*****
KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 22. juli 1987
om de tilsyns- og beskyttelsesforanstaltninger, som medlemsstaterne kan bemyndiges til at traeffe i medfoer af EOEF-traktatens artikel 115
(87/433/EOEF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 115, og
ud fra foelgende betragtninger:
Traktatens artikel 30 og foelgende artikler vedroerende ophaevelse af de kvantitative restriktioner og alle foranstaltninger med tilsvarende virkning gaelder baade for varer med oprindelse i Faellesskabet og for varer, der er overgaaet til fri omsaetning i en hvilken som helst af medlemsstaterne uanset disse varers oprindelse;
disse bestemmelser er til hinder for, at der i samhandelen inden for Faellesskabet kan kraeves importlicenser eller anvendes nogen som helst tilsvarende fremgangsmaade, ogsaa selv om det er et rent formelt krav;
desuden udelukker traktatens artikel 9, stk. 2, enhver administrativ procedure, der, for saa vidt angaar frie varebevaegelser, indebaerer forskelbehandling mellem varer, som har oprindelse i Faellesskabet, og varer, som har oprindelse i tredjelande, og er overgaaet til fri omsaetning i en af medlemsstaterne;
en fuldstaendig gennemfoerelse af disse principper forudsaetter imidlertid gennemfoerelse af en faelles handelspolitik;
gennemfoerelsen af en faelles handelspolitik er endnu ikke helt afsluttet; for visse varer fra tredjelande er de foranstaltninger, der anvendes af medlemsstaterne, nemlig endnu ikke blevet afloest af en ensartet ordning;
det forhold, at den faelles handelspolitik endnu kun er delvis gennemfoert, vil kunne bevirke, at der mellem medlemsstaterne fortsat bestaar handelspolitiske forskelle, der vil kunne foraarsage omlaegninger i samhandelen, som traktatens artikel 115 hjemler mulighed for at imoedegaa;
til dette formaal er Kommissionen befoejet til at bemyndige medlemsstaterne til at traeffe foranstaltninger med henblik paa tilsyn inden for Faellesskabet eller beskyttelsesforanstaltninger, der fraviger princippet om frie varebevaegelser inden for Faellesskabet, for varer, der har oprindelse i tredjelande, og er overgaaet til fri omsaetning i en af medlemsstaterne; det fastsaettes imidlertid i artikel 115, at der kun gives bemyndigelse til noedvendige foranstaltninger, samt at Kommissionen fortrinsvis skal vaelge saadanne foranstaltninger, som medfoerer de mindste forstyrrelser i faellesmarkedets funktion;
det foelger heraf, at der paa det nuvaerende stadium af gennemfoerelsen af det faelles marked kun boer gives bemyndigelse til foranstaltninger efter traktatens artikel 115, naar disse omlaegninger i samhandelen medfoerer oekonomiske vanskeligheder eller skader effektiviteten af handelspolitiske foranstaltninger, som anvendes af medlemsstaterne i henhold til Faellesskabets internationale forpligtelser;
efter Den Europaeiske Faelles Akt skal der fra den 1. januar 1993 vaere oprettet et faelles europaeisk omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital; dette indebaerer dels, at de stadig bestaaende forskelle mellem medlemsstaternes handelspolitiske foranstaltninger gradvis afskaffes eller begraenses, dels at Kommissionen fuldt ud tager hensyn til disse maal ved vurderingen af, hvorvidt det er noedvendigt at give bemyndigelse til foranstaltninger efter traktatens artikel 115; Kommissionen har ved sin beslutning 80/47/EOEF af 20. december 1979 om de tilsyns- og beskyttelsesforanstaltninger, som medlemsstaterne kan bemyndiges til at traeffe over for indfoersel af visse varer, der har oprindelse i tredjelande og er overgaaet til fri omsaetning i en anden medlemsstat (1) fastlagt visse kriterier og procedurer for anvendelsen af traktatens artikel 115;
der boer for at udnytte den indvundne erfaring og overholde det handlingsprogram, som Faellesskabet har fastlagt med henblik paa gennemfoerelsen af enhedsmarkedet, foretages aendringer i beslutning 80/47/EOEF; bl. a. boer dens anvendelsesomraade udvides til at omfatte alle tilfaelde, hvor der bestaar forskelle mellem de handelspolitiske foranstaltninger, som medlemsstaterne har truffet i overensstemmelse med traktaten, herunder tilfaelde, hvor der endnu foreligger bemyndigelse til forskelle i foranstaltninger af toldmaessig art, og visse af dens kriterier og procedurer boer praeciseres; disse aendringer boer indarbejdes i teksten til naevnte beslutning, og der boer vedtages én enkelt retsakt;
saafremt der gives bemyndigelse til at traeffe en tilsynsforanstaltning, skal der automatisk og vederlagsfrit udstedes importdokumenter inden for en bestemt tidsfrist og for alle de maengder, som ansoegningen omfatter; saafremt der ansoeges om tilsynsforanstaltninger, fordi indfoerslerne vil kunne medfoere vanskeligheder i en medlemsstat, boer denne risiko vurderes paa baggrund af den hidtil konstaterede forstyrrelse i samhandelen og stoerrelsen af de importmuligheder, som Faellesskabet har ydet det paagaeldende tredjeland;
saafremt en medlemsstat anmoder om bemyndigelse til at anvende beskyttelsesforanstaltninger, boer fristen for udstedelse af importdokumenter forlaenges, saafremt de ansoegninger om udstedelse af dokumenter, der endnu ikke er faerdigbehandlet, naar op paa et vist antal;
de oplysninger og begrundelser, som medlemsstaterne giver til stoette for de anmodninger, de forelaegger for at opnaa bemyndigelse til at indfoere de paagaeldende foranstaltninger, skal goere det muligt for Kommissionen fuldt ud at vurdere, om en saadan bemyndigelse er noedvendig;
det boer fastsaettes, at Kommissionen efter behov kan gennemfoere en undersoegelse for at efterproeve rigtigheden af oplysninger, den raader over;
de i overensstemmelse med traktatens artikel 115 indfoerte beskyttelsesforanstaltninger skal, som foelge af, at de ikke blot udgoer en undtagelse fra traktatens artikel 9 og 30, men ogsaa er en hindring for gennemfoerelsen af en faelles handelspolitik, som omhandlet i traktatens artikel 113, fortolkes og anvendes strengt; under hensyntagen hertil og til de i den faelles akt fastsatte maal boer der kun gives bemyndigelse til anvendelse af saadanne foranstaltninger i et begraenset tidsrum, og kun naar situationens alvor kraever det;
for at undgaa hindringer for samhandelen inden for Faellesskabet boer det fastsaettes, at medlemsstaterne som almindelig regel ved opfyldelsen af formaliteterne i forbindelse med indfoersel af en vare fra en anden medlemsstat skal begraense sig til at anmode importoeren om visse oplysninger og data; medlemsstaterne maa som almindelig regel ved oprindelseskontrollen kun kraeve en erklaering vedroerende varens oprindelse ud fra det kendskab, importoeren med rimelighed kan formodes at have hertil -
VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Anvendelsesomraade
Denne beslutning finder anvendelse paa indfoersel i en medlemsstat af varer, der har oprindelse i et tredjeland og er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet, for hvilke der ikke gaelder ensartede indfoerselsbetingelser.
Artikel 2
Tilsyn inden for Faellesskabet
1. Saafremt indfoersel i en medlemsstat af en af de i artikel 1 naevnte varer kunne medfoere oekonomiske vanskeligheder, kan indfoerslen af den naevnte vare efter bemyndigelse fra Kommissionen for et tidsrum, der fastsaettes af denne, goeres betinget af udstedelse af et importdokument.
2. Kommissionen giver i reglen ikke den i stk. 1 omhandlede bemyndigelse, naar
a) der i det kalenderaar, der gaar forud for det aar, hvori anmodningen indgives, ikke har fundet vaesentlig import sted af den paagaeldende vare fra de andre medlemsstater;
b) de af Faellesskabet aabnede importmuligheder for den paagaeldende vare fra oprindelsestredjelandet ikke overskrider 1 % af de af Faellesskabet aabnede importmuligheder fra samtlige tredjelande, for hvilke der gaelder en lignende ordning.
3. Med forbehold af bestemmelserne i artikel 3 udstedes dette dokument vederlagsfrit af den paagaeldende medlemsstat for hele den maengde, som ansoegningen omfatter, inden for en frist paa hoejst fem arbejdsdage efter importoerens indgivelse af ansoegningen, uanset dennes hjemsted i Faellesskabet.
4. Med henblik paa at opnaa den i stk. 1 naevnte forudgaaende bemyndigelse tilsender medlemsstaten Kommissionen en anmodning indeholdende foelgende oplysninger:
a) en beskrivelse af varen med dens handelsbetegnelse, toldposition i den faelles toldtarif, NIMEXE-nummer og oprindelsesland;
b) hvilken importordning der anvendes ved direkte indfoersel over for oprindelseslandet og de oevrige tredjelande, herunder i givet fald hvilken toldordning der anvendes, og hvor meget i maengde og/eller i vaerdi der er mulighed for at indfoere samt de oekonomiske begrundelser for denne ordning;
c) maengden eller vaerdien af indfoerslerne af de paagaeldende varer:
- med oprindelse i det paagaeldende tredjeland, fordelt paa direkte indfoersler og indfoersler af varer i fri omsaetning,
- med oprindelse i alle tredjelande,
- med oprindelse i Faellesskabet;
d) risikoen for paaberaabte oekonomiske vanskeligheder og oplysninger til begrundelse herfor, saasom forbrug af varen, den nationale produktions, det paagaeldende tredjelands og alle tredjelandes markedsandel.
De i litra c) og d) naevnte oplysninger skal vedroere det paagaeldende og de to forudgaaende aar. Hvor disse oplysninger ikke kan leveres med den kraevede noejagtighed eller ikke kan leveres rettidigt, skal medlemsstaternes anmodning indeholde de bedste tilgaengelige oplysninger.
5. Den medlemsstat, der modtager den i artikel 1 omhandlede bemyndigelse, kan, af den der ansoeger om et importdokument, kun kraeve foelgende oplysninger og data:
a) identificering af importoeren og afsenderen i den medlemsstat, hvorfra varen kommer;
b) oprindelseslandet og den medlemsstat, hvorfra varen importeres;
c) beskrivelse af varen med angivelse af:
- dens handelsbetegnelse,
- dens position i den faelles toldtarif og NIMEXE-nummer;
d) varens vaerdi og maengde i de saedvanlige handelsmaessige enheder;
e) den eller de forventede datoer for leveringen;
f) beviser for varers overgang til fri omsaetning:
Hvis varerne endnu ikke er bragt i fri omsaetning paa den dato, hvor importansoegningen indgives, eller hvis der ikke paa denne dato kan forelaegges beviser, udstedes importdokumentet, men dets gyldighed begraenses til en maaned efter ansoegerens modtagelse deraf.
Artikel 3
Beskyttelsesforanstaltninger
1. Saafremt indfoersel i en medlemsstat af en af de i artikel 1 omhandlede varer medfoerer oekonomiske vanskeligheder dér, kan den paagaeldende medlemsstat indfoere beskyttelsesforanstaltninger efter bemyndigelse fra Kommissionen, der fastsaetter betingelserne og de naermere regler for disse foranstaltninger.
2. Kommissionen giver kun denne bemyndigelse for et begraenset tidsrum, og kun naar situationens alvor kraever det.
3. Med henblik paa at opnaa bemyndigelsen tilsender medlemsstaten Kommissionen en anmodning, der ud over de i artikel 2, stk. 4, litra a) og b), naevnte angivelser indeholder foelgende oplysninger og data:
a) den medlemsstat, hvorfra varen indfoeres:
b) datoen for indgivelsen af ansoegningen om importdokument;
c) maengden og vaerdien af de indfoersler af den paagaeldende vare, som har fundet sted, eller hvortil der er givet tilladelse:
- med oprindelse i det paagaeldende tredjeland, fordelt paa direkte indfoersler og indfoersler af varer i fri omsaetning,
- med oprindelse i de oevrige tredjelande, over for hvilke der i den medlemsstat, der anmoder om bemyndigelsen, findes en tilsvarende importordning eller ordning med lignende virkninger,
- med oprindelse i alle tredjelande,
- med oprindelse i Faellesskabet;
d) saa vidt muligt maengden og vaerdien af genudfoerslerne til de oevrige medlemsstater og til tredjelande af den vare, der har oprindelse i det paagaeldende tredjeland;
e) de paaberaabte oekonomiske vanskeligheder, belyst ved hjaelp af udviklingen i en raekke faktorer, saasom produktion, udnyttelse af kapaciteten, forbrug, salg, det paagaeldende tredjelands, alle tredjelandes og den nationale produktions markedsandel, priser (dvs. prisfald eller udeblivende prisstigninger, der normalt ville vaere indtraadt), tab og vinding, beskaeftigelse;
f) paa Kommissionens anmodning de foranstaltninger, der er taget eller paataenkes for at raade bod paa situationen i den paagaeldende sektor.
De under litra c), d) og e) naevnte oplysninger skal vedroere det paagaeldende og de to forudgaaende aar.
Hvor disse oplysninger ikke kan leveres med den kraevede noejagtighed eller ikke kan leveres rettidigt, skal medlemsstaternes anmodning indeholde de bedste tilgaengelige oplysninger.
Kommissionen kan, naar den finder det noedvendigt, gennemfoere en undersoegelse for at efterproeve noejagtigheden af medlemsstaternes oplysninger. Kommissionen kan i dette tilfaelde, naar der ikke er indfoert beskyttelsesforanstaltninger og dette risikerer at vaere til alvorlig skade for den paagaeldende sektor, give bemyndigelse til midlertidig anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger, indtil resultaterne af den naevnte undersoegelse foreligger.
4. Det forhold, at en medlemsstat indgiver en anmodning, kan ikke vaere til hinder for, at der paa de betingelser og inden for de frister, der er fastsat i artikel 2, udstedes importdokumenter, hvorom der er ansoegt inden Kommissionens beslutning.
5. Saafremt medlemsstaten imidlertid konstaterer, at maengden eller den samlede vaerdi af de ansoegninger, der er til behandling, og som vedroerer den paagaeldende vare med oprindelse i det paagaeldende tredjeland, udgoer enten over 5 % af de direkte importmuligheder fra dette tredjeland, eller over 1 % af den totale eksterne EOEF-import gennem den sidste 12- maaneders periode, for hvilke statistiske informationer er tilgaengelige:
- forlaenges fristen for udstedelse af importdokumenter til 10 arbejdsdage efter importoerens indgivelse af ansoegningen,
- kan medlemsstaten afvise disse ansoegninger om importdokumenter, saafremt Kommissionens beslutning bemyndiger den hertil.
6. Medlemsstaten indsender ansoegning om beskyttelsesforanstaltninger pr. telex eller telefax og sender samtidig paa samme maade en kopi til de kompetente myndigheder, som medlemsstaterne har udpeget hertil. Den giver ansoegeren om importdokumentet underretning om, at der er indgivet en anmodning om indfoerelse af beskyttelsesforanstaltninger.
7. Kommissionen skal traeffe afgoerelse med hensyn til medlemsstaternes anmodning inden fem arbejdsdage fra modtagelsen heraf.
Artikel 4
Bevis for oprindelse
1. I forbindelse med formaliteterne ved indfoersel af varer, der er omfattet af foranstaltninger med henblik paa tilsyn inden for Faellesskabet eller beskyttelsesforanstaltninger, kan de kompetente myndigheder i indfoerselsmedlemsstaten anmode importoeren om at angive varens oprindelse paa toldangivelsen eller paa importdokumentansoegningen.
2. Der kan kun anmodes om yderligere oplysninger ved toldklareringen, og kun saafremt det er absolut noedvendigt at fastslaa de paagaeldende varers egentlige oprindelse paa grund af alvorlig, begrundet tvivl herom. Anmodningen om saadanne yderligere oplysninger maa imidlertid ikke i sig selv vaere til hinder for indfoersel af varerne.
Afsluttende bestemmelser
Artikel 5
Med undtagelse af de i artikel 2, stk. 4, litra d), og artikel 3, stk. 3, litra e), naevnte oplysninger finder de ved denne beslutning fastsatte procedurer anvendelse, naar effektiviteten af de handelspolitiske foranstaltninger, medlemsstaterne traeffer i henhold til Faellesskabets internationale forpligtelser, bringes i fare paa grund af omlaegninger i samhandelen.
Artikel 6
1. Denne beslutning anvendes fra den 1. oktober 1987.
2. Beslutning 80/47/EOEF ophaeves fra samme dato. Henvisninger til den ophaevede beslutning skal betragtes som henvisninger til naervaerende beslutning.
Artikel 7
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. juli 1987.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 22 päivänä heinäkuuta 1987,
valvonta- ja suojatoimenpiteistä, jotka jäsenvaltioiden voidaan antaa toteuttaa ETY:n perustamissopimuksen 115 artiklan mukaisesti (87/433/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 115 artiklan,
sekä katsoo, että
perustamissopimuksen 30 artiklan sekä sitä seuraavien artiklojen määräyksiä, jotka koskevat määrällisten rajoitusten ja vaikutukseltaan vastaavien rajoitusten poistamista, sovelletaan yhtäläisesti yhteisön alkuperätuotteisiin sekä jossakin jäsenvaltiossa vapaaseen liikkeeseen luovutettuihin tuotteisiin, riippumatta tuotteiden alkuperästä,
nämä määräykset estävät yhteisön sisäisessä kaupassa tuontilisenssien tai muiden vastaavien menettelyjen täysin muodollisenkin vaatimisen,
lisäksi perustamissopimuksen 9 artiklan 2 kohdassa estetään kaikki hallinnolliset menettelyt, joiden tarkoituksena on vahvistaa erilaiset tuotteiden liikkuvuutta koskevat menettelyt sen mukaan, ovatko ne yhteisön alkuperätuotteita vai kolmansien maiden alkuperätuotteita, jotka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen jossakin jäsenvaltiossa,
näiden periaatteiden täysimittainen soveltaminen edellyttää kuitenkin yhteisen kauppapolitiikan tehokasta toteuttamista,
yhteistä kauppapolitiikkaa ei ole vielä täydellisesti toteutettu; jäsenvaltioiden tiettyihin kolmansista maista tuotaviin tuotteisiin soveltamia toimenpiteitä ei ole vielä korvattu yhtenäisellä yhteisellä menettelyllä,
se, ettei yhteistä kauppapolitiikkaa ole täydellisesti toteutettu, ylläpitää eri jäsenvaltioiden kauppapolitiikan välillä eroja, jotka ovat omiaan aiheuttamaan kaupan vinoutumista, joka perustamissopimuksen 115 artiklan mukaan voidaan estää,
tätä varten komissio voi antaa jäsenvaltioiden toteuttaa yhteisön sisäisiä valvonta- tai suojatoimenpiteitä, jotka poikkeavat periaatteesta, että kolmansien maiden alkuperätuotteet, jotka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen jossakin jäsenvaltiossa, voivat liikkua vapaasti yhteisössä; perustamissopimuksen 115 artiklassa määrätään kuitenkin, että nämä toimenpiteet voidaan sallia ainoastaan niiden ollessa välttämättömiä ja että komissio asettaa etusijalle toimenpiteet, jotka aiheuttavat vähiten häiriötä yhteismarkkinoiden toiminnalle; näin ollen yhteismarkkinoiden toteuttamisen nykyisessä vaiheessa perustamissopimuksen 115 artiklan mukaiset toimenpiteet on syytä sallia ainoastaan, jos tämä kaupan vinoutuminen aiheuttaa taloudellisia vaikeuksia tai vaarantaa jäsenvaltioiden soveltamien sellaisten kauppapoliittisten toimenpiteiden tehokkuuden, joita ne toteuttavat yhteisön kansainvälisten velvoitteiden täyttämiseksi,
Euroopan yhtenäisasiakirjassa määrätään 1 päivästä tammikuuta 1993 toteutettavasta alueesta, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan; tämä merkitsee toisaalta, että jäsenvaltioiden soveltamien kauppapoliittisten toimenpiteiden jäljellä olevat erot poistetaan tai niitä vähennetään asteittain, ja toisaalta, että komissio ottaa täysin huomioon nämä tavoitteet arvioidessaan, onko tarpeen sallia toimenpiteitä perustamissopimuksen 115 artiklan nojalla,
valvonta- ja suojatoimenpiteistä, jotka jäsenvaltioiden voidaan antaa toteuttaa toisessa jäsenvaltiossa vapaaseen liikkeeseen luovutettujen kolmansien maiden alkuperätuotteiden tuonnissa, 20 päivänä joulukuuta 1979 tehdyssä komission päätöksessä 80/47/ETY(1) vahvistetaan tietyt perusteet ja menettelyt, joita noudatetaan sovellettaessa perustamissopimuksen 115 artiklaa,
saadun kokemuksen sekä yhteisön itselleen yhteismarkkinoiden toteuttamiseksi asettaman toimintaohjelman huomioon ottamiseksi päätöstä 80/47/ETY olisi muutettava, ja erityisesti päätöksen soveltamisala olisi laajennettava kaikkiin tapauksiin, joissa ilmenee eroja jäsenvaltioiden perustamissopimuksen mukaisesti toteuttamien kauppapoliittisten toimenpiteiden välillä, mukaan lukien tapaukset, joissa tariffeihin liittyvien toimenpiteiden väliset erot vielä sallitaan, sekä täsmennettävä tiettyjä päätöksessä määrättyjä perusteita ja menettelyjä; näiden muutosten huomioon ottamiseksi olisi mainittu päätös laadittava uudelleen yhdeksi säädökseksi,
sallitun valvontatoimenpiteen yhteydessä tuontiasiakirjat on annettava ilman eri toimenpiteitä maksutta tietyssä määräajassa ja haetuille määrille; jos valvontatoimenpiteitä pyydetään sillä perusteella, että tuonti uhkaa aiheuttaa taloudellisia vaikeuksia jossakin jäsenvaltiossa, tämän vaaran todellisuutta olisi arvioitava aiemmin todetun kaupan vinoutumisen perusteella ja yhteisön kyseiselle kolmannelle maalle salliman tuonnin perusteella,
jäsenvaltion hakiessa lupaa soveltaa suojatoimenpiteitä tuontiasiakirjojen antamisen määräaikaa on pidennettävä, jos määrät, joille asiakirjoja haetaan, saavuttavat tietyn tason,
niiden tietojen ja perustelujen, jotka jäsenvaltiot toimittavat lupaa suojatoimenpiteiden toteuttamiseen koskevan hakemuksen tueksi, on oltava sellaisia, että komission on täysin mahdollista arvioida, onko lupa tarpeen,
olisi määrättävä, että komissio voi tarvittaessa suorittaa tutkimuksen hallussaan olevien tietojen oikeellisuuden toteamiseksi,
perustamissopimuksen 115 artiklan nojalla toteutettuja suojatoimenpiteitä, koska ne sekä poikkeavat perustamissopimuksen 9 ja 30 artiklan määräyksistä että haittaavat perustamissopimuksen 113 artiklassa määrätyn yhteisen kauppapolitiikan toteuttamista, on tulkittava ja sovellettava suppeasti; tämä näkökohta sekä yhtenäisasiakirjassa vahvistetut tavoitteet huomioon ottaen näitä toimenpiteitä olisi sallittava soveltaa vain rajoitetun ajan sekä tilanteen vakavuuden sitä edellyttäessä, ja
sen varmistamiseksi, ettei yhteisön sisäiselle kaupalle aiheudu haittaa, olisi määrättävä, että jäsenvaltiot saavat pääsääntöisesti toisesta jäsenvaltiosta tuotavan tuotteen tuontimuodollisuuksia suoritettaessa pyytää tuojalta ainoastaan tiettyjä tietoja; alkuperää koskevissa tarkastuksissa jäsenvaltiot saavat pääsääntöisesti vaatia ainoastaan yksinkertaisen ilmoituksen kyseisen tuotteen alkuperästä, jonka tuojan voidaan kohtuudella edellyttää tietävän,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
Tätä päätöstä sovelletaan sellaisten kolmannen maan alkuperätuotteiden tuontiin jäsenvaltioon, jotka on luovutettu yhteisössä vapaaseen liikkeeseen ja joita eivät koske jäsenvaltioiden yhtenäiset tuonnin edellytykset.
2 artikla
Yhteisön sisäinen valvonta
1. Jos 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen tuonti jäsenvaltioon uhkaa aiheuttaa taloudellisia vaikeuksia, kyseisen tuotteen tuonnin edellytykseksi voidaan komission luvalla ja sen määräämäksi ajaksi asettaa, että esitetään tuontiasiakirja.
2. Pääsääntöisesti komissio ei anna 1 kohdassa tarkoitettua lupaa, jos:
a) luvan hakemista edeltäneen kalenterivuoden aikana muista jäsenvaltioista ei ole tuotu merkittäviä määriä kyseistä tuotetta;
b) yhteisö ei anna tuoda kyseistä tuotetta alkuperämaana olevasta kolmannesta maasta enempää kuin yhden prosentin verran siitä tuonnista, jonka se yhteensä sallii kaikille kolmansille maille, joita koskee vastaava menettely.
3. Jäsenvaltion on annettava tuontiasiakirja hakemuksessa tarkoitetulle määrälle maksutta viiden työpäivän kuluessa siitä, kun tuoja on jättänyt hakemuksen, riippumatta tuojan sijoittautumispaikasta yhteisössä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan määräysten soveltamista.
4. Saadakseen 1 kohdassa tarkoitetun luvan jäsenvaltion on toimitettava komissiolle hakemus, jossa on seuraavat tiedot:
a) tuotteen kuvaus sekä sen kauppanimi, sen nimike yhteisessä tullitariffissa sekä Nimexe-nimikkeistössä sekä tuotteen alkuperämaa;
b) suorassa tuonnissa alkuperämaan ja muiden kolmansien maiden suhteen sovellettava menettely, mukaan lukien tarvittaessa tariffeihin liittyvä menettely, sallitun tuonnin määrä ja/tai arvo sekä taloudelliset seikat, joihin tämä menettely perustuu;
c) kyseessä olevan sellaisen tuotteen tuonnin määrä tai arvo, joka on peräisin:
- kyseisestä kolmannesta maasta, eriteltynä suoraksi tuonniksi ja vapaaseen liikkeeseen luovutettujen tuotteiden tuonniksi,
- kaikista muista kolmansista maista,
- yhteisöstä;
d) väitetty taloudellisten vaikeuksien uhka, josta ovat osoituksena esimerkiksi tuotteen kulutus, kansallisen tuotannon markkinaosuus, kyseisen kolmannen maan markkinaosuus sekä kaikkien kolmansien maiden markkinaosuus.
Edellä c ja d alakohdan mukaan vaadittavat tiedot on annettava kahdelta edelliseltä vuodelta sekä kuluvalta vuodelta. Jollei näitä tietoja voida antaa niin tarkkoina kuin vaaditaan tai ajoissa, jäsenvaltion hakemuksessa on annettava tarkimmat mahdolliset saatavilla olevat tiedot.
5. Jäsenvaltio, joka on saanut 1 kohdassa tarkoitetun luvan, voi pyytää tuontiasiakirjan hakijalta ainoastaan seuraavat tiedot:
a) tuojaa ja viejäjäsenvaltiossa olevaa lähettäjää koskevat tiedot;
b) alkuperämaa ja viejäjäsenvaltio;
c) tuotteen kuvaus sekä
- sen kauppanimi,
- sen nimike yhteisessä tullitariffissa ja Nimexe-nimikkeistössä;
d) tuotteen arvo ja määrä tavanomaisina kaupan yksiköinä;
e) suunniteltu toimituspäivä tai suunnitellut toimituspäivät;
f) todisteet siitä, että tuote on luovutettu vapaaseen liikkeeseen; jos tuotteet eivät vielä ole vapaassa liikkeessä sinä päivänä, jolloin tuontia koskeva hakemus esitetään, tai jos todisteita ei voida toimittaa kyseiseen päivään mennessä, tuontiasiakirja voidaan antaa, mutta sen voimassaoloaika on rajoitettava yhteen kuukauteen siitä, kun hakija saa asiakirjan.
3 artikla
Suojatoimenpiteet
1. Jos 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen tuonti jäsenvaltioon aiheuttaa siellä taloudellisia vaikeuksia, kyseinen jäsenvaltio voi toteuttaa suojatoimenpiteitä saatuaan siihen luvan komissiolta, joka määrittelee näiden toimenpiteiden edellytykset ja niitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
2. Komissio antaa luvan ainoastaan rajoitetuksi ajaksi ja, jos tilanteen vakavuus sitä edellyttää.
3. Saadakseen luvan jäsenvaltion on toimitettava komissiolle hakemus, jossa on 2 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujen tietojen lisäksi oltava seuraavat tiedot:
a) viejäjäsenvaltio;
b) tuontiasiakirjaa koskevan hakemuksen esittämispäivä;
c) sellaisen kyseessä olevan tuotteen toteutuneen tai sallitun tuonnin määrä tai arvo, joka on peräisin
- kyseisestä kolmannesta maasta, eriteltynä suoraksi tuonniksi ja vapaaseen liikkeeseen luovutettujen tuotteiden tuonniksi,
- muista sellaisista kolmansista maista, joihin hakemuksen esittävässä jäsenvaltiossa sovelletaan vastaavaa tuontimenettelyä tai vaikutukseltaan vastaavaa menettelyä,
- kaikista kolmansista maista,
- yhteisöstä;
d) mahdollisuuksien mukaan kyseisestä kolmannesta maasta peräisin olevan tuotteen muihin jäsenvaltioihin tai kolmansiin maihin suuntautuvan jälleentuonnin määrä tai arvo;
e) väitetyt taloudelliset vaikeudet, jotka johtuvat esimerkiksi seuraavien tekijöiden kehityksestä: tuotanto, kapasiteetin käyttö, kulutus, myynti, kyseisen kolmannen maan sekä kaikkien kolmansien maiden ja kansallisen tuotannon markkinaosuudet, hinta (eli hintojen aleneminen tai tavanomaisen hintojen nousun estyminen), voitot tai tappiot, työllisyys;
f) jos komissio sitä pyytää, toteutetut tai suunnitellut toimenpiteet kyseisen alan tilanteen korjaamiseksi.
Edellä c, d ja e alakohdassa tarkoitetut tiedot on annettava kahdelta edelliseltä vuodelta ja kuluvalta vuodelta.
Jollei näitä tietoja voida toimittaa niin tarkkoina kuin vaaditaan tai ajoissa, jäsenvaltion hakemuksessa on annettava tarkimmat mahdolliset saatavilla olevat tiedot. Jos komissio pitää tarpeellisena, se voi suorittaa tutkimuksen jäsenvaltioiden toimittamien tietojen oikeellisuuden toteamiseksi.
Tällöin komissio voi, jos suojatoimenpiteiden puuttuminen uhkaa aiheuttaa vakavaa haittaa kyseiselle alalle, antaa luvan suojatoimenpiteiden soveltamiseen väliaikaisesti, kunnes tutkimuksen tulokset ovat selvillä.
4. Jäsenvaltion esittämä hakemus ei voi estää sellaisten tuontiasiakirjojen antamista 2 artiklassa määrätyin edellytyksin ja määräajoin, joita koskeva hakemus on esitetty ennen komission päätöstä.
5. Jos jäsenvaltio kuitenkin toteaa, että vireillä olevien kyseisestä kolmannesta maasta peräisin olevaa tuotetta koskevissa hakemuksissa tarkoitettu kokonaismäärä tai -arvo on suurempi kuin viisi prosenttia sallitusta tästä kolmannesta maasta peräisin olevasta suorasta tuonnista tai suurempi kuin yksi prosentti kaikesta sellaisesta yhteisön ulkopuolelta tapahtuvasta tuonnista, joka on toteutunut niinä viimeisinä kahtenatoista kuukautena, joilta on saatavilla tilastotietoja:
- tuontiasiakirjojen antamisen enimmäismääräaika on pidennettävä kymmeneksi työpäiväksi tuojan hakemuksen jättämisestä,
- jäsenvaltio voi hylätä tuontiasiakirjaa koskevat hakemukset, jos komission päätös mahdollistaa tämän.
6. Jäsenvaltion on tehtävä suojatoimenpiteitä koskeva hakemus teleksillä tai telekopion välityksellä, jolloin telekopio on lähetettävä samanaikaisesti ja samaa menettelyä noudattaen muiden jäsenvaltioiden tätä varten nimeämille toimivaltaisille yksiköille. Jäsenvaltion on ilmoitettava tuontiasiakirjan hakijalle suojatoimenpiteitä koskevan hakemuksen esittämisestä.
7. Komissio tekee jäsenvaltion hakemusta koskevan päätöksen viiden työpäivän kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta.
4 artikla
Alkuperän todistaminen
1. Yhteisön sisäisten valvontatoimenpiteiden tai suojatoimenpiteiden kohteena olevien tuotteiden tuontiin liittyviä muodollisuuksia suoritettaessa tuojajäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää tuojaa ilmoittamaan tuotteiden alkuperän tullausilmoituksessaan tai tuontiasiakirjaa koskevassa hakemuksessaan.
2. Lisätodisteita voidaan pyytää ainoastaan tulliselvityksen yhteydessä ja jos vakavien ja perusteltujen epäilyjen vuoksi lisätodisteet ovat tarpeen kyseisten tuotteiden todellisen alkuperän selvittämiseksi. Lisätodisteiden pyytäminen itsessään ei kuiten- kaan saa estää tavaroiden tuontia.
5 artikla
Loppumääräykset
Tässä päätöksessä vahvistettuja menettelyjä sovelletaan, jos jäsenvaltioiden yhteisön kansainvälisten velvoitteiden täyttämiseksi toteuttamien kauppapoliittisten toimenpiteiden tehokkuus vaarantuu kaupan vinoutumisen vuoksi, lukuun ottamatta 2 artiklan 4 kohdan d alakohdassa ja 3 artiklan 3 kohdan e alakohdassa tarkoitettuja tietoja.
6 artikla
1. Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 1987.
2. Kumotaan päätös 80/47/ETY kyseisestä päivästä. Viittauksia kumottuun päätökseen on pidettävä viittauksina tähän päätökseen.
7 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 22 päivänä heinäkuuta 1987.