Kommissionens forordning (EF) nr. 1369/2002
af 26. juli 2002
om fravigelse af artikel 31, stk. 10, i Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 for så vidt angår ankomstbeviser i forbindelse med differentierede restitutionssatser og om gennemførelsesbestemmelser for den laveste eksportrestitutionssats for visse mejeriprodukter
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter(1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 509/2002(2), særlig artikel 31, stk. 10, tredje led, og artikel 31, stk. 14, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I artikel 31, stk. 10, tredje led, i forordning (EF) nr. 1255/1999 er det fastsat, at hvis der er tale om en differentieret restitution, udbetales restitutionen, når det godtgøres, at produkterne har nået den destination, der er anført på licensen, eller en anden destination, som der er fastsat en restitution for. Denne bestemmelse kan fraviges, hvis det sker på betingelser, der frembyder tilsvarende garantier.
(2) Hvis eksportrestitutionen differentieres efter destination, fastsættes det i artikel 18, stk. 1 og 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999 af 15. april 1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter(3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1253/2002(4), at en del af restitutionen, der er beregnet ved hjælp af bl.a. den laveste restitutionssats, udbetales på eksportørens anmodning, når det er godtgjort, at produktet har forladt Fællesskabets toldområde.
(3) I forbindelse med særordninger med visse tredjelande hænder det, at restitutionssatsen for eksport af visse mejeriprodukter til disse lande kan være lavere og undertiden meget lavere end den normalt anvendte restitutionssats. Det kan desuden forekomme, at der ikke er fastsat nogen restitution, og at den laveste restitutionssats skyldes denne mangel på en restitutionssats.
(4) I Rådets forordning (EF) nr. 1151/2002 af 27. juni 2002 om visse indrømmelser i form af EF-toldkontingenter for visse landbrugsprodukter og om tilpasning, som en selvstændig overgangsforanstaltning, af visse indrømmelser på landbrugsområdet, der er fastsat i Europaaftalen med Estland(5), er der fastsat indrømmelser i form af gensidige toldkontingenter, der indebærer afskaffelse af EF-restitutioner for visse mejeriprodukter. Der er aftalt lignende indrømmelser med Letland og Litauen. Restitutionerne for de pågældende produkter for de tre baltiske lande blev derfor afskaffet med virkning per 4. juli 2002.
(5) Afskaffelse af restitutionerne medfører, at restitutionerne for visse mejeriprodukter differentieres. For at undgå kravet om, at det skal godtgøres, at produkterne har nået deres destinationen, for at der kan ydes restitution efter forordning (EF) nr. 1255/1999, har myndighederne i de tredjelande, som har fået indrømmelser, forpligtet sig til at sørge for, at det kun er forsendelser af EF-produkter, som der ikke er ydet restitutioner for, der indføres til disse lande. Med henblik herpå blev de bestemmelser, der gælder for Polen efter artikel 20b i Kommissionens forordning (EF) nr. 174/1999(6) senest ændret ved forordning (EF) nr. 1368/2002(7), udvidet til også at gælde for de pågældende lande og produkter. Artikel 31, stk. 10, i forordning (EF) nr. 1255/1999 bør derfor fraviges.
(6) Ifølge artikel 20b i forordning (EF) nr. 174/1999, er den handlende forpligtet til ved import til visse bestemmelsessteder af visse produkter, jf. bilag VIII til forordning (EF) nr. 174/1999, at forelægge en attesteret kopi af eksportlicensen og af den dertil knyttede udførselsangivelse for myndighederne. Eksportlicensen skal indeholde særlige oplysninger for at sikre, at der ikke er udbetalt eksportrestitutioner for de pågældende produkter. De pågældende tredjelandes myndigheder har forpligtet sig til at kontrollere, at bestemmelserne i artikel 20b i forordning (EF) nr. 174/1999 overholdes.
(7) Der bør derfor tages hensyn til denne særordning i forbindelse med anvendelsen af forordning (EF) nr. 1255/1999 og (EF) nr. 800/1999 for at undgå, at eksportørerne i deres handel med tredjelande pålægges unødige finansielle byrder. Ved bestemmelsen af den laveste restitutionssats bør der således ikke tages hensyn til de satser, der fastsættes på de nævnte betingelser til den nævnte specifikke destination.
(8) Af hensyn til klarheden bør endvidere Kommissionens forordning (EF) nr. 2886/2000 af 27. december 2000 om fravigelse af artikel 31, stk. 10, i Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 for så vidt angår ankomstbeviser i forbindelse med differentierede restitutionssatser og om gennemførelsesbestemmelser for den laveste eksportrestitutionssats for visse mejeriprodukter(8), der fastsætter tilsvarende bestemmelser for eksport af visse produkter til Polen, ophæves. Nævnte forordnings bestemmelser bør indføjes i nærværende forordning.
(9) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Mælk og Mejeriprodukter -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Uanset artikel 31, stk. 10, tredje led, i forordning (EF) nr. 1255/1999 kræves der intet ankomstbevis for produkter, der er omhandlet i bilag VIII til forordning (EF) nr. 174/1999.
Artikel 2
Ved fastsættelse af den laveste restitutionssats, jf. artikel 18, stk. 2, første afsnit, i forordning (EF) nr. 800/1999, tages der ikke hensyn til manglende fastsættelse af en restitutionssats for de produkter, der er omhandlet i bilag VIII til forordning (EF) nr. 174/1999.
Artikel 3
Forordning (EF) nr. 2886/2000 ophæves.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes på licenser, der ansøges om fra den 4. juli 2002.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. juli 2002.
Komission asetus (EY) N:o 1369/2002,
annettu 26 päivänä heinäkuuta 2002,
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1255/1999 31 artiklan 10 kohdasta poikkeamisesta määräpaikkaan saapumista osoittavan todistuksen osalta eriytetyn tuen ollessa kyseessä ja tiettyjen maitotuotteiden vientituen vähimmäismäärän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1255/1999(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 509/2002(2), ja erityisesti sen 31 artiklan 10 kohdan kolmannen luetelmakohdan ja 31 artiklan 14 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Asetuksen (EY) N:o 1255/1999 31 artiklan 10 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädetään, että eriytetty tuki maksetaan silloin, kun esitetään todistus siitä, että tuotteet ovat saapuneet todistuksessa mainittuun määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, jolle tuki on vahvistettu. Tästä säännöksestä on mahdollista poiketa tietyin, vastaavat takuut tarjoavin edellytyksin.
(2) Tapauksissa, joissa vientituki on eriytetty määräpaikkojen perusteella, maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 15 päivänä huhtikuuta 1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 800/1999(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1253/2002(4), 18 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään, että tuen vähimmäismäärän perusteella laskettu tukiosa maksetaan viejän hakemuksesta heti, kun todiste tuotteen poistumisesta yhteisön tullialueelta on esitetty.
(3) Joidenkin kolmansien maiden kanssa sovituissa erityisjärjestelmissä näihin maihin suuntautuvaan tiettyjen maitotuotteiden vientiin myönnettävän tuen määrä voi olla joskus huomattavastikin alempi kuin tavallisesti myönnettävä vientituki. On myös mahdollista, että tukea ei ole lainkaan vahvistettu ja että tuen vähimmäismäärä johtuu siitä.
(4) Eräistä yhteisön tariffikiintiöinä annettavista tiettyjä maataloustuotteita koskevista myönnytyksistä ja Viron kanssa tehdyssä Eurooppa-sopimuksessa vahvistettujen tiettyjen maatalousmyönnytysten mukauttamisesta autonomisina siirtymätoimenpiteinä 27 päivänä kesäkuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1151/2002(5) vahvistetaan vastavuoroisina tariffikiintiöinä annettavia myönnytyksiä, jotka edellyttävät yhteisön tuen poistamista tietyiltä maitotuotteilta. Latvian ja Liettuan kanssa on sovittu vastaavista myönnytyksistä. Tästä syystä kyseisten tuotteiden tuet on poistettu kolmen Baltian maan osalta 4 päivästä heinäkuuta 2002 alkaen.
(5) Tukien poistaminen johtaa joidenkin maitotuotteiden tukien eriyttämiseen. Jottei määräpaikkaan saapumisesta tarvitsisi esittää todistetta tukien saamiseksi asetuksen (EY) N:o 1255/1999 mukaisesti, niiden maiden viranomaiset, joille on annettu myönnytyksiä, ovat sitoutuneet valvomaan, että näihin maihin saa tuoda vain sellaisia yhteisön tuotteita, joista ei ole saatu tukea. Tämän vuoksi Puolaan komission asetuksen (EY) N:o 174/1999(6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1368/2002(7), 20 b artiklan nojalla sovellettavat säännökset on laajennettu koskemaan kyseisiä maita ja tuotteita. Tästä syystä olisi poikettava asetuksen (EY) N:o 1255/1999 31 artiklan 10 kohdasta.
(6) Asetuksen (EY) N:o 174/1999 20 b artiklassa säädetään toimijan velvollisuudesta esittää toimivaltaisille viranomaisille oikeaksi todennettu jäljennös vientitodistuksesta ja vastaavasta vienti-ilmoituksesta, kun liitteessä VIII tarkoitettuja tuotteita viedään kyseisessä liitteessä tarkoitettuihin maihin. Vientitodistuksessa on oltava täsmälliset tiedot sen varmistamiseksi, ettei kyseisille tuotteille ole annettu vientitukea. Kolmansien maiden viranomaiset ovat sitoutuneet varmentamaan, että asetuksen (EY) N:o 174/1999 20 b artiklan säännöksiä noudatetaan.
(7) Tämä erityisjärjestelmä olisi sen vuoksi otettava huomioon asetuksia (EY) N:o 1255/1999 ja (EY) N:o 800/1999 sovellettaessa, jotta viejille ei aiheutettaisi kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa tarpeettomia kustannuksia. Tuen vähimmäismäärää määritettäessä ei sen vuoksi oteta huomioon tukimääriä, jotka on vahvistettu kyseisissä olosuhteissa ja kyseisen erityismääräpaikan osalta.
(8) Selkeyden vuoksi olisi myös kumottava maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1255/1999 31 artiklan 10 kohdasta poikkeamisesta määräpaikkaan saapumista osoittavan todistuksen osalta eriytetyn tuen ollessa kyseessä ja tiettyjen maitotuotteiden vientituen vähimmäismäärän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 27 päivänä joulukuuta 2000 annettu komission asetus (EY) N:o 2886/2000(8), jossa vahvistetaan samanlaiset säännökset eräiden tuotteiden Puolaan suuntautuvan viennin osalta. Mainitun asetuksen säännökset olisi sisällytettävä tähän asetukseen.
(9) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maidon ja maitotuotteiden hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1255/1999 31 artiklan 10 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädetään, määräpaikkaan saapumista koskevaa todistusta ei edellytetä asetuksen (EY) N:o 174/1999 liitteessä VIII tarkoitetuilta tuotteilta.
2 artikla
Sitä, että asetuksen (EY) N:o 174/1999 liitteessä VIII tarkoitetuille tuotteille ei ole vahvistettu tukea, ei oteta huomioon määritettäessä asetuksen (EY) N:o 800/1999 18 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaista tuen vähimmäismäärää.
3 artikla
Kumotaan asetus (EY) N:o 2886/2000.
4 artikla
Tämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 4 päivästä heinäkuuta 2002 haettuihin todistuksiin.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 26 päivänä heinäkuuta 2002.