KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2182/2005
af 22. december 2005
om ændring af forordning (EF) nr. 1973/2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 for så vidt angår støtteordningerne i henhold til afsnit IV og IVa i nævnte forordning og anvendelse af udtagne arealer til produktion af råvarer
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (1), særlig artikel 145 og 155, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 99, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003 må den støtte til frø, som der ansøges om, ikke overstige et loft, som fastsættes af Kommissionen. Hvis den samlede støtte, som der ansøges om, overstiger det fastsatte loft, reduceres støtten pr. landbruger forholdsmæssigt.
(2)
I kapitel 10 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004 (2) fastsættes betingelserne for at modtage støtte til frø. I henhold til artikel 49 i nævnte forordning ydes der kun støtte til frø på betingelse af, at frøene er blevet afsat af støttemodtageren til såning senest den 15. juni i året efter høsten.
(3)
Det forhold, at det er nødvendigt at anvende en eventuel nedsættelseskoefficient i samme år, skaber alvorlige problemer for gennemførelsen af den nye ordning. For at undgå anvendelsen af en sådan nedsættelseskoefficient synes det eneste alternativ at være fortrinsvis at foretage alle betalinger, når alle frøene er afsat, dvs. når den samlede mængde frø er kendt. Dette ville imidlertid forsinke datoen for betalingen til landbrugerne væsentligt og med tiden skabe økonomiske problemer for dem. For at undgå denne situation bør der indføres en forskudsordning for støtte til frø.
(4)
I forordning (EF) nr. 1782/2003 som ændret ved forordning (EF) nr. 864/2004 (3) fastsættes regler for koblet støtte til bomuld, olivenolie og råtobak.
(5)
Navnlig er det ved afsnit IV, kapitel 10a, i forordning (EF) nr. 1782/2003 gjort muligt at yde direkte støtte til produktion af bomuld. Der bør derfor fastsættes detaljerede regler for ydelsen af nævnte støtte.
(6)
I henhold til artikel 110b, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 er berettigelsen til støtte pr. hektar bomuldsareal betinget af, at landbrugeren anvender godkendte sorter og dyrker bomulden på arealer, der er godkendt af medlemsstaterne. Godkendelseskriterierne bør derfor præciseres, både hvad angår sorter og landbrugsarealer, der er egnede til bomuldsproduktion.
(7)
For at kunne opnå hektarstøtte til bomuld skal landbrugerne tilså godkendte arealer. Der bør fastlægges et kriterium, hvorved tilsåningen defineres. Medlemsstaternes fastsættelse af den minimale såningstæthed på disse arealer på grundlag af de pedoklimatiske forhold og de særlige regionale betingelser bør udgøre et objektivt kriterium for fastlæggelsen af, om tilsåningen er foretaget korrekt.
(8)
Hvis det nationale basisareal, der er fastsat for bomuld i artikel 110c, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, overskrides, nedsættes det støttebeløb, der skal udbetales pr. støtteberettiget hektar. For Grækenlands vedkommende bør det dog præciseres, hvorledes det nedsatte beløb skal beregnes under hensyn til opdelingen af det nationale areal på underarealer, som der gælder forskellige støttebeløb for.
(9)
Medlemsstaterne bør godkende brancheorganisationerne for bomuldsproduktion på grundlag af objektive kriterier, hvad angår størrelse, arbejdsopgaver og intern organisation. En brancheorganisations størrelse bør fastsættes under hensyn til det nødvendige i, at den egreneringsvirksomhed, der er medlem, kan modtage tilstrækkeligt store mængder ikke-egreneret bomuld. Da brancheorganisationens hovedformål er at forbedre kvaliteten af den bomuld, der skal leveres, skal den træffe foranstaltninger i overensstemmelse hermed til gavn for sine medlemmer.
(10)
For at undgå komplikationer i forbindelse med forvaltningen af støtteordningen må en og samme producent kun være tilsluttet én brancheorganisation. Af samme årsag må landbrugermedlemmet af en brancheorganisation, når han afgiver tilsagn om at levere sin producerede bomuld, kun levere den til en egreneringsvirksomhed, der er medlem af samme organisation.
(11)
I henhold til artikel 110e i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan brancheorganisationerne beslutte at graduere den støtte, som deres landbrugermedlemmer er berettigede til. Gradueringsskalaen skal være i overensstemmelse med kriterier for navnlig kvaliteten af den bomuld, der skal leveres, idet kriterier med tilknytning til produktionsforøgelse udelukkes. Med henblik herpå bør brancheorganisationerne fastlægge parcelkategorierne på grundlag af bl.a. kriterier vedrørende kvaliteten af den bomuld, der produceres på disse parceller.
(12)
Med henblik på at fastlægge det støttebeløb, der skal udbetales til landbrugermedlemmerne af brancheorganisationerne for bomuldsproduktion, bør skalaen baseres på en metode til fordeling af det samlede graduerede støttebeløb mellem de forskellige parcelkategorier, procedurer for vurdering og klassifikation af hver enkelt parcel i en af disse kategorier, en beregning af støttebeløbet pr. støtteberettiget hektar på grundlag af det budget, der står til rådighed for hver kategori, og det samlede antal hektar i hver kategori.
(13)
Med henblik på at klassificere parcellerne i en af de kategorier, som skalaen omfatter, kan den leverede bomuld analyseres i alle berørte parters nærvær.
(14)
Da landbrugermedlemmet ikke er forpligtet til at levere sin bomuld, bør han have ret til mindst den ikke-graduerede del af støtten, hvis der ikke finder nogen levering sted. Gradueringsskalaen bør tage højde for denne situation ved at fastsætte det minimumsbeløb for støtte pr. hektar, som kan godtages, hvis der ikke finder nogen levering sted.
(15)
Ved anvendelsen af skalaen og for at sikre forenkling bør alle parceller, der tilhører en og samme producent, anses for at tilhøre en og samme kategori parceller, der giver samme kvalitet bomuld.
(16)
Efter at betalingsorganet har modtaget meddelelsen fra brancheorganisationen om de støttebeløb, der skal udbetales til landbrugermedlemmerne, bør det træffe de nødvendige kontrolforanstaltninger og udbetale støtten.
(17)
Skalaen bør være godkendt af medlemsstaten. For at underrette landbrugermedlemmerne til rette tid bør der fastsættes en frist, før hvis udløb medlemsstaten bør beslutte, om den vil godkende brancheorganisationens skala og de ændringer, der eventuelt efterfølgende er foretaget deraf. Da brancheorganisationen ikke er forpligtet til at fastsætte en gradueringsskala, bør den selv kunne beslutte at afbryde anvendelsen af skalaen, idet medlemsstaten underrettes herom.
(18)
Støtteordningen for bomuld forudsætter, at medlemsstaterne giver deres producenter visse oplysninger om bomuldsdyrkning, bl.a. om godkendte sorter, objektive kriterier for godkendelse af arealer og minimal såningstæthed. For at underrette landbrugerne til rette tid bør medlemsstaten give dem disse oplysninger inden en bestemt dato.
(19)
Da det påhviler Kommissionen at kontrollere den korrekte anvendelse af bestemmelserne om anvendelsen af den afgrødespecifikke betaling for bomuld, bør medlemsstaterne til rette tid give den de samme oplysninger samt oplysninger om brancheorganisationerne.
(20)
Anvendelsen af den støtteordning for bomuld, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1782/2003, gør bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 1591/2001 af 2. august 2001 om gennemførelsesbestemmelser til støtteordningen for bomuld (4) overflødige. Nævnte forordning bør derfor ophæves.
(21)
Det er ved afsnit IV, kapitel 10b, i forordning (EF) nr. 1782/2003 gjort muligt at yde direkte støtte til olivenplantager. Der bør derfor fastsættes detaljerede regler for ydelsen af støtten.
(22)
Det er i artikel 110i i forordning (EF) nr. 1782/2003 fastsat, at medlemsstaterne fastlægger højst fem kategorier olivenplantager og fastsætter en støtte pr. GIS-ha oliven for hver af disse kategorier. Med henblik herpå bør Kommissionen fastlægge en fælles rammeordning for miljømæssige og samfundsmæssige kriterier, der knytter sig til olivenlandskabernes kendetegn og de samfundsmæssige traditioner.
(23)
For at forbedre kontrollen er det nødvendigt, at oplysningerne om den enkelte landbrugers tilhørsforhold til de forskellige kategorier olivenplantager registreres i det geografiske informationssystem for oliven. Det bør gøres muligt at tilpasse kategorierne en gang om året, hvis der sker ændringer i de miljømæssige og samfundsmæssige betingelser.
(24)
Støtten til olivenplantager ydes pr. GIS-ha oliven. Det er derfor nødvendigt at beregne hver landbrugers støtteberettigede areal efter en fælles metode, hvor arealenheden udtrykkes i GIS-ha oliven. For at lette de administrative procedurer bør der fastsættes undtagelsesforanstaltninger både for parceller med en mindstestørrelse, som skal fastsættes af medlemsstaten, og for olivenparceller, der er beliggende i en administrativ enhed, for hvilken medlemsstaten har etableret et alternativt system til GIS for oliven.
(25)
Ved udbetalingen af støtten pr. GIS-ha oliven er det hensigtsmæssigt, at medlemsstaten i første omgang og for at underrette landbrugerne til rette tid ved hvert års begyndelse fastlægger et vejledende støttebeløb pr. GIS-ha oliven for hver kategori olivenplantager. Dette vejledende beløb bør beregnes på grundlag af de disponible data vedrørende antallet af landbrugere og de arealer, hvortil der skal ydes olivenplantagestøtte; medlemsstaten fastsætter senere det endelige støttebeløb på grundlag af mere præcise data.
(26)
Ifølge en af de betingelser, der er fastsat for støtten til olivenplantager, må antallet af oliventræer på plantagen ikke afvige med mere end 10 % fra det antal, der blev registreret den 1. januar 2005. For at kontrollere opfyldelsen af denne betingelse bør medlemsstaterne før denne dato fastlægge, hvilke oplysninger der er nødvendige for at identificere den pågældende parcel. For Frankrig og Portugal er det nødvendigt at bestemme, at fastlæggelsen af oplysningerne om de berørte parceller udsættes til et senere tidspunkt for at tage hensyn til de arealer, som tilplantes med oliventræer i medfør af de programmer, der er godkendt i henhold til artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 1638/98 af 20. juli 1998 om ændring af forordning nr. 136/66/EØF om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer (5).
(27)
For at gøre det muligt for Kommissionen at kontrollere, at de bestemmelser, der tager sigte på betalingen af støtten til olivenplantager, anvendes korrekt, bør medlemsstaterne med jævne mellemrum give oplysning om de støttede olivenarealer og om størrelsen af den støtte, der skal ydes til hver kategori olivenplantager.
(28)
I henhold til afsnit IV, kapitel 10c, i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan der ydes direkte støtte til produktion af tobak. Der bør derfor fastsættes detaljerede regler for ydelsen af støtten.
(29)
Af hensyn til klarheden bør der fastlægges visse definitioner.
(30)
Tobakssorterne bør klassificeres i grupper efter modningsmetode og produktionsomkostninger under hensyn til de beskrivelser, der benyttes i international handel.
(31)
De virksomheder, der foretager den første forarbejdning og har tilladelse til at indgå dyrkningskontrakter, bør godkendes som følge af deres rolle som kontrahent. En sådan godkendelse bør trækkes tilbage, hvis reglerne ikke overholdes, og medlemsstaterne bør fastsætte særlige betingelser for forarbejdning af tobak.
(32)
I medfør af artikel 110k i forordning (EF) nr. 1782/2003 bør der fastsættes anerkendte produktionsområder for hver gruppe tobakssorter på grundlag af de traditionelle produktionsområder med henblik på ydelsen af støtten. Det bør tillades medlemsstaterne at begrænse produktionsområderne, navnlig for at forbedre kvaliteten.
(33)
For at muliggøre kontrol og forvalte udbetalingen af støtten effektivt bør tobakken produceres i henhold til dyrkningskontrakter mellem landbrugerne og de virksomheder, der foretager den første forarbejdning. De vigtigste elementer, der skal fremgå af dyrkningskontrakten vedrørende den enkelte høst, bør specificeres. De endelige datoer for indgåelse og registrering af kontrakter bør fastsættes så betids, at der lige fra produktionsårets start kan sikres landbrugerne stabile afsætningsmuligheder for den kommende høst og forarbejdningsvirksomhederne regelmæssige leveringer.
(34)
Når der indgås en dyrkningskontrakt med en producentsammenslutning, bør de vigtigste detaljer vedrørende hver enkelt landbruger anmeldes for at muliggøre effektiv kontrol. For at forhindre konkurrencefordrejning og vanskeligheder ved overvågningen bør det ikke tillades producentsammenslutninger at foretage første forarbejdning. For at respektere markedsstrukturerne bør det slås fast, at en landbruger kun må være medlem af én producentsammenslutning.
(35)
Støtteberettiget råtobak bør være af sund og sædvanlig markedskvalitet samt fri for visse kendetegn, der hindrer normal afsætning.
(36)
Som følge af særtrækkene ved støtteordningen bør der fastlægges bestemmelser om tvistbilæggelse ved blandede udvalgs mellemkomst.
(37)
For at kunne forvalte rammebeløbet til råtobak hensigtsmæssigt bør medlemsstaterne tidligt på produktionsåret fastsætte et vejledende støttebeløb pr. sort eller sortsgruppe og fastsætte et endeligt støttebeløb, efter at alle leveringer har fundet sted. Det endelige støttebeløb bør ikke overstige præmieniveauet for 2005.
(38)
For at anspore til forbedring af tobaksproduktionens kvalitet og værdi bør det tillades medlemsstaterne at graduere det støttebeløb, der fastsættes til hver sort eller sortsgruppe, efter den leverede tobaks kvalitet.
(39)
Der bør udbetales støtte for den mængde tobak i blade, som landbrugerne leverer til de virksomheder, der foretager den første forarbejdning, forudsat at mindstekravene til kvaliteten er opfyldt. Støtten bør tilpasses, når den leverede tobaks vandindhold afviger fra det vandindhold, der er fastsat for hver sortsgruppe på grundlag af rimelige kvalitetskrav. For at lette kontrollen ved leveringen bør omfanget og hyppigheden af prøveudtagningen og metoden til beregning af den justerede vægt med henblik på at bestemme vandindholdet fastlægges.
(40)
Den periode, i hvilken tobakken leveres til forarbejdningsvirksomhederne, bør begrænses for at forhindre svigagtig overførsel fra en høst til den følgende. I adskillige medlemsstater foretages der kontrol det sted, hvortil tobakken leveres, frem for det sted, hvor den forarbejdes. De steder, hvortil tobakken skal leveres, og den kontrol, der skal foretages, bør specificeres. Medlemsstaterne bør godkende sådanne opkøbscentre.
(41)
Betingelserne for støttens udbetaling bør fastsættes for at forhindre svig. Det henhører dog under medlemsstaternes ansvar at fastlægge yderligere forvaltnings- og kontrolordninger.
(42)
Støtten bør først udbetales, efter at leveringerne af al tobak produceret i en medlemsstat er kontrolleret, med henblik på at sikre, at de pågældende transaktioner rent faktisk er gennemført. Dog bør der betales forskud til producenterne på 50 % af det skyldige vejledende beløb på betingelse af, at der stilles tilstrækkelig sikkerhed.
(43)
Af administrative årsager bør støtten i hver medlemsstat kun ydes for produkter, der produceres på den pågældende medlemsstats område. Der bør fastsættes særlige bestemmelser for at tage hensyn til tilfælde, hvor tobakken forarbejdes i andre medlemsstater end den medlemsstat, hvor den er produceret. I så fald bør den pågældende mængde råtobak henregnes til den medlemsstat, hvor den er produceret, til fordel for producenterne i denne medlemsstat.
(44)
Som følge af reformen af tobakspolitikken vil opkøbsprogrammet for tobakskvoter ophøre med at finde anvendelse. De producenter, der deltog i programmet i 2002 og 2003, vil dog vedblive med at modtage betaling af opkøbsprisen indtil henholdsvis 2007 og 2008. I øjeblikket fastsættes opkøbsprisen til en procentdel af tobakspræmien i et givet produktionsår. Den nuværende tobakspræmieordning vil ikke længere være gældende fra 1. januar 2006, og det er derfor nødvendigt som en overgangsforanstaltning at fastlægge et nyt grundlag for beregningen af den fremtidige kvoteopkøbspris. Præmieniveauerne for råtobak er ikke blevet ændret i produktionsårene 2002-2005. Præmieniveauet for 2005 bør derfor af hensyn til kontinuiteten anvendes som grundlag for beregningen af opkøbsprisen.
(45)
Kommissionens forordning (EF) nr. 2848/98 af 22. december 1998 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 for så vidt angår præmieordningen, produktionskvoterne og den særstøtte, der ydes til producentsammenslutningerne, i tobakssektoren (6) kan ophæves, efter at den garantitærskel og det præmiesystem, der er fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 (7) er ophævet. Bestemmelserne i Kommissionens forordning (EØF) nr. 85/93 af 19. januar 1993 om kontrolagenturer i tobakssektoren (8) er blevet forældet og kan derfor ophæves.
(46)
Forordning (EF) nr. 1973/2004 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(47)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Direkte Betalinger -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 1973/2004 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 1, stk. 1, tilføjes følgende litraer:
»q)
afgrødespecifik betaling for bomuld, jf. afsnit IV, kapitel 10a, i nævnte forordning
r)
støtte til olivenplantager, jf. afsnit IV, kapitel 10b, i nævnte forordning
s)
tobaksstøtte, jf. afsnit IV, kapitel 10c, i nævnte forordning.«
2)
Artikel 3, stk. 1, litra a), affattes således:
»a)
senest den 15. september det pågældende år: de arealer eller, når det gælder mælkepræmien, tillægspræmien, frø og tobak i henhold til artikel 95, 96, 99 og 110k i forordning (EF) nr. 1782/2003, de mængder, for hvilke der er ansøgt om støtte for det pågældende kalenderår, i givet fald underinddelt efter delbasisareal«
3)
Artikel 21, stk. 1, affattes således:
»1. Medmindre andet følger af artikel 28 i forordning (EF) nr. 1782/2003, udbetales støtten til kartoffelstivelse til landbrugerne af den medlemsstat, på hvis område den bedrift, der afleverer kartoflerne med henblik på produktion af kartoffelstivelse, er beliggende, for alle de mængder, der i produktionsåret er leveret til stivelsesfabrikanten, senest fire måneder efter den dato, på hvilken dokumentationen i henhold til artikel 20 i nærværende forordning blev fremlagt, såfremt betingelserne i henhold til artikel 19 i nærværende forordning er opfyldt.«
4)
Som artikel 49a indsættes:
»Artikel 49a
Forskudsbetalinger
Medlemsstaterne kan fra 1. december i produktionsåret yde forskudsbetalinger til frøproducenter. Denne betaling skal være proportional med den mængde frø, der allerede er afsat til såning i henhold til artikel 49, forudsat at samtlige betingelser i kapitel 10 er opfyldt.«
5)
Som kapitel 17a indsættes:
»KAPITEL 17a
AFGRØDESPECIFIK BETALING FOR BOMULD
Artikel 171a
Godkendelse af landbrugsarealer til produktion af bomuld
Medlemsstaterne fastlægger de objektive kriterier, på grundlag af hvilke arealerne godkendes til den afgrødespecifikke betaling for bomuld, der er fastsat i artikel 110a i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Disse kriterier baseres på et eller flere af følgende elementer:
a)
de økonomiske forhold i landbruget i regionerne med betydelig bomuldsproduktion
b)
de pedoklimatiske forhold på de pågældende arealer
c)
forvaltningen af vand til kunstvanding
d)
omdrift og dyrkningsteknikker, som kan respektere miljøet.
Artikel 171aa
Godkendelse af sorter til såning
Medlemsstaterne godkender de sorter, der er registreret i Fællesskabets sortsliste, og som er tilpasset markedets behov.
Artikel 171ab
Betingelser for støtteberettigelse
Tilsåningen af de arealer, der er omhandlet i artikel 110b, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, finder sted ved anvendelse af en minimal såningstæthed, som fastsættes af medlemsstaten på grundlag af de pedoklimatiske forhold og eventuelt de særlige regionale forhold.
Artikel 171ac
Dyrkningspraksis
Medlemsstaterne bemyndiges til at fastsætte særlige regler for den dyrkningspraksis, der er nødvendig til afgrødepleje under normale vækstbetingelser, med undtagelse af høst.
Artikel 171ad
Beregning af støttebeløbet pr. støtteberettiget hektar
1. Hvis det støtteberettigede bomuldsareal i Spanien og Portugal overstiger det nationale basisareal, der er fastsat i artikel 110c, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, multipliceres det støttebeløb, der er fastsat i stk. 2 i nævnte artikel, med en nedsættelseskoefficient, der opnås ved at dividere basisarealet med det støtteberettigede areal, jf. dog artikel 171ag.
2. Hvis det støtteberettigede bomuldsareal i Grækenland overstiger 300 000 hektar, opnås det støttebeløb, der skal udbetales pr. hektar, ved at sammenlægge beløbet 594 EUR multipliceret med 300 000 hektar og et supplerende beløb multipliceret med det areal, der overstiger 300 000 hektar, og dividere det derved opnåede beløb med det samlede støtteberettigede areal, jf. dog artikel 171ag.
Det i første afsnit omhandlede supplerende beløb er lig med:
-
342,85 EUR, hvis det støtteberettigede areal er på mere end 300 000 hektar og mindre end eller lig med 370 000 hektar
-
342,85 EUR multipliceret med en nedsættelseskoefficient på 70 000 og divideret med antallet af støtteberettigede hektar, der overstiger 300 000, hvis det støtteberettigede areal er på mere end 370 000 hektar.
Artikel 171ae
Godkendelse af brancheorganisationer
Hvert år godkender medlemsstaterne inden den 31. december med henblik på det følgende års såning enhver brancheorganisation for bomuldsproduktion, der ansøger herom, og som:
a)
dækker et samlet areal, der er større end en af medlemsstaten fastsat grænse på mindst 10 000 ha, og opfylder de godkendelseskriterier, der er fastsat i artikel 171a, samt mindst én egreneringsvirksomhed
b)
træffer klart fastlagte foranstaltninger, som bl.a. tager sigte på:
-
bedre udnyttelse af den producerede ikke-egrenerede bomuld
-
forbedring af den ikke-egrenerede bomulds kvalitet i overensstemmelse med egreneringsvirksomhedens behov
-
anvendelse af miljøvenlige produktionsmetoder
c)
har fastlagt interne driftsmæssige regler for bl.a.:
-
betingelser for medlemskab og medlemsbidrag i overensstemmelse med medlemsstaternes og Fællesskabets forskrifter
-
i påkommende tilfælde en skala for graduering af støtten efter parcelkategori fastlagt på grundlag af bl.a. kvaliteten af den ikke-egrenerede bomuld, der skal leveres.
For 2006 godkender medlemsstaterne dog brancheorganisationerne for bomuldsproduktion inden den 28. februar 2006.
Artikel 171af
Producenternes forpligtelser
1. En producent må ikke være medlem af flere brancheorganisationer.
2. En producent, der er medlem af en brancheorganisation, har pligt til at levere den producerede bomuld til en egreneringsvirksomhed, der er medlem af samme organisation.
3. Producenternes deltagelse i en godkendt brancheorganisation skal sikres ved frivilligt medlemskab.
Artikel 171ag
Graduering af støtten
1. Inklusive den forhøjelse, der er fastsat i artikel 110f, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, fastlægger den skala, der er omhandlet i artikel 110e i nævnte forordning (i det følgende benævnt »skalaen«):
a)
de støttebeløb pr. støtteberettiget hektar, som et landbrugermedlem skal oppebære i henhold til sine parcellers klassificering i de fastlagte kategorier, der er omhandlet i stk. 2
b)
metoden til opdeling af det samlede beløb, der er afsat til graduering af støtten, på parcelkategorier i henhold til stk. 2.
Ved anvendelsen af litra a) er basisbeløbet mindst lig med den ikke-graduerede del af den støtte pr. støtteberettiget hektar, der er fastsat i artikel 110c, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, i påkommende tilfælde tilpasset i henhold til stk. 3 i nævnte artikel.
Den beregning, der er omhandlet i litra a), gælder også for den situation, hvor der ikke leveres bomuld til egreneringsvirksomheden. I dette tilfælde er det minimumsbeløb for støtte pr. støtteberettiget hektar, som det pågældende landbrugermedlem skal oppebære, mindst lig med den ikke-graduerede del af den støtte pr. støtteberettiget hektar, der er fastsat i artikel 110c, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, i påkommende tilfælde tilpasset i henhold til stk. 3 i nævnte artikel.
2. Parcellerne klassificeres i en række kategorier, som fastlægges af brancheorganisationerne for bomuldsproduktion under hensyn til mindst ét af følgende kvalitative kriterier:
a)
den producerede bomulds fiberlængde
b)
den producerede bomulds vandindhold
c)
den producerede bomulds gennemsnitlige indhold af urenheder.
Skalaen fastlægger de procedurer, som gør det muligt at vurdere hver parcel ud fra disse kriterier og at klassificere den i en af de fastlagte kategorier.
Skalaen må under ingen omstændigheder omfatte kriterier med tilknytning til produktionsforøgelse og afsætning på bomuldsmarkedet.
Ved anvendelsen af skalaen kan samtlige en og samme producents parceller anses for at høre til en og samme gennemsnitskategori af parceller og give en og samme kvalitet bomuld.
3. Om fornødent analyseres den ikke-egrenerede bomuld ved leveringen til egreneringsvirksomheden i alle berørte parters nærvær på grundlag af repræsentative stikprøver med henblik på klassifikationen på skalaen for de enkelte kategorier parceller.
4. Brancheorganisationen meddeler betalingsorganet det beløb, der som følge af anvendelsen af skalaen skal udbetales til hver af dens producenter. Betalingsorganet foretager udbetalingen efter at have kontrolleret de pågældende støttebeløbs overensstemmelse og berettigelse.
Artikel 171ah
Godkendelse og ændringer af skalaen
1. Skalaen meddeles første gang den berørte medlemsstat med henblik på dennes godkendelse inden den 28. februar 2006 for såningen i 2006.
Medlemsstaten beslutter inden for en måned efter nævnte meddelelse, om den vil godkende skalaen.
2. De godkendte brancheorganisationer meddeler inden den 31. januar den berørte medlemsstat, hvilke ændringer der foretages af skalaen for såningen i det igangværende år.
De ændringer, der foretages af skalaen, betragtes som godkendt, medmindre den berørte medlemsstat gør indsigelser inden for en måned efter den i første afsnit omhandlede dato.
Godkendes ændringerne af skalaen ikke, beregnes den støtte, der skal udbetales, på grundlag af den godkendte skala uden hensyntagen til de ikke-godkendte ændringer.
3. Beslutter brancheorganisationen at afbryde anvendelsen af skalaen, underretter den medlemsstaten herom. Afbrydelsen får virkning for det følgende års såning.
Artikel 171ai
Meddelelser til producenterne og til Kommissionen
1. Medlemsstaterne giver inden den 31. januar det pågældende år de bomuldsproducerende landbrugere og Kommissionen meddelelse om:
a)
godkendte sorter; dog skal sorter, der efter denne dato godkendes i henhold til artikel 171aa, meddeles landbrugerne inden den 15. marts samme år
b)
kriterierne for godkendelse af arealer
c)
den minimale såningstæthed for bomuld, der er omhandlet i artikel 171ab
d)
den krævede dyrkningspraksis.
2. Trækkes godkendelsen af en sort tilbage, underretter medlemsstaterne senest den 31. januar landbrugerne herom med henblik på det følgende års såning.
3. Medlemsstaterne giver Kommissionen følgende oplysninger:
a)
senest den 30. april det pågældende år navnene på de godkendte brancheorganisationer og deres vigtigste kendetegn med hensyn til areal, produktionspotentiale, antal producenter, antal egreneringsvirksomheder og egreneringskapacitet
b)
senest den 15. september det pågældende år de tilsåede arealer, for hvilke der er indgivet ansøgning om specifik betaling for bomuld
c)
senest den 31. juli det følgende år de endelige oplysninger om de tilsåede arealer, for hvilke den specifikke betaling for bomuld konkret er foretaget for det pågældende år, i påkommende tilfælde efter fradrag af de arealnedsættelser, der er fastsat i del II, afsnit IV, kapitel I, i forordning (EF) nr. 796/2004.«
6)
Som kapitel 17b indsættes:
»KAPITEL 17b
STØTTE TIL OLIVENPLANTAGER
Artikel 171b
Kategorier olivenplantager
1. Medlemsstaterne fastlægger de olivenplantager, der er berettiget til den i artikel 110g i forordning (EF) nr. 1782/2003 fastsatte støtte, og klassificerer dem i højst fem kategorier på grundlag af kriterier, der udvælges blandt følgende:
a)
miljøkriterier:
i)
vanskelig adgang til parcellerne
ii)
risiko for fysisk forringelse af arealerne
iii)
særtræk ved olivenplantagerne: gamle oliventræer, af kultur- og landskabsværdi, på skråning, traditionelle sorter, sjældne eller beliggende i fredede områder
b)
sociale kriterier:
i)
områder, der er stærkt afhængige af olivendyrkning
ii)
områder med tradition for olivendyrkning
iii)
områder med ugunstige økonomiske indikatorer
iv)
bedrifter med risiko for, at olivenplantagerne nedlægges
v)
olivenplantagernes størrelse inden for bedriften
vi)
områder med karakteristiske elementer såsom BOB-, BGB-, økologisk og integreret produktion.
2. Medlemsstaterne fastlægger for hver berørt landbruger, i hvilke af de i stk. 1 omhandlede kategorier den enkelte støtteberettigede olivenparcel hører hjemme. Disse oplysninger registreres i det geografiske informationssystem for oliven (»GIS for oliven«).
3. Medlemsstaterne kan én gang om året tilpasse de forskellige kategorier olivenplantager, der er fastlagt i henhold til stk. 1.
Bevirker tilpasningen af kategorierne, at olivenplantagerne skal omklassificeres, gælder den nye klassificering fra året efter tilpasningen.
Artikel 171ba
Beregning af arealer
1. Medlemsstaterne beregner for hver producent det støtteberettigede areal efter den fælles metode, der er fastlagt i bilag XXIV.
Arealerne udtrykkes i GIS-ha oliven med to decimaler.
2. Uanset stk. 1 finder den fælles metode, der er fastlagt i bilag XXIV, ikke anvendelse, når:
a)
olivenparcellen har en mindstestørrelse, som fastlægges af medlemsstaten, og som ikke overstiger 0,1 hektar
b)
olivenparcellen er beliggende i en administrativ enhed, som ikke indgår i den grafiske referencebase for det geografiske informationssystem for oliven.
I disse tilfælde fastlægger medlemsstaterne olivenarealet efter objektive kriterier og på en ikke-diskriminerende måde.
Artikel 171bb
Støttens størrelse
1. Medlemsstaterne fastlægger inden den 31. januar hvert år det vejledende støttebeløb pr. GIS-ha oliven for hver kategori olivenplantager.
2. Medlemsstaterne fastsætter inden den 31. oktober det pågældende år støttebeløbet pr. GIS-ha oliven for hver kategori olivenplantager.
Dette beløb beregnes ved at multiplicere det i stk. 1 nævnte vejledende beløb med en koefficient, som svarer til det maksimumsbeløb for støtte, der er fastsat i artikel 110i, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003, i påkommende tilfælde under hensyn til den nedsættelse, der er fastsat i stk. 4 i nævnte artikel, divideret med summen af de beløb, der opnås ved at multiplicere det vejledende støttebeløb, der er omhandlet i stk. 1, fastlagt for hver kategori, med det tilsvarende areal.
3. Medlemsstaterne kan anvende stk. 1 og 2 på regionalt plan.
Artikel 171bc
Fastlæggelse af basisdata
1. På grundlag af oplysningerne i GIS for oliven og landbrugernes erklæringer fastlægger medlemsstaterne den 1. januar 2005 for hver olivenparcel med henblik på anvendelsen af artikel 110h, litra c), i forordning (EF) nr. 1782/2003 antallet af støtteberettigede oliventræer og disses beliggenhed, antallet af ikke-støtteberettigede oliventræer og disses beliggenhed, olivenarealet og olivenparcellens støtteberettigede areal og kategori i henhold til artikel 171b.
2. For arealer, hvor der er plantet oliventræer som led i de programmer for nye olivenlunde i Frankrig og Portugal, der er godkendt af Kommissionen i henhold til artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 1638/98 (9) og registreret i GIS for oliven inden den 1. januar 2007, fastlægger medlemsstaterne den 1. januar 2006 for parceller tilplantet i 2005 og den 1. januar 2007 for parceller tilplantet i 2006 de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1. Disse oplysninger meddeles senest landbrugerne i den fælles støtteansøgning for 2007.
Artikel 171bd
Meddelelser
Medlemsstaterne giver hvert år Kommissionen følgende oplysninger:
a)
senest den 15. september: oplysninger opdelt på kategorier om de olivenarealer, for hvilke der ansøges om støtte for det igangværende år
b)
senest den 31. oktober:
i)
oplysninger om de i litra a) omhandlede arealer, der anses for støtteberettigede, under hensyn til de nedsættelser eller korrektioner, der er fastsat i artikel 51 i forordning (EF) nr. 796/2004
ii)
størrelsen af den støtte, der skal ydes for hver kategori olivenplantager
c)
senest den 31. juli: endelige oplysninger opdelt på kategorier om de olivenarealer, for hvilke der konkret er udbetalt støtte for det foregående år.
7)
Som kapitel 17c indsættes:
»KAPITEL 17c
TOBAKSSTØTTE
Artikel 171c
Definitioner
I dette kapitel forstås ved:
a)
»levering«: enhver transaktion, der finder sted en og samme dag, og som består i, at en landbruger eller en producentsammenslutning i henhold til en dyrkningskontrakt leverer råtobak til en forarbejdningsvirksomhed
b)
»kontrolattest«: et dokument, der udstedes af det ansvarlige kontrolorgan, og som bekræfter, at den virksomhed, der foretager den første forarbejdning, har overtaget den pågældende mængde tobak, at leveringen af denne mængde er i overensstemmelse med en registreret kontrakt, og at leveringen har fundet sted i overensstemmelse med artikel 171cd og 171ck i denne forordning
c)
»virksomhed, der foretager den første forarbejdning«: enhver godkendt fysisk eller juridisk person, der foretager den første forarbejdning af råtobak ved drift i eget navn og for egen regning af et eller flere anlæg for første forarbejdning af tobak, der er udstyret med dette for øje
d)
»første forarbejdning«: forarbejdning af råtobak leveret af en landbruger som et stabilt produkt, der kan oplagres, er pakket i ensartede baller eller pakker og har en kvalitet, der opfylder den endelige brugers (forarbejdningsvirksomheds) krav
e)
»producentsammenslutning«: en sammenslutning, der repræsenterer landbrugere, som producerer tobak.
Artikel 171ca
Grupper råtobakssorter
Råtobakssorterne klassificeres i følgende grupper:
a)
flue-cured: tobak, der er tørret i ovne, hvor luftcirkulation, temperatur og fugtighedsgrad kontrolleres
b)
light air-cured: tobak, der er tørret i fri luft under tag
c)
dark air-cured: tobak, der er tørret i fri luft under tag, og som er fermenteret, inden tobakken afsættes
d)
fire-cured: tobak, der er tørret ved ild
e)
sun-cured: tobak, der er tørret i solen
f)
Basmas (sun-cured)
g)
Katerini (sun-cured)
h)
klassisk Kaba-Koulak og lignende sorter (sun-cured).
I bilag XXV er det anført, hvilke sorter der hører til de enkelte grupper.
Artikel 171cb
Virksomheder, der foretager den første forarbejdning
1. Medlemsstaterne godkender de virksomheder, der foretager den første forarbejdning, og som er etableret på deres område, og fastlægger passende betingelser for en sådan godkendelse.
En godkendt virksomhed, der foretager den første forarbejdning, bemyndiges til at indgå dyrkningskontrakter, forudsat at den sælger mindst 60 % af sin afsatte tobak med fællesskabsoprindelse til tobaksforarbejdende virksomheder enten direkte eller indirekte uden yderligere forarbejdning.
2. Medlemsstaten trækker godkendelsen tilbage, hvis forarbejdningsvirksomheden forsætligt eller ved grov uagtsomhed undlader at efterleve bestemmelserne om råtobak på fællesskabsplan eller nationalt plan.
Artikel 171cc
Produktionsområder
For hver sortsgruppe er de i artikel 110k, litra a), i forordning (EF) nr. 1782/2003 omhandlede produktionsområder dem, der er fastsat i bilag XXVI til denne forordning.
Medlemsstaterne kan fastsætte mere begrænsede produktionsområder, navnlig af hensyn til kvaliteten. Begrænsede produktionsområder må ikke være større end den administrative enheds eller i Frankrig kantonens areal.
Artikel 171cd
Dyrkningskontrakter
1. De dyrkningskontrakter, der er omhandlet i artikel 110k, litra c), i forordning (EF) nr. 1782/2003, indgås mellem en virksomhed, der foretager den første forarbejdning, og en landbruger eller en producentsammenslutning, der repræsenterer denne, forudsat at producentsammenslutningen er anerkendt af den pågældende medlemsstat.
2. Dyrkningskontrakterne indgås for hver sort eller sortsgruppe. I henhold til dem forpligtes den virksomhed, der foretager den første forarbejdning, til at aftage den i kontrakten fastsatte mængde tobak i blade, og landbrugeren eller den producentsammenslutning, der repræsenterer denne, til at levere den pågældende mængde til den virksomhed, der foretager den første forarbejdning, forudsat at deres faktiske produktion gør det muligt.
3. For hver høst indeholder dyrkningskontrakterne mindst følgende oplysninger:
a)
navn og adresse på kontraktens parter
b)
den af kontrakten omfattede tobakssort og -sortsgruppe
c)
den mængde, der højst skal leveres
d)
det nøjagtige sted, hvor tobakken produceres: det i artikel 171cc omhandlede produktionsområde, provinsen, kommunen, fastlæggelse af parcellen på grundlag af det integrerede kontrolsystem
e)
den pågældende parcels areal med undtagelse af arbejdsveje og hegn
f)
opkøbsprisen for de forskellige kvaliteter ekskl. støtte, eventuelle tjenesteydelser og afgifter
g)
de aftalte mindstekrav for de enkelte kvalitetsgrader, som der mindst skal være tre af pr. position på stængelen, og et tilsagn fra landbrugeren om, at han vil levere forarbejdningsvirksomheden råtobak, der mindst er af en sådan kvalitet
h)
et tilsagn fra den virksomhed, der foretager den første forarbejdning, om at betale landbrugeren den opkøbspris, der svarer til den konstaterede kvalitet
i)
fristen for betaling af opkøbsprisen, der ikke må overstige 30 dage regnet fra leveringsdagen
j)
et tilsagn fra landbrugeren om at udplante tobak på den pågældende parcel senest den 20. juni i produktionsåret.
4. Hvis udplantningen forsinkes til et senere tidspunkt end den 20. juni, underretter landbrugeren inden denne dato ved anbefalet brev forarbejdningsvirksomheden og medlemsstatens ansvarlige myndighed herom med en begrundelse for forsinkelsen og detaljerede oplysninger om eventuelle ændringer af parcellen.
5. Parterne i en dyrkningskontrakt kan ved en skriftlig ændring forhøje de mængder, der oprindeligt er fastsat i kontrakten. Ændringen forelægges senest 40 dage efter udløbet af fristen for indgåelse af dyrkningskontrakter, der er omhandlet i artikel 171ce, stk. 1, den ansvarlige myndighed til registrering.
Artikel 171ce
Indgåelse og registrering af kontrakter
1. Dyrkningskontrakterne skal, medmindre der foreligger force majeure, være indgået senest den 30. april i produktionsåret. Medlemsstaterne kan fastsætte en tidligere dato.
2. Medmindre der er tale om force majeure, skal dyrkningskontrakterne, når de er indgået, senest 15 dage efter udløbet af den i stk. 1 angivne frist for indgåelse heraf indgives til registrering ved det ansvarlige organ.
Det ansvarlige organ er organet i den medlemsstat, hvor forarbejdningen skal finde sted.
Finder forarbejdningen sted i en anden medlemsstat end den, hvor tobakken er dyrket, sender det ansvarlige organ i forarbejdningsmedlemsstaten straks en kopi af den registrerede kontrakt til det ansvarlige organ i produktionsmedlemsstaten. Hvis dette organ ikke selv foretager kontrollen af støtteordningen, sender det en kopi af den registrerede kontrakt til det ansvarlige kontrolorgan.
3. Hvis den i stk. 1 fastsatte frist for indgåelse af kontrakter eller den i stk. 2 fastsatte frist for indgivelse af dyrkningskontrakter overskrides med højst 15 dage, nedsættes den støtte, der skal udbetales, med 20 %.
Artikel 171cf
Kontrakter med en producentsammenslutning
1. Hvis dyrkningskontrakten er indgået mellem en virksomhed, der foretager den første forarbejdning, og en producentsammenslutning, skal kontrakten ledsages af en liste med navnene på de berørte landbrugere og deres respektive maksimumsmængder, der skal leveres, parcellens nøjagtige beliggenhed og de berørte parcellers område, jf. artikel 171cd, stk. 3, litra c), d) og e).
Denne liste indgives senest den 15. maj i produktionsåret til registrering ved det ansvarlige organ.
2. De i stk. 1 omhandlede producentsammenslutninger må ikke foretage den første forarbejdning af tobak.
3. Landbrugere, der producerer tobak, må ikke være tilsluttet mere end én producentsammenslutning.
Artikel 171cg
Mindstekrav til kvalitet
Den tobak, der leveres til forarbejdningsvirksomhederne, skal være af sund og sædvanlig handelskvalitet og fri for de i bilag XXVII opregnede kendetegn. Strengere kvalitetskrav kan fastlægges af medlemsstaten eller aftales mellem de kontraherende parter.
Artikel 171ch
Tvister
Medlemsstaterne kan fastsætte, at tvister om kvaliteten af den tobak, der leveres til den virksomhed, som foretager den første forarbejdning, skal forelægges et voldgiftsorgan. Medlemsstaterne fastsætter reglerne for sådanne organers sammensætning og sagsbehandling. Der skal i voldgiftsorganerne være en eller flere repræsentanter for producenter og samme antal repræsentanter for forarbejdningsvirksomheder.
Artikel 171ci
Støttens størrelse
I henhold til artikel 110k, litra d), i forordning (EF) nr. 1782/2003 fastsætter medlemsstaterne inden den 15. marts i produktionsåret det vejledende støttebeløb pr. kilo af hver tobakssort eller sortsgruppe. Medlemsstaterne kan graduere støtteniveauet på grundlag af kvaliteten af den leverede tobak. For den enkelte sort eller sortsgruppe må støtteniveauet ikke overstige det præmiebeløb for sortsgruppen, der ved Rådets forordning (EF) nr. 546/2002 (10) er fastsat for høsten i 2005.
Medlemsstaterne fastsætter inden for 15 arbejdsdage efter den dag, på hvilken al tobak i forbindelse med den pågældende høst er leveret, det endelige støttebeløb pr. kilo af hver tobakssort eller sortsgruppe. Hvis det samlede støttebeløb, hvorom der ansøges i en medlemsstat, er større end det nationale loft i henhold til artikel 110l i forordning (EF) nr. 1782/2003 som tilpasset i henhold til artikel 110m i samme forordning, foretager medlemsstaten en lineær nedsættelse af de beløb, der udbetales til den enkelte landbruger.
Artikel 171cj
Beregning af støttebetalingen
1. Den støtte, der skal udbetales til landbrugerne, beregnes på grundlag af vægten af den tobak i blade af den pågældende sort eller sortsgruppe, som opfylder mindstekravet til kvalitet, og som overtages af den virksomhed, der foretager den første forarbejdning.
2. Hvis vandindholdet er større eller mindre end det indhold, der i bilag XXVIII er fastsat for den pågældende sort, justeres vægten tilsvarende for hvert point afvigelse, men kun inden for de tolerancegrænser, der er fastsat i samme bilag.
3. Metoderne til bestemmelse af vandindhold, omfanget og hyppigheden af prøveudtagninger og metoden til beregning af den justerede vægt er fastsat i bilag XXIX.
Artikel 171ck
Levering
1. Medmindre der er tale om force majeure, skal landbrugerne levere deres samlede produktion til virksomheden, der foretager den første forarbejdning, senest den 30. april i året efter produktionsåret, idet retten til støtte ellers fortabes. Medlemsstaterne kan fastsætte en tidligere dato.
2. Levering skal ske enten direkte på selve det sted, hvor tobakken vil blive forarbejdet, eller, hvis medlemsstaten tillader det, til et godkendt opkøbscenter. Det ansvarlige kontrolorgan godkender sådanne opkøbscentre, der skal råde over egnede anlæg, vægte og lokaler.
3. Hvis den uforarbejdede tobak ikke er leveret de steder, der er omhandlet i stk. 2, eller den transportvirksomhed, som transporterer bestemte mængder tobak fra opkøbscentret til forarbejdningsanlægget, ikke har tilladelse til at foretage transport, betaler den første forarbejdningsvirksomhed, der har modtaget den pågældende tobak, et beløb svarende til støtten til den pågældende mængde tobak til medlemsstaten. Dette beløb konteres Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL).
Artikel 171cl
Betaling
Medlemsstatens ansvarlige organ udbetaler støtten til landbrugeren på grundlag af en kontrolattest, der udstedes af det ansvarlige kontrolorgan, og som attesterer leveringen af tobakken.
Artikel 171cm
Forskud
1. Uanset artikel 10, stk. 1, i forordning (EF) nr. 796/2004 kan medlemsstaterne anvende en ordning med forskud på tobaksstøtten til landbrugerne.
2. Landbrugerne kan indgive deres forskudsansøgninger efter den 16. september i produktionsåret. Nedennævnte dokumenter skal vedlægges disse, medmindre medlemsstaten fastsætter andet, fordi den allerede ligger inde med oplysningerne:
a)
en kopi af dyrkningskontrakten eller dens registreringsnummer
b)
en skriftlig erklæring fra den pågældende landbruger om, hvilke tobaksmængder han kan levere i forbindelse med den igangværende høst.
3. Forskuddet, der højst må svare til 50 % af det støttebeløb, som skal betales på grundlag af det vejledende støtteniveau, der fastsættes i henhold til artikel 171ci, udbetales på betingelse af, at der stilles en sikkerhed svarende til forskudsbeløbet forhøjet med 15 % af forskudsbeløbet.
Sikkerheden frigives, når det samlede støttebeløb er udbetalt i henhold til artikel 19 i forordning (EØF) nr. 2220/85.
4. Forskuddet udbetales fra den 16. oktober i produktionsåret og skal udbetales senest 30 dage efter, at den i stk. 2 omhandlede ansøgning er indgivet, og der er forelagt bevis for, at den i stk. 3 omhandlede sikkerhed er stillet.
Det udbetalte forskud fratrækkes det tobaksstøttebeløb, der skal betales i henhold til artikel 171cl.
5. Medlemsstaterne fastlægger yderligere betingelser for ydelse af forskud, herunder fristen for indgivelse af ansøgninger. En landbruger kan ikke indgive forskudsansøgninger, efter at han har påbegyndt sine leveringer.
Artikel 171cn
Grænseoverskridende forarbejdning
1. Støtten eller forskuddet herpå udbetales af den medlemsstat, hvor tobakken er produceret.
2. Hvis tobakken forarbejdes i en anden medlemsstat end den, hvor den er produceret, fremsender forarbejdningsmedlemsstaten efter kontrol alle de oplysninger, der er nødvendige for, at produktionsmedlemsstaten kan foretage støttebetalingen eller frigive sikkerheden.
Artikel171co
Meddelelser til Kommissionen
1. Hver medlemsstat giver senest den 31. januar hvert produktionsår Kommissionen meddelelse om:
a)
navn og adresse på de organer, der er ansvarlige for registrering af dyrkningskontrakter
b)
navn og adresse på de godkendte virksomheder, der foretager den første forarbejdning.
Kommissionen offentliggør listen over de organer, der er ansvarlige for registrering af dyrkningskontrakter, og de godkendte virksomheder, der foretager den første forarbejdning, i Den Europæiske Unions Tidende, C-udgaven.
2. Hver berørt medlemsstat giver straks Kommissionen meddelelse om de nationale foranstaltninger, der træffes til gennemførelse af dette kapitel.
Artikel 171cp
Overgangsforanstaltning
Med forbehold af fremtidige ændringer skal producenter, hvis produktionskvoter for tobak blev opkøbt i løbet af 2002- og 2003-høsten i henhold til artikel 14 i forordning (EØF) nr. 2075/92, fra 1. januar 2006 og i resten af de fem produktionsår efter det år, i hvilket deres kvoter er opkøbt, være berettiget til at modtage et beløb svarende til en procentdel af den præmie, der blev ydet for 2005-høsten, således som det vises i tabellerne i bilag XXX. Disse beløb udbetales før den 31. maj hvert år.
8)
I artikel 172 foretages følgende ændringer:
a)
Som stk. 3a og 3b indsættes:
»3a. Forordning (EF) nr. 1591/2001 ophæves. Den anvendes dog fortsat på produktionsåret 2005/06.
3b. Forordning (EØF) nr. 85/93 og (EF) nr. 2848/98 ophæves med virkning fra 1. januar 2006. De anvendes dog fortsat på 2005-høsten.«
b)
Stk. 4 affattes således:
»4. Henvisninger til de ophævede retsakter skal forstås som henvisninger til denne forordning, undtagen hvad angår forordning (EØF) nr. 85/93.«
9)
Teksten i bilaget til denne forordning tilføjes som bilag XXIV-XXX.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2006 med undtagelse af artikel 1, nr. 4), der anvendes fra den 1. januar 2005.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2005.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2182/2005,
annettu 22 päivänä joulukuuta 2005,
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat mainitun asetuksen IV ja IV a osastossa säädettyjä tukijärjestelmiä sekä kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen, annetun asetuksen (EY) N:o 1973/2004 muuttamisesta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29 päivänä syyskuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (1) ja erityisesti sen 145 artiklan ja 155 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklan 3 kohdassa säädetään, että haetun tuen määrä ei saa ylittää komission vahvistamaa enimmäismäärää. Kun haetun tuen kokonaismäärä ylittää vahvistetun enimmäismäärän, viljelijäkohtaista tukea olisi vähennettävä samassa suhteessa.
(2)
Komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 (2) 10 luvussa vahvistetaan siementukien saamisedellytykset. Kyseisen asetuksen 49 artiklassa säädetään, että siementukea myönnetään vain sillä edellytyksellä, että tuensaaja on pitänyt siemeniä kaupan kylvämistä varten satovuotta seuraavaan 15 päivään kesäkuuta mennessä.
(3)
Koska samana vuonna on mahdollisesti tarpeen soveltaa vähennyskerrointa, uuden järjestelmän täytäntöönpanossa voi syntyä vakavia vaikeuksia. Ainoa tapa välttää vähennyskertoimen soveltamista olisi myöntää kaikki tuet pääasiassa silloin kun kaikki siemenet on saatettu markkinoille eli siementen kokonaismäärä on tiedossa. Tämä kuitenkin viivästyttäisi merkittävästi tuen maksupäivää ja saattaisi aiheuttaa viljelijöille taloudellisia vaikeuksia. Tällaisen tilanteen välttämiseksi siemenalalla olisi otettava käyttöön ennakkomaksujärjestelmä.
(4)
Komission asetuksessa (EY) N:o 1782/2003, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 864/2004 (3), vahvistetaan puuvillan, oliiviöljyn ja raakatupakan tuotantoon sidottua tukea koskevat säännöt.
(5)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osastossa olevassa 10 a luvussa säädetään mahdollisuudesta myöntää puuvillatuotannolle suoraa tukea. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa kyseisen tuen myöntämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(6)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 b artiklan 1 kohdassa säädetään, että viljelijän on käytettävä hyväksyttyjä lajikkeita ja viljeltävä puuvillaa jäsenvaltion hyväksymällä maatalousmaalla, jotta puuvillan hehtaarikohtaista tukea voitaisiin myöntää. Sen vuoksi olisi vahvistettava lajikkeita ja puuvillan viljelyyn soveltuvaa maatalousmaata koskevat hyväksymisperusteet.
(7)
Puuvillan hehtaaritukea saadakseen viljelijän on kylvettävä hyväksytylle maatalousmaalle. Olisi vahvistettava kylvön määritelmä. Jotta voitaisiin määritellä puolueettomin perustein, onko kylvö tehty asianmukaisesti, jäsenvaltion olisi vahvistettava näille aloille kasvien vähimmäistiheys ottaen huomioon maaperä ja ilmasto-olosuhteet sekä alueelliset erityispiirteet.
(8)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 c artiklan 1 kohdassa vahvistettujen kansallisten perusalojen ylittäminen johtaa tukikelpoisesta hehtaarista maksettavan tuen vähentämiseen. Kreikan osalta olisi kuitenkin täsmennettävä alennetun määrän laskutapa ottaen huomioon, että kansallinen pinta-ala on jaettu osa-aloihin, joihin sovelletaan erilaisia tukimääriä.
(9)
Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä puuvillan toimialakohtaiset tuottajaorganisaatiot puolueettomin perustein, jotka liittyvät näiden tuottajaorganisaatioiden suuruuteen, tehtäviin ja sisäiseen organisaatioon. Toimialakohtaisen tuottajaorganisaation suuruus olisi vahvistettava ottaen huomioon, että jäsenenä olevan siementenpoistajan on voitava ottaa vastaan riittävä määrä siemenellistä puuvillaa. Koska toimialakohtaisen tuottajaorganisaation päätavoite on parantaa toimitettavan puuvillan laatua, sen olisi toteutettava tähän liittyviä toimia jäsentensä hyväksi.
(10)
Jotta vältettäisiin vaikeudet tukijärjestelmän hallinnon tasolla, tuottaja voi kuulua vain yhteen toimialakohtaiseen tuottajaorganisaatioon. Samasta syystä silloin kun toimialakohtaisen tuottajaorganisaation jäsenenä oleva tuottaja sitoutuu toimittamaan tuottamansa puuvillan, hän voi toimittaa sen ainoastaan saman organisaation jäsenenä olevalle siementenpoistajalle.
(11)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 e artiklan mukaan toimialakohtainen tuottajaorganisaatio voi päättää eriyttää tuen, johon sen jäsenet ovat oikeutettuja. Tuen eriyttämistä koskevan asteikon on oltava sellaisten perusteiden mukainen, jotka liittyvät toimitettavan puuvillan laatuun; tuotannon lisäämistä koskevat perusteet on jätettävä huomiotta. Toimialakohtaisten tuottajaorganisaatioiden olisi tässä tarkoituksessa määriteltävä lohkoluokat erityisesti kyseisillä lohkoilla tuotetun puuvillan laatuun liittyvien perusteiden mukaan.
(12)
Puuvillan toimialakohtaisten tuottajaorganisaatioiden tuottajajäsenille maksettavan tuen määrän vahvistamiseksi asteikossa olisi otettava huomioon eriytetyn tuen kokonaismäärän jakamismenetelmä eri lohkoluokille, arviointimenettelyt ja menettelyt lohkojen luokittelemiseksi eri luokkiin sekä tuen määrän laskeminen tukikelpoista hehtaaria kohden kullekin luokalle käytettävissä olevien määrärahojen mukaan sekä kuhunkin luokkaan sisältyvä kokonaishehtaarimäärä.
(13)
Toimitettu puuvilla voidaan analysoida kaikkien asianomaisten osapuolten läsnä ollessa lohkojen luokittelemiseksi johonkin asteikon mukaisesti määriteltyyn luokkaan.
(14)
Koska tuottajajäsenellä ei ole velvollisuutta toimittaa puuvillaansa, hänellä olisi oltava oikeus ainakin osaan eriyttämättömästä tuesta, jos toimituksia ei ole. Eriyttämisasteikossa olisi otettava tällainen tilanne huomioon ja vahvistettava tuen vähimmäismäärä tukikelpoista hehtaaria kohden, jos toimituksia ei ole.
(15)
Asteikon soveltamiseksi ja menettelyjen yksinkertaistamiseksi saman tuottajan kaikkia lohkoja olisi pidettävä samaan, samanlaatuista puuvillaa tuottavaan lohkoluokkaan kuuluvina.
(16)
Maksajaviraston olisi toimialakohtaisen tuottajaorganisaation tuottajajäsenille maksettavia tukimääriä koskevan ilmoituksen saatuaan tehtävä tarvittavat varmistukset ja maksettava tuet.
(17)
Asteikon on oltava jäsenvaltion hyväksymä. Olisi vahvistettava määräpäivä, johon mennessä jäsenvaltion on päätettävä, hyväksyykö se toimialakohtaisen organisaation asteikon ja siihen myöhemmin mahdollisesti tehdyt muutokset, jotta tuottajajäsenet saisivat tiedot ajoissa. Koska toimialakohtaisella organisaatiolla ei ole velvollisuutta soveltaa eriyttämisasteikkoa, sen olisi voitava päättää asteikon soveltamisen keskeyttämisestä ja ilmoitettava siitä jäsenvaltiolle.
(18)
Puuvillan tukijärjestelmä edellyttää, että jäsenvaltiot toimittavat tuottajilleen eräitä puuvillan viljelyyn liittyviä tietoja, joita ovat esimerkiksi hyväksytyt lajikkeet, maatalousmaan puolueettomat hyväksymisperusteet ja kasvien vähimmäistiheys. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kyseiset tiedot viljelijöille tiettyyn määräpäivään mennessä, jotta viljelijät saisivat tiedot ajoissa.
(19)
Koska komissio vastaa puuvillan alakohtaisen tuen soveltamista koskevien säännösten moitteettoman soveltamisen valvonnasta, jäsenvaltioiden olisi toimitettava sille kyseiset tiedot sekä toimialakohtaisia organisaatioita koskevat tiedot.
(20)
Asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädetyn puuvillan tukijärjestelmän soveltaminen tekee puuvillan tukijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 2 päivänä elokuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1591/2001 (4) säännökset tarpeettomiksi. Kyseinen asetus olisi sen vuoksi kumottava.
(21)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osastossa olevassa 10 b luvussa säädetään mahdollisuudesta myöntää suoraa tukea oliivitarhoille. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa kyseisen tuen myöntämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(22)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 i artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on määriteltävä enintään viisi oliivitarhaluokkaa ja vahvistettava kullekin luokalle tuki oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvaa hehtaaria kohden. Komission olisi tässä tarkoituksessa määriteltävä yhteinen ympäristöllinen ja sosiaalinen kehys ottaen huomioon oliivinviljelymaisemaan ja sosiaalisiin perinteisiin liittyvät näkökohdat.
(23)
Valvonnan parantamiseksi tiedot kunkin viljelijän kuulumisesta eri oliivitarhaluokkiin on tarpeen kirjata oliivialan paikkatietojärjestelmään. Jos ympäristölliset ja sosiaaliset edellytykset muuttuvat, luokkia olisi voitava mukauttaa kerran vuodessa.
(24)
Tuki oliivitarhoille myönnetään oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvaa hehtaaria kohden. Sen vuoksi on tarpeen laskea kunkin viljelijän osalta tukikelpoinen pinta-ala noudattaen yhteistä menetelmää, jossa pinta-alayksikkö ilmoitetaan oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvina hehtaareina. Hallinnollisten menettelyjen helpottamiseksi olisi säädettävä poikkeuksellisista toimenpiteistä, joita sovelletaan jäsenvaltion määrittelemää vähimmäiskokoa oleviin lohkoihin ja oliivinviljelylohkoihin, jotka sijaitsevat sellaisilla hallinnollisilla alueilla, joille jäsenvaltio on vahvistanut muun järjestelmän kuin oliivialan paikkatietojärjestelmän.
(25)
Jotta viljelijät saisivat tiedot ajoissa, jäsenvaltion olisi tuen maksamiseksi oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvien hehtaarien perusteella vahvistettava jokaisen vuoden alussa kullekin oliivitarhaluokalle alustava tukimäärä oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvaa hehtaaria kohden. Kyseinen alustava määrä olisi laskettava oliivitarhoille myönnettävää tukea saavien viljelijöiden ja pinta-alojen lukumäärää koskevien tietojen perusteella. Jäsenvaltion olisi myöhemmin vahvistettava tuen lopullinen määrä tarkempien tietojen perusteella.
(26)
Oliivitarhoille myönnettävän tuen yhtenä myöntämisedellytyksenä on, että oliivipuiden määrä oliivitarhassa ei saa poiketa yli 10:tä prosenttia 1 päivänä tammikuuta 2005 kirjatusta lukumäärästä. Jäsenvaltioiden olisi kyseisen säännöksen noudattamisen valvomiseksi määriteltävä asianomaisen lohkon tunnistamiseksi tarvittavat tiedot ennen kyseistä päivämäärää. Ranskan ja Portugalin osalta on tarpeen säätää, että asianomaisia lohkoja koskevien tietojen määrittäminen voidaan tehdä myöhemmin niiden pinta-alojen huomioon ottamiseksi, joille on istutettu oliivipuita rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen 136/66/ETY muuttamisesta 20 päivänä heinäkuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1638/98 (5) 4 artiklan mukaisesti hyväksytyissä ohjelmissa.
(27)
Jotta komissio voisi valvoa oliivitarhoille myönnettävää tukea koskevien säännösten moitteetonta soveltamista, jäsenvaltioiden olisi toimitettava sille säännöllisesti tiedot tukea saavista oliivinviljelyaloista ja kullekin oliivitarhalohkolle myönnettävän tuen suuruudesta.
(28)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 c luvussa säädetään mahdollisuudesta myöntää suoraa tukea tupakantuotannolle. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa kyseisen tuen myöntämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(29)
Selkeyden vuoksi on asianmukaista säätää tietyistä määritelmistä.
(30)
Eri tupakkalajikkeet olisi luokiteltava ryhmiin kuivausmenetelmien ja tuotantokustannusten perusteella ottaen huomioon kansainvälisessä kaupassa käytetyt nimitykset.
(31)
Koska ensimmäiset jalostajat toimivat sopimuspuolina, olisi säädettävä niiden yritysten hyväksymisestä, joilla on lupa allekirjoittaa viljelysopimuksia. Tällainen hyväksyntä olisi peruutettava, jos sääntöjä ei noudateta, ja jäsenvaltioiden olisi vahvistettava tupakan jalostusta koskevat erityisedellytykset.
(32)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 k artiklan mukaisesti jokaiselle tupakkalajikeryhmälle olisi vahvistettava hyväksytyt tuotantoalueet tuen myöntämiseksi perinteisten tuotantoalueiden perusteella. Jäsenvaltioille olisi kuitenkin annettava valtuudet supistaa näitä alueita erityisesti tuotannon laadun parantamiseksi.
(33)
Tarkastusten mahdollistamiseksi ja tuen maksamisen tehokkaan hallinnon varmistamiseksi tupakka olisi tuotettava viljelijöiden ja ensimmäisten jalostajien välisten viljelysopimusten mukaisesti. Olisi vahvistettava tärkeimmät tiedot, jotka kunkin satovuoden viljelysopimusten on sisällettävä. Sopimusten tekemisen ja rekisteröinnin määräpäivät olisi lisäksi vahvistettava kyllin aikaisiksi, jotta jo satovuoden alussa tuottajille voitaisiin taata tulevan sadon vakaa menekki ja jalostusyrityksille säännöllinen raaka-aineen saanti.
(34)
Moitteettoman valvonnan varmistamiseksi jokaisesta yksittäisestä tuottajasta olisi myös toimitettava olennaiset tiedot silloin, kun viljelysopimus tehdään tuottajaryhmittymän kanssa. Kilpailun vääristymisen ja valvonnan vaikeutumisen välttämiseksi tuottajaryhmittymien osallistumista ensimmäiseen jalostukseen ei pitäisi sallia. Markkinoiden rakenteen noudattamiseksi olisi täsmennettävä, että viljelijä voi kuulua ainoastaan yhteen tuottajaryhmittymään.
(35)
Tukikelpoisen raakatupakan olisi oltava laadultaan virheetöntä, kunnollista ja myyntikelpoista, eikä sillä saisi olla sellaisia tiettyjä ominaisuuksia, jotka estäisivät sen tavanomaisen kaupan pitämisen.
(36)
Tukijärjestelmän erityisominaisuuksien vuoksi olisi annettava säännös mahdollisten riitojen ratkaisemisesta sekakomiteamenettelyllä.
(37)
Raakatupakan määrärahojen moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi vahvistettava tuen alustava määrä lajiketta tai lajikeryhmää kohden aikaisin satovuonna ja tuen lopullinen määrä sen jälkeen, kun kaikki toimitukset on toteutettu. Tuen lopullinen määrä ei saa ylittää vuoden 2005 palkkiotasoa.
(38)
Tupakantuotannon laadun ja arvon lisäämiseksi jäsenvaltioiden olisi sallittava eriyttää kullekin lajikkeelle tai lajikeryhmälle vahvistetun tuen määrää toimitetun tupakan laadun mukaan.
(39)
Jos vähimmäislaatuvaatimukset täyttyvät, tuki olisi maksettava viljelijän ensimmäiselle jalostajalle toimittamien tupakanlehtien määrästä. Tukea olisi mukautettava, jos toimitetun tupakan kosteuspitoisuus poikkeaa kullekin lajikeryhmälle kohtuullisten laatuvaatimusten perusteella vahvistetusta kosteuspitoisuudesta. Toimitusvaiheessa tehtävien tarkastusten yksinkertaistamiseksi olisi vahvistettava näytteenottotaso ja -tiheys sekä mukautetun painon laskentamenetelmä kosteuspitoisuuden määrittelemiseksi.
(40)
Olisi rajattava ajanjakso, jolloin tupakka on toimitettava jalostusyrityksille, jotta estetään sen vilpillinen siirtäminen yhdeltä satovuodelta toiselle. Useassa jäsenvaltiossa tehdään tarkastuksia tupakan jalostuspaikan asemesta siinä paikassa, johon tupakka toimitetaan. Olisi määriteltävä paikat, joihin tupakka on toimitettava, ja täsmennettävä toteutettavat tarkastukset. Jäsenvaltioiden tehtävänä on hyväksyä tällaiset ostokeskukset.
(41)
Olisi vahvistettava tuen maksamista koskevat edellytykset petosten torjumiseksi. Hallintoon ja valvontaan liittyvien lisäjärjestelyjen vahvistaminen on kuitenkin jäsenvaltion vastuulla.
(42)
Sen varmistamiseksi, että asianomaiset toimet on tosiasiallisesti toteutettu, tuki voidaan maksaa vasta kun kaiken jäsenvaltiossa tuotetun tupakan toimitukset on tarkastettu. Olisi kuitenkin säädettävä ennakoiden maksamisesta tuottajille 50 prosenttiin asti maksettavasta alustavasta tukimäärästä, jos riittävä vakuus asetetaan.
(43)
Tuki olisi hallinnollisista syistä myönnettävä kussakin jäsenvaltiossa vain sen alueella tuotetuista tuotteista. Olisi vahvistettava säännöksiä, jotka mahdollistavat muussa kuin tuottajajäsenvaltiossa tapahtuvan tupakan jalostamisen huomioon ottamisen. Tällaisissa tapauksissa kyseinen raakatupakkamäärä olisi otettava haltuun tuottajajäsenvaltiossa kyseisen jäsenvaltion tuottajien hyväksi.
(44)
Tupakka-alan uudistuksen myötä tupakkakiintiöiden takaisinosto-ohjelmien soveltaminen lakkaa. Ohjelmaan vuosina 2002 tai 2003 osallistuneille tuottajille maksetaan kuitenkin takaisinostohinta vuoteen 2007 tai 2008 saakka. Nykyisellään takaisinostohinta vahvistetaan tietyksi prosenttiosuudeksi tupakkapalkkiosta tiettynä satovuonna. Nykyisen tupakkapalkkiojärjestelmän voimassaolo lakkaa 1 päivänä tammikuuta 2006, minkä vuoksi on tarpeen vahvistaa siirtymätoimenpiteenä uusi perusta tulevan takaisinostohinnan laskemiselle. Raakatupakan palkkiotaso on pysynyt muuttumattomana satovuosina 2002-2005. Jatkuvuuden varmistamiseksi takaisinostohinnan laskuperusteena on asianmukaista käyttää vuoden 2005 palkkiotasoa.
(45)
Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 (6) soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä raakatupakka-alan palkkiojärjestelmän, tuotantokiintiöiden sekä tuottajaryhmittymille myönnettävän erityistuen osalta 22 päivänä joulukuuta 1998 annettu komission asetus (EY) N:o 2848/98 (7) voidaan kumota neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2075/92 säädetyn takuukynnyksen ja palkkiojärjestelmän poistamisen vuoksi. Tupakka-alan valvontaelimistä 19 päivänä tammikuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 85/93 (8) säännökset ovat vanhentuneet, joten ne voidaan kumota.
(46)
Asetus (EY) N:o 1973/2004 olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti.
(47)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat suorien tukien hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 1973/2004 seuraavasti:
1)
Lisätään 1 artiklan 1 kohtaan alakohdat seuraavasti:
”q)
mainitun asetuksen IV osaston 10 a luvussa säädetty puuvillan lajikohtainen tuki;
r)
mainitun asetuksen IV osaston 10 b luvussa säädetty tuki oliivitarhoille;
s)
mainitun asetuksen IV osaston 10 c luvussa säädetty tupakkatuki.”
2)
Korvataan 3 artiklan a alakohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:
”a)
viimeistään kyseisen vuoden 15 päivänä syyskuuta: niistä pinta-aloista saatavilla olevat tiedot tai asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95, 96, 99 ja 110 k artiklassa säädetyn lypsylehmäpalkkion, lisätuen, siementuen ja tupakkatuen tapauksessa määrät, joille on haettu tukea kyseisenä kalenterivuonna, tarvittaessa osaperusalan mukaan eriteltyinä;”
3)
Korvataan 21 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 28 artiklan soveltamista jäsenvaltion, jonka alueella perunatärkkelystä valmistava yritys sijaitsee, on maksettava tärkkelysperunan tuki viljelijälle, kun tämä on toimittanut kaiken kyseisen markkinointivuoden määränsä perunatärkkelystä tuottavaan yritykseen, neljän kuukauden kuluessa päivästä, jona toimitettiin tämän asetuksen 20 artiklassa tarkoitetut todisteet, ja edellyttäen, että tämän asetuksen 19 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä on noudatettu.”
4)
Lisätään 49 a artikla seuraavasti:
”49 a artikla
Ennakkomaksut
Jäsenvaltiot voivat myöntää siementuottajille ennakkoa markkinointivuoden 1 päivästä joulukuuta. Ennakkomaksujen on oltava oikeassa suhteessa 49 artiklassa tarkoitettujen kylvämistä varten jo kaupan pidettyjen siementen määrään, sillä edellytyksellä, että kaikki 10 luvun edellytykset täyttyvät.”
5)
Lisätään 17 a luku seuraavasti:
”17 a LUKU
PUUVILLAN LAJIKOHTAINEN TUKI
171 a artikla
Maatalousmaan hyväksyminen puuvillan tuotantoa varten
Jäsenvaltioiden on vahvistettava puolueettomat perusteet, joiden perusteella maatalousmaa hyväksytään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 a artiklassa säädettyä puuvillan lajikohtaista tukea varten.
Perusteiden pohjana on oltava yksi tai useampi seuraavista seikoista:
a)
niiden alueiden maatalousekonomia, joilla puuvillan tuotanto on tärkeää;
b)
kyseisten pinta-alojen maaperä ja ilmasto;
c)
keinokastelujärjestelmät;
d)
ympäristöystävälliset viljelykierrot ja viljelytekniikat.
171 a a artikla
Kylvämistä varten tarkoitettujen lajikkeiden hyväksyminen
Jäsenvaltioiden tehtävänä on hyväksyä yhteisön lajikeluetteloon merkityt lajikkeet, jotka soveltuvat markkinoiden tarpeisiin.
171 a b artikla
Tukikelpoisuusedellytykset
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 b artiklan 1 kohdassa tarkoitettu alojen kylvö katsotaan tehdyksi, jos tuloksena on kasvien vähimmäistiheys, jonka jäsenvaltio vahvistaa maaperä- ja ilmasto-olosuhteiden mukaan ja tarvittaessa alueellisten erityispiirteiden mukaan.
171 a c artikla
Maatalouskäytännöt
Jäsenvaltiot voivat vahvistaa maatalouskäytäntöjä koskevia erityissääntöjä, jotka ovat tarpeen viljelysten säilyttämiseksi tavanomaisissa kasvuolosuhteissa, sadonkorjuutoimia lukuun ottamatta.
171 a d artikla
Tuen määrän laskeminen tukikelpoisen hehtaarin mukaan
1. Jos tukikelpoisen puuvillan pinta-ala ylittää Espanjassa tai Portugalissa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 100 c artiklan 1 kohdassa vahvistetun kansallisen perusalan, kyseisen artiklan 2 kohdassa säädetty tukimäärä kerrotaan vähennyskertoimella, joka saadaan jakamalla perusala tukikelpoisella pinta-alalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 171 a g artiklan soveltamista.
2. Jos tukikelpoisen puuvillan pinta-ala ylittää Kreikassa 300 000 hehtaaria, hehtaarituen määrää saadaan laskemalla yhteen tulo, joka saadaan kertomalla 594 euroa 300 000 hehtaarilla, ja tulo, joka saadaan kertomalla lisämäärä pinta-alalla, joka ylittää 300 000 hehtaaria, ja jakamalla kyseinen summa tukikelpoisella kokonaispinta-alalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 171 a g artiklan soveltamista.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu lisämäärä on:
-
342,85 euroa, jos tukikelpoinen pinta-ala on suurempi kuin 300 000 hehtaaria mutta enintään 370 000 hehtaaria,
-
342,85 euroa kerrottuna vähennyskertoimella, joka saadaan kun 70 000 jaetaan 300 000 hehtaaria ylittävien tukikelpoisten hehtaarien lukumäärällä, jos tukikelpoinen pinta-ala on suurempi kuin 370 000 hehtaaria.
171 a e artikla
Toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksyminen
Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä vuosittain ennen 31 päivää joulukuuta seuraavan vuoden kylvöjä varten jokainen puuvillan toimialakohtainen tuottajaorganisaatio, joka jättää hakemuksen ja täyttää seuraavat edellytykset:
a)
sen kokonaispinta-ala, joka täyttää 171 a artiklassa tarkoitetut hyväksymisedellytykset, on suurempi kuin jäsenvaltion vahvistama 10 000 hehtaarin vähimmäisala, ja siihen kuuluu vähintään yksi siementenpoistoyritys;
b)
se toteuttaa tarkoin määriteltyjä toimia, joilla pyritään etenkin:
-
kehittämään tuotetun siemenellisen puuvillan hyödyntämistä,
-
parantamaan siemenellisen puuvillan laatua siementenpoistajan tarpeita vastaavaksi,
-
käyttämään ympäristön huomioon ottavia tuotantomenetelmiä;
c)
se on vahvistanut työjärjestyksensä erityisesti seuraavien seikkojen osalta:
-
liittymisedellytykset ja jäsenmaksuja koskevat vaatimukset, jotka ovat kansallisen ja yhteisön lainsäädännön mukaiset,
-
tarvittaessa erityisesti toimitettavan siemenellisen puuvillan laadun perusteella vahvistettu asteikko tuen eriyttämiseksi lohkoluokkien mukaan.
Vuonna 2006 jäsenvaltioiden on kuitenkin hyväksyttävä puuvillan toimialakohtaiset tuottajaorganisaatiot ennen 28 päivää helmikuuta 2006.
171 a f artikla
Tuottajien velvollisuudet
1. Tuottaja voi kuulua vain yhteen toimialakohtaiseen organisaatioon.
2. Toimialakohtaisen organisaation tuottajajäsenellä on velvollisuus toimittaa tuottamansa puuvilla samaan organisaatioon kuuluvalle siementenpoistajalle.
3. Tuottajien kuuluminen toimialakohtaiseen organisaatioon on vapaaehtoista.
171 a g artikla
Tuen eriyttäminen
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 e artiklassa tarkoitetussa asteikossa, jäljempänä ’asteikko’, on otettava kyseisen asetuksen 110 f artiklassa tarkoitetun korotuksen lisäksi huomioon:
a)
hehtaarituen määrä, joka tuottajajäsenelle maksetaan sen mukaan, miten tämän lohkot on luokiteltu 2 kohdassa tarkoitettuihin luokkiin;
b)
tuen eriyttämiseksi varatun kokonaismäärän jakautuminen lohkoluokittain 2 kohdan mukaisesti.
Edellä olevan a alakohdan soveltamiseksi perusmäärän on oltava vähintään yhtä suuri kuin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 c artiklan 2 kohdassa säädetty tukikelpoisesta hehtaarista maksettava eriyttämätön tuki, jota mukautetaan tarvittaessa kyseisen artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Edellä a alakohdassa tarkoitetussa laskutoimituksessa on otettava huomioon myös tilanne, jossa tuottaja ei toimita puuvillaa siementenpoistajalle. Tällöin vähimmäismäärän, joka asianomaiselle jäsentuottajalle voidaan maksaa tukena tukikelpoista hehtaaria kohden, on oltava vähintään yhtä suuri kuin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 c artiklan 2 kohdassa säädetty tukikelpoisesta hehtaarista maksettava eriyttämätön tuki, jota mukautetaan tarvittaessa kyseisen artiklan 3 kohdan mukaisesti.
2. Lohkot luokitellaan useaan luokkaan, jotka toimialakohtainen organisaatio määrittelee ottaen huomioon ainakin yhden seuraavista laatuperusteista:
a)
tuotetun puuvillan kuidun pituus;
b)
tuotetun puuvillan kosteuspitoisuus;
c)
tuotetun puuvillan keskimääräinen epäpuhtauspitoisuus.
Asteikossa on otettava huomioon menettelyt, joiden avulla jokainen lohko voidaan arvioida suhteessa perusteisiin ja luokitella.
Asteikko ei saa missään tapauksessa sisältää perusteita, jotka liittyvät puuvillan tuotannon lisäämiseen ja markkinoille saattamiseen.
Asteikon soveltamiseksi saman tuottajan kaikkia lohkoja voidaan pitää samaan, samanlaatuista puuvillaa tuottavaan lohkoluokkaan kuuluvina.
3. Jotta lohko voitaisiin luokitella asteikon perusteella johonkin lohkoluokkaan, siemenellinen puuvilla voidaan tarvittaessa analysoida kaikkien asianomaisten osapuolten läsnä ollessa edustavien näytteiden perusteella siinä vaiheessa, kun se toimitetaan siementenpoistoyritykselle.
4. Toimialakohtaisen organisaation on ilmoitettava maksajavirastolle asteikon soveltamisesta johtuva, kullekin jäsentuottajalle maksettava määrä. Maksajavirasto suorittaa maksun varmistettuaan, että asianomaiset tukimäärät ovat vaatimustenmukaiset ja hyväksyttävissä olevat.
171 a h artikla
Asteikon hyväksyminen ja muuttaminen
1. Asteikko on toimitettava ensimmäisen kerran asianomaiselle jäsenvaltiolle hyväksyttäväksi ennen 28 päivää helmikuuta 2006 vuoden 2006 kylvön osalta.
Jäsenvaltion on hyväksyttävä tai jätettävä hyväksymättä asteikko kuukauden kuluessa sen toimittamisesta.
2. Hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden on toimitettava asteikkoon kuluvan vuoden kylvön osalta tehdyt muutokset asianomaiselle jäsenvaltiolle ennen 31 päivää tammikuuta.
Asteikkoon tehdyt muutokset katsotaan hyväksytyiksi, jollei asianomainen jäsenvaltio ilmoita vastustavansa niitä kuukauden kuuluessa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta päivämäärästä.
Jos asteikon muutoksia ei hyväksytä, maksettavan tuen määrä on muuttamattoman hyväksytyn asteikon mukaisesti lasketun tuen määrä.
3. Jos toimialakohtainen organisaatio päättää keskeyttää asteikon soveltamisen, sen on ilmoitettava siitä jäsenvaltiolle. Keskeytys tulee voimaan seuraavan vuoden kylvöjä varten.
171 a i artikla
Komissiolle ja tuottajille toimitettavat ilmoitukset
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava puuvillaa tuottaville viljelijöille ja komissiolle ennen asianomaisen vuoden 31 päivää tammikuuta seuraavat tiedot:
a)
hyväksytyt lajikkeet; kyseisen päivämäärän jälkeen 171 a a artiklan mukaisesti hyväksytyt lajikkeet on kuitenkin ilmoitettava viljelijöille ennen saman vuoden 15 päivää maaliskuuta;
b)
maatalousmaan hyväksymisperusteet;
c)
171 a b artiklassa tarkoitettu puuvillakasvien vähimmäistiheys;
d)
vaaditut maatalouskäytännöt.
2. Jos jonkin lajikkeen hyväksyntä peruutetaan, jäsenvaltion on ilmoitettava siitä viljelijöille seuraavan vuoden kylvön osalta viimeistään 31 päivänä tammikuuta.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:
a)
viimeistään asianomaisen vuoden 30 päivänä huhtikuuta: hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden nimet, pinta-alat, tuotantopotentiaalit, jäsentuottajien lukumäärät, siementenpoistajien lukumäärät ja siementenpoistokapasiteetit;
b)
viimeistään asianomaisen vuoden 15 päivänä syyskuuta: kylvetyt pinta-alat, joista on jätetty puuvillan alakohtaista tukea koskeva hakemus;
c)
viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä heinäkuuta: lopulliset tiedot kylvetyistä pinta-aloista, joista puuvillan alakohtainen tuki on kyseisenä vuonna tosiasiallisesti maksettu sen jälkeen kun tarvittavat asetuksen (EY) N:o 796/2004 II osaston IV osaston I luvussa säädetyt pinta-alan vähennykset on tehty.”
6)
Lisätään 17 b luku seuraavasti:
”17 b LUKU
TUKI OLIIVITARHOILLE
171 b artikla
Oliivitarhaluokat
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava oliivitarhat, joille voidaan myöntää asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 g artiklassa säädettyä tukea ja luokiteltava ne enintään viiteen luokkaan seuraavien perusteiden joukosta valitseminsa perustein:
a)
ympäristöperusteet:
i)
vaikea pääsy lohkoille;
ii)
riski maatalousmaan fyysisestä heikkenemisestä;
iii)
oliivitarhojen erityisominaisuudet: vanhat, kulttuurisesti ja maisemallisesti arvokkaat oliivipuut; rinteessä kasvavat oliivipuut; perinteiset, harvinaiset tai suojelluilla alueilla kasvavat lajikkeet;
b)
sosiaaliset perusteet:
i)
alueet, jotka ovat suuresti riippuvaisia oliivinviljelystä;
ii)
perinteiset oliivinviljelyalueet;
iii)
alueet, joilla talouden indikaattorit ovat epäsuotuisat;
iv)
tilat, joilla esiintyy oliivinviljelyn lopettamisriski;
v)
tilan oliivitarhojen koko;
vi)
alueet, joilla harjoitetaan esimerkiksi SAN- tai SMM-tuotteiden tuotantoa taikka luonnonmukaista tai integroitua tuotantoa.
2. Jäsenvaltion on määriteltävä jokaisen asianomaisen viljelijän osalta se, mihin 1 kohdassa tarkoitettuun luokkaan kukin tukikelpoinen oliivinviljelylohko kuuluu. Tiedot on kirjattava oliivialan paikkatietojärjestelmään.
3. Jäsenvaltiot voivat mukauttaa 1 kohdan mukaisesti määriteltyjä oliivitarhaluokkia kerran vuodessa.
Jos oliivitarhoja luokitellaan uudelleen luokkien mukauttamisen vuoksi, uutta luokitusta sovelletaan mukauttamista seuraavan vuoden alusta.
171 b aartikla
Pinta-alojen laskeminen
1. Jäsenvaltion on laskettava kunkin tuottajan tukikelpoinen pinta-ala liitteessä XXIV vahvistetun yhteisen menetelmän mukaisesti.
Pinta-alat on ilmoitettava oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvina hehtaareina kahden desimaalin tarkkuudella.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, liitteessä XXIV vahvistettua yhteistä menetelmää ei sovelleta, jos:
a)
oliivinviljelylohko on jäsenvaltion määrittämää vähimmäiskokoa, joka ei voi olla suurempi kuin 0,1 hehtaaria;
b)
oliivinviljelylohko sijaitsee hallinnollisella alueella, jota ei ole oliivialan paikkatietojärjestelmän graafisessa hakutietokannassa.
Edellä mainituissa tapauksissa jäsenvaltion on vahvistettava tukikelpoinen pinta-ala puolueettomin perustein ja tavalla, jolla varmistetaan viljelijöiden tasapuolinen kohtelu.
171 b b artikla
Tuen määrä
1. Jäsenvaltioiden on ennen kunkin vuoden 31 päivää tammikuuta vahvistettava jokaiselle oliivitarhaluokalle alustava tukimäärä oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvaa hehtaaria kohden.
2. Jäsenvaltioiden on ennen kunkin vuoden 31 päivää lokakuuta vahvistettava jokaiselle oliivitarhaluokalle lopullinen tukimäärä oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvaa hehtaaria kohden.
Kyseinen määrä lasketaan kertomalla 1 kohdassa tarkoitettu alustava määrä kertoimella, joka vastaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 i artiklan 3 kohdassa vahvistettua tuen enimmäismäärää, ottaen huomioon tarvittaessa kyseisen artiklan 4 kohdassa säädetty vähennys, jaettuna summalla, joka saadaan laskemalla yhteen tulot, jotka saadaan kertomalla tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kullekin luokalle vahvistettu alustava määrä vastaavalla pinta-alalla.
3. Jäsenvaltiot voivat soveltaa 1 ja 2 kohtaa alueellisella tasolla.
171 b c artikla
Perustietojen määrittäminen
1. Jäsenvaltioiden on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 h artiklan c alakohdan soveltamiseksi määriteltävä oliivialan paikkatietojärjestelmän tietojen ja viljelijöiden ilmoitusten perusteella kullekin oliivinviljelylohkolle tukikelpoisten ja tukeen kelpaamattomien oliivipuiden lukumäärä ja sijainti, oliivinviljelypinta-ala ja oliivinviljelylohkon tukikelpoinen pinta-ala sekä asianomaisen oliivinviljelylohkon 171 b artiklan mukainen luokka, sellaisina kuin kyseiset tiedot ovat 1 päivänä tammikuuta 2005.
2. Kun kyseessä ovat pinta-alat, joille on Ranskassa ja Portugalissa istutettu oliivipuita uusia istutuksia koskevissa ohjelmissa, jotka komissio on hyväksynyt neuvoston asetuksen (EY) N:o 1638/98 (9) 4 artiklan mukaisesti ja jotka on kirjattu oliivialan paikkatietojärjestelmään ennen 1 päivää tammikuuta 2007, jäsenvaltioiden on määriteltävä tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot vuonna 2005 istutettujen lohkojen osalta sellaisina kuin ne ovat 1 päivänä tammikuuta 2006 ja vuonna 2006 istutettujen lohkojen osalta sellaisina kuin ne ovat 1 päivänä tammikuuta 2007. Kyseiset tiedot on toimitettava viljelijöille viimeistään vuoden 2007 yhtenäishakemuksessa.
171 b d artikla
Tiedonannot
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle vuosittain:
a)
viimeistään 15 päivänä syyskuuta: luokittain eriteltyinä tiedot, jotka koskevat oliivitarhojen pinta-aloja, joille on haettu tukea kuluvana vuonna;
b)
viimeistään 31 päivänä lokakuuta:
i)
tiedot, jotka koskevat a alakohdassa tarkoitettuja pinta-aloja, joita pidetään tukikelpoisina ottaen huomioon asetuksen (EY) N:o 796/2004 51 artiklassa säädetyt vähennykset ja oikaisut;
ii)
kullekin oliivitarhaluokalle myönnetyn tuen taso;
c)
viimeistään 31 päivänä heinäkuuta: luokittain eriteltyinä lopulliset tiedot, jotka koskevat oliivitarhojen pinta-aloja, joista tuki on tosiasiallisesti maksettu edellisenä vuonna.
7)
Lisätään 17 c luku seuraavasti:
”17 c LUKU
TUPAKKATUKI
171 c artikla
Määritelmät
Tämän luvun soveltamiseksi:
a)
’toimituksella’ tarkoitetaan mitä tahansa jonakin päivänä toteutettavaa toimea, jolla viljelijä tai tuottajaryhmittymä siirtää raakatupakan jalostusyritykselle viljelysopimuksen mukaisesti;
b)
’tarkastustodistuksella’ tarkoitetaan toimivaltaisen valvontaviranomaisen antamaa asiakirjaa, jossa todistetaan, että ensimmäinen jalostaja on ottanut haltuunsa asianomaisen raakatupakkamäärän, että kyseinen määrä on toimitettu rekisteröidyn sopimuksen mukaisesti ja että toimet on toteutettu tämän asetuksen 171 c j ja 171 c k artiklan mukaisesti;
c)
’ensimmäisellä jalostajalla’ tarkoitetaan hyväksyttyä luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka suorittaa raakatupakan ensimmäisen jalostuksen omiin nimiinsä ja omaan lukuunsa yhdessä tai useammassa tupakan ensimmäisen jalostusasteen laitoksessa, joka on varustettu asianmukaisesti kyseistä tarkoitusta varten;
d)
’ensimmäisellä jalostuksella’ tarkoitetaan viljelijän toimittaman raakatupakan jalostamista vakaaksi ja varastointikelpoiseksi tuotteeksi, joka pakataan yhdenmukaisiksi paaleiksi tai loppukäyttäjän (valmistajan) vaatimusten mukaisiin pakkauksiin;
e)
’tuottajaryhmittymällä’ tarkoitetaan tupakkaa tuottavia viljelijöitä edustavaa ryhmittymää.
171 c a artikla
Raakatupakan lajikeryhmät
Raakatupakkalajikkeet luokitellaan seuraaviin ryhmiin:
a)
flue-cured: uunikuivattu tupakka; ilmankiertoa, lämpötilaa ja kosteuspitoisuutta valvotaan kuivauksen aikana;
b)
light air cured: suojakatoksen alla ilmakuivattu tupakka;
c)
dark air cured: suojakatoksen alla ilmakuivattu tupakka; fermentoidaan ennen markkinoille saattamista;
d)
fire-cured: savustamalla kuivattu tupakka;
e)
sun-cured: aurinkokuivattu tupakka;
f)
Basmas (aurinkokuivattu);
g)
Katerini (aurinkokuivattu);
h)
Perinteinen Kaba Koulak ja vastaavanlaiset lajikkeet (aurinkokuivattu).
Eri ryhmiin kuuluvat lajikkeet on lueteltu liitteessä XXV.
171 c d artikla
Ensimmäiset jalostajat
1. Jäsenvaltioiden tehtävänä on hyväksyä alueelleen sijoittautuneet ensimmäiset jalostajat ja vahvistaa niiden hyväksymistä koskevat asianmukaiset edellytykset.
Hyväksytty ensimmäinen jalostaja voi allekirjoittaa viljelysopimuksia, jos se myy vähintään 60 prosenttia kaupan pidetystä yhteisön alkuperää olevasta tupakastaan tupakantuotantolaitokselle joko suoraan tai välillisesti ilman lisäjalostusta.
2. Jäsenvaltion on peruutettava hyväksyntä, jos jalostaja tahallisesti tai vakavan laiminlyönnin vuoksi jättää noudattamatta raakatupakkaa koskevia säännöksiä yhteisön tai kansallisella tasolla.
171 c c artikla
Tuotantoalueet
Asetuksen (ETY) N:o 1782/2003 110 k artiklan a alakohdassa tarkoitetut tuotantoalueet vahvistetaan kullekin lajikeryhmälle tämän asetuksen liitteessä XXVI.
Jäsenvaltiot voivat vahvistaa suppeampia tuotantoalueita erityisesti laadullisin perustein. Rajatun tuotantoalueen pinta-ala ei saa ylittää hallinnollisen yksikön tai Ranskan osalta kantonin pinta-alaa.
171 c d artikla
Viljelysopimukset
1. Asetuksen (ETY) N:o 1782/2003 110 k artiklan c alakohdassa tarkoitettu viljelysopimus on tehtävä tupakan ensimmäisen jalostajan ja viljelijän tai häntä edustavan tuottajaryhmittymän välillä edellyttäen, että kyseinen tuottajaryhmittymä on asianomaisen jäsenvaltion hyväksymä.
2. Viljelysopimus on tehtävä lajikkeittain tai lajikeryhmittäin. Se velvoittaa ensimmäisen jalostajan ottamaan vastaan sopimuksessa säädetyn määrän tupakanlehtitoimituksia ja viljelijän tai häntä edustavan tuottajaryhmittymän toimittamaan kyseisen määrän ensimmäiselle jalostajalle tosiasiallisen tuotantonsa rajoissa.
3. Viljelysopimukseen on sisällytettävä kultakin satovuodelta vähintään seuraavat tiedot:
a)
sopimuspuolten nimi ja osoite;
b)
tupakkalajike tai -lajikeryhmä, jota sopimus koskee;
c)
toimitettava enimmäismäärä;
d)
tupakan tarkka tuotantopaikka 171 c c artiklassa tarkoitettu tuotantoalue, provinssi, kunta ja lohkon tunnistetiedot yhdennetyn valvontajärjestelmän mukaisesti;
e)
kyseisen lohkon pinta-ala kulkuteitä ja aitauksia lukuun ottamatta;
f)
ostohinta laatuluokittain lukuun ottamatta tukea, mahdollisia palveluja ja veroja;
g)
sovitut vähimmäislaatuvaatimukset laatuluokittain vähintään kolmeen laatuluokkaan luokiteltuna lehtikerroksen mukaan sekä viljelijän sitoumus toimittaa jalostusyritykselle vähintään näitä laatuvaatimuksia vastaavaa raakatupakkaa laatuluokittain;
h)
ensimmäisen jalostajan sitoumus maksaa viljelijälle laatuluokan mukainen ostohinta;
i)
ostohinnan maksuaika, joka saa olla enintään 30 päivää kunkin toimituksen päättymisestä;
j)
viljelijän sitoumus uudelleenistuttaa tupakantaimet kyseiselle lohkolle viimeistään satovuoden 20 päivänä kesäkuuta.
4. Jos uudelleenistutusta lykätään pidemmälle kuin 20 päivään kesäkuuta, viljelijän on ilmoitettava ennen kyseistä päivämäärää jalostajalle ja jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle kirjatulla kirjeellä uudelleenistutuksen lykkäämisestä ja lykkäämisen syistä sekä tarvittaessa lohkon muuttumisesta.
5. Viljelysopimuksen sopimuspuolet voivat lisätä sopimuksessa alun perin vahvistettuja määriä kirjallisella sopimusehtojen muutoksella. Sopimusehtojen muutos on toimitettava toimivaltaisen viranomaisen rekisteröitäväksi neljänkymmenen päivän kuluessa 171 c e artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta viljelysopimusten viimeisestä tekopäivästä.
171 c e artikla
Sopimusten tekeminen ja rekisteröiminen
1. Ylivoimaista estettä lukuun ottamatta viljelysopimukset on tehtävä viimeistään satovuoden 30 päivänä huhtikuuta. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa aikaisemman päivämäärän.
2. Tehdyt viljelysopimukset on jätettävä toimivaltaisen viranomaisen rekisteröitäviksi 15 päivän kuluessa niiden 1 kohdassa tarkoitetusta viimeisestä tekopäivästä, lukuun ottamatta ylivoimaista estettä.
Toimivaltainen viranomainen on jalostusjäsenvaltion toimivaltainen viranomainen.
Kun jalostus tapahtuu muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella tupakka on viljelty, jalostusjäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on välittömästi lähetettävä jäljennös rekisteröidystä sopimuksesta tuottajajäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. Jos kyseinen viranomainen ei itse valvo tukijärjestelmää, sen on toimitettava rekisteröidyn sopimuksen jäljennös toimivaltaiselle valvontaviranomaiselle.
3. Jos 1 kohdassa sopimuksen allekirjoittamiselle tai 2 kohdassa viljelysopimuksen toimittamiselle säädetty määräaika ylittyy enintään 15 päivällä, maksettavaa tukea on alennettava 20 prosenttia.
171 c f artikla
Tuottajaryhmittymien kanssa tehtävät sopimukset
1. Kun viljelysopimus tehdään ensimmäisen jalostajan ja tuottajaryhmittymän välillä, siihen on liitettävä luettelo asianomaisten viljelijöiden nimistä, toimitettavasta enimmäismäärästä, asianomaisten lohkojen tarkasta sijainnista ja pinta-alasta 171 c d artiklan 3 kohdan c, d ja e alakohdan mukaisesti.
Luettelo on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle rekisteröintiä varten viimeistään satovuoden 15 päivänä toukokuuta.
2. Edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitettu tuottajaryhmittymä ei saa suorittaa tupakan ensimmäistä jalostusta.
3. Tupakkaa tuottava viljelijä voi kuulua vain yhteen tuottajaryhmittymään.
171 c g artikla
Vähimmäislaatuvaatimukset
Jalostajalle toimitettavan tupakan on oltava laadultaan virheetöntä, kunnollista ja myyntikelpoista, eikä sillä saa olla liitteessä XXVII esitettyjä ominaisuuksia. Jäsenvaltio voi vahvistaa tiukempia laatuvaatimuksia tai niistä voidaan sopia sopimuspuolten kesken.
171 c h artikla
Riita-asiat
Jäsenvaltiot voivat säätää, että ensimmäiselle jalostajalle toimitetun tupakan laatua koskevat riita-asiat on annettava sovitteluelimen ratkaistavaksi. Jäsenvaltioiden on vahvistettava näiden elinten kokoonpanoa ja niiden käsittelemiä asioita koskevat säännöt. Niissä on oltava yhtä monta - yksi tai useampia - tuottajien ja jalostajien edustajaa.
171 c i artikla
Tuen määrä
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 k artiklan d alakohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on vahvistettava tuen alustava määrä tupakkalajiketta tai lajikeryhmää kohden ennen satovuoden 15 päivää maaliskuuta. Jäsenvaltiot voivat eriyttää tuen toimitetun tupakan laadun mukaan. Lajikkeen tai lajikeryhmän tuen määrä ei saa ylittää neuvoston asetuksessa (EY) N:o 546/2002 lajikkeen tai lajikeryhmän mukaan vahvistettua palkkiota (10).
Jäsenvaltioiden on vahvistettava tupakkatuen lopullinen tuki kiloa kohden tupakkalajikkeittain tai lajikeryhmittäin 15 työpäivän kuluessa päivästä, jona kaikki asianomaisen sadon tupakka on toimitettu. Jos jäsenvaltiossa sovelletun tuen kokonaismäärä ylittää asetuksen (EY) N:o 1782/203 110 l artiklassa vahvistetun kansallisen enimmäismäärän, jota on mukautettu kyseisen asetuksen 110 m artiklan mukaisesti, jäsenvaltion on alennettava kullekin viljelijälle maksetun tuen määrää lineaarisesti.
171 c j artikla
Tukimäärän laskeminen
1. Viljelijöille maksettava tuki lasketaan ensimmäisen jalostajan haltuunottamien asianomaiseen lajikeryhmään kuuluvien, vaadittua vähimmäislaatua vastaavien tupakanlehtien painon perusteella.
2. Jos kosteuspitoisuus on korkeampi tai alhaisempi kuin liitteessä XXVIII kyseiselle lajikkeelle vahvistettu pitoisuus, painoa on mukautettava jokaiselta prosenttiyksikön suuruiselta poikkeamalta kyseisessä liitteessä vahvistettujen suurimpien sallittujen poikkeamien rajoissa.
3. Kosteuspitoisuuden määritysmenetelmät, näytteidenoton määrä ja tiheys sekä mukautetun painon laskentamenetelmä vahvistetaan liitteessä XXIX.
171 c k artikla
Toimitukset
1. Ylivoimaista estettä lukuun ottamatta viljelijän on toimitettava koko tuotantonsa ensimmäiselle jalostajalle viimeistään satovuotta seuraavan vuoden 30 päivänä huhtikuuta, tai viljelijä menettää tukioikeutensa. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa aikaisemman päivämäärän.
2. Tupakka on toimitettava joko suoraan paikkaan, jossa sen jalostus tapahtuu, tai jos jäsenvaltio antaa luvan, hyväksyttyyn ostokeskukseen. Näiden ostokeskusten on oltava toimivaltaisen valvontaviranomaisen hyväksymiä, ja niillä on oltava käytössään asianmukaiset laitteistot, punnitsemisvälineet ja tilat.
3. Jos jalostamatonta tupakkaa ei ole toimitettu 2 kohdassa tarkoitettuihin paikkoihin tai jos tupakkamääriä ostokeskuksesta jalostuslaitokseen kuljettavalla kuljettajalla ei ole kuljetuslupaa, tupakan vastaanottaneen ensimmäisen jalostajan on maksettava jäsenvaltiolle kyseisestä tupakkamäärästä maksettavaa tukea vastaava rahasumma. Tämä summa kirjataan Euroopan maatalouden tuki- ja ohjausrahaston (EMOTR) hyväksi.
171 c l artikla
Tuen maksaminen
Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on maksettava tuki viljelijälle tupakan toimittamisen todistavan toimivaltaisen valvontaviranomaisen antaman tarkastustodistuksen perusteella.
171 c m artikla
Ennakot
1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 796/2004 10 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat soveltaa viljelijöille myönnettävään tupakkatukeen ennakkojärjestelmää.
2. Viljelijät voivat jättää ennakkohakemuksen satovuoden 16 päivän syyskuuta jälkeen. Siihen on liitettävä seuraavat asiakirjat, paitsi jos jäsenvaltio on antanut muita säännöksiä siitä syystä, että sillä on jo mainitut asiakirjat hallussaan:
a)
jäljennös viljelysopimuksesta tai sen rekisterinumero;
b)
asianomaisen viljelijän kirjallinen ilmoitus tupakkamääristä, jotka hän pystyy toimittamaan kuluvan satovuoden aikana.
3. Ennakkomaksu, jonka enimmäismäärä on 50 prosenttia maksettavasta tuesta 171 c i artiklan mukaisesti vahvistetun tuen alustavan määrän perusteella määriteltynä, edellyttää sellaisen vakuuden asettamista, jonka suuruus on ennakkomaksu 15 prosentilla korotettuna.
Vakuus vapautetaan sen jälkeen, kun tuki on kokonaisuudessaan maksettu asetuksen (ETY) N:o 2220/85 19 artiklan mukaisesti.
4. Ennakko maksetaan satovuoden 16 päivästä lokakuuta alkaen 30 päivän kuluessa 2 kohdassa tarkoitetun hakemuksen ja 3 kohdassa tarkoitetun vakuuden asettamista koskevan todisteen esittämisestä.
Maksettu ennakko vähennetään 171 c l artiklan mukaisesti maksettavan tupakkatuen määrästä.
5. Jäsenvaltioiden on määriteltävä ennakkojen myöntämistä koskevat lisäehdot ja erityisesti määräaika hakemusten jättämiselle. Viljelijä ei voi jättää ennakkohakemusta, jos hän on jo aloittanut toimitukset.
171 c n artikla
Rajat ylittävä jalostus
1. Tuen tai ennakon suorittaa se jäsenvaltio, jonka alueella tupakka on tuotettu.
2. Kun tupakka jalostetaan muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella se on tuotettu, jalostusjäsenvaltion on tarvittavien tarkastusten jälkeen ilmoitettava tuottajajäsenvaltiolle kaikki tuen maksamiseksi tai vakuuden vapauttamiseksi tarvittavat tiedot.
171 c o artikla
Tiedonannot komissiolle
1. Jokaisen asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viimeistään satovuoden 31 päivänä tammikuuta seuraavat tiedot:
a)
viljelysopimusten rekisteröinnistä vastaavien viranomaisten nimet ja osoitteet;
b)
hyväksyttyjen ensimmäisten jalostajien nimet ja osoitteet.
Komissio julkaisee viljelysopimusten rekisteröinnistä vastaavien viranomaisten ja hyväksyttyjen ensimmäisten jalostajien luettelon Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa.
2. Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viipymättä tämän luvun soveltamiseksi toteutetuista kansallisista toimenpiteistä.
171 c p artikla
Siirtymätoimenpide
Tuottajalla, jonka tupakan tuotantokiintiöt on ostettu takaisin satovuosina 2002 ja 2003 asetuksen (ETY) N:o 2075/92 14 artiklan mukaisesti, on oikeus sitä satovuotta, jona hänen kiintiönsä ostettiin takaisin, seuraavien viiden perättäisen satovuoden aikana saada joka vuosi määrä, joka on tietty prosenttiosuus liitteessä XXX olevissa taulukoissa esitetystä satovuoden 2005 tuesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta myöhempiä muutoksia. Nämä määrät on maksettava vuosittain 31 päivään toukokuuta mennessä.
8)
Muutetaan 172 artikla seuraavasti:
a)
Lisätään 3 a ja 3 b kohta seuraavasti:
”3 a. Kumotaan asetus (EY) N:o 1591/2001. Sitä sovelletaan kuitenkin edelleen markkinointivuoteen 2005/2006.
3 b. Asetukset (ETY) N:o 85/93 ja (EY) N:o 2848/98 kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2006. Niitä sovelletaan kuitenkin edelleen satovuoteen 2005.”
b)
Korvataan 4 kohta seuraavasti:
”4. Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen, asetusta (ETY) N:o 85/93 lukuun ottamatta.”
9)
Lisätään tämän asetuksen liitteenä oleva teksti liitteiksi XXIV-XXX.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2006 lukuun ottamatta 1 artiklan 4 kohtaa, jota sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2005.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2005.