RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006
af 20. marts 2006
om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Produktion, tilvirkning og distribution af landbrugsprodukter og fødevarer indtager en vigtig plads i Fællesskabets økonomi.
(2)
Der bør tilskyndes til diversificering af landbrugsproduktionen for at opnå en bedre ligevægt mellem udbud og efterspørgsel på markedet. Fremme af produkter med visse kendetegn kan være til væsentlig gavn for økonomien i landdistrikterne, især i de ugunstigt stillede eller afsides beliggende områder, idet det kan øge landbrugernes indkomst og fastholde landbefolkningen i disse områder.
(3)
Stadig flere forbrugere lægger i deres ernæring vægt på kvalitet frem for på kvantitet. Dette ønske om specifikke produkter giver sig bl.a. udslag i en efterspørgsel efter landbrugsprodukter og fødevarer af en bestemt geografisk oprindelse.
(4)
Stillet over for et stort vareudbud og en mængde oplysninger bør forbrugerne, for bedre at kunne foretage et valg, have klare og kortfattede oplysninger om et produkts oprindelse.
(5)
Mærkning af landbrugsprodukter og fødevarer er underlagt de generelle regler i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (2). For landbrugsprodukter og fødevarer fra et afgrænset geografisk område bør der i betragtning af disses specifikke karakter fastsættes særlige supplerende bestemmelser, der pålægger producenterne at anvende de relevante EF-symboler eller -angivelser på emballagen. Det bør gøres obligatorisk at anvende sådanne symboler eller angivelser i forbindelse med EF-betegnelser dels for at gøre forbrugerne bedre bekendt med denne kategori af produkter og de dermed forbundne garantier dels for at gøre det lettere at genkende disse produkter på markedet for dermed at lette kontrollen. De erhvervsdrivende bør dog have en rimelig frist til at tilpasse sig denne forpligtelse.
(6)
Der bør fastlægges en EF-strategi for anvendelsen af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser. Et sæt EF-regler med en beskyttelsesordning gør det muligt at udvikle geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser, eftersom sådanne regler i kraft af den ensartethed, de medfører, sikrer lige konkurrencevilkår for producenter af produkter med sådanne betegnelser og styrker produkternes værdi for forbrugerne.
(7)
De fastsatte regler bør ikke berøre eksisterende EF-forskrifter for vin og spiritus.
(8)
Anvendelsesområdet for denne forordning bør begrænses til visse landbrugsprodukter og fødevarer, for hvilke der er en sammenhæng mellem produktets eller fødevarens kendetegn og den geografiske oprindelse. Anvendelsesområdet kan om nødvendigt udvides til også at omfatte andre landbrugsprodukter eller fødevarer.
(9)
I lyset af den nuværende praksis bør der fastsættes to forskellige niveauer for geografisk reference, nemlig beskyttede geografiske betegnelser og beskyttede oprindelsesbetegnelser.
(10)
Et landbrugsprodukt eller en fødevare med en sådan reference bør opfylde en række betingelser fastsat i en varespecifikation.
(11)
For at kunne opnå beskyttelse i medlemsstaterne bør geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser være registreret på fællesskabsplan. Opførelsen i et register bør også give de handelsdrivende og forbrugerne adgang til oplysninger. For at sikre, at EF-registrerede betegnelser opfylder de betingelser, der er fastsat i denne forordning, bør ansøgningerne gennemgås af den berørte medlemsstats nationale myndigheder, som dog skal overholde nogle fælles minimumsbestemmelser, der omfatter en national indsigelsesprocedure. Derefter bør Kommissionen foretage en gennemgang for at sikre, at ansøgningerne opfylder de i denne forordning fastsatte betingelser, og at fremgangsmåden er ensartet i alle medlemsstater.
(12)
Aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs-aftalen fra 1994, bilag 1C til overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen) indeholder detaljerede bestemmelser om disponibilitet, erhvervelse, dækningsområde, opretholdelse og håndhævelse for så vidt angår intellektuelle ejendomsrettigheder.
(13)
Den beskyttelse ved registrering, der er fastsat i denne forordning, bør også ydes geografiske betegnelser fra tredjelande, hvis disse er beskyttet i oprindelseslandet.
(14)
Registreringsproceduren bør gøre det muligt for enhver fysisk eller juridisk person i en medlemsstat eller et tredjeland med en legitim interesse at gøre sine rettigheder gældende ved at gøre indsigelse.
(15)
Der bør fastsættes procedurer, som gør det muligt efter registreringen at ændre en varespecifikation på baggrund af den teknologiske udvikling efter anmodning fra sammenslutninger med en legitim interesse eller at annullere den geografiske betegnelse eller oprindelsesbetegnelsen for et landbrugsprodukt eller en fødevare, især hvis produktet eller fødevaren ikke længere er i overensstemmelse med den varespecifikation, på grundlag af hvilken den geografiske betegnelse eller oprindelsesbetegnelsen blev godkendt.
(16)
Oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der er beskyttet i Fællesskabet, bør være underlagt en ordning med offentlig kontrol baseret på en kontrolordning, som er i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (3), herunder en ordning med verifikationer for at sikre, at landbrugsprodukterne og fødevarerne er i overensstemmelse med varespecifikationen.
(17)
Medlemsstaterne bør kunne opkræve et gebyr til dækning af pådragne udgifter.
(18)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (4).
(19)
De betegnelser, der allerede er registreret i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (5) på datoen for nærværende forordnings ikrafttræden, bør fortsat være beskyttet efter nærværende forordning og automatisk optages i registeret. Der bør også fastsættes overgangsbestemmelser for de registreringsansøgninger, som Kommissionen modtager før nærværende forordnings ikrafttræden.
(20)
For klarhedens og gennemskuelighedens skyld bør forordning (EØF) nr. 2081/92 ophæves og erstattes af nærværende forordning -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. I denne forordning fastsættes reglerne for beskyttelse af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser for de landbrugsprodukter bestemt til konsum, der er opført i bilag I til traktaten, og de fødevarer, der er opført i bilag I til denne forordning, samt de landbrugsprodukter, der er opført i bilag II til denne forordning.
Denne forordning gælder dog ikke for produkter, der henhører under vinsektoren, undtagen vineddike, eller for spiritus. Dette stykke berører ikke anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin (6).
Bilag I og II til denne forordning kan ændres efter proceduren i artikel 15, stk. 2.
2. Denne forordning berører ikke andre specifikke EF-bestemmelser.
3. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (7) finder ikke anvendelse på de oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der er omfattet af denne forordning.
Artikel 2
Oprindelsesbetegnelse og geografisk betegnelse
1. I denne forordning forstås ved:
a)
»oprindelsesbetegnelse«: navnet på et område, et bestemt sted eller i undtagelsestilfælde et land, der betegner et landbrugsprodukt eller en fødevare,
-
som har oprindelse i dette område, dette bestemte sted eller dette land, og
-
hvis egenskaber eller andre kendetegn hovedsagelig eller fuldstændigt kan tilskrives det geografiske miljø med dets naturbetingede og menneskelige faktorer, og
-
som er fremstillet, forarbejdet og tilvirket i det afgrænsede geografiske område
b)
»geografisk betegnelse«: navnet på et område, et bestemt sted eller i undtagelsestilfælde et land, der betegner et landbrugsprodukt eller en fødevare,
-
som har oprindelse i dette område, dette bestemte sted eller dette land, og
-
hvis bestemte egenskaber, omdømme eller andre kendetegn kan tilskrives den geografiske oprindelse, og
-
som er fremstillet og/eller forarbejdet og/eller tilvirket i det afgrænsede geografiske område.
2. Som oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser anses desuden visse traditionelle, eventuelt geografiske, betegnelser for et landbrugsprodukt eller en fødevare, som opfylder de i stk. 1 fastsatte betingelser.
3. Uanset stk. 1, litra a), ligestilles visse geografiske betegnelser med oprindelsesbetegnelser, når råvarerne i de pågældende produkter hidrører fra et større eller et andet geografisk område end det område, hvori de er forarbejdet, forudsat
a)
at produktionsområdet for råvaren er afgrænset
b)
at der gælder særlige betingelser for produktionen af råvaren, og
c)
at der findes en kontrolordning, som sikrer, at de i litra b) omhandlede betingelser er overholdt.
De pågældende betegnelser skal være anerkendt som oprindelsesbetingelser i oprindelseslandet før den 1. maj 2004.
Artikel 3
Artsbetegnelser, kollision med navne på plantesorter eller dyreracer, enslydende betegnelser og varemærker
1. Betegnelser, der er blevet artsbetegnelser, kan ikke registreres.
I denne forordning forstås ved en betegnelse, der er blevet en artsbetegnelse, navnet på et landbrugsprodukt eller en fødevare, der, selv om det henviser til det sted eller det område, hvor landbrugsproduktet eller fødevaren først blev fremstillet eller markedsført, er blevet fællesbetegnelsen for et landbrugsprodukt eller en fødevare i Fællesskabet.
For at fastslå, hvorvidt en betegnelse er blevet en artsbetegnelse, tages der hensyn til alle faktorer, især
a)
de faktiske forhold i medlemsstaterne og i forbrugsområderne
b)
de relevante nationale retsforskrifter eller EF-forskrifter.
2. Et navn kan ikke registreres som oprindelsesbetegnelse eller som geografisk betegnelse, hvis det kolliderer med navnet på en planteart eller en dyrerace og derfor vil kunne vildlede forbrugerne med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
3. En betegnelse, der er enslydende eller delvis enslydende med en betegnelse, der allerede er registreret i henhold til denne forordning, registreres under passende hensyn til lokal og traditionel skik og sædvane og den faktiske risiko for forveksling. Navnlig:
a)
registreres en enslydende betegnelse, der forleder forbrugerne til at tro, at produkterne stammer fra et andet område, ikke, selv om betegnelsen er korrekt for så vidt angår det område, den region eller den lokalitet, som de pågældende landbrugsprodukter eller fødevarer faktisk stammer fra
b)
er anvendelse af en registreret enslydende betegnelse kun tilladt, såfremt den senere registrerede enslydende betegnelse i praksis kan holdes tilstrækkeligt adskilt fra den allerede registrerede betegnelse, idet de berørte producenter skal behandles retfærdigt, og forbrugerne ikke må vildledes.
4. En oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse registreres ikke, hvis registreringen som følge af et varemærkes anseelse og omdømme og varigheden af dets anvendelse vil kunne vildlede forbrugerne med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
Artikel 4
Varespecifikation
1. For at en beskyttet oprindelsesbetegnelse (BOB) eller en beskyttet geografisk betegnelse (BGB) kan anvendes for et landbrugsprodukt eller en fødevare, skal produktet eller varen være i overensstemmelse med en varespecifikation.
2. Varespecifikationen skal mindst omfatte følgende:
a)
navnet på landbrugsproduktet eller fødevaren med oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse
b)
en beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren med angivelse af eventuelle råvarer og af landbrugsproduktets eller fødevarens vigtigste fysiske, kemiske, mikrobiologiske eller organoleptiske egenskaber
c)
en afgrænsning af det geografiske område, og i givet fald bevis for, at betingelserne i artikel 2, stk. 3, er overholdt
d)
bevis for, at landbrugsproduktet eller fødevaren har oprindelse i det afgrænsede geografiske område omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a) eller b)
e)
en beskrivelse af, hvorledes landbrugsproduktet eller fødevaren fremstilles, og i givet fald de faste og vedvarende lokale metoder samt oplysninger om emballering, såfremt den ansøgende sammenslutning som omhandlet i artikel 5, stk. 1, har fastsat og begrundet, at emballering skal finde sted inden for det afgrænsede geografiske område for at bevare produktets kvalitet eller sikre dets oprindelse eller sikre kontrol
f)
de elementer, der beviser
i)
tilknytningen mellem landbrugsproduktets eller fødevarens egenskaber eller andre kendetegn og det geografiske miljø som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), eller i givet fald
ii)
tilknytningen mellem landbrugsproduktets eller fødevarens bestemte egenskaber, omdømme eller andre kendetegn og den geografiske oprindelse som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra b)
g)
navn og adresse på de myndigheder eller organer, der verificerer, at bestemmelserne i varespecifikationen er overholdt, med en angivelse af deres specifikke opgaver
h)
eventuelle særlige regler for mærkning af det pågældende landbrugsprodukt eller den pågældende fødevare
i)
eventuelle krav i EF-bestemmelser eller nationale bestemmelser.
Artikel 5
Registreringsansøgning
1. Kun en sammenslutning er beføjet til at indgive en registreringsansøgning.
I denne forordning forstås ved »sammenslutning« enhver organisation, uanset retlig status eller sammensætning, af producenter eller forarbejdningsvirksomheder, der arbejder med samme landbrugsprodukt eller samme fødevare. Andre interesserede parter kan deltage i sammenslutningen. En fysisk eller juridisk person kan ligestilles med en sammenslutning efter de i artikel 16, litra c), omhandlede gennemførelsesbestemmelser.
Hvis en betegnelse dækker et geografisk område på tværs af en grænse, eller en traditionel betegnelse er knyttet til et geografisk område på tværs af en grænse, kan flere sammenslutninger indgive en fælles ansøgning efter de i artikel 16, litra d), omhandlede gennemførelsesbestemmelser.
2. En sammenslutning kan kun indgive en ansøgning om registrering for de landbrugsprodukter eller fødevarer, den producerer eller tilvirker.
3. Registreringsansøgningen skal mindst indeholde følgende:
a)
navn og adresse på den ansøgende sammenslutning
b)
den i artikel 4 omhandlede varespecifikation
c)
et enhedsdokument med følgende elementer:
i)
de vigtigste elementer i varespecifikationen: betegnelse, beskrivelse af produktet, herunder, hvis det er relevant, specifikke regler for emballering og mærkning samt en præcis afgrænsning af det geografiske område
ii)
en beskrivelse af produktets tilknytning til det geografiske miljø eller den geografiske oprindelse som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a) eller b), herunder, hvis det er relevant, de specifikke elementer af produktbeskrivelsen eller produktionsmetoden, der begrunder tilknytningen.
4. Registreringsansøgningen sendes til den medlemsstat, hvor det geografiske område er beliggende.
Medlemsstaten gennemgår på passende vis ansøgningen for at efterprøve, om den er berettiget og opfylder betingelserne i denne forordning.
5. I forbindelse med den i stk. 4, andet afsnit, omhandlede gennemgang iværksætter medlemsstaten en national indsigelsesprocedure, der omfatter en passende offentliggørelse af ansøgningen og et rimeligt tidsrum, hvori enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse, som er etableret eller har bopæl på medlemsstatens område, kan gøre indsigelse mod ansøgningen.
Medlemsstaten overvejer i lyset af de i artikel 7, stk. 3, første afsnit, anførte kriterier, om de modtagne indsigelser kan antages.
Anser medlemsstaten kravene i denne forordning for opfyldt, træffer den en positiv afgørelse og sender Kommissionen de dokumenter, der er omhandlet i stk. 7, med henblik på en endelig afgørelse. I modsat fald beslutter medlemsstaten at afslå ansøgningen.
Medlemsstaten sikrer, at den positive afgørelse gøres offentligt tilgængelig, og at enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse kan påklage den.
Medlemsstaten sikrer, at den udgave af varespecifikationen, der ligger til grund for dens positive afgørelse, offentliggøres, og at der bliver elektronisk adgang til den.
6. Medlemsstaten kan midlertidigt indrømme betegnelsen beskyttelse i henhold til denne forordning på nationalt plan og eventuelt fastsætte en tilpasningsperiode med virkning fra den dato, hvor ansøgningen indgives til Kommissionen.
Den i første afsnit omhandlede tilpasningsperiode kan kun indrømmes, såfremt de berørte virksomheder lovligt har markedsført de pågældende produkter, herunder vedvarende har anvendt de pågældende betegnelser, i mindst de forudgående fem år og har påpeget dette i forbindelse med den nationale indsigelsesprocedure, der er omhandlet i stk. 5, første afsnit.
En sådan midlertidig national beskyttelse ophører på den dato, hvor der træffes afgørelse om registrering i henhold til denne forordning.
Den berørte medlemsstat bærer alene ansvaret for følgevirkningerne af en sådan midlertidig national beskyttelse, hvis betegnelsen ikke registreres i henhold til denne forordning.
De foranstaltninger, en medlemsstat træffer i medfør af første afsnit, har kun retsvirkninger på nationalt plan og berører ikke handelen inden for Fællesskabet eller den internationale handel.
7. I forbindelse med enhver positiv afgørelse som omhandlet i stk. 5, tredje afsnit, sender medlemsstaten Kommissionen følgende:
a)
navn og adresse på den ansøgende sammenslutning
b)
det enhedsdokument, der er omhandlet i stk. 3, litra c)
c)
en erklæring fra medlemsstaten om, at sammenslutningens ansøgning omfattet af den positive afgørelse efter dens opfattelse opfylder de betingelser, der er fastsat i denne forordning, og gennemførelsesbestemmelserne hertil
d)
en henvisning til den offentliggørelse af varespecifikationen, der er omhandlet i stk. 5, femte afsnit.
8. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme stk. 4, 5, 6 og 7 senest den 31. marts 2007.
9. Hvis registreringsansøgningen vedrører et geografisk område i et tredjeland, skal den indeholde de i stk. 3 fastsatte elementer og også bevis for, at den pågældende betegnelse er beskyttet i oprindelseslandet.
Ansøgningen sendes til Kommissionen direkte eller via det pågældende tredjelands myndigheder.
10. De i denne artikel omhandlede dokumenter, der sendes til Kommissionen, affattes på et af EU-institutionernes officielle sprog eller ledsages af en bekræftet oversættelse til et af disse sprog.
Artikel 6
Kommissionens gennemgang
1. Kommissionen gennemgår på passende vis den ansøgning, den har modtaget i henhold til artikel 5, for at efterprøve, om den er berettiget og opfylder de i denne forordning fastsatte betingelser. Denne gennemgang bør ikke tage mere end 12 måneder.
Kommissionen gør hver måned en liste over de betegnelser, for hvilke der er indgivet registreringsansøgning, offentligt tilgængelig med en angivelse af datoen for indgivelsen til Kommissionen.
2. Hvis Kommissionen på grundlag af den gennemgang, den har foretaget i henhold til stk. 1, første afsnit, anser de i denne forordning fastsatte betingelser for opfyldt, offentliggør den i Den Europæiske Unions Tidende enhedsdokumentet og henvisningen til den offentliggørelse af varespecifikationen, der er omhandlet i artikel 5, stk. 5, femte afsnit.
I modsat fald beslutter Kommissionen efter proceduren i artikel 15, stk. 2, at afslå registreringsansøgningen.
Artikel 7
Indsigelse og afgørelse om registrering
1. Senest seks måneder efter datoen for den i artikel 6, stk. 2, første afsnit, omhandlede offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende kan enhver medlemsstat eller ethvert tredjeland ved at indgive en behørigt begrundet erklæring til Kommissionen gøre indsigelse mod den påtænkte registrering.
2. Enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse, som er etableret eller har bopæl i en anden medlemsstat end den, der har ansøgt om registreringen, eller i et tredjeland, kan også ved at indgive en behørigt begrundet erklæring gøre indsigelse mod den påtænkte registrering.
For fysiske eller juridiske personer, som er etableret eller har bopæl i en medlemsstat, indgives en sådan erklæring til den pågældende medlemsstat inden for en frist, som muliggør indsigelse efter stk. 1.
For fysiske eller juridiske personer, som er etableret eller har bopæl i et tredjeland, indgives en sådan erklæring til Kommissionen direkte eller via det pågældende tredjelands myndigheder inden for den i stk. 1 fastsatte frist.
3. Indsigelser kan kun antages, hvis Kommissionen har modtaget dem inden for den i stk. 1 fastsatte frist, og de viser,
a)
at de betingelser, der er fastsat i artikel 2, ikke er opfyldt, eller
b)
at registrering af den foreslåede betegnelse vil være i modstrid med artikel 3, stk. 2, 3 og 4, eller
c)
at registreringen af den foreslåede betegnelse vil skade en helt eller delvis enslydende betegnelse eller et varemærke eller produkter, som lovligt har været markedsført i mindst de seneste fem år forud for datoen for den i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse, eller
d)
forhold, hvoraf det kan sluttes, at den betegnelse, der ønskes registreret, er en artsbetegnelse som omhandlet i artikel 3, stk. 1.
Kommissionen efterprøver, om indsigelserne kan antages.
Kriterierne i første afsnit, litra b), c) og d), skal vurderes i forhold til Fællesskabets område, som i forbindelse med intellektuelle ejendomsrettigheder kun refererer til det eller de områder, hvor de pågældende rettigheder er beskyttet.
4. Hvis Kommissionen ikke modtager nogen indsigelser, der kan antages efter stk. 3, registrerer den betegnelsen.
Registreringen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
5. Når en indsigelse kan antages efter stk. 3, opfordrer Kommissionen de berørte parter til at indlede passende konsultationer.
Hvis de berørte parter når til enighed inden for seks måneder, meddeler de Kommissionen alle de faktorer, der muliggjorde enigheden, herunder ansøgerens og den indsigende parts synspunkter. Hvis de oplysninger, der er offentliggjort i henhold til artikel 6, stk. 2, ikke er ændret eller kun ændret i mindre omfang som defineret i overensstemmelse med artikel 16, litra h), følger Kommissionen den procedure, der er fastsat i nærværende artikels stk. 4. I modsat fald foretager Kommissionen igen den i artikel 6, stk. 1, omhandlede gennemgang.
Hvis der ikke opnås enighed, træffer Kommissionen afgørelse efter proceduren i artikel 15, stk. 2, under hensyntagen til god skik og sædvane og den faktiske risiko for forveksling.
Afgørelsen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
6. Kommissionen fører et register over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser og holder det ajour.
7. De i denne artikel omhandlede dokumenter, der sendes til Kommissionen, affattes på et af EU-institutionernes officielle sprog eller ledsages af en bekræftet oversættelse til et af disse sprog.
Artikel 8
Betegnelser, angivelser og symboler
1. En betegnelse, der er registreret i henhold til denne forordning, kan benyttes af enhver erhvervsdrivende, der markedsfører landbrugsprodukter eller fødevarer, som er i overensstemmelse med den relevante varespecifikation.
2. For landbrugsprodukter og fødevarer med oprindelse i Fællesskabet, som markedsføres under en betegnelse, der er registreret i henhold til denne forordning, skal angivelserne »beskyttet oprindelsesbetegnelse« og »beskyttet geografisk betegnelse« eller de dertil knyttede EF-symboler anføres på mærkningen.
3. For landbrugsprodukter og fødevarer med oprindelse i tredjelande, som markedsføres under en betegnelse, der er registreret i henhold til denne forordning, kan de i stk. 2 omhandlede angivelser og de dertil knyttede EF-symboler også anføres på mærkningen.
Artikel 9
Godkendelse af ændringer i en varespecifikation
1. En sammenslutning med en legitim interesse, som opfylder betingelserne i artikel 5, stk. 1 og 2, kan ansøge om godkendelse af en ændring af en varespecifikation, navnlig for at tage hensyn til de seneste videnskabelige og tekniske resultater eller for at foretage en ny afgrænsning af det geografiske område som omhandlet i artikel 4, stk. 2, litra c).
Ansøgningen skal beskrive de ændringer, der ønskes, med en angivelse af begrundelsen.
2. Hvis ændringen medfører en eller flere ændringer af enhedsdokumentet, behandles ændringsansøgningen efter den procedure, der er fastsat i artikel 5, 6 og 7. Er de foreslåede ændringer kun af mindre omfang, afgør Kommissionen dog, om ændringen skal godkendes, uden at følge den procedure, der er fastsat i artikel 6, stk. 2, og artikel 7, og den offentliggør i tilfælde af godkendelse de i artikel 6, stk. 2, omhandlede elementer.
3. Når ændringen ikke medfører ændringer i enhedsdokumentet, gælder følgende regler:
i)
Er det geografiske område beliggende i en medlemsstat, udtaler denne sig om godkendelsen af ændringen, og i tilfælde af positiv udtalelse offentliggør medlemsstaten den ændrede varespecifikation og underretter Kommissionen om de godkendte ændringer og begrundelsen herfor.
ii)
Er det geografiske område beliggende i et tredjeland, afgør Kommissionen, om den foreslåede ændring skal godkendes.
4. Når ændringen vedrører en midlertidig ændring i varespecifikationen som følge af, at de offentlige myndigheder har indført obligatoriske sundheds- eller plantesundhedsforanstaltninger, finder de procedurer, der er fastsat i stk. 3, anvendelse.
Artikel 10
Offentlig kontrol
1. Medlemsstaterne udpeger den eller de kompetente myndigheder, som er ansvarlige for at kontrollere de forpligtelser, der er fastlagt i denne forordning, i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 882/2004.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle erhvervsdrivende, der overholder denne forordning, er berettigede til at være omfattet af en ordning for offentlig kontrol.
3. Kommissionen gør navne og adresser på de i stk. 1 eller i artikel 11 omhandlede myndigheder og organer offentligt tilgængelige og ajourfører disse oplysninger regelmæssigt.
Artikel 11
Verifikation af overholdelsen af varespecifikationerne
1. For geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser, der vedrører et geografisk område i Fællesskabet, sikres verifikationen af overholdelsen af varespecifikationerne, inden produktet markedsføres, af:
-
en eller flere kompetente myndigheder omhandlet i artikel 10 og/eller
-
et eller flere kontrolorganer som omhandlet i artikel 2 i forordning (EF) nr. 882/2004, der virker som produktcertificeringsorgan.
Udgifterne til en sådan verifikation af overholdelsen af varespecifikationerne afholdes af de erhvervsdrivende, der kontrolleres.
2. For geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser, der vedrører et geografisk område i et tredjeland, sikres verifikationen af overholdelsen af varespecifikationerne, inden produktet markedsføres, af:
-
en eller flere offentlige myndigheder udpeget af det berørte tredjeland og/eller
-
et eller flere produktcertificeringsorganer.
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede produktcertificeringsorganer skal overholde europæisk standard EN 45011 eller ISO/IEC-vejledning 65 (Generelle kriterier for organer, der udfører produktcertificering) og fra 1. maj 2010 være akkrediteret i overensstemmelse hermed.
4. Hvis de i stk. 1 og 2 omhandlede myndigheder har valgt at verificere overholdelsen af varespecifikationerne, skal de give tilstrækkelige garantier for objektivitet og uvildighed og råde over et kvalificeret personale og de nødvendige ressourcer til at udføre deres opgaver.
Artikel 12
Annullering
1. Hvis Kommissionen efter de i artikel 16, litra k), omhandlede gennemførelsesbestemmelser finder, at betingelserne i varespecifikationen for et landbrugsprodukt eller en fødevare, der er omfattet af en beskyttet betegnelse, ikke længere er overholdt, indleder den proceduren i artikel 15, stk. 2, med henblik på annullering af registreringen og offentliggør annulleringen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse kan anmode om annullering af registreringen, idet en sådan anmodning begrundes.
Den procedure, der er fastsat i artikel 5, 6 og 7, finder tilsvarende anvendelse.
Artikel 13
Beskyttelse
1. Registrerede betegnelser er beskyttet mod:
a)
enhver direkte eller indirekte kommerciel anvendelse af en registreret betegnelse for produkter, der ikke er omfattet af registreringen, for så vidt sådanne produkter kan sammenlignes med de produkter, der er registreret under den pågældende betegnelse, eller for så vidt anvendelsen af betegnelsen udnytter den beskyttede betegnelses omdømme
b)
enhver uretmæssig anvendelse, efterligning eller antydning, uanset om produktets virkelige oprindelse er angivet, eller den beskyttede betegnelse er oversat eller er ledsaget af udtryk såsom »art«, »type«, »måde«, »som fremstillet i«, »efterligning« eller tilsvarende
c)
enhver anden form for falsk eller vildledende angivelse af produktets herkomst, oprindelse, art og vigtigste egenskaber på den indre eller ydre emballage, i reklamerne eller i dokumenterne for det pågældende produkt samt anvendelse af emballager, der kan give et fejlagtigt indtryk af produktets oprindelse
d)
enhver anden form for praksis, der vil kunne vildlede forbrugerne med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
Hvis navnet på et landbrugsprodukt eller en fødevare, der betragtes som en artsbetegnelse, indgår i en registreret betegnelse, anses anvendelse af den pågældende artsbetegnelse på de relevante landbrugsprodukter eller fødevarer ikke for at være i strid med første afsnit, litra a) eller b).
2. Beskyttede betegnelser må ikke blive til artsbetegnelser.
3. For de betegnelser, der søges registreret i henhold til artikel 5, kan der fastsættes en overgangsperiode på op til fem år i henhold til artikel 7, stk. 5, alene i det tilfælde, hvor en indsigelse er blevet antaget med den begrundelse, at registreringen af den foreslåede betegnelse vil skade en helt eller delvis enslydende betegnelse eller produkter, som lovligt har været markedsført i mindst de seneste fem år forud for datoen for den i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse.
Der kan også fastsættes en overgangsperiode for virksomheder, der er etableret i den medlemsstat eller det tredjeland, hvor det geografiske område er beliggende, såfremt de pågældende virksomheder lovligt har markedsført sådanne produkter med vedvarende anvendelse af de pågældende betegnelser i mindst de seneste fem år forud for datoen for den i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse og har påpeget dette i forbindelse med den nationale indsigelsesprocedure, der er omhandlet i artikel 5, stk. 5, første og andet afsnit, eller i forbindelse med Fællesskabets indsigelsesprocedure omhandlet i artikel 7, stk. 2. Tilsammen må den i dette afsnit omhandlede overgangsperiode og den i artikel 5, stk. 6, omhandlede tilpasningsperiode dog ikke overstige fem år. Overstiger den i artikel 5, stk. 6, omhandlede tilpasningsperiode fem år, indrømmes der ikke nogen overgangsperiode.
4. Efter proceduren i artikel 15, stk. 2, kan Kommissionen, uden at dette berører artikel 14, beslutte, at en registreret betegnelse og en ikke-registreret betegnelse, der betegner et sted i en medlemsstat eller et tredjeland, kan anvendes sideløbende i tilfælde, hvor den ikke-registrerede betegnelse er identisk med den registrerede betegnelse, forudsat at alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
Den identiske ikke-registrerede betegnelse har været lovligt anvendt i mindst 25 år før den 24. juli 1993 og i overensstemmelse med god skik og sædvane.
b)
Det er godtgjort, at anvendelsen på intet tidspunkt har haft til formål at udnytte den registrerede betegnelses omdømme, og at forbrugerne ikke er blevet og ikke vil kunne blive vildledt med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
c)
Problemet med de identiske betegnelser blev påpeget, før den registrerede betegnelse blev registreret.
Den registrerede betegnelse og den identiske ikke-registrerede betegnelse kan højst anvendes sideløbende i 15 år, hvorefter anvendelsen af den ikke-registrerede betegnelse skal ophøre.
Den ikke-registrerede geografiske betegnelse må kun anvendes, hvis oprindelseslandet er klart og synligt anført på mærkningen.
Artikel 14
Forholdet mellem varemærker, oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser
1. Hvis en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse er registreret i henhold til denne forordning, gives der afslag på ansøgningen om registrering af et varemærke, der svarer til en af situationerne beskrevet i artikel 13, og som vedrører samme produktklasse, såfremt ansøgningen om registrering af varemærket indgives efter datoen for indgivelse af registreringsansøgningen til Kommissionen.
Varemærker, der er registreret i strid med første afsnit, erklæres ugyldige.
2. Under behørig hensyntagen til fællesskabsretten kan et varemærke, der svarer til en af situationerne beskrevet i artikel 13, og som der er indgivet ansøgning for, som er registreret, eller som har vundet hævd, for så vidt denne mulighed er hjemlet i den pågældende lovgivning, og anvendt i god tro på Fællesskabets område enten før datoen for beskyttelse af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse i oprindelseslandet eller før den 1. januar 1996, fortsat anvendes uanset registreringen af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse, såfremt varemærket ikke er erklæret ugyldigt, eller rettighederne dertil ikke er fortabt af de grunde, der er anført i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (8) eller Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (9).
Artikel 15
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Den Stående Komité for Beskyttede Geografiske Betegnelser og Beskyttede Oprindelsesbetegnelser.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
3. Komitéen vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 16
Gennemførelsesbestemmelser
Efter proceduren i artikel 15, stk. 2, vedtages der bestemmelser for gennemførelsen af denne forordning. Sådanne bestemmelser skal navnlig regulere følgende aspekter:
a)
en liste over de råvarer, der er omhandlet i artikel 2, stk. 3
b)
de i artikel 4, stk. 2, omhandlede oplysninger, som varespecifikationen skal indeholde
c)
betingelserne for, at en fysisk eller juridisk person kan ligestilles med en sammenslutning
d)
indgivelsen af en ansøgning om registrering af en betegnelse, der angiver et geografisk område på tværs af en grænse som omhandlet i artikel 5, stk. 1, tredje afsnit
e)
indholdet af de dokumenter, der er omhandlet i artikel 5, stk. 7 og 9, og måden, hvorpå de skal fremsendes til Kommissionen
f)
de i artikel 7 omhandlede indsigelser, herunder bestemmelser vedrørende passende konsultationer mellem de berørte parter
g)
angivelserne og symbolerne omhandlet i artikel 8
h)
definitionen af ændringer af mindre omfang som omhandlet i artikel 7, stk. 5, andet afsnit, og artikel 9, stk. 2, idet der tages hensyn til, at en ændring af mindre omfang ikke må vedrøre produktets vigtigste kendetegn eller ændre tilknytningen
i)
det i artikel 7, stk. 6, omhandlede register over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser
j)
betingelserne for verifikationen af overholdelsen af varespecifikationerne
k)
betingelserne for annullering af registreringen.
Artikel 17
Overgangsbestemmelser
1. De betegnelser, der på datoen for denne forordnings ikrafttræden er opført i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 1107/96 (10), og dem, der er opført i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 2400/96 (11), optages automatisk i det register, der er omhandlet i artikel 7, stk. 6, i nærværende forordning. De relevante varespecifikationer ligestilles med de varespecifikationer, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1. Eventuelle specifikke overgangsbestemmelser i forbindelse med sådanne registreringer finder fortsat anvendelse.
2. Med hensyn til ikke-færdigbehandlede ansøgninger, indsigelser og anmodninger, som Kommissionen har modtaget inden datoen for denne forordnings ikrafttræden
a)
finder de procedurer, der er fastsat i artikel 5, ikke anvendelse, uden at dette dog berører artikel 13, stk. 3, og
b)
erstatter det resumé af varespecifikationen, som er udarbejdet i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 383/2004 (12), det enhedsdokument, der er omhandlet i artikel 5, stk. 3, litra c).
3. Kommissionen kan om nødvendigt vedtage andre overgangsbestemmelser efter proceduren i artikel 15, stk. 2.
Artikel 18
Gebyrer
Medlemsstaterne kan opkræve et gebyr til dækning af deres udgifter, herunder udgifter i forbindelse med gennemgangen af registreringsansøgninger, indsigelser, ændringsansøgninger og annulleringsanmodninger i henhold til denne forordning.
Artikel 19
Ophævelse
Forordning (EØF) nr. 2081/92 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning betragtes som henvisninger til denne forordning og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag III.
Artikel 20
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 8, stk. 2, anvendes dog fra den 1. maj 2009, uden at dette berører produkter, der allerede er markedsført inden denne dato.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. marts 2006.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006,
annettu 20 päivänä maaliskuuta 2006,
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden tuotannolla, valmistuksella ja jakelulla on tärkeä asema yhteisön taloudessa.
(2)
Maataloustuotannon monipuolistamista olisi suosittava, jotta markkinoilla saavutetaan parempi kysynnän ja tarjonnan välinen tasapaino. Sellaisten tuotteiden menekin edistämisestä, joilla on tiettyjä ominaispiirteitä, voi olla huomattavaa etua maaseudun taloudelle erityisesti epäsuotuisilla alueilla tai syrjäseuduilla parantamalla viljelijöiden tuloja ja siten, että maaseutuväestö pysyy näillä alueilla.
(3)
Yhä useammat kuluttajat asettavat ravinnossaan etusijalle määrän sijasta laadun. Tällainen erityistuotteiden suosiminen luo muun muassa kysyntää maataloustuotteille tai elintarvikkeille, joilla on tietty maantieteellinen alkuperä.
(4)
Koska markkinoille saatettujen tuotteiden valikoima on laaja ja tietoa niistä annetaan hyvin paljon, kuluttajille olisi valintojen helpottamiseksi annettava selkeää ja tiivistä tietoa tuotteen alkuperästä.
(5)
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden merkintöihin sovelletaan yleisiä sääntöjä, joista on säädetty myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/13/EY (2). Rajatulta maantieteelliseltä alueelta peräisin olevista maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden osalta olisi niiden erityisluonteen vuoksi annettava täydentäviä erityissäännöksiä, joissa vaaditaan tuottajia käyttämään pakkauksissa asianmukaisia yhteisön tunnuksia tai merkintöjä. Tällaisten tunnusten tai merkintöjen käytöstä olisi yhteisön nimitysten osalta tehtävä pakollista, jotta kuluttajat tuntisivat paremmin tämän tuoteluokan ja siihen liittyvät takeet ja jotta nämä tuotteet voitaisiin valvonnan helpottamiseksi tunnistaa helpommin markkinoilla. Toimijoille olisi kuitenkin annettava kohtuullinen aika tämän velvoitteen noudattamiseen sopeutumiseksi.
(6)
On tarpeen säätää yhteisön lähestymistavasta alkuperänimityksiin ja maantieteellisiin merkintöihin. Suojajärjestelmää koskeva yhteisön säännöstö mahdollistaa maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten kehityksen, sillä siihen perustuva yhtenäisempi lähestymistapa varmistaa yhtäläiset kilpailun edellytykset näillä merkinnöillä merkittyjen tuotteiden tuottajien välillä ja johtaa siihen, että näiden tuotteiden luotettavuus kuluttajien keskuudessa paranee.
(7)
Säännöstöä olisi sovellettava puuttumatta voimassa olevan viinejä ja väkeviä alkoholipitoisia juomia koskevaan yhteisön lainsäädäntöön.
(8)
Tämän asetuksen soveltamisala olisi rajoitettava tiettyihin maataloustuotteisiin ja elintarvikkeisiin, joiden kohdalla tuotteen tai elintarvikkeen ominaispiirteiden ja sen maantieteellisen alkuperän välillä on yhteys. Tätä soveltamisalaa voitaisiin kuitenkin laajentaa koskemaan muita maataloustuotteita tai elintarvikkeita.
(9)
Olemassa olevien käytäntöjen vuoksi on aiheellista määritellä kaksi eri maantieteellistä kuvausta, suojatut maantieteelliset merkinnät ja suojatut alkuperänimitykset.
(10)
Maataloustuotteen tai elintarvikkeen, jossa on edellä tarkoitettu kuvaus, olisi oltava tiettyjen eritelmässä lueteltujen edellytysten mukainen.
(11)
Saadakseen suojan kaikissa jäsenvaltioissa maantieteelliset merkinnät ja alkuperänimitykset olisi rekisteröitävä yhteisön tasolla. Rekisteriin merkitsemisen olisi varmistettava myös ammattihenkilöiden ja kuluttajien tiedonsaanti. Jotta varmistetaan, että rekisteröidyt yhteisön nimitykset täyttävät tässä asetuksessa säädetyt edellytykset, asianomaisen jäsenvaltion kansallisten viranomaisten olisi tutkittava hakemukset noudattaen yhteisiä vähimmäisvaatimuksia, joihin kuuluu kansallinen menettely, jonka mukaisesti voidaan esittää hakemusta koskevia vastaväitteitä. Komission olisi sen jälkeen osallistuttava tutkimusmenettelyyn, jotta varmistetaan, että hakemukset ovat tässä asetuksessa säädettyjen edellytysten mukaiset ja että lähestymistapa on kaikissa jäsenvaltioissa yhdenmukainen.
(12)
Maailman kauppajärjestön (WTO) perustamissopimuksen liitteenä 1 C olevassa teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyssä sopimuksessa (TRIPS, 1994) on yksityiskohtaisia määräyksiä teollis- ja tekijänoikeuksien saatavuudesta, niiden hankkimisesta, ulottuvuudesta ja ylläpitämisestä sekä keinoista niiden noudattamisen varmistamiseksi.
(13)
Kolmansien maiden maantieteellisten merkintöjen olisi voitava saada tämän asetuksen mukaisesti myönnettävä rekisteröintiä edellyttävän suojan, jos ne ovat alkuperämaassaan suojattuja.
(14)
Rekisteröintimenettelyssä olisi annettava kaikille jäsenvaltion tai kolmannen maan luonnollisille tai oikeushenkilöille, joiden oikeutettua etua asia koskee, mahdollisuus käyttää oikeuksiaan esittämällä vastaväitteensä.
(15)
Olisi säädettävä menettelyistä, joiden avulla eritelmää voidaan rekisteröinnin jälkeen muuttaa teknologian kehityksen mukaisesti sellaisten ryhmittymien pyynnöstä, joiden oikeutettua etua asia koskee, tai peruuttaa maataloustuotteen tai elintarvikkeen maantieteellisen merkintä tai alkuperänimityksen rekisteröinti, erityisesti siinä tapauksessa, että tuote tai elintarvike ei enää ole sen eritelmän mukainen, jonka perusteella maantieteellinen merkintä tai alkuperänimitys on annettu.
(16)
Yhteisön alueella suojattuja alkuperänimityksiä ja maantieteellisiä merkintöjä varten olisi oltava virallisista tarkastuksista muodostuva valvontajärjestelmä, joka perustuu rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 882/2004 (3) käyttöön otettua vastaavaan valvontajärjestelmään sekä tarkastusjärjestelmään, jolla varmistetaan, että asianomaiset maataloustuotteet ja elintarvikkeet ovat eritelmän mukaisia.
(17)
Jäsenvaltioille olisi annettava lupa periä maksu aiheutuneiden kulujen kattamiseksi.
(18)
Tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (4) mukaisesti.
(19)
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 nojalla tämän asetuksen voimaantulohetkellä jo rekisteröityjen nimitysten olisi edelleen saatava tässä asetuksessa säädetty suoja, ja ne olisi otettava rekisteriin ilman eri toimenpiteitä. Lisäksi olisi säädettävä siirtymätoimenpiteistä, joita sovelletaan komission ennen tämän asetuksen voimaantuloa saamiin rekisteröintihakemuksiin.
(20)
Selkeyden ja avoimuuden vuoksi asetus (ETY) N:o 2081/92 (5) olisi kumottava ja korvattava tällä asetuksella,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
1. Tässä asetuksessa annetaan perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ihmisravinnoksi tarkoitettujen maataloustuotteiden, tämän asetuksen liitteessä I lueteltujen elintarvikkeiden ja tämän asetuksen liitteessä II lueteltujen maataloustuotteiden alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevat säännöt.
Tätä asetusta ei kuitenkaan sovelleta viinialan tuotteisiin, viinietikkaa lukuun ottamatta, eikä väkeviin alkoholijuomiin. Tämä kohta ei vaikuta viinin yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 (6) soveltamiseen.
Tämän asetuksen liitteitä I ja II voidaan muuttaa 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
2. Tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta yhteisön muiden erityissäännösten soveltamista.
3. Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 98/34/EY (7) ei sovelleta alkuperänimityksiin eikä maantieteellisiin merkintöihin, joita tämä asetus koskee.
2 artikla
Alkuperänimitys ja maantieteellinen merkintä
1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a)
’alkuperänimityksellä’ alueen, määrätyn paikan tai poikkeustapauksissa maan nimeä, jota käytetään tarkoittamaan maataloustuotetta tai elintarviketta,
-
joka on peräisin kyseiseltä alueelta taikka kyseisestä määrätystä paikasta tai maasta,
-
jonka laatu tai ominaisuudet johtuvat olennaisesti tai yksinomaan tietystä maantieteellisestä ympäristöstä luontoineen ja inhimillisine tekijöineen, ja
-
jonka tuotanto, jalostus ja käsittely tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella;
b)
’maantieteellisellä merkinnällä’ alueen, määrätyn paikan tai poikkeustapauksissa maan nimeä, jota käytetään tarkoittamaan maataloustuotetta tai elintarviketta,
-
joka on peräisin kyseiseltä alueelta taikka kyseisestä määrätystä paikasta tai maasta,
-
jolla on määrätty laatu, maine tai muita ominaisuuksia, jotka johtuvat tästä maantieteellisestä alkuperästä, ja
-
jonka tuotanto ja/tai jalostus ja/tai käsittely tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella.
2. Alkuperänimityksinä tai maantieteellisinä merkintöinä pidetään myös perinteisiä maantieteellisiä tai muita kuin maantieteellisiä nimiä, jotka tarkoittavat maataloustuotetta tai elintarviketta, jotka täyttävät 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset.
3. Siitä huolimatta, mitä 1 kohdan a alakohdassa säädetään, tiettyjä maantieteellisiä nimityksiä pidetään alkuperänimityksinä, jos kyseisten tuotteiden raaka-aineet ovat peräisin maantieteelliseltä alueelta, joka on laajempi tai eri kuin alue, jolla ne jalostetaan, jos:
a)
raaka-aineiden tuotantoalue on rajattu;
b)
raaka-aineiden tuotantoa varten on olemassa erityiset edellytykset; ja
c)
b alakohdassa tarkoitettujen edellytysten noudattaminen varmistetaan tarkastusta koskevin järjestelyin.
Tässä tarkoitettujen nimitysten on ollut oltava tunnustettuja alkuperänimityksiä alkuperämaassaan ennen 1 päivää toukokuuta 2004.
3 artikla
Yleisnimet sekä ristiriidat kasvilajikkeiden, eläinrotujen, homonyymien ja tavaramerkkien kanssa
1. Nimeä, joista on tullut yleisnimiä, ei saa rekisteröidä.
Tässä asetuksessa ’nimestä, josta on tullut yleisnimi’ tarkoitetaan maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimeä, josta on yhteisössä tullut maataloustuotteen tai elintarvikkeen yleinen nimi, vaikka se viittaakin paikkaan tai alueeseen, jossa tätä maataloustuotetta tai elintarviketta alun perin tuotettiin tai pidettiin kaupan.
Sen määrittämiseksi, onko nimestä tullut yleisnimi, on otettava huomioon kaikki tekijät, ja erityisesti:
a)
tilanne jäsenvaltioissa ja alueilla, joilla tuotetta käytetään;
b)
asiaa koskeva kansallinen tai yhteisön lainsäädäntö.
2. Nimeä ei saa rekisteröidä alkuperänimitykseksi tai maantieteelliseksi merkinnäksi, jos se on ristiriidassa kasvilajikkeen tai eläinrodun nimen kanssa ja on sen seurauksena omiaan johtamaan kuluttajaa harhaan tuotteen todellisen alkuperän osalta.
3. Tämän asetuksen mukaisesti jo rekisteröidyn nimityksen kanssa kokonaan tai osittain homonyymisen nimen rekisteröinnissä on otettava asianmukaisesti huomioon paikalliset ja perinteiset käytännöt sekä sekaannusten todennäköisyys ja erityisesti seuraavaa:
a)
homonyymistä nimitystä, joka saa kuluttajan virheellisesti uskomaan, että tuotteet ovat peräisin joltain muulta alueelta, ei saa rekisteröidä, vaikka nimi olisikin oikea sen alueen tai paikan osalta, mistä kyseiset maataloustuotteet tai elintarvikkeet ovat peräisin;
b)
rekisteröidyn homonyymisen nimen käyttö on sallittua edellyttäen, että myöhemmin rekisteröidyn homonyymisen nimen ja jo rekisteröidyn nimen välillä on käytännössä riittävä ero, ottaen huomioon tarve varmistaa kyseisten tuottajien tasavertainen kohtelu ja se, ettei kuluttajaa johdeta harhaan.
4. Alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää ei saa rekisteröidä, jos rekisteröinti saattaa johtaa kuluttajaa harhaan tuotteen tunnistamisessa tavaramerkin maineen ja tunnettavuuden sekä sen käytössäoloajan pituuden vuoksi.
4 artikla
Tuote-eritelmä
1. Jotta maataloustuotteelle tai elintarvikkeelle voidaan antaa suojattu alkuperänimitys (SAN) tai suojattu maantieteellinen merkintä (SMM), sen on oltava tuote-eritelmän mukainen.
2. Tuote-eritelmässä on oltava vähintään seuraavat tiedot:
a)
maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimi, mukaan luettuna alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä;
b)
maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus, mukaan luettuna tarvittaessa raaka-aineet ja tuotteen tai elintarvikkeen tärkeimmät fyysiset, kemialliset, mikrobiologiset tai aistinvaraiset ominaisuudet;
c)
maantieteellisen alueen rajaus ja tarvittaessa tiedot, joilla osoitetaan 2 artiklan 3 kohdassa säädettyjen edellytysten täyttyminen;
d)
näyttö siitä, että maataloustuote tai elintarvike on peräisin tapauksen mukaan 2 artiklan 1 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetulta rajatulta maantieteelliseltä alueelta;
e)
kuvaus menetelmästä, jolla maataloustuote tai elintarvike saadaan aikaan, ja tarvittaessa aidoista ja muuttumattomista paikallisista menetelmistä, sekä pakkaamiseen liittyvät tiedot, jos pakkaaminen on 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun hakijaryhmittymän esittämien määritelmien ja perustelujen mukaan suoritettava tietyllä maantieteellisellä alueella, jotta voidaan säilyttää laatu tai taata alkuperä tai varmistaa valvonta;
f)
seuraavat perusteet:
i)
maataloustuotteen tai elintarvikkeen laadun tai ominaisuuksien sekä 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen ympäristön välinen yhteys, tai, tapauksen mukaan
ii)
maataloustuotteen tai elintarvikkeen määrätyn laadun, maineen tai muun ominaisuuden sekä 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen alkuperän välinen yhteys;
g)
eritelmää koskevien säännösten noudattamisen tarkastamisesta huolehtivien viranomaisten tai elinten nimi ja osoite ja niiden erityistehtävät;
h)
kyseisten maataloustuotteiden tai elintarvikkeiden merkintöjä koskevat erityissäännöt;
i)
yhteisön säännöksissä tai kansallisissa säännöksissä mahdollisesti asetetut vaatimukset.
5 artikla
Rekisteröinnin hakeminen
1. Ainoastaan ryhmittymä voi hakea rekisteröintiä.
Tässä asetuksessa ’ryhmittymällä’ tarkoitetaan samaa maataloustuotetta tai elintarviketta käsittelevistä tuottajista tai jalostajista koostuvaa järjestöä sen oikeudellisesta muodosta tai kokoonpanosta riippumatta. Muut osapuolet, joita asia koskee, voivat olla osallisina ryhmittymässä. Luonnollista tai oikeushenkilöä voidaan pitää ryhmittymänä 16 artiklan c alakohdassa tarkoitettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
Jos rekisteröintihakemus koskee nimeä, joka tarkoittaa jotakin rajat ylittävää maantieteellistä aluetta tai rajat ylittävään maantieteelliseen alueeseen liittyvää perinteistä nimeä, useat ryhmittymät voivat tehdä yhteisen hakemuksen 16 artiklan d alakohdassa tarkoitettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
2. Ryhmittymä voi hakea rekisteröintiä ainoastaan maataloustuotteille tai elintarvikkeille, joita se tuottaa tai saa aikaan.
3. Rekisteröintihakemuksessa on oltava vähintään:
a)
hakijaryhmittymän nimi ja osoite;
b)
4 artiklassa tarkoitettu eritelmä;
c)
yhtenäinen asiakirja, joka sisältää seuraavat tiedot:
i)
eritelmän pääkohdat: nimi, tuotekuvaus mukaan lukien tarvittaessa pakkausta ja merkintöjä koskevat erityissäännöt sekä maantieteellisen alueen tarkka rajaus;
ii)
kuvaus tuotteen ja tapauksen mukaan joko 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen ympäristön tai 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen alkuperän välisestä yhteydestä sekä tarvittaessa yhteyden perusteena olevat tuotekuvauksen tai tuotantomenetelmän erityispiirteet.
4. Kun rekisteröintihakemus koskee tietyssä jäsenvaltiossa sijaitsevaa maantieteellistä aluetta, se on esitettävä kyseiselle jäsenvaltiolle.
Jäsenvaltion on tutkittava hakemus asianmukaisin keinoin tarkistaakseen, että se on perusteltu ja täyttää tämän asetuksen edellytykset.
5. Jäsenvaltion on osana 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua tutkimusta pantava vireille kansallinen vastaväitemenettely, jolla taataan asianomaisen hakemuksen riittävä julkaiseminen ja johon sisältyy kohtuullinen aika, jonka kuluessa luonnolliset ja oikeushenkilöt, joiden oikeutettua etua asia koskee ja jotka ovat sijoittautuneet jäsenvaltion alueelle tai asuvat siellä, tehdä hakemusta koskevan vastaväitteen.
Jäsenvaltion on tutkittava, voidaanko saatuja vastaväitteitä ottaa tutkittavaksi 7 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen perusteiden mukaisesti.
Jos jäsenvaltio katsoo, että tämän asetuksen vaatimukset täyttyvät, jäsenvaltion on tehtävä myönteinen päätös ja toimitettava komissiolle 7 kohdassa tarkoitetut asiakirjat lopullista päätöstä varten. Muussa tapauksessa jäsenvaltion on päätettävä hakemuksen hylkäämisestä.
Jäsenvaltion on varmistettava, että sen tekemä myönteinen päätös julkistetaan ja että luonnolliset ja oikeushenkilöt, joiden oikeutettua etua asia koskee, voivat valittaa päätöksestä.
Jäsenvaltion on varmistettava, että myönteisen päätöksen perusteena ollut eritelmä julkaistaan, ja huolehdittava siitä, että eritelmä on sähköisesti saatavilla.
6. Jäsenvaltio voi, mutta vain väliaikaisesti, myöntää nimitykselle tämän asetuksen mukaisen kansallisen suojan sekä tarvittaessa sopeutumiskauden, joka alkaa siitä päivästä, jona hakemus on toimitettu komissiolle.
Ensimmäisessä alakohdassa säädetty sopeutumiskausi voidaan myöntää ainoastaan siinä tapauksessa, että asianomaiset yritykset ovat pitäneet kyseisiä tuotteita laillisesti kaupan käyttäen asianomaisia nimiä jatkuvasti vähintään viiden edellisen vuoden ajan ja tuoneet tämän esiin 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun kansallisen vastaväitemenettelyn yhteydessä.
Väliaikainen kansallinen suoja lakkaa sinä päivänä, jona päätös tehdään tämän asetuksen mukaisesta rekisteröinnistä.
Väliaikaisen kansallisen suojan seurauksista siinä tapauksessa, että nimitystä ei rekisteröidä tämän asetuksen mukaisesti, vastaa yksinomaan jäsenvaltio.
Jäsenvaltioiden ensimmäisen alakohdan mukaisesti toteuttamilla toimenpiteillä on vaikutusta ainoastaan kansallisella tasolla, eikä niillä ole vaikutusta yhteisön sisäiseen kauppaan tai kansainväliseen kauppaan.
7. Jäsenvaltion on toimitettava komissiolle 5 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetusta myönteisestä päätöksestä seuraavat tiedot:
a)
hakijaryhmittymän nimi ja osoite;
b)
3 kohdan c alakohdassa tarkoitettu yhtenäinen asiakirja;
c)
jäsenvaltion ilmoitus siitä, että se katsoo ryhmittymän toimittaman hakemuksen, josta on tehty myönteinen päätös, olevan tämän asetuksen edellytysten ja sen täytäntöönpanemiseksi annettujen säännösten mukainen;
d)
5 kohdan viidennessä alakohdassa tarkoitetut eritelmän julkaisemista koskevat tiedot.
8. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan 4-7 kohdan noudattamisen edellyttämät lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2007.
9. Jos rekisteröintihakemus koskee kolmannessa maassa sijaitsevaa maantieteellistä aluetta, sen on sisällettävä 3 kohdassa säädetyt tiedot sekä näyttö siitä, että kyseinen nimitys on suojattu alkuperämaassaan.
Hakemus on toimitettava komissiolle joko suoraan tai kyseisen kolmannen maan viranomaisten välityksellä.
10. Tässä artiklassa tarkoitetut komissiolle toimitetut asiakirjat on laadittava jollain Euroopan unionin toimielinten virallisella kielellä, tai niihin on liitettävä jollain näistä kielistä laadittu oikeaksi todistettu käännös.
6 artikla
Komission suorittama hakemuksen tutkiminen
1. Komissio tutkii 5 artiklan mukaisesti toimitettua hakemusta asianmukaisin keinoin tarkistaakseen, että hakemus on perusteltu ja täyttää tässä asetuksessa säädetyt edellytykset. Tutkimus ei saisi kestää yli 12 kuukautta.
Komissio julkistaa kuukausittain luettelon nimistä, joista on sille tehty rekisteröintihakemus, sekä päivämäärät, jona hakemukset on toimitettu komissiolle.
2. Jos komissio 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti suoritetun tutkimuksen perusteella katsoo, että tässä asetuksessa säädetyt edellytykset täyttyvät, se julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä yhtenäisen asiakirjan ja 5 artiklan 5 kohdan viidennessä alakohdassa tarkoitetut eritelmän julkaisutiedot.
Muussa tapauksessa komissio päättää hylätä rekisteröintihakemuksen 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
7 artikla
Vastaväitteet, rekisteröintipäätös
1. Jäsenvaltio tai kolmas maa voi kuuden kuukauden kuluessa 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetystä Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaisemisesta vastustaa ehdotettua rekisteröintiä toimittamalla komissiolle asianmukaisesti perustellun lausuman.
2. Myös luonnolliset tai oikeushenkilöt, joiden oikeutettua etua asia koskee ja jotka ovat sijoittautuneet toiseen jäsenvaltioon tai asuvat toisessa jäsenvaltiossa kuin siinä, joka on esittänyt rekisteröintihakemuksen, tai jotka ovat sijoittautuneet kolmanteen maahan tai asuvat kolmannessa maassa, voivat vastustaa ehdotettua rekisteröintiä toimittamalla asianmukaisesti perustellun lausuman.
Jäsenvaltioon sijoittautuneiden tai jäsenvaltiossa asuvien luonnollisten ja oikeushenkilöiden on toimitettava tällainen lausuma kyseiselle jäsenvaltiolle sellaisen ajan kuluessa, jona vastustaminen on 1 kohdan mukaisesti mahdollista.
Kolmanteen maahan sijoittautuneiden tai kolmannessa maassa asuvien luonnollisten ja oikeushenkilöiden on toimitettava tällainen lausuma komissiolle joko suoraan tai kyseisen kolmannen maan viranomaisten välityksellä 1 kohdassa asetetussa määräajassa.
3. Vastaväitteet voidaan ottaa tutkittaviksi ainoastaan siinä tapauksessa, että ne on toimitettu komissiolle 1 kohdassa asetetussa määräajassa ja niissä
a)
osoitetaan, ettei 2 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä ole noudatettu; tai
b)
osoitetaan, että ehdotetun nimen rekisteröinti olisi 3 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan vastaista; tai
c)
osoitetaan, että ehdotetun nimen rekisteröinti vaarantaisi kokonaan tai osittain samankaltaisen nimityksen tai tavaramerkin olemassaolon tai vähintään viiden vuoden ajan ennen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua julkaisupäivää markkinoilla laillisesti olleiden tuotteiden olemassaolon; tai
d)
annetaan yksityiskohtaiset tiedot, joista voidaan päätellä, että nimi, jonka rekisteröintiä haetaan, on 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yleisnimi.
Komissio tarkastaa, voidaanko vastaväitteet ottaa tutkittaviksi.
Ensimmäisen alakohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettuja perusteita on arvioitava niin, että huomioidaan yhteisön alue, jolla teollis- ja tekijänoikeuksien osalta tarkoitetaan ainoastaan yhtä tai useampaa aluetta, jolla kyseiset oikeudet on suojattu.
4. Jollei komissio saa yhtään vastalausetta, joka voidaan 3 kohdan mukaisesti ottaa tutkittavaksi, se rekisteröi nimityksen.
Rekisteröinti julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
5. Jos vastaväite voidaan 3 kohdan mukaisesti ottaa tutkittavaksi, komissio kehottaa asianomaisia osapuolia käymään asianmukaisia neuvotteluja.
Jos asianomaiset osapuolet pääsevät keskenään sopimukseen kuuden kuukauden kuluessa, niiden on ilmoitettava komissiolle kaikki seikat, jotka mahdollistivat sopimukseen pääsemisen, myös hakijan ja vastaväitteen esittäjän lausunnot. Jos 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti julkaistut tiedot eivät ole muuttuneet tai niihin on tehty ainoastaan vähäisiä muutoksia, jotka määritellään siten kuin 16 artiklan h alakohdassa säädetään, komissio toimii tämän artiklan 4 kohdan mukaisesti. Muussa tapauksessa komissio suorittaa uudelleen 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tutkimuksen.
Jos sopimukseen ei päästä, komissio tekee päätöksen 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja ottaen huomioon hyvässä uskossa sovelletun perinteisen käytännön sekä sekaannusten todennäköisyyden.
Päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
6. Komissio pitää ajantasaista suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriä.
7. Tässä artiklassa tarkoitetut komissiolle toimitettavat asiakirjat on laadittava jollain Euroopan unionin toimielinten virallisella kielellä, tai niihin on liitettävä jollain näistä kielistä laadittu oikeaksi todistettu käännös.
8 artikla
Nimet, merkinnät ja tunnukset
1. Tämän asetuksen mukaisesti rekisteröityä nimeä voivat käyttää kaikki sitä vastaavan eritelmän mukaisia maataloustuotteita tai elintarvikkeita kaupan pitävät toimijat.
2. Tämän asetuksen mukaisesti rekisteröidyllä nimellä kaupan pidettävien yhteisöstä peräisin olevien maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden merkinnöissä on oltava maininta ’suojattu alkuperänimitys’ tai ’suojattu maantieteellinen merkintä’ tai niihin liittyvät yhteisön tunnukset.
3. Tämän asetuksen mukaisesti rekisteröidyllä nimityksellä kaupan pidettävien kolmansista maista peräisin olevien maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden merkinnöissä voi myös olla 2 kohdassa tarkoitetut maininnat sekä niihin liittyvät yhteisön tunnukset.
9 artikla
Eritelmän muutosten hyväksyminen
1. Ryhmittymä, joka täyttää 5 artiklan 1 ja 2 kohdan edellytykset ja jonka oikeutettua etua asia koskee, voi pyytää eritelmän muutoksen hyväksymistä erityisesti tieteellisen ja teknisen kehityksen perusteella tai 4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen alueen rajauksen tarkistamiseksi.
Pyynnössä on kuvattava ja perusteltava muutokset, joita pyyntö koskee.
2. Jos muutoksesta seuraa yksi tai useampi muutos yhtenäiseen asiakirjaan, muutosta koskeva hakemus käsitellään 5, 6 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Jos ehdotetut muutokset kuitenkin ovat vähäisiä, komissio päättää muutoksen hyväksymisestä noudattamatta 6 artiklan 2 kohdassa ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ja, jos se hyväksyy muutoksen, julkaisee 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot.
3. Jos muutoksesta ei seuraa mitään muutosta yhtenäiseen asiakirjaan, sovelletaan seuraavia sääntöjä:
i)
jos maantieteellinen alue sijaitsee tietyssä jäsenvaltiossa, tämä jäsenvaltio ilmaisee muutoksen hyväksymistä koskevan kantansa ja puoltaessaan muutosta julkaisee muutetun eritelmän ja ilmoittaa komissiolle hyväksytyistä muutoksista ja niiden perusteista;
ii)
jos maantieteellinen alue sijaitsee kolmannessa maassa, komissio päättää, hyväksytäänkö ehdotettu muutos.
4. Jos muutos koskee julkisten viranomaisten määräämistä pakollisista terveyden- tai kasvinsuojelutoimista johtuvaa tilapäistä eritelmän muutosta, noudatetaan 3 kohdassa säädettyjä menettelyjä.
10 artikla
Virallinen valvonta
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen, joka vastaa tällä asetuksella säädettyjen velvoitteiden valvonnasta asetuksen (EY) N:o 882/2004 mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tätä asetusta noudattavilla toimijoilla on oikeus kuulua viralliseen valvontajärjestelmän piiriin.
3. Komissio julkistaa 1 kohdassa tai 11 artiklassa tarkoitettujen viranomaisten ja elinten nimet ja osoitteet ja pitää ne säännöllisesti ajan tasalla.
11 artikla
Eritelmien noudattamisen tarkastaminen
1. Yhteisön sisällä sijaitsevaan alueeseen liittyvien maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten osalta eritelmien noudattamisen tarkastamisesta huolehtii, ennen tuotteen saattamista markkinoille,
-
yksi tai useampi 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen, ja/tai
-
yksi tai useampi asetuksen (EY) N:o 882/2004 2 artiklassa tarkoitettu valvontaelin, joka toimii tuotteita sertifioivana elimenä.
Tällaisesta eritelmien noudattamisen tarkastamisesta vastaavat toimijat, joihin tämä valvonta kohdistuu.
2. Kolmannessa maassa sijaitsevaan alueeseen liittyvien maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten osalta eritelmien noudattamisen tarkastamisesta huolehtii, ennen tuotteen saattamista markkinoille,
-
yksi tai useampi kolmannen maan nimeämä viranomainen, ja/tai
-
yksi tai useampi tuotteita sertifioiva elin.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteita sertifioivien elinten on noudatettava eurooppalaista standardia EN 45011 tai ISO/IEC Guide 65 (Tuotteita sertifioivat elimet. Yleiset vaatimukset) ja oltava 1 päivästä toukokuuta 2010 alkaen niiden mukaisesti hyväksyttyjä.
4. Jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut viranomaiset ovat päättäneet tarkastaa eritelmien noudattamisen, niiden on annettava riittävät takeet objektiivisuudesta ja puolueettomuudesta ja niillä on oltava käytettävissään tehtäviensä hoitamiseen tarvittava asiantunteva henkilöstö ja voimavarat.
12 artikla
Peruuttaminen
1. Jos komissio16 artiklan k alakohdassa tarkoitettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti katsoo, ettei suojatun nimityksen saaneen maataloustuotteen tai elintarvikkeen eritelmän edellytysten täyttymistä enää voida taata, se panee vireille 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn rekisteröinnin peruuttamiseksi, mikä julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2. Luonnollinen ja oikeushenkilö, jonka oikeutettua etua asia koskee, voi perustellulla hakemuksella pyytää rekisteröinnin peruuttamista.
Edellä 5, 6 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudatetaan tarpeellisin muutoksin.
13 artikla
Suoja
1. Rekisteröidyt nimet on suojattu:
a)
suoralta tai välilliseltä rekisteröidyn nimen kaupalliselta käytöltä tuotteiden osalta, joita rekisteröinti ei koske, sikäli kuin nämä tuotteet ovat verrattavissa tällä nimellä rekisteröityihin tuotteisiin tai sikäli kuin nimen käytöllä hyödynnetään suojatun nimityksen mainetta;
b)
väärinkäytöltä, jäljittelyltä tai mielleyhtymiltä, vaikka tuotteen oikea alkuperä on merkitty tai vaikka suojattu nimi on käännetty tai siihen on liitetty ilmaisu kuten ”laatu”, ”tyyppi”, ”menetelmä”, ”tuotettu kuten”, ”jäljitelmä” tai muu samankaltainen ilmaisu;
c)
muilta vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä mitä tulee tuotteen lähtöpaikkaan, alkuperään, tuotteen luonteeseen tai olennaisiin ominaisuuksiin, jotka on merkitty sisä- tai ulkopakkaukseen, mainoksiin tai asianomaista tuotetta koskeviin asiakirjoihin sekä tuotteen pakkaamiseen tavalla, joka on omiaan antamaan väärän kuvan sen alkuperästä;
d)
muilta käytännöiltä, jotka ovat omiaan johtamaan kuluttajaa harhaan tuotteen todellisen alkuperän suhteen.
Jos rekisteröityyn nimitykseen sisältyy siihen kuuluvana maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimi, jota pidetään yleisnimenä, tämän yleisnimen käytön vastaavissa tuotteissa tai elintarvikkeissa ei katsota olevan ristiriidassa a ja b alakohdan kanssa.
2. Suojatuista nimistä ei saa tulla yleisnimiä.
3. Kun kyseessä ovat nimet, joiden rekisteröintiä haetaan 5 artiklan mukaisesti, voidaan 7 artiklan 5 kohdan mukaisesti säätää enintään viiden vuoden siirtymäajasta ainoastaan, jos vastaväite on otettu tutkittavaksi sillä perusteella, että ehdotetun nimen rekisteröinti vaarantaisi kokonaan tai osittain samanlaisen nimen tai markkinoilla vähintään viisi vuotta ennen 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä julkaisupäivää laillisesti olleiden tuotteiden olemassaolon.
Siirtymäkausi voidaan vahvistaa myös siihen jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan sijoittautuneille yrityksille, jossa maantieteellinen alue sijaitsee, edellyttäen, että asianomaiset yritykset ovat laillisesti pitäneet kyseisiä tuotteita kaupan käyttäen kyseisiä nimiä jatkuvasti vähintään viiden vuoden ajan ennen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua julkaisupäivää ja että asia on käsitelty 5 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetussa kansallisessa vastaväitemenettelyssä tai 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa yhteisön vastaväitemenettelyssä. Tässä alakohdassa tarkoitettu siirtymäkausi ja 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu sopeutumiskausi saavat kestää yhteensä enintään viisi vuotta. Jos 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu sopeutumiskausi on pidempi kuin viisi vuotta, siirtymäkautta ei myönnetä.
4. Rajoittamatta 14 artiklan soveltamista komissio voi 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päättää sallia sekä rekisteröidyn nimen että jäsenvaltion tai kolmannen maan paikannimeä vastaavan rekisteröimättömän nimen samanaikaisen voimassaolon, silloin kun viimeksi mainittu nimi on samanlainen kuin rekisteröity nimi, mikäli kaikki seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
samanlaista rekisteröimätöntä nimeä on aidon ja muuttumattoman käytännön perusteella käytetty laillisesti vähintään 25 vuoden ajan ennen 24 päivää heinäkuuta 1993;
b)
voidaan osoittaa, että nimen käytön tavoitteena ei ole missään vaiheessa ollut hyötyä rekisteröidyn nimen maineesta eikä sen käyttö ole johtanut eikä voinut johtaa kuluttajaa harhaan tuotteen oikean alkuperän osalta;
c)
samanlaisia nimiä koskeva ongelma on tuotu esille ennen nimen rekisteröimistä.
Rekisteröity nimi ja samanlainen rekisteröimätön nimi voivat olla tällä tavoin samanaikaisesti voimassa enintään 15 vuotta, minkä jälkeen rekisteröimätöntä nimeä ei voida enää käyttää.
Tällaisen rekisteröimättömän maantieteellisen nimen käyttö on sallittua ainoastaan, jos alkuperävaltio on merkitty etikettiin selvästi ja näkyvästi.
14 artikla
Tavaramerkkien, alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen välinen suhde
1. Jos alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on rekisteröity tämän asetuksen mukaisesti, jotakin 13 artiklassa tarkoitettua tapausta vastaavan ja samaa tuoteluokkaa koskevan tavaramerkin rekisteröintihakemus on hylättävä, jos tavaramerkin rekisteröintihakemus on tehty sen päivän jälkeen, jona rekisteröintihakemus toimitettiin komissiolle.
Ensimmäisen alakohdan vastaisesti rekisteröidyt tavaramerkit on mitätöitävä.
2. Tavaramerkin, jonka käyttö vastaa jotakin 13 artiklassa tarkoitettua tapausta, ja jota koskeva rekisteröintihakemus on tehty tai joka on rekisteröity tai jota koskeva oikeus on saatu asiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti vilpittömässä mielessä yhteisön alueella tapahtuneella käytöllä joko ennen alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaamista alkuperämaassa tai ennen 1 päivää tammikuuta 1996, käyttöä voidaan yhteisön lainsäädännön mukaisesti jatkaa alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän rekisteröinnistä huolimatta, jos jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetussa ensimmäisessä neuvoston direktiivissä 89/104/ETY (8) tai yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 40/94 (9) säädettyjä tavaramerkin mitättömyys- tai menettämisperusteita ei ole olemassa.
15 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa suojattuja maantieteellisiä merkintöjä ja alkuperänimityksiä käsittelevä pysyvä komitea.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
16 artikla
Täytäntöönpanoa koskevat säännöt
Tämän asetuksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Ne koskevat erityisesti:
a)
luetteloa 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista raaka-aineista;
b)
tietoja, jotka on sisällyttävä 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun tuote-eritelmään;
c)
edellytyksiä, joilla luonnollista tai oikeushenkilöä voidaan pitää ryhmittymänä;
d)
sellaista nimeä koskevan rekisteröintihakemuksen tekemistä, joka tarkoittaa 5 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettua rajat ylittävää maantieteellistä aluetta;
e)
5 artiklan 7 ja 9 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen sisältöä ja tapaa, jolla ne toimitetaan komissiolle;
f)
7 artiklassa tarkoitettuja vastaväitteitä sekä asianomaisten osapuolten välisiä neuvotteluja;
g)
8 artiklassa tarkoitettuja merkintöjä ja tunnuksia;
h)
7 artiklan 5 kohdan toisessa alakohdassa ja 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen vähäisten muutosten määritelmää, jossa otetaan huomioon, ettei vähäinen muutos voi koskea tuotteen keskeisiä ominaisuuksia eikä muuttaa yhteyttä;
i)
7 artiklan 6 kohdassa tarkoitetusta alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen rekisteriä;
j)
edellytyksiä, jotka koskevat tuote-eritelmien noudattamisen valvontaa;
k)
edellytyksiä, jotka koskevat rekisteröinnin peruuttamista.
17 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Nimitykset, jotka on tämän asetuksen voimaantulopäivänä luetteloitu komission asetuksen (EY) N:o 1107/96 (10) liitteessä sekä ne, jotka on lueteltu komission asetuksen (EY) N:o 2400/96 (11) liitteessä, siirretään ilman eri toimenpiteitä tämän asetuksen 7 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuun rekisteriin. Niitä vastaavia eritelmiä pidetään 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina eritelminä. Näihin rekisteröinteihin liittyviä mahdollisia erityisiä siirtymäsäännöksiä sovelletaan edelleen.
2. Sellaisten vireillä olevien hakemusten, lausumien ja pyyntöjen osalta, jotka komissio on saanut ennen tämän asetuksen voimaantulopäivää:
a)
ei sovelleta 5 artiklassa tarkoitettuja menettelyjä, tämän kuitenkaan rajoittamatta 13 artiklan 3 kohdan soveltamista; ja
b)
komission asetuksen (EY) N:o 383/2004 (12) mukaisesti laadittu eritelmiä koskeva yhteenveto korvaa 5 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun yhtenäisen asiakirjan.
3. Komissio voi tarvittaessa antaa muita siirtymäsäännöksiä 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
18 artikla
Maksut
Jäsenvaltiot voivat periä maksun kulujensa kattamiseksi, tämän asetuksen mukaisista rekisteröintihakemusten tutkimisesta, vastaväitteistä sekä muuttamista ja peruuttamista koskevista pyynnöistä aiheutuneet kulut mukaan luettuina.
19 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (ETY) N:o 2081/92.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
20 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sen 8 artiklan 2 kohtaa sovelletaan kuitenkin 1 päivästä toukokuuta 2009, tämän silti vaikuttamatta tuotteisiin, jotka on saatettu markkinoille jo ennen mainittua päivää.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 20 päivänä maaliskuuta 2006.