Kommissionens forordning (EF) nr. 2658/2000
af 29. november 2000
om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af specialiseringsaftaler
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2821/71 af 20. december 1971 om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis(1), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, særlig artikel 1, stk. 1, litra c),
efter offentliggørelse af udkast til denne forordning(2),
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Ifølge forordning (EØF) nr. 2821/71 kan Kommissionen ved forordning anvende traktatens artikel 81, stk. 3 (tidligere artikel 85, stk. 3), på visse af de kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis vedrørende specialisering, der falder ind under artikel 81, stk. 1, herunder på aftaler, der er nødvendige til specialiseringens gennemførelse.
(2) Med hjemmel i forordning (EØF) nr. 2821/71 har Kommissionen bl.a. vedtaget forordning (EØF) nr. 417/85 af 19. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af specialiseringsaftaler(3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2236/97(4). Forordning (EØF) nr. 417/85 udløber den 31. december 2000.
(3) En ny forordning må både sikre en effektiv beskyttelse af konkurrencen og give virksomhederne tilstrækkelig retssikkerhed. Ved virkeliggørelsen af disse mål bør der tages hensyn til behovet for at forenkle den administrative kontrol og lovgivningsrammerne i videst muligt omfang. For specialiseringsaftaler mellem parter, der ikke når op over en vis, nærmere fastsat markedsstyrke, kan det med hensyn til anvendelse af artikel 81, stk. 3, generelt antages, at deres positive virkninger vil opveje enhver negativ indvirkning på konkurrencen.
(4) I henhold til forordning (EØF) nr. 2821/71 skal den af Kommissionen vedtagne fritagelsesforordning fastlægge, hvilke typer aftaler, vedtagelser og samordnet praksis den finder anvendelse på, angive, hvilke begrænsninger eller bestemmelser der må eller ikke må optræde i disse aftaler eller vedtagelser eller denne samordnede praksis, og fastsætte, hvilke klausuler disse aftaler eller vedtagelser eller denne samordnede praksis skal indeholde, eller hvilke øvrige betingelser de skal opfylde.
(5) Det er hensigtsmæssigt at opgive den hidtidige fremgangsmåde med at opregne, hvilke aftalebestemmelser der er omfattet af fritagelsen, og i stedet lægge større vægt på at fastlægge, hvilke kategorier af aftaler der er fritaget, når en nærmere fastsat grænse for markedsstyrke ikke er overskredet, og hvilke begrænsninger eller bestemmelser sådanne aftaler ikke må indeholde. Dette stemmer overens med en økonomisk baseret fremgangsmåde med vurdering af aftalernes virkninger på det relevante marked.
(6) Ved anvendelsen af artikel 81, stk. 3, ved forordning er det ikke nødvendigt at fastslå, hvilke aftaler der kan falde ind under artikel 81, stk. 1. Ved en individuel bedømmelse af aftaler i henhold til artikel 81, stk. 1, skal der tages hensyn til mange faktorer, navnlig markedsstrukturen på det relevante marked.
(7) Gruppefritagelsen bør begrænses til de aftaler, som med tilstrækkelig sikkerhed kan antages at opfylde betingelserne i artikel 81, stk. 3.
(8) Aftaler om specialisering inden for produktionen bidrager normalt til at forbedre produktionen eller fordelingen af varerne, da virksomhederne derved kan koncentrere sig om fremstillingen af visse varer og således arbejde mere rationelt og udbyde varerne til lavere priser. Specialiseringsaftaler inden for tjenesteydelser kan også antages generelt at føre til tilsvarende forbedringer. Når der forefindes en effektiv konkurrence, må det forventes, at forbrugerne får en rimelig andel af de dermed forbundne fordele.
(9) Sådanne fordele kan i samme grad opnås ved aftaler, hvor en af parterne giver afkald på at fremstille bestemte produkter eller udbyde bestemte tjenester til fordel for en anden part ("ensidig specialisering"), aftaler, hvor hver part giver afkald på at fremstille bestemte produkter eller udbyde bestemte tjenester til fordel for en anden part ("gensidig specialisering"), og aftaler, hvor parterne enes om at fremstille bestemte produkter eller udbyde bestemte tjenester i fællesskab ("fælles produktion").
(10) Da ensidige specialiseringsaftaler mellem ikke-konkurrerende virksomheder kan falde ind under gruppefritagelsen efter Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22. december 1999 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis(5), bør denne forordnings anvendelse på aftaler om ensidig specialisering kun gælde for aftaler mellem indbyrdes konkurrerende virksomheder.
(11) Denne forordning bør også gælde for alle andre aftaler indgået mellem virksomheder angående de nærmere betingelser for deres specialisering i fremstilling af varer og/eller ydelse af tjenester. Gruppefritagelsen bør også gælde bestemmelser i specialiseringsaftaler, der ikke udgør det primære formål med disse aftaler, men er direkte knyttet til og nødvendige for deres gennemførelse, og for visse tilknyttede indkøbs- og markedsføringsaftaler.
(12) For at sikre, at fordelene ved specialiseringen kan opnås, uden at en af parterne forsvinder fra et senere led end produktionsleddet, bør det fastsættes, at ensidige og gensidige specialiseringsaftaler kun er omfattet af denne forordning, når de indeholder købs- og leveringsforpligtelser. Disse forpligtelser kan, men skal ikke, være eksklusive.
(13) Når de deltagende virksomheders markedsandel på det relevante marked ikke overstiger 20 %, kan specialiseringsaftaler som defineret i denne forordning antages at føre til økonomiske fordele i form af skala- eller stordriftsfordele eller bedre produktionsteknologi, samtidig med at de sikrer forbrugerne en rimelig andel i de dermed forbundne fordele.
(14) Denne forordning bør ikke fritage aftaler, der indeholder begrænsninger, som ikke er nødvendige for at opnå ovennævnte positive virkninger. Visse alvorlige konkurrencebegrænsninger i forbindelse med fastsættelse af priser over for tredjemand, begrænsning af produktion eller salg og opdeling af markeder eller kunder, er principielt udelukket fra at kunne falde ind under gruppefritagelsen ifølge denne forordning uanset størrelsen af de deltagende virksomheders markedsandel.
(15) Markedsandelstærsklen, undtagelsen fra fritagelsen af visse aftaler og de betingelser, der fastsættes i denne forordning, sikrer normalt, at aftaler, som er omfattet af gruppefritagelsen, ikke giver de deltagende virksomheder mulighed for at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende varer eller tjenester.
(16) I konkrete tilfælde, hvor aftaler, der falder ind under denne forordning, alligevel har virkninger, der er uforenelige med traktatens artikel 81, stk. 3, bør Kommissionen kunne tilbagekalde gruppefritagelsen.
(17) Med henblik på at lette indgåelsen af langfristede specialiseringsaftaler, som vil kunne have strukturelle konsekvenser for de pågældende virksomheder, bør denne forordnings gyldighedsperiode fastsættes til ti år.
(18) Denne forordning berører ikke anvendelsen af traktatens artikel 82.
(19) I overensstemmelse med princippet om fællesskabsrettens forrang bør ingen foranstaltning truffet på grundlag af nationale konkurrenceregler være til skade for den ensartede anvendelse af Fællesskabets konkurrenceregler inden for hele fællesmarkedet eller for den fulde virkning af enhver foranstaltning truffet til gennemførelse heraf, herunder nærværende forordning -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Fritagelse
1. I henhold til artikel 81, stk. 3, og på de i denne forordning fastsatte betingelser erklæres traktatens artikel 81, stk. 1, herved uanvendelig på følgende aftaler mellem to eller flere virksomheder (herefter benævnt "parterne") om de vilkår, hvorpå disse virksomheder specialiserer sig i fremstilling af produkter (herefter benævnt "specialiseringsaftaler"):
a) ensidige specialiseringsaftaler, hvorved en part indvilliger i at ophøre med at producere bestemte produkter eller afstå fra at producere disse produkter, men køber dem hos en konkurrerende virksomhed, medens den konkurrerende virksomhed indvilliger i at producere og levere disse produkter, eller
b) gensidige specialiseringsaftaler, hvorved to eller flere parter på gensidigt grundlag enes om at ophøre med eller afstå fra at fremstille bestemte, men forskellige, produkter og i stedet køber disse produkter hos de andre parter, der indvilliger i at levere dem, eller
c) fælles produktionsaftaler, hvorved to eller flere parter aftaler at producere bestemte produkter i fællesskab.
Denne fritagelse finder anvendelse, for så vidt som disse specialiseringsaftaler indeholder konkurrencebegrænsninger, der falder ind under traktatens artikel 81, stk. 1.
2. Fritagelsen efter stk. 1 finder også anvendelse på bestemmelser i specialiseringsaftaler, der ikke udgør hovedformålet med disse aftaler, men er direkte knyttet til og nødvendige for deres gennemførelse, bl.a. bestemmelser om overdragelse eller brug af intellektuelle ejendomsrettigheder.
Første afsnit gælder dog ikke for bestemmelser, der har samme formål som de konkurrencebegrænsninger, der er opregnet i artikel 5, stk. 1.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) "aftale": en aftale, en vedtagelse inden for en sammenslutning af virksomheder eller en samordnet praksis
2) "deltagende virksomheder": virksomheder, der er parter i aftalen, og deres respektive forbundne virksomheder
3) "forbundne virksomheder":
a) virksomheder, hvori en af aftaleparterne direkte eller indirekte
i) kan udøve mere end halvdelen af stemmerettighederne, eller
ii) kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne af bestyrelsen, direktionen eller andre organer, som repræsenterer virksomheden i retlig henseende, eller
iii) har ret til at lede virksomhedens forretninger
b) virksomheder, der direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser over en af aftaleparterne
c) virksomheder, hvori en af de i litra b) omhandlede virksomheder direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
d) virksomheder, hvori en aftalepart sammen med en eller flere virksomheder, der er omhandlet i litra a), b) eller c), eller hvori to eller flere af disse virksomheder i fællesskab har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
e) virksomheder, hvori de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser i fællesskab indehaves af:
i) aftaleparter eller deres respektive forbundne virksomheder, som omhandlet i litra a)-d), eller
ii) en eller flere aftaleparter eller en eller flere af deres forbundne virksomheder som omhandlet i litra a)-d), og en eller flere tredjemænd
4) "produkt": en vare og/eller tjeneste, herunder såvel mellemliggende produkter og/eller tjenester som færdige produkter og/eller tjenester, men ikke distributions- og udlejningstjenester
5) "fremstilling": fremstilling af varer eller udbud af tjenester, herunder fremstilling i underleverance
6) "relevant marked": det eller de relevante produktmarkeder og geografiske marked(er) for de produkter, der er genstanden for specialiseringsaftalen
7) "konkurrerende virksomhed": en virksomhed, der er aktiv på det relevante marked (aktuel konkurrent), eller en virksomhed, der realistisk kan antages at ville foretage de yderligere investeringer eller afholde de yderligere omstillingsomkostninger, der er nødvendige for at komme ind på det relevante marked som reaktion på en mindre, men permanent stigning i de relative priser (potentiel konkurrent)
8) "eksklusiv leveringsforpligtelse": en forpligtelse til ikke at levere det produkt, specialiseringsaftalen omhandler, til en anden konkurrerende virksomhed end en aftalepart
9) "eksklusiv købsforpligtelse": en forpligtelse til kun at købe det produkt, specialiseringsaftalen omhandler, hos den part, som ifølge aftalen skal levere det.
Artikel 3
Købs- og markedsføringsaftaler
Fritagelsen efter artikel 1 finder også anvendelse, når
a) parterne påtager sig en eksklusiv købs- og/eller en eksklusiv leveringsforpligtelse i forbindelse med en ensidig eller gensidig specialiseringsaftale eller en fælles produktionsaftale
b) parterne ikke sælger de produkter, der er genstanden for specialiseringsaftalen, hver for sig, men aftaler fælles distribution eller overlader distributionen til en tredjepart på et eksklusivt eller ikke-eksklusivt grundlag i forbindelse med en fælles produktionsaftale, forudsat at denne tredjepart ikke er en konkurrerende virksomhed.
Artikel 4
Markedsandelstærskel
Fritagelsen efter artikel 1 finder anvendelse på betingelse af, at de deltagende virksomheder tilsammen ikke har en markedsandel, der overstiger 20 % af det relevante marked.
Artikel 5
Aftaler udelukket fra fritagelse
1. Fritagelsen efter artikel 1 gælder ikke for aftaler, der direkte eller indirekte, alene eller kombineret med andre faktorer, som parterne har afgørende indflydelse på, har til formål at:
a) fastsætte priser for salg af produkterne til tredjemand
b) begrænse produktion eller salg
c) opdele markeder eller kunder.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på:
a) bestemmelser om den aftalte mængde produkter i forbindelse med ensidige eller gensidige specialiseringsaftaler eller fastsættelse af kapacitet og produktionsomfang i et produktions-joint venture i forbindelse med fælles produktionsaftaler
b) en fælles produktionsvirksomheds opstilling af salgsmål og fastsættelse af priser over for sine direkte kunder i forbindelse med artikel 3, litra b).
Artikel 6
Anvendelse af markedsandelstærsklen
1. Ved anvendelsen af den i artikel 4 fastsatte markedsandelstærskel gælder følgende:
a) Markedsandelen beregnes på grundlag af omsætningen på markedet; foreligger der ingen oplysninger om en deltagende virksomheds omsætning på markedet, kan dens markedsandel fastlægges skønsmæssigt på grundlag af andre pålidelige markedsoplysninger, herunder de afsatte mængder.
b) Markedsandelen beregnes på grundlag af oplysninger vedrørende det foregående kalenderår.
c) For virksomheder omhandlet i artikel 2, nr. 3, litra e), fordeles markedsandelen ligeligt mellem hver af de virksomheder, der har de i artikel 2, nr. 3, litra a), nævnte rettigheder og beføjelser.
2. Hvis den i artikel 4 omhandlede markedsandel indledningsvis ikke overstiger 20 %, men efterfølgende overskrider denne grænse, uden dog at overstige 25 %, gælder fritagelsen efter artikel 1 fortsat i to på hinanden følgende kalenderår efter det år, hvor 20 %-grænsen første gang blev overskredet.
3. Hvis den i artikel 4 omhandlede markedsandel indledningsvis ikke overstiger 20 %, men efterfølgende overstiger 25 %, gælder fritagelsen efter artikel 1 fortsat i et kalenderår efter det år, hvor 25 %-grænsen første gang blev overskredet.
4. Anvendelsen af stk. 2 og 3 kan ikke kombineres med det resultat, at en periode på to kalenderår overskrides.
Artikel 7
Tilbagekaldelse
Kommissionen kan i medfør af artikel 7 i forordning (EØF) nr. 2821/71 tilbagekalde en fritagelse efter denne forordning, hvis den i et konkret tilfælde enten på eget initiativ eller på begæring af en medlemsstat eller en fysisk eller juridisk person, der kan påberåbe sig en berettiget interesse, konstaterer, at en aftale, som er omfattet af fritagelsen efter artikel 1, alligevel har virkninger, som er uforenelige med betingelserne i traktatens artikel 81, stk. 3, og navnlig når
a) aftalen ikke giver nævneværdige resultater i form af rationaliseringer, eller forbrugerne ikke sikres en rimelig andel af de ved aftalen opnåede fordele
b) de produkter, der er genstand for specialiseringen, ikke på hele fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf er udsat for effektiv konkurrence fra identiske produkter eller produkter, som på grund af deres egenskaber, pris og anvendelsesformål af brugerne anses for at svare dertil.
Artikel 8
Overgangsperiode
I perioden fra 1. januar 2001 til 30. juni 2002 finder forbuddet i traktatens artikel 81, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler, der allerede var i kraft den 31. december 2000, som ikke opfylder betingelserne for fritagelse efter denne forordning, men som opfylder betingelserne for fritagelse efter forordning (EØF) nr. 417/85.
Artikel 9
Gyldighed
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 2001.
Den udløber den 31. december 2010.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. november 2000.
Komission asetus (EY) N:o 2658/2000,
annettu 29 päivänä marraskuuta 2000,
perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta erikoistumissopimusten ryhmiin
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin 20 päivänä joulukuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2821/71(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 1 artiklan 1 kohdan c alakohdan,
on julkaissut luonnoksen täksi asetukseksi(2),
on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Asetuksen (ETY) N:o 2821/71 nojalla komissiolla on toimivalta asetuksia antamalla soveltaa perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohtaa (entinen 85 artiklan 3 kohta) tiettyihin 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen sellaisten sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin, jotka liittyvät erikoistumiseen, mukaan lukien sen toteuttamiseksi tarpeelliset sopimukset.
(2) Asetuksen (ETY) N:o 2821/71 nojalla komissio on antanut perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta erikoistumissopimusten ryhmiin 19 päivänä joulukuuta 1984 asetuksen (ETY) N:o 417/85(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2236/97(4). Asetuksen (ETY) N:o 417/85 voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2000.
(3) Uuden asetuksen olisi täytettävä kaksi vaatimusta, kilpailun tehokkaan suojelun varmistaminen ja riittävän oikeusvarmuuden tarjoaminen yrityksille. Näihin tavoitteisiin pyrittäessä olisi otettava huomioon tarve yksinkertaistaa mahdollisimman paljon hallinnollista valvontaa ja oikeudellisia puitteita. Markkinavoiman jäädessä tietyn rajan alle 81 artiklan 3 kohdan soveltamisen kannalta voidaan yleensä olettaa, että erikoistumissopimusten myönteiset vaikutukset ylittävät kilpailuun kohdistuvat kielteiset vaikutukset.
(4) Asetuksessa (ETY) N:o 2821/71 edellytetään, että komission poikkeusasetuksessa määritellään niiden sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmät, joihin sitä sovelletaan, täsmennetään ne rajoitukset tai ehdot, joita sopimuksissa, päätöksissä tai yhdenmukaistetuissa menettelytavoissa voi olla taikka joita niissä ei sallita, ja ne ehdot, jotka sopimuksessa, päätöksessä tai yhdenmukaistetussa menettelytavassa on oltava, taikka muut edellytykset, jotka on täytettävä.
(5) On tarkoituksenmukaista luopua poikkeukseen oikeuttavien ehtojen luettelemisesta ja korostaa enemmän sellaisten sopimusten ryhmien määrittelemistä, joille myönnetään poikkeus tiettyyn markkinavoimaan asti, ja sellaisten rajoitusten tai ehtojen erittelemistä, joita tällaisiin sopimuksiin ei saa sisältyä. Tämä vastaa taloudellisiin näkökohtiin perustuvaa lähestymistapaa, jossa arvioidaan sopimuksen vaikutusta merkityksellisiin markkinoihin.
(6) Perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi asetuksia antamalla ei ole tarpeen määritellä niitä sopimuksia, jotka voivat kuulua 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Arvioitaessa yksittäisiä sopimuksia 81 artiklan 1 kohdan perusteella olisi otettava huomioon useita tekijöitä ja erityisesti merkityksellisten markkinoiden rakenne.
(7) Ryhmäpoikkeuksesta saatava etu olisi rajoitettava niihin sopimuksiin, joiden voidaan riittävällä varmuudella olettaa täyttävän 81 artiklan 3 kohdan edellytykset.
(8) Tuotantoa koskevat erikoistumissopimukset edistävät yleensä tavaroiden tuotannon tai jakelun parantamista, koska asianomaiset yritykset voivat keskittyä tiettyjen tuotteiden valmistukseen ja siten toimia tehokkaammin ja toimittaa tuotteet edullisemmin. Palvelujen tarjoamista koskevien erikoistumissopimusten voidaan myös katsoa yleensä johtavan samanlaisiin parannuksiin. On todennäköistä, että tehokkaan kilpailun vallitessa kuluttajat saavat kohtuullisen osuuden saavutettavasta hyödystä.
(9) Tällaisia etuja voi koitua sopimuksista, joiden perusteella yksi osapuoli luopuu tiettyjen tuotteiden valmistamisesta tai tiettyjen palvelujen tarjoamisesta toisen osapuolen hyväksi (toisen osapuolen erikoistuminen), joiden perusteella kukin osapuoli luopuu tiettyjen tuotteiden valmistamisesta tai tiettyjen palvelujen tarjoamisesta toisen osapuolen hyväksi (vastavuoroinen erikoistuminen) taikka joiden perusteella osapuolet sitoutuvat valmistamaan tiettyjä tuotteita tai tarjoamaan tiettyjä palveluja yhteisesti (yhteinen tuotanto).
(10) Koska muiden kuin kilpailijoiden välillä tehtyihin toisen osapuolen erikoistumista koskeviin sopimuksiin voidaan soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin 22 päivänä joulukuuta 1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2790/1999(5) mukaista ryhmäpoikkeusta, tämän asetuksen soveltaminen toisen osapuolen erikoistumista koskeviin sopimuksiin olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan kilpailijoiden välisiä sopimuksia.
(11) Yritysten välisten kaikkien muiden sopimusten, jotka koskevat edellytyksiä, joiden mukaisesti ne erikoistuvat tavaroiden ja/tai palvelujen tuotantoon, olisi kuuluttava tämän asetuksen soveltamisalaan. Poikkeusasetusta olisi sovellettava myös sellaisiin erikoistumissopimusten määräyksiin, jotka eivät ole kyseisten sopimusten pääasiallinen tavoite mutta jotka liittyvät suoraan niiden soveltamiseen ja ovat sen kannalta välttämättömiä, sekä tiettyihin näihin liittyviin osto- ja markkinointijärjestelyihin.
(12) Sen varmistamiseksi, että erikoistumisen edut toteutuvat ilman että yksi jatkojalostusta hoitavista osapuolista poistuu markkinoilta, tätä asetusta olisi sovellettava toisen osapuolen erikoistumista koskeviin sopimuksiin ja vastavuoroisiin erikoistumissopimuksiin, jos niihin sisältyy toimitus- ja ostovelvoitteita. Velvoitteet voivat olla luonteeltaan yksinomaisia, mutta tämä ei ole välttämätöntä.
(13) Kun osallistuvien yritysten markkinaosuus merkityksellisistä markkinoista ei ylitä 20 prosenttia, voidaan olettaa, että tässä asetuksessa määritellyt erikoistumissopimukset yleensä johtavat taloudelliseen hyötyyn mittakaavaetujen tai laajuuden taikka parempien tuotantotekniikoiden muodossa ja antaa kuluttajille kohtuullisen osan saavutettavasta hyödystä.
(14) Tällä asetuksella ei saisi myöntää poikkeusta sopimuksille, joiden sisältämät rajoitukset eivät ole mainittujen myönteisten vaikutusten saavuttamisen kannalta välttämättömiä. Tämän asetuksen mukaista ryhmäpoikkeusta ei lähtökohtaisesti tulisi soveltaa tiettyihin kolmansilta perittävien hintojen vahvistamista, tuotannon tai myynnin rajoittamista sekä markkinoiden tai asiakkaiden jakamista koskeviin vakaviin kilpailunvastaisiin rajoituksiin asianomaisten yritysten markkinaosuudesta riippumatta.
(15) Markkinaosuuden rajoittaminen, tiettyjen sopimusten rajaaminen poikkeusten ulkopuolelle ja tämän asetuksen mukaiset edellytykset riittävät yleensä varmistamaan, että osallistuvat yritykset eivät voi poistaa kilpailua kyseisten tavaroiden tai palvelujen merkittävältä osalta sellaisten sopimusten avulla, joihin ryhmäpoikkeusta sovelletaan.
(16) Erityistapauksissa, joissa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvalla sopimuksella on kuitenkin 81 artiklan 3 kohdan vastaisia vaikutuksia, komissio voi peruuttaa ryhmäpoikkeuksesta saatavan edun.
(17) Jotta helpotetaan sellaisten erikoistumissopimusten tekemistä, jotka voivat vaikuttaa osallistuvien yritysten rakenteeseen, tämän asetuksen voimassaoloajaksi olisi vahvistettava 10 vuotta.
(18) Tämä asetus ei rajoita perustamissopimuksen 82 artiklan soveltamista.
(19) Yhteisön oikeuden ensisijaisuusperiaatteen mukaisesti mikään kansallisen kilpailulainsäädännön soveltamiseksi toteutettu toimenpide ei saisi rajoittaa yhteisön kilpailusääntöjen yhdenmukaista soveltamista yhteismarkkinoilla eikä kyseisten sääntöjen soveltamiseksi toteutettujen toimenpiteiden vaikutuksia, mukaan lukien tämä asetus,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Poikkeus
1. Julistetaan perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan nojalla, etta perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin seuraavanlaisiin kahden tai useamman yrityksen, jäljempänä "osapuolet", välisiin sopimuksiin, jäljempänä "erikoistumissopimukset", joiden mukaisesti kyseiset yritykset erikoistuvat tuotteiden tuotantoon:
a) toisen osapuolen erikoistumista koskevat sopimukset, joiden perusteella osapuoli sitoutuu lopettamaan tiettyjen tuotteiden tuotannon tai pidättymään niiden tuotannosta ja ostamaan kyseiset tuotteet kilpailevalta yritykseltä, joka puolestaan sitoutuu tuottamaan ja toimittamaan ne; tai
b) vastavuoroiset erikoistumissopimukset, joiden perusteella kaksi tai useampi osapuoli sitoutuu vastavuoroisesti lopettamaan tiettyjen eri tuotteiden tuotannon tai pidättymään niiden tuotannosta ja ostamaan kyseiset tuotteet toisilta osapuolilta, jotka puolestaan sitoutuvat toimittamaan ne; taikka
c) yhteistä tuotantoa koskevat sopimukset, joiden perusteella kaksi tai useampi osapuoli sitoutuu tuottamaan yhdessä tiettyjä tuotteita.
Ensimmäisen alakohdan poikkeusta sovelletaan siinä määrin kuin kyseiset erikoistumissopimukset sisältävät 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvia kilpailunrajoituksia.
2. Edellä 1 kohdassa säädettyä poikkeusta sovelletaan myös erikoistumissopimusten määräyksiin, jotka eivät sisällä kyseisten sopimusten pääasiallista tavoitetta, mutta liittyvät suoraan niiden soveltamiseen ja ovat sen kannalta välttämättömiä, kuten määräyksiin, jotka koskevat immateriaalioikeuksien luovuttamista tai käyttöä.
Tämä ei kuitenkaan koske määräyksiä, joilla on sama tavoite kuin 5 artiklan 1 kohdassa luetelluilla kilpailunrajoituksilla.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1) "sopimuksella" sopimusta, yritysten yhteenliittymän päätöstä tai yhdenmukaistettua menettelytapaa.
2) "osallistuvilla yrityksillä" erikoistumissopimuksen osapuolena olevia yrityksiä ja niihin sidossuhteessa olevia yrityksiä;
3) "sidossuhteessa olevilla yrityksillä"
a) yrityksiä, joissa osapuolella välittömästi tai välillisesti on
i) valtuudet käyttää yli puolta äänimäärästä; tai
ii) valtuudet asettaa enemmän kuin puolet hallintoneuvoston, hallituksen tai yritystä lain mukaan edustavien toimielinten jäsenistä; taikka
iii) oikeus johtaa yrityksen liiketoimintaa;
b) yrityksiä, joilla on suoraan tai välillisesti a alakohdassa luetellut oikeudet tai valtuudet osapuoleen nähden;
c) yrityksiä, joissa b alakohdassa tarkoitetulla yrityksellä on välittömästi tai välillisesti a alakohdassa luetellut oikeudet tai valtuudet;
d) yrityksiä, joissa osapuolella on yhdessä yhden tai useamman a, b tai c alakohdassa tarkoitetun yrityksen kanssa taikka kahdella tai useammalla viimeksi mainituista yrityksistä yhdessä on a alakohdassa luetellut oikeudet tai toimivalta;
e) yrityksiä, joissa a alakohdassa tarkoitetut oikeudet tai valtuudet on yhdessä:
i) osapuolilla tai niihin sidossuhteessa olevilla a-d alakohdassa tarkoitetuilla yrityksillä; taikka
ii) yhdellä tai useammalla osapuolella taikka yhdellä tai useammalla niihin sidossuhteessa olevalla a-d alakohdassa tarkoitetulla yrityksellä ja yhdellä tai useammalla kolmannella;
4) "tuotteella" tavaraa ja/tai palvelua, mukaan lukien sekä välituotteet ja/tai -palvelut että lopputuotteet ja/tai -palvelut ja lukuun ottamatta jakelu- ja vuokrauspalveluja;
5) "tuotannolla" tavaroiden valmistusta tai palvelujen tarjoamista, ja siihen sisältyy tuotanto alihankinnan kautta;
6) "merkityksellisillä markkinoilla" merkityksellisiä tuotemarkkinoita ja merkityksellisiä maantieteellisiä markkinoita, joille erikoistumissopimuksen kohteena olevat tuotteet kuuluvat;
7) "kilpailevalla yrityksellä" yritystä, joka toimii merkityksellisillä markkinoilla (todellinen kilpailija) taikka yritystä, jolla on realistiset edellytykset toteuttaa tarvittavat lisäinvestoinnit tai vastata muista välttämättömistä vaihtokustannuksista päästäkseen merkityksellisille markkinoille vastauksena suhteellisten hintojen pieneen ja pysyvään muutokseen (mahdollinen kilpailija);
8) "yksinomaisella toimitusvelvoitteella" velvoitetta olla toimittamatta muulle kuin osapuolena olevalle kilpailevalle yritykselle tuotteita, joita erikoistumissopimus koskee;
9) "yksinomaisella ostovelvoitteella" velvoitetta ostaa tuotteita, joita erikoistumissopimus koskee, ainoastaan osapuolelta, jonka on toimitettava ne sopimuksen nojalla.
3 artikla
Osto- ja markkinointijärjestelyt
Edellä 1 artiklassa säädettyä poikkeusta sovelletaan myös, kun:
a) osapuolet hyväksyvät toisen osapuolen erikoistumista koskevan sopimuksen ja/tai vastavuoroista erikoistumista koskevan sopimuksen taikka yhteistä tuotantoa koskevan sopimuksen yhteydessä yksinomaisen osto- ja/tai toimitusvelvoitteen; tai
b) osapuolet eivät myy itsenäisesti erikoistumissopimuksen kohteena olevia tuotteita vaan sopivat yhteistä tuotantoa koskevan sopimuksen yhteydessä yhteisestä jakelusta tai sitoutuvat nimittämään kolmannen jakelijan hoitamaan joko yksinomaisen tai muunlaisen jakelun, edellyttäen, ettei kolmas ole kilpaileva yritys.
4 artikla
Markkinaosuusraja
Edellä 1 artiklassa säädettyä poikkeusta sovelletaan, jos osallistuvien yritysten yhteenlaskettu markkinaosuus merkityksellisillä markkinoilla ei ylitä 20:tä prosenttia.
5 artikla
Sopimukset, joita poikkeus ei koske
1. Edellä 1 artiklassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta sopimuksiin, joiden tavoitteena on välittömästi tai välillisesti, yksinään tai yhdistettyinä osapuolten määräysvallassa oleviin muihin tekijöihin:
a) vahvistaa hintoja myytäessä tuotteita kolmansille;
b) rajoittaa tuotantoa tai myyntiä; tai
c) jakaa markkinoita tai asiakkaita.
2. Edellä 1 kohtaa ei sovelleta:
a) tuotteiden määrää koskeviin sopimusmääräyksiin toisen osapuolen erikoistumista koskevien sopimusten tai vastavuoroista erikoistumista koskevien sopimusten yhteydessä eikä tuotannollisen yhteisyrityksen kapasiteetin ja tuotantomäärien asettamiseen yhteistä tuotantoa koskevien sopimusten yhteydessä;
b) myyntitavoitteiden asettamiseen eikä tuotannollisen yhteisyrityksen välittömiin asiakkaisiin sovellettavien hintojen vahvistamiseen 3 artiklan b alakohdan mukaisissa tapauksissa.
6 artikla
Markkinaosuusrajan soveltaminen
1. Edellä 4 artiklassa säädettyä markkinaosuusrajaa sovellettaessa noudatetaan seuraavia sääntöjä:
a) markkinaosuus lasketaan markkinoilla toteutuneen myynnin arvon pohjalta; jos myynnin arvosta ei ole saatavissa tietoja, asianomaisen yrityksen markkinaosuuden määrittämisessä voidaan käyttää arvioita, jotka perustuvat muihin markkinoita koskeviin luotettaviin tietoihin, mukaan lukien markkinoilla toteutuneet myyntimäärät;
b) markkinaosuus lasketaan edellistä kalenterivuotta koskevien tietojen perusteella;
c) 2 artiklan 3 alakohdan e alakohdassa tarkoitettujen yritysten markkinaosuus jaetaan tasan niiden yritysten kesken, joilla on 2 artiklan 3 alakohdan a alakohdassa luetellut oikeudet tai valtuudet;
2. Jos 4 artiklassa tarkoitettu markkinaosuus on alun perin enintään 20 prosenttia mutta myöhemmin nousee tämän tason yläpuolelle ylittämättä kuitenkaan 25 prosenttia, 1 artiklassa säädetyn poikkeuksen soveltaminen jatkuu kaksi peräkkäistä kalenterivuotta sen vuoden jälkeen, jolloin 20 prosentin markkinaosuusraja ensimmäisen kerran ylittyi.
3. Jos 4 artiklassa tarkoitettu markkinaosuus on alun perin enintään 20 prosenttia mutta myöhemmin nousee yli 25 prosentin, 1 artiklassa säädetyn poikkeuksen soveltaminen jatkuu kalenterivuoden ajan sen vuoden jälkeen, jolloin 25 prosentin taso ensimmäisen kerran ylittyi.
4. Edellä 2 ja 3 kohdan mukaista etua ei saa yhdistää siten, että kahden kalenterivuoden jakso ylittyy.
7 artikla
Peruuttaminen
Komissio voi peruuttaa tämän asetuksen mukaisen edun asetuksen (ETY) N:o 2821/71 7 artiklan mukaisesti, jos se katsoo tietyssä tapauksessa joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion tai sellaisen luonnollisen henkilön taikka oikeushenkilön pyynnöstä, joka vetoaa oikeutettuun etuun, että sopimuksella, johon 1 artiklassa säädettyä poikkeusta sovelletaan, on kuitenkin vaikutuksia, jotka ovat ristiriidassa perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdassa vahvistettujen edellytysten kanssa erityisesti, jos:
a) sopimuksen seuraukset eivät ole rationalisoinnin kannalta merkittäviä tai kuluttajat eivät saa kohtuullista osuutta saavutettavasta hyödystä; tai
b) erikoistumisen kohteena oleviin tuotteisiin ei kohdistu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla tehokasta kilpailua samanlaisten tuotteiden osalta tai sellaisten tuotteiden osalta, joita käyttäjät pitävät ominaisuuksiltaan, hinnoiltaan ja käyttötarkoitukseltaan niitä vastaavina.
8 artikla
Siirtymäkausi
Perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa vahvistettua kieltoa ei sovelleta 1 päivän tammikuuta 2001 ja 30 päivän kesäkuuta 2002 välisenä aikana sellaisiin sopimuksiin, jotka eivät täytä tämän asetuksen mukaisia poikkeuksen edellytyksiä, mutta jotka täyttävät asetuksessa (ETY) N:o 417/85 säädetyn poikkeuksen edellytykset ja ovat voimassa 31 päivänä joulukuuta 2000.
9 artikla
Asetuksen voimassaoloaika
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2001.
Sen voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2010.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 29 päivänä marraskuuta 2000.