Kommissionens beslutning
af 21. december 2000
om den af Sverige anmeldte ordning for nedsættelse af socialsikringsbidrag
(meddelt under nummer K(2000) 4354)
(Kun den svenske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2001/690/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler(1), og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1) Ved brev af 22. oktober 1999, som indgik i Kommissionen den 25. oktober 1999, anmeldte Sverige i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, en ændret ordning for nedsættelse af socialsikringsbidrag. Støtteordningen indebar en ændring og udvidelse af den ordning for nedsættelse af socialsikringsbidrag, som udløb den 31. december 1999. I 1997 vedtog Kommissionen behørige forholdsregler vedrørende denne støtteordning under nr. E 8/96 (Kommissionens brev SG(97) D/6781 af 7. august 1997).
(2) Ved brev nr. D/64905 af 25. november 1999 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger om foranstaltningen. De svenske myndigheder fremsendte de ønskede oplysninger ved brev af 21. december 1999, som indgik i Kommissionen den 22. december 1999.
(3) Ved brev af 4. april 2000(2) underrettede Kommissionen de svenske myndigheder om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag.
(4) Beslutningen om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtteordning.
(5) Kommissionen modtog bemærkninger fra én interesseret part.
(6) Det officielle svar fra de svenske myndigheder modtoges ved brev af 11. maj 2000.
(7) Møder mellem Kommissionen og de svenske myndigheder, hvor støtteordningen drøftedes, fandt sted den 12. og 27. oktober samt den 21. november 2000.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
(8) Den bevilgede støttes formål og form
Formålet med støtten er at bidrage til udviklingen af områder med lavt befolkningstal i Nordsverige. Med henblik herpå nedsættes de socialsikringsbidrag, som skal betales for de ansatte, med otte procentpoint, når der er tale om virksomheder, som er beliggende i den støtteberettigede region, og som arbejder i en støtteberettiget erhvervsgren eller i et støtteberettiget område.
(9) Støtteberettigede regioner
Det område, som er støtteberettiget i henhold til støtteordningen, er støtteområde A(4) i Nordsverige med undtagelse af nogle sogne i Östersund kommune og Krokom kommune. Det støtteberettigede område har ca. 430000 indbyggere, dvs. ca. 4,8 % af Sveriges samlede befolkning. En udførlig fortegnelse over de støtteberettigede områder indgår i det brev, hvori Kommissionen meddelte Sverige, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag(5).
(10) Støtteberettigede erhvervsgrene/virksomheder
Støtteordningen omfatter virksomheder i følgende erhvervsgrene:
- erhvervsservice, udlejnings- og reparationsvirksomhed
- hotel-, pensionats- og campingvirksomhed
- restaurations- og cafévirksomhed, som drives sammen med hotel-, pensionats- og campingvirksomhed
- rengørings-, renseri- og vaskerivirksomhed
- fritidsvirksomhed og kulturel servicevirksomhed bortset fra biblioteksvirksomhed
- virksomhed, som udføres af idealistiske, kulturelle og religiøse organisationer samt interesseorganisationer
- kontorer, som udfører administrativ virksomhed vedrørende virksomhedsledelse, økonomisk forvaltning og lønadministration, bogføring, edb, registreringsvirksomhed, telefonsalg samt ordremodtagelse.
Støtteordningen gælder ikke for kontorer, der anvendes til administrative funktioner i virksomheder inden for fremstilling, forarbejdning og markedsføring af landbrugsprodukter, der er opregnet i bilag I til EF-traktaten, og heller ikke for virksomheder i følgende følsomme erhvervsgrene: fiskeri, kul, stål, transport, skibsbyggeri, kunstfibre og motorkøretøjer.
(11) Kumulering
Nedsættelse af socialsikringsbidrag bevilges ikke, dersom ansøgeren i samme tidsrum bevilges transportstøtte i henhold til den ændrede ordning for regionalpolitiske transporttilskud (N 146/99).
(12) Varighed
Støtteordningen udløber den 31. december 2000.
(13) Beløbsramme
Beløbsrammen for 2000 er på 313734000 SEK (ca. 36634000 EUR).
III. IVÆRKSÆTTELSE AF PROCEDUREN EFTER EF-TRAKTATENS ARTIKEL 88, STK. 2
(14) I beslutningen om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag(6) udtalte Kommissionen, at den nærede tvivl om, hvorvidt den anmeldte støtteforanstaltning var forenelig med fællesskabsreglerne for statsstøtte:
a) De svenske myndigheder begrundede nedsættelsen af socialsikringsbidragene med, at den udgjorde en transportstøtte til dækning for de støtteberettigede virksomheders afstandsberoende meromkostninger. I beslutningen om at indlede proceduren udtrykte Kommissionen tvivl om, hvorvidt begrebet "afstandsberoende meromkostninger" var lig med begrebet "meromkostninger for transport af varer".
b) For det andet satte Kommissionen spørgsmålstegn ved, om det var muligt at fastslå en direkte sammenhæng mellem det støttebeløb, støttemodtagerne fik udbetalt i henhold til støtteordningen, og de meromkostninger for transport, de faktisk havde.
(15) I beslutningen om at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, påpegede Kommissionen også, at den ville overveje, om vanskeligt vejrlig og andre særlige omstændigheder skulle kunne være en yderligere begrundelse for den støtte, som ydes i henhold til støtteordningen.
IV. BEMÆRKNINGER FRA SVERIGE
(16) Ved brev af 11. maj 2000 fremsendte Sverige sine bemærkninger til Kommissionens beslutning om at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, over for ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag. Bemærkningerne gik i korthed ud på følgende:
a) Støtten er et hensigtsmæssigt værktøj til fremme af etableringen af servicevirksomheder i betrængte regioner (afsides nordlig beliggenhed, ugunstigt vejrlig, lange afstande og lav befolkningstæthed).
b) Det er ikke hensigtsmæssigt at anvende begrebet "meromkostninger for transport af varer" på servicesektoren. De fleste servicevirksomheder er ifølge deres natur ikke indrettet på at transportere store mængder varer. De påvirkes dog af høje, faste og direkte udgifter på grund af lange afstande, lav befolkningstæthed og et ugunstigt vejrlig. En undersøgelse, som den svenske regering har bestilt, bekræfter, at servicevirksomheder i Nordsverige har højere "afstandsberoende omkostninger" end virksomheder i Stockholmsområdet.
c) Kommissionen anvendte tidligere en bredere definition af "meromkostninger for transport af varer", som omfattede f.eks. udgifter til befordring af personale.
d) Den undersøgelse, som Sverige har bestilt, viser for de virksomheder, der var udvalgt, at de afstandsberoende meromkostninger pr. ansat for virksomheder i Nordsverige er meget højere end den gennemsnitlige støtte pr. ansat, som bevilges i henhold til denne støtteordning. Derfor er der ingen fare for, at den støtte, som ydes i henhold til støtteordningen, giver støttemodtagerne overdækning for deres afstandsberoende meromkostninger.
e) De administrative omkostninger ved anvendelse af støtteordninger er lave.
f) Norge anvender en ordning (for regionalt differentierede socialsikringsbidrag), som er godkendt af EFTA's tilsynsmyndighed, og som svarer til den svenske ordning for nedsættelse af socialsikringsbidrag.
V. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(17) Den norske regering er den eneste interesserede part, der har fremsat bemærkninger. Det skete ved brev af 27. juli 2000. Heri bekræfter de norske myndigheder, at Norge anvender en støtteordning, som svarer til den svenske ordning for nedsættelse af socialsikringsbidrag, og som er godkendt af EFTA's tilsynsmyndighed i henhold til EØS-aftalens artikel 62 og protokol 27. Mange af de norske argumenter ligner de argumenter, Sverige har anført (dvs. de argumenter, som kort er gennemgået i ovenstående betragtning 16, litra a), b), d) og e). Desuden hævder Norge, at der hidtil ikke er indgivet nogen klager over, at den svenske ordning for nedsættelse af socialsikringsbidrag eller den norske ordning for regionalt differentierede socialsikringsbidrag skulle forvride samhandelsvilkårene. Endvidere omfatter den svenske støtteordning hovedsagelig virksomheder i servicesektoren, som almindeligvis udfører tjenester på lokale markeder. Norge finder derfor, at det er usandsynligt, at støtteordningen har nogen betydelig indvirkning på konkurrencen og samhandelen i servicesektoren, som almindeligvis udfører tjenester på lokale markeder. Norge finder derfor, at det er usandsynligt, at støtteordningen har nogen betydelig indvirkning på konkurrencen og samhandelen i EØS.
VI. VURDERING AF STØTTEN
Støttens art
(18) Kommissionen finder, at ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag udgør statsstøtte, som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, eftersom den opfylder alle betingelser for, at EF-traktatens artikel 87, stk. 1, skal anvendes. Argumenterne anføres i det følgende.
(19) Støtte, uanset art: I henhold til støtteordningen bevilges der støtte i form af en nedsættelse af de socialsikringsbidrag, arbejdsgiverne skal betale for ansatte i virksomheder, som er beliggende i de støtteberettigede regioner, og som arbejder i en støtteberettiget erhvervsgren eller i et støtteberettiget område.
(20) Støtte, som ydes af en medlemsstat eller ved hjælp af statsmidler: Socialsikringsbidragene er pligtige betalinger fra arbejdsgiverne til staten. De er en vigtig indtægtskilde for den svenske regering. Sverige påpegede i anmeldelsen, at støtteordningens anvendelse ville koste det svenske finansministerium 313734000 SEK (ca. 36634000 EUR) i form af mistede skatteindtægter i 2000.
(21) Støtte: Støtteordningen mindsker lønudgifterne for støtteberettigede virksomheder. Fordelen for den enkelte virksomhed ved de nedsatte socialsikringsbidrag beror på antallet af ansatte i virksomheden og disses lønninger. Virksomheder med nedsatte socialsikringsbidrag har en konkurrencefordel ved, at de lettes for en del af deres udgifter til social sikring.
(22) Støtten begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner: Kommissionen finder, at selektivitetskriteriet er opfyldt, eftersom støtten udelukkende bevilges til virksomheder, som er beliggende i bestemte regioner (en del af Nordsverige), og som arbejder i bestemte erhvervsgrene (først og fremmest servicesektoren).
(23) Støtten forvrider eller truer med at forvride konkurrencen: Støtteordningen bevirker, at de samlede lønudgifter for de støtteberettigede virksomheder mindskes. Nøjagtigt hvor stor fordel, den enkelte virksomhed har, afhænger af antallet af ansatte i virksomheden og disses lønninger. Støtten påvirker direkte de støtteberettigede virksomheders produktionsomkostninger. Kommissionen må derfor drage den slutning, at ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag kan øge disse virksomheders muligheder for at konkurrere med virksomheder i andre medlemsstater. Det er klart, at konkurrencen kan forvrides, dersom den slags fordele bevilges virksomheder, fordi de er beliggende i bestemte regioner og arbejder i bestemte erhvervsgrene.
(24) Støtten forvrider konkurrencen, i den udstrækning den påvirker samhandelen mellem medlemsstater: Når der er tale om støtteordninger af den foreliggende art (i modsætning til støtte til bestemte formål), har EF-Domstolen fastslået følgende: "I begrundelsen til en beslutning om foreneligheden med fællesmarkedet af et støtteprogram kan Kommissionen indskrænke sig til at undersøge programmets nærmere indhold med henblik på at vurdere, om det som følge af høje støttebeløb eller -satser, arten af de investeringer, der gives støtte til, eller andre vilkår i forbindelse med programmet sikrer en væsentlig fordel for støttemodtagerne i forhold til deres konkurrenter og har en sådan karakter, at det hovedsagelig tilgodeser virk somheder, der deltager i samhandelen mellem medlemsstaterne"(7) (vor kursivering). Ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag gælder for en række erhvervsgrene i servicesektoren. Desuden gælder den for virksomheder, uanset erhvervsgren(8), som arbejder med administration i forbindelse med virksomhedsledelse, økonomisk forvaltning og lønadministration, bogføring, edb, registrerings virksomhed, telefonsalg og ordremodtagelse. Det er derfor klart, at støtteordningen også vil kunne anvendes på virksomheder, hvis økonomiske aktivitet er genstand for samhandel mellem medlemsstater.
Støttens lovlighed
(25) Støtteordningen blev anmeldt i henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 3.
Støttens forenelighed med fællesmarkedet
(26) Efter at have fastslået, at ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag udgør statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, har Kommissionen undersøgt, om ordningen opfylder betingelserne for at være omfattet af en af de i artikel 87, stk. 2 og 3, fastsatte undtagelsesbestemmelser.
(27) Kommissionen finder, at ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag ikke er omfattet af de i EF-traktatens artikel 87, stk. 2, fastsatte undtagelsesbestemmelser, eftersom støtteforanstaltningen ikke opfylder nogen af de formål, som opregnes i denne artikel i traktaten. Desuden har Sverige ikke hævdet, at det er tilfældet.
(28) EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), finder ikke anvendelse, eftersom ingen del af Sverige i 2000 opfylder betingelserne for regionalstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a)(9).
(29) Formålet med den støtte, der skal ydes i henhold til støtteordningen, er hverken at fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi eller at fremme kulturen og bevare kulturarven. Kommissionen finder derfor, at hverken EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), eller artikel 87, stk. 3, litra d), finder anvendelse på ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag. I den forbindelse er det også vigtigt at bemærke, at de svenske myndigheder ikke har påberåbt sig en undtagelsesbestemmelse for støtteordningen på grundlag af nogen af disse forudsætninger.
(30) På baggrund heraf har Kommissionen undersøgt støtten på grundlag af EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Undersøgelsen foranledigede følgende bemærkninger:
a) Ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag gælder for områder med lav befolkningstæthed i Nordsverige. Formålet er at fremme disse områders udvikling, og ordningen bør derfor undersøges på grundlag af retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte(10).
b) Ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag giver de svenske myndigheder mulighed for at bevilge støtte til enkeltvirksomheder uden at stille krav om, at de støttemodtagende virksomheder foretager nyinvesteringer eller skaber beskæftigelse i overensstemmelse med punkt 4.4 i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte.
c) Følgen heraf er, at støtteordningen giver de svenske myndigheder mulighed for i det støtteberettigede område at bevilge støtte, som har til formål at mindske støttemodtagernes normale løbende udgifter. En sådan støtte udgør driftsstøtte.
d) Kommissionen har i flere meddelelser, særlig i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte, påpeget, at driftsstøtte på grund af sin særlig forvridende virkning kun i undtagelsestilfælde kan anses for at være forenelig med fællesmarkedet. I retningslinjerne omtales kun to sådanne undtagelsestilfælde:
- Ifølge retningslinjernes punkt 4.15 kan en sådan støtte bevilges i områder, der falder ind under den i artikel 87, stk. 3, litra a), fastsatte undtagelsesbestemmelse. Som nævnt i nærværende beslutnings betragtning 28 opfylder intet område i Sverige betingelserne for at være omfattet af denne undtagelsesbestemmelse. Den kan derfor ikke anvendes på ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag.
- I henhold til retningslinjernes punkt 4.16 kan støtte, der delvis skal dække meromkostningerne til transport, tillades i regionerne i den yderste udkant eller i regioner med lav befolkningstæthed, der falder ind under de i artikel 87, stk. 3, litra a) eller c), fastsatte undtagelsesbestemmelser.
I beslutningen om at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, over for ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag fastslog Kommissionen, at det område, som er støtteberettiget i henhold til støtteordningen, opfylder kriterierne for en region med lav befolkningstæthed i henhold til artikel 87, stk. 3, litra c).
På baggrund heraf har Kommissionen undersøgt, om ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag opfylder de i punkt 4.16 samt de i bilag II til retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fastsatte betingelser for transportstøtte. Udfaldet af undersøgelsen gennemgås i nedenstående litra e).
e) Kommissionen finder, at ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag ikke opfylder følgende betingelser, der er angivet i punkt 4.16 samt i bilag II til retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte:
- I fodnote 37 samt i andet led i bilag II til retningslinjerne angives det, at transportstøtte kun må bevilges til meromkostninger til transport af varer.
- l henhold til første led i bilag II til retningslinjerne må støtten kun anvendes til dækning af meromkostninger til transport, og der må under ingen omstændigheder gives overdækning.
- I henhold til tredje led i bilag II til retningslinjerne skal støtten kunne kvantificeres på forhånd på grundlag af et nøgletal: "støtte pr. tilbagelagt kilometer" eller på grundlag af et nøgletal: "støtte pr. tilbagelagt kilometer" og "støtte pr. vægtenhed".
Dette støttebeløb, som i henhold til støtteordningen bevilges en støtteberettiget virksomhed, er ikke afhængigt af de meromkostninger til transport, som den pågældende støtteberettigede virksomhed faktisk har. Støttens størrelse beror på virksomhedens lønudgifter, som for disses vedkommende beror på antallet af ansatte og disses gennemsnitsløn. Derfor kan det vanskeligt hævdes, at støtten kan "kvantificeres på forhånd" på grundlag af et nøgletal: "støtte pr. tilbagelagt kilometer" eller på grundlag af et nøgletal: "støtte pr. tilbagelagt kilometer" og "støtte pr. vægtenhed". Følgen er også, at det ikke kan udelukkes, at der i hvert fald i visse tilfælde gives overdækning for meromkostningerne.
Sverige begrunder den støtte, som bevilges i henhold til støtteordningen, ved at hævde, at servicevirksomheder i Nordsverige har afstandsberoende meromkostninger i forhold til servicevirksomheder i Stockholmsområdet. Sverige definerer disse afstandsberoende omkostninger som rejse- og opholdsudgifter, telekommunikationsudgifter samt udgifter til ledelse, uddannelse og andre virksomhedstjenester. Dette går langt ud over begrebet "meromkostninger til transport af varer", der kan godtages som begrundelse for at bevilge transportstøtte i henhold til retningslinjerne (fodnote 37 samt andet led i bilag II). Desuden sikrer anvendelsen af afstandsberoende meromkostninger ifølge den svenske definition som grundlag for bevillingen af transportstøtte ikke, at der for støttemodtagernes faktiske meromkostninger for transport af varer ikke gives overdækning.
f) Kommissionen finder, at forhold såsom ugunstigt vejrlig, lav befolkningstæthed, afsides beliggenhed og lange afstande alle har egenskaber, der er forbundne med hverandre. Lav befolkningstæthed og lange afstande er i stor udstrækning en følge af den pågældende egns ugunstige vejrlig og afsides beliggenhed. Kommissionen medgiver, at disse forhold tilsammen er en betydelig ulempe for Nordsverige. Derfor indeholder retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte en række særbestemmelser til fordel for områder med lav befolkningstæthed, såsom Nordsverige. Muligheden for at bevilge transportstøtte er blot én af retningslinjernes særbestemmelser for den slags regioner. Desuden indebærer retningslinjernes punkt 3.10.4, at områder med lav, befolkningstæthed lettere kan omfattes af den i artikel 87, stk. 3, litra c), fastsatte undtagelsesbestemmelse for visse regioner. Endvidere giver retningslinjernes punkt 4.10.8 medlemsstaterne mulighed for at anvende højere regionalstøtteintensiteter i områder med lav befolkningstæthed end de støtteintensiteter, som i henhold til artikel 87, stk. 3, litra c), tillades i andre regioner (bortset fra i områderne i den yderste udkant). Kommissionen finder, at disse ordninger tilsammen giver rimelig dækning for de ulemper, områder med lavt befolkningstal har.
g) Sverige har ikke argumenteret for, at ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag falder inden for anvendelsesområdet for retningslinjerne for beskæftigelsesstøtte(11). Den støtte, som ydes i henhold til foranstaltningen, skulle endelig kunne tolkes som et bidrag til opretholdelse af beskæftigelsen i de berørte områder med lav befolkningstæthed. Kommissionen har derfor analyseret denne mulighed. Retningslinjernes punkt 22 gør det muligt for Kommissionen at godkende støtte til jobbevarelse, men kun, dersom en af følgende betingelser er opfyldt:
- støtten skal i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 87, stk. 2, litra b), tage sigte på at afbøde skader som følge af naturkatastrofer eller andre usædvanlige begivenheder
- støtten skal være begrænset til områder, der er omfattet af artikel 87, stk. 3, litra a).
Kommissionen finder, at ingen af ovennævnte kriterier er opfyldt, for så vidt angår ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag.
h) Ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag er ikke begrænset til at omfatte projekter, som tager sigte på F & U, uddannelsesstøtte og miljøbeskyttelse eller projekter, som tager sigte på redning og omstrukturering i overensstemmelse med EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til forskning og udvikling(12), rammebestemmelserne for støtte til uddannelse(13), Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til miljøbeskyttelse(14) eller Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder(15). Støtteordningen er heller ikke begrænset til at omfatte små og mellemstore virksomheder i henhold til definitionen i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder(16). Kommissionen drager derfor den slutning, at ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag heller ikke opfylder betingelserne for at være omfattet af de i ovennævnte rammebestemmelser og retningslinjer omhandlede undtagelsesbestemmelser.
På baggrund heraf finder Kommissionen, at ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag ikke opfylder betingelserne for at være omfattet af nogen af de i artikel 87, stk. 3, litra c), fastsatte undtagelsesbestemmelser.
(31) Med hensyn til Sveriges og Norges øvrige bemærkninger (se betragtning 16 og 17) skal Kommissionen anføre følgende:
a) At Sverige anser støtteordningen for et hensigtsmæssigt værktøj til fremme af etableringen af servicevirksomheder i den støtteberettigede region understreger, at støtteordningen har en betydelig virkning på konkurrencen. Kommissionen finder dog, at det, at en bestemt støtteordning er hensigtsmæssig, når der er tale om regionaludvikling, ikke nødvendigvis indebærer, at støtteordningen også er forenelig med traktaten. I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), kan støtte til fremme af udviklingen af visse regioner anses for at være forenelig med fællesmarkedet, men kun når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.
b) Ligeledes finder Kommissionen, at det, at en bestemt støtteordning er billig eller let at gennemføre, er uden betydning for vurderingen af dens forenelighed med fællesmarkedet.
c) Forekomsten af en lignende støtteordning i Norge (dvs. ordningen for regionalt differentierede socialsikringsbidrag) giver ikke tilstrækkelig anledning til at godkende den svenske ordning for nedsættelse af socialsikringsbidrag. I den forbindelse har EF-Domstolen fastslået at "En medlemsstats krænkelse af en forpligtelse, der påhviler den i henhold til traktaten i forbindelse med forbuddet i artikel 92, ikke kan retfærdiggøres med, at andre medlemsstater heller ikke overholder denne forpligtelse. Virkningerne på samhandelen mellem medlemsstaterne af flere konkurrencefordrejninger ophæver ikke hinanden gensidigt, men kumuleres, hvilket øger de skadelige virkninger for det fælles marked"(17).
d) Endelig kan det, at Kommissionen anlagde en mere smidig betragtning i sin beslutning fra 1997 om behørige forholdsregler vedrørende forgængeren til ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag (E 8/96)(18), som udløb den 31. december 1999, ikke benyttes som begrundelse for denne beslutning. I den forbindelse har EF-Domstolen fastslået, at "En retsakt, der har generel gyldighed, ikke stiltiende kan ændres ved en individuel beslutning. Desuden kan en gentagelse af en forkert fortolkning af en retsakt hverken begrundes under henvisning til ligebehandlingsprincippet eller til beskyttelsen af den berettigedes forventning"(19).
(32) På baggrund af analysen i betragtning 26-31 finder Kommissionen, at ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag ikke opfylder betingelserne for at være omfattet af de i artikel 87, stk. 2 og 3, fastsatte undtagelsesbestemmelser. Kommissionen finder derfor, at støtteordningen ikke er forenelig med fællesmarkedet.
(33) Denne beslutning påvirker ikke medlemsstatens mulighed for at anvende regler om støtte af mindre betydning eller støtte til ikke-økonomisk virksomhed eller yde støtte, som ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, uanset om den har hjemmel i den anmeldte ordning for nedsættelse af socialsikringsbidrag eller ej -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Ordningen for nedsættelse af socialsikringsbidrag er uforenelig med fællesmarkedet. Støtteordningen kan derfor ikke gennemføres.
Artikel 2
Sverige underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Sverige.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. december 2000.
Komission päätös,
tehty 21 päivänä joulukuuta 2000,
Ruotsin ilmoittamasta sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmasta
(tiedoksiannettu numerolla K(2000) 4354)
(Ainoastaan ruotsinkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2001/690/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1),
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1) Ruotsi ilmoitti 22 päivänä lokakuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, jonka komissio kirjasi saapuneeksi 25 päivänä lokakuuta 1999, EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti sosiaaliturvamaksujen alennusohjelman muutoksesta. Ohjelma on aiemman 31 päivänä joulukuuta 1999 päättyneen sosiaaliturvamaksujen alennusohjelman muutos ja laajennus. Komissio oli vuonna 1997 hyväksynyt kyseistä ohjelmaa koskevat aiheelliset toimenpiteet numerolla E 8/96 (komission kirje nro SG(97) D/6781, 7.8.1997).
(2) Komissio pyysi kyseisestä tukitoimenpiteestä lisätietoja 25 päivänä marraskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä nro D/64905. Ruotsin viranomaiset toimittivat pyydetyt tiedot 21 päivänä joulukuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, jonka komissio kirjasi saapuneeksi 22 päivänä joulukuuta 1999.
(3) Komissio ilmoitti Ruotsin viranomaisille 4 päivänä huhtikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä(2) päätöksestään aloittaa sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmaa koskevan perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.
(4) Päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä tukiohjelmasta.
(5) Komissio on saanut huomautuksia yhdeltä asianomaiselta.
(6) Ruotsin viranomaiset antoivat virallisen vastauksen 11 päivänä toukokuuta 2000 päivätyllä kirjeellä.
(7) Komissio ja Ruotsin viranomaiset keskustelivat tukiohjelmasta 12 ja 27 päivänä lokakuuta sekä 21 päivänä marraskuuta 2000 pidetyissä kokouksissa.
II YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA
(8) Myönnetyn tuen tarkoitus ja muoto
Tuen tarkoituksena on edistää Pohjois-Ruotsin harvaanasuttujen alueiden kehitystä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on alennettu kahdeksalla prosenttiyksiköllä sellaisista henkilöistä maksettavia sosiaaliturvamaksuja, jotka työskentelevät tukikelpoisilla alueilla sijaitsevissa tukikelpoisia palvelutoimintoja harjoittavissa yrityksissä.
(9) Tukikelpoiset alueet
Tukiohjelman perusteella tukikelpoinen alue on Pohjois-Ruotsissa sijaitseva A-tukialue(4) lukuun ottamatta tiettyjä Östersundin ja Krokomin kuntiin kuuluvia alueita. Tukikelpoisen alueen asukasluku on noin 430000 eli noin 4,8 prosenttia Ruotsin kokonaisväestöstä. Yksityiskohtainen tukikelpoisista alueista esitetään kirjeessä, jolla komissio ilmoitti Ruotsille päättäneensä aloittaa sosiaaliturvamaksujen alennusohjelman osalta perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn(5).
(10) Tukikelpoiset alat/toiminnot
Tukiohjelma koskee yrityksiä, jotka toimivat seuraavilla aloilla tai harjoittavat seuraavia toimintoja:
- hankinta-, vuokraus- ja korjaustoiminta;
- hotelli-, täysihoitola- ja leirintäaluetoiminta;
- hotelli-, täysihoitola- ja leirintäaluetoiminnan yhteydessä harjoitettava ravintola- ja kahvilatoiminta;
- puhdistus-, siivous- ja pesula-ala;
- virkistys- ja kulttuuripalvelut kirjastotoimintaa lukuun ottamatta;
- aatteellisten ja uskonnollisten järjestöjen sekä kulttuuri- ja etujärjestöjen harjoittama toiminta;
- yritysten hallintoon, talous- ja palkkahallintoon, kirjanpitoon, tietojenkäsittelyyn, arkistointiin, puhelinmyyntiin ja tilausten vastaanottoon liittyvää hallinnollista toimintaa harjoittavat yksiköt.
Ohjelmaa ei sovelleta sellaisten yritysten hallinnosta vastaaviin yksiköihin, jotka harjoittavat perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden tuottamiseen, jalostamiseen ja kaupan pitämiseen liittyvää toimintaa tai yrityksiin, jotka toimivat sellaisilla herkillä aloilla kuten kalastus, hiili-, teräs- ja liikenneala, laivanrakennus, synteettiset kuidut ja moottoriajoneuvot.
(11) Tuen kasautuminen
Sosiaaliturvamaksujen alennusta ei voida myöntää, jos hakijalle on saman ohjelmakauden ajaksi myönnetty muutetun tukiohjelman mukaista aluepoliittista kuljetustukea (N 146/99).
(12) Voimassaolo
Ohjelman voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2000.
(13) Talousarvio
Vuoden 2000 talousarvio on 313734000 Ruotsin kruunua (noin 36634000 euroa).
III EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 88 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETUN MENETTELYN ALOITTAMINEN
(14) Päätöksessään EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta(6) sosiaaliturvamaksujen alennusohjelman osalta komissio piti kyseenalaisena ilmoitetun tukitoimenpiteen yhdenmukaisuutta valtiontukisääntöjen kanssa:
a) Ruotsin viranomaiset perustelivat sosiaaliturvamaksujen alentamista sillä, että siinä oli kyse kuljetustuesta, jolla tasattiin tukikelpoisille yrityksille etäisyydestä aiheutuvia lisäkustannuksia. Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään komissio piti kyseenalaisena sitä, ovatko etäisyydestä aiheutuvien lisäkustannusten ja tavaroiden kuljettamisesta aiheutuvien lisäkuljetuskustannusten käsitteet verrattavissa keskenään.
b) Komissio piti kyseenalaisena myös sitä, voidaanko tuensaajien ohjelman perusteella saamien tukimäärien ja näille todellisuudessa aiheutuneiden lisäkuljetuskustannusten välillä katsoa olevan suora yhteys.
(15) Päätöksessään 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta komissio totesi aikovansa tarkastella myös sitä, voidaanko ankaria sääoloja ja muita erityisolosuhteita käyttää lisäperusteluna ohjelmasta myönnettävälle tuelle.
IV RUOTSIN HUOMAUTUKSET
(16) Ruotsi esitti 11 päivänä toukokuuta 2000 päivätyllä kirjeellä huomautuksensa komission päätöksestä aloittaa sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmaa koskeva 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely. Huomautusten perusteella voidaan tehdä seuraava yhteenveto:
a) Tuen avulla voidaan tehokkaasti edistää palveluyritysten perustamista erityisen epäedullisessa asemassa olevilla alueilla (syrjäinen ja pohjoinen sijainti, epäedulliset sääolosuhteet, pitkät etäisyydet ja harva asutus).
b) "Tavaroiden kuljettamisesta aiheutuvat lisäkustannukset" ei käsitteenä sovellu erityisen hyvin palvelualalle. Useimpien palveluyritysten luonteeseen ei kuulu suurien tavaramäärien kuljettaminen. Pitkät välimatkat, harva asutus ja epäedullinen ilmasto toki aiheuttavat palveluyrityksille korkeita ja välittömiä kustannuksia. Ruotsin hallituksen tilaamassa tutkimuksessa vahvistetaan, että Pohjois-Ruotsissa sijaitsevilla yrityksillä on enemmän ns. etäisyydestä aiheutuvia kustannuksia kuin Tukholman alueella toimivilla yrityksillä.
c) Komissio on aiemmin laajentanut kuljettamisesta aiheutuvien lisäkustannusten käsitettä siten, että se kattaa myös henkilöstön kuljetuksesta aiheutuvat kustannukset.
d) Ruotsin tilaamasta tutkimuksesta ilmenee, että otokseen kuuluvissa yrityksissä etäisyydestä aiheutuvat lisäkustannukset työntekijää kohti ovat huomattavasti korkeammat kuin tukiohjelmasta työntekijää kohti myönnetyn tuen määrä keskimäärin. Tämän vuoksi ei ole vaaraa, että tukiohjelmasta tuen saajille myönnetty tuki olisi suurempi kuin näille etäisyydestä aiheutuneet lisäkustannukset.
e) Tukiohjelman soveltamisesta aiheutuvat hallintokustannukset ovat vähäisiä.
f) Norja soveltaa tukiohjelmaa (sosiaalivakuutusmaksujen alueellinen eriyttäminen), jonka Eftan valvontaviranomainen on hyväksynyt ja joka vastaa Ruotsin sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmaa.
V ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(17) Ainoa huomioita esittänyt osapuoli oli Norjan hallitus. Se esitti huomionsa 27 päivänä heinäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellä. Norjan viranomaiset vahvistavat kirjeessä, että Norja soveltaa tukiohjelmaa, joka vastaa Ruotsin sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmaa ja jonka Eftan valvontaviranomainen on hyväksynyt ETA-sopimuksen 62 artiklan ja pöytäkirjan 27 mukaisesti. Monet Norjan esittämistä perusteluista, joista edellä johdanto-osan 16 kappaleen a, b, d ja e alakohdassa esitettiin yhteenveto, ovat samoja kuin mitä Ruotsi on esittänyt. Norja totesi niin ikään, että toistaiseksi ei ole esitetty väitteitä, joissa Ruotsin sosiaaliturvamaksujen alennusohjelman tai Norjan sosiaalivakuutusmaksujen alueellisen eriyttämisen väitettäisiin vääristävän kaupankäynnin edellytyksiä. Lisäksi Ruotsin tukiohjelma koskee lähinnä palvelualoja, jotka yleensä tarjoavat palveluja paikallisille markkinoille. Tästä syystä Norja pitää epätodennäköisenä, että tukiohjelmalla olisi merkittävää vaikutusta kilpailuun ja kauppaan Euroopan talousalueella.
VI ARVIOINTI TUESTA
Tuen olemassaolo
(18) Komissio katsoo, että sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmassa on kyse EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta, koska se täyttää kaikki kyseisen kohdan soveltamista koskevat edellytykset. Perustelut ovat seuraavat:
(19) Muodossa tai toisessa myönnetty tuki: Tukiohjelmasta myönnetään tukea sellaisten sosiaaliturvamaksujen alennuksena, joita työnantajien on maksettava henkilöistä, jotka työskentelevät tukikelpoisilla alueilla sijaitsevissa, tukikelpoisia toimintoja harjoittavissa yrityksissä.
(20) Jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista myönnetty tuki: Sosiaalivakuutusmaksut ovat työnantajien suorittamia pakollisia maksuja valtiolle. Ne ovat tärkeä tulolähde Ruotsin valtiolle. Ruotsi totesi ilmoituksessaan, että tukiohjelman soveltaminen maksaisi Ruotsin valtiovarainministeriölle toteutumattomina verotuloina 313734000 Ruotsin kruunua (noin 36634000 euroa) vuonna 2000.
(21) Tuki: Tukiohjelma alentaa tukikelpoisten yritysten palkkakustannuksia. Sosiaaliturvamaksujen alennuksesta yksittäiselle yritykselle koituva hyöty riippuu yrityksen työntekijämäärästä ja näiden palkoista. Yrityksille, joiden sosiaaliturvamaksuja on alennettu, aiheutuu kilpailuetua, koska niiltä veloitettavia maksuja on lievennetty.
(22) Tuki suosii jotakin yritystä tai tuotannonalaa: Komissio katsoo, että tuki on valikoivaa, koska sitä myönnetään ainoastaan yrityksille, jotka sijaitsevat tietyillä alueilla (alue Pohjois-Ruotsissa) ja jotka toimivat tietyillä toimialoilla (lähinnä palvelualalla).
(23) Tuki vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua: Tukiohjelman johdosta tukikelpoisen yrityksen palkkakustannusten kokonaismäärä laskee. Etu, joka yksittäiselle yritykselle tarkalleen ottaen aiheutuu, riippuu yrityksen työntekijämäärästä ja näiden palkoista. Tuella on välitön vaikutus tukikelpoisen yrityksen tuotantokustannuksiin. Komissio päättelee tämän perusteella, että sosiaaliturvamaksujen alennusohjelma voi parantaa kyseisten yritysten kilpailukykyä suhteessa muissa jäsenvaltioissa sijaitseviin yrityksiin. On selvää, että kilpailu saattaa vääristyä, jos tämän kaltaisia etuja myönnetään yrityksille sillä perusteella, että ne sijaitsevat tietyllä alueella tai toimivat tietyllä alalla.
(24) Tuki vääristää kilpailua siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan: Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut tarkasteltavana olevan kaltaisista tukiohjelmista (tapauskohtaisen tuen vastakohtana), että perustellessaan päätöstään tukiohjelman soveltuvuudesta yhteismarkkinoille komissio voi tyytyä tutkimaan käsiteltävänä olevan ohjelman piirteitä voidakseen arvioida, aiheuttaako se tuensaajille huomattavaa etua suhteessa niiden kilpailijoihin ja onko se omiaan hyödyttämään oleellisesti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan osallistuvia yrityksiä ottaen huomioon korkeat tukimäärät ja -osuudet sekä tuettujen investointien luonteen ja muut edellytykset, joista ohjelmassa säädetään(7) (kursivointi lisätty) [epävirallinen käännös]. Sosiaaliturvamaksujen alennusohjelma on avoin useille palvelualoille. Lisäksi ohjelma on alasta riippumatta avoin yrityksille, jotka harjoittavat yritysten hallintoon, talous- ja palkkahallintoon, kirjanpitoon, tietojenkäsittelyyn, arkistointiin, puhelinmyyntiin ja tilausten vastaanottoon liittyvää hallinnollista toimintaa(8). Tämän vuoksi on selvää, että alennusohjelmaa voitaisiin soveltaa myös yrityksiin, jotka harjoittavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan liittyvää taloudellista toimintaa.
Tuen laillisuus
(25) Tukiohjelma on ilmoitettu EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille
(26) Todettuaan, että sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmassa on kyse EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta, komissio tarkasteli, voidaanko siihen soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 2 tai 3 kohdan poikkeuksia.
(27) Komissio katsoo, että EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia ei voida soveltaa sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmaan, koska tuella ei pyritä kyseisessä artiklassa lueteltuihin tavoitteisiin eikä Ruotsi ole näin väittänytkään.
(28) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohtaa ei voida soveltaa, koska mikään alue Ruotsissa ei vuonna 2000 täyttänyt aluetuen myöntämisen edellytyksiä, jotka on esitetty perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa(9).
(29) Tukiohjelman mukaisen tuen tarkoituksena ei ole Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistäminen, jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistaminen tai kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämisen tukeminen. Tämän vuoksi komissio katsoo, että perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b ja d alakohtaakaan ei voida soveltaa sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmaan. Tässä yhteydessä on pantava merkille, että Ruotsin viranomaiset eivät ole hakeneet tukiohjelmalle poikkeusta minkään edellä mainitun edellytyksen perusteella.
(30) Edellä esitetyistä syistä komissio tarkasteli tukea EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan suhteen. Tutkimuksen perusteella tehtiin seuraavat huomiot:
a) Sosiaaliturvamaksujen alennusohjelma on suunnattu Pohjois-Ruotsin harvaanasutuille alueille. Ohjelman tarkoituksena on edistää kyseisten alueiden kehitystä ja sitä on näin ollen tarkasteltava ottaen huomioon alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat(10).
b) Ruotsin viranomaiset voivat sosiaaliturvamaksujen alennusohjelman avulla myöntää yksittäisille yrityksille tukea, joka ei edellytä tukea saavalta yritykseltä alkuinvestointeja eikä työpaikkojen luomista alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen 4.4. kohdan mukaisesti.
c) Seurauksena on, että tukiohjelma antaa Ruotsin viranomaisille mahdollisuuden myöntää tukikelpoisella alueella tukea, jonka tarkoituksena on vähentää tuensaajien tavanomaisia juoksevia kustannuksia. Tällaisessa tuessa on kysymys toimintatuesta.
d) Komissio on useissa tiedonannoissa ja erityisesti alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa huomauttanut, että toimintatukea voidaan sen vääristävän vaikutuksen vuoksi pitää yhteismarkkinoille soveltuvana ainoastaan poikkeustapauksissa. Suuntaviivoissa mainitaan vain kaksi tällaista poikkeusta:
- Suuntaviivojen 4.15 kohdassa todetaan, että tämäntyyppisiä tukia voidaan sallia alueilla, joihin sovelletaan 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettua poikkeusta. Kuten tämän päätöksen 28 kohdassa todetaan, mikään Ruotsin alue ei täytä kyseisen poikkeuksen ehtoja. Poikkeusta ei näin ollen voida soveltaa sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmaan.
- Suuntaviivojen 4.16 kohdassa todetaan, että perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluville syrjäisimmille alueille tai harvaanasutuille alueille voidaan myöntää tukea lisäkuljetuskustannusten osittaiseen korvaamiseen.
Päätöksessään aloittaa sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmaa koskeva 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely komissio katsoi, että tukiohjelman perusteella tukikelpoiset alueet täyttävät 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetut harvaanasutun alueen edellytykset.
Edellä esitetyistä syistä komissio tarkasteli sitä, täyttikö sosiaaliturvamaksujen alennusohjelma valtiontukia koskevien suuntaviivojen 4.16 kohdassa ja liitteessä II esitetyt kuljetustuen edellytykset. Tarkastelun tulokset esitetään seuraavassa e kohdassa.
e) Komissio katsoo, että sosiaaliturvamaksujen alennusohjelma ei täytä seuraavia alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen 4.16 kohdassa ja liitteessä II esitettyjä edellytyksiä:
- Alaviitteen 37 ja suuntaviivojen liitteen II toisen luetelmakohdan mukaisesti kuljetustukea voidaan myöntää ainoastaan tavaroiden kuljetuksesta aiheutuneisiin lisäkustannuksiin.
- Suuntaviivojen liitteen II ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti tuella voidaan tasata ainoastaan lisäkuljetuskustannuksia, eikä korvaus saa missään tapauksessa olla kustannuksia suurempi.
- Suuntaviivojen liitteen II kolmannen luetelmakohdan mukaisesti kuljetustuen määrä on voitava laskea etukäteen objektiivisin perustein, esim. "tuen määrä kuljetuskilometriä kohti" tai "tuen määrä kuljetuskilometriä kohti" ja "tuen määrä painoyksikköä kohti".
Tukikelpoiselle yritykselle tukiohjelman perusteella myönnettävän tuen määrä ei riipu lainkaan kuljetuksesta aiheutuneista lisäkustannuksista, joita kyseiselle tukikelpoiselle yritykselle on todellisuudessa aiheutunut. Tuen määrä riippuu yrityksen palkkakustannuksista, jotka puolestaan riippuvat työntekijämäärästä ja näiden keskipalkoista. Tästä syystä voidaan tuskin katsoa, että tuki olisi "laskettavissa etukäteen objektiivisin perustein" "kuljetuskilometriä" tai "painoyksikköä kohti". Myöskään ei voida poissulkea sitä, että korvaukset ovat joissakin tapauksissa suuremmat kuin tavaroiden kuljettamisesta aiheutuneet lisäkustannukset.
Ruotsi perustelee sille tukiohjelman perusteella myönnettyjä tukia sillä, että Pohjois-Ruotsissa sijaitsevilla palveluyrityksillä on etäisyydestä aiheutuvia kustannuksia toisin kuin Tukholman alueella toimivilla palveluyrityksillä. Ruotsin mukaan näitä etäisyydestä aiheutuvia kustannuksia ovat matka- ja majoituskustannukset, telekommunikaatiokustannukset sekä hallintoon, koulutuksen ja muihin yrityspalveluihin liittyvät kustannukset. Kyse on siis paljolti muustakin kuin "tavaroiden kuljetuksesta aiheutuneista lisäkustannuksista", jotka ovat suuntaviivojen alaviitteen 37 ja liitteen II toisen luetelmakohdan mukaisesti hyväksyttäviä perusteita kuljetustuen myöntämiselle. Lisäksi mikäli kuljetustuen myöntämisperusteena käytetään etäisyydestä aiheutuvia lisäkustannuksia sellaisina kuin Ruotsi on ne määritellyt, ei ole takeita siitä, etteikö tuensaajille maksettu tuki olisi suurempi kuin näille todellisuudessa aiheutuneet lisäkuljetuskustannukset.
f) Komissio katsoo, että epäedulliset sääolosuhteet, harva asutus, syrjäinen sijainti ja pitkät välimatkat ovat tekijöitä, jotka ovat sidoksissa toisiinsa. Harva asutus ja pitkät välimatkat ovat suurelta osin seurausta ankarista sääolosuhteista ja syrjäisestä sijainnista. Komissio on tietoinen, että kyseiset tekijät yhdessä tarkasteltuina muodostavat huomattavan Pohjois- Ruotsia koskevan haitan. Tätä silmällä pitäen alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat sisältävät useita erityismääräyksiä, jotka suosivat harvaanasuttuja alueita kuten Pohjois-Ruotsia. Mahdollisuus kuljetustuen myöntämiseen on vain eräs suuntaviivoissa mainituista eritysmääräyksistä, joita voidaan soveltaa tämän kaltaiseen alueeseen. Lisäksi suuntaviivojen 3.10.4 kohdassa helpotetaan 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen poikkeuksien soveltamista harvaanasuttuihin alueisiin. Edelleen jäsenvaltiot voivat suuntaviivojen 4.10.8 kohdan perusteella soveltaa harvaanasuttuihin alueisiin (syrjäisimpiä alueita lukuun ottamatta) korkeampia aluetukitasoja kuin muihin alueisiin 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sovelletaan. Komissio katsoo, että nämä järjestelyt yhdessä tarkasteltuina tasaavat harvaanasuttujen alueiden haittoja kohtuullisen hyvin.
g) Ruotsi ei ole esittänyt, että sosiaaliturvamaksujen alennusohjelma kuuluisi työllisyystukea koskevien yhteisön suuntaviivojen(11) soveltamisalaan. Ohjelman perusteella myönnetyn tuen voidaan kuitenkin katsoa tukevan työllisyyttä kyseisillä harvaanasutuilla alueilla. Komissio on tämän vuoksi analysoinut tätä mahdollisuutta. Komissio voi kyseisten suuntaviivojen 22 kohdan mukaisesti hyväksyä työllisyyttä ylläpitävän tuen ainoastaan, jos se täyttää toisen seuraavista edellytyksistä:
- Tuen tarkoituksena on luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaaminen EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti.
- Tuen soveltamisala rajoittuu 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin alueisiin.
Komissio katsoo, että sosiaaliturvamaksujen alennusohielma ei täytä mitään edellä mainituista edellytyksistä.
h) Tukiohjelman soveltamisala ei rajoitu tutkimus- ja kehityshankkeille myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa(12), koulutukseen myönnettävää tukea koskevissa yhteisön puitteissa(13) ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa(14) tai yhteisön suuntaviivoissa valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi(15) tarkoitettuihin tutkimus- ja kehityshankkeisiin, koulutushankkeisiin, eikä pelastamis- ja rakenneuudistushankkeisiin. Ohjelmassa ei rajoituta myöskään pienten ja keskisuurten yritysten valtion tukia koskevissa yhteisön suuntaviivoissa(16) määriteltyihin pk-yrityksiin. Näin ollen komissio katsoo, että sosiaaliturvamaksujen alennusohjelma ei täytä myöskään edellä mainituissa puitteissa ja suuntaviivoissa mainittujen poikkeuksien edellytyksiä.
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että sosiaaliturvamaksujen alennusohjelma ei täytä minkään 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun poikkeuksen edellytyksiä.
(31) Ruotsin ja Norjan esittämien muiden huomioiden (ks. edellä johdanto-osan 16 ja 17 kappale) osalta komissio katsoo seuraavaa:
a) Se seikka, että Ruotsi katsoo tukiohjelman avulla voitavan tehokkaasti edistää palveluyritysten perustamista tukikelpoisille alueille osoittaa, että tukiohjelmalla on huomattavaa vaikutusta kilpailuun. Komissio katsoo kuitenkin, ettei tietyn ohjelman tehokkuus alueellisen kehityksen kannalta välttämättä merkitse sitä, että kyseinen ohjelma on perustamissopimuksen mukainen. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti tiettyjen alueiden kehitystä edistävän tuen voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille ainoastaan jos kyseinen tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kannalta ristiriitaisella tavalla.
b) Komissio katsoo niin ikään, että sillä, että tietyn tukiohjelman toteuttaminen on edullista tai helppoa, ei ole sen yhteismarkkinoille soveltuvuuden arvioinnin kannalta merkitystä.
c) Samankaltaisen tukiohjelman eli sosiaalivakuutusmaksujen alueellisen eriyttämisen soveltaminen Norjassa ei ole riittävä peruste Ruotsin sosiaaliturvamaksujen alennusohjelman hyväksymiselle. Tässä yhteydessä EY:n tuomioistuin on todennut, että "jäsenvaltion sille perustamissopimuksen nojalla kuuluvien velvollisuuksien mahdollista noudattamatta jättämistä 92 artiklan kiellon mukaisesti ei voida perustella sillä, että muutkaan jäsenvaltiot eivät noudata niille kuuluvaa kyseistä velvollisuutta. Monien kilpailun vääristymien vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei tasaannu, vaan päinvastoin kasautuu keskinäisessä vuorovaikutuksessa, mikä lisää yhteismarkkinoihin kohdistuvia haitallisia vaikutuksia"(17).
d) Lopuksi todettakoon, ettei sitä, että komissio omaksui joustavamman kannan päätöksessään (E8/96)(18) hyväksyä vuonna 1997 sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmaa edeltäneet toimenpiteet, joiden voimassaolo päättyi 31 päivänä joulukuuta 1999 ja joiden muutos tarkastelun kohteena oleva ohjelma on, voida pitää perusteena asianomaisen ohjelman hyväksymiselle. Tässä yhteydessä EY:n tuomioistuin on todennut, että "yleisesti sovellettavaa toimenpidettä ei voida implisiittisesti muuttaa yksittäistapausta koskevalla päätöksellä, eikä tällaiseen päätökseen voida myöhemmin vedota yhdenvertaisen kohtelun tai luottamuksensuojan periaatteiden mukaisesti sen perustelemiseksi, että kyseisiä sääntöjä rikotaan uudestaan"(19).
(32) Edellä johdanto-osan 26-31 kappaleessa esitettyjen analyysien perusteella komissio katsoo, että sosiaaliturvamaksujen alennusohjelma ei täytä 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen poikkeusten edellytyksiä. Tämän vuoksi komissio katsoo, että tukiohjelma ei sovellu yhteismarkkinoille.
(33) Tämä päätös ei vaikuta jäsenvaltion mahdollisuuteen soveltaa vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä tai tukea muuta kuin taloudellista toimintaa tai myöntää tukea, jolla ei ole vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, riippumatta siitä, perustuuko ilmoitettu tuki sosiaaliturvamaksujen alennusohjelmaan vai ei.
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Sosiaaliturvamaksujen alennusohjelma ei sovellu yhteismarkkinoille. Tämän vuoksi tukiohjelmaa ei saa panna täytäntöön.
2 artikla
Ruotsin on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ruotsin kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 21 päivänä joulukuuta 2000.