KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 18. oktober 2004
om afslutning af den fremskyndede fornyede undersøgelse af Rådets forordning (EF) nr. 2164/98 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af visse bredspektrede antibiotika med oprindelse i Indien
(2004/830/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 20,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. TIDLIGERE PROCEDURE
(1)
Ved forordning (EF) nr. 2164/98 (2) indførte Rådet en endelig udligningstold på importen af visse bredspektrede antibiotika, nemlig amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, ikke i doseret stand eller i former eller pakninger til detailsalg (»den pågældende vare«), henhørende under KN-kode ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 og ex 2941 90 00 og med oprindelse i Indien. Foranstaltningerne indførtes i form af en værditold på mellem 0 % og 12 % for individuelle eksportører samt en resttold på 14,6 % for ikke-samarbejdsvillige eksportører.
B. NUVÆRENDE PROCEDURE
1. Anmodning om fornyet undersøgelse
(2)
Efter indførelsen af de endelige foranstaltninger modtog Kommissionen en anmodning om en fremskyndet fornyet undersøgelse af Rådets forordning (EF) nr. 2164/98 i medfør af artikel 20 i grundforordningen fra en indisk producent af den pågældende vare, Nestor Pharmaceuticals Limited (»ansøgeren«). Ansøgeren hævdede, at selskabet ikke var forretningsmæssigt forbundet med nogen anden eksportør af den pågældende vare i Indien. Ansøgeren fremførte desuden, at selskabet ikke havde eksporteret den pågældende vare i den oprindelige undersøgelsesperiode (dvs. fra 1. juli 1996 til 30. juni 1997), men først senere havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet. På grundlag af ovenstående anmodede ansøgeren om, at der blev fastsat en individuel toldsats for selskabet i tilfælde af, at der blev konstateret subsidiering.
2. Indledning af en fremskyndet fornyet undersøgelse
(3)
Kommissionen undersøgte den dokumentation, som ansøgeren havde fremlagt, og fandt, at der var tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 20 i grundforordningen. Efter at have hørt det rådgivende udvalg og givet den pågældende EF-erhvervsgren mulighed for at fremsætte bemærkninger indledte Kommissionen ved en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (3) en fremskyndet fornyet undersøgelse af forordning (EF) nr. 2164/98 for så vidt angår ansøgeren.
3. Den pågældende vare
(4)
Den vare, der er omfattet af den fornyede undersøgelse, er den samme vare som den, der var omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 2164/98.
4. Undersøgelsesperiode
(5)
Subsidieundersøgelsen omfattede perioden fra 1. april 2002 til 31. marts 2003 (»undersøgelsesperioden«).
5. De berørte parter
(6)
Kommissionen underrettede officielt ansøgeren og Indiens regering om indledningen af undersøgelsen. Den gav endvidere andre interesserede parter lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt. Kommissionen modtog imidlertid ikke nogen synspunkter og heller ikke nogen anmodninger om at blive hørt.
(7)
Kommissionen sendte et spørgeskema til ansøgeren og modtog en fuldstændig besvarelse inden for den anførte frist. Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at gennemføre undersøgelsen, og aflagde kontrolbesøg hos ansøgeren i New Delhi og Hyderabad.
C. DEN FORNYEDE UNDERSØGELSES OMFANG
(8)
Da ansøgeren ikke fremsatte nogen anmodning om fornyet undersøgelse af undersøgelsesresultaterne vedrørende skade, blev den fornyede undersøgelse begrænset til at omfatte spørgsmålet om subsidiering.
(9)
Kommissionen undersøgte de samme subsidieordninger som i den oprindelige undersøgelse. Den undersøgte også, om ansøgeren havde benyttet sig af andre subsidieordninger eller havde modtaget ad hoc-subsidier i tilknytning til den pågældende vare.
D. RESULTATERNE AF UNDERSØGELSEN
1. Status som ny eksportør
(10)
Ansøgeren kunne godtgøre, at selskabet hverken var direkte eller indirekte forretningsmæssigt forbundet med nogen af de indiske eksporterende producenter, der er omfattet af de gældende udligningsforanstaltninger over for den pågældende vare.
(11)
Det fremgik af undersøgelsen, at ansøgeren ikke havde eksporteret den pågældende vare i den oprindelige undersøgelsesperiode, dvs. fra 1. juli 1996 til 30. juni 1997, men var begyndt at eksportere til Fællesskabet efter denne periode.
Endelig blev ansøgeren ikke undersøgt individuelt i den oprindelige undersøgelse af andre grunde, end at selskabet ikke var rede til at samarbejde med Kommissionen.
Det bekræftes derfor, at ansøgeren bør anses for en ny eksportør. Kommissionen undersøgte derfor i overensstemmelse med artikel 20 i grundforordningen, om der kunne fastsættes en individuel sats for udligningstolden for den pågældende ansøger.
2. Subsidiering
(12)
Følgende ordninger blev undersøgt på grundlag af oplysningerne i ansøgerens besvarelse af Kommissionens spørgeskema og de oplysninger, der blev indsamlet i løbet af undersøgelsen:
-
»Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPBS)« (toldgodtgørelsesordning)
-
»Income Tax Exemption Scheme (ITES)« (indkomstskatteordning)
-
»Passbook Scheme (PBS)« (tidligere godtgørelsesordning)
-
»Export Promotion Capital Goods Scheme (EPCGS)« (eksportfremmeordning for investeringsgoder)
-
»Export Processing Zones/Export Oriented Units (EPZ/EOU)« (eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder)
-
»Advance License Scheme physical export (ALS)« (forhåndslicensordning for fysisk eksport).
2.1. Ordninger, der indgik i den oprindelige undersøgelse, og som blev anvendt af selskabet
2.1.1. »Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPBS)« (toldgodtgørelsesordning)
(13)
Det blev konstateret, at ansøgeren opnåede fordele under DEPBS på efter-eksportbasis. Denne ordning er nærmere beskrevet i afsnit 4.3 i dokumentet om eksport- og importpolitikken for 2002-2007 (»EKSIM-politikken 02-07«) og i kapitel 4 i den medfølgende procedurehåndbog, bind I, for 2002-2007 (»PHB I 02-07«) (4). EKSIM-politikken 02-07 er baseret på »Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992« (nr. 22 af 1992) (loven om udenrigshandel).
(14)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte sig af denne ordning. Den giver mulighed for at anmode om DEPBS-kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af varer, der eksporteres i henhold til ordningen. De indiske myndigheder har fastsat sådanne DEPBS-satser for de fleste varer, herunder for den pågældende vare. De fastsættes på grundlag af »Standard Input/Output-normer« (»SION-normer«) under hensyntagen til den mængde af importerede materialer, der formodes at indgå i eksportvaren, og toldsatserne for denne formodede import, uanset om der rent faktisk er betalt importtold eller ej.
(15)
Et selskab skal eksportere varer for at være berettiget til fordele i henhold til denne ordning. På tidspunktet for eksporttransaktionen udfærdiger eksportøren en erklæring til myndighederne i Indien med angivelse af, at eksporten finder sted i henhold til DEPBS-ordningen. For at varerne kan eksporteres, udsteder de indiske toldmyndigheder som led i forsendelsesproceduren en afskibningskvittering, som bl.a. viser størrelsen af den DEPBS-kredit, der vil blive indrømmet for den pågældende eksporttransaktion. På dette tidspunkt kender eksportøren den fordel, selskabet vil opnå. Når først toldmyndighederne har udstedt denne kvittering, kan den indiske regering ikke frit bestemme, om der skal indrømmes en DEPBS-kredit. Den DEPBS-sats, der anvendes til at beregne fordelens størrelse, er den sats, der var gældende på det tidspunkt, hvor eksporterklæringen blev udfærdiget. Det er derfor ikke muligt at ændre fordelens størrelse efterfølgende.
(16)
Det blev også konstateret, at DEPBS-kreditter ifølge indiske regnskabsstandarder kan opføres på et periodiseringsgrundlag som en indtægt i forretningsregnskabet, så snart eksportforpligtelsen er opfyldt.
(17)
Sådanne kreditter kan anvendes til at betale importtold på senere import af varer, hvis import ikke er begrænset, undtagen investeringsgoder. Varer, der indføres ved hjælp af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde.
DEPBS-kreditter er frit omsættelige og gyldige i 12 måneder fra deres udstedelsesdato.
(18)
En anmodning om DEPBS-kreditter kan omfatte op til 25 eksporttransaktioner eller, hvis den indgives elektronisk, et ubegrænset antal eksporttransaktioner. Der er i praksis ingen faste frister for, hvornår anmodningen skal indgives, fordi fristerne i kapitel 4.47 i PHB I 02-07 altid løber fra den seneste eksporttransaktion, der er omfattet af den pågældende DEPBS-anmodning.
(19)
Denne ordning har ikke ændret sig væsentligt siden den oprindelige undersøgelse. Ordningen er et subsidie, som er retligt betinget af eksportresultater. Den blev derfor i den oprindelige undersøgelse anset for at være specifik og udligningsberettiget, jf. artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
(20)
I den oprindelige undersøgelse blev DEPBS-subsidiebeløbet beregnet på grundlag af de foreliggende oplysninger i overensstemmelse med artikel 28, stk. 1, i grundforordningen, og DEPBS-satsen blev pro rata temporis lagt til grund for den tilsvarende subsidiesats. På grund af ansøgerens samarbejdsvilje, der blev anset som en ændret omstændighed i henhold til artikel 22, stk. 4, i grundforordningen, bør denne metode ikke anvendes til skade for ansøgeren.
(21)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, og artikel 5 beregnedes det udligningsberettigede subsidiebeløb udtrykt ved den fordel, som det blev konstateret, at modtageren havde opnået i undersøgelsesperioden. I den forbindelse blev modtageren anset for at have opnået fordelen på det tidspunkt, hvor eksporttransaktionen fandt sted i henhold til denne ordning. På dette tidspunkt er den indiske regering pligtig til at give afkald på tolden, der udgør et finansielt bidrag som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), i grundforordningen. Som nævnt i betragtning 15 kan den indiske regering, når først toldmyndighederne udsteder en afskibningskvittering, som bl.a. viser det DEPBS-kreditbeløb, der vil blive indrømmet for den pågældende eksporttransaktion, ikke frit bestemme, om der skal indrømmes subsidier eller ej, og ikke frit fastsætte subsidiebeløbet. Som angivet i samme betragtning vil ændringer i DEPBS-satserne i tidsrummet mellem den egentlige eksport og udstedelsen af en DEPBS-licens ikke berøre størrelsen af den indrømmede fordel med tilbagevirkende kraft. Desuden kan selskaberne som nævnt i betragtning 16 i overensstemmelse med indiske regnskabsstandarder opføre DEPBS-kreditter på et periodiseringsgrundlag som en indtægt, når eksporttransaktionen finder sted. Endelig befinder et selskab sig, blot ved at vide, at det vil modtage et subsidie i henhold til DEPBS-ordningen og fordele i henhold til andre ordninger, i en mere fordelagtig konkurrencemæssig position, fordi det takket være subsidierne kan tilbyde lavere priser.
(22)
Begrundelsen for at indføre en udligningstold er imidlertid at rette op på en uredelig handelspraksis, der skyldes illegale konkurrencemæssige fordele. Derfor bør fordelen i henhold til DEPBS vurderes som summen af de kreditter, der er opnået i undersøgelsesperioden på alle eksporttransaktioner, der er foregået i henhold til ordningen. I overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, litra a), i grundforordningen blev de gebyrer, der nødvendigvis påløber for at opnå subsidiet, fratrukket.
(23)
Ansøgeren hævdede, at kun DEPBS-kreditter, der er opnået på eksporttransaktioner i tilknytning til den pågældende vare, skal lægges til grund for beregningen af subsidiemargenen i denne undersøgelse. I henhold til DEPBS-ordningen er der imidlertid ingen forpligtelse til at begrænse anvendelsen af DEPBS-kreditter til toldfri import af materialer, der er knyttet til en specifik vare. DEPBS-kreditter er tværtimod frit omsættelige og kan endda sælges og anvendes til import af alle varer, hvis import ikke er begrænset (de materialer, der indgår i den pågældende vare, tilhører denne kategori), undtagen investeringsgoder. Alle de opnåede DEPBS-kreditter kan derfor anvendes i tilknytning til den pågældende vare.
(24)
Ansøgeren hævdede endvidere, at omsætningsafgiften på overførsler af DEPBS-kreditter burde fratrækkes som en udgift, når subsidiebeløbet blev fastsat. Omsætningsafgiften er imidlertid ikke en omkostning, der nødvendigvis påløber for at blive subsidieberettiget eller opnå subsidier, jf. artikel 7, stk. 1, litra a), i grundforordningen. Omsætningsafgiften er blot et resultat af en rent kommerciel beslutning om at skille sig af med en allerede opnået DEPBS-kredit ved at sælge den, i stedet for at anvende den uden omsætningsafgift til at udligne den told, der skal betales på senere import. Ansøgningsgebyrer forbundet med DEPBS-kreditter blev imidlertid anset for nødvendige udgifter og dermed fratrukket.
(25)
Det samlede subsidiebeløb (tæller) blev fordelt på det samlede eksportsalg i undersøgelsesperioden (nævner) i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen, da dette subsidie ikke blev ydet på grundlag af de fremstillede, producerede, udførte eller transporterede mængder. Ansøgerens subsidiemargen i henhold til denne ordning var på 3,3 %.
2.1.2. »Income Tax Exemption Scheme (ITES)« (indkomstskatteordning)
(26)
Det blev konstateret, at ansøgeren modtog en delvis indkomstskattefritagelse for fortjenester på eksportsalg i undersøgelsesperioden. Retsgrundlaget for denne fritagelse er fastsat i Section 80HHC i den indiske indkomstskattelov fra 1961.
(27)
Section 80HHC i indkomstskatteloven fra 1961 blev ophævet fra og med ligningsåret 2005-2006 (dvs. for finansåret fra 1. april 2004 til 31. marts 2005). Denne ordning vil således ikke indebære nogen fordel for ansøgeren efter 31. marts 2004. I overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, i grundforordningen skal denne ordning derfor ikke udlignes.
2.2. Ordninger, der indgik i den oprindelige undersøgelse, men som ikke blev anvendt af selskabet
2.2.1. »Passbook Scheme (PBS)« (tidligere godtgørelsesordning)
(28)
Det blev konstateret, at ansøgeren ikke havde modtaget fordele under PBS, der blev afskaffet den 1. april 1997 og afløst af DEPBS.
2.2.2. »Export Promotion Capital Goods Scheme (EPCGS)« (eksportfremmeordning for investeringsgoder)
(29)
Det blev konstateret, at ansøgeren ikke havde indført investeringsgoder i henhold til EPCGS og derfor ikke havde benyttet sig af denne ordning.
2.2.3. »Export Processing Zones/Export Oriented Units (EPZ/EOU)« (eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder)
(30)
Det blev konstateret, at ansøgeren hverken befandt sig i en EPZ eller drev virksomhed under EOU-ordningen, og derfor ikke havde gjort brug af disse ordninger.
2.3. Anden ordning, som ansøgeren gjorde brug af i tilknytning til den pågældende vare, og som fandtes at være udligningsberettiget: »Advance License Scheme for physical exports (ALS)« (forhåndslicensordning for fysisk eksport)
(31)
Det blev konstateret, at ansøgeren havde opnået fordele under denne ordning i undersøgelsesperioden. Ordningen er nærmere beskrevet i afsnit 4.1.1 til 4.1.7 i EKSIM-politikken 02-07 og kapitel 4.1 til 4.30 i PHB I 02-07.
(32)
Denne ordning kan benyttes af såvel producent-eksportører som forhandler-eksportører, der er forbundet med producenter.
(33)
ALS for fysisk eksport gør det muligt at foretage toldfri import af materialer, der indgår fysisk i de færdige eksportvarer. Af hensyn til de indiske myndigheders kontrol er eksportøren retligt forpligtet til at føre »sandfærdige og korrekte optegnelser om forbrug og anvendelse af varer importeret i henhold til licenser« i et nærmere angivet format (kapitel 4.30 i og tillæg 18 til PHB I 02-07), dvs. et register over det faktiske forbrug. Den indiske regering fastsætter såvel den tilladte import som den obligatoriske eksport i mængde og værdi, hvilket angives på en licens. Desuden skal myndighederne anføre de pågældende transaktioner på licensen, når importen og eksporten finder sted. Indiens regering afgør, hvilken materialemængde der kan indføres i henhold til denne ordning, på grundlag af standardnormer, dvs. SION-normer, som viser, hvilken mængde der formodes at skulle til for at producere en referencemængde af den færdige eksportvare. Der findes SION-normer for de fleste varer, herunder den pågældende vare, og de er offentliggjort i PHB II 02-07. De indførte materialer er ikke omsættelige og skal anvendes til at producere den færdige eksportvare. Eksportforpligtelsen skal være opfyldt inden for en fastsat tidsramme (18 måneder med mulighed for to forlængelser på hver seks måneder).
(34)
I løbet af den fornyede undersøgelse blev det konstateret, at de materialer, som ansøgeren indførte toldfrit under denne ordning i overensstemmelse med den tilladte importmængde, der var fastsat på grundlag af SION-normer, oversteg den materialemængde, som ansøgeren havde brug for til at producere referencemængden af den færdige eksportvare. SION-normerne for den pågældende vare var derfor ikke tilstrækkelig nøjagtige. Desuden svarede ansøgerens forbrugsregister ikke til det faktiske forbrug. I stedet opførte ansøgeren nemlig på ukorrekt vis det forbrug, der svarede til den indiske regerings mere fordelagtige SION-normer, selv om ansøgeren i praksis forbrugte færre materialer i referenceproduktionen af den færdige eksportvare. Hverken ansøgeren eller den indiske regering kunne påvise, at fritagelsen for importafgifter ikke førte til, at der blev eftergivet et for stort beløb.
(35)
Fritagelsen for importafgifter udgør et subsidie i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2, i grundforordningen, dvs. et finansielt bidrag fra den indiske regering, som gav ansøgeren en fordel. Desuden er ALS for fysisk eksport retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget, jf. artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
(36)
Denne ordning kan hverken anses for at være en tilladt told- eller substitutionsgodtgørelsesordning som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), i grundforordningen. Den overholder ikke de faste regler i bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. Den indiske regering anvendte ikke en effektiv kontrolordning eller -procedure til at fastslå, hvilke materialer der blev forbrugt ved produktionen af den eksporterede vare og i hvilke mængder (afsnit II, stk. 4, i bilag II til grundforordningen og i tilfælde af substitutionsgodtgørelsesordninger afsnit II, stk. 2, i bilag III til grundforordningen). SION-normerne for den pågældende vare var ikke tilstrækkelig nøjagtige og kan ikke anses for en kontrolordning til at fastslå det faktiske forbrug. Der blev ikke foretaget en effektiv kontrol på grundlag af et korrekt register over det faktiske forbrug. Desuden foretog den indiske regering ikke en yderligere undersøgelse af de materialer, der faktisk var forbrugt, selv om dette normalt ville være påkrævet, hvis kontrolordningen ikke anvendes effektivt (afsnit II, stk. 5, i bilag II og afsnit II, stk. 3, i bilag III til grundforordningen), og beviste heller ikke, at der ikke havde været tale om for store betalinger.
(37)
Efter at have fået meddelt disse oplysninger hævdede ansøgeren, at ALS for fysisk eksport fungerede som en tilladt godtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning. Ansøgeren fremførte, uden dog at fremlægge nye faktiske oplysninger eller beviser for sine påstande, at den indiske regering havde indført en tilstrækkelig kontrol i overensstemmelse med grundforordningen. I den forbindelse henviste ansøgeren til følgende kontrolelementer, som den indiske regering havde adgang til: angiveligt nøjagtige SION-normer for den pågældende vare, oplysninger om mængden af materialer og færdige varer i import- og eksportdokumenter (afskibningskvittering og importanmeldelse), toldregistret over import og eksport i henhold til ALS for fysisk eksport, registret over det faktiske forbrug (jf. betragtning 33), det såkaldte DEECB-register (»Duty Entitlement Export Certification book«) og andre kontrolordninger, som de indiske myndigheder benytter sig af i deres forvaltning af punktafgifter (for at sikre, at der ikke uretmæssigt anmodes om kreditter for punktafgifter (»CENVAT-kreditter«) på materialer, der indføres toldfrit i henhold ALS). Ansøgeren fremførte også, at Kommissionen måtte sætte tal på, hvor unøjagtige SION-normerne var. Ansøgeren hævdede desuden, at en kontrolordning ikke nødvendigvis skal anvendes til at vurdere sammenhængen mellem de indførte materialer og de færdige varer for hver enkelt forsendelse for at være i overensstemmelse med grundforordningen. Endelig påstod ansøgeren, at Kommissionen ikke kan indføre udligningsforanstaltninger over for ALS, fordi den er bundet af resultaterne af tidligere undersøgelser.
(38)
Ansøgerens synspunkter, som sammenfattet i betragtning 37, kan ikke ændre Kommissionens konklusioner vedrørende ALS for fysisk eksport. Ansøgeren har ikke afvist, at den indiske regering - de facto, om end ikke de jure - ikke anvendte en effektiv kontrolordning til at fastslå det faktiske forbrug i dette tilfælde. Det blev i løbet af undersøgelsen konstateret på grundlag af ansøgerens oplysninger om det faktiske forbrug, at SION-normerne ikke er tilstrækkelig nøjagtige for den pågældende vare (jf. betragtning 34). Ansøgeren bekræftede sit kendskab til dette faktum over for kontrolholdet i løbet af undersøgelsen. Det er ikke Kommissionens opgave at fastsætte det nøjagtige omfang af SION-normernes unøjagtighed, men kun at afvise påstanden om, at standardnormerne var nøjagtige, på grundlag af tilstrækkelige beviser. Ansøgeren fremlagde endvidere ikke nogen beviser for, at selskabet førte optegnelser eller anden dokumentation for dets faktiske forbrug, dvs. ikke blot forbruget ifølge standardnormerne, som den indiske regering kunne benytte til sin ALS-kontrol. Derfor måtte den indiske regering lægge sine unøjagtige standardnormer til grund for kontrollen af de materialemængder, der blev forbrugt ved produktionen af eksportvarerne. Dette mener Kommissionen ikke er tilstrækkeligt til at opfylde kravene til en effektiv kontrolordning i overensstemmelse med bilag II og III til grundforordningen.
(39)
Ansøgeren fremlagde ingen dokumentation for, at punktafgiftskontrollen af CENVAT-kreditterne førte til nogen oplysninger om sammenhængen mellem de anvendte materialer og de færdige eksportvarer. Kommissionen anser derfor ikke denne kontrol for at være en del af kontrolordningen, jf. bilag II og III til grundforordningen. DEECB-registret blev endvidere afskaffet ved EKSIM-politikken 02-07 og kan således ikke længere anses for et relevant kontrolelement, som det ellers blev hævdet af ansøgeren. Der blev desuden ikke fremlagt dokumentation for, at ansøgeren opførte oplysninger om det faktiske forbrug i DEECB-registret. Det blev heller ikke bevist, at den indiske regering på nogen anden vis reelt set benyttede sig af en ordning, som kunne give tilstrækkelig nøjagtige oplysninger om sammenhængen mellem de indførte materialer og de færdige eksportvarer, dvs. på anden vis end ved hjælp af for højt fastsatte standardnormer. I den forbindelse skal det bemærkes, at kontrolordninger rent faktisk bør anvendes på hver enkelt forsendelse for at være i overensstemmelse med de standarder, der er fastlagt ved EKSIM-politikken 02-07, jf. betragtning 33. Det er kun ved hjælp af sådanne standarder, at kontrolmyndighederne kan efterprøve, om de faste regler for henholdsvis en godtgørelsesordning eller en substitutionsgodtgørelsesordning er opfyldt. En substitutionsgodtgørelsesordning er desuden ifølge bilag I, litra i), i grundforordningen kun tilladt i særlige tilfælde, bl.a. kun i en periode på to år mellem indførslen af substitutionsmaterialerne og de tilsvarende eksporttransaktioner.
(40)
Endelig er Kommissionen ikke bundet af nogen tidligere undersøgelser vedrørende ALS for fysisk eksport. Denne ordning blev aldrig analyseret på grundlag af oplysninger, der kan sammenlignes med dem, der kom frem under denne undersøgelse, hvilket især beror på de unøjagtige SION-oplysninger for den pågældende vare.
(41)
Da der ikke foreligger nogen tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, og kontrolordningen ikke er effektiv til det påtænkte formål, svarer den udligningsberettigede fordel til eftergivelsen af de samlede importafgifter, der normalt skal betales ved indførslen.
(42)
Subsidiebeløbet blev beregnet på basis af de eftergivne importafgifter (grundlæggende toldafgifter samt en særlig tillægstold) på de materialer, der blev indført i henhold til ALS for fysisk eksport i tilknytning til den pågældende vare i undersøgelsesperioden, med fradrag af gebyrer, der nødvendigvis påløber for at opnå subsidier, jf. artikel 7, stk. 1, litra a), i grundforordningen (tæller). Dette beløb blev fordelt på eksportomsætningen fra den pågældende vare i undersøgelsesperioden i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen (nævner), da dette subsidie ikke blev ydet på grundlag af de fremstillede, producerede, udførte eller transporterede mængder. På dette grundlag udgjorde subsidiet 22 %.
3. Det samlede udligningsberettigede subsidiebeløb
(43)
Under hensyntagen til de ovenfor anførte undersøgelsesresultater vedrørende de forskellige ordninger udgør de udligningsberettigede subsidiebeløb for ansøgeren følgende:
(%)
DEPBS
ALS
I ALT
Nestor Pharmaceuticals Ltd.
3,3
22
25,3
(44)
I overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, i grundforordningen bør udligningstolden være lavere end det samlede udligningsberettigede subsidiebeløb, hvis en sådan lavere told er tilstrækkelig til at afhjælpe den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen. I den oprindelige undersøgelse blev den gennemsnitlige skadestærskel konstateret at være 14,6 %. Ansøgeren anmodede ikke om en fornyet undersøgelse af undersøgelsesresultaterne vedrørende skade. Derfor er den udligningstold, der kan fastsættes i denne fornyede undersøgelse, begrænset af den oprindeligt fastsatte skadestærskel.
E. AFSLUTNING AF DEN FREMSKYNDEDE FORNYEDE UNDERSØGELSE
(45)
På baggrund af konklusionerne af denne fornyede undersøgelse bør importen til Fællesskabet af den pågældende vare, der produceres og eksporteres af ansøgeren, fortsat være omfattet af en udligningstold, der svarer til den skadestærskel, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelse.
(46)
Da denne toldsats allerede finder anvendelse for alle de selskaber, der ikke er udtrykkeligt nævnt i artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2164/98, bør den pågældende forordning ikke ændres. Den fremskyndede fornyede undersøgelse vedrørende ansøgeren bør derfor afsluttes.
F. FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER
(47)
Ansøgeren og den indiske regering blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at anbefale, at den fremskyndede fornyede undersøgelse blev afsluttet. De fik også en rimelig frist til at fremsætte bemærkninger. Den indiske regering fremsatte ingen bemærkninger. Der blev taget hensyn til ansøgerens bemærkninger, som kun vedrører ALS for fysisk eksport, jf. betragtning 37 til 40 -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Eneste artikel
Den fremskyndede fornyede undersøgelse af Rådets forordning (EF) nr. 2164/98 vedrørende Nestor Pharmaceuticals Limited afsluttes.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. oktober 2004.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 18 päivänä lokakuuta 2004,
lopullisen tasoitustullin käyttöön ottamisesta tiettyjen Intiasta peräisin olevien laajavaikutteisten antibioottien tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2164/98 nopeutetun tarkastelun päättämisestä
(2004/830/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 20 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A. AIEMPI MENETTELY
(1)
Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2164/98 (2) käyttöön lopullisen tasoitustullin CN-koodeihin ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 ja ex 2941 90 00 kuuluvien, Intiasta peräisin olevien tiettyjen laajavaikutteisten antibioottien eli amoksisilliinitrihydraatin, ampisilliinitrihydraatin ja kefaleksiinin, jotka eivät ole annostettuina eivätkä vähittäismyyntimuodoissa tai -pakkauksissa, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, tuonnissa. Toimenpiteen lajiksi valittiin yksittäisiin viejiin sovellettava 0-12 prosentin arvotulli ja yhteistyöstä kieltäytyneisiin viejiin sovellettava 14,6 prosentin jäännöstulli.
B. TÄMÄNHETKINEN MENETTELY
1. Tarkastelua koskeva pyyntö
(2)
Lopullisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen komissio vastaanotti yhdeltä tarkasteltavana olevan tuotteen intialaiselta tuottajalta, Nestor Pharmaceuticals Limitediltä, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, pyynnön neuvoston asetuksen (EY) N:o 2164/98 nopeutetun tarkastelun vireille panemisesta perusasetuksen 20 artiklan mukaisesti. Pyynnön esittäjä väitti, että se ei ollut etuyhteydessä muihin intialaisiin tarkasteltavana olevan tuotteen viejiin. Se vakuutti myös, ettei se ollut vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön alkuperäisenä tutkimusajanjaksona (eli 1 päivän heinäkuuta 1996 ja 30 päivän kesäkuuta 1997 välisenä aikana), mutta oli vienyt sitä yhteisöön myöhemmin. Edellä sanotun perusteella se pyysi, että sille määritettäisiin yksilöllinen tulli, jos sen todettaisiin saaneen tukia.
2. Nopeutetun tarkastelun vireillepano
(3)
Komissio tutki pyynnön esittäjän esittämän näytön ja katsoi sen riittäväksi perusteeksi panna vireille perusasetuksen 20 artiklan säännösten mukainen tarkastelu. Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa ja annettuaan yhteisön tuotannonalalle tilaisuuden esittää huomautuksia komissio pani Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (3) vireille asetuksen (EY) N:o 2164/98 nopeutetun tarkastelun pyynnön esittäjän osalta.
3. Tarkasteltavana oleva tuote
(4)
Tarkastelun kohteena oleva tuote on sama kuin asetuksessa (EY) N:o 2164/98 tarkoitettu tuote.
4. Tutkimusajanjakso
(5)
Tukia koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2002 ja 31 päivän maaliskuuta 2003 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’.
5. Asianomaiset osapuolet
(6)
Komissio ilmoitti virallisesti tutkimuksen aloittamisesta pyynnön esittäjälle ja Intian viranomaisille. Lisäksi se antoi muille asianomaisille osapuolille tilaisuuden esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi. Komissiolle ei kuitenkaan esitetty näkökantoja eikä kuulemispyyntöjä.
(7)
Komissio lähetti pyynnön esittäjälle kyselylomakkeen, jonka se palautti asianmukaisesti täytettynä asetetussa määräajassa. Komissio hankki ja tarkasti tutkimuksessa tarvitsemansa tiedot ja teki tarkastuskäynnit pyynnön esittäjän toimitiloihin New Delhissä ja Hyderabadissa.
C. TARKASTELUN LAAJUUS
(8)
Koska pyynnön esittäjä ei vaatinut vahinkoa koskevien päätelmien tarkastelua, tarkastelu rajoitettiin koskemaan tukien myöntämistä.
(9)
Komissio tutki samat tukijärjestelmät kuin alkuperäisessä tutkimuksessa. Se selvitti myös, oliko pyynnön esittäjä käyttänyt hyväkseen muita tukijärjestelmiä tai saanut tapauskohtaisia tukia tarkasteltavana olevan tuotteen osalta.
D. TUTKIMUKSEN TULOKSET
1. Uuden viejän kelpoisuus
(10)
Pyynnön esittäjä pystyi tyydyttävällä tavalla osoittamaan, ettei se ollut etuyhteydessä suoraan tai välillisesti sellaisiin intialaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, joihin sovelletaan tarkasteltavana olevan tuotteen osalta voimassa olevia tasoitustoimenpiteitä.
(11)
Tutkimus osoitti todeksi sen, ettei pyynnön esittäjä ollut vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta alkuperäisenä tutkimusajanjaksona eli 1 päivän heinäkuuta 1996 ja 30 päivän kesäkuuta 1997 välisenä aikana ja että se oli aloittanut viennin yhteisöön tämän ajanjakson jälkeen.
Lisäksi pyynnön esittäjää ei muista syistä kuin komission kanssa yhteistyöstä kieltäytymisen johdosta ollut tutkittu yksilöllisesti alkuperäisen tutkimuksen yhteydessä.
Näin ollen vahvistetaan, että pyynnön esittäjää olisi pidettävä uutena viejänä. Tämän vuoksi komissio tutki perusasetuksen 20 artiklan mukaisesti, voitaisiinko pyynnön esittäjälle määrittää yksilöllinen tasoitustulli.
2. Tuet
(12)
Pyynnön esittäjän komission kyselylomakkeessa antamien sekä tutkimuksen aikana kerättyjen tietojen perusteella tutkittiin seuraavat järjestelmät:
-
tuontitullien hyvitysjärjestelmä,
-
tuloverosta vapauttaminen,
-
Passbook-järjestelmä,
-
tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein,
-
vientiteollisuuden vapaa-alueiden / vientiin suuntautuneiden yksiköiden järjestelmä, ja
-
ennakkolisenssijärjestelmä tosiasiallista maastavientiä varten.
2.1 Alun perin tutkitut, yrityksen käyttämät järjestelmät
2.1.1 Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
(13)
Todettiin, että pyynnön esittäjä sai viennin jälkeisen DEPBS-järjestelmän mukaista etua. Järjestelmä on yksityiskohtaisesti kuvattu vuosien 2002-2007 vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevan asiakirjan kohdassa 4.3 ja sitä täydentävän menetelmiä koskevan käsikirjan 2002-2007 I osan 4 luvussa (4). Vuosien 2002-2007 vienti- ja tuontipolitiikka perustuu ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin vuodelta 1992 (N:o 22/1992).
(14)
Kaikki valmistajaviejät ja kauppiasviejät ovat tukikelpoisia tämän järjestelmän puitteissa. Ne voivat hakea DEPBS-hyvityksiä, jotka lasketaan prosenttiosuutena järjestelmän mukaisesti vietyjen tuotteiden arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet tällaiset DEPBS-prosenttiosuudet useimmille tuotteille, tarkasteltavana oleva tuote mukaan luettuna. Osuudet on määritetty tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien (Standard Input/Output Norms, SION) perusteella ja niissä otetaan huomioon tuonnin oletettu osuus vientituotteeseen käytetyistä tuotantopanoksista ja kyseisestä oletetusta tuonnista kannettu tulli riippumatta siitä, onko tuontitullit tosiasiallisesti maksettu vai ei.
(15)
Yrityksen on tämän järjestelmän eduista hyötyäkseen harjoitettava vientiä. Vientihetkellä viejän on ilmoitettava Intian viranomaisille, että vienti tapahtuu DEPBS-järjestelmän mukaisesti. Tavaroiden vientiä varten Intian tulliviranomaiset antavat lähetysmenettelyn aikana viennin lähetysasiakirjan. Asiakirjasta käy muun muassa ilmi kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä DEPBS-hyvitys. Tässä vaiheessa viejä tietää, millaisen edun se saa. Intian viranomaiset eivät voi enää sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat kyseisen asiakirjan antaneet, vaikuttaa DEPBS-hyvityksen myöntämiseen. DEPBS-prosenteista sovelletaan etua laskettaessa sitä, joka on voimassa vienti-ilmoituksen tekohetkellä. Tämä vuoksi edun määrää ei ole mahdollista muuttaa takautuvasti.
(16)
Todettiin myös, että Intian kirjanpitonormien mukaisesti DEPBS-hyvitykset on vientivelvoitteen täytyttyä mahdollista kirjata tileihin suoriteperusteella tulona.
(17)
Näitä hyvityksiä voidaan käyttää minkä tahansa tuontirajoitusten alaan kuulumattomien tavaroiden, tuotantohyödykkeitä lukuun ottamatta, myöhemmin tapahtuvan tuonnin tullien maksamiseen. Hyvityksiä käyttäen tuodut tavarat voidaan myydä kotimarkkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai käyttää muutoin.
DEPBS-hyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä ja voimassa 12 kuukauden ajan niiden myöntämisestä.
(18)
DEPBS-hyvityksiä koskeva hakemus voi kattaa 25 vientitapahtumaa ja sähköisesti tehtynä rajoittamattoman määrän vientitapahtumia. Tiukkoja määräaikoja ei tosiasiallisesti sovelleta, koska menetelmiä koskevan käsikirjan 2002-2007 I osan 4.47 luvussa mainitut ajanjaksot lasketaan aina DEPBS-hakemukseen sisältyvästä viimeisimmästä vientitapahtumasta.
(19)
DEPBS-järjestelmän merkittävimmät ominaispiirteet eivät ole muuttuneet alkuperäisen tutkimuksen jälkeen. Järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuvaa tukea. Sen vuoksi katsottiin, että kyse on perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesta erityisestä tuesta, joka mahdollistaa tasoitustullin käyttöönoton.
(20)
Alkuperäisessä tutkimuksessa DEPBS-tuen määrä laskettiin parhaiden käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 28 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja DEPBS-prosenttia pidettiin ajan mukaan suhteellisesti vastaavana tuen määränä. Koska pyynnön esittäjä toimi tutkimuksessa yhteistyössä, mitä pidetään perusasetuksen 22 artiklan 4 kohdan mukaisena olosuhteiden muutoksena, tätä menetelmää ei tulisi soveltaa pyynnön esittäjän vahingoksi.
(21)
Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaan tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todetaan koituneen tutkimusajanjakson aikana. Tässä yhteydessä katsottiin, että etu koituu pyynnön esittäjälle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Tuolla hetkellä Intian viranomaisten on siis luovuttava tulleista, ja tämä luopuminen on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaista taloudellista tukea. Kuten edellä 15 kappaleessa todetaan, Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen eivätkä tuen määrään sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan, josta muun muassa käy ilmi kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä DEPBS-hyvitys. Samassa johdanto-osan kappaleessa todettiin myös, että tosiasiallisen viennin ja DEPBS-lisenssin myöntämisen välisenä aikana DEPBS-prosenteissa tapahtuneet muutokset eivät vaikuta taannehtivasti annettavan edun määrään. Lisäksi kuten edellä johdanto-osan 16 kappaleessa todetaan, yritykset voivat Intian kirjanpitonormien mukaisesti kirjata DEPBS-hyvitykset suoritusperusteella tulona tileihin vientihetkellä. Koska yritys tietää saavansa DEPBS-järjestelmän mukaista tukea ja tosiasiassa etuja muistakin järjestelmistä, se on kilpailun kannalta paremmassa asemassa, sillä se voi tuet huomioon ottaen tarjota alhaisempia hintoja.
(22)
Tasoitustullin käyttöönoton perusteena on kuitenkin oikaista epäterveet kaupan käytännöt, jotka perustuvat laittomaan kilpailuetuun. Edellä esitetyn vuoksi katsotaan asianmukaiseksi arvioinniksi, että DEPBS-järjestelmästä saatu etu on kaikista järjestelmän mukaisista vientitapahtumista tutkimusajanjakson aikana hankittujen hyvitysten summa. Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen hankinnassa syntyneet välttämättömät kulut vähennettiin.
(23)
Pyynnön esittäjä katsoi, että ainoastaan tarkasteltavana olevan tuotteen vientitapahtumista peräisin olevat DEPBS-hyvitykset on otettava huomioon tässä tutkimuksessa tukimarginaalia laskettaessa. DEPBS-järjestelmässä ei kuitenkaan mitenkään velvoiteta käyttämään DEPBS-hyvityksiä tiettyyn tuotteeseen liittyvien tuotantopanosten tullittomaan tuontiin. Sen sijaan DEPBS-hyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä, niitä voidaan jopa myydä ja käyttää minkä tahansa tuontirajoitusten alaan kuulumattomien tavaroiden tuontiin (tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantopanokset kuuluvat tähän ryhmään), tuotantohyödykkeitä lukuun ottamatta. Näin ollen tarkasteltavana oleva tuote voi hyötyä kaikista syntyneistä DEPBS-hyvityksistä.
(24)
Pyynnön esittäjä väitti myös, että DEPBS-hyvitysten siirrosta maksettava liikevaihtovero olisi tuen suuruutta määritettäessä vähennettävä kustannuksena. Liikevaihtovero ei kuitenkaan ole perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukainen kustannus, joka välttämättä aiheutuu tukikelpoisuuden tai itse tuen saamisesta. Liikevaihtovero on vain seurausta puhtaasti kaupallisesta päätöksestä myydä jo saatu DEPBS-hyvitys sen sijaan, että sitä käytettäisiin liikevaihtoverottomasti myöhemmästä tuonnista kannettavien tullien maksamiseen. DEPBS-hyvitysten saamisen edellyttämiä käsittelymaksuja sen sijaan on pidetty välttämättöminä kustannuksina ja ne on vähennetty.
(25)
Tuen kokonaismäärä (osoittaja) on jaettu tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona tapahtuneelle kokonaisviennille (nimittäjä) perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti, koska tukea ei myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Tämän järjestelmän mukainen tukimarginaali pyynnön esittäjälle oli 3,3 prosenttia.
2.1.2 Tuloverosta vapauttaminen (Income Tax Exemption Scheme, ITES)
(26)
Todettiin, että pyynnön esittäjä sai osittaisen vapautuksen tuloverosta tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona tapahtuneen viennin voittojen osalta. Tämän vapautuksen oikeusperusta on Intian vuoden 1961 tuloverolain 80HHC pykälässä.
(27)
Vuoden 1961 tuloverolain 80HHC pykälä poistettiin verotusvuodesta 2005-2006 (eli tilikaudesta 1.4.2004-31.3.2005) alkaen. Näin ollen pyynnön esittäjä ei saa tästä järjestelmästä etuja 31 päivän maaliskuuta 2004 jälkeen. Perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti tämä järjestelmä ei anna aihetta tasoitustulliin.
2.2 Alun perin tutkitut järjestelmät, joita yritys ei ole käyttänyt
2.2.1 Passbook-järjestelmä (Passbook Scheme, PBS)
(28)
Todettiin, että hakija ei ollut saanut PBS-järjestelmän mukaisia etuja. PBS-järjestelmä lakkautettiin 1 päivänä huhtikuuta 1997 ja korvattiin DEPBS-järjestelmällä.
2.2.2 Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
(29)
Todettiin, että pyynnön esittäjä ei ollut tuonut tuotantohyödykkeitä EPCGS-järjestelmässä eikä näin ollen ollut käyttänyt tätä järjestelmää.
2.2.3 Vientiteollisuuden vapaa-alueet / vientiin suuntautuneet yksiköt (Export Processing Zones, EPZ / Export Oriented Units, EOU)
(30)
Todettiin, että pyynnön esittäjä ei ollut sijoittautunut vientiteollisuuden vapaa-alueelle eikä toiminut vientiin suuntautuneiden yksiköiden järjestelmän mukaisesti, joten se ei ollut käyttänyt näitä järjestelmiä.
2.3 Muu järjestelmä, jota pyynnön esittäjä on käyttänyt tarkasteltavana olevan tuotteen tapauksessa ja joka mahdollistaa tasoitustullin käyttöönoton: ennakkolisenssijärjestelmä tosiasiallista maastavientiä varten (Advance License Scheme for physical exports)
(31)
Pyynnön esittäjän todettiin saaneen tämän järjestelmän mukaisia etuja tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona. Järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on vuosien 2002-2007 vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevan asiakirjan kohdissa 4.1.1-4.1.7 ja sitä täydentävän menetelmiä koskevan käsikirjan 2002-2007 I osan 4.1-4.30 luvussa.
(32)
Valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin, voivat hakea tämän järjestelmän mukaista tukea.
(33)
Tosiasiallisen maastaviennin ennakkolisenssijärjestelmä mahdollistaa sellaisten tuotantopanosten tullittoman tuonnin, jotka on fyysisesti sisällytettävä tuloksena oleviin vientituotteisiin. Intian viranomaisten suorittamien tarkastusten helpottamiseksi viejä on laissa velvoitettu tekemään tietyt ehdot täyttävän totuudenmukaisen ja asianmukaisen selvityksen lisenssien mukaisesti tuotujen tuotteiden kulutuksesta ja käytöstä (menetelmiä koskevan käsikirjan 2002-2007 I osan 4.30 luku ja 18 lisäys) eli pitämään rekisteriä todellisesta kulutuksesta. Intian viranomaiset määräävät sekä tuonnin tullihelpotusten että vientivelvoitteiden määrästä ja arvosta ja ne on kirjattu lisenssiin. Lisäksi vienti- ja tuontihetkellä valtion viranomaiset kirjaavat vastaavat tapahtumat lisenssiin. Intian viranomaiset päättävät tämän järjestelmän mukaisesti tapahtuvan tuonnin määrän vakionormien (SION) perusteella, joiden väitetään heijastavan tehokkainta mahdollista käyttöä tuloksena olevan vientituotteen viitemäärän tuottamisessa. Useimmille tuotteille, tarkasteltavana oleva tuote mukaan luettuna, on olemassa vakionormit ja ne on julkaistu menetelmiä koskevan käsikirjan 2002-2007 II osassa. Tuodut tuotantopanokset eivät ole siirrettävissä ja ne on käytettävä tuloksena olevan vientituotteen valmistamiseen. Vientivelvoite on täytettävä ennalta määrätyssä määräajassa (18 kuukauden määräaika, jota voidaan kahdesti pidentää kuudella kuukaudella).
(34)
Todettiin, että pyynnön esittäjä oli tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana tuonut tässä järjestelmässä vakionormeihin perustuvien tuontihelpotusten mukaisesti tullitta enemmän tuotantopanoksia kuin se tarvitsi tuloksena olevan vientituotteen viitemäärän tuottamiseen. Näin ollen vakionormi tarkasteltavana olevalle tuotteelle ei ollut riittävän tarkka. Lisäksi pyynnön esittäjän ylläpitämä rekisteri todellisesta kulutuksesta ei vastannut sen tosiasiallista kulutusta. Pyynnön esittäjä kirjasi rekisteriinsä virheellisesti kulutuksensa Intian viranomaisten edullisempien vakionormien mukaisesti, vaikka tosiasiallisesti se käytti vähemmän tuotantopanoksia tuloksena olevan vientituotteen viitemäärään. Pyynnön esittäjä tai Intian viranomaiset eivät kyenneet osoittamaan, että vapautus tuontitullista ei olisi johtanut liialliseen tuontitullien palauttamiseen.
(35)
Vapautus tuontitulleista on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja 2 artiklan 2 kohdan mukainen tuki eli Intian viranomaisten taloudellista tukea, josta on koitunut etua pyynnön esittäjälle. Lisäksi tosiasiallisen maastaviennin ennakkolisenssijärjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuvaa, joten perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista.
(36)
Tätä järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan tarkoittamana sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i kohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukainen. Intian viranomaiset eivät soveltaneet tehokasta tarkastusjärjestelmää tai -menettelyä vahvistaakseen, käytettiinkö tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 4 alakohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II kohdan 2 alakohta). Tarkasteltavana olevan tuotteen vakionormit eivät olleet riittävän tarkkoja eikä niitä voida pitää todellisen kulutuksen tarkastusjärjestelmänä. Asianmukaisesti pidettyyn todellista kulutusta koskevaan rekisteriin perustuvaa tehokasta tarkastusta ei toteutettu. Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellainen tavallisesti olisi tehtävä silloin, kun tehokasta tarkastusjärjestelmää ei ole käytetty (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 alakohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 alakohta); viranomaiset eivät myöskään osoittaneet, että liiallista tuontitullien palauttamista ei olisi tapahtunut.
(37)
Asiaan liittyvien tietojen ilmoittamisen jälkeen pyynnön esittäjä väitti, että tosiasiallisen maastaviennin ennakkolisenssijärjestelmä toimi sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se väitti, toimittamatta uutta tosiasioihin perustuvaa näyttöä tai näyttämättä toteen väitteitään, että Intian viranomaiset olivat panneet täytäntöön perusasetuksen mukaisen riittävän tarkastusjärjestelmän. Tässä yhteydessä pyynnön esittäjä viittasi seuraavaan aineistoon, jota Intian viranomaiset voivat käyttää tarkastuksissaan: tarkasteltavana olevan tuotteen tarkoiksi väitetyt vakionormit, tuotantopanoksia ja tuloksena olevia tuotteita koskevat määrälliset tiedot vienti- ja tuontiasiakirjoissa (viennin lähetysasiakirjat, tuonnin saapumiskirjat), tosiasiallisen maastaviennin ennakkolisenssijärjestelmän mukaista tuontia ja vientiä koskevat tullimaksusitoumusrekisterit, rekisteri todellisesta kulutuksesta (katso edellä 33 kappale), tullihyvityksiin liittyvä viennin varmennuskirja (Duty Entitlement Export Certification book, DEECB) sekä Intian viranomaisten valmisteverojen hallinnoinnissa soveltamat lisätarkastusmekanismit (sen varmistamiseksi, että tuotantopanosten valmisteverohyvityksiä (CENVAT-hyvityksiä) ei vaadita väärin perustein tuotantopanoksista, jotka on tuotu tullitta ennakkolisenssijärjestelmän yhteydessä). Lisäksi pyynnön esittäjä väitti, että komission olisi ilmoitettava vakionormien epätarkkuuden suuruus. Se väitti myös, että tarkastusjärjestelmän ei tarvitse joka erän kohdalla varmistaa tuotujen ainesten ja tuloksena olevien tuotteiden välistä yhteyttä ollakseen perusasetuksen edellytysten mukainen. Pyynnön esittäjä väitti lopuksi, että komissiota sitovat aiempien tutkimusten tulokset olla ottamatta tasoitustullia käyttöön ennakkolisenssijärjestelmän johdosta.
(38)
Edellä olevassa 37 kappaleessa tiivistetysti esitetty pyynnön esittäjän kanta ei muuta komission päätelmiä tosiasiallisen viennin ennakkolisenssijärjestelmästä. Pyynnön esittäjä ei ole osoittanut vääräksi, että tässä tapauksessa Intian viranomaiset eivät ole, jos asiaa tarkastellaan tosiasiallisesti eikä oikeudellisesti, soveltaneet todellisen kulutuksen tarkastusjärjestelmää tehokkaasti. Tutkimuksessa todettiin pyynnön esittäjän toimittamien todellista kulutusta koskevien tietojen perusteella, että tarkasteltavana olevan tuotteen vakionormi ei ole riittävän tarkka (katso edellä 34 kappale). Pyynnön esittäjä tietää tämän tosiasian ja vahvisti sen tutkimuksen aikana tarkastusryhmälle. Komission tehtävänä ei ole vahvistaa vakionormien epätarkkuuden täsmällistä suuruutta vaan riittävän näytön perusteella pelkästään kiistää vakionormien väitetty tarkkuus. Pyynnön esittäjä ei myöskään toimittanut mitään näyttöä siitä, että sillä oli rekisteri tai muita asiakirjoja, joiden perusteella Intian viranomaiset voisivat ennakkolisenssijärjestelmää varten tarkastaa sen todellisen kulutuksen eikä pelkästään vakionormien mukaista kulutusta. Näin ollen Intian viranomaiset olivat vientituotannossa kulutettujen määrien tarkastuksessa riippuvaisia epätarkoista vakionormeista. Komissio katsoo, että tämä ei täytä perusasetuksen liitteiden II ja III mukaisen tehokkaan tarkastusjärjestelmän vaatimuksia.
(39)
Pyynnön esittäjä ei näyttänyt toteen, että CENVAT-hyvitysten valmisteverotarkastukset tuottaisivat tietoa tuotantopanosten ja tuloksena olevien vientituotteiden yhteydestä. Näin ollen komissio ei pidä tällaista valvontaa perusasetuksen liitteiden II ja III mukaisena tarkastusjärjestelmänä. Lisäksi tullihyvityksiin liittyvä viennin varmennuskirja (DEECB) lakkautettiin vuosien 2002-2007 vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevalla asiakirjalla, joten pyynnön esittäjän väitteiden vastaisesti se ei enää voi olla olennainen osa tarkastusta. Ei myöskään näytetty toteen, että pyynnön esittäjä kirjaisi tosiasialliset kulutustiedot DEECB-kirjaan. Näyttöä ei annettu siitä, että Intian viranomaiset millään muulla tavoin soveltaisivat tehokasta järjestelmää selvittääkseen tuotujen tuotantopanosten ja tuloksena olevien vientituotteiden välistä yhteyttä riittävällä tarkkuudella eli mitenkään muuten kuin kohtuuttoman edullisten vakionormien perusteella. Tässä yhteydessä on muistettava, että tarkastusjärjestelmän perustana olisi oltava kunkin erän tarkastus, jotta tarkastusjärjestelmä olisi edellä 33 kappaleessa mainittujen vuosien 2002-2007 vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevan asiakirjan normien mukainen. Lisäksi ainoastaan tällainen normi mahdollistaa sen, että valvovat viranomaiset tarkastavat, että tullinpalautusjärjestelmän tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyn tarkat edellytykset täyttyvät. Olisi muistettava, että perusasetuksen liitteessä I olevan i kohdan mukaisesti korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely on sallittu vain tietyissä tapauksissa ja muun muassa ainoastaan kahden vuoden ajan korvaavien tuotantopanosten tuonnin ja viennin välisenä ajanjaksona.
(40)
Komissiota ei sido mikään tosiasiallisen tuonnin ennakkolisenssijärjestelmästä aiemmin tehty päätelmä. Järjestelmää ei koskaan aikaisemmin analysoitu sellaisiin tosiasioihin pohjautuen, joita voisi verrata tässä tutkimuksessa todettuihin tosiasioihin, etenkin kun otetaan huomioon tarkasteltavana olevan tuotteen vakionormin epätarkkuus.
(41)
Näin ollen sallitun tullinpalautusjärjestelmän tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmän puuttuessa ja ottaen huomioon sen, että tarkastusjärjestelmää ei sovelleta tehokkaasti siihen tarkoitukseen, johon se on tarkoitettu, tasoitustullin mahdollistava etu on tuonnista yleensä kannettavien tuontitullien koko palautettu määrä.
(42)
Tuen määrä laskettiin tosiasiallisen viennin ennakkolisenssijärjestelmän mukaisesti tarkasteltavana olevaa tuotetta varten tuotujen ainesten tuonnin tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana kantamatta jääneiden tullien (perustulli ja erityinen lisätulli) perusteella siten, että perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamiseksi välttämättömät kustannukset on vähennetty (osoittaja). Määrä on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona tarkasteltavana olevasta tuotteesta syntyneelle viennin liikevaihdolle (nimittäjä), koska tukea ei myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Tämän perusteella voidaan todeta, että saadun tuen määrä oli 22 prosenttia.
3. Tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien kokonaismäärä
(43)
Kun otetaan huomioon edellä kuvatut tukijärjestelmiä koskevan tutkimuksen tulokset, tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä on pyynnön esittäjän osalta seuraava:
(%)
DEPBS
Ennakkolis.
Yht.
Nestor Pharmaceuticals Ltd.
3,3
22
25,3
(44)
Perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti tasoitustullin olisi oltava tasoitustullin alaisen tuen kokonaismäärää alhaisempi, jos tämä alhaisempi tulli riittää poistamaan yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon. Alkuperäisessä tutkimuksessa vahvistettiin 14,6 prosenttia keskimääräiseksi vahingon korjaavaksi tasoksi. Pyynnön esittäjä ei pyytänyt vahinkoa koskevien päätelmien tarkastelua. Näin ollen alun perin määritetty vahingon korjaava taso rajoittaa tässä tarkastelussa tasoitustullin määrää.
E. NOPEUTETUN TARKASTELUN PÄÄTTÄMINEN
(45)
Tarkastelua koskevan tutkimuksen tulosten perusteella päätettiin, että pyynnön esittäjän tuottaman ja viemän tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa yhteisöön olisi edelleen pidettävä käytössä alkuperäisessä tutkimuksessa määritetyn vahingon korjaavan tason suuruinen tasoitustulli.
(46)
Koska tämänsuuruista tullia sovelletaan jo kaikkiin yrityksiin, joita ei erikseen yksilöidä asetuksen (EY) N:o 2164/98 1 artiklan 2 kohdassa, asetusta ei tarvitse muuttaa. Pyynnön esittäjää koskeva nopeutettu tarkastelu olisi näin ollen päätettävä.
F. OSAPUOLILLE ILMOITTAMINEN
(47)
Pyynnön esittäjälle ja Intian viranomaisille ilmoitettiin olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin esittää nopeutetun tarkastelun päättämistä. Niille annettiin myös kohtuullisesti aikaa esittää huomautuksia. Intian viranomaiset eivät esittäneet mitään huomautuksia. Pyynnön esittäjän huomautukset, jotka se esitti tosiasioista ja huomioista ilmoittamisen jälkeen ja jotka koskivat pelkästään tosiasiallisen viennin ennakkolisenssijärjestelmää, otettiin huomioon kuten edellä 37-40 kappaleessa on esitetty,
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
Ainoa artikla
Päätetään Nestor Pharmaceuticals Limited -yritystä koskeva asetuksen (EY) N:o 2164/98 nopeutettu tarkastelu.
Tehty Brysselissä 18 päivänä lokakuuta 2004.