RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 664/2009
af 7. juli 2009
om indførelse af en procedure for forhandling og indgåelse af aftaler mellem medlemsstater og tredjelande om kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af domme og retsafgørelser i ægteskabssager, sager om forældreansvar og sager om underholdspligt samt lovvalgsregler vedrørende underholdspligt
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra c), artikel 65 og artikel 67, stk. 2 og 5,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Afsnit IV i tredje del i traktaten udgør retsgrundlaget for vedtagelse af fællesskabslovgivning om civilretligt samarbejde.
(2)
Det civilretlige samarbejde mellem medlemsstater og tredjelande har generelt været reguleret i aftaler mellem medlemsstater og tredjelande. Sådanne aftaler, hvoraf der findes et stort antal, afspejler ofte særlige forbindelser mellem en medlemsstat og et tredjeland og har til formål at skabe en hensigtsmæssig retlig ramme for opfyldelsen af særlige behov hos de berørte parter.
(3)
Ifølge traktatens artikel 307 skal medlemsstaterne bringe alle egnede midler i anvendelse med henblik på at fjerne enhver uoverensstemmelse mellem gældende fællesskabsret og internationale aftaler indgået mellem medlemsstater og tredjelande. Dette kan gøre det nødvendigt at genforhandle sådanne aftaler.
(4)
For at skabe en hensigtsmæssig retlig ramme for opfyldelsen af særlige behov hos en bestemt medlemsstat hvad angår dens forbindelser med et tredjeland kan der også være et udtalt behov for at indgå nye aftaler med tredjelande på civilretlige områder, der henhører under afsnit IV i tredje del i traktaten.
(5)
De Europæiske Fællesskabers Domstol bekræftede i sin udtalelse 1/03 af 7. februar 2006 om indgåelsen af den nye Luganokonvention, at Fællesskabet har erhvervet enekompetence til at indgå en international aftale såsom Luganokonventionen med tredjelande om spørgsmål, som berører reglerne i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (2) (»Bruxelles I«).
(6)
Det tilkommer Fællesskabet i henhold til traktatens artikel 300 at indgå aftaler mellem Fællesskabet og et tredjeland om anliggender, der henhører under Fællesskabets enekompetence.
(7)
Medlemsstaterne skal i henhold til traktatens artikel 10 lette gennemførelsen af Fællesskabets opgaver og afholde sig fra at træffe foranstaltninger, der er egnede til at bringe virkeliggørelsen af traktatens målsætning i fare. Denne pligt til loyalt samarbejde finder anvendelse generelt og afhænger ikke af, om Fællesskabet har enekompetence eller ej.
(8)
For så vidt angår aftaler med tredjelande om specifikke civilretlige spørgsmål, der hører under Fællesskabets enekompetence, bør der fastlægges en sammenhængende og gennemsigtig procedure for bemyndigelse af en medlemsstat til at ændre en eksisterende aftale eller til at forhandle og indgå en ny aftale, navnlig hvor Fællesskabet ikke selv har angivet at have til hensigt at anvende sin eksterne kompetence til at indgå en aftale på grundlag af et allerede eksisterende forhandlingsmandat eller et påtænkt forhandlingsmandat. Denne procedure bør ikke berøre Fællesskabets enekompetence og bestemmelserne i traktatens artikel 300 og 307. Den bør betragtes som en særlig foranstaltning og være begrænset for så vidt angår anvendelsesområde og tid.
(9)
Denne forordning bør ikke finde anvendelse, hvis Fællesskabet allerede har indgået en aftale med det pågældende tredjeland om det samme spørgsmål. To aftaler bør kun anses for at vedrøre det samme spørgsmål, hvis og i det omfang de i det væsentlige regulerer de samme specifikke retlige spørgsmål. Bestemmelser, der blot omhandler en generel hensigt om at samarbejde om sådanne spørgsmål, bør ikke anses for at vedrøre det samme spørgsmål.
(10)
Visse regionale aftaler, der er omhandlet i eksisterende fællesskabsretsakter, bør ligeledes være omfattet af denne forordning.
(11)
For at sikre, at en aftale, der påtænkes af en medlemsstat, ikke gør fællesskabsretten ineffektiv og ikke underminerer den korrekte anvendelse af den ordning, der er fastsat ved denne retsorden, eller Fællesskabets politik for eksterne forbindelser som besluttet af Fællesskabet, bør den berørte medlemsstat være forpligtet til at meddele Kommissionen sin hensigt med henblik på at opnå bemyndigelse til både at indlede eller fortsætte formelle forhandlinger om en aftale og til at indgå en aftale. En sådan meddelelse bør gives pr. brev eller ad elektronisk vej. Den bør indeholde alle relevante oplysninger og al relevant dokumentation, således at Kommissionen kan vurdere forhandlingsresultatets forventede indvirkning på fællesskabsretten.
(12)
Det bør vurderes, om Fællesskabet har tilstrækkelig interesse i at indgå en bilateral aftale mellem Fællesskabet og det pågældende tredjeland, eller, hvor det er relevant, i at erstatte en eksisterende bilateral aftale mellem en medlemsstat og et tredjeland med en fællesskabsaftale. Alle medlemsstaterne bør med henblik herpå underrettes om enhver meddelelse, som Kommissionen modtager angående en aftale, der påtænkes af en medlemsstat, således at de kan vise deres interesse i at tilslutte sig den meddelende medlemsstats initiativ. Hvis det fremgår af denne udveksling af oplysninger, at Fællesskabet har tilstrækkelig interesse, bør Kommissionen overveje at foreslå et forhandlingsmandat med henblik på indgåelse af en aftale mellem Fællesskabet og det pågældende tredjeland.
(13)
Hvis Kommissionen anmoder om yderligere oplysninger fra en medlemsstat i forbindelse med sin vurdering af, om medlemsstaten bør gives bemyndigelse til at indlede forhandlinger med et tredjeland, bør en sådan anmodning ikke påvirke de frister, som Kommissionen har til at træffe en begrundet afgørelse om den pågældende medlemsstats ansøgning.
(14)
Når Kommissionen giver bemyndigelse til at indlede formelle forhandlinger, bør den have mulighed for om nødvendigt at foreslå forhandlingsdirektiver eller anmode om indføjelse af særlige klausuler i den påtænkte aftale. Kommissionen bør holdes fuldt underrettet i de forskellige faser af forhandlingen, for så vidt der er tale om spørgsmål, der falder ind under denne forordnings anvendelsesområde, og bør have mulighed for at deltage som observatør i forhandlingerne for så vidt angår disse spørgsmål.
(15)
Når medlemsstaterne meddeler Kommissionen, at de agter at indlede forhandlinger med et tredjeland, bør de kun være forpligtede til at give Kommissionen de oplysninger, der er relevante for den vurdering, Kommissionen skal foretage. Kommissionens bemyndigelse og eventuelle forhandlingsdirektiver eller i givet fald Kommissionens afslag bør kun vedrøre spørgsmål, der falder ind under denne forordnings anvendelsesområde.
(16)
Alle medlemsstater bør underrettes om enhver meddelelse til Kommissionen vedrørende påtænkte eller forhandlede aftaler og om enhver begrundet afgørelse, der træffes af Kommissionen i henhold til denne forordning. Denne underretning bør dog være fuldt forenelig med eventuelle fortrolighedskrav.
(17)
Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen bør sikre, at enhver oplysning, der er angivet som værende fortrolig, behandles i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (3).
(18)
Har Kommissionen på grundlag af sin vurdering til hensigt ikke at give bemyndigelse til at indlede formelle forhandlinger eller til at indgå en forhandlet aftale, bør den afgive udtalelse til den pågældende medlemsstat, inden den træffer begrundet afgørelse. I tilfælde af afslag på at give bemyndigelse til indgåelse af en forhandlet aftale bør udtalelsen tillige forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet.
(19)
For at sikre, at den forhandlede aftale ikke udgør en hindring for gennemførelsen af Fællesskabets eksterne politik for civil- og handelsretligt samarbejde, bør det i aftalen enten fastsættes, at den skal opsiges delvis eller helt, hvis der senere indgås en aftale mellem Fællesskabet eller Fællesskabet og dets medlemsstater på den ene side og det samme tredjeland på den anden side om det samme spørgsmål, eller at de relevante bestemmelser i aftalen direkte erstattes af bestemmelserne i en sådan senere aftale.
(20)
Der bør fastsættes overgangsbestemmelser for de situationer, hvor en medlemsstat på tidspunktet for denne forordnings ikrafttræden har indledt forhandlinger om en aftale med et tredjeland, eller har afsluttet forhandlingerne men endnu ikke har erklæret sig indforstået med at være bundet af aftalen.
(21)
For at sikre, at der er opnået et tilstrækkeligt erfaringsgrundlag vedrørende anvendelsen af denne forordning, bør Kommissionen tidligst forelægge en rapport om denne anvendelse otte år efter vedtagelsen af denne forordning. I denne rapport bør Kommissionen under udøvelse af sine beføjelser bekræfte denne forordnings midlertidige karakter eller undersøge, hvorvidt forordningen bør erstattes af en ny forordning, der vedrører det samme spørgsmål, eller også medtager andre spørgsmål, der hører ind under Fællesskabets enekompetence og er omfattet af andre fællesskabsinstrumenter.
(22)
Hvis den rapport, som Kommissionen forelægger, bekræfter denne forordnings midlertidige karakter, bør medlemsstaterne stadig efter forelæggelsen af rapporten have mulighed for at give meddelelse til Kommissionen om igangværende eller på forhånd bekendtgjorte forhandlinger med henblik på at opnå bemyndigelse til at indlede formelle forhandlinger.
(23)
I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 5, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dens mål.
(24)
I medfør af artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, har Det Forenede Kongerige og Irland meddelt, at de ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af denne forordning.
(25)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Med denne forordning indføres en procedure for bemyndigelse af en medlemsstat til at ændre en eksisterende aftale eller til at forhandle og indgå en ny aftale med et tredjeland på de betingelser, der er fastsat i denne forordning.
Denne procedure berører ikke Fællesskabets og medlemsstaternes respektive kompetencer.
2. Denne forordning finder anvendelse på aftaler om spørgsmål, som helt eller delvis falder ind under anvendelsesområdet for Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar (4) og Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt (5), i det omfang disse spørgsmål hører under Fællesskabets enekompetence.
3. Denne forordning finder ikke anvendelse, hvis Fællesskabet allerede har indgået en aftale med det pågældende tredjeland om de samme spørgsmål.
Artikel 2
Definitioner
1. I denne forordning forstås ved »aftale«:
a)
en bilateral aftale mellem en medlemsstat og et tredjeland
b)
regionale aftaler som omhandlet i artikel 59, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 2201/2003, jf. dog artikel 59, stk. 2, litra c), og artikel 59, stk. 3, i nævnte forordning, og i artikel 69, stk. 3, i forordning (EF) nr. 4/2009.
2. I forbindelse med regionale aftaler som omhandlet i stk. 1, litra b), forstås en henvisning i denne forordning til en medlemsstat eller til et tredjeland som en henvisning til henholdsvis de pågældende medlemsstater eller tredjelande.
Artikel 3
Meddelelse til Kommissionen
1. Hvis en medlemsstat har til hensigt at indlede forhandlinger for at ændre en eksisterende aftale eller indgå en ny aftale, som falder ind under denne forordnings anvendelsesområde, meddeler den Kommissionen dette skriftligt så tidligt som muligt inden den påtænkte indledning af formelle forhandlinger.
2. Denne meddelelse skal, i det omfang det er relevant, indeholde en kopi af den eksisterende aftale, aftaleudkastet eller udkastet til forslag og enhver anden relevant dokumentation. Medlemsstaten redegør for genstanden for forhandlingerne og angiver nærmere, hvilke spørgsmål der skal tages op i den påtænkte aftale, eller hvilke bestemmelser i den eksisterende aftale der skal ændres. Medlemsstaten kan fremlægge alle andre yderligere oplysninger.
Artikel 4
Kommissionens vurdering
1. Efter modtagelsen af den i artikel 3 omhandlede meddelelse vurderer Kommissionen, om medlemsstaten kan indlede formelle forhandlinger.
2. Kommissionen undersøger i forbindelse med denne vurdering først, om der inden for de næste 24 måneder specifikt forventes et relevant forhandlingsmandat med henblik på indgåelse af en fællesskabsaftale med det eller de pågældende tredjelande. Hvis det ikke er tilfældet, vurderer Kommissionen, om alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
den pågældende medlemsstat har fremlagt oplysninger, der viser, at den har en særlig interesse i at indgå aftalen som følge af økonomiske, geografiske, kulturelle, historiske, sociale eller politiske bånd mellem medlemsstaten og det pågældende tredjeland
b)
på grundlag af de oplysninger, som medlemsstaten har givet, forekommer det, at den påtænkte aftale ikke gør fællesskabsretten ineffektiv og ikke underminerer den korrekte anvendelse af den ordning, der er indført ved denne retsorden, og
c)
den påtænkte aftale vil ikke underminere genstanden for og formålet med den af Fællesskabet fastsatte politik for Fællesskabets eksterne forbindelser.
3. Hvis de oplysninger, medlemsstaten har fremlagt, ikke er tilstrækkelige til at foretage vurderingen, kan Kommissionen anmode om yderligere oplysninger.
Artikel 5
Bemyndigelse til at indlede formelle forhandlinger
1. Hvis den påtænkte aftale opfylder betingelserne i artikel 4, stk. 2, træffer Kommissionen senest 90 dage efter modtagelsen af meddelelsen i artikel 3 en begrundet afgørelse om medlemsstatens ansøgning, hvorved medlemsstaten bemyndiges til at indlede formelle forhandlinger om aftalen.
Kommissionen kan om nødvendigt foreslå forhandlingsdirektiver og anmode om indføjelse af særlige klausuler i den påtænkte aftale.
2. Den påtænkte aftale skal indeholde en klausul om enten:
a)
fuld eller delvis opsigelse af aftalen, hvis der senere indgås en aftale mellem Fællesskabet eller Fællesskabet og dets medlemsstater på den ene side og det samme tredjeland på den anden side om det samme spørgsmål, eller
b)
direkte erstatning af de relevante bestemmelser i aftalen med bestemmelserne i en senere aftale mellem Fællesskabet eller Fællesskabet og dets medlemsstater på den ene side og det samme tredjeland på den anden side om det samme spørgsmål.
Den i første afsnit, litra a), omhandlede klausul bør have følgende eller lignende ordlyd: »(navn(e) på den eller de pågældende medlemsstater) opsiger denne aftale helt eller delvis, hvis og når Det Europæiske Fællesskab eller Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater indgår en aftale med (navn(e) på det eller de pågældende tredjelande) om de samme civilretlige spørgsmål som dem, der er omfattet af nærværende aftale«.
Den i første afsnit, litra b), omhandlede klausul bør have følgende eller lignende ordlyd: »Denne aftale eller visse bestemmelser i denne aftale ophører med at finde anvendelse på ikrafttrædelsesdatoen for en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab eller Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og (navn(e) på det eller de pågældende tredjelande) på den anden side hvad angår de spørgsmål, der er omfattet af sidstnævnte aftale«.
Artikel 6
Afslag på ansøgningen om bemyndigelse til at indlede formelle forhandlinger
1. Hvis Kommissionen på grundlag af sin vurdering i henhold til artikel 4 har til hensigt ikke at give bemyndigelse til at indlede formelle forhandlinger om den påtænkte aftale, afgiver den udtalelse til den pågældende medlemsstat senest 90 dage efter modtagelsen af den meddelelse, der er omhandlet i artikel 3.
2. Senest 30 dage efter modtagelsen af Kommissionens udtalelse kan den pågældende medlemsstat anmode Kommissionen om at indlede drøftelser med henblik på at finde en løsning.
3. Hvis den pågældende medlemsstat ikke anmoder Kommissionen om at indlede drøftelser inden for fristen i stk. 2, træffer Kommissionen begrundet afgørelse om medlemsstatens ansøgning senest 130 dage efter modtagelsen af den meddelelse, der er omhandlet i artikel 3.
4. Hvis der indledes drøftelser som omhandlet i stk. 2, træffer Kommissionen begrundet afgørelse om medlemsstatens ansøgning senest 30 dage efter, at drøftelserne er afsluttet.
Artikel 7
Kommissionens deltagelse i forhandlingerne
Kommissionen kan deltage som observatør i forhandlingerne mellem medlemsstaten og tredjelandet for så vidt angår spørgsmål, der falder ind under denne forordnings anvendelsesområde. Deltager Kommissionen ikke som observatør, underrettes den om forløbet og resultaterne i de forskellige faser af forhandlingerne.
Artikel 8
Bemyndigelse til at indgå aftalen
1. Inden undertegnelsen af en forhandlet aftale meddeler den pågældende medlemsstat Kommissionen resultatet af forhandlingerne og fremsender aftaleteksten.
2. Kommissionen vurderer efter modtagelse af denne meddelelse, om den forhandlede aftale:
a)
opfylder betingelsen i artikel 4, stk. 2, litra b)
b)
opfylder betingelsen i artikel 4, stk. 2, litra c), for så vidt der er nye og ekstraordinære omstændigheder i forbindelse med denne betingelse, og
c)
opfylder kravet i artikel 5, stk. 2.
3. Hvis den forhandlede aftale opfylder de betingelser og krav, der er omhandlet i stk. 2, træffer Kommissionen senest 90 dage efter modtagelsen af den meddelelse, der er omhandlet i stk. 1, en begrundet afgørelse, hvorved medlemsstaten bemyndiges til at indgå aftalen.
Artikel 9
Afslag på ansøgningen om bemyndigelse til at indgå aftalen
1. Hvis Kommissionen på grundlag af sin vurdering i henhold til artikel 8, stk. 2, har til hensigt ikke at give bemyndigelse til at indgå den forhandlede aftale, afgiver den en udtalelse til den pågældende medlemsstat samt til Europa-Parlamentet og Rådet senest 90 dage efter modtagelsen af den meddelelse, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1.
2. Senest 30 dage efter modtagelsen af Kommissionens udtalelse kan den pågældende medlemsstat anmode Kommissionen om at indlede drøftelser med henblik på at finde en løsning.
3. Hvis den pågældende medlemsstat ikke inden for fristen i stk. 2 anmoder Kommissionen om at indlede drøftelser, træffer Kommissionen en begrundet afgørelse om medlemsstatens ansøgning senest 130 dage efter modtagelsen af den meddelelse, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1.
4. Hvis der indledes drøftelser i overensstemmelse med stk. 2, træffer Kommissionen en begrundet afgørelse om medlemsstatens ansøgning senest 30 dage efter, at drøftelserne er afsluttet.
5. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om sin afgørelse senest 30 dage efter, at den er truffet.
Artikel 10
Fortrolige oplysninger
Ved fremlæggelse af oplysninger for Kommissionen i henhold til artikel 3, artikel 4, stk. 3, og artikel 8 kan medlemsstaten angive, om nogle af oplysningerne skal betragtes som fortrolige, og om de fremlagte oplysninger kan videregives til andre medlemsstater.
Artikel 11
Underretning af medlemsstaterne
Kommissionen sender medlemsstaterne de meddelelser, der modtages i henhold til artikel 3 og 8, og om nødvendigt de medfølgende dokumenter samt alle sine begrundede afgørelser i henhold til artikel 5, 6, 8 og 9 under overholdelse af fortrolighedskravene.
Artikel 12
Overgangsbestemmelser
1. Har en medlemsstat på tidspunktet for denne forordnings ikrafttræden allerede indledt forhandlinger om en aftale med et tredjeland, finder artikel 3-11 anvendelse.
Er det i den pågældende fase af forhandlingerne muligt, kan Kommissionen foreslå forhandlingsdirektiver eller anmode om indføjelse af særlige klausuler som omhandlet i henholdsvis artikel 5, stk. 1, andet afsnit, og artikel 5, stk. 2.
2. Har en medlemsstat på tidspunktet for denne forordnings ikrafttræden allerede afsluttet forhandlingerne men endnu ikke indgået aftalen, finder artikel 3, artikel 8, stk. 2-4, og artikel 9 anvendelse.
Artikel 13
Revision
1. Tidligst 7. juli 2017 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport om anvendelsen af denne forordning.
2. I denne rapport skal det enten:
a)
bekræftes, at det er hensigtsmæssigt, at denne forordning udløber på den dato, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 14, stk. 1, eller
b)
anbefales, at denne forordning erstattes af en ny forordning fra og med den pågældende dato.
3. Anbefales det i rapporten, at forordningen afløses af en anden forordning, jf. stk. 2, litra b), skal rapporten ledsages af et passende lovgivningsforslag.
Artikel 14
Udløb
1. Denne forordning udløber tre år efter Kommissionens forelæggelse af den i artikel 13 omhandlede rapport.
Perioden på tre år, jf. første afsnit, begynder den første dag i den måned, der følger efter forelæggelsen af rapporten for enten Europa-Parlamentet eller Rådet, alt efter hvad der indtræffer senest.
2. Uanset denne forordnings udløb på den dato, der er fastsat i overensstemmelse med stk. 1, kan alle de forhandlinger, der er i gang på denne dato, og som en medlemsstat har indledt i henhold til denne forordning, fortsættes og afsluttes i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 15
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. juli 2009.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 664/2009,
annettu 7 päivänä heinäkuuta 2009,
jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisten sellaisten sopimusten neuvottelemiseen ja tekemiseen sovellettavasta menettelystä, jotka koskevat tuomioistuimen toimivaltaa, tuomioiden ja päätösten tunnustamista ja täytäntöönpanoa avioliittoa, vanhempainvastuuta ja elatusvelvoitteita koskevissa asioissa sekä elatusvelvoitteisiin liittyvissä asioissa sovellettavaa lakia
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 61 artiklan c alakohdan, 65 artiklan, 67 artiklan 2 kohdan ja 67 artiklan 5 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Perustamissopimuksen kolmannen osan IV osasto tarjoaa oikeusperustan yksityisoikeudellisissa asioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alaa koskevan yhteisön lainsäädännön antamiselle.
(2)
Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä yksityisoikeudellisissa asioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä on perinteisesti säännelty jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisin sopimuksin. Tällaiset sopimukset, joita on lukuisia, heijastavat usein jäsenvaltion ja kolmannen maan välisiä erityisiä siteitä, ja niiden tarkoituksena on tarjota asianmukainen oikeudellinen kehys kyseisten osapuolten erityisille tarpeille.
(3)
Perustamissopimuksen 307 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot käyttävät kaikkia aiheellisia keinoja yhteisön säännöstön ja jäsenvaltioiden kolmansien maiden kanssa tekemien kansainvälisten sopimusten välisten ristiriitojen poistamiseksi. Tämä saattaa edellyttää tällaisten sopimusten uudelleen neuvottelemista.
(4)
Jotta voidaan tarjota asianmukainen oikeudellinen kehys tietyn jäsenvaltioiden erityisille tarpeille, jotka koskevat sen suhteita kolmanteen maahan, voi myös olla selkeä tarve tehdä kolmansien maiden kanssa uusia sopimuksia, jotka koskevat perustamissopimuksen kolmannen osan IV osaston alaan kuuluvia yksityisoikeuden osa-alueita.
(5)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on uuden Luganon yleissopimuksen tekemisestä 7 päivänä helmikuuta 2006 antamassaan lausunnossa 1/03 vahvistanut, että yhteisö on saanut yksinomaisen toimivallan tehdä kolmansien maiden kanssa Luganon yleissopimuksen kaltaisen kansainvälisen sopimuksen kysymyksistä, jotka vaikuttavat tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 44/2001 (2) (Bryssel I) annettuihin sääntöihin.
(6)
Perustamissopimuksen 300 artiklan nojalla yhteisön tehtävänä on tehdä yhteisön ja kolmannen maan väliset sellaisia kysymyksiä koskevat sopimukset, jotka kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan.
(7)
Perustamissopimuksen 10 artikla velvoittaa jäsenvaltiot helpottamaan yhteisön tehtävien toteuttamista ja pidättymään kaikista toimenpiteistä, jotka ovat omiaan vaarantamaan perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamista. Tätä lojaalin yhteistyön velvoitetta sovelletaan yleisesti eikä sen mukaan, onko yhteisöllä asiassa yksinomainen toimivalta.
(8)
Yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvia erityisiä yksityisoikeudellisia kysymyksiä koskevien, kolmansien maiden kanssa tehtävien sopimusten osalta olisi luotava johdonmukainen ja avoin menettely, jolla jäsenvaltiolle annetaan valtuutus muuttaa voimassa olevaa sopimusta tai neuvotella ja tehdä uusi sopimus, erityisesti jos yhteisö ei itse ole osoittanut aikovansa käyttää ulkoista toimivaltaansa tehdä sopimus jo olemassa olevalla tai aiotulla neuvotteluvaltuutuksella. Tämä menettely ei saisi vaikuttaa yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan eikä perustamissopimuksen 300 ja 307 artiklan määräyksiin. Sitä olisi pidettävä poikkeustoimenpiteenä, ja sitä olisi rajoitettava sekä soveltamisalansa että ajallisen soveltamisensa osalta.
(9)
Tätä asetusta ei olisi sovellettava, jos yhteisö on jo tehnyt kyseisen kolmannen maan kanssa sopimuksen samasta kysymyksestä. Kahden sopimuksen olisi katsottava koskevan samaa kysymystä vain jos, ja siltä osin kuin, niissä säännellään asiasisällön osalta samoja erityisiä oikeudellisia kysymyksiä. Määräyksiä, joissa vain todetaan yleinen aikomus tehdä yhteistyötä tällaisten kysymysten osalta, ei olisi pidettävä samaa kysymystä koskevina.
(10)
Tiettyjen alueellisten sopimusten, joihin viitataan voimassa olevissa yhteisön säädöksissä, olisi myös kuuluttava tämän asetuksen piiriin.
(11)
Jotta voidaan varmistaa, että jäsenvaltion suunnittelema sopimus ei tee yhteisön oikeutta tehottomaksi eikä aiheuta haittaa sillä perustetun järjestelmän moitteettomalle toiminnalle, tai ei aiheuta haittaa yhteisön päättämälle yhteisön ulkosuhdepolitiikalle, olisi edellytettävä, että asianomainen jäsenvaltio ilmoittaa aikomuksestaan komissiolle tarkoituksin saada valtuutus aloittaa viralliset neuvottelut sopimuksesta tai jatkaa niitä sekä tehdä sopimus. Tällainen ilmoitus olisi tehtävä kirjeitse tai sähköisessä muodossa. Sen olisi sisällettävä kaikki asiaankuuluvat tiedot ja asiakirjat, joiden avulla komissio voi arvioida neuvottelujen tuloksen odotettua vaikutusta yhteisön oikeuteen.
(12)
Olisi arvioitava, onko yhteisöllä riittävä intressi tehdä kahdenvälinen sopimus yhteisön ja kyseisen kolmannen maan välillä tai tarvittaessa korvata voimassa oleva jäsenvaltion ja kolmannen maan kahdenvälinen sopimus yhteisön sopimuksella. Tätä varten kaikille jäsenvaltioille olisi ilmoitettava kaikista komission saamista ilmoituksista, jotka koskevat jäsenvaltion suunnittelemaa sopimusta, jotta jäsenvaltiot voivat osoittaa kiinnostuksensa liittyä ilmoituksen tehneen jäsenvaltion aloitteeseen. Jos tästä tietojenvaihdosta käy ilmi, että yhteisöllä on riittävä intressi asiassa, komission olisi harkittava neuvotteluvaltuutuksen ehdottamista yhteisön ja kyseisen kolmannen maan välisen sopimuksen tekemiseksi.
(13)
Jos komissio pyytää jäsenvaltiolta lisätietoja arvioidakseen, olisiko kyseiselle jäsenvaltiolle annettava valtuutus aloittaa neuvottelut kolmannen maan kanssa, tällainen pyyntö ei saisi vaikuttaa niihin määräaikoihin, joiden kuluessa komission on tehtävä perusteltu päätös tämän jäsenvaltion pyynnön johdosta.
(14)
Antaessaan valtuutuksen virallisten neuvottelujen aloittamiseen komission olisi tarvittaessa voitava ehdottaa neuvotteluohjeita tai pyytää yksittäisten lausekkeiden sisällyttämistä suunniteltuun sopimukseen. Komissiolle olisi neuvottelujen eri vaiheissa tiedotettava täysimääräisesti niistä kysymyksistä, jotka kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan, ja sen olisi voitava osallistua neuvotteluihin tarkkailijana näiden kysymysten osalta.
(15)
Kun jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle aikomuksestaan aloittaa neuvottelut kolmannen maan kanssa, niitä olisi vaadittava ilmoittamaan ainoastaan ne seikat, joilla on merkitystä komission suorittaman arvioinnin kannalta. Komission antaman valtuutuksen ja mahdollisten neuvotteluohjeiden tai, tapauksen mukaan, komission kieltäytymisen valtuutuksen antamisesta olisi koskettava ainoastaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia kysymyksiä.
(16)
Kaikille jäsenvaltioille olisi ilmoitettava kaikista komissiolle tehdyistä ilmoituksista, jotka koskevat suunniteltuja tai neuvoteltuja sopimuksia, ja tämän asetuksen mukaisista komission perustelluista päätöksistä. Näiden tietojen osalta olisi kuitenkin noudatettava täysimääräisesti mahdollisia luottamuksellisuutta koskevia vaatimuksia.
(17)
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission olisi varmistettava, että luottamuksellisiksi määriteltyjä tietoja käsitellään Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (3) mukaisesti.
(18)
Jos komissio aikoo arviointiensa perusteella kieltäytyä antamasta valtuutusta virallisten neuvottelujen aloittamiseen tai neuvotellun sopimuksen tekemiseen, sen olisi annettava kyseiselle jäsenvaltiolle lausunto ennen kuin se tekee perustellun päätöksensä. Kun on kyse neuvotellun sopimuksen tekemistä koskevan valtuutuksen antamisesta kieltäytymisestä, lausunto olisi toimitettava myös Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
(19)
Jotta varmistetaan, ettei neuvoteltu sopimus muodosta estettä oikeudellista yhteistyötä yksityis- ja kauppaoikeudellisissa asioissa koskevan yhteisön ulkoisen toiminnan toteuttamiselle, sopimuksessa olisi määrättävä joko sen irtisanomisesta osittain tai kokonaan, jos yhteisön tai yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä saman kolmannen maan välillä tehdään myöhempi sopimus samasta kysymyksestä, tai sopimuksen asianomaisten määräysten välittömästä korvaamisesta tällaisen myöhemmän sopimuksen määräyksillä.
(20)
Olisi säädettävä siirtymätoimenpiteistä sellaisten tilanteiden sääntelemiseksi, joissa jokin jäsenvaltio on tämän asetuksen voimaan tullessa jo aloittanut sopimusneuvottelut kolmannen maan kanssa tai on saattanut neuvottelut päätökseen, mutta ei ole vielä ilmoittanut suostumuksestaan tulla sopimuksen sitomaksi.
(21)
Varmistaakseen, että tämän asetuksen soveltamisesta on saatu riittävästi kokemusta, komission olisi toimitettava kertomus tästä soveltamisesta aikaisintaan kahdeksan vuoden kuluttua päivästä, jona tämä asetus annetaan. Kertomuksessa komission olisi toimivaltuuksiaan käyttäen vahvistettava, että tämä asetus on luonteeltaan tilapäinen tai tutkittava, olisiko tämä asetus korvattava uudella asetuksella, jonka kohde olisi sama tai joka sisältäisi myös muita kysymyksiä, jotka kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan ja joita muut yhteisön välineet koskevat.
(22)
Jos komission toimittamassa kertomuksessa vahvistetaan, että tämä asetus on luonteeltaan väliaikainen, jäsenvaltioiden olisi kertomuksen toimittamisen jälkeen voitava edelleen ilmoittaa komissiolle meneillään olevista tai jo ilmoitetuista neuvotteluista saadakseen valtuutuksen virallisten neuvottelujen aloittamiseen.
(23)
Perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on sen tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(24)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän asetuksen antamiseen ja soveltamiseen.
(25)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen antamiseen, se ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tällä asetuksella perustetaan menettely, jolla jäsenvaltiolle annetaan valtuutus muuttaa voimassa olevaa kolmannen maan kanssa tehtyä sopimusta tai neuvotella ja tehdä uusi tällainen sopimus tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin.
Tämä menettely ei vaikuta yhteisön ja jäsenvaltioiden toimivaltaan.
2. Tätä asetusta sovelletaan sellaisia kysymyksiä koskeviin sopimuksiin, jotka kuuluvat kokonaan tai osittain tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa 27 päivänä marraskuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (4) ja toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä elatusvelvoitteita koskevissa asioissa 18 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 4/2009 (5) soveltamisalaan, siltä osin kuin nämä kysymykset kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan.
3. Tätä asetusta ei sovelleta, jos yhteisö on jo tehnyt kyseisen kolmannen maan kanssa sopimuksen samasta kysymyksestä.
2 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa ’sopimuksella’ tarkoitetaan:
a)
jäsenvaltion ja kolmannen maan kahdenvälistä sopimusta;
b)
alueellisia sopimuksia, joita tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 2201/2003 59 artiklan 2 kohdan a alakohdassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun asetuksen 59 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja 59 artiklan 3 kohdan soveltamista, ja asetuksen (EY) N:o 4/2009 69 artiklan 3 kohdassa.
2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen alueellisten sopimusten yhteydessä tässä asetuksessa olevalla viittauksella jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan tarkoitetaan viittausta kyseessä oleviin jäsenvaltioihin tai kolmansiin maihin.
3 artikla
Komissiolle tehtävä ilmoitus
1. Jos jäsenvaltio aikoo aloittaa neuvottelut tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvan voimassa olevan sopimuksen muuttamiseksi tai tällaisen uuden sopimuksen tekemiseksi, sen on ilmoitettava aikeestaan komissiolle kirjallisesti mahdollisimman aikaisin ennen virallisten neuvottelujen suunniteltua aloittamista.
2. Ilmoituksen on tapauksen mukaan käsitettävä jäljennös voimassa olevasta sopimuksesta, sopimusluonnos tai alustava ehdotus ja muut asiaa koskevat asiakirjat. Jäsenvaltion on selostettava neuvottelujen kohde ja yksilöitävä, mitä kysymyksiä suunnitellussa sopimuksessa on tarkoitus käsitellä tai mitä voimassa olevan sopimuksen määräyksiä on tarkoitus muuttaa. Jäsenvaltio voi toimittaa myös muita lisätietoja.
4 artikla
Komission arvio
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen saatuaan komissio arvioi, voiko jäsenvaltio aloittaa viralliset neuvottelut.
2. Komissio tarkistaa tätä arviota tehdessään ensiksi sen, onko nimenomaisena aikomuksena antaa seuraavien 24 kuukauden aikana neuvotteluvaltuutus, joka koskee yhteisön sopimuksen tekemistä kyseisen kolmannen maan kanssa. Jos näin ei ole, komissio arvioi, täyttyvätkö kaikki seuraavat ehdot:
a)
asianomainen jäsenvaltio on toimittanut tiedot, jotka osoittavat, että sillä on sopimuksen tekemiseen erityinen intressi, joka johtuu taloudellisista, maantieteellisistä, kulttuurisista, historiallisista, yhteiskunnallisista tai poliittisista siteistä jäsenvaltion ja kyseisen kolmannen maan välillä;
b)
suunniteltu sopimus ei jäsenvaltion toimittamien tietojen perusteella ilmeisesti tee yhteisön oikeutta tehottomaksi eikä aiheuta haittaa sillä perustetun järjestelmän moitteettomalle toiminnalle; ja
c)
suunniteltu sopimus ei aiheuttaisi haittaa yhteisön päättämän yhteisön ulkosuhdepolitiikan tavoitteelle ja tarkoitukselle.
3. Jos jäsenvaltion toimittamat tiedot eivät ole arviota varten riittäviä, komissio voi pyytää lisätietoja.
5 artikla
Valtuutus aloittaa viralliset neuvottelut
1. Jos suunniteltu sopimus täyttää 4 artiklan 2 kohdassa säädetyt ehdot, komissio tekee 90 päivän kuluessa 3 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta jäsenvaltion pyynnön johdosta perustellun päätöksen, jolla se antaa jäsenvaltiolle valtuutuksen aloittaa asianomaista sopimusta koskevat viralliset neuvottelut.
Tarvittaessa komissio voi ehdottaa neuvotteluohjeita ja pyytää tiettyjen lausekkeiden sisällyttämistä suunniteltuun sopimukseen.
2. Suunnitellussa sopimuksessa on oltava lauseke, jossa määrätään joko
a)
sopimuksen irtisanomisesta kokonaan tai osittain siinä tapauksessa, että Euroopan yhteisön tai yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ja saman kolmannen maan välillä tehdään myöhemmin sopimus samasta kysymyksestä; tai
b)
sopimuksen asiaa koskevien määräysten välittömästä korvaamisesta samaa kysymystä koskevan Euroopan yhteisön tai yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ja saman kolmannen maan välillä tehtävän myöhemmän sopimuksen määräyksillä.
Ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetun lausekkeen sanamuodon olisi oltava seuraavaa vastaava: ”(Jäsenvaltion/valtioiden nimi/nimet) irtisanoo tämän sopimuksen osittain tai kokonaan, jos ja kun Euroopan yhteisö tekee tai yhteisö ja sen jäsenvaltiot tekevät sopimuksen (kolmannen maan nimi / kolmansien maiden nimet) kanssa samoista yksityisoikeuden alaan kuuluvista kysymyksistä kuin ne, joita tämä sopimus koskee.”.
Ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetun lausekkeen sanamuodon olisi oltava seuraavaa vastaava: ”Tämän sopimuksen tai sen tiettyjen määräysten soveltaminen lakkaa päivänä, jona Euroopan yhteisön tai yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä (kolmannen maan nimi/kolmansien maiden nimet) välinen sopimus on tullut voimaan niiden kysymysten osalta, joita viimeksi mainittu sopimus koskee.”.
6 artikla
Virallisten neuvottelujen aloittamista koskevan valtuutuksen antamisesta kieltäytyminen
1. Jos komissio aikoo 4 artiklan mukaisen arviointinsa perusteella kieltäytyä antamasta valtuutusta suunniteltua sopimusta koskevien virallisten neuvottelujen aloittamiseen, se antaa kyseiselle jäsenvaltiolle lausunnon 90 päivän kuluessa 3 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta.
2. Kyseinen jäsenvaltio voi 30 päivän kuluessa siitä, kun se on saanut komission lausunnon, pyytää, että komissio aloittaa sen kanssa keskustelut ratkaisun löytämiseksi.
3. Jos kyseinen jäsenvaltio ei 2 kohdassa säädetyssä määräajassa pyydä komissiota aloittamaan sen kanssa keskusteluja, komissio tekee perustellun päätöksen jäsenvaltion tekemästä pyynnöstä 130 päivän kuluessa 3 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta.
4. Siinä tapauksessa, että 2 kohdassa tarkoitetut keskustelut käydään, komissio tekee perustellun päätöksen jäsenvaltion tekemästä pyynnöstä 30 päivän kuluessa keskustelujen päättämisestä.
7 artikla
Komission osallistuminen neuvotteluihin
Komissio voi osallistua jäsenvaltion ja kolmannen maan välisiin neuvotteluihin tarkkailijana tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kysymysten osalta. Jos komissio ei osallistu neuvotteluihin tarkkailijana, sille on tiedotettava neuvottelujen edistymisestä ja tuloksista neuvottelujen kaikissa eri vaiheissa.
8 artikla
Valtuutus tehdä sopimus
1. Asianomaisen jäsenvaltion on ennen neuvotellun sopimuksen allekirjoittamista ilmoitettava neuvottelujen tulos komissiolle ja toimitettava sille sopimuksen teksti.
2. Ilmoituksen saatuaan komissio arvioi, täyttääkö neuvoteltu sopimus
a)
4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyt ehdot;
b)
4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetyn ehdon, siltä osin kuin tuohon ehtoon liittyy uusia ja poikkeuksellisia olosuhteita; ja
c)
5 artiklan 2 kohdan mukaisen vaatimuksen.
3. Jos neuvoteltu sopimus täyttää 2 kohdassa tarkoitetut ehdot ja vaatimukset, komissio tekee 90 päivän kuluessa 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta jäsenvaltion pyynnön johdosta perustellun päätöksen, jolla se antaa jäsenvaltiolle valtuutuksen tehdä asianomainen sopimus.
9 artikla
Sopimuksen tekemistä koskevan valtuutuksen antamisesta kieltäytyminen
1. Jos komissio aikoo 8 artiklan 2 kohdan mukaisen arviointinsa perusteella kieltäytyä antamasta valtuutusta neuvotellun sopimuksen tekemiseen, se antaa kyseiselle jäsenvaltiolle sekä Euroopan parlamentille ja neuvostolle lausunnon 90 päivän kuluessa 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta.
2. Kyseinen jäsenvaltio voi 30 päivän kuluessa siitä, kun se on saanut komission lausunnon, pyytää, että komissio aloittaa sen kanssa keskustelut ratkaisun löytämiseksi.
3. Jos kyseinen jäsenvaltio ei 2 kohdassa säädetyssä määräajassa pyydä komissiota aloittamaan sen kanssa keskusteluja, komissio tekee perustellun päätöksen jäsenvaltion tekemästä pyynnöstä 130 päivän kuluessa 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta.
4. Siinä tapauksessa, että 2 kohdassa tarkoitetut keskustelut käydään, komissio tekee perustellun päätöksen jäsenvaltion tekemästä pyynnöstä 30 päivän kuluessa keskustelujen päättämisestä.
5. Komissio ilmoittaa päätöksestään Euroopan parlamentille ja neuvostolle 30 päivän kuluessa sen tekemisestä.
10 artikla
Luottamuksellisuus
Kun jäsenvaltio toimittaa komissiolle tietoja 3 artiklan, 4 artiklan 3 kohdan ja 8 artiklan nojalla, se voi ilmoittaa, onko joitakin tietoja pidettävä luottamuksellisina ja voidaanko toimitetut tiedot antaa muille jäsenvaltioille.
11 artikla
Tietojen antaminen jäsenvaltioille
Komissio lähettää jäsenvaltioille 3 ja 8 artiklan nojalla saadut ilmoitukset ja tarvittaessa niihin liitetyt asiakirjat sekä kaikki 5, 6, 8 ja 9 artiklan nojalla tehdyt perustellut päätöksensä, jollei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu.
12 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Jos jäsenvaltio on tämän asetuksen voimaan tullessa jo aloittanut sopimusneuvottelut kolmannen maan kanssa, sovelletaan 3-11 artiklaa.
Jos neuvottelujen edistyminen sallii, komissio voi ehdottaa neuvotteluohjeita tai pyytää yksittäisten lausekkeiden sisällyttämistä sopimukseen 5 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ja 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuin tavoin.
2. Jos jäsenvaltio on tämän asetuksen voimaan tullessa jo saattanut neuvottelut päätökseen, mutta ei ole vielä tehnyt sopimusta, sovelletaan 3 artiklaa, 8 artiklan 2-4 kohtaa ja 9 artiklaa.
13 artikla
Uudelleentarkastelu
1. Komissio toimittaa aikaisintaan 7 päivänä heinäkuuta 2017 Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta.
2. Tässä kertomuksessa joko
a)
vahvistetaan olevan asianmukaista, että tämän asetuksen voimassaolo päättyy 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti määräytyvänä päivänä; tai
b)
suositellaan tämän asetuksen korvaamista mainitusta päivästä lukien uudella asetuksella.
3. Jos kertomuksessa suositellaan asetuksen korvaamista 2 kohdan b alakohdan mukaisesti, siihen on liitettävä asianmukainen säädösehdotus.
14 artikla
Päättymispäivä
1. Tämän asetuksen voimassaolo päättyy kolmen vuoden kuluttua siitä, kun komissio on toimittanut 13 artiklassa tarkoitetun kertomuksen.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu kolmen vuoden aika alkaa sen kuukauden ensimmäisenä päivänä, joka seuraa kertomuksen toimittamista joko Euroopan parlamentille tai neuvostolle, sen mukaan kumpi on myöhäisempi.
2. Sen estämättä, että tämän asetuksen voimassaolo päättyy 1 kohdan mukaisesti määräytyvänä päivänä, kaikki tuona päivänä käynnissä olevat neuvottelut, jotka jäsenvaltio on aloittanut tämän asetuksen nojalla, voivat jatkua, ja ne voidaan saattaa päätökseen tämän asetuksen mukaisesti.
15 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.
Tehty Brysselissä 7 päivänä heinäkuuta 2009.