RAADETS BESLUTNING af 22. november 1993 om medlemsstaternes hoering af Det Europaeiske Monetaere Institut om udkast til retsforskrifter (93/717/EF)
RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 109 F, stk. 6, samt artikel 5.3, i protokollen om statutten for Det Europaeiske Monetaere Institut, der er vedfoejet som bilag til traktaten,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Chefkomitéen, og
ud fra foelgende betragtninger:
Det Europaeiske Monetaere Institut, i det foelgende benaevnt »EMI«, oprettes den 1. januar 1994;
ifoelge traktaten hoeres EMI af myndighederne i medlemsstaterne om ethvert udkast til retsforskrift inden for dets kompetenceomraade; Raadet fastsaetter rammerne og betingelserne for denne hoering;
medlemsstaternes myndigheders hoeringspligt beroerer ikke de nationale myndigheders ansvar paa de omraader, som de paagaeldende udkast vedroerer;
de afgoerelser, som de nationale myndigheder traeffer som led i gennemfoerelsen af den monetaere politik, er ikke omfattet af denne beslutning;
hoering af EMI maa ikke unoedigt forlaenge medlemsstaternes vedtagelsesprocedurer for udkast til retsforskrifter; dog skal de frister, som gaelder for EMI's afgivelse af udtalelse, give EMI mulighed for at behandle de tekster, der forelaegges instituttet, med den fornoedne omhu; i saerlig hastende tilfaelde, der er behoerigt begrundede, f.eks. pga. markedernes foelsomhed, kan medlemsstaterne fastsaette en frist paa under en maaned; navnlig i saadanne tilfaelde boer der finde en dialog sted mellem de nationale myndigheder og EMI, saa begge parters interesser kan blive tilgodeset -
VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
1. Medlemsstaternes myndigheder hoerer EMI om ethvert udkast til retsforskrifter paa omraader, hvor EMI i henhold til traktatens artikel 109 F er kompetent, og saerlig med hensyn til,
- penge- og valutapolitisk lovgivning, ecuens status samt betalingsmidler
- de nationale centralbankers vedtaegter og kompetence samt de penge- og valutapolitiske instrumenter
- indsamling, udarbejdelse og udgivelse af monetaere og finansielle statistikker samt bank- og betalingsbalancestatistikker
- clearing- og betalingsordninger, isaer vedroerende graenseoverskridende transaktioner
- regler for finansieringsinstitutter, for saa vidt de paavirker disses eller de finansielle markeders stabilitet.
2. Straks efter modtagelsen af et udkast til retsforskrifter underretter EMI de nationale myndigheder, som hoerer instituttet, om udkastet efter instituttets opfattelse er omfattet af dets kompetenceomraade.
Artikel 2
1. Ved »udkast til retsforskrifter« forstaas udkast til bestemmelser af bindende karakter, som finder generel anvendelse paa en medlemsstats omraade, som regulerer et ubegraenset antal tilfaelde, og som er rettet til et ubegraenset antal fysiske eller juridiske personer.
2. Udkast til retsforskrifter i den i stk. 1 anvendte betydning omfatter ikke udkast til bestemmelser, der udelukkende har til formaal at gennemfoere faellesskabsdirektiver i medlemsstaternes lovgivning.
Artikel 3
Medlemsstaterne traeffer hver isaer de foranstaltninger, der er noedvendige for at sikre, at denne beslutning efterkommes i praksis. De skal herved paase, at EMI hoeres saa betids, at den myndighed, der tager initiativ til et udkast til retsforskrifter, er i besiddelse af EMI's udtalelse, inden den traeffer en substansafgoerelse; tilsvarende paaser de, at EMI's udtalelse forelaegges for den myndighed, der skal vedtage de paagaeldende retsforskrifter, hvis der er tale om en anden myndighed end den, der har udarbejdet udkastet.
Artikel 4
De nationale myndigheder, som udarbejder et udkast til retsforskrifter, kan, hvis de finder det noedvendigt, give EMI en frist til at afgive udtalelse, som, undtagen i saerlig hastende tilfaelde, skal vaere paa mindst en maaned fra det tidspunkt, hvor formanden for EMI modtager meddelelse om, at en udtalelse oenskes. Afgives der ikke udtalelse inden fristens udloeb, kan der ses bort fra en udtalelse. Modtages EMI's udtalelse efter fristens udloeb, soerger medlemsstaterne ikke desto mindre for, at de i artikel 3 naevnte myndigheders goeres bekendt med den.
Artikel 5
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdigt i Bruxelles, den 22. november 1993.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
tehty 22 päivänä marraskuuta 1993,
jäsenvaltioiden viranomaisten velvollisuudesta kuulla Euroopan rahapoliittista instituuttia suunnitelmista lainsäädännöksi (93/717/EY)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 109 f artiklan 6 kohdan ja sopimukseen liitetyn Euroopan rahapoliittisen instituutin perussääntöä koskevan pöytäkirjan 5.3 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),
ottaa huomioon pääjohtajien komitean lausunnon,
sekä katsoo, että
Euroopan rahapoliittinen instituutti (ERI) perustetaan 1 päivänä tammikuuta 1994,
perustamissopimuksen mukaan jäsenvaltion on kuultava ERI:a kaikista suunnitelmista, jotka koskevat sen toimivaltaan kuuluvaa lainsäädäntöä; neuvosto vahvistaa tätä kuulemista koskevat rajoitukset ja edellytykset,
tämä jäsenvaltioiden viranomaisille asetettu kuulemisvelvollisuus ei rajoita kansallisten viranomaisten velvollisuuksia tapauksissa, joita kyseiset suunnitelmat koskevat,
tässä päätöksessä ei tarkoiteta kansallisten viranomaisten tekemiä rahapolitiikan täytäntöönpanoa koskevia päätöksiä, ja
ERI:n kuuleminen ei saa pidentää aiheettomasti jäsenvaltioiden lainsäädäntöä koskevien suunnitelmien toteuttamista; määräaikojen, joiden kuluessa ERI:n on annettava lausuntonsa, on kuitenkin sallittava perehtyminen sille toimitettuihin asioihin; asianmukaisesti perustelluissa erityisen kiireellisissä tapauksissa, esimerkiksi markkinoiden herkkyyden vuoksi, jäsenvaltiot voivat vahvistaa alle yhden kuukauden pituisen määräajan; erityisesti näissä tapauksissa olisi kansallisten viranomaisten ja ERI:n välisessä kanssakäymisessä voitava ottaa huomioon kummankin edut,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Jäsenvaltioiden viranomaisten on kuultava ERI:a kaikista suunnitelmista, jotka koskevat sen toimivaltaan perustamissopimuksen 109 f artiklan nojalla kuuluvaa lainsäädäntöä, ja erityisesti seuraavien osalta:
- raha-asioita koskeva lainsäädäntö, ecun asema ja maksuvälineet,
- kansallisten keskuspankkien asema ja toimivalta sekä rahapolitiikan välineet,
- rahoitus-, finanssi- ja maksutasetilastojen kerääminen, laatiminen ja levittäminen,
- korvaus- ja maksujärjestelmät, erityisesti rajat ylittävien toimien osalta,
- rahoituslaitoksiin sovellettavat säännöt, jos ne vaikuttavat laitosten ja rahamarkkinoiden vakauteen.
2. Saatuaan suunnitelman lainsäädännöksi ERI ilmoittaa sitä kuuleville kansallisille viranomaisille, koskeeko kyseinen suunnitelma ERI:n mielestä sen toimialaa.
2 artikla
1. "Suunnitelmilla lainsäädännöksi" tarkoitetaan suunnitelmia, jotka koskevat jäsenvaltion alueella yleisesti sovellettavia velvoittavia säännöksiä ja määräyksiä ja joissa vahvistetaan määrittämättömään määrään tapauksia sovellettavat ja määrittämättömälle määrälle luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä osoitetut säännöt.
2. Edellä 1 kohdan mukaisina suunnitelmina lainsäädännöksi ei pidetä sellaisia säännöksiä ja määräyksiä koskevia suunnitelmia, joiden tarkoituksena on yhteisön direktiivien saattaminen osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä.
3 artikla
Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tämän päätöksen noudattamisen takaamiseksi. Tässä tarkoituksessa sen on valvottava, että ERI:a kuullaan hyvissä ajoin, jotta lainsäädäntöä koskevan suunnitelman tekevällä viranomaisella on käytettävissään ERI:n lausunto ennen kuin se tekee päätöksensä; jäsenvaltion on myös valvottava, että ERI:n lausunto saatetaan kyseisten säännösten tai määräysten täytäntöönpanosta vastaavalle viranomaiselle, jos tämä on eri kuin suunnitelman tehnyt viranomainen.
4 artikla
Suunnitelman tekemisestä vastaavat kansalliset viranomaiset voivat, jos ne katsovat sen tarpeelliseksi, asettaa ERI:lle lausunnon antamista varten määräajan, joka on erittäin kiireellisiä tapauksia lukuun ottamatta vähintään kuukausi siitä, kun asia on annettu tiedoksi ERI:n puheenjohtajalle. Määräajan päätyttyä asiaa voidaan käsitellä, vaikka lausuntoa ei ole annettu. Jos ERI:n lausunto saadaan vahvistetun määräajan jälkeen, jäsenvaltioiden on kuitenkin valvottava, että se saatetaan 3 artiklassa tarkoitettujen viranomaisten tiedoksi.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 22 päivänä marraskuuta 1993.