RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 51/2006
af 22. december 2005
om fastsættelse for 2006 af fiskerimuligheder og dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af fangstbegrænsninger
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse
af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (1), særlig artikel 20,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 847/96 af 6. maj 1996 om supplerende betingelser for forvaltningen af TAC og kvoter fra år til år (2), særlig artikel 2,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 423/2004 af 26. februar 2004 om foranstaltninger til genopretning af torskebestande (3), særlig artikel 6 og 8,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 811/2004 af 21. april 2004 om foranstaltninger til genopretning af den nordlige kulmulebestand (4), særlig artikel 5,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge artikel 4 i forordning (EF) nr. 2371/2002 skal Rådet vedtage de foranstaltninger, der er nødvendige for adgang til farvande og ressourcer og for bæredygtigt fiskeri under hensyntagen til den foreliggende videnskabelige rådgivning, herunder især rapporten fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF).
(2)
Ifølge artikel 20 i forordning (EF) nr. 2371/2002 skal Rådet fastsætte de samlede tilladte fangstmængder (TAC'er) for de enkelte fiskerier eller fiskerigrupper. Fiskerimulighederne bør tildeles medlemsstaterne og tredjelande i overensstemmelse med de kriterier, som er fastlagt i artikel 20 i nævnte forordning.
(3)
For at TAC'erne og kvoterne kan forvaltes effektivt, bør der fastsættes særlige betingelser for fiskeriet.
(4)
Principperne og visse procedurer for fiskeriforvaltningen bør fastlægges på fællesskabsplan, således at medlemsstaterne kan forvalte de fartøjer, der fører deres flag.
(5)
Artikel 3 i forordning (EF) nr. 2371/2002 indeholder definitioner, der vedrører fordelingen af fiskerimuligheder.
(6)
Ifølge artikel 2 i forordning (EF) nr. 847/96 skal det bestemmes, hvilke bestande de deri fastsatte forskellige foranstaltninger skal gælde for.
(7)
Fællesskabet har i overensstemmelse med den procedure, der er fastsat i fiskeriaftalerne eller -protokollerne, forhandlet fiskerirettigheder med Norge (5), Færøerne (6), Grønland (7).
(8)
Fællesskabet er kontraherende part i en række regionale fiskeriorganisationer. Disse fiskeriorganisationer har anbefalet, at der fastsættes fangstbegrænsninger og andre bevarelsesbestemmelser for visse arter. Fællesskabet bør derfor følge disse anbefalinger.
(9)
Den Interamerikanske Kommission for Tropisk Tunfisk (IATTC) vedtog på sit årsmøde i juni 2005 fangstbegrænsninger for gulfinnet tun, storøjet tun og bugstribet bonit samt tekniske foranstaltninger for behandling af bifangster. Selv om Fællesskabet ikke er medlem af IATTC, bør disse foranstaltninger gennemføres for at sikre bæredygtig forvaltning af bestandene under denne organisations jurisdiktion.
(10)
På sit årsmøde i 2005 vedtog Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) tabeller, der viser de kontraherende parters under- eller overudnyttelse af deres fiskerimuligheder. I den forbindelse vedtog ICCAT en afgørelse, hvoraf det fremgår, at Fællesskabet i 2004 underudnyttede sine kvoter for flere bestandes vedkommende.
(11)
For at overholde de justeringer af Fællesskabets kvoter, som ICCAT har fastsat, er det nødvendigt at fordele de fiskerimuligheder, der skyldes underudnyttelsen, på grundlag af de enkelte medlemsstaters respektive andele i underudnyttelsen uden at ændre den i denne forordning fastsatte fordelingsnøgle for den årlige fordeling af TAC'er.
(12)
Udnyttelsen af fiskerimulighederne bør ske i overensstemmelse med de gældende fællesskabsretsforskrifter på området, navnlig Kommissionens forordning (EØF) nr. 1381/87 af 20. maj 1987 om fastsættelse af mærknings- og dokumentationsbestemmelser for fiskerfartøjer (8), Kommissionens forordning (EØF) nr. 2807/83 af 22. september 1983 om nærmere bestemmelser for registrering af oplysninger om medlemsstaternes fangster (9), Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (10), Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 af 4. november 2003 om forvaltning af fiskeriindsatsen for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i EF (11), Rådets forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. juni 1994 om tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet (12), Rådets forordning (EF) nr. 1627/94 af 27. juni 1994 om generelle bestemmelser for de særlige fiskeritilladelser (13), Rådets forordning (EF) nr. 601/2004 af 22. marts 2004 om kontrolforanstaltninger gældende for fiskeri i det område, der er omfattet af konventionen om bevarelse af de marine levende ressourcer i Antarktis (14), Rådets forordning (EF) nr. 850/98 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer (15), Rådets forordning (EØF) nr. 3880/91 af 17. december 1991 om indberetning af statistiske oplysninger om fangster taget af medlemsstater, der driver fiskeri i det nordøstlige Atlanterhav (16), Rådets forordning (EF) nr. 1434/98 af 29. juni 1998 om de nærmere betingelser for landing af sild til industrien, bortset fra fødevareindustrien (17), Rådets forordning (EF) nr. 423/2004 af 26. februar 2004 om foranstaltninger til genopretning af torskebestande (18), Kommissionens forordning (EF) nr. 2244/2003 af 18. december 2003 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende satellitbaserede fartøjsovervågningssystemer (19), Rådets forordning (EØF) nr. 2930/86 af 22. september 1986 om definition af fiskerfartøjers karakteristika (20), Rådets forordning (EF) nr. 973/2001 af 14. maj 2001 om tekniske bevarelsesforanstaltninger for visse bestande af stærkt vandrende fiskearter (21), Rådets forordning (EF) nr. 2347/2002 af 16. december 2002 om særlige adgangskrav og dertil knyttede betingelser for fiskeri efter dybhavsbestande (22) og Rådets forordning (EF) nr. 2270/2004 af 22. december 2004 om fastsættelse af fiskerimulighederne for EF-fiskerfartøjer for visse dybhavsbestande for 2005 og 2006 (23).
(13)
Ifølge Det Internationale Havundersøgelsesråds (ICES) videnskabelige rådgivning bør der anvendes en midlertidig ordning til forvaltning af fangstbegrænsningerne for ansjos i underområde VIII.
(14)
Ifølge ICES' rådgivning bør der anvendes en midlertidig ordning til forvaltning af fiskeriindsatsen i forbindelse med fiskeri efter tobis i ICES-underområde IV og -afsnit III a nord.
(15)
På baggrund af den videnskabelige viden om blåhvillingbestandens biologiske tilstand og efter forhandlingerne mellem kyststaterne om forvaltningen af denne bestand skal forvaltningsområderne ændres under hensyntagen til de særlige forhold, der gør sig gældende for dette fiskeri.
(16)
Som en overgangsforanstaltning bør fiskeriindsatsen på baggrund af den allerseneste videnskabelige rådgivning fra ICES reduceres yderligere for visse dybhavsarter.
(17)
Med henblik på tilpasning af fiskeriindsatsbegrænsningerne for torsk som fastsat i forordning (EF) nr. 423/2004 foreslås der alternative ordninger for at forvalte fiskeriindsatsen i overensstemmelse med TAC'erne, jf. artikel 8, stk. 3, i nævnte forordning.
(18)
Det fremgår af den videnskabelige rådgivning, at rødspættebestanden i Nordsøen ikke fiskes på en bæredygtig måde, og at de genudsatte mængder er meget store. Det fremgår af videnskabelig rådgivning samt rådgivning fra North Sea Regional Advisory Council, at det er hensigtsmæssigt at tilpasse fiskerimulighederne ved at tilpasse fiskeriindsatsen for fartøjer, der fisker efter rødspætter.
(19)
For tungebestandene i den vestlige del af Den Engelske Kanal bør der anvendes en foreløbig indsatsforvaltningsordning. For torskebestandene i Kattegat, Nordsøen, Skagerrak og den vestlige del af Den Engelske Kanal, Det Irske Hav og vest for Skotland og kulmule- og jomfruhummerbestandene i ICES-afsnit VIII c og IX a bør indsatsforvaltningsordningerne tilpasses.
(20)
Ved artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 1434/98 af sikres ikke, at sildefangsterne holdes inden for de fangstbegrænsninger, der er fastsat for arten. Der bør derfor indføres overgangsforanstaltninger, så der sikres en passende kontrol og tælling af sild i usorterede landinger.
(21)
Ved fiskeri med garn på store dybder vest for Skotland og Irland anvendes der for øjeblikket usædvanligt lange garn, hvilket resulterer i usædvanligt lange sættetider og stor genudsætning. Garn, der er gået tabt, eller som forsætligt er kastet over bord, kan blive ved med at fiske i en årrække uden at blive halet ind. Videnskabelige undersøgelser har vist, at denne praksis udgør en alvorlig trussel for dybhavsarterne, og at der bør indføres overgangsforanstaltninger for at forbyde denne form for fiskeri, indtil der vedtages varigere foranstaltninger.
(22)
For at sikre en bæredygtig udnyttelse af kulmulebestandene og reducere genudsætningen bør der indføres overgangsforanstaltninger i afsnit VIII a, b, d for at udnytte den seneste udvikling inden for selektive redskaber.
(23)
Kommissionen for Fiskeriet i det Nordøstlige Atlanterhav (NEAFC) vedtog på sit årsmøde i 2004 en henstilling om at begrænse fiskeriet i visse områder for at beskytte sårbare dybhavslevesteder. Denne henstilling bør gennemføres af Fællesskabet.
(24)
For at bidrage til bevarelsen af ottearmede blæksprutter og især beskytte unge individer bør der i 2006 fastsættes et mindstemål for ottearmet blæksprutte, der forekommer i farvande henhørende under tredjelandes højhedsområde eller jurisdiktion i CECAF-området, indtil der vedtages en forordning om ændring af forordning (EF) nr. 850/98.
(25)
I november 2005 henstillede NEAFC at opføre en række fartøjer på listen over fartøjer, der bevisligt har udøvet ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri. Henstillingen bør gennemføres i fællesskabslovgivningen.
(26)
Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet (GFCM) vedtog på sit årsmøde i 2005 en anbefaling om forvaltning af visse fiskerier efter dybhavsarter og en anbefaling om oprettelse af et GFCM-register over fartøjer på over 15 m med tilladelse til at fiske i GFCM-området. Da Fællesskabet er kontraherende part i GFCM, er disse anbefalinger bindende for Fællesskabet og bør derfor gennemføres.
(27)
Som hjælp til bevarelsen af fiskebestandene bør der i år 2006 iværksættes en række supplerende kontrolforanstaltninger og tekniske fiskeribestemmelser.
(28)
Der bør indføres bestemmelser om anvendelsen af FOS-data, for at kontrollen og overvågningen af indsatsforvaltningen kan blive mere effektiv.
(29)
For at sikre, at tredjelandsfartøjers fangster af blåhvilling i EF-farvande registreres korrekt, bør bestemmelserne om kontrol af disse fartøjer skærpes.
(30)
Ifølge artikel 20 i forordning (EF) nr. 2371/2002 skal Rådet træffe afgørelse om betingelserne i forbindelse med fangstbegrænsninger og/eller fiskeriindsatsbegrænsninger. Det fremgår af den videnskabelige rådgivning, at betydelige fangster ud over de aftalte TAC'er er til skade for fiskeriets bæredygtighed. Der bør derfor indføres tilknyttede betingelser, der vil medføre en forbedret gennemførelse af de aftalte fiskerimuligheder.
(31)
ICCAT vedtog på sit årsmøde i 2004 en række tekniske foranstaltninger for visse bestande af stærkt vandrende fiskearter i Atlanterhavet og Middelhavet og fastsatte bl.a. et nyt mindstemål for almindelig tun, restriktioner for fiskeri i visse områder og perioder for at beskytte storøjet tun, foranstaltninger vedrørende sports- og fritidsfiskeri i Middelhavet og indførelse af et prøveudtagningsprogram til vurdering af størrelsen af almindelig tun anbragt i bur. For at bidrage til bevarelsen af fiskebestandene er det nødvendigt at gennemføre disse foranstaltninger i 2006, indtil en forordning om ændring af forordning (EF) nr. 973/2001.
(32)
Organisationen for Fiskeriet i Det Sydøstlige Atlanterhav (SEAFO) vedtog på sit årsmøde i 2005 en foranstaltning, der går ud på, at der fra den 1. januar 2006 skal være videnskabelige observatører om bord på alle fartøjer, der fisker i konventionsområdet, og som går efter arter, der ikke er omfattet af andre regionale fiskeriorganisationers bevarelses- og forvaltningsordninger. Denne foranstaltning er bindende for Fællesskabet og bør derfor gennemføres.
(33)
Organisationen for Fiskeriet i Det Nordvestlige Atlanterhav (NAFO) vedtog på sit 27. årsmøde den 19.-23. september 2005 en række tekniske foranstaltninger og kontrolforanstaltninger. Disse foranstaltninger bør gennemføres.
(34)
Med henblik på at overholde de internationale forpligtelser, som EF har påtaget sig som kontraherende part i konventionen om bevarelse af de marine levende ressourcer i Antarktis (CCAMLR), herunder forpligtelsen til at anvende de foranstaltninger, der vedtages af CCAMLR-Kommissionen, bør de TAC'er, som denne har vedtaget for fangståret 2005/06 og de tilsvarende fangstperioder anvendes.
(35)
CCAMLR vedtog på sit XXIV. årsmøde i 2005 relevante fangstbegrænsninger for bestande, som etablerede fiskerier i de lande, der er medlemmer af CCAMLR, har adgang til. CCAMLR godkendte også EF-fartøjers deltagelse i forsøgsfiskeri efter Dissostichus spp. i FAO-underområde 88.1 og 88.2 og i afsnit 58.4.1, 58.4.2, 58.4.3a) og 58.4.3b) og fastsatte fangst- og bifangstbegrænsninger samt særlige tekniske foranstaltninger for det pågældende fiskeri. Disse begrænsninger og tekniske foranstaltninger bør ligeledes finde anvendelse.
(36)
For at sikre EF-fiskernes udkomme og for ikke at bringe ressourcerne i fare og undgå, at udløbet af Rådets forordning (EF) nr. 27/2005 af 22. december 2004 om fastsættelse for 2005 af fiskerimuligheder og dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af fangstbegrænsninger (24) skaber problemer, er det yderst vigtigt at åbne for disse fiskerier fra den 1. januar 2006 og forlænge gyldigheden af visse af forordningens bestemmelser indtil udgangen af januar 2006. På grund af sagens hastende karakter er det absolut nødvendigt at fravige den periode på seks uger, der er nævnt i punkt I, nr. 3, i protokollen om de nationale parlamenters rolle i Den Europæiske Union, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Emne
Ved denne forordning fastsættes der for 2006 fiskerimuligheder for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande og dertil knyttede betingelser for udnyttelse af disse fiskerimuligheder.
ForDerudover fastsættes visse begrænsninger af fangstindsatsen og dertil knyttede betingelser for januar 2007, og for visse antarktiske bestande fastsættes fiskerimulighederne og de særlige betingelser for de perioder, der er anført i bilag IE.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Medmindre andet fastsættes, gælder denne forordning for:
a)
EF-fiskerfartøjer, i det følgende benævnt »EF-fartøjer«, og
b)
fiskerfartøjer, der fører et tredjelands flag og er registreret i et tredjeland, i det følgende benævnt »tredjelandsfiskerfartøjer«, i Fællesskabets farvande, i det følgende benævnt »EF-farvande«.
2. Uanset stk. 1 gælder denne forordning ikke for fiskeri, som udelukkende drives med henblik på videnskabelige undersøgelser, der udføres med tilladelse fra en medlemsstat og under dennes myndighed, og som Kommissionen og den medlemsstat, i hvis farvande undersøgelserne foregår, på forhånd er blevet informeret om.
Artikel 3
Definitioner
Ved anvendelsen af denne forordning gælder følgende definitioner ud over definitionerne i artikel 3 i forordning (EF) nr. 2371/2002:
a)
»samlet tilladt fangstmængde (TAC)«: den mængde, der hvert år kan tages af hver bestand
b)
»kvote«: en andel af den TAC, som er tildelt Fællesskabet, en medlemsstat eller et tredjeland.
c)
»internationale farvande«: farvande, der ikke omfattes af nogen stats højhedsområde eller jurisdiktion
d)
»NAFO-reguleret område«: den del af området under NAFO-konventionen (Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav), der ikke omfattes af kyststaternes højhedsområde eller jurisdiktion
e)
»Skagerrak«: farvandet, der afgrænses mod vest af en ret linje fra Hanstholm fyr til Lindesnes fyr og mod syd af en ret linje fra Skagen fyr til Tistlarna fyr og herfra til det nærmeste punkt på den svenske kyst
f)
»Kattegat«: farvandet, der afgrænses mod nord af en ret linje fra Skagen fyr til Tistlarna fyr og derfra til det nærmeste punkt på den svenske kyst og mod syd af en ret linje fra Hasenøre til Gnibens Spids, fra Korshage til Spodsbjerg og fra Gilbjerg Hoved til Kullen
g)
»Cadizbugten«: farvandet under ICES-afsnit IX a øst for 7o23′48″ V.
Artikel 4
Fiskerizoner
I denne forordning forstås følgende ved:
a)
»ICES-områder« (Det Internationale Havundersøgelsesråd): områder som defineret i forordning (EØF) nr. 3880/91. Føjes »EF-farvande« til et område, betyder det, at der kun er tale om EF-farvandene i det område
b)
»CECAF-områder« (det Østlige Centrale Atlanterhav eller FAO-område 34): områder som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 2597/95 af 25. oktober 1995 om indberetning af statistiske oplysninger om fangster, taget af medlemsstater, der driver fiskeri i visse områder uden for det nordlige Atlanterhav (25)
c)
»NAFO-områder« (Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav): områder som defineret i Rådets forordning (EØF) nr. 2018/93 af 30. juni 1993 om indberetning af statistiske oplysninger om medlemsstaternes fangster og fiskeriaktivitet i det nordvestlige Atlanterhav (26)
d)
»CCAMLR-områder« (konventionen om bevarelse af de marine levende ressourcer i Antarktis): områder som defineret i forordning (EF) nr. 601/2004.
KAPITEL II
FISKERIMULIGHEDER OG DERTIL KNYTTEDE BETINGELSER FOR EF-FARTØJER
Artikel 5
Fangstbegrænsninger og fordeling
1. I bilag I fastsættes der fangstbegrænsninger for EF-fartøjer i EF-farvande og visse andre farvande og fordeling af dem mellem medlemsstaterne og yderligere betingelser i henhold til artikel 2 i forordning (EF) nr. 847/96.
2. EF-fartøjer bemyndiges på betingelserne i artikel 10, 17 og 18 og under overholdelse af de kvoter, der er fastsat i bilag I, til at tage fangster i farvande under Færøernes, Grønlands, Islands og Norges fiskerijurisdiktion og i fiskeriområderne omkring Jan Mayen.
3. Kommissionen indstiller øjeblikkelig fiskeriet efter ansjos i underområde VIII, hvis STECF udtaler, at gydebiomassen på gydetidspunktet i 2006 er under 28 000 tons.
4. Kommissionen fastsætter de endelige fangstbegrænsninger for fiskeriet efter tobis i ICES-afsnit II a (EF-farvande) og III a samt underområde IV (EF-farvande) i henhold til bestemmelserne i bilag IID, punkt 6.
5. Kommissionen fastsætter fangstbegrænsninger for lodde i område V og XIV (grønlandske farvande), der gælder for Fællesskabet, til 7,7 % af TAC'en for lodde, så snart TAC'en er fastsat.
6. Kommissionen kan efter proceduren i artikel 30, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2371/2002 revidere fangstbegrænsningerne for havtaskebestandene i område II a (EF-farvande) og IV (EF-farvande), og i område V b (EF-farvande), VI, XII og XIV, når STECF har analyseret de data for den registrerede fangst pr. indsatsenhed, der er indsamlet i løbet af første kvartal 2006.
7. Kommissionen kan efter proceduren i artikel 30. stk. 2, i forordning (EF) nr. 2371/2002 revidere fangstbegrænsningerne for sperlingbestanden i område II a (EF-farvande), III a og IV (EF-farvande) og for brislingbestanden i område II A (EF-farvande) og IV (EF-farvande) på grundlag af videnskabelige oplysninger, der indsamles i første halvdel af 2006.
Artikel 6
Særlige fordelingsbestemmelser
1. Den fordeling af fiskerimuligheder mellem medlemsstaterne, der er fastsat i bilag I, er ikke til hinder for følgende:
a)
udvekslinger i overensstemmelse med artikel 20, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2371/2002
b)
omfordelinger i henhold til artikel 21, stk. 4, artikel 23, stk. 1, og artikel 32, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2847/93
c)
supplerende landinger, jf. artikel 3 i forordning (EF) nr. 847/96
d)
tilbageholdelse af mængder, jf. artikel 4 i forordning (EF) nr. 847/96
e)
nedsættelser i henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 847/96.
2. Med henblik på tilbageholdelse af kvoter, der skal overføres til 2007, anvendes artikel 4, stk. 2, i forordning (EF) nr. 847/96 som undtagelse fra samme forordning på alle bestande, der er underlagt en analytisk TAC.
Artikel 7
Fiskeriindsatsbegrænsninger og dertil knyttede betingelser for forvaltningen af bestande
1. Fra den 1. februar 2006 til den 31. januar 2007 gælder de fiskeriindsatsbegrænsninger og tilknyttede betingelser, der er fastsat i:
-
bilag IIA, for forvaltningen af bestande i Kattegat, Skagerrak, underområde IV og ICES-afsnit II a (EF-farvande), III a, VI a, VII a og VII d
-
bilag IIB, for forvaltningen af kulmule i ICES-afsnit VIII c og IX a med undtagelse af Cadizbugten
-
bilag IIC, for forvaltningen af tungebestandene i ICES-afsnit VII e
-
bilag IID, for forvaltningen af tobisbestandene i Skagerrak, ICES-underområde IV og ICES-afsnit II a (EF-farvande).
2. Fra den 1. januar 2006 til den 31. januar 2006 gælder fiskeriindsatsbegrænsningerne og de dertil knyttede betingelser i bilag IVa, IVb, IVc og V til forordning (EF) nr. 27/2005 fortsat for de i stk. 1 nævnte bestande.
3. Fartøjer, der anvender redskabstyper som omhandlet i punkt 4 i bilag IIA og i punkt 3 i bilag IIB og IIC og fisker i områder som afgrænset i punkt 2 i bilag IIA og i punkt 1 i bilag IIB og IIC, skal have en særlig fiskeritilladelse, der er udstedt i henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 1627/94, jf. de nævnte bilag.
4. Kommissionen fastsætter den endelige fiskeriindsats for 2006 for tobisfiskeriet i ICES-afsnit II a (EF-farvande) og III a og ICES-underområde IV i henhold til reglerne i punkt 6 i bilag IID.
5. Medlemsstaterne sørger for, at fiskeriindsatsen i 2006, målt i kW-dage til havs, for fartøjer med en dybhavsfiskeritilladelse ikke overstiger 80% af medlemsstatens fartøjers gennemsnitlige årlige fiskeriindsats i 2003 på fangsttogter, hvor der var givet dybhavsfiskeritilladelse, og der blev fanget dybhavsarter, jf. bilag I og punkt 15 i bilag III til forordning 2347/2002. Dette stykke gælder kun for fangsttogter, hvor der blev fanget over 100 kg dybhavsarter, med undtagelse af guldlaks.
Artikel 8
Betingelser for landing af fangster og bifangster
1. Fisk fra bestande, som der er fastsat fangstbegrænsninger for, må kun opbevares om bord eller landes, hvis:
a)
fangsterne er taget af fartøjer fra en medlemsstat, der har en kvote, og denne kvote ikke er opbrugt, eller
b)
fangsterne udgør en del af Fællesskabets andel, der ikke er blevet fordelt som kvoter mellem medlemsstaterne, og denne andel ikke er opbrugt.
2. Uanset stk. 1 kan følgende fisk opbevares om bord og landes, selv om en medlemsstat ikke har nogen kvoter eller kvoterne eller andelene er opbrugt:
a)
andre arter end sild og makrel, hvis
i)
de er fanget blandet med andre arter med redskaber, hvis maskestørrelse er under 32 mm, i overensstemmelse med artikel 4 i forordning (EF) nr. 850/98, og
ii)
fangsterne hverken sorteres om bord eller ved landing,
eller
b)
makrel, hvis
i)
den fanges blandet med hestemakrel eller sardin
ii)
makrelmængden ikke overstiger 10 vægtprocent af den samlede mængde makrel, hestemakrel og sardin om bord, og
iii)
fangsterne hverken sorteres om bord eller ved landing.
3. Artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1434/98 gælder ikke for sild, der er taget i ICES-underområde IV og ICES-afsnit II a (EF-farvande), III a og VII d.
4. Samtlige landinger afskrives på kvoten eller, såfremt Fællesskabets andel ikke er blevet fordelt som kvoter mellem medlemsstaterne, på Fællesskabets andel, medmindre det drejer sig om fangster taget i henhold til stk. 2.
5. Når en medlemsstats muligheder for at fiske sild i ICES-underområde II (EF-farvande) og IV og ICES-afsnit III a og VII d er udtømt, er det forbudt for fartøjer, der fører dens flag, og som er registreret i EF, og som udøver de fiskerier, som disse fangstbegrænsninger gælder for, at lande usorterede fangster, der indeholder sild.
6. Beregningen af den procentvise andel af bifangster og anvendelsen af dem sker i overensstemmelse med artikel 4 og 11 i forordning (EF) nr. 850/98.
Artikel 9
Usorterede landinger i ICES-underområde IV og ICES-afsnit II a (EF-farvande), III a og VII d
1. Medlemsstaterne sørger for, at der indføres en passende stikprøveordning, så der kan foretages effektiv kontrol af de enkelte arter i usorterede landinger taget i ICES-underområde IV og ICES-afsnit II a (EF-farvande), III a og VII d.
2. Usorterede fangster taget i ICES-underområde IV og ICES-afsnit II a (EF-farvande), III a og VII d må kun landes i havne og på landingssteder, hvor der findes en stikprøveordning som nævnt i stk. 1.
Artikel 10
Adgangsbegrænsninger
EF-fartøjer må ikke fiske i Skagerrak inden for 12 sømil fra Norges basislinjer. Fartøjer, der fører dansk eller svensk flag, kan dog fiske indtil 4 sømil fra Norges basislinjer.
Artikel 11
Tekniske foranstaltninger og kontrolforanstaltninger, der skal anvendes i en overgangsperiode
I bilag III fastsættes der tekniske foranstaltninger og kontrolforanstaltninger, der skal anvendes i en overgangsperiode for EF-fartøjer.
KAPITEL III
FANGSTBEGRÆNSNINGER OG TILKNYTTEDE BETINGELSER FOR TREDJELANDSFISKERFARTØJER
Artikel 12
Tekniske foranstaltninger og kontrolforanstaltninger, der skal anvendes i en overgangsperiode
I bilag III fastsættes der tekniske foranstaltninger og kontrolforanstaltninger, som skal anvendes i en overgangsperiode for tredjelandsfiskerfartøjer.
Artikel 13
Tilladelse
Fiskerfartøjer, der sejler under Barbados', Guyanas, Japans, Sydkoreas, Norges, Surinams, Trinidad og Tobagos eller Venezuelas flag, og fiskerfartøjer, der er registreret på Færøerne, kan tage fangster i EF-farvande inden for de i bilag I fastsatte fangstbegrænsninger og under overholdelse af de betingelser, der er fastsat i artikel 14, 15 og 16, samt artikel 19-25.
Artikel 14
Geografiske begrænsninger
1. Fiskerfartøjer, der sejler under norsk flag, eller som er registreret på Færøerne, har kun adgang til at fiske i de dele af fiskerizonen på 200 sømil, som ligger mere end 12 sømil fra medlemsstaternes basislinjer i ICES-underområde IV, Kattegat og Atlanterhavet nord for 43o00′ N, undtagen det område, der er nævnt i artikel 18 i forordning (EF) nr. 2371/2002.
2. Fiskeri i Skagerrak med fiskerfartøjer, der fører norsk flag, er tilladt i områder, der ligger mere end 4 sømil fra Danmarks og Sveriges basislinjer.
3. Fiskerfartøjer, der fører Barbados', Guyanas, Japans, Sydkoreas, Surinams, Trinidad og Tobagos eller Venezuelas flag, har kun adgang til at fiske i de dele af fiskerizonen på 200 sømil, som ligger mere end 12 sømil fra det franske departement Guyanas basislinjer.
Artikel 15
Gennemsejling af EF-farvande
Tredjelandsfiskerfartøjer, der gennemsejler EF-farvande, skal stuve deres redskaber i overensstemmelse med følgende betingelser, således at de ikke umiddelbart kan bruges:
a)
redskabets net, synk og lignende udstyr skal være adskilt fra dets skovle og dets slæbe- og trawlliner samt wirer
b)
redskaber, der befinder sig på eller over dækket, skal være solidt fastgjort til en del af overbygningen.
Artikel 16
Betingelser for landing af fangster og bifangster
Fisk fra bestande, som der er fastsat fangstbegrænsninger for, må ikke opbevares om bord eller landes, medmindre fangsterne er taget af fiskerfartøjer fra et tredjeland, der har en kvote, og denne kvote ikke er opbrugt.
KAPITEL IV
LICENSORDNINGER FOR EF-FARTØJER
Artikel 17
Licenser og tilknyttede betingelser
1. Uanset de generelle bestemmelser om fiskerilicenser og særlige fiskeritilladelser, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1627/94, skal EF-fartøjer, der fisker i tredjelandes farvande, have en licens, som er udstedt af tredjelandets myndigheder.
2. Stk. 1 gælder imidlertid ikke for følgende EF-fartøjer, der fisker i Norges del af Nordsøen:
a)
fartøjer med en tonnage på højst 200 GT eller
b)
fartøjer, der fisker efter andre arter til konsum end makrel, eller
c)
fartøjer, der fører svensk flag, og som fisker i henhold til etableret praksis.
3. Det maksimale antal licenser og andre tilknyttede betingelser fastsættes som anført i del I i bilag IV. Licensansøgningerne, som medlemsstaternes myndigheder skal sende til Kommissionen, skal indeholde oplysninger om fiskeritype og navnet på og en beskrivelse af de EF-fartøjer, som licenserne skal udstedes til. Kommissionen forelægger disse ansøgninger for myndighederne i det pågældende tredjeland.
4. Hvis en medlemsstat overfører kvoter til en anden medlemsstat som led i en bytteaftale i de fiskeriområder, der er nævnt i del I i bilag IV, skal overførslen inkludere en passende overførsel af licenser og meddeles Kommissionen. Det samlede antal licenser for hvert fiskeriområde, jf. del I i bilag IV, må dog ikke overskrides.
5. EF-fartøjer skal overholde de bevarelses- og kontrolforanstaltninger og alle de andre bestemmelser, der gælder for det område, hvor de udøver fiskeri.
Artikel 18
Færøerne
EF-fartøjer, som har licens til direkte fiskeri efter en bestemt art i færøske farvande, kan udøve direkte fiskeri efter andre arter, forudsat at de på forhånd informerer de færøske myndigheder herom.
KAPITEL V
LICENSORDNINGER FOR TREDJELANDSFISKERFARTØJER
Artikel 19
Pligt til at have licens og særlig fiskeritilladelse
1. Uanset artikel 28b i forordning (EØF) nr. 2847/93 er fartøjer på under 200 GT, der fører norsk flag, fritaget for forpligtelsen til at have en licens og en særlig fiskeritilladelse.
2. Licenser og særlige fiskeritilladelser skal opbevares om bord. Fartøjer registreret på Færøerne eller i Norge er dog fritaget for denne forpligtelse.
3. Tredjelandsfiskerfartøjer, som har tilladelse til at fiske den 31. december 2005, kan fortsætte med at fiske fra den 1. januar 2006, indtil listen over fiskerfartøjer, der har tilladelse til fiskeri, er forelagt for og godkendt af Kommissionen.
Artikel 20
Ansøgning om licens og særlig fiskeritilladelse
I forbindelse med ansøgninger om licenser og særlige fiskeritilladelser, som tredjelandes myndigheder indgiver til Kommissionen, skal der gives følgende oplysninger:
a)
fartøjets navn
b)
registreringsnummer
c)
havnekendingsbogstaver og -nummer
d)
registreringshavn
e)
ejerens eller befragterens navn og adresse;
f)
bruttotonnage og længde overalt
g)
maskinkraft
h)
kaldesignal og radiofrekvens
i)
planlagt fangstmetode
j)
planlagt fangstområde
k)
arter, der vil blive fisket efter
l)
periode, for hvilken der ansøges om licens.
Artikel 21
Antal licenser
Antallet af licenser og særlige tilknyttede betingelser fastsættes som anført i del II i bilag IV.
Artikel 22
Annullering og inddragelse
1. Licenser og særlige fiskeritilladelser kan annulleres med henblik på udstedelse af nye licenser og særlige fiskeritilladelser. Annulleringen får virkning dagen forud for datoen for Kommissionens udstedelse af nye licenser og særlige fiskeritilladelser. Nye licenser og særlige fiskeritilladelser får virkning fra udstedelsesdatoen.
2. Licenser og særlige fiskeritilladelser inddrages helt eller delvis inden udløbsdatoen, såfremt den i bilag I fastsatte kvote for den pågældende bestand er opbrugt.
3. Licenser og særlige fiskeritilladelser inddrages, hvis forpligtelserne i denne forordning ikke overholdes.
Artikel 23
Manglende overholdelse af gældende regler
1. For en periode på højst tolv måneder udstedes der ikke licens og særlig fiskeritilladelse til tredjelandsfiskerfartøjer, som ikke har overholdt deres forpligtelser i henhold til denne forordning.
2. Kommissionen sender myndighederne i det berørte tredjeland navnene på og en beskrivelse af de tredjelandsfiskerfartøjer, som med virkning fra den (de) efterfølgende måned(er) ikke har tilladelse til at fiske i EF-fiskeriområdet, fordi de har overtrådt de gældende regler.
Artikel 24
Licensindehaverens pligter
1. Tredjelandsfiskerfartøjer skal overholde de bevarelses- og kontrolforanstaltninger og øvrige bestemmelser, der gælder for EF-fartøjers fiskeri i det område, som de driver fiskeri i, herunder forordning (EØF) nr. 1381/87, (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1627/94, (EF) nr. 88/98 (27), (EF) nr. 850/98 og (EF) nr. 1434/98.
2. De tredjelandsfiskerfartøjer, der er nævnt i stk. 1, skal føre en logbog, hvori de oplysninger, som er omhandlet i del I i bilag V, indføres.
3. Tredjelandsfiskerfartøjer, som fisker i ICES-afsnit III a, undtagen fartøjer, der fører norsk flag, skal i henhold til reglerne i bilag VI sende Kommissionen de oplysninger, der er omhandlet i det bilag.
Artikel 25
Særlige bestemmelser for departementet Fransk Guyana
1. Udstedelsen af licenser til fiskeri i departementet Fransk Guyanas farvande er betinget af, at tredjelandsfiskerfartøjets ejer forpligter sig til på anmodning af Kommissionen at give tilladelse til, at der kommer en observatør om bord.
2. Førere af tredjelandsfiskerfartøjer, hvortil der er udstedt en licens til fiskeri efter finnefisk eller tun i departementet Fransk Guyanas farvande, skal i forbindelse med landinger efter hver fangstrejses afslutning til de franske myndigheder indgive en opgørelse over de mængder rejer, der er taget og beholdt om bord siden sidste opgørelse. Opgørelsen udfærdiges efter forlægget i del III i bilag IV. Skibsføreren er ansvarlig for opgørelsens nøjagtighed. De franske myndigheder træffer de fornødne foranstaltninger til at kontrollere opgørelsernes nøjagtighed, navnlig ved at sammenholde dem med den i artikel 24, stk. 2, omhandlede logbog. Efter kontrollen underskrives opgørelsen af den ansvarlige embedsmand. De franske myndigheder sender inden udgangen af hver måned Kommissionen alle opgørelser vedrørende den foregående måned.
3. De tredjelandsfiskerfartøjer, der fisker i departementet Fransk Guyanas farvande, skal føre en logbog svarende til den, der er vist i del II i bilag V. En kopi af denne logbog sendes til Kommissionen gennem de franske myndigheder senest 30 dage efter hver fangstrejses sidste dag.
4. Hvis Kommissionen for en periode på en måned ikke modtager oplysninger vedrørende et tredjelandsfiskerfartøj, der har licens til fiskeri i departementet Fransk Guyanas farvande, inddrages det pågældende fartøjs licens.
KAPITEL VI
SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR EF-FARTØJERS FISKERI I DET NAFO-REGULEREDE OMRÅDE
AFDELING 1
EF-deltagelse
Artikel 26
Fartøjsliste
1. Kun EF-fartøjer på over 50 GT, som har fået udstedt en særlig fiskeritilladelse af deres flagmedlemsstat, og som er opført i NAFO's fartøjsregister, har tilladelse til på de betingelser, der er fastsat i tilladelsen, at fiske, opbevare om bord, omlade og lande fiskeressourcer fra det NAFO-regulerede område.
2. Medlemsstaterne underretter mindst 15 dage, før det nye fartøj sejler ind i det NAFO-regulerede område, Kommissionen elektronisk om eventuelle ændringer af deres liste over fartøjer, som fører deres flag, og som er registreret i EF og har tilladelse til at fiske i det NAFO-regulerede område. Kommissionen sender straks disse oplysninger til NAFO's sekretariat.
3. De oplysninger, der er nævnt i stk. 2, omfatter bl.a. følgende:
a)
fartøjets interne nummer, jf. bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 26/2004 af 30. december 2003 om et EF-fiskerflåderegister (28)
b)
internationalt radiokaldesignal
c)
befragter, hvis det er relevant
d)
fartøjstype.
4. For fartøjer, der midlertidigt fører en medlemsstats flag (bare boat charter), skal oplysningerne endvidere omfatte:
a)
den dato, fra hvilken fartøjet har fået tilladelse til at føre medlemsstatens flag
b)
den dato, fra hvilken fartøjet har fået medlemsstatens tilladelse til at udøve fiskeri i det NAFO-regulerede område
c)
navnet på den stat, hvor fartøjet er registreret eller tidligere var registreret, og den dato, fra hvilken det er ophørt med at føre den pågældende stats flag
d)
fartøjets navn
e)
det officielle registreringsnummer, som de nationale myndigheder har tildelt fartøjet
f)
fartøjets registreringshavn efter overførslen
g)
navnet på fartøjets ejer eller befragter
h)
en erklæring om, at skibsføreren har fået udleveret et eksemplar af de bestemmelser, der gælder i det NAFO-regulerede område
i)
de væsentlige arter, som fartøjet fisker efter i det NAFO-regulerede område
j)
de underområder, hvor fartøjet kan forventes at udøve fiskeri.
AFDELING 2
Tekniske foranstaltninger
Artikel 27
Maskestørrelse
1. Anvendelse af trawl, som på noget sted i nettet har masker på under 130 mm, er forbudt ved direkte fiskeri efter de i bilag VII nævnte bundfiskearter. Denne maskestørrelse kan nedsættes til 60 mm for direkte fiskeri efter tiarmet blæksprutte (Illex illecebrosus). For direkte fiskeri efter rokker (Rajidae) skal maskestørrelsen øges til mindst 280 mm i fangstposen og 220 mm i alle trawlets andre dele.
2. Fartøjer, som fisker efter rejer (Pandalus borealis), skal anvende redskaber med en mindstemaskestørrelse på 40 mm.
Artikel 28
Anordninger fastgjort til redskaber
1. Anvendelse af andre anordninger end de i denne artikel nævnte, som lukker maskerne i et redskab eller formindsker deres størrelse, er forbudt.
2. Sejldug, net eller andet materiale kan fastgøres på undersiden af fangstposen med det formål at mindske eller forhindre beskadigelse.
3. Der kan fastgøres anordninger på fangstposens overside, såfremt de ikke lukker dens masker. Anvendelse af slidgarn på oversiden skal begrænses til dem, der er anført i bilag VIII.
4. Fartøjer, som fisker efter rejer (Pandalus borealis), skal anvende sorteringsriste med en maksimumsafstand mellem stængerne på 22 mm. Fartøjer, der fisker efter rejer i afsnit 3 L, skal også være udrustet med ophængskæder, der er mindst 72 cm lange, jf. bilag IX.
Artikel 29
Bifangster
1. Fiskerfartøjer må ikke udøve direkte fiskeri efter arter, der er omfattet af bifangstbegrænsninger. Der udøves direkte fiskeri efter en art, hvis den pågældende art tegner sig for den største vægtprocent i et træk.
2. Bifangster af de arter, for hvilke Fællesskabet ikke har fastsat nogen kvote for en del af det NAFO-regulerede område, og som tages i denne del i forbindelse med direkte fiskeri efter en anden art, må for hver art ikke overstige 2 500 kg eller 10 vægtprocent af alle ombordværende fangster, hvis sidstnævnte mængde er større. I en del af det NAFO-regulerede område, hvor direkte fiskeri efter visse arter er forbudt eller en »andre« -kvote er udnyttet fuldt ud, må bifangsten af hver af de arter, der er opført i bilag ID, dog ikke overstige henholdsvis 1 250 kg eller 5%.
3. Hvis den samlede mængde af de arter, der er omfattet af bifangstbegrænsninger, i et træk overstiger de i stk. 2 fastsatte begrænsninger, uanset hvilken bestemmelse der er tale om, skal fartøjet øjeblikkelig sejle mindst fem sømil bort fra det sted, hvor det seneste træk blev foretaget. Hvis den samlede mængde af de arter, der er omfattet af bifangstbegrænsninger, i et af de efterfølgende træk endnu en gang overstiger de fastsatte begrænsninger, skal fartøjet med det samme atter sejle mindst fem sømil bort fra det sted, hvor det seneste træk blev foretaget og må tidligst vende tilbage til området 48 timer senere.
4. Fartøjer, som fisker efter rejer (Pandalus borealis), skal, så snart de samlede bifangster af alle arter i et givet træk overstiger 5 vægtprocent i afsnit 3 M og 2,5% i afsnit 3 L, omgående sejle mindst fem sømil bort fra det sted, hvor det seneste træk blev foretaget.
5. Rejefangster medregnes ikke ved beregningen af bifangsten af bundfiskearter.
Artikel 30
Mindstemål
1. Fisk, der stammer fra det NAFO-regulerede område, og som ikke opfylder de mindstemål, der er opført i bilag X, må ikke forarbejdes, opbevares om bord, omlades, landes, transporteres, opbevares, sælges, frembydes eller udbydes til salg, men skal straks genudsættes.
2. Hvis den andel af fangsten, som ikke opfylder de i bilag X anførte mål, overstiger 10% af den samlede mængde, skal fartøjet sejle mindst fem sømil bort fra det sted, hvor det seneste træk blev foretaget, inden fiskeriet genoptages. Forarbejdet fisk, som der er fastsat et mindstemål for, og som er under den i bilag X fastsatte størrelse, anses for at stamme fra fisk, som er mindre end mindstemålet.
AFDELING 3
Kontrolforanstaltninger
Artikel 31
Produktmærkning og separat stuvning
1. Al forarbejdet fisk fra det NAFO-regulerede område skal mærkes på en sådan måde, at hver art og produktkategori kan identificeres, jf. artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter (29) Fisken skal også mærkes med, at den er fanget i det NAFO-regulerede område.
2. Alle rejer, der tages i afsnit 3 L, og alle hellefisk, der tages i underområde 2 og afsnit 3 K, L, M, N, O, skal mærkes med, at de er fanget i disse respektive områder.
3. Følgende bestemmelser finder anvendelse under hensyntagen til fartøjsførerens retmæssige ansvar for sikkerhed og navigation:
-
fangster af de samme arter skal stuves tydeligt adskilt fra fangster af andre arter. Alle fangster, der tages i det NAFO-regulerede område, skal stuves separat fra fangster, der er taget uden for dette område
-
fangsterne kan stuves i mere end én del af lastrummet, men i hver del af lastrummet, hvor de stuves, skal de holdes tydeligt adskilt fra fangster af andre arter ved hjælp af plast, krydsfiner, net eller lignende.
Artikel 32
Fiskeri- og produktionslogbog og stuveplan
1. Foruden at overholde artikel 6, 8, 11 og 12 i forordning (EØF) nr. 2847/93 skal skibsførerne indføre de i bilag XI nævnte oplysninger i logbogen.
2. Inden den 15. i hver måned underretter medlemsstaterne elektronisk Kommissionen om, hvor store mængder af de bestande, som er nævnt i bilag XII, der er landet i løbet af den foregående måned, og sender eventuelle oplysninger, der er modtaget i henhold til artikel 11 og 12 i forordning (EØF) nr. 2847/93.
3. Førerne af EF-fartøjer skal opfylde følgende forpligtelser i forbindelse med fangster af de arter, der er opført i bilag IC:
a)
de skal føre en produktionslogbog med oplysning om den samlede produktion for hver art om bord angivet i kg produktvægt
b)
de skal udarbejde en stuveplan, der viser, hvor de forskellige arter er anbragt i lastrummet.
4. Produktionslogbogen og stuveplanen, der er nævnt i stk. 3, skal ajourføres dagligt for den foregående dag fra kl. 00.00 (UTC) til kl. 24.00 (UTC) og skal opbevares om bord, indtil fartøjet har landet hele sin last.
5. Føreren skal yde den nødvendige bistand, så det bliver muligt at kontrollere de mængder, der er anført i produktionslogbogen, og de forarbejdede produkter, der opbevares om bord.
6. Hvert andet år bekræfter medlemsstaterne kapacitetsplanernes nøjagtighed for alle EF-fartøjer med tilladelse til at fiske, jf. artikel 26, stk. 1. Føreren sørger for, at der opbevares en kopi af bekræftelsen om bord, så den på begæring kan forevises for en kontrollør.
Artikel 33
Redskaber om bord
1. Ved direkte fiskeri efter en eller flere af de arter, der er anført i bilag VII, må EF-fartøjer ikke medføre redskaber med en maskestørrelse, som er mindre end den, der er fastsat i artikel 27.
2. EF-fartøjer, der under samme fangstrejse driver fiskeri i andre områder end det NAFO-regulerede område, kan dog medføre redskaber med en maskestørrelse, som er mindre end den, der er fastsat i artikel 27, forudsat at de er forsvarligt fastsurret og stuvet og ikke er umiddelbart tilgængelige til brug. Redskaberne skal:
a)
være hægtet af skovle og af slæbeliner og trawlwirer og
b)
skal, hvis de befinder sig på eller over dækket, være sikkert fastsurret til en del af overbygningen.
Artikel 34
Omladning
1. EF-fartøjer må ikke foretage omladninger i det NAFO-regulerede område, medmindre de forinden har fået tilladelse hertil af deres kompetente myndigheder.
2. EF-fartøjer må ikke foretage omladninger af fisk fra eller til ikke-kontraherende parters fartøjer, der er blevet set eller på andet måde identificeret som havende udøvet fiskeri i det NAFO-regulerede område.
3. EF-fartøjer skal indberette de omladninger, der foretages i det NAFO-regulerede område, til deres ansvarlige myndigheder. Donorfartøjer skal foretage denne indberetning mindst 24 timer i forvejen, og modtagerfartøjer skal gøre det senest en time efter omladningen.
4. Den indberetning, der er nævnt i stk. 3, skal indeholde oplysning om tidspunkt, geografisk position, den samlede vægt af hver art, der skal losses eller lastes, angivet i kg rund vægt og kaldesignalet for de fartøjer, der er involveret i omladningen.
5. Modtagerfartøjet skal ud over den samlede fangst om bord og den samlede vægt, der skal landes, indberette navnet på landingshavnen og det forventede landingstidspunkt mindst 24 timer før landingen.
6. Medlemsstaterne sender straks de indberetninger, der er nævnt i stk. 3 og 5, til Kommissionen, som straks videresender dem til NAFO's sekretariat.
Artikel 35
Befragtning af EF-fartøjer
1. Medlemsstaterne kan gå med til, at der indgås en aftale om befragtning af et fiskerfartøj, der fører deres flag, og som har tilladelse til at fiske i det NAFO-regulerede område, med henblik på hel eller delvis udnyttelse af en kvote og/eller fiskedage, som er tildelt en anden kontraherende part i NAFO. Det er dog forbudt at indgå aftaler om befragtning af fartøjer, som ifølge NAFO eller en anden regional fiskeriorganisation har deltaget i ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (UUU).
2. Den dag, befragtningsaftalen indgås, sender flagmedlemsstaten følgende oplysninger til Kommissionen, som videresender dem til NAFO's sekretariatschef:
a)
dens godkendelse af befragtningsaftalen
b)
de arter, der er omfattet af befragtningen, og de fiskerimuligheder, der tildeles ved befragtningsaftalen
c)
befragtningsaftalens varighed
d)
befragterens navn
e)
den kontraherende part, der har befragtet fartøjet
f)
de foranstaltninger, medlemsstaten har truffet for at sikre, at de befragtede fartøjer, der fører dens flag, overholder NAFO's bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger i hele befragtningsperioden.
3. Når befragtningsaftalen udløber, underretter flagmedlemsstaten Kommissionen, som straks videresender oplysningen til NAFO's sekretariatschef.
4. Flagmedlemsstaten sørger for:
a)
at fartøjet i befragtningsperioden ikke får tilladelse til at afskrive fangster på de fiskerimuligheder, som flagmedlemsstaten har fået tildelt
b)
at fartøjet ikke får tilladelse til at fiske i henhold til mere end en befragtningsaftale i samme periode
c)
at fartøjet overholder NAFO's bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger i hele befragtningsperioden
d)
at alle fangster og bifangster, der er taget i henhold til indberettede befragtningsaftaler, registreres i fiskerilogbogen af det befragtede fartøj adskilt fra andre fangstdata.
5. Medlemsstaterne indberetter alle fangster og bifangster som nævnt i stk. 4, litra d), til Kommissionen adskilt fra andre nationale fangstdata. Kommissionen videresender straks disse data til NAFO's sekretariatschef.
Artikel 36
Kontrol med fiskeriindsatsen
1. Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at dens fartøjers fiskeriindsats står i forhold til de fiskerimuligheder, som medlemsstaten har til rådighed i det NAFO-regulerede område.
2. Medlemsstaterne sender senest den 31. januar 2006 Kommissionen fangstplaner for de af deres fartøjer, som fisker efter arter i det NAFO-regulerede område, eller efter denne dato mindst 30 dage inden fiskeriet påbegyndes. I fangstplanen angives bl.a. det eller de fartøjer, som vil påbegynde dette fiskeri, og det antal fiskedage, de har til hensigt at tilbringe i det NAFO-regulerede område.
3. Medlemsstaterne giver Kommissionen en vejledende underretning om deres fartøjers planlagte aktiviteter i andre områder.
4. Fangstplanen skal angive den samlede planlagte fiskeriindsats i det NAFO-regulerede område i forhold til omfanget af de fiskerimuligheder, der er til rådighed for den medlemsstat, der giver underretning.
5. Senest den 31. december 2006 sender medlemsstaterne en meddelelse til Kommissionen om, hvordan deres fangstplaner er blevet gennemført. I disse meddelelser anføres det antal fartøjer, der reelt har udøvet fiskeri i det NAFO-regulerede område, hvert fartøjs fangster og det samlede antal dage, hvert fartøj har fisket i området. For de fartøjer, der fisker efter rejer i afsnit 3 M og 3 L, skal der sendes en særskilt meddelelse for hvert afsnit.
AFDELING 4
Særlige dataindsamlingskrav
Artikel 37
Dataindsamling
1. Medlemsstaterne indfører så vidt muligt særlige dataindsamlingskrav for de af deres fartøjer, der fisker i følgende områder:
Område
Koordinat 1
Koordinat 2
Koordinat 3
Koordinat 4
Orphan Knoll
50.00.30
47.00.30
51.00.30
45.00.30
51.00.30
47.00.30
50.00.30
45.00.30
Corner
Seamounts
35.00.00
48.00.00
36.00.00
48.00.00
36.00.00
52.00.00
35.00.00
52.00.00
Newfoundland
Seamounts
43.29.00
43.20.00
44.00.00
43.20.00
44.00.00
46.40.00
43.29.00
46.40.00
New England
Seamounts
35.00.00
57.00.00
39.00.00
57.00.00
39.00.00
64.00.00
35.00.00
64.00.00
2. Data, der skal indsamles i henhold til stk. 1, indsamles for hvert sæt og skal så vidt muligt omfatte følgende:
a)
artssammensætning angivet i antal og vægt
b)
længdefrekvenser
c)
øresten
d)
sættested, længde- og breddegrad
e)
fiskeredskab
f)
fiskedybde
g)
tidspunkt på døgnet
h)
sættetid
i)
træk påbegyndt (for mobile redskaber)
j)
udtagelse af andre biologiske prøver til undersøgelse af fx kønsmodenhed, hvis det er muligt.
3. De data, der indsamles i henhold til stk. 1, sendes til medlemsstaternes kompetente myndigheder, som videresender dem til NAFO's sekretariat hurtigst muligt efter hver fangstrejses afslutning.
AFDELING 5
Særlige bestemmelser for dybvandsrejer
Artikel 38
Fiskeri efter dybvandsrejer
Hver medlemsstat giver dagligt Kommissionen meddelelse om de mængder dybvandsrejer (Pandalus borealis), som fartøjer, der fører dens flag og er registreret i Fællesskabet, har taget i afsnit 3 L i det NAFO-regulerede område. Alt fiskeri skal finde sted på over 200 m dybde og må højst udøves af et fartøj pr. medlemsstat ad gangen.
AFDELING 6
Særlige bestemmelser for rødfisk
Artikel 39
Rødfiskfiskeri
1. Førerne af EF-fartøjer, som driver fiskeri efter rødfisk i underområde 2 og afsnit I F, 3 K og 3 M i det NAFO-regulerede område, underretter hver anden mandag de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvis flag fartøjet fører, eller i hvilken det er registreret, om de mængder rødfisk, der er fanget i de pågældende områder i den periode på to uger, der sluttede kl. 24 den foregående søndag.
Når de samlede fangster når op på 50% af TAC'en, skal underretningen ske hver uge om mandagen.
2. Medlemsstaterne skal hver anden tirsdag inden kl. 12 for de 14 dage, der sluttede kl. 24 den foregående søndag, underrette Kommissionen om de mængder rødfisk, som fartøjer, der fører deres flag og er registreret på deres område, har taget i underområde 2 og afsnit I F, 3 K og 3 M i det NAFO-regulerede område.
Når de samlede fangster når op på 50% af TAC'en, skal underretningen ske hver uge.
KAPITEL VII
SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR EF-FARTØJERS FISKERI I CCAMLR-OMRÅDET
AFDELING 1
Restriktioner og krav om fartøjsinformation
Artikel 40
Forbud og fangstbegrænsninger
1. Direkte fiskeri efter de arter, der er anført i bilag XIII, er forbudt i de områder og perioder, der er anført i samme bilag.
2. For nyt fiskeri og forsøgsfiskeri gælder de fangst- og bifangstbegrænsninger, der er fastsat i bilag XIV, i de underområder, som er anført i samme bilag.
Artikel 41
Krav om information om fartøjer med tilladelse til at fiske i CCAMLR-området
1. Fra den 1. august 2006 skal medlemsstaterne ud over de krav om information om fartøjer med fiskeritilladelse, der er fastsat i artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 601/2004, for disse fartøjer meddele Kommissionen følgende:
a)
fartøjets eventuelle IMO-nummer
b)
eventuelt tidligere flag
c)
internationalt radiokaldesignal
d)
rederens/redernes navn og adresse og den eller de retmæssige ejeres navn og adresse, hvis bekendt
e)
fartøjstype
f)
byggested og -dato
g)
længde
h)
farvefotos af fartøjet bestående af:
i)
et foto på mindst 12 x 7 cm af fartøjets styrbordsside, der viser fartøjet i dets fulde længde og alle strukturelle træk
ii)
et foto på mindst 12 x 7 cm af fartøjets bagbordsside, der viser fartøjet i dets fulde længde og alle strukturelle træk
iii)
et foto på mindst 12 x 7 cm, der viser agterstavnen, taget direkte bagfra
i)
foranstaltninger, der er truffet for at forhindre, at der pilles ved den satellitovervågningsanordning, som er installeret om bord.
2. Fra den 1. august 2006 skal medlemsstaterne så vidt muligt også give Kommissionen følgende oplysninger om fartøjer med tilladelse til at fiske i CCAMLR-området:
a)
navn og adresse på brugeren, hvis denne ikke er den samme som fartøjets ejer/ejere
b)
førerens navn og nationalitet og eventuelt den fiskeriansvarliges navn og nationalitet
c)
fangstmetode eller -metoder
d)
bom (m)
e)
BRT
f)
kommunikationstyper og -numre (Inmarsat A-, B- og C-numre)
g)
normal besætning
h)
hovedmaskinens eller hovedmaskinernes effekt (kW)
i)
lastekapacitet (t), antal fiskelastrum og deres kapacitet (m3)
j)
anden information (fx isklassifikation), der anses for relevant.
AFDELING 2
Forsøgsfiskeri
Artikel 42
Deltagelse i forsøgsfiskeri
1. Fiskerfartøjer, der fører spansk flag og er registreret i Spanien, og som der er givet meddelelse om til CCAMLR i henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 601/2004, kan deltage i forsøgsfiskeri med langline efter Dissostichus spp. i FAO-underområde 88.1 og 88.2 og i afsnit 58.4.1, 58.4.2 og 58.4.3a) uden for områder under national jurisdiktion og afsnit 58.4.3.b) uden for områder under national jurisdiktion.
2. Der må højst være et fiskerfartøj ad gangen, der fisker i afsnit 58.4.3a) og 58.4.3b).
3. Hvad angår underområde 88.1 og 88.2 og afsnit 58.4.1 and 58.4.2 er de samlede fangst- og bifangstbegrænsninger pr. underområde og afsnit og deres fordeling på små forskningsfelter (SSRU) i hver af dem fastsat i bilag XIV. Fiskeriet i et givet SSRU skal ophøre, når den indberettede fangst når op på den mængde, der højst må fanges, og det pågældende SSRU lukkes derefter for fiskeri i resten af fangståret.
4. Fiskeriet skal foregå over så stort et geografisk og batymetrisk område som muligt for at få de nødvendige oplysninger til bestemmelse af fiskeripotentialet og for at undgå overkoncentration af fangst og fiskeriindsats. I afsnit 58.4.1 og 58.4.2 er det dog forbudt at fiske på under 550 meters dybde.
Artikel 43
Rapporteringssystemer
For fiskerfartøjer, der deltager i det forsøgsfiskeri, som er nævnt i artikel 42, gælder følgende fangst- og indsatsrapporteringssystemer:
a)
det femdages fangst- og indsatsrapporteringssystem, der er omhandlet i artikel 12 i forordning (EF) nr. 601/2004, bortset fra at medlemsstaterne skal sende Kommissionen fangst- og indsatsrapporterne senest to arbejdsdage efter hver rapporteringsperiodes udløb, hvorefter de straks videresendes til CCAMLR. I underområde 88.1 og 88.2 og i afsnit 58.4.1 og 58.4.2 foretages indberetningen pr. SSRU
b)
det månedlige detaljerede rapporteringssystem, der omhandles i artikel 13 i forordning (EF) nr. 601/2004
c)
det samlede antal og den samlede vægt af genudsatte Dissostichus eleginoides og Dissostichus mawsoni, herunder dem med »geleagtig«, konsistens, skal indberettes.
Artikel 44
Særlige bestemmelser
1. Det forsøgsfiskeri, der er nævnt i artikel 42, skal foregå i henhold til artikel 8 i Rådets forordning (EF) nr. 600/2004 af 22. marts 2004 om tekniske foranstaltninger gældende for fiskeri i det område, der er omfattet af konventionen om bevarelse af de levende maritime ressourcer i Antarktis (30), når det gælder foranstaltninger til nedsættelse af havfugles utilsigtede dødelighed ved langlinefiskeri. Derudover gælder følgende:
a)
det er forbudt at kaste affald over bord i dette fiskeri
b)
fartøjer, der deltager i forsøgsfiskeri i afsnit 58.4.1 og 58.4.2, og som overholder CCAMLR-protokollerne (A, B og C) for langlinesynk, er fritaget for kravet om udsætning om natten; fartøjer, der fanger i alt tre (3) havfugle, skal dog straks gå tilbage til udsætning om natten, jf. artikel 8 i forordning (EF) nr. 601/2004
c)
fartøjer, der deltager i forsøgsfiskeri i underområde 88.1 og 88.2 og i afsnit 58.4.3a) og 58.4.3b), og som fanger i alt tre (3) havfugle, skal straks indstille fiskeriet og må ikke fiske uden for den normale fangstperiode i resten af fangståret 2005/06.
2. For fiskerfartøjer, der deltager i forsøgsfiskeri i FAO-underområde 88.1 og 88.2, gælder følgende yderligere bestemmelser:
a)
Fartøjerne har forbud mod at udlede eller kaste følgende over bord:
i)
olie eller olieprodukter eller olierester, undtagen hvis det er tilladt i henhold til bilag I til MARPOL 73/78 (den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe)
ii)
affald
iii)
madaffald, der ikke kan passere gennem en sigte med en maskevidde på højst 25 mm
iv)
fjerkræ eller dele heraf (inkl. æggeskaller)
v)
spildevand inden for 12 sømil fra land eller isshelfe eller spildevand, når skibet sejler med en hastighed på under 4 knob
vi)
aske fra forbrændingsanlæg.
b)
Der må ikke bringes levende fjerkræ eller andre levende fugle ind i underområde 88.1 og 88.2, og eventuelt ikke-udtaget fjerkræ, som ikke er spist, skal tages med ud af underområde 88.1 og 88.2.
c)
Det er forbudt at fiske efter Dissostichus spp. i underområde 88.1 og 88.2 inden for 10 sømil fra Balleny Øernes kyst.
Artikel 45
Definition af udsætninger
1. I denne afdeling forstås ved »udsætning« anvendelse af en eller flere langliner på samme fangstplads. Med henblik på fangst- og indsatsrapportering bestemmes en udsætnings nøjagtige geografiske position ved den eller de udsatte langliners midtpunkt.
2. For at blive betegnet som forskningsudsætning:
a)
skal hver forskningsudsætning finde sted mindst fem sømil fra enhver anden forskningsudsætning, idet afstanden måles fra hver forskningsudsætnings geografiske midtpunkt
b)
hver udsætning skal omfatte mindst 3 500 kroge og højst 10 000 kroge; i den forbindelse kan der udsættes en række separate langliner på samme sted
c)
skal hver langline have en sættetid på mindst seks timer regnet fra udsætningens afslutning til indhalingens begyndelse.
Artikel 46
Forskningsplaner
Fiskerfartøjer, der deltager i det forsøgsfiskeri, der er nævnt i artikel 42, skal iværksætte forskningsplaner i alle de SSRU, som FAO-underområde 88.1 og 88.2 og afsnit 58.4.1 og 58.4.2 er inddelt i. Forskningsplanen skal iværksættes på følgende måde:
a)
Første gang et fartøj sejler ind i et SSRU, gælder de første 10 udsætninger, der betegnes som »første række«, som forskningsudsætninger og skal opfylde kriterierne i artikel 45, stk. 2.
b)
De næste 10 udsætninger eller de første 10 tons fangst, hvis denne mængde opnås ved færre udsætninger, betegnes som »anden række«. Skibsføreren kan beslutte, at udsætninger i anden række skal foregå som led i et normalt forsøgsfiskeri. Hvis disse udsætninger opfylder kravene i artikel 45, stk. 2, kan de dog også betegnes som forskningsudsætninger.
c)
Hvis føreren efter at have afsluttet den første og den anden række udsætninger ønsker at fortsætte med at fiske i det pågældende SSRU, skal fartøjet gennemføre en »tredje række«, således at der foretages i alt 20 forskningsudsætninger i alle tre rækker. Den tredje række udsætninger skal afsluttes under det samme ophold i det pågældende SSRU som den første og anden række.
d)
Når de 20 forskningsudsætninger i tredje række er afsluttet, kan fartøjet fortsætte med at fiske i det pågældende SSRU.
e)
I SSRU A, B, C, E og G i underområde 88.1, og 88.2, hvor det fiskbare havbundsareal er på under 15 000 km2, gælder litra b), c), og d) ikke, og efter at have afsluttet 10 forskningsudsætninger kan fartøjet fortsætte med at fiske i det pågældende SSRU.
Artikel 47
Dataindsamlingsplaner
1. Fiskerfartøjer, der deltager i det forsøgsfiskeri, der er nævnt i artikel 42, skal iværksætte dataindsamlingsplaner i alle de SSRU, som FAO-underområde 88.1 og 88.2 og afsnit 58.4.1 og 58.4.2 er inddelt i. Dataindsamlingsplanen skal indeholde følgende data:
a)
position og havdybde ved hver ende af hver langline i en udsætning
b)
udsætningstidspunkt, sættetid og indhalingstidspunkt
c)
antal fisk mistet ved overfladen med angivelse af arter
d)
antal udsatte kroge
e)
agntype
f)
bidprocent
g)
krogtype og
h)
sø- og skyforhold og månefase på udsætningstidspunktet.
2. Alle de data, der er nævnt i stk. 1, skal indsamles for hver forskningsudsætning; alle fisk i en forskningsudsætning, hvor der fanges op til 100 fisk, skal måles, og der skal udtages prøver af mindst 30 fisk til biologiske undersøgelser. Hvis der fanges over 100 fisk, anvendes der en metode, hvorefter der tages tilfældige delstikprøver af fiskene.
Artikel 48
Mærkningsprogram
Hvert fiskerfartøj, der deltager i det forsøgsfiskeri, som er nævnt i artikel 42, skal endvidere iværksætte følgende mærkningsprogram:
a)
Dissostichus spp.-individer skal mærkes og genudsættes i forholdet 1 individ pr. ton levende vægt, der fanges i hele fangståret, jf. CCAML-mærkningsprotokollen. Fartøjerne må først ophøre med mærkningen, når de har mærket 500 styk eller ophører med fiskeriet efter at have mærket et individ pr. ton levende vægt, der er fanget
b)
Målgruppen for programmet er individer af alle størrelser med henblik på at opfylde kravet om, at der skal mærkes et individ pr. ton levende vægt, der er fanget. Alle genudsatte individer skal dobbeltmærkes, og genudsætningen skal ske over så stort et geografisk område som muligt
c)
På alle mærker skal der tydeligt være trykt et individuelt løbenummer og en returadresse, så det kan spores, hvor mærkerne kommer fra, hvis de mærkede individer fanges igen
d)
genfangede mærkede individer (dvs. fangede fisk, der er mærket ved en tidligere lejlighed) genudsættes ikke, selv om de kun har været genudsat i en kort periode
e)
der skal udtages biologiske prøver af alle genfangede mærkede individer (længde, vægt, køn, gonadeudvikling), der skal så vidt muligt tages et digitalt foto af dem, ørestenene skal udtages og mærket fjernes
f)
alle relevante mærkningsdata og data om genfangster af mærkede individer skal indberettes elektronisk i CCAMLR-format til CCAMLR senest tre måneder, efter at fartøjet er ophørt med dette fiskeri
g)
alle relevante mærkningsdata, data om genfangede mærkede individer og prøver fra genfangede individer skal indberettes elektronisk i CCAMLR-format til det relevante regionale mærkningsdataarkiv, jf. CCAMLR-mærkningsprotokollen.
Artikel 49
Videnskabelige observatører
Hvert fiskerfartøj, der deltager i det forsøgsfiskeri, som er nævnt i artikel 42, skal i forbindelse med alle fiskeriaktiviteter i fangstperioden have mindst to videnskabelige observatører om bord, hvoraf en skal være udpeget i henhold til CCAMLR-ordningen for international videnskabelig observation.
KAPITEL VIII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 50
Dataoverførsel
Når medlemsstaterne i henhold til artikel 15, stk. 1, og artikel 18, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2847/93 sender Kommissionen data om de landede fangstmængder af de enkelte bestande, skal de anvende de bestandskoder, som er fastsat i bilag I til nærværende forordning.
Artikel 51
Dataoverførsel
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2006.
Hvis der er fastsat TAC'er for CCAMLR-området for perioder, der begynder inden den 1. januar 2006, finder artikel 40 anvendelse fra begyndelsen af de respektive perioder for anvendelse af TAC'erne.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2005.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 51/2006,
annettu 22. päivänä joulukuuta 2005,
yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2006
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, JOKA
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (1) ja erityisesti sen 20 artiklan,
ottaa huomioon TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 (2) ja erityisesti sen 2 artiklan,
ottaa huomioon turskakantojen elvytystoimenpiteistä 26 päivänä helmikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 423/2004 (3) ja erityisesti sen 6 ja 8 artiklan,
ottaa huomioon pohjoisen kummeliturskakannan elvytystoimenpiteistä 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 811/2004 (4) ja erityisesti sen 5 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 4 artiklassa edellytetään, että neuvosto toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan vesialueille pääsy ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeus sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittaminen, ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean laatiman kertomuksen.
(2)
Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan nojalla neuvoston tehtävänä on vahvistaa kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevat suurimmat sallitut saaliit (TAC). Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kesken kyseisen asetuksen 20 artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti.
(3)
Näiden TACien ja kiintiöiden tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi olisi vahvistettava kalastustoimintaa koskevat erityisedellytykset.
(4)
On tarpeen vahvistaa kalastusta koskevat periaatteet ja tietyt hallintomenettelyt yhteisön tasolla niin, että jäsenvaltiot voivat varmistaa lippunsa alla purjehtivien alusten hallinnoinnin.
(5)
Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklassa on annettu kalastusmahdollisuuksien jakamisen kannalta merkityksellisiä määritelmiä.
(6)
Asetuksen (EY) N:o 847/96 2 artiklan mukaisesti on osoitettava, mihin kantoihin siinä tarkoitettuja toimenpiteitä sovelletaan.
(7)
Kalastussuhteita koskevissa sopimuksissa ja pöytäkirjoissa määrätyn menettelyn mukaisesti yhteisö on neuvotellut kalastusoikeuksista Norjan (5), Färsaarten (6) ja Grönlannin (7) kanssa.
(8)
Yhteisö on sopimuspuolena useissa alueellisissa kalastusjärjestöissä. Nämä kalastusjärjestöt ovat suositelleet tiettyjen lajien osalta pyyntirajoitusten ja muiden säilyttämistä koskevien sääntöjen vahvistamista. Nämä suositukset olisi sen vuoksi pantava täytäntöön yhteisössä.
(9)
Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (IATTC) hyväksyi vuosikokouksessaan kesäkuussa 2005 isosilmätonnikalan, boniitin ja keltaevätonnikalan saalisrajoitukset ja sivusaaliiden käsittelyä koskevat tekniset toimenpiteet. Vaikka yhteisö ei ole IATTC:n jäsen, mainitut toimenpiteet on syytä panna täytäntöön IATTC:n lainkäyttövaltaan kuuluvien kalavarojen kestävän hallinnoinnin varmistamiseksi.
(10)
Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (ICCAT) on vuosikokouksessaan 2005 hyväksynyt taulukot, joissa osoitetaan ICCAT:n sopimuspuolten kalastusmahdollisuuksien liika- tai vajaakäyttö. Tämän johdosta ICCAT on tehnyt päätöksen, jossa todetaan, että yhteisö on vuonna 2004 alittanut kiintiönsä useiden kalakantojen osalta.
(11)
ICCAT:n vahvistamien yhteisön kiintiöiden mukautusten noudattamiseksi on tarpeen jakaa kiintiöiden vajaakäytöstä johtuvat kalastusmahdollisuudet sen mukaan, miten kukin jäsenvaltio on myötävaikuttanut niiden liian alhaiseen käyttöön, muuttamatta tässä asetuksessa määrättyä jakoperustetta, joka koskee TACien vuosittaista jakamista.
(12)
Kalastusmahdollisuuksia olisi käytettävä asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön ja erityisesti seuraavien asetusten mukaisesti: kalastusalusten merkitsemistä ja asiakirjoilla todistamista koskevista yksityiskohtaisista erityissäännöistä 20 päivänä toukokuuta 1987 annettu komission asetus (ETY) N:o 1381/87 (8), jäsenvaltioiden kalansaalistietojen kirjaamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä syyskuuta 1983 annettu komission asetus (ETY) N:o 2807/83 (9), yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/93 (10), tiettyjä yhteisön kalastusalueita ja kalavaroja koskevan pyyntiponnistuksen hallinnoinnista 4 päivänä marraskuuta 2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1954/2003 (11), tietyistä Välimeren kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1626/94 (12), erityiskalastuslupia koskevista yleisistä säännöistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1627/94 (13), kalastustoimintaan sovellettavista valvontatoimenpiteistä Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella 22 päivänä maaliskuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 601/2004 (14), kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30 päivänä maaliskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 850/98 (15), Koillis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden saaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta 17 joulukuuta 1991 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3880/91 (16), erityisedellytyksistä, joilla silliä ja silakkaa voidaan purkaa aluksesta muihin teollisiin tarkoituksiin kuin suoraan ihmisravinnoksi 29 päivänä kesäkuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1434/98 (17), turskakantojen elvytystoimenpiteistä 26 päivänä helmikuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 423/2004 (18), alusten satelliittiseurantajärjestelmää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 18 päivänä joulukuuta 2003 annettu komission asetus (EY) N:o 2244/2003 (19), kalastusalusten ominaisuuksista 22 päivänä syyskuuta 1986 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2930/86 (20), eräiden laajasti vaeltavien kalakantojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 14 päivänä toukokuuta 2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 973/2001 (21), syvänmeren kantojen kalastukseen sovellettavista kalastusmahdollisuuksien saamista koskevista erityisistä vaatimuksista ja niihin liittyvistä edellytyksistä 16 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2347/2002 (22) sekä yhteisön aluksiin sovellettavien eräiden syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2005 ja 2006 22 päivänä joulukuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2270/2004 (23).
(13)
Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) lausunnon mukaisesti sardelliin on suuralueella VIII tarpeen soveltaa väliaikaista saalisrajoitusten hallinnointijärjestelmää.
(14)
ICESin lausunnon mukaisesti ICES-suuralueella IV ja alueella III a pohjoinen on tarpeen soveltaa tuulenkalan väliaikaista pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää.
(15)
Mustakitaturskakannan biologisesta asemasta saatujen tieteellisten tietojen pohjalta ja rannikkovaltioiden käytyä neuvotteluja tämän kannan hallinnosta on hallintoalueita muutettava ottamalla samalla huomioon kyseisen kalastuksen erityispiirteet.
(16)
Tiettyjen syvänmeren lajien pyyntiponnistusta olisi ICESin uusimpien tieteellisten lausuntojen nojalla vähennettävä siirtymätoimenpiteen muodossa entisestään.
(17)
Asetuksessa (EY) N:o 423/2004 säädettyjen turskaa koskevien pyyntiponnistusrajoitusten mukauttamiseksi ehdotetaan mainitun asetuksen 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti vaihtoehtoisia järjestelyitä, joiden avulla pyyntiponnistusta voidaan hallinnoida TACin kanssa yhdenmukaisella tavalla.
(18)
Tieteelliset lausunnot osoittavat, että Pohjanmeren punakampelakantaa ei kalasteta kestävällä tavalla ja että kalaa heitetään pois hyvin paljon. Tieteelliset lausunnot ja Pohjanmeren alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan lausunnot osoittavat, että on aiheellista mukauttaa kalastusmahdollisuuksia punakampelaa pyytävien alusten pyyntiponnistuksen osalta.
(19)
Englannin kanaalin länsiosan kielikampelakantojen osalta on tarpeen soveltaa väliaikaista pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää. Pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää on tarpeen mukauttaa Kattegatin, Pohjanmeren, Skagerrakin, Englannin kanaalin länsiosan, Irlanninmeren ja Skotlannin länsipuolen turskakantojen sekä ICES-alueiden VIII c ja IX a kummeliturska- ja keisarihummerikantojen osalta
(20)
Asetuksen (EY) N:o 1434/98 2 artikla ei riitä turvaamaan, että silli- ja silakkasaaliit noudattaisivat kyseisten lajien osalta vahvistettuja saalisrajoituksia. Sen vuoksi on tarpeen ottaa käyttöön siirtymätoimenpiteet, joilla varmistetaan sillin ja silakan asianmukainen seuranta ja laskenta lajittelemattomina puretuissa saaliissa.
(21)
Skotlannin ja Irlannin länsipuolisilla syvillä vesillä harjoitettavan verkkokalastuksen alalla vallitseviin kalastuskäytänteisiin liittyy liian pitkien verkkojen käyttö, mikä johtaa kohtuuttomaan pitkiin kokemisväleihin ja suuriin poisheitettyjen kalojen määriin. Kadonneet tai tahallaan heitteille jätetyt verkot saattavat jatkaa vuosikausia kalastusta ilman, että niitä nostettaisiin pois. Tieteelliset tutkimukset ovat osoittaneet, että tämä kalastuskäytäntö uhkaa vakavasti syvänmeren lajeja, minkä vuoksi olisi otettava käyttöön tällaisen kalastuksen kieltäviä siirtymätoimenpiteitä, kunnes pysyvämmät toimenpiteet on toteutettu.
(22)
Kummeliturskakantojen kestävän hyödyntämisen varmistamiseksi ja poisheitettyjen määrien vähentämiseksi olisi otettava huomioon valikoivia pyydyksiä koskeva viimeaikainen kehitys panemalla täytäntöön sen mukaisia siirtymätoimenpiteitä alueilla VIII a, b ja d.
(23)
Koillis-Atlantin kalastuskomissio (NEAFC) hyväksyi vuoden 2004 vuosikokouksessaan suosituksen kalastuksen rajoittamisesta tietyillä alueilla herkkien syvänmeren luontotyyppien suojelemiseksi. Yhteisön olisi pantava suositus täytäntöön.
(24)
Meritursaan säilyttämisen edistämiseksi ja erityisesti nuorten yksilöiden suojelemiseksi on tarpeen vahvistaa vuonna 2006 vähimmäiskoko meritursaille, jotka pyydetään CECAF-alueella sijaitsevien kolmansien maiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilta merialueilta, kunnes on annettu asetus asetuksen (EY) N:o 850/98 muuttamisesta.
(25)
NEAFC suositteli marraskuussa 2005, että joukko aluksia olisi liitettävä luetteloon aluksista, joiden on todettu harjoittaneen laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta. Olisi varmistettava, että suositukset pannaan täytäntöön yhteisön lainsäädännössä.
(26)
Välimeren yleinen kalastuskomissio (GFCM) antoi vuoden 2005 vuosikokouksessaan suosituksen eräiden syvänmeren lajeja hyödyntävien kalastusten hallinnoinnista ja suosituksen GFCM:n alusrekisterin perustamisesta yli 15 metrin aluksille, joilla on lupa toimia GFCM:n alueella. Koska yhteisö on GFCM:n sopimuspuoli, nämä suositukset ovat yhteisöä velvoittavia, joten ne olisi pantava täytäntöön.
(27)
Kalavarojen säilyttämiseksi olisi vuonna 2006 pantava täytäntöön eräitä valvontaa koskevia lisätoimenpiteitä ja kalastuksen teknisiä edellytyksiä.
(28)
Alusten satelliittiseurantajärjestelmästä saatujen tietojen käytöstä on annettava tiettyjä säännöksiä, joilla parannetaan pyyntiponnistuksen hallinnoinnin seurannan, tarkastuksen ja valvonnan tehokkuutta ja tuloksellisuutta.
(29)
Jotta voidaan varmistaa, että kolmansien maiden alusten yhteisön vesiltä pyytämät mustakitaturskasaaliit tulevat asianmukaisesti kirjatuiksi, on tarpeen tehostaa tällaisia aluksia koskevia valvontasäännöksiä.
(30)
Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan nojalla neuvosto päättää saaliita ja/tai pyyntiponnistuksia koskeviin rajoituksiin liittyvistä ehdoista. Tieteelliset lausunnot osoittavat, että sovittuja TACeja huomattavasti suuremmat saaliit vaarantavat kalastustoimien kestävyyden. Sen vuoksi on aiheellista ottaa käyttöön liitännäisehtoja, jotka johtavat sovittujen kalastusmahdollisuuksien parempaan täytäntöönpanoon.
(31)
ICCAT hyväksyi vuoden 2004 vuosikokouksessaan tiettyjä Atlantin ja Välimeren laajasti vaeltavien lajien kantoja varten useita teknisiä toimenpiteitä, joilla muun muassa otetaan käyttöön tonnikalan uusi vähimmäiskoko, tiettyjä alueita ja ajanjaksoja koskevia kalastusrajoituksia isosilmätonnikalan suojelemiseksi, urheilu- ja virkistyskalastusta Välimerellä koskevia toimenpiteitä ja näytteenotto-ohjelma altaaseen pantujen tonnikalojen koon arvioimiseksi. Kalakantojen säilyttämisen edistämiseksi on tarpeen panna nämä toimenpiteet täytäntöön vuonna 2006, kunnes on annettu asetus asetuksen (EY) N:o 973/2001 muuttamisesta.
(32)
Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö (SEAFO) hyväksyi vuoden 2005 vuosikokouksessaan toimenpiteen, jonka mukaan tieteellisiä tarkkailijoita sijoitetaan kaikille yleissopimuksen alueella toimiville, sellaisia lajeja pyytäville aluksille, jotka eivät kuulu muiden toimivaltaisten alueellisten kalastusjärjestöjen säilyttämis- ja hoitojärjestelyjen soveltamisalaan 1 päivästä tammikuuta 2006. Tämä toimenpide on yhteisöä velvoittava, ja siksi se olisi pantava täytäntöön.
(33)
Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö (NAFO) hyväksyi 19-23 päivänä syyskuuta 2005 pidetyssä 27. vuosikokouksessaan useita teknisiä ja valvontatoimenpiteitä. Nämä toimenpiteet on tarpeen panna täytäntöön.
(34)
Yhteisölle Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehdyn yleissopimuksen (CCAMLR) sopimuspuolena kuuluvien kansainvälisten velvoitteiden ja niihin sisältyvän CCAMLR-komission niiden mukaisesti hyväksymien toimenpiteiden noudattamista koskevan velvoitteen huomioon ottamiseksi olisi noudatettava CCAMLR-komission kaudeksi 2005-2006 hyväksymiä TACeja ja niitä vastaavia kausirajoituksia.
(35)
CCAMLR hyväksyi vuonna 2005 pidetyssä 24. vuosikokouksessaan asianomaiset saalisrajoitukset kannoille, joiden kalastaminen on sallittua kaikille CCAMLR:n jäsenille hyväksytyssä kalastuksessa. CCAMLR hyväksyi myös yhteisön kalastusalusten osallistumisen Dissostichus spp. -lajien koekalastukseen suuralueilla FAO 88.1 ja 88.2 sekä alueilla 58.4.1, 58.4.2, 58.4.3a ja 58.4.3b, ja vahvisti kyseiselle kalastustoiminnalle saalis- ja sivusaalisrajoitukset sekä tietyt tekniset erityistoimenpiteet. Myös näitä rajoituksia ja teknisiä toimenpiteitä olisi sovellettava.
(36)
Jotta yhteisön kalastajien toimeentulo varmistettaisiin ja vältettäisiin kalavarojen vaarantaminen ja yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2005 22 päivänä joulukuuta 2004 annetun asetuksen (EY) N:o 27/2005 (24) voimassaolon lakkaamisesta johtuvat muut mahdolliset vaikeudet, on erityisen tärkeää, että nämä kalastukset saadaan käyttöön 1 päivänä tammikuuta 2006 ja kyseisen asetuksen jotkin säännöt pidetään voimassa tammikuun 2006 ajan. Asian kiireellisyys huomioon ottaen on ehdottoman välttämätöntä myöntää poikkeus Euroopan unionista tehdyn sopimuksen sekä Euroopan yhteisöjen perustamissopimusten liitteenä olevan kansallisten kansanedustuslaitosten asemaa Euroopan unionissa koskevan pöytäkirjan I osan 3 kohdassa tarkoitettuun kuuden viikon määräaikaan,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan vuodeksi 2006 eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet sekä niihin liittyvät edellytykset, joiden mukaisesti näitä kalastusmahdollisuuksia voidaan käyttää.
Tietyt pyyntiponnistuksen rajoitukset ja niihin liittyvät edellytykset vahvistetaan lisäksi tammikuuksi 2007, ja tiettyjen Etelämantereen kantojen osalta kalastusmahdollisuudet ja erityisedellytykset vahvistetaan liitteessä I E esitetyksi kaudeksi.
2 artikla
Soveltamisala
1. Jollei toisin säädetä, tätä asetusta sovelletaan:
a)
yhteisön kalastusaluksiin, jäljempänä ’yhteisön alukset’; ja
b)
kolmansien maiden lipun alla purjehtiviin ja kolmansissa maissa rekisteröityihin aluksiin, jäljempänä ’kolmansien maiden alukset’, yhteisön vesillä, jäljempänä ’EY:n vedet’.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä asetusta ei sovelleta kalastustoimintaan, jota suoritetaan yksinomaan tieteellisiin tutkimustarkoituksiin asianomaisen jäsenvaltion luvalla ja sen alaisuudessa, jos kyseisestä toiminnasta on annettu ennakolta tieto komissiolle ja sille jäsenvaltiolle, jonka vesillä tutkimukset suoritetaan.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklassa vahvistettujen määritelmien lisäksi seuraavia määritelmiä:
a)
’suurimmat sallitut saaliit’ tarkoittaa määrää, joka voidaan poistaa kustakin kannasta vuosittain;
b)
’kiintiö’ tarkoittaa yhteisölle, jäsenvaltioille tai kolmansille maille myönnettyä kiinteää osuutta TACista;
c)
’kansainväliset vesialueet’ tarkoittaa vesiä, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan;
d)
’NAFO-sääntelyalue’ tarkoittaa Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) yleissopimuksen alueen sitä osaa, joka ei kuulu rannikkovaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan;
e)
’Skagerrak’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, sekä linjaan tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla;
f)
’Kattegat’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, sekä etelässä linjoihin Hasenørestä Gniben Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin;
g)
”Cádizinlahti' tarkoittaa pituuspiirin 7o23'48” W itäpuolella sijaitsevaa osaa ICES-alueesta IX a.
4 artikla
Kalastusalueet
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia alueiden määritelmiä:
a)
ICESin (kansainvälisen merentutkimusneuvoston) alueet sellaisina kuin ne määritellään asetuksessa (ETY) N:o 3880/91. Jos alueeseen lisätään maininta ”EY:n vedet”, tämä tarkoittaa, että kyse on ainoastaan asianomaisen alueen EY:n vesiin;
b)
CECAFin (Itäinen Keski-Atlantti tai FAOn pääasiallinen kalastusalue 34) alueet sellaisina kuin ne määritellään muualla kuin Pohjois-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta 23 päivänä lokakuuta 1995 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2597/95 (25);
c)
NAFOn (Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön) alueet sellaisina kuin ne määritellään Luoteis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden saaliiden määriä ja kalastustoimia koskevien tilastojen toimittamisesta 30 päivänä kesäkuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2018/93 (26);
d)
CCAMLR:n (yleissopimus Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä) alueet sellaisina kuin ne määritellään asetuksessa (EY) N:o 601/2004.
II LUKU
YHTEISÖN ALUSTEN KALASTUSMAHDOLLISUUDET JA NIIHIN LIITTYVÄT EDELLYTYKSET
5 artikla
Saalisrajoitukset ja niiden jakaminen
1. Yhteisön alusten saalisrajoitukset yhteisön vesillä tai tietyillä yhteisön ulkopuolisilla vesillä ja näiden saalisrajoitusten jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä asetuksen (EY) N:o 847/96 2 artiklan mukaiset lisäedellytykset vahvistetaan liitteessä I.
2. Yhteisön aluksilla on oikeus kalastaa liitteessä I vahvistettujen kiintiöiden rajoissa Färsaarten, Grönlannin, Islannin ja Norjan kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla sekä Jan Mayenin ympärillä sijaitsevalla kalastusalueella 10, 17 ja 18 artiklassa säädetyin edellytyksin.
3. Komissio lopettaa välittömästi sardellia koskevan kalastustoiminnan suuralueella VIII, jos tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) lausunnosta käy ilmi, että kutukannan biomassa on vuoden 2006 kutuaikana alle 28 000 tonnia.
4. Komissio vahvistaa tuulenkalojen lopulliset saalisrajoitukset ICES alueilla II a (EY:n vedet), III a sekä suuralueella IV (EY:n vedet) liitteessä II D olevien sääntöjen mukaisesti.
5. Komissio vahvistaa yhteisön käytettävissä oleviksi villakuoreen saalisrajoituksiksi alueilla V ja XIV (Grönlannin vedet) 7,7 prosenttia villakuoreen TACista heti kun TAC on vahvistettu.
6. Komissio voi tarkistaa merikrottia koskevia saalisrajoituksia alueilla II a (EY:n vedet) ja IV (EY:n vedet) sekä alueilla V b (EY:n vedet), VI, XII ja XIV asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti, sen jälkeen, kun STECF on tarkastellut vuoden 2006 ensimmäisen vuosineljänneksen aikana pyyntiponnistusyksikköä kohti kerättyjä tietoja saaliista.
7. Komissio voi tarkistaa harmaaturskaa koskevia saalisrajoituksia alueilla II a (EY:n vedet), III a ja IV (EY:n vedet), ja kilohailia koskevia saalisrajoituksia alueilla II a (EY:n vedet) ja IV (EY:n vedet) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti vuoden 2006 alkupuoliskolla saatujen tieteellisten tietojen perusteella.
6 artikla
Jakamista koskevat erityissäännökset
1. Liitteessä I vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista:
a)
asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot;
b)
asetuksen (ETY) N:o 2847/93 21 artiklan 4 kohdan, 23 artiklan 1 kohdan ja 32 artiklan 2 kohdan mukaisesti suoritetut kiintiöiden uudelleen jakamiset;
c)
asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallittavat saaliiden lisäpurkamiset;
d)
asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettävät määrät;
e)
asetuksen (EY) N:o 847/96 5 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset.
2. Vuodelle 2007 siirrettävien kiintiöiden pidättämiseksi on asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan 2 kohtaa kyseisen asetuksen säännöksistä poiketen sovellettava kaikkiin kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia.
7 artikla
Pyyntiponnistuksen rajoitukset ja niihin liittyvät kantojen hallinnointia koskevat edellytykset
1. Pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä sovelletaan seuraavasti 1 päivästä helmikuuta 200631 päivään tammikuuta 2007:
-
Kattegatin, Skagerrakin, suuralueen IV ja ICES-alueiden II a (EY:n vedet), III a, VI a, VII a ja VII tiettyjen kantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II A.
-
ICES-alueiden VIII c ja IX a, Cádizinlahtea lukuun ottamatta, kummeliturskan hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II B.
-
ICES-alueen VII e kielikampelakantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II C.
-
Skagerrakin, ICES-suuralueen IV ja alueen II a (EY:n vedet) tuulenkalakantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II D.
2. Edellä 1 kohdassa mainittujen kalakantojen osalta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 200631 päivään tammikuuta 2006 ulottuvalla kaudella edelleen asetuksen (EY) N:o 27/2005 liitteessä IV a, IV b, IV c ja V säädettyjä pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä.
3. Aluksilla, jotka käyttävät liitteessä II A olevassa 4 kohdassa ja liitteissä II B ja II C olevassa 3 kohdassa määriteltyjä pyydystyyppejä ja jotka kalastavat liitteessä II A olevassa 2 kohdassa ja liitteissä II B ja II C olevassa 1 kohdassa luetelluilla alueilla, on oltava asetuksen (EY) N:o 1627/94 7 artiklan mukaisesti myönnetty erityiskalastuslupa, siten kuin näissä liitteissä säädetään.
4. Komissio vahvistaa ICES-alueiden II a (EY:n vedet), III a ja suuralueen IV tuulenkalan kalastuksen lopullisen pyyntiponnistuksen vuodeksi 2006 liitteessä II D olevassa 6 kohdassa vahvistettujen sääntöjen perusteella.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alusten, joilla on syvänmeren kalastuslupa, pyyntiponnistukset mitattuina kilowattipäivinä poissa satamasta eivät vuoden 2006 osalta ole yli 80 prosenttia kyseisen jäsenvaltion alusten vuoden 2003 keskimääräisestä vuotuisesta pyyntiponnistuksesta, joka toteutui kalastusmatkoilla, joilla oli käytössä syvänmeren kalastuslupa ja joilla pyydettiin asetuksen (EY) N:o 2347/2002 liitteessä I ja liitteessä III olevassa 15 kohdassa lueteltuja syvänmeren lajeja. Tätä kohtaa sovelletaan vain kalastusmatkoihin, joilla on pyydetty yli 100 kg muita syvänmeren lajeja kuin kultakuoretta.
8 artikla
Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset
1. Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu saalisrajoitukset, paitsi jos:
a)
saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion aluksilla, jolla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai
b)
saaliit ovat osa yhteisön osuutta, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä osuus ole täyttynyt.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, seuraavia kaloja voidaan pitää aluksella ja purkaa aluksesta, vaikka jäsenvaltiolla ei olisi kiintiöitä tai vaikka kiintiöt tai osuudet olisivat täyttyneet:
a)
muihin lajeihin kuuluvat kalat kuin sillit, silakat ja makrillit, kun:
i)
ne on saatu saaliiksi sekoittuneina muihin kalalajeihin ja saaliit on pyydetty verkoilla, joiden silmäkoko alle 32 millimetriä asetuksen (EY) N:o 850/98 4 artiklan mukaisesti; ja
ii)
saaliita ei ole lajiteltu aluksella tai purkamisen yhteydessä;
tai
b)
makrilli, kun:
i)
niiden saaliiden joukossa on piikkimakrilleja ja sardiineja;
ii)
niiden osuus on enintään 10 prosenttia aluksella olevien makrillien, piikkimakrillien ja sardiinien kokonaispainosta; ja
iii)
saaliita ei ole lajiteltu aluksella tai purkamisen yhteydessä.
3. Asetuksen (EY) N:o 1434/98 2 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta ICES-suuralueelta IV ja ICES-alueilta II a (EY:n vedet), III a ja VII d pyydettyyn silliin ja silakkaan.
4. Kaikki alukselta puretut määrät on luettava kiintiöön tai, jos yhteisön osuutta ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, yhteisön osuuteen, paitsi jos saalis on pyydetty 2 kohdan säännösten mukaisesti.
5. Kun jonkin jäsenvaltion sillin ja silakan saalisrajoitukset ICES-suuralueilla II (EY:n vedet) ja IV sekä alueilla III a ja VII d on käytetty kokonaan, kyseisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivat ja yhteisössä rekisteröidyt alukset, jotka harjoittavat kalastusta, johon sovelletaan asiaa koskevia pyyntirajoituksia, eivät saa purkaa lajittelemattomia, silliä tai silakkaa sisältäviä saaliita.
6. Sivusaaliiden prosenttiosuus ja niiden käyttö määritellään asetuksen (EY) N:o 850/98 4 ja 11 artiklan mukaisesti.
9 artikla
Lajittelemattomina puretut saaliit ICES-suuralueella IV ja ICES-alueilla II a (EY:n vedet), III a ja VII d
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytössä on riittävä näytteenotto-ohjelma, joka mahdollistaa ICES-suuralueelta IV ja ICES-alueilta II a (EY:n vedet), III a ja VII d pyydettyjen lajittelemattomina purettujen saaliiden tehokkaan lajikohtaisen valvonnan.
2. ICES-suuralueelta IV ja ICES-alueilta II a (EY:n vedet), III a ja VII d pyydetyt lajittelemattomat saaliit saa purkaa ainoastaan satamissa ja purkamispaikoissa, joissa on käytössä 1 kohdassa tarkoitettu näytteenotto-ohjelma.
10 artikla
Pääsyrajoitukset
Yhteisön alukset eivät saa kalastaa Skagerrakissa 12 meripeninkulman sisällä Norjan perusviivoista. Tanskan tai Ruotsin lipun alla purjehtivat alukset saavat kuitenkin kalastaa neljän meripeninkulman etäisyydellä Norjan perusviivoista.
11 artikla
Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat toimenpiteet
Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat yhteisön aluksiin sovellettavat toimenpiteet vahvistetaan liitteessä III.
III LUKU
KOLMANSIEN MAIDEN ALUSTEN SAALISRAJOITUKSET JA NIIHIN LIITTYVÄT EDELLYTYKSET
12 artikla
Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat toimenpiteet
Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat kolmansien maiden aluksiin sovellettavat toimenpiteet vahvistetaan liitteessä III.
13 artikla
Lupa
Barbadoksen, Guyanan, Japanin, Etelä-Korean, Norjan, Surinamen, Trinidad ja Tobagon sekä Venezuelan lipun alla purjehtivat kalastusalukset ja Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat pyytää yhteisön vesialueilla saaliita liitteessä I asetettujen saalisrajoitusten rajoissa sekä 14, 15 ja 16 ja 19-25 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti.
14 artikla
Maantieteelliset rajoitukset
1. Norjan lipun alla tai Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat kalastaa 200 meripeninkulman vyöhykkeen niissä osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä jäsenvaltioiden perusviivoista ICES-suuralueella IV, Kattegatissa ja Atlantin valtamerellä leveyspiirin 43o00′ N pohjoispuolella, lukuun ottamatta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 18 artiklassa tarkoitettua aluetta.
2. Norjan lipun alla purjehtivat kalastusalukset saavat kalastaa Skagerrakissa vähintään neljän meripeninkulman etäisyydellä Tanskan ja Ruotsin perusviivoista.
3. Barbadoksen, Guyanan, Japanin, Etelä-Korean, Surinamen, Trinidad ja Tobagon sekä Venezuelan lipun alla purjehtivat kalastusalukset saavat kalastaa ainoastaan niissä 200 meripeninkulman vyöhykkeen osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä Ranskan Guyanan perusviivoista.
15 artikla
Kulku yhteisön vesialueiden kautta
Yhteisön vesialueiden kautta kulkevien kolmansien maiden kalastusaluksilla pidettäviä verkkoja on säilytettävä seuraavien edellytysten mukaisesti siten, että ne eivät ole käyttövalmiita:
a)
verkot, painot ja vastaavat osat on irrotettava niiden trooliovista sekä veto- tai hinausköysistä tai -vaijereista;
b)
kannella tai kannen yläpuolella olevat verkot on kiinnitettävä tukevasti johonkin kansirakenteen osaan.
16 artikla
Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset
Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu saalisrajoitukset, paitsi jos saaliit on pyydetty sellaisen kolmannen maan kalastusaluksilla, joilla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt.
IV LUKU
YHTEISÖN ALUSTEN LISENSSIJÄRJESTELYT
17 artikla
Lisenssit ja niihin liittyvät edellytykset
1. Sen estämättä, mitä asetuksessa (EY) N:o 1627/94 annetuissa kalastuslisenssejä ja erityiskalastuslupia koskevissa yleisissä säännöissä säädetään, yhteisön alusten jonkin kolmannen maan vesialueilla harjoittaman kalastuksen edellytyksenä on kyseisen kolmannen maan viranomaisten antama lisenssi.
2. Edellä 1 kohtaa ei kuitenkaan sovelleta seuraaviin yhteisön aluksiin silloin, kun ne kalastavat Norjan vesillä Pohjanmerellä:
a)
alukset, joiden vetoisuus on enintään 200 bruttotonnia; tai
b)
alukset, jotka kalastavat ihmisravinnoksi muita lajeja kuin makrillia; tai
c)
Ruotsin lipun alla purjehtivat alukset vakiintuneen käytännön mukaisesti.
3. Lisenssien enimmäismäärä ja muut niitä koskevat edellytykset on vahvistettava liitteessä IV olevassa I osassa esitetyllä tavalla. Lisenssihakemuksissa on ilmoitettava kalastustyypit sekä niiden yhteisön alusten, joille lisenssiä haetaan, nimet ja ominaisuudet, ja jäsenvaltioiden viranomaisten on osoitettava ne komissiolle. Komissio toimittaa hakemukset asianomaisen kolmannen maan viranomaisille.
4. Jos jokin jäsenvaltio siirtää kiintiön toiselle jäsenvaltiolle liitteessä IV olevassa I osassa esitetyillä kalastusalueilla, siirtoon on sisällyttävä asianmukainen lisenssien siirto ja siitä on ilmoitettava komissiolle. Kullekin kalastusalueelle liitteessä IV olevassa I osassa vahvistettua lisenssien kokonaismäärää ei saa kuitenkaan ylittää.
5. Yhteisön alusten on noudatettava säilytys- ja valvontatoimenpiteitä sekä kaikkia muita säännöksiä, joita sovelletaan sillä alueella, jolla ne kalastavat.
18 artikla
Färsaaret
Yhteisön alukset, joilla on lisenssi harjoittaa yhden lajin kohdennettua kalastusta Färsaarten vesillä, voivat vaihtaa kohdelajia edellyttäen, että ne ilmoittavat tästä ennakolta Färsaarten viranomaisille.
V LUKU
KOLMANSIEN MAIDEN KALASTUSALUSTEN LISENSSIJÄRJESTELYT
19 artikla
Lisenssiä ja erityiskalastuslupaa koskeva velvoite
1. Sen estämättä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 28 b artiklassa säädetään, Norjan lipun alla purjehtivat alle 200 bruttotonnin vetoiset kalastusalukset on vapautettu lisenssiä ja erityiskalastuslupaa koskevasta velvoitteesta.
2. Lisenssi ja erityiskalastuslupa on pidettävä aluksella. Färsaarilla tai Norjassa rekisteröidyt kalastusalukset on kuitenkin vapautettu tästä velvoitteesta.
3. Kolmansien maiden kalastusalukset, joilla on lupa kalastaa 31 päivänä joulukuuta 2005, voivat jatkaa kalastusta 1 päivästä tammikuuta 2006 siihen asti, kun luettelo kalastamaan oikeutetuista kalastusaluksista on toimitettu komissiolle ja komissio on sen hyväksynyt.
20 artikla
Lisenssi- ja erityiskalastuslupahakemus
Kolmannen maan viranomaisen komissiolle toimittaman lisenssi- tai erityiskalastuslupahakemuksen mukana on oltava seuraavat tiedot:
a)
aluksen nimi;
b)
rekisterinumero;
c)
ulkoiset tunnuskirjaimet ja -numerot;
d)
rekisteröintisatama;
e)
omistajan tai rahtaajan nimi ja osoite;
f)
bruttovetoisuus ja kokonaispituus;
g)
koneteho;
h)
radiokutsutunnus ja -taajuus;
i)
aiottu kalastusmenetelmä;
j)
suunniteltu kalastusalue;
k)
lajit, joita aiotaan pyytää;
l)
ajanjakso, jolle lisenssiä haetaan.
21 artikla
Lisenssien lukumäärä
Lisenssien lukumäärä ja niihin liittyvät erityisedellytykset vahvistetaan liitteessä IV olevan II osan mukaisesti.
22 artikla
Mitätöinti ja peruuttaminen
1. Lisenssit ja erityiskalastusluvat voidaan mitätöidä uusien lisenssien ja erityiskalastuslupien myöntämistä varten. Tällainen mitätöinti tulee voimaan sitä päivää edeltävänä päivänä, jona komissio myöntää uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat. Uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat tulevat voimaan niiden myöntämispäivänä.
2. Lisenssit ja erityiskalastusluvat peruutetaan kokonaan tai osittain ennen niiden päättymispäivää, jos liitteessä I vahvistettu kyseistä kantaa koskeva kiintiö on täyttynyt.
3. Lisenssit ja erityiskalastusluvat peruutetaan, jos tässä asetuksessa säädettyjä velvollisuuksia ei noudateta.
23 artikla
Sääntöjen noudattamatta jättäminen
1. Kolmannen maan kalastusalukselle, joka ei noudata tässä asetuksessa säädettyjä velvollisuuksia, ei myönnetä lisenssiä eikä erityiskalastuslupaa enintään 12 kuukauteen.
2. Komissio toimittaa asianomaisen kolmannen maan viranomaisille niiden kolmannen maan kalastusalusten nimet ja tiedot, joilla ei ole yhtenä tai useampana seuraavana kuukautena lupaa kalastaa yhteisön kalastusvyöhykkeellä asianomaisten sääntöjen rikkomisen vuoksi.
24 artikla
Lisenssinhaltijan velvollisuudet
1. Kolmansien maiden alusten on noudatettava säilyttämis- ja valvontatoimenpiteitä sekä muita säännöksiä, joita sovelletaan yhteisön alusten harjoittamaan kalastukseen alueella, jolla ne toimivat, erityisesti asetuksia (ETY) N:o 1381/87, (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94, (EY) N:o 88/98 (27), (EY) N:o 850/98 ja (EY) N:o 1434/98.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen kolmansien maiden kalastusalusten on pidettävä kalastuspäiväkirjaa, johon on merkittävä liitteessä V olevassa I osassa vahvistetut tiedot.
3. ICES-alueella III a kalastavia Norjan lipun alla purjehtivia aluksia lukuun ottamatta kolmansien maiden kalastusalusten on toimitettava komissiolle liitteessä VI vahvistetut tiedot mainitussa liitteessä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
25 artikla
Ranskan departementtia Guyanaa koskevat erityissäännökset
1. Ranskan Guyanan vesialueille myönnettävien lisenssien edellytyksenä on, että kolmannen maan kalastusaluksen varustaja sitoutuu sallimaan komission pyynnöstä tarkkailijan tulon alukselle.
2. Kunkin sellaisen kolmannen maan kalastusaluksen päällikön, jolla on lisenssi Ranskan departementin Guyanan vesillä tapahtuvaa eväkalojen tai tonnikalan pyyntiä varten, on kunkin matkan jälkeen suoritettavan purkamisen jälkeen toimitettava Ranskan viranomaisille ilmoitus, jossa ilmoitetaan edellisen ilmoituksen jälkeen saaliiksi saadut ja aluksella pidetyt katkarapujen määrät. Tämä ilmoitus tehdään liitteessä IV olevan III osassa olevan mallin mukaan. Päällikkö vastaa ilmoituksen paikkansapitävyydestä. Ranskan viranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet ilmoitusten paikkansapitävyyden tarkistamiseksi erityisesti vertaamalla niitä 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun kalastuspäiväkirjaan. Tarkistuksen jälkeen toimivaltaisen viranomaisen on allekirjoitettava ilmoitus. Ranskan viranomaisten on lähetettävä komissiolle ennen kunkin kuukauden loppua edellistä kuukautta koskevat ilmoitukset.
3. Ranskan Guyanan vesillä kalastavien kolmansien maiden kalastusalusten on pidettävä liitteessä V olevassa II osassa esitetyn mallin mukaista kalastuspäiväkirjaa. Komissiolle on toimitettava Ranskan viranomaisten välityksellä jäljennös tästä kalastuspäiväkirjasta 30 päivän kuluessa kunkin kalastusmatkan viimeisestä päivästä.
4. Jos komissiolle ei toimiteta yhden kuukauden ajalta tietoja kolmannen maan kalastusaluksesta, jolla on lisenssi Ranskan Guyanan vesillä kalastusta varten, tämän aluksen lisenssi peruutetaan.
VI LUKU
NAFO-SÄÄNTELYALUEELLA KALASTAVIA YHTEISÖN ALUKSIA KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖKSET
1 JAKSO
Yhteisön osallistuminen
26 artikla
Alusluettelo
1. Ainoastaan ne yli 50 bruttotonnin vetoiset yhteisön alukset, joilla on lippujäsenvaltionsa antamat erityiskalastusluvat ja jotka sisältyvät NAFOn alusrekisteriin, saavat lupien mukaisin edellytyksin kalastaa, pitää aluksella, jälleenlaivata ja purkaa aluksesta NAFO-sääntelyalueelta peräisin olevia kalavaroja.
2. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle vähintään 15 päivää ennen uuden aluksen NAFO-sääntelyalueelle saapumista sähköisessä muodossa kaikista muutoksista luetteloon sen lipun alla purjehtivista ja yhteisössä rekisteröidyistä aluksista, joilla on lupa kalastaa NAFO-sääntelyalueella. Komissio toimittaa nämä tiedot viipymättä NAFOn sihteeristölle.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin on sisällyttävä:
a)
yhteisön kalastuslaivastorekisteristä 30 päivänä joulukuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 26/2004 (28) liitteessä I määritelty aluksen sisäinen numero;
b)
kansainvälinen radiokutsutunnus;
c)
tarvittaessa aluksen rahtaaja;
d)
aluksen tyyppi.
4. Jäsenvaltion lipun alla väliaikaisesti purjehtivien (ilman miehistöä rahdattujen) alusten osalta toimitettaviin tietoihin on lisäksi sisällyttävä:
a)
päivämäärä, josta alkaen aluksella on ollut lupa purjehtia jäsenvaltion lipun alla;
b)
päivämäärä, josta alkaen aluksella on ollut jäsenvaltion lupa kalastaa NAFO-sääntelyalueella;
c)
sen valtion nimi, jossa alus on rekisteröity tai jossa se on ollut aikaisemmin rekisteröitynä, sekä päivämäärä, josta alkaen se ei enää purjehdi kyseisen valtion lipun alla;
d)
aluksen nimi;
e)
aluksen virallinen, toimivaltaisten kansallisten viranomaisten antama rekisterinumero;
f)
aluksen kotisatama siirron jälkeen;
g)
aluksen omistajan tai rahtaajan nimi;
h)
ilmoitus siitä, että aluksen päällikölle on toimitettu NAFO-sääntelyalueella voimassa olevat säännökset;
i)
tärkeimmät lajit, joita alus voi pyytää NAFO-sääntelyalueella;
j)
suuralueet, joilla aluksen voidaan odottaa kalastavan.
2 JAKSO
Tekniset toimenpiteet
27 artikla
Silmäkoot
1. Troolien, joiden jossakin osassa on alle 130 millimetrin silmät, käyttö on kielletty liitteessä VIII tarkoitettuihin pohjakalalajeihin kohdennetussa kalastuksessa. Tätä silmäkokoa voidaan pienentää enintään 60 millimetriin silloin, kun pyynti on kohdennettu lyhyteväiseen kalmariin (Illex illecebrosus). Rauskuihin (Rajidae) kohdennetussa kalastuksessa tätä silmäkokoa on suurennettava vähintään 280 millimetriin troolinperässä ja 220 millimetriin kaikissa muissa troolin osissa.
2. Katkaravun (Pandalus borealis) pyyntiä harjoittavien alusten on käytettävä verkkoja, joiden silmäkoko on vähintään 40 millimetriä.
28 artikla
Välineiden kiinnittäminen verkkoihin
1. Muiden kuin tässä artiklassa mainittujen välineiden tai menetelmien, joilla tukitaan verkon silmiä tai pienennetään niiden kokoa, käyttö on kielletty.
2. Troolin perän alle voidaan kiinnittää purjekangasta, verkkoa tai muita materiaaleja sen vahingoittumisen vähentämiseksi tai estämiseksi.
3. Troolin perän yläosaan saa kiinnittää välineitä, jos ne eivät tuki troolin perän silmiä. Yläsuojien käyttö rajoitetaan liitteessä VIII lueteltuihin.
4. Katkaravun (Pandalus borealis) pyyntiä harjoittavien alusten on käytettävä lajitteluristikoita, joiden tankojen väli on enintään 22 millimetriä. Katkarapua alueella 3L pyytävät alukset on lisäksi varustettava liitteessä IX kuvatuilla vähintään 72 senttimetrin pituisilla ketjuilla.
29 artikla
Sivusaaliit
1. Kalastusalusten päälliköt eivät saa kohdentaa kalastusta lajeihin, joihin sovelletaan sivusaalisrajoituksia. Tietyn lajin kohdennetusta kalastuksesta on kyse silloin, kun tätä lajia on prosentuaalisesti eniten minkä hyvänsä yksittäisen nostokerran saaliin painosta.
2. Niiden lajien sivusaaliit, joiden osalta yhteisö ei ole vahvistanut kiintiötä NAFO-sääntelyalueen osalle, ja jotka on pyydetty kyseisellä alueella tapahtuneen jonkin lajin kohdennetun kalastuksen yhteydessä, saavat kunkin aluksella olevan lajin osalta olla enintään 2 500 kilogrammaa tai 10 prosenttia aluksella pidetystä kokonaissaaliista, sen mukaan, kumpi määrä on suurempi. NAFO-sääntelyalueen sellaisessa osassa, jossa tiettyjen lajien kohdennettu kalastus on kielletty tai jossa kiintiö ”muut” on täysin käytetty, kunkin liitteessä I D mainitun lajin sivusaaliit saavat kuitenkin olla enintään 1 250 kilogrammaa tai 5 prosenttia.
3. Jos jonkin nostokerran sellaisten lajien kokonaismäärät, joihin sovelletaan sivusaalisrajoituksia, ylittävät 2 kohdassa säädetyt rajoitukset, alusten on välittömästi siirryttävä vähintään viiden meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista. Jos jonkin myöhemmän nostokerran sellaisten lajien kokonaismäärät, joihin sovelletaan sivusaalisrajoituksia, ylittävät nämä rajoitukset, alusten on taas välittömästi siirryttävä vähintään viiden meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista ja pysyttävä poissa alueelta vähintään 48 tuntia.
4. Katkaravun (Pandalus borealis) pyyntiä harjoittavien alusten on, jos aluksen kaikkien lajien sivusaaliiden kokonaismäärä on yli 5 prosenttia tietyn vetokerran painosta alueella 3M ja yli 2,5 prosenttia alueella 3L, siirryttävä välittömästi vähintään 5 meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista.
5. Katkarapusaaliita ei oteta huomioon laskettaessa pohjakalalajien sivusaaliiden määriä.
30 artikla
Kalojen vähimmäiskoko
1. NAFO-sääntelyalueelta tulevia kaloja, joiden koko ei vastaa liitteessä X vahvistettuja vaatimuksia, ei saa jalostaa, pitää aluksella, jälleenlaivata, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, pitää esillä eikä tarjota myyntiin, vaan ne on heti palautettava takaisin mereen.
2. Jos jollakin kalastusalueella pyydettyjen kalojen, joiden koko ei vastaa liitteessä X vaadittua, määrä on yli 10 prosenttia kokonaismäärästä, aluksen on ennen kalastuksen jatkamista siirryttävä vähintään viiden meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista. Jalostetun kalan, johon sovelletaan vähimmäiskokoa koskevia vaatimuksia ja joka on liitteessä X esitettyä vastaavaa kokoa pienempi, katsotaan olevan peräisin vähimmäiskokoa pienemmästä kalasta.
3 JAKSO
Valvontatoimenpiteet
31 artikla
Tuotteiden merkitseminen ja erillään varastoiminen
1. Kaikki NAFO-sääntelyalueelta pyydetyt jalostetut kalat on merkittävä niin, että kukin kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 (29) 1 artiklassa tarkoitettu laji ja tuoteryhmä ovat tunnistettavissa. Niissä on myös oltava merkintä, että ne on pyydetty NAFO-sääntelyalueella.
2. Kaikissa alueelta 3L pyydetyissä katkaravuissa sekä kaikissa suuralueelta 2 ja alueilta 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O pyydetyissä grönlanninpallaksissa on oltava merkintä, että ne on pyydetty mainituilta alueilta.
3. SamaaAluksen päällikön lainmukaisen turvallisuus- ja merenkulkuvastuun huomioon ottaen sovelletaan seuraavaa:
-
samaa lajia olevat saaliit on varastoitava selvästi erillään muiden lajien saaliista. Kaikki NAFO-sääntelyalueelta pyydetyt saaliit on varastoitava erillään tämän alueen ulkopuolelta pyydetyistä saaliista;
-
saaliit voidaan varastoida useammassa osassa ruumaa, mutta jokaisessa ruuman osassa, jossa niitä varastoidaan, ne on varastoitava erillään muiden lajien saaliista käyttäen muovia, vaneria, verkkoa jne.
32 artikla
Kalastus- ja tuotantopäiväkirja ja varastointisuunnitelma
1. Sen lisäksi, että alusten päälliköiden on toimittava asetuksen (ETY) N:o 2847/93 6, 8, 11 ja 12 artiklan mukaisesti, heidän on kirjattava kalastuspäiväkirjaan tämän asetuksen liitteessä XI luetellut tiedot.
2. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle ennen kunkin kuukauden 15 päivää sähköisessä muodossa oleva ilmoitus liitteessä XII mainittujen kantojen määristä, jotka on purettu aluksista edellisen kuukauden aikana, sekä kaikki asetuksen (ETY) N:o 2847/93 11 ja 12 artiklan mukaisesti saadut tiedot.
3. Yhteisön alusten päälliköiden on liitteessä I C lueteltujen lajien saaliiden osalta pidettävä:
a)
tuotantopäiväkirjaa, johon merkitään kertyvä tuotanto kutakin aluksella olevaa lajia kohden kilogrammoina ilmoitettavana tuotepainona;
b)
varastointisuunnitelmaa, jossa ilmoitetaan eri lajien sijainti ruumassa.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettu tuotantopäiväkirja ja varastointisuunnitelma on päivitettävä päivittäin kello 00.00 (UTC) alkaneen ja kello 24.00 (UTC) päättyneen edellisen vuorokauden osalta, ja ne on säilytettävä aluksella, kunnes aluksen saalis on purettu kokonaan.
5. Päälliköiden on annettava tarvittavaa apua tuotantopäiväkirjassa ilmoitettujen määrien ja aluksella varastoitujen jalostettujen tuotteiden todentamiseksi.
6. Jäsenvaltioiden on annettava kahden vuoden välein todistus kapasiteettipiirustusten paikkansapitävyydestä kaikkien niiden yhteisön alusten osalta, joilla on lupa harjoittaa 26 artiklan 1 kohdan mukaista kalastusta. Aluksen päällikön on varmistettava, että tällaisen todistuksen jäljennös jää alukselle, jotta se voidaan esittää pyynnöstä tarkastajalle.
33 artikla
Aluksella olevat verkot
1. Yhden tai useamman liitteessä VII luetellun lajin kohdennetun kalastuksen aikana yhteisön aluksella ei saa olla verkkoja, joiden silmäkoko on pienempi kuin 27 artiklassa säädetty.
2. Yhteisön alukset, jotka saman kalastusmatkan aikana kalastavat muilla alueilla kuin NAFO-sääntelyalueella, voivat kuitenkin säilyttää aluksella verkkoja, joiden silmäkoko on 27 artiklassa säädettyä pienempi, jos verkot on kiinnitetty tukevasti ja varastoitu ja jos ne eivät ole välittömästi käyttövalmiita. Tällaiset verkot on:
a)
irrotettava trooliovistaan sekä nosto- tai vetoköysistään tai -vaijereistaan; ja
b)
kiinnitettävä tukevasti johonkin kansirakenteen osaan, jos ne ovat kannella tai kannen yläpuolella.
34 artikla
Jälleenlaivaukset
1. Yhteisön alukset eivät saa osallistua jälleenlaivaustoimiin NAFO-sääntelyalueella, elleivät ne ole saaneet siihen ennakolta lupaa jäsenvaltionsa toimivaltaisilta viranomaisilta.
2. Yhteisön alukset eivät saa osallistua kalojen jälleenlaivaustoimiin, joita suoritetaan muun kuin sopimuspuolen sellaisilta aluksilta tai sellaisille aluksille, joiden on havaittu tai muutoin todettu harjoittaneen kalastustoimintaa NAFO-sääntelyalueella.
3. Yhteisön alusten on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisilleen kustakin NAFO-sääntelyalueella tapahtuneesta jälleenlaivauksesta. Luovuttavien alusten on laadittava mainittu ilmoitus vähintään 24 tuntia ennakolta ja vastaanottavien alusten viimeistään tunnin kuluttua jälleenlaivauksesta.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa on ilmoitettava jälleenlaivauksen kellonaika, maantieteellinen sijainti, aluksesta ja alukseen jälleenlaivattujen kalojen kilogrammoina ilmoitettu pyöristetty kokonaispaino lajeittain sekä jälleenlaivaukseen osallistuneiden alusten kutsutunnus.
5. Vastaanottavan aluksen on tämän lisäksi ilmoitettava aluksella oleva kokonaissaalis ja aluksesta purettava kokonaispaino sekä purkusataman nimi ja purkamisen arvioitu kellonaika vähintään 24 tuntia ennen saaliin purkamista.
6. Jäsenvaltioiden on toimitettava 3 ja 5 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset viipymättä komissiolle, joka puolestaan toimittaa ne viipymättä NAFOn sihteeristölle.
35 artikla
Yhteisön alusten rahtaus
1. Jäsenvaltiot voivat suostua siihen, että niiden lipun alla purjehtivaan kalastusalukseen, jolla on lupa kalastaa NAFO-sääntelyalueella, sovelletaan rahtausjärjestelyä toiselle NAFOn sopimuspuolelle myönnettyjen kiintiön ja/tai kalastuspäivien osittaista tai täysimääräistä käyttöä varten. Rahtausjärjestelyihin ei saa kuitenkaan osallistua aluksia, joiden NAFO tai jokin muu alueellinen kalastusjärjestö on todennut harjoittaneen laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta.
2. Lippujäsenvaltion on päivänä, jona rahtausjärjestelystä sovitaan, lähetettävä seuraavat tiedot komissiolle, joka välittää ne NAFOn pääsihteerille:
a)
lippujäsenvaltion suostumus rahtausjärjestelyyn;
b)
rahtausjärjestelyn kattamat lajit ja rahtaussopimuksessa myönnetyt kalastusmahdollisuudet;
c)
rahtausjärjestelyn kesto;
d)
rahtaajan nimi;
e)
aluksen rahdannut sopimuspuoli;
f)
toimet, joita jäsenvaltio on toteuttanut varmistaakseen, että sen lipun alla purjehtivat rahdatut alukset noudattavat NAFOn säilyttämis- ja täytäntöönpanotoimenpiteitä koko rahtausajan.
3. Kun rahtausjärjestely päättyy, lippujäsenvaltion on ilmoitettava siitä komissiolle, joka välittää tämän tiedon viipymättä NAFOn pääsihteerille.
4. Lippujäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että:
a)
alus ei saa rahtausaikana kalastaa lippujäsenvaltiolle myönnettyjä kalastusmahdollisuuksia käyttäen;
b)
alus ei saa kalastaa useamman rahtausjärjestelyn nojalla samaan aikaan;
c)
alus noudattaa NAFOn säilyttämis- ja täytäntöönpanotoimenpiteitä koko rahtausajan;
d)
kaikki ilmoitettujen rahtausjärjestelyjen mukaisesti pyydetyt saaliit ja sivusaaliit kirjataan rahdatun aluksen kalastuspäiväkirjaan erillään muista saalistiedoista.
5. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kaikki 4 kohdan d alakohdassa tarkoitetut saaliit ja sivusaaliit komissiolle muista kansallisista saalistiedoista erillään. Komissio välittää nämä tiedot viipymättä NAFOn pääsihteerille.
36 artikla
Pyyntiponnistuksen seuranta
1. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että sen alusten pyyntiponnistus on oikeassa suhteessa kyseisen jäsenvaltion NAFO-sääntelyalueella käytettävissä oleviin kalastusmahdollisuuksiin.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle NAFO-sääntelyalueella olevia lajeja kalastavia aluksiaan koskeva kalastussuunnitelma viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2006 tai sen jälkeen viimeistään 30 päivää ennen kyseisen toiminnan aloittamista. Kalastussuunnitelmassa on ilmoitettava muun muassa tähän kalastukseen osallistuvat alukset ja kyseisten alusten NAFO-sääntelyalueella viettämien kalastuspäivien suunniteltu lukumäärä.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle suuntaa-antavasti alustensa suunnitellusta toiminnasta muilla alueilla.
4. Kalastussuunnitelman on edustettava NAFO-sääntelyalueella käytettävissä olevaa kokonaispyyntiponnistusta suhteessa ilmoituksen tekevän jäsenvaltion kalastusmahdollisuuksiin.
5. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2006 kalastussuunnitelmiensa täytäntöönpanoa koskeva kertomus. Kertomuksissa on ilmoitettava kalastustoimintaan NAFO-sääntelyalueilla tosiasiallisesti osallistuneiden alusten lukumäärä, kunkin aluksen saaliit ja kunkin aluksen kyseisellä alueella kalastukseen käyttämien päivien kokonaismäärä. Katkarapua alueilla 3M ja 3L kalastavien alusten toiminnasta ilmoitetaan erikseen kunkin alueen osalta.
4 JAKSO
Tiedonkeruuta koskevat erityisvaatimukset
37 artikla
Tiedonkeruu
1. äsenvaltioiden on mahdollisuuksien mukaan otettava käyttöön tiedonkeruuta koskevat erityisvaatimukset, joita sovelletaan seuraavilla alueilla kalastaviin jäsenvaltioiden aluksiin:
Alue
Koordinaatti 1
Koordinaatti 2
Koordinaatti 3
Koordinaatti 4
Orphan Knoll
50.00.30
47.00.30
51.00.30
45.00.30
51.00.30
47.00.30
50.00.30
45.00.30
Corner
Seamounts
35.00.00
48.00.00
36.00.00
48.00.00
36.00.00
52.00.00
35.00.00
52.00.00
Newfoundland
Seamounts
43.29.00
43.20.00
44.00.00
43.20.00
44.00.00
46.40.00
43.29.00
46.40.00
New England
Seamounts
35.00.00
57.00.00
39.00.00
57.00.00
39.00.00
64.00.00
35.00.00
64.00.00
2. Edellä 1 kohdan mukaisesti kerättävät tiedot on koottava pyydysten laskukerroittain, ja niihin olisi mahdollisuuksien mukaan sisällyttävä seuraavat seikat:
a)
lajikoostumus lukumäärinä ja painona;
b)
saaliin jakautuminen pituuden mukaan kokoluokkiin;
c)
otoliitit;
d)
pyydysten laskupaikan leveys- ja pituusaste;
e)
pyydykset;
f)
kalastussyvyys;
g)
kellonaika;
h)
pyynnin kesto;
i)
veto aloitettu (liikkuvien pyydysten osalta);
j)
muut biologiset näytteet, jotka esimerkiksi koskevat mahdollisuuksien mukaan sukukypsyyttä.
3. Edellä 1 kohdan mukaisesti kootuista tiedoista on mahdollisimman pian kunkin kalastusmatkan jälkeen raportoitava jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, jotka lähettävät ne edelleen NAFOn sihteeristölle.
5 JAKSO
Pohjankatkarapua koskevat erityissäännökset
38 artikla
Pohjankatkaravun kalastus
Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle päivittäin sen lipun alla purjehtivien ja yhteisössä rekisteröityjen alusten sellaiset pohjankatkarapusaaliit (Pandalus borealis), jotka on pyydetty NAFO-sääntelyalueen alueella 3L. Tämän lajin kalastuksen on aina tapahduttava yli 200 metrin syvyydessä, ja sitä saa harjoittaa kerrallaan vain yksi alus jäsenvaltiota kohden.
6 JAKSO
Punasimppua koskevat erityissäännökset
39 artikla
Punasimpun kalastus
1. Yhteisön alusten, jotka kalastavat punasimppua NAFO-sääntelyalueen suuralueella 2 tai alueilla IF, 3K ja 3M, päälliköiden on joka toinen maanantai ilmoitettava joko sen jäsenvaltion, jonka lipun alla alus purjehtii, tai sen jäsenvaltion, jossa alus on rekisteröity, toimivaltaisille viranomaisille kyseisillä alueilla edellisenä sunnuntaina kello 24.00 päättyneen kahden viikon jakson aikana pyydetyt punasimpun määrät.
Kun kertyneet saaliit ovat saavuttaneet 50 prosenttia TACista, ilmoitus on tehtävä viikoittain kunakin maanantaina.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle joka toinen tiistai ennen kello 12.00 edellisenä sunnuntaina kello 24.00 päättyneen kahden viikon jakson osalta niiden lipun alla purjehtivien ja niiden alueella rekisteröityjen alusten NAFO-sääntelyalueen suuralueella 2 ja alueilla IF, 3K ja 3M pyytämien punasimppusaaliiden määrät.
Kun kertyneet saaliit ovat saavuttaneet 50 prosenttia TACista, ilmoitus on tehtävä viikoittain.
VII LUKU
CCAMLR-ALUEELLA KALASTAVIA YHTEISÖN ALUKSIA KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖKSET
1 JAKSO
Rajoitukset ja alustietoja koskevat vaatimukset
40 artikla
Kiellot ja saalisrajoitukset
1. Liitteessä XIII mainittujen lajien kohdennettu kalastus on kielletty mainitussa liitteessä ilmoitettujen alueiden ja ajanjaksojen osalta.
2. Liitteessä XIV vahvistettuja uusien kalastusten ja koekalastusten saalis- ja sivusaalisrajoituksia sovelletaan mainitussa liitteessä ilmoitetuilla suuralueilla.
41 artikla
CCAMLR-alueella kalastamaan oikeutettujen yhteisön alusten tietoja koskevat vaatimukset
1. Asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklan 2 kohdassa säädettyjen kalastamaan oikeutettuja aluksia koskevien tietojen lisäksi jäsenvaltioiden on 1 päivästä elokuuta 2006 alkaen toimitettava komissiolle seuraavat tällaisia aluksia koskevat tiedot:
a)
aluksen IMO-tunnistenumero (jos sellainen on annettu);
b)
mahdollinen aiempi lippuvaltio;
c)
kansainvälinen radiokutsutunnus;
d)
aluksen omistajan/omistajien nimi ja osoite sekä edunsaajaomistajan/-omistajien nimi ja osoite, jos ne ovat tiedossa;
e)
alustyyppi;
f)
rakennuspaikka ja -aika;
g)
pituus;
h)
seuraavanlaiset värivalokuvat aluksesta:
i)
vähintään kokoa 12 x 7 cm oleva värivalokuva, jossa näkyy aluksen kulkusuuntaan nähden oikea puoli koko pituudeltaan ja kaikkine rakennepiirteineen;
ii)
vähintään kokoa 12 x 7 cm oleva värivalokuva, jossa näkyy aluksen kulkusuuntaan nähden vasen puoli koko pituudeltaan ja kaikkine rakennepiirteineen;
iii)
vähintään kokoa 12 x 7 cm oleva värivalokuva, jossa näkyy aluksen perä ja joka on otettu suoraan takaa;
i)
alukselle asennetun satelliittiseurantalaitteiston väärinkäytöltä suojatun toiminnan varmistamiseksi toteutetut toimenpiteet.
2. Jäsenvaltioiden on 1 päivästä elokuuta 2006 alkaen ilmoitettava komissiolle mahdollisuuksien mukaan myös seuraavat CCAMLR-alueella kalastamaan oikeutettuja aluksia koskevat tiedot:
a)
aluksen käyttäjän nimi ja osoite, jos tämä on eri kuin omistaja;
b)
aluksen päällikön ja tarvittaessa kalastuksesta vastaavan päällikön nimi ja kansallisuus;
c)
kalastusmenetelmän tai -menetelmien tyyppi;
d)
leveys (metriä);
e)
bruttovetoisuus;
f)
aluksen viestintätyypit ja -numerot (Inmarsat-A-, -B- ja -C-numerot);
g)
miehistön tavanomainen vahvuus;
h)
pääkoneen tai pääkoneiden teho (kW);
i)
kantavuus (tonnia), kalaruumien lukumäärä ja vetoisuus (m3);
j)
muut aiheellisiksi katsottavat tiedot (esim. jääluokka).
2 JAKSO
Koekalastus
42 artikla
Koekalastukseen osallistuminen
1. Espanjan lipun alla purjehtivat ja Espanjassa rekisteröidyt alukset, jotka on ilmoitettu CCAMLR:lle asetuksen (EY) N:o 601/2004 7 artiklan säännösten mukaisesti, saavat osallistua Dissostichus spp. -lajien pitkälläsiimalla harjoitettavaan koekalastukseen FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueilla 58.4.1, 58.4.2 sekä alueiden 58.4.3a ja 58.4.3b niissä osissa, jotka eivät kuulu kansalliseen lainkäyttövaltaan.
2. Ainoastaan yksi kalastusalus saa kerrallaan kalastaa alueilla 58.4.3a ja 58.4.3b.
3. Kokonaissaaliita ja sivusaaliita koskevat rajoitukset suuralueiden 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 osalta sekä niiden jakaminen pienimuotoista tutkimusta harjoittaville yksiköille (SSRU) kullakin alueella vahvistetaan liitteessä XIV. Kalastus on lopetettava SSRU-alueella, kun ilmoitetut saaliit saavuttavat määritellyn saalisrajan, eikä kyseisellä SSRU-alueella saa enää kalastaa loppukauden aikana.
4. Kalastusta on harjoitettava maantieteellisesti ja syvyyssuunnassa niin laajalla alueella kuin mahdollista, jotta saataisiin kalastusmahdollisuuksien määrittämiseksi tarvittavat tiedot ja vältettäisiin saaliiden ja pyyntiponnistuksen liiallinen keskittyminen. Alueilla 58.4.1 ja 58.4.2 kalastus sallitaan kuitenkin ainoastaan vähintään 550 metrin syvyydessä.
43 artikla
Ilmoitusjärjestelmät
Edellä 42 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuviin kalastusaluksiin sovelletaan seuraavia saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmiä:
a)
asetuksen (EY) N:o 601/2004 12 artiklassa säädetty viiden päivän saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmä sillä poikkeuksella, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle saalis- ja pyyntiponnistusilmoitukset kahden työpäivän kuluessa kunkin ilmoitusjakson päättymisestä, jotta ne voidaan toimittaa CCAMLR:lle viipymättä. Suuralueiden 88.1 ja 88.2 ja alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 osalta ilmoitukset tekevät pienimuotoista tutkimusta harjoittavat yksiköt;
b)
asetuksen (EY) N:o 601/2004 13 artiklassa säädetty kuukausittainen yksityiskohtainen saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmä;
c)
poisheitetyn Dissostichus eleginoides- ja Dissostichus mawsoni -lajin kokonaismäärä ja paino on ilmoitettava, hyytelömäisessä tilassa olevat kalat mukaan luettuina.
44 artikla
Erityisvaatimukset
1. Edellä 42 artiklassa tarkoitettu koekalastus on toteutettava Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella tapahtuvaan kalastustoimintaan sovellettavista teknisistä toimenpiteistä 22 päivänä maaliskuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 600/2004 (30) 8 artiklan mukaisesti ottaen huomioon toimenpiteet, joita sovelletaan merilintujen tahattoman kuolevuuden vähentämiseksi pitkäsiimakalastuksen yhteydessä. Näiden toimenpiteiden lisäksi:
a)
kalanjätteiden poisheittäminen on kiellettyä tässä kalastuksessa;
b)
alueilla 58.4.1 ja 58.4.2 koekalastukseen osallistuvat alukset, jotka noudattavat CCAMLR:n pitkänsiiman painotusta koskevia pöytäkirjoja (A, B tai C), vapautetaan yölaskuvaatimuksesta; alusten, jotka saavat saaliiksi yhteensä enemmän kuin kolme (3) merilintua, on kuitenkin siirryttävä välittömästi yölaskuun asetuksen (EY) N:o 601/2004 8 artiklan mukaisesti;
c)
koekalastukseen suuralueilla 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueilla 58.4.3a ja 58.4.3b osallistuvien alusten, jotka saavat saaliiksi yhteensä enemmän kuin kolme (3) merilintua, on lopetettava kalastaminen välittömästi, eivätkä ne saa enää kalastaa tavanomaisen kalastuskauden ulkopuolella kauden 2005/2006 jäljellä olevana aikana.
2. Koekalastukseen FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 osallistuviin kalastusaluksiin on sovellettava seuraavia lisävaatimuksia:
a)
aluksia kielletään päästämästä mereen:
i)
öljyä tai polttoainetta tai öljypitoisia jäämiä MARPOL 73/78 -yleissopimuksen (kansainvälinen yleissopimus aluksista aiheutuvan meren pilaantumisen ehkäisemisestä) liitteessä I sallittuja lukuun ottamatta;
ii)
jätteitä;
iii)
elintarvikejätettä, joka ei läpäise verkkoa, jonka aukot ovat enintään 25 millimetrin suuruiset;
iv)
siipikarjanlihaa tai muita siipikarjan osia (munankuoret mukaan luettuina);
v)
jätevettä 12 meripeninkulman sisällä rannikosta tai kelluvasta jäätiköstä, tai jätevettä, kun alus kulkee alle neljän solmun vauhtia; tai
vi)
jätteenpolttotuhkaa.
b)
suuralueille 88.1 ja 88.2 ei saa tuoda elävää siipikarjaa tai muita eläviä lintuja, ja kuluttamatta jäänyt kynitty siipikarja on vietävä pois suuralueilta 88.1 ja 88.2;
c)
Dissostichus spp. -lajien kalastus suuralueilla 88.1 ja 88.2 kielletään 10 meripeninkulman sisällä Ballenysaarten rannikosta.
45 artikla
Laskukerran määritelmä
1. Tässä jaksossa laskukerralla tarkoitetaan yhden tai useamman pitkänsiiman laskemista yhdessä kalastuspaikassa. Laskukerran tarkka maantieteellinen sijainti saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoittamista varten määritellään käytetyn pitkänsiiman tai käytettyjen pitkiensiimojen keskipisteenä.
2. Jotta laskukerta voitaisiin nimetä tutkimuslaskukerraksi,
a)
kukin tutkimuslaskukerta on suoritettava vähintään viiden meripeninkulman etäisyydellä muista tutkimuslaskukerroista, ja tämä etäisyys on mitattava kunkin tutkimuslaskukerran maantieteellisestä keskipisteestä;
b)
kullakin laskukerralla on laskettava vähintään 3 500 ja enintään 10 000 koukkua; siinä voidaan käyttää samalla paikalla laskettuja useita erillisiä siimoja;
c)
pitkänsiiman kullakin laskukerralla siiman on oltava vedessä vähintään kuusi tuntia mitattuna siimanlaskun loppuun saattamisesta siimannoston aloittamiseen.
46 artikla
Tutkimussuunnitelmat
Edellä 42 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvien kalastusalusten on pantava täytäntöön tutkimussuunnitelmat kaikilla SSRU-alueilla, joihin FAO-suuralueet 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueet 58.4.1 ja 58.4.2 on jaettu. Tutkimussuunnitelma on pantava täytäntöön seuraavasti:
a)
ensimmäisen kerran SSRU-alueelle saavuttaessa tehtävät ensimmäiset kymmenen laskukertaa eli ensimmäinen sarja nimetään tutkimuslaskukerroiksi, ja niiden on täytettävä 45 artiklan 2 kohdassa vahvistetut edellytykset;
b)
seuraavat kymmenen laskukertaa tai kymmenen tonnin saalis riippuen siitä, kumpi saavutetaan ensiksi, nimetään toiseksi sarjaksi. Toisen sarjan laskukertojen aikana harjoitettava kalastus voi päällikön harkinnan mukaan kuulua osana tavanomaiseen koekalastukseen. Nämä laskukerrat voidaan kuitenkin nimetä tutkimuslaskukerroiksi edellyttäen, että ne ovat 45 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaiset;
c)
jos päällikkö haluaa jatkaa kalastusta SSRU-alueella laskukertojen ensimmäisen ja toisen sarjan päätökseen saattamisen jälkeen, aluksen on aloitettava kolmas sarja, jonka tuloksena kaikissa kolmessa sarjassa tehdään yhteensä 20 tutkimuslaskukertaa. Laskukertojen kolmas sarja on saatettava päätökseen saman SSRU-alueelle tehdyn kalastusmatkan aikana kuin ensimmäinen ja toinen sarja;
d)
kun kolmannen sarjan 20 tutkimuslaskukertaa on saatettu päätökseen, alus voi jatkaa kalastusta SSRU-alueella;
e)
suuralueilla 88.1 ja 88.2 sijaitsevilla SSRU-alueilla A, B, C, E ja G, joiden kalastuskelpoinen alue on alle 15 000 km2, ei sovelleta b, c ja d alakohtaa, ja kymmenen tutkimuslaskukerran päätökseen saattamisen jälkeen alus voi jatkaa kalastusta SSRU-alueella.
47 artikla
Tiedonkeruusuunnitelmat
1. Edellä 42 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvien kalastusalusten on pantava täytäntöön tiedonkeruusuunnitelmat kaikilla SSRU-alueilla, joihin FAO-suuralueet 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueet 58.4.1 ja 58.4.2 on jaettu. Tiedonkeruusuunnitelman on käsitettävä seuraavat tiedot:
a)
sijainti ja veden syvyys noston jokaisen siiman kummassakin päässä;
b)
laskemis-, vedessäolo- ja nostoajat;
c)
pinnalla irtipäässeiden kalojen määrä ja laji;
d)
laskettujen koukkujen määrä;
e)
syöttityyppi;
f)
tarttumisprosentti;
g)
koukkutyyppi; ja
h)
merenkäynti ja pilvisyys sekä kuun vaihe siimoja laskettaessa.
2. Kaikki 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on kerättävä kunkin tutkimuslaskukerran osalta; tutkimuslaskukerran kaikki kalat, kuitenkin enintään 100 kalaa, on mitattava, ja saaliista on otettava vähintään 30 kalan otos biologisia tutkimuksia vareten. Jos kaloja saadaan yli 100, niihin on sovellettava satunnaisotantaa.
48 artikla
Merkintäohjelma
Kunkin 42 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvan aluksen on pantava täytäntöön merkintäohjelma seuraavasti:
a)
Dissostichus spp. -lajeihin kuuluvista kaloista on kauden aikana merkittävä ja päästettävä takaisin mereen yksi yksilö jokaista elopainotonnia kohden CCAMLR:n merkintäpöytäkirjan mukaisesti. Alukset saavat lopettaa merkitsemisen vasta kun 500 yksilöä on merkitty tai kun ne poistuvat kalastusalueelta merkittyään yhden yksilön jokaista pyydettyä elopainotonnia kohden;
b)
ohjelma on kohdistettava kaiken kokoisiin yksilöihin, jotta saavutettaisiin merkintävaatimus, joka on yksi yksilö jokaista pyydettyä elopainotonnia kohden. Kaikille takaisin mereen päästetyille yksilöille on tehtävä kaksinkertainen merkintä, ja mereen päästämiset olisi toteutettava mahdollisimman laajalla maantieteellisellä alueella;
c)
kaikkiin merkkeihin on painettava selkeästi yksilöllinen sarjanumero ja palautusosoite siten, että merkkien alkuperä voidaan selvittää, jos merkittyjä yksilöitä joutuu uudelleen saaliiksi;
d)
uudelleenpyydettyjä merkittyjä yksilöitä (eli pyydettyjä kaloja, joissa on aiemmin kiinnitetty merkki) ei saa päästää takaisin, vaikka ne olisivat olleet vapaudessa vain vähän aikaa;
e)
kaikista uudelleenpyydetyistä merkityistä yksilöistä on otettava biologiset näytteet (pituus, paino, sukupuoli, sukurauhasten kehitysaste) ja jos mahdollista digitaalinen valokuva sekä otettava talteen otoliitit ja irrotettu merkki.
f)
kaikki merkkejä koskevat tiedot sekä tiedot takaisin saaduista merkeistä on toimitettava CCAMLR:lle sähköisesti CCAMLR-muodossa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun alus lopetti tämän kalastuksen;
g)
kaikki merkkejä koskevat tiedot sekä tiedot takaisin saaduista merkeistä ja uudelleenpyydetyistä lajeista on myös toimitettava sähköisesti CCAMLR-muodossa asianomaiselle alueelliselle merkintätietokeskukselle CCAMLR:n merkintäpöytäkirjan mukaisesti.
49 artikla
Tieteelliset tarkkailijat
Kullakin 42 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvalla kalastusaluksella on koko kalastuskaudella harjoitettavan kalastustoiminnan ajan oltava vähintään kaksi tieteellistä tarkkailijaa, joista toisen on oltava CCAMLR:n kansainvälisen tieteellisen tarkkailusuunnitelman mukaisesti nimetty tarkkailija.
VIII LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
50 artikla
Tietojen toimittaminen
Kun jäsenvaltiot lähettävät asetuksen (ETY) N:o 2847/93 15 artiklan 1 kohdan ja 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissiolle tietoja pyydettyjen kantojen puretuista määristä, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä I vahvistettuja kantojen koodeja.
51 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2006.
Ennen 1 päivää tammikuuta 2006 alkaviksi ajanjaksoiksi vahvistettujen CCAMLR-alueen TACien osalta sovelletaan 40 artiklaa niiden jaksojen alusta, joina TACeja sovelletaan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 22. joulukuuta 2005.