en sektor (fåre- og oksekødsektoren), der er genstand for samhandel mellem medlemsstaterne. I 2001 bestod den italienske kvægbestand af 6 932 700 dyr, heraf 273 900 fra opdræt på Sardinien. Samme år var fårebestanden på 8 311 400 dyr, heraf 3 602 200 på Sardinien, medens det samlede antal geder var på 1 024 800 dyr, heraf 240 200 på Sardinien.
(19)
Den her undersøgte foranstaltning omfattes således af definitionen på statsstøtte omhandlet i artikel 87, stk. 1.
(20)
Forbudet mod statsstøtte er ikke absolut. Men i det pågældende tilfælde kan den ikke anvendes, og de italienske myndigheder har i øvrigt heller ikke påkaldt anvendelse af undtagelserne i artikel 87, stk. 2.
(21)
Artikel 87, stk. 3, litra a), finder heller ikke anvendelse, da der ikke er tale om støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse.
(22)
Hvad angår artikel 87, stk. 3, litra b), skal støtten heller ikke fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi.
(23)
Med hensyn til artikel 87, stk. 3, litra d), har støtten heller ikke de der anførte mål.
(24)
I betragtning af den anmeldte støtteforanstaltnings natur er den eneste anvendelige undtagelse den, der er anført i artikel 87, stk. 3, litra c). Det bør derfor undersøges, om anvendelsen af de pågældende foranstaltninger kan omfattes af denne undtagelse.
(25)
Da den pågældende lov er blevet behørigt anmeldt af de italienske myndigheder i henhold til artikel 88, stk. 3, gælder der for vurderingen heraf de regler, der er fastsat i rammebestemmelser for statsstøtte i landbrugssektoren (7) (i det følgende benævnt »rammebestemmelserne«). Ifølge pkt. 23.3 i rammebestemmelserne gælder disse fra den 1. januar 2000 for ny statsstøtte, herunder medlemsstaternes anmeldelser af støtteforanstaltninger, som Kommissionen endnu ikke havde truffet afgørelse om.
(26)
Ifølge pkt. 11.1.1 i rammebestemmelserne indgår der i statsstøtten til landbruget en række foranstaltninger, der skal beskytte landbrugerne mod skader på landbrugsproduktionen eller produktionsmidlerne, herunder bygninger og beplantninger, som følge af uforudsete begivenheder, såsom naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold eller udbrud af dyre- eller plantesygdomme.
(27)
Heraf følger, at der i tilfælde af skader som følge af dyresygdom kun kan gives kompensation for tab i produktionssektoren og ikke i forarbejdnings- og afsætningssektorerne for landbrugsprodukter. Støtte til kompensation for sådanne tab skal desuden være forenelige med punkt 11.4 i rammebestemmelserne, der specifikt vedrører støtte til bekæmpelse af dyre- og plantesygdomme.
(28)
De italienske myndigheder har ikke indgivet nogen bemærkninger herom. Kommissionen har i øvrigt ikke modtaget supplerende oplysninger, der fjerner tvivlen med hensyn til at indlede fremgangsmåden i traktatens artikel 88, stk. 2, med hensyn til den pågældende støtte.
(29)
De italienske myndigheder har desuden klart og tydeligt forklaret den direkte forbindelse mellem reduktionen i leverancerne fra medlemmerne af virksomheder og kooperativer som følge af katarralsk feber hos får og indtægtstabene i samme periode. Hvis der ikke havde været en sådan direkte forbindelse, ville de pågældende tab kunne have været forårsaget af andre faktorer, såsom tørke, markedskrise, de pågældende virksomheders finansielle forvaltning, osv. Enhver støtte til kompensation for denne type tab ville således udgøre en driftsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet i henhold til pkt. 3.5 i rammebestemmelserne (8).
IV. KONKLUSIONER
(30)
På baggrund af ovenstående kan Kommissionen konkludere, at den i regionallovens artikel 5 omhandlede støtte udgør statsstøtte i medfør af traktatens artikel 87, stk. 1, og kan ikke omfattes af undtagelserne i artikel 87, stk. 3.
(31)
Da lov nr. 22/2000, meddelt i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, i artikel 10 fastsætter, at den i artikel 3, 4 og 5 omhandlede støtte først gives af regionalmyndighederne efter Europa-Kommissionens godkendelse, kan der ikke blive tale om tilbagebetaling af støtte givet i henhold til artikel 5 i ovennævnte lov -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den i Italien planlagte støtte, der i medfør af artikel 5 i Sardiniens regionallov nr. 22 blev indført for at give kompensation til virksomheder og landbrugskooperativer for tab forårsaget af manglende råmaterialer til forarbejdning på grund af medlemmernes reducerede leverancer, er uforenelig med fællesmarkedet. Den pågældende støtte må således ikke ydes.
Artikel 2
Inden to måneder fra den beslutnings meddelelse skal Italien underrette Kommissionen om, hvilke bestemmelser der er blevet vedtaget for at efterkomme denne beslutning.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. marts 2004.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 16 päivänä maaliskuuta 2004,
tukiohjelmasta, jonka Italia aikoo toteuttaa maataloustuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä harjoittaville osuuskunnille lampaiden bluetongue-taudista aiheutuneiden vahinkojen korvaamiseksi - 17 päivänä marraskuuta 2000 annetun Sardinian alueellisen lain nro 22 5 pykälä
(tiedoksiannettu numerolla K(2004) 471)
(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)
(2005/906/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
on mainitun artiklan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa on ilmoittanut komissiolle 24. marraskuuta 2000 päivätyllä ja 28. marraskuuta 2000 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti kotieläintuottajille tarkoitetuista tukitoimenpiteistä lampaiden bluetongue-taudin torjumiseksi 17. marraskuuta 2000 annetun Sardinian alueellisen lain nro 22 (1), jäljempänä ’Sardinian alueellinen laki nro 22/2000’. Lain 10 pykälän mukaan eräiden tukien myöntäminen edellyttää perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti saatavaa komission hyväksyntää.
(2)
Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa on toimittanut komissiolle 15. joulukuuta 2000 päivätyllä ja 19. joulukuuta 2000 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä 13. joulukuuta 2000 päivätyssä kirjeessä pyydetyt lisätiedot.
(3)
Komissio ilmoitti Italialle 2. helmikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa kyseisen tuen osalta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.
(4)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (2). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä toimenpiteestä.
(5)
Komissio hyväksyi samassa päätöksessä lain nro 22/2000 2, 3 ja 4 pykälässä säädetyt toimenpiteet. Se katsoi näiden toimenpiteiden täyttävän edellytykset, joiden perusteella niitä voidaan pitää tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehittämistä edistävinä toimenpiteinä perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti.
(6)
Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet huomautuksia kyseisistä toimenpiteistä. Komissio ei ole saanut huomautuksia asianomaisilta.
II YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA
(7)
Tuet perustuvat Sardinian alueellisen lain nro 22/2000 5 pykälään, jossa säädetään tukitoimenpiteistä jalostusta ja kaupan pitämistä harjoittaville osuuskunnille lampaiden bluetongue-taudin aiheuttamien vahinkojen korvaamiseksi.
(8)
Sardiniassa puhkesi elokuussa 2000 lampaiden bluetongue-tauti, joka viranomaisten toteuttamista toimenpiteistä huolimatta sittemmin levisi koko saarelle. Lämmin ja kuiva sää nopeutti taudin leviämistä. Taudin torjumiseksi Italian terveydenhuoltoviranomaiset kielsivät 28. elokuuta 2000 Sardiniasta peräisin olevien tai sieltä tulevien kotieläiminä pidettävien tai luonnonvaraisten märehtijöiden sekä niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden siirrot muualle Italiaan ja muihin Euroopan unionin jäsenvaltioihin. Lisäksi kiellettiin kyseisten eläinten siirrot Cagliarin provinssista saaren muihin alueisiin, ja muiden alueiden eläinlääkintäviranomaiset velvoitettiin suorittamaan kliinisiä tarkastuksia tiloilla, joille oli alle kaksi kuukautta aikaisemmin tuotu Sardiniasta lampaita. Alueviranomaiset antoivat 5. syyskuuta 2000 bluetongue-taudin kiireellisiä torjuntatoimenpiteitä koskevan määräyksen nro 34 (3), jossa kiellettiin lampaiden, vuohien, nautojen, puhvelien sekä tarhattujen riistaeläinten siirtäminen tiloilta koko Sardinian alueella. Määräyksessä velvoitettiin myös toteuttamaan tautia välittävien hyönteisten torjuntatoimenpiteitä. Sardinian terveydenhuoltoviranomaiset hyväksyivät 16. lokakuuta 2000 Sardiniassa toteutettavan bluetongue-taudin torjunta- ja hävittämissuunnitelman, ja alueneuvosto hyväksyi 25. lokakuuta 2000 lain nro 22/2000 kotieläintuottajille tarkoitetuista tukitoimenpiteistä lampaiden bluetongue-taudin torjumiseksi. Tämä laki toimitettiin myöhemmin komissiolle perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklan mukaista arviointia varten, ja sen 2, 3 ja 4 pykälässä säädetyt toimenpiteet katsottiin yhteismarkkinoille soveltuviksi (4). Komissio on päättänyt aloittaa perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn kyseisen lain 5 pykälässä säädettyjen tukien osalta.
(9)
Lain nro 22/2000 5 pykälän mukaan alueviranomaiset voivat myöntää tukea sellaisille maatalous- tai kotieläintuotteiden korjuuta, jalostusta, pakkaamista ja markkinointia harjoittaville yrityksille ja osuuskunnille, joiden sääntömääräinen kotipaikka on Sardinia ja joiden toimitukset ovat vähentyneet yli 20 prosenttia (epäsuotuisat maatalousalueet) tai yli 30 prosenttia (muut alueet) sääntelyn tai sopimusten mukaisista velvoitteista johtuvista syistä viimeksi kuluneiden kolmen vuoden keskiarvoon nähden. Tuen tarkoituksena on korvata jalostettavan raaka-aineen puutteesta aiheutuneet tappiot, jos tappiot liittyvät jäseniltä tulevien toimitusten vähenemiseen.
(10)
Tukia varten on vuodeksi 2000 varattu 5 miljardia liiraa (noin 2 582 280 euroa).
(11)
Komissio epäilee, ettei tukiohjelma sovellu yhteismarkkinoille, ja on tämän vuoksi päättänyt aloittaa perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn. Epäilyt liittyvät erityisesti siihen, ettei suuntaviivojen 11.4 kohdassa ole mitään säännöksiä, jotka mahdollistaisivat korvausten maksamisen jalostusalan yrityksille eläinkulkutautien aiheuttamista vahingoista.
Komissio katsoo, että vaikka Italian viranomaiset rajoittaisivat tuet koskemaan yksinomaan osuuskuntia, bluetongue-taudin ja toimitusten vähenemisen välillä ei ole voitu osoittaa olevan yhteyttä. Erityistä huomiota on kiinnitettävä siihen, että alue oli kärsinyt kuivuudesta (ks. tuki N 745/2000), mikä oli myös voinut vaikuttaa toimitettujen määrien pienenemiseen. Lisäksi osuuskunnat ovat voineet kärsiä raaka-ainetappioita myös muista syistä kuin bluetongue-taudin (tai kuivuuden) vuoksi.
(12)
Suuntaviivojen 11.3.8 kohdassa sallitaan korvausten maksaminen ainoastaan viljelijöille tai tuottajaorganisaatioille, joihin viljelijät kuuluvat, ja epäsuotuisten sääolojen aiheuttamista vahingoista. Näitä sääntöjä ei voida soveltaa vastaavin osin jalostusalan yrityksiin bluetongue-taudin aiheuttamien vahinkojen osalta. Komissio katsoo, että elintarvikealan yritykset voivat joustaa hankintalähteidensä suhteen. Tästä voi aiheutua raaka-aineiden lisäkustannuksia ja kannattavuuden laskua, mutta se ei näytä oikeuttavan maataloustuotantoon sovellettavien sääntöjen automaattiseen soveltamiseen.
(13)
Koska Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet muita oikeusperusteita lain nro 22/2000 5 pykälässä säädetyn tuen arviointia ja mahdollista hyväksymistä varten, näyttää siltä, että tuki on katsottava toimintatueksi, eli tueksi, jonka tarkoituksena on vapauttaa elintarvikeyritykset menoista, joista ne normaalisti joutuisivat vastaamaan itse osana tavanomaista toimintaansa. Tällaiset tuet on periaatteessa katsottava yhteismarkkinoille soveltumattomiksi.
(14)
Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet komission yksiköille huomautuksia sen jälkeen, kun komissio päätti perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn aloittamisesta.
III OIKEUDELLINEN ARVIOINTI
(15)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(16)
Naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 (5) 40 artiklan mukaan perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa sovelletaan mainitun asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuotantoon ja kauppaan, jollei asetuksessa toisin säädetä. Samaan tapaan lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä joulukuuta 2001 annetun asetuksen (EY) N:o 2529/2001 (6) 23 artiklassa säädetään, että perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa sovelletaan mainitun asetuksen 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan, jollei asetuksessa toisin säädetä.
(17)
Lain nro 22/2000 5 pykälässä säädettyjen tukien tarkoituksena on korvata maatalouden yrityksille ja osuuskunnille bluetongue-epidemian vuoksi pienentyneiden toimitusten aiheuttamasta jalostettavan raaka-aineen puutteesta johtuvat tappiot. Kyseiset yritykset ja osuuskunnat saavat taloudellista hyötyä, jota ne eivät olisi muutoin saaneet osana tavanomaista toimintaansa, ja pystyvät näin parantamaan kilpailuasemaansa verrattuna muihin yhteisön viljelijöihin, jotka eivät saa samaa tukea.
(18)
Tällaiset tuet vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kilpailuun ja kauppaan. Tuensaajat harjoittavat taloudellista toimintaa alalla (naudan- ja lampaanliha-ala), jolla käydään jäsenvaltioiden välistä kauppaa. Italiassa oli vuonna 2001 yhteensä 6 932 700 nautaeläintä, joista 273 900 oli Sardiniassa. Lampaita oli samana vuonna yhteensä 8 311 400, joista 3 602 200 Sardiniassa, ja vuohia oli yhteensä 1 024 800, joista 240 200 Sardiniassa.
(19)
Tarkastelun kohteena olevaa toimenpidettä on näin ollen pidettävä perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaisena valtiontukena.
(20)
Valtiontukien myöntämiskielto ei ole ehdoton. Kyseisessä tapauksessa on kuitenkin selvää, ettei perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdassa määrättyjä poikkeuksia voida soveltaa, eivätkä Italian viranomaiset myöskään ole niihin vedonneet.
(21)
Myöskään 87 artiklan 3 kohdan a alakohtaa ei voida soveltaa, koska tukea ei ole tarkoitettu taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma.
(22)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan osalta voidaan todeta, että kyseistä tukea ei ole tarkoitettu Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai Italian taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen.
(23)
Tuella ei pyritä 87 artiklan 3 kohdan d alakohdassa asetettuihin tavoitteisiin.
(24)
Ilmoitetun tukiohjelman luonteen perusteella ainoa poikkeus, jota voidaan soveltaa, on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätty poikkeus. Näin ollen on varmistettava, voidaanko tätä poikkeusta soveltaa kyseisiin tukitoimenpiteisiin.
(25)
Ottaen huomioon, että Italian viranomaiset ilmoittivat päätöksestä perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti, tuen arvioinnissa sovelletaan maatalousalalla myönnettäviä valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa (7), jäljempänä ’suuntaviivat’, määrättyjä sääntöjä. Suuntaviivojen 23.3 kohdan mukaan niitä sovelletaan uusiin valtiontukiin, jäsenvaltioiden toimittamat vireillä olevat ilmoitukset mukaan luettuina, 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen.
(26)
Suuntaviivojen 11.1.1 kohdan mukaan maatalouden alalla myönnettäviin valtiontukiin sisältyy joukko toimenpiteitä, joiden tavoitteena on suojata viljelijöitä maataloustuotannolle tai tuotantovälineille, rakennukset ja viljelmät mukaan luettuina, odottamattomien tapahtumien (kuten luonnonmullistusten, epäsuotuisten sääolojen taikka eläin- tai kasvitautien puhkeamisen) vuoksi aiheutuvien vahinkojen varalta.
(27)
Tämän perusteella on selvää, että eläinkulkutaudin aiheuttamien vahinkojen osalta voidaan korvata yksinomaan maataloustuotteiden tuotannon alalla aiheutuneita tappioita, eivätkä jalostus- tai markkinointialat näin ollen kuulu korvausten piiriin. Tällaisiin tappioihin myönnettävien suorien tukien on lisäksi täytettävä suuntaviivojen 11.4 kohdan edellytykset, jotka koskevat erityisesti eläin- ja kasvitautien torjuntaan tarkoitettuja tukia.
(28)
Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet huomautuksia. Komissio ei näin ollen ole saanut lisätietoja, joiden perusteella se voisi poistaa epäilyt, joita kyseisten tukien osalta tuli esiin perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn aloittamisen yhteydessä.
(29)
Italian viranomaiset eivät myöskään ole osoittaneet selkeällä ja kiistattomalla tavalla, että lampaiden bluetongue-taudista johtuvan yritysten tai osuuskuntien jäsenten toimitusten vähenemisen ja samalla ajanjaksolla aiheutuneiden tulonmenetysten välillä olisi suora yhteys. Koska suoraa yhteyttä ei voida osoittaa, on mahdollista, että tulonmenetykset ovat johtuneet muista tekijöistä, kuten kuivuudesta, markkinakriisistä, asianomaisten yritysten varainhoidosta jne. Tällaisia menetyksiä korvaavat tuet on aina katsottava toimintatuiksi, jotka suuntaviivojen (8) 3.5 kohdan mukaisesti eivät sovellu yhteismarkkinoille.
IV PÄÄTELMÄT
(30)
Komissio päättelee edellä esitetyn perusteella, että tarkasteltavana olevat alueellisen lain 5 pykälässä säädetyt tuet ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea, johon ei voida soveltaa mitään 87 artiklan 3 kohdassa määrätyistä poikkeuksista.
(31)
Ottaen huomioon, että perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmoitetun lain nro 22/2000 10 pykälässä säädetään, että alueviranomaiset voivat toteuttaa 3-5 pykälässä käyttöön otetut tuet vasta sen jälkeen, kun niille on saatu komission hyväksyntä, mainitun lain 5 pykälässä säädettyjä tukia ei tarvitse periä takaisin,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Tuet, jotka Italia aikoo myöntää Sardinian alueellisen lain nro 22 5 pykälän nojalla ja joiden tarkoituksena on korvata maatalousyrityksille ja -osuuskunnille tappiot, joita niille on aiheutunut jäsentensä pienentyneiden toimitusten aiheuttaman jalostettavan raaka-aineen puutteen vuoksi, eivät sovellu yhteismarkkinoille. Kyseisiä tukia ei voida panna täytäntöön.
2 artikla
Italian on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 16 päivänä maaliskuuta 2004.