KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 555/2008
af 27. juni 2008
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 479/2008 om den fælles markedsordning for vin for så vidt angår støtteprogrammer, samhandel med tredjelande, produktionskapacitet og kontrol i vinsektoren
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 479/2008 af 29. april 2008 om den fælles markedsordning for vin, om ændring af forordning (EF) nr. 1493/1999, (EF) nr. 1782/2003, (EF) Nr. 1290/2005 og (EF) nr. 3/2008 og ophævelse af forordning (EØF) nr. 2392/86 og (EF) nr. 1493/1999 (1), særlig artikel 22, 84, 89, 97, 107, 117 og 121, litra b) og c), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EF) nr. 479/2008 har ændret den tidligere markedsordning for vin som fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin (2) og ophævet forordningen med virkning fra 1. august 2008.
(2)
De nuværende gennemførelsesbestemmelser for vinsektoren er indeholdt i flere forordninger, der er ændret hyppigt. Som følge af de ændringer af markedsordningen, der er gennemført ved forordning (EF) nr. 479/2008, og i lyset af erfaringerne er det nødvendigt at ændre gennemførelsesbestemmelserne vedrørende markedsmekanismer, samhandel med tredjelande, produktionskapacitet og kontrol i vinsektoren. Der bør vedtages gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 479/2008.
(3)
Følgende kommissionsforordninger bør derfor ophæves og erstattes af en ny forordning:
-
(EF) nr. 1227/2000 af 31. maj 2000 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin for så vidt angår produktionskapacitet (3)
-
(EF) nr. 1623/2000 af 25. juli 2000 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin for så vidt angår markedsmekanismer (4)
-
(EF) nr. 2729/2000 af 14. december 2000 om gennemførelsesbestemmelser for kontrol i vinsektoren (5)
-
(EF) nr. 883/2001 af 24. april 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 for så vidt angår samhandelen med vin med tredjelande (6).
(4)
Afsnit II i forordning (EF) nr. 479/2008 indeholder bestemmelser om et nyt støtteprogram, der skal udarbejdes i de enkelte medlemsstater med henblik på finansiering af særlige støtteforanstaltninger i vinsektoren. Denne ramme bør udfyldes med dispositive gennemførelsesbestemmelser.
(5)
Der bør fastsættes en procedure for den første forelæggelse af støtteprogrammet. Der bør ligeledes fastsættes en procedure for en årlig ændring af støtteprogrammer for det følgende år, således at de kan tilpasses for at tage hensyn til eventuelle nye forhold, der ikke kunne forudses, da de blev forelagt første gang. Alle sådanne ændringer bør være undergivet visse begrænsninger og betingelser for at sikre, at de godkendte støtteprogrammer fortsat er i overensstemmelse med de overordnede målsætninger.
(6)
Medlemsstaterne kan i henhold til artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 vælge at udarbejde støtteprogrammerne på det geografiske niveau, de finder mest hensigtsmæssigt. Eftersom medlemsstaterne er ansvarlige for godkendelsen af planer, bør de i dette tilfælde fastsætte regler for forelæggelse og godkendelse af planer og minimumskrav til indholdet af de pågældende planer.
(7)
Artikel 10 i forordning (EF) nr. 479/2008 indeholder bestemmelse om en støtteforanstaltning for salgsfremstød på tredjelandsmarkeder. Det er nødvendigt at fastsætte nærmere regler for gennemførelsen af denne nye foranstaltning.
(8)
For at forebygge enhver risiko for konkurrencefordrejning bør der fastsættes regler for, hvordan der skal henvises til de af oplysnings- og promoveringskampagner omfattede produkters specifikke oprindelse.
(9)
Af hensyn til den juridiske sikkerhed bør budskaber, der formidles i forbindelse med promoveringskampagner, overholde lovgivningen i de tredjelande, kampagnerne er rettet imod.
(10)
Der bør fastsættes kriterier for medlemsstaternes udvælgelse og bedømmelse af ansøgninger for at sikre, at EF-reglerne overholdes, og at de støtteforanstaltninger, der skal gennemføres, er effektive.
(11)
For at sikre, at EF-foranstaltningerne er effektive, må medlemsstaterne sørge for, at en godkendt promoveringskampagne er i overensstemmelse med og supplerer deres nationale og regionale promoveringsprogrammer. For at opnå synergieffekt kan medlemsstaterne udvikle fælles promoveringskampagner, og der bør skabes mulighed for et samarbejde mellem de berørte medlemsstater. Mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder, som har mere behov for EF-støtte end større virksomheder, bør have fortrinsstilling.
(12)
For at undgå dobbeltbetaling i forbindelse med salgsfremmende foranstaltninger, der finansieres under Rådets forordning (EF) nr. 3/2008 af 17. december 2007 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked og i tredjelande (7) eller Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikter fra Den Europæiske Fond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (8), bør der fastsættes en regel om gensidig udelukkelse.
(13)
Artikel 11 i forordning (EF) nr. 479/2008 indeholder bestemmelse om en støtteforanstaltning vedrørende omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer. I artikel 11, stk. 3, andet afsnit, står der udtrykkeligt, at der ikke ydes støtte til den normale fornyelse af udtjente vindyrkningsarealer.
(14)
Medlemsstaterne kan desuden vedtage regler om mindstestørrelsen på den pågældende parcel for at sikre, at ordningen har reel indvirkning på produktionskapaciteten.
(15)
Medlemsstaterne har ved anvendelsen af artikel 11 i forordning (EF) nr. 479/2008 omfattende skønsbeføjelser vedrørende støttens dækning og størrelse, herunder især betaling af faste beløb, fastsættelse af maksimale niveauer for støtten pr. hektar og graduering af støtten på grundlag af objektive kriterier inden for de begrænsninger, der er fastsat i forordningens afsnit II, kapitel I, og de bestemmelser, der vedtages i medfør heraf. Der bør alligevel fastsættes fælles regler. Foranstaltningerne bør defineres nærmere med tilhørende tidsfrister for gennemførelsen og den fornødne overvågning. Reglerne bør også dække udnyttelsen af genplantningsrettigheder efter rydning, hvis dette indgår i projektet, så der kan ydes højere støtte begrundet i de højere omkostninger.
(16)
Af hensyn til kontrollen bør støtten normalt først udbetales, efter at en bestemt foranstaltning eller et samlet sæt af foranstaltninger er fuldt gennemført. Støtten kan dog udbetales, før en foranstaltning eller et samlet sæt af foranstaltninger er fuldt gennemført, hvis der stilles sikkerhed som garanti for, at det vil ske.
(17)
Der bør fastsættes nærmere bestemmelser om deltagelse i finansieringen af ordningen for omstrukturering og omstilling. Det bør sikres, at de midler, der er afsat til ordningen, anvendes effektivt, og der bør bl.a. være mulighed for at udbetale forskud.
(18)
Artikel 12 i forordning (EF) nr. 479/2008 indeholder bestemmelse om en ny støtteforanstaltning vedrørende grøn høst. Af hensyn til subsidiaritetsprincippet bør medlemsstaterne have ansvaret for de administrative ordninger vedrørende ansøgningsproceduren for grøn høst. De bør selv kunne fastsætte fristen for, hvornår producenterne skal have afsluttet arbejdet, så de under hensyn til tidspresset og den forestående høstperiode har tilstrækkelig tid til at foretage den nødvendige kontrol, før støtten udbetales.
(19)
I betragtning af de midler, der er afsat til ordningen for grøn høst, bør der forlanges efterfølgende systematisk kontrol på stedet af de pågældende arealer. Denne kontrol skal sikre, at druerne er fuldstændigt destrueret. Den skal også sikre, at de fytosanitære og miljømæssige krav er behørigt overholdt. Af hensyn til kontrollen bør præmien først udbetales efter, at det er kontrolleret, at der er foretaget grøn høst.
(20)
Der bør desuden fastsættes lofter for støtten for at sikre, at støtten ikke bliver en permanent mulighed for at bortskaffe produkter som alternativ til at bringe dem i omsætning.
(21)
Artikel 13 i forordning (EF) nr. 479/2008 indeholder bestemmelse om en ny støtteforanstaltning vedrørende oprettelse af gensidige fonde. Det er nødvendigt at fastsætte nærmere regler for denne nye foranstaltning. Disse regler bør så vidt muligt sikre fleksibilitet og hurtig indgriben i krisesituationer og bør derfor give medlemsstaterne og producentorganisationerne mulighed for selv at træffe de relevante beslutninger. Reglerne bør dog forhindre misbrug og fastsætte de nødvendige grænser, herunder på det finansielle område. Eftersom producenterne i de nye medlemsstater generelt har en lavere organisationsgrad end producenterne i de øvrige medlemsstater, bør der fastsættes et højere loft for støtten til de førstnævnte.
(22)
Artikel 14 i forordning (EF) nr. 479/2008 indeholder bestemmelse om en ny støtteforanstaltning vedrørende høstforsikring. Det er nødvendigt at fastsætte nærmere regler for denne nye foranstaltning. Disse regler bør så vidt muligt sikre fleksibilitet. Reglerne bør dog forhindre misbrug og fastsætte de nødvendige grænser, herunder på det finansielle område.
(23)
Artikel 15 i forordning (EF) nr. 479/2008 indeholder bestemmelse om en ny støtteforanstaltning vedrørende materielle og immaterielle investeringer i virksomheder i vinsektoren. Det er nødvendigt at fastsætte nærmere regler for denne nye foranstaltning på linje med reglerne for den tilsvarende foranstaltning, der findes til udvikling af landdistrikterne. De forskellige typer støtteberettigede investeringer bør specificeres, herunder investeringer i udvikling af nye produkter, processer og teknologier, og de vejledende støtteberettigede omkostninger bør defineres nærmere.
(24)
Artikel 16 i forordning (EF) nr. 479/2008 indeholder bestemmelse om en foranstaltning vedrørende destillation af biprodukter. Det er nødvendigt at fastsætte nærmere regler for denne foranstaltning, særlig betingelserne for bortskaffelse af biprodukter samt formålet med og niveauet for det maksimale støttebeløb til destillation af presserester af vindruer, vin og vinbærme.
(25)
Artikel 17 i forordning (EF) nr. 479/2008 indeholder bestemmelse om en overgangsstøtteforanstaltning vedrørende destillation til konsumalkohol. Det er nødvendigt at fastsætte nærmere regler for denne foranstaltning, særlig formålet med og eventuelle justeringer af støtten.
(26)
Artikel 18 i forordning (EF) nr. 479/2008 indeholder bestemmelse om en overgangsstøtteforanstaltning vedrørende krisedestillation. Det er nødvendigt at fastsætte nærmere regler for denne foranstaltning, særlig proceduren og de nærmere vilkår for støtten, og hvilke kriterier der skal lægges til grund ved fastsættelsen af støttebeløbet.
(27)
Artikel 19 i forordning (EF) nr. 479/2008 indeholder bestemmelse om en overgangsstøtteforanstaltning vedrørende brug af druemost til tilsætning. Det er nødvendigt at fastsætte nærmere regler for denne foranstaltning, særlig proceduren og de nærmere vilkår for støtten og krav om specifik kontrol af det produkt, der anvendes til at øge alkoholindholdet.
(28)
Af hensyn til overvågningen af gennemførelsen af bestemmelserne i afsnit II i forordning (EF) nr. 479/2008 og en hensigtsmæssig forvaltning af markedet er det nødvendigt, at Kommissionen råder over de fornødne data om støtteprogrammernes gennemførelse. I denne forbindelse er det nødvendigt at definere nærmere, hvilke oplysninger der skal meddeles i rapporter og evalueringer af støtteprogrammer, for at der kan foretages en vurdering af deres virkninger og effektivitet.
(29)
De generelle bestemmelser om budgetdisciplin, særlig bestemmelserne om ufyldestgørende eller ukorrekte anmeldelser fra medlemsstaterne, bør finde anvendelse på de specifikke regler, der fastsættes ved denne forordning.
(30)
De nærmere enkeltheder i ordningens finansielle forvaltning bør være omfattet af gennemførelsesbestemmelserne til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (9).
(31)
I henhold til artikel 76, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 verificeres den faktiske importpris for druesaft og druemost, for hvilke toldsatserne afhænger af produktets importpris, enten ved kontrol af de enkelte partier eller ved anvendelse af en fast importværdi. De nuværende karakteristika ved ordningen for import af druesaft i Fællesskabet, særlig uregelmæssigheden i denne import med hensyn til både mængde, hyppighed, indførselssteder og produkternes oprindelse, gør det ikke muligt at beregne en repræsentativ fast importværdi, der afspejler den faktiske importpris. Under disse omstændigheder bør den faktiske importpris efterprøves ved kontrol af de enkelte partier.
(32)
Den importpris, der danner grundlag for klassifikationen af importerede produkter i Den Fælles Toldtarif, bør svare til produkternes fob-pris plus udgifter til forsikring og transport til indgangsstedet til Fællesskabets toldområde.
(33)
I henhold til artikel 82, stk. 3, i forordning (EF) nr. 479/2008 skal der for importerede produkter, der er omfattet af den pågældende artikel, fremlægges en attest og en analyseerklæring udstedt af et organ eller en myndighed, som er udpeget af det tredjeland, hvorfra produkterne er udført. Det bør fastsættes, hvilke krav analyseerklæringen skal opfylde.
(34)
For at forenkle kontrollen bør der fastsættes bestemmelse om fritagelse for fremlæggelse af attest og analyseerklæring, hvor det drejer sig om produkter, der indføres fra tredjelande i begrænsede mængder og emballeret i små beholdere.
(35)
Af hensyn til harmoniseringen bør fritagelsen for fremlæggelse af attest og analyseerklæring for vinprodukter, der indføres i Fællesskabet, være i overensstemmelse med toldreglerne om fritagelse og de ordninger, der gælder for ledsagedokumenter for partier af vinprodukter inden for Fællesskabet.
(36)
Anvendelse af edb-baserede procedurer erstatter gradvis manuel indlæsning af data på de forskellige områder inden for administrative funktioner. Det bør derfor også være muligt at benytte edb-baserede og elektroniske procedurer ved udstedelse og anvendelse af V I 1- og V I 2-dokumenter.
(37)
Visse tredjelande, der har indført en effektiv ordning for inspektion af deres vinproducenter, som implementeres af de i artikel 82, stk. 3, i forordning (EF) nr. 479/2008 nævnte organer eller myndigheder, har udtrykt interesse for at kunne tillade producenterne selv at udstede attester og analyseerklæringer. For at lette samhandelen med disse tredjelande er det rimeligt, forudsat at de har indgået ordninger med Fællesskabet, som omfatter bestemmelser om tættere samarbejde om forebyggelse af svig, og at de opretholder gode samhandelsforbindelser med Fællesskabet, at tillade de berørte parter at anse dokumenter udstedt af producenterne selv for værende udstedt af de nævnte organer eller myndigheder i tredjelandene på samme måde, som det i forvejen er tilladt i relation til vin med oprindelse i Fællesskabet. I disse tilfælde bør der gives de fornødne forsikringer, og der bør foretages den fornødne kontrol af udstedelsen af sådanne dokumenter.
(38)
Lister med navne og adresser på de organer og laboratorier, der i tredjelande er bemyndiget til at udstede attester og analyseerklæringer, bør offentliggøres, således at de myndigheder i Fællesskabet, der fører tilsyn med importen af vinprodukter kan foretage den fornødne kontrol.
(39)
For at lette kontrollen for de ansvarlige myndigheder i medlemsstaterne bør der fastsættes regler for formatet for og i givet fald indholdet af attesten og analyseerklæringen, og der bør fastsættes krav vedrørende deres anvendelse.
(40)
Attesten og i givet fald analyseerklæringen for hvert parti af et importeret produkt bør kontrolleres for at forhindre svig. Derfor skal dokumentet/dokumenterne ledsage hvert parti, indtil det er ekspederet til EF-kontrol.
(41)
Af hensyn til forretningsmæssig praksis bør de ansvarlige myndigheder i de tilfælde, hvor et parti vin opdeles, have bemyndigelse til under deres tilsyn at lade udfærdige uddrag af attesten og analyseerklæringen, som skal ledsage hvert nyt parti, der følger af opdelingen.
(42)
For at sikre hurtig og effektiv beskyttelse af forbrugerne er det vigtigt at give mulighed for at suspendere de nye ordninger i tilfælde af svig eller sundhedsfare for forbrugerne.
(43)
Der bør også fastsættes enkle regler for, hvilke dokumenter der skal fremlægges ved import fra et andet tredjeland end vinproduktets oprindelsesland, hvis produktet ikke har undergået nogen forarbejdning af betydning.
(44)
Eksportørernes og myndighedernes opgave bør forenkles ved et krav om, at V I 1-dokumentet skal indeholde en erklæring om, at den alkohol, der er tilsat til hedvin og vin bestemt til destillation, er fremstillet af vin, uden at der forlanges et særskilt dokument med denne erklæring. Af samme grund bør V I 1-dokumentet kunne anvendes som attest for den oprindelsesbetegnelse, som kræves ved import af vin, der er berettiget til toldnedsættelse. Der kræves dog ingen attest eller analyseerklæring for visse vine, såfremt der fremlægges et oprindelsescertifikat. Det bør være tilladt at anvende V I 1-dokumentet til at attestere oprindelsesbetegnelsen på de pågældende hedvine, og rubrikken om analyseerklæringen kræves i så fald ikke udfyldt.
(45)
For vin, der importeres i henhold til indrømmelser fastsat i aftaler med tredjelande, skal der fremlægges attester, der er udstedt af officielle organer eller organer, som er officielt anerkendt af begge kontraherende parter og figurerer på lister udarbejdet i fællesskab, som dokumentation for, at den pågældende vin opfylder betingelser for at være omfattet af indrømmelserne.
(46)
Medlemsstaterne sender Kommissionen listerne over de officielle eller officielt anerkendte organer, de foreslår til at udstede sådanne attester, således at Kommissionen kan udarbejde og udveksle de pågældende lister med de berørte tredjelande. For at lette disse organers opgave bør listerne fremsendes i et passende format og på et egnet medium.
(47)
Artikel 85 og 86 i forordning (EF) nr. 479/2008 indeholder bestemmelser om behandlingen af ulovlige beplantninger. Det er nødvendigt at fastsætte nærmere regler for de sanktioner, som skal pålægges producenter, der ikke overholder den nye forpligtelse til legalisering eller rydning af vinmarker, der er beplantet uden plantningsrettigheder før 1. september 1998, og om de meddelelser, medlemsstaterne skal fremsende til Kommissionen desangående. Uanset tidligere sanktioner, der er pålagt af medlemsstaterne, bør sanktionen for manglende overholdelse af forpligtelsen til at rydde det ulovligt beplantede areal være tilstrækkeligt streng til at tilskynde producenter til at overholde reglerne. Bøden bør derfor være mindst det dobbelte af den gennemsnitlige værdi af rydningspræmien.
(48)
I henhold til artikel 87, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 skal der i de tilfælde, hvor produkter fra ulovligt beplantede arealer udelukkende kan afsættes til destillation, fremlægges bevis for, at de ikke er bragt i omsætning. For at effektivisere kontrollen begrænses de mulige måder, hvorpå en producent kan undlade at bringe de pågældende produkter i omsætning, til tre, nemlig levering til destillation, grøn høst for den pågældende producents egen regning eller anvendelse til eget forbrug, hvis producentens samlede vindyrkningsareal ikke overstiger 0,1 hektar. Der bør fastsættes en frist for fremlæggelse af de i artiklen foreskrevne destillationskontrakter. Af hensyn til en effektiv tilrettelæggelse af kontrollen bør producenter, der foretager grøn høst, i god tid underrette de ansvarlige myndigheder om deres planer desangående. Af hensyn til kontrollen bør medlemsstaterne kunne forlange forhåndsunderretning fra producenterne om, hvilke at de tre muligheder for at undlade at bringe de pågældende produkter i omsætning, de har til hensigt at benytte sig af, og kunne begrænse producenternes valgmuligheder yderligere.
(49)
For at sikre retfærdig og kontrollerbar anvendelse af Fællesskabets budgetmidler bør der fastsættes sanktioner med finansielle konsekvenser i tilfælde af, at medlemsstater ikke opfylder forpligtelsen til at give meddelelse om ulovlige beplantninger.
(50)
I henhold til artikel 91, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 kan der tildeles nyplantningsrettigheder i forbindelse med jordfordeling eller ekspropriation. Sådanne nyplantningsrettigheder bør ikke overstige, hvad der er nødvendigt for at beplante et areal svarende til 105 % af det areal, producenter mister som følge af de pågældende foranstaltninger, for at undgå underminering af det i samme forordnings artikel 90, stk. 1, fastsatte forbud mod plantning.
(51)
Ligeledes i henhold til artikel 91, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 kan der tildeles nyplantningsrettigheder med henblik på forsøg og podningsgartnerier. De arealer, der beplantes i henhold til sådanne nyplantningsrettigheder, må kun anvendes til de angivne formål, og vinprodukter fremstillet af druer fra sådanne arealer må ikke bringes i omsætning. Igangværende vindyrkningsforsøg og eksisterende podningsgartnerier bør kunne fortsætte efter de nuværende regler.
(52)
Ligeledes i henhold til artikel 91, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 kan der tildeles nyplantningsrettigheder for arealer, hvorfra vinen eller vinprodukterne udelukkende er beregnet til eget forbrug. Det kan imidlertid i visse tilfælde medføre en urimeligt stor administrativ byrde, fordi det i mange medlemsstater er en hyppigt forekommende situation. Medlemsstaterne bør derfor kunne tillade, at der består sådanne arealer, også selv om der ikke er tildelt plantningsrettigheder for dem, forudsat at de pågældende arealer er små, og at vinavleren ikke beskæftiger sig med kommerciel vinproduktion, således at man undgår forstyrrelse af markedsbalancen. De pågældende arealer og producenter bør undergives det fornødne tilsyn og sanktioner, herunder rydning af arealerne, hvis reglerne ikke overholdes.
(53)
Der bør ikke tildeles genplantningsrettigheder for arealer, der er forlangt ryddet som følge af manglende overholdelse af bestemmelserne i forordning (EF) nr. 479/2008. Ligeledes bør der ikke tildeles genplantningsrettigheder for rydning af arealer, for hvilke der er tildelt nyplantningsrettigheder til andre formål end kommerciel vinproduktion.
(54)
I henhold til artikel 92, stk. 2, i forordning (EF) nr. 479/2008 kan der tildeles genplantningsrettigheder til producenter, der forpligter sig til at rydde et areal for vinstokke på et senere tidspunkt. Det bør kun ske, hvis den pågældende producent ikke har tilstrækkelige plantningsrettigheder til at beplante et areal svarende til det areal, han har til hensigt at rydde. Enhver tildeling af genplantningsrettigheder på grundlag af et sådant tilsagn bør være ledsaget af sikkerhedsstillelse som garanti for, at forpligtelsen overholdes. I den periode, hvor det nyplantede areal eksisterer samtidig med det areal, der skal ryddes, bør det for at undgå forstyrrelse af markedsbalancen kun være tilladt at dyrke vin til afsætning på markedet på det ene af arealerne.
(55)
I henhold til artikel 93 i forordning (EF) nr. 479/2008 kan medlemsstaterne oprette eller bevare nationale og/eller regionale reserver af plantningsrettigheder for at forbedre forvaltningen af produktionskapaciteten. For at undgå forstyrrelse af markedsbalancen bør overførsel af rettigheder via en ordning med reserver ikke medføre en samlet forøgelse af produktionskapaciteten på medlemsstaternes område. Artikel 92, stk. 5, i samme forordning indeholder i forvejen et tilsvarende forbud mod at forøge produktionskapaciteten i tilfælde af overførsel af rettigheder mellem bedrifter. I disse situationer kan medlemsstaterne anvende en reduktionskoefficient på overførsler.
(56)
I henhold til artikel 93, stk. 5, i forordning (EF) nr. 479/2008 behøver medlemsstaterne ikke at indføre en ordning med reserver, hvis de kan godtgøre, at der findes en anden effektiv ordning for forvaltning af plantningsrettigheder på hele deres område. I så fald kan en medlemsstat indføre ordningen med reserver på dele af sit område og en anden effektiv ordning på andre dele af sit område. Medlemsstater, der ønsker at udnytte den i nævnte artikel omhandlede mulighed, bør kunne bevise, at der er indført en sådan ordning, og at der i givet fald er behov for en undtagelse fra bestemmelserne i afsnit V, kapitel I, i samme forordning.
(57)
I henhold til artikel 90, stk. 6, i forordning (EF) nr. 479/2008 kan medlemsstaterne beslutte at opretholde forbuddet mod plantning af bestemte druesorter frem til 31. december 2018. Det bør forlanges, at medlemsstater, der ønsker at udnytte denne mulighed, meddeler det i god tid til Kommissionen.
(58)
I henhold til artikel 100 i forordning (EF) nr. 479/2008 kan der kun ydes rydningspræmie for passede arealer. For at myndighederne kan kontrollere, om et areal er passe, bør der ud over den obligatoriske kontrol på stedet forlanges bevis for produktionen på en given vinmark. Det bør gøres ved fremlæggelse af høsterklæringer for de foregående år, eller, hvis der af velbegrundede årsager ikke foreligger høsterklæringer, ved andre midler, som medlemsstaterne fastlægger til dette formål, og hvis pålidelighed kontrolleres grundigt af medlemsstaterne.
(59)
I henhold til artikel 104, stk. 4, i forordning (EF) nr. 479/2008 kan medlemsstaterne undtage vinarealer i bjergområder og på stejle skråninger fra rydningsordningen. Der bør fastsættes kriterier for, hvilke arealer der kan omfattes af en sådan undtagelse, baseret på almindeligt anerkendte faglige normer. Desuden kan medlemsstaterne i henhold til artikel 104, stk. 5 og 6, i samme forordning undtage arealer begrundet i miljøhensyn, og Grækenland kan undtage vinarealer på De Ægæiske Øer og de græske Joniske Øer med undtagelse af Kreta og Evia. Disse undtagelser skal være velbegrundede og regelmæssigt meddeles Kommissionen.
(60)
Ud fra erfaringerne med anvendelsen af den tidligere ordning for endelig nedlæggelse af vinarealer bør ordningen med graduerede præmier bibeholdes. De nye satser fastsættes efter de satser, der var gældende, før forordning (EF) nr. 479/2008 trådte i kraft, forhøjet med 20 % i 2009, 10 % i 2010 og 0 % i 2011.
(61)
Af hensyn til subsidiaritetsprincippet bør medlemsstaterne have ansvaret for de administrative ordninger vedrørende ansøgningsproceduren for rydningspræmien. De bør selv kunne fastsætte fristen for, hvornår producenterne skal have afsluttet rydningen, så de har tilstrækkelig tid til at gennemføre den nødvendige kontrol før betalingerne, der skal være foretaget inden den 15. oktober.
(62)
Af hensyn til effektiv anvendelse af de midler, der er afsat til rydningsordningen, bør medlemsstaterne indføre en ordning, der gør det muligt at kontrollere, hvorvidt ansøgningerne om præmien er velbegrundede, herunder eventuelt krav om et skriftligt tilsagn fra producenten og pligten til at bære omkostningerne ved sagsbehandlingen, hvis ansøgningen trækkes tilbage uden rimelig grund.
(63)
Af hensyn til kontrollen bør præmien først udbetales efter, at rydningen er foretaget.
(64)
I henhold til artikel 104, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 kan medlemsstaterne afvise yderligere anvendelse af rydningsordningen på deres område eller i en bestemt region, hvis det samlede ryddede areal når op på henholdsvis 8 % og 10 % af deres vindyrkningsarealer. Medlemsstaterne bør meddele en sådan beslutning til Kommissionen.
(65)
Det er meget vigtigt af hensyn til overvågningen af gennemførelsen af bestemmelserne i afsnit II og V i forordning (EF) nr. 479/2008 og til en hensigtsmæssig forvaltning af markedet, at Kommissionen modtager de fornødne data vedrørende produktionskapaciteten. I denne forbindelse er det nødvendigt at definere nærmere, hvilke oplysninger der skal gives i den i nævnte forordnings artikel 109 omhandlede opgørelse.
(66)
For at skabe et mere ensartet grundlag for betalingerne af støtte til omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer, grøn høst og rydning bør der på EF-plan fastsættes regler for opmålingen af arealer, så størrelsen af de pågældende vindyrkningsarealer kan fastlægges nøjagtigt.
(67)
Der bør fastsættes foranstaltninger vedrørende den nødvendige kontrol for at sikre, at forordning (EF) nr. 479/2008 og denne forordning anvendes korrekt, og vedtages hensigtsmæssige sanktioner over for uregelmæssigheder. Disse foranstaltninger bør omfatte både specifik kontrol og sanktioner fastsat på EF-plan samt yderligere nationale kontrolforanstaltninger og sanktioner. Kontrollen og sanktionerne bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
(68)
Enhver kontrol af produktionskapaciteten bør primært bygge på fortegnelsen over vindyrkningsarealer.
(69)
I betragtning af, hvor vigtigt det er at kontrollere produktionskapaciteten og de midler, der anvendes til rydningsordningen, bør der forlanges systematisk kontrol på stedet af de berørte arealer både før og efter rydningen. De medlemsstater, der råder over et pålideligt geografisk værktøj og ajourførte oplysninger om det pågældende areal, bør kunne foretage kontrollen før rydning administrativt. Hvad angår kontrollen efter rydning, kan det ved telemåling kontrolleres, at vinstokkene rent faktisk er fjernet, og derfor bør denne metode være tilladt til denne (efterfølgende) kontrol. På grund af vanskelighederne ved at beregne areal med telemåling, bør denne metode kun tillades, hvis billedopløsningen ved telemåling er mindst 1 m2. Under alle omstændigheder bør mindst enten kontrollen før rydning eller kontrollen efter rydning gennemføres som kontrol på stedet.
(70)
Med henblik på ensartet anvendelse af reglerne for vin bør der vedtages regler, der dels tydeliggør de gældende kontrolprocedurer på nationalt plan og EF-plan, dels sikrer direkte samarbejde mellem de instanser, der er ansvarlige for kontrollen i vinsektoren.
(71)
Der bør fastsættes regler for, hvordan de nationale instanser og Kommissionen bistår hinanden med at sikre, at reglerne for vin anvendes korrekt. De pågældende bestemmelser bør ikke være til hinder for anvendelsen af særlige bestemmelser om Fællesskabets udgifter, strafferetlige anliggender eller nationale administrative sanktioner.
(72)
Medlemsstaterne sikrer, at de instanser, der er ansvarlige for kontrolforanstaltningerne i vinsektoren, fungerer effektivt. Til dette formål udpeger de en instans med ansvar for kontakten mellem de pågældende instanser indbyrdes og mellem dem og Kommissionen. Det er desuden yderst vigtigt, at kontrollen koordineres mellem de ansvarlige instanser i alle medlemsstater, hvor kontrolforanstaltningerne i vinsektoren er fordelt på flere ansvarlige instanser.
(73)
Med henblik på ensartet anvendelse af bestemmelserne i hele Fællesskabet bør medlemsstaterne træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de ansatte i de ansvarlige instanser har de fornødne undersøgelsesbeføjelser til at skabe sikkerhed for, at reglerne overholdes.
(74)
Den indbyrdes afhængighed mellem markederne i vinsektoren afspejles i samhandelen mellem medlemsstater, særlig den fortsatte stigning i antallet af internationale virksomheder, der er aktive i sektoren, og de muligheder, som forvaltningsreglerne i sektoren giver for at lade operationer, uanset om de modtager støtte eller ej, udføre eller overføre til et andet sted end det, hvor produktet har sin oprindelse. En sådan situation kræver mere omfattende harmonisering af kontrolmetoder og tættere samarbejde mellem de forskellige instanser med ansvar for kontrollen.
(75)
Med henblik på et effektivt samarbejde mellem medlemsstaterne om anvendelsen af reglerne for vin bør medlemsstaternes ansvarlige instanser på anmodning kunne få kontakt med de ansvarlige instanser i en anden medlemsstat. Der bør udarbejdes regler for sådanne kontakter og bistand.
(76)
I betragtning af visse spørgsmåls komplekse og hastende karakter er det meget vigtigt, at en ansvarlig instans, der anmoder om bistand, efter aftale med den anden ansvarlige instans selv kan udpege godkendte personer blandt sit personale til at være til stede ved undersøgelserne.
(77)
I tilfælde af alvorlig risiko for svig eller konstateret svig, der berører en eller flere medlemsstater, skal de forskellige relevante instanser på eget initiativ automatisk kunne iværksætte en procedure for uopfordret bistand.
(78)
I betragtning af karakteren af de oplysninger, der udveksles i medfør af denne forordning, bør de pågældende oplysninger være omfattet af tavshedspligt.
(79)
Forordning (EF) nr. 2729/2000 indeholder bestemmelse om oprettelse af en analysedatabank på Det Fælles Forskningscenter (FFC), der skal bidrage til harmoniseringen af analysekontrollen i hele Fællesskabet og modtage analyseprøver og -rapporter fra medlemsstaterne.
(80)
Anvendelsen af isotopreferenceanalysemetoder kan sikre mere effektiv kontrol med alkohol- eller vandtilsætning til vinprodukter eller i forbindelse med resultaterne af analyse af andre isotopkendetegn hos disse produkter bidrage til at efterprøve, om produkterne er i overensstemmelse med den oprindelse, der er angivet i deres betegnelse. For at lette fortolkningen af de resultater, der opnås ved disse analysemetoder, bør de opnåede resultater kunne sammenlignes med de resultater, der tidligere er opnået ved de samme metoder under analyse af produkter, hvis kendetegn er af lignende art, og hvis oprindelse og fremstilling er attesteret.
(81)
Isotopanalyse af vin og vinprodukter foretages med brug af de i artikel 31 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede referenceanalysemetoder.
(82)
For at lette fortolkningen af resultaterne af sådanne analyser i EF-laboratorier, der er udstyret til at foretage dem, og sikre, at analyseresultaterne fra disse laboratorier kan sammenlignes, bør der fastsættes ensartede regler for udtagning af drueprøver samt for fremstilling af vin og opbevaring af sådanne prøver.
(83)
For at garantere analysedataenes kvalitet og sammenlignelighed er det nødvendigt at anvende en ordning med anerkendte kvalitetsnormer i de laboratorier, som medlemsstaterne har overdraget isotopanalysen af prøverne til databanken.
(84)
Isotopanalyse er en analysemetode, der benyttes til kontrol og bekæmpelse af svig i vinsektoren, og som kræver meget specialiseret videnskabelig ekspertise og teknisk udstyr. De færreste af de medlemsstater, der tiltrådte Fællesskabet i 2004 eller 2007, har udstyr til at anvende denne metode. For at sikre ensartet anvendelse af kontrolprocedurerne bør FFC udføre analysen for de pågældende medlemsstater i en periode, indtil de råder over det fulde udstyr og kompetencer til at varetage opgaven.
(85)
Isotopanalyse af vinprodukter og dens fortolkning er hårfine procedurer, og for at harmonisere fortolkningen af analyseresultaterne bør det fastsættes, at FFC's databank er tilgængelig for de officielle laboratorier, der praktiserer denne analysemetode, og på anmodning også for andre officielle instanser i medlemsstaterne under overholdelse af principperne for beskyttelse af private data.
(86)
Forordning (EF) nr. 2729/2000 indeholder regler for udtagning af prøver, der skal sendes til et officielt laboratorium i en anden medlemsstat, samt fælles regler for udtagning af prøver, der skal analyseres ved isotopmetoder. Disse regler bør bibeholdes, idet udtagning af prøver til Fællesskabets databank anses for et tilfælde af udtagning af prøver af et vinprodukt i forbindelse med instansernes direkte samarbejde.
(87)
For at sikre en objektiv kontrol bør de ansatte i en medlemsstats ansvarlige instans kunne anmode en anden medlemsstats ansvarlige instans om at foretage en prøveudtagning. Den anmodende instans bør kunne få stillet de udtagne prøver til rådighed og bestemme, hvilket laboratorium der skal analysere dem.
(88)
Der bør fastsættes nærmere regler for officiel udtagning af prøver som led i samarbejdet mellem medlemsstaternes ansvarlige instanser og for anvendelsen af disse prøver. Disse regler skal sikre repræsentativitet og mulighed for at efterprøve resultaterne af officielle analyser i hele Fællesskabet.
(89)
For administrativt at forenkle afregningen af udgifter til udtagning og forsendelse af prøver, analyser og organoleptiske undersøgelser og ekspertbistand bør princippet om, at disse udgifter finansieres af den instans, der har beordret prøveudtagningen, eller som har anmodet om ekspertbistand, følges.
(90)
Beviskraften af de forhold, der konstateres ved den kontrol, der foretages i henhold til denne forordning, bør tydeliggøres.
(91)
For at sikre en normal afvikling af kontrollen og udtagning af drueprøver på vinmarkerne bør der vedtages bestemmelser om, at de berørte parter ikke må hindre den kontrol, der vedrører dem, og at de er forpligtet til at lette udtagningerne af prøver og give de oplysninger, der kræves i medfør af denne forordning.
(92)
Der bør fastsættes bestemmelser om karakteren af og formatet for de meddelelser, der er nødvendige for at gennemføre denne forordning, og om, hvordan disse meddelelser skal fremsendes. Bestemmelserne bør også omfatte meddelelser fra medlemsstaterne til Kommissionen.
(93)
For at sikre retfærdig og kontrollerbar anvendelse af Fællesskabets budgetmidler bør der fastsættes sanktioner med finansielle konsekvenser i tilfælde af, at medlemsstater ikke opfylder deres meddelelsespligt.
(94)
De oplysninger, der er nødvendige for at efterprøve og kontrollere, at bestemmelserne i denne forordning gennemføres, gør opbevares af medlemsstaterne i et passende tidsrum med henblik på inspektion.
(95)
De beløb, der skal udbetales i medfør af afsnit II og V i forordning (EF) nr. 479/2008, bør udbetales i deres helhed til de pågældende modtagere. For at undgå overflødige administrative byrder bør det på visse betingelser være tilladt medlemsstaterne at betale forsikringsstøtte til producenter gennem forsikringsselskaber.
(96)
Der bør fastsættes regler for afgørelse af sager i tilfælde af indlysende fejl, force majeure og andre ekstraordinære omstændigheder for at sikre retfærdig behandling af producenter. Der bør fastsættes regler vedrørende kunstigt skabte situationer for at undgå, at der kan drages fordel af sådanne situationer.
(97)
Der bør fastsættes regler med henblik på en smidig overgang fra den tidligere ordning til den nye ordning, der indføres ved denne forordning, og på anvendelsen af overgangsbestemmelserne i artikel 128 i forordning (EF) nr. 479/2008.
(98)
Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter har ikke afgivet udtalelse inden for den af komitéens formand fastsatte frist -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
Artikel 1
Anvendelsesområde og terminologi
1. I denne forordning fastsættes gennemførelsesbestemmelserne for anvendelsen af følgende foranstaltninger i forordning (EF) nr. 479/2008:
a)
støtteforanstaltninger (afsnit II)
b)
samhandel med tredjelande (afsnit IV)
c)
produktionskapacitet (afsnit V)
d)
den i artikel 109 omhandlede opgørelse
e)
kontrol i vinsektoren (artikel 117) og
f)
opmåling af arealer (artikel 121, litra c)).
Denne forordning berører ikke anvendelsen af:
a)
særlige bestemmelser om forbindelserne mellem medlemsstaterne med henblik på bekæmpelse af svig i vinsektoren, såfremt de kan lette anvendelsen af denne forordning
b)
bestemmelser om:
i)
retsforfølgning eller gensidig retlig bistand mellem medlemsstater i straffesager
ii)
proceduren for administrative sanktioner.
2. Udtryk anvendt i forordning (EF) nr. 479/2008 har samme betydning i denne forordning.
AFSNIT II
STØTTEPROGRAMMER
KAPITEL I
Procedure for forelæggelse af støtteprogrammer
Artikel 2
Første forelæggelse af støtteprogrammer
1. Forelæggelsen af det i artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede støtteprogram dækker de fem regnskabsår fra og med 2009 til og med 2013.
Medlemsstaterne fremsender deres udkast til støtteprogram til Kommissionen ad elektronisk vej med brug af opstillingen i bilag I til denne forordning.
Medlemsstaterne forelægger ligeledes deres finansieringsplan for det i første afsnit nævnte udkast til støtteprogram for Kommissionen med brug af tabellen i bilag II.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres lovgivning vedrørende det i stykke 1 nævnte udkast til støtteprogram, når det er vedtaget eller ændret.
3. Medlemsstater, der beslutter at overføre hele deres nationale rammebeløb til enkeltbetalingsordningen fra og med regnskabsåret 2010 og for hele perioden som omhandlet i bilag II til forordning (EF) nr. 479/2008, forelægger én gang for alle inden den 30. juni 2008 formularen i bilag II til denne forordning med de relevante rubrikker behørigt udfyldt.
4. Medlemsstater, der beslutter at indarbejde særlige regionale forhold i deres støtteprogram, kan også give nærmere oplysninger om de enkelte regioner i tabellen i bilag III til denne forordning.
5. Medlemsstaterne er ansvarlige for udgifterne til støtteprogrammet fra den dato, Kommissionen modtager det, og til den dato, det kan iværksættes i henhold til artikel 5, stk. 2, første afsnit, i forordning (EF) nr. 479/2008.
Artikel 3
Ændring af støtteprogrammer
1. De i artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede ændrede støtteprogrammer forelægges for Kommissionen med brug af opstillingen i bilag I til denne forordning, inklusive den eventuelt ændrede finansieringsplan med brug af tabellen i bilag IV.
De i artikel 5, stk.4, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede medlemsstater behøver ikke fremsende tabellen i bilag IV.
Medlemsstaterne er ansvarlige for udgifterne til det ændrede støtteprogram fra den dato, Kommissionen modtager det, og til den dato, det kan iværksættes i henhold til artikel 5, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 479/2008.
2. Med undtagelse af hasteforanstaltninger som følge af naturkatastrofer kan ændringer i støtteprogrammer kun forelægges to gange inden for et regnskabsår. Hvis en medlemsstat finder det nødvendigt at ændre sit støtteprogram, forelægger den det senest inden henholdsvis den 1. marts og den 1. juni hvert år, i givet fald sammen med:
a)
ajourførte udgaver af støtteprogrammet med brug af opstillingen i bilag I og tabellen med den finansielle oversigt i bilag IV
b)
begrundelsen for de foreslåede ændringer.
Alle overførsler vedrørende den i artikel 9 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede foranstaltning meddeles inden den 1. december forud for det kalenderår, i hvilket enkeltbetalingsordningen vil finde anvendelse.
KAPITEL II
Støtteberettigede foranstaltninger
Afdeling 1
Salgsfremstød på tredjelandsmarkeder
Artikel 4
Støtteberettigede foranstaltninger og markeder
Der kan ydes støtte til salgsfremstød på tredjelandsmarkeder for de i artikel 10, stk. 2, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede vine, forudsat at:
a)
produkterne er beregnet til direkte forbrug, der findes eksportmuligheder eller potentielle nye markeder for deres afsætning i de pågældende tredjelande, og de udviser høj værditilvækst
b)
produktets oprindelse er angivet som led i en oplysningskampagne eller et salgsfremstød, hvor det drejer sig om vin med geografisk betegnelse
c)
den foranstaltning, hvortil der ydes støtte, er tydeligt beskrevet, herunder med angivelse af, hvilke produkter der kan blive tale om, markedsføringsindsatsen og de anslåede omkostninger
d)
støtten til salgsfremstød og oplysningsforanstaltninger ydes i højst tre år til en given modtager i et givet tredjeland
e)
budskaberne i oplysningskampagner og/eller salgsfremstød baseres på vinens iboende egenskaber og overholder gældende lovgivning i de tredjelande, de er rettet mod
f)
modtagerne har den fornødne kapacitet til at håndtere specifikke problemer i relation til samhandelen med tredjelande og ressourcer til at sikre, at foranstaltningen gennemføres så effektivt som muligt. Medlemsstaterne kontrollerer især, at der er nok produkter til rådighed med hensyn til kvalitet og kvantitet til at imødekomme efterspørgslen på markedet på længere sigt efter salgsfremstødet.
Modtagerne kan være private virksomheder eller erhvervs-, producent- eller brancheorganisationer eller, hvis en medlemsstat ønsker det, offentlige organer. Medlemsstaterne må under ingen omstændigheder lade et offentligt organ være den eneste modtager af støtte til salgsfremstød.
Mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder som defineret i Kommissionens henstilling 2003/361/EF (10) samt fælles handelsnavne har fortrinsstilling.
For at forebygge misbrug af ordningen må de i litra a) og b) nævnte elementer normalt ikke ændres under gennemførelsen af de støttede foranstaltninger, medmindre det kan påvises, at der med sådanne ændringer kan opnås bedre resultater.
Artikel 5
Udvælgelsesprocedure
1. Medlemsstaterne fastsætter ansøgningsproceduren, som især skal omfatte detaljerede regler for:
a)
kontrol af, om kravene og kriterierne i artikel 4 er opfyldt
b)
frister for indgivelse af ansøgninger og for undersøgelse af, hvorvidt den enkelte foreslåede foranstaltning er velegnet til formålet
c)
de pågældende produkter og deres markedsføring i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning, de nationale bestemmelser og den relevante specifikation
d)
indgåelse af kontrakter, herunder eventuelle standardformularer, sikkerhedsstillelse og bestemmelser om udbetaling af forskud
e)
evaluering af alle foranstaltninger, hvortil der ydes støtte.
2. Medlemsstaterne udvælger ansøgninger efter især følgende kriterier:
a)
sammenhængen mellem de foreslåede strategier og de opstillede mål
b)
kvaliteten af de foreslåede foranstaltninger
c)
deres forventede virkning og succes med hensyn til at øge efterspørgslen efter de pågældende produkter
d)
garantier for, at de involverede aktører er effektive og har den nødvendige tekniske kapacitet, og at omkostningerne ved den foreslåede foranstaltning ikke overstiger de normale markedspriser.
3. Når medlemsstaterne har gennemgået ansøgningerne, udvælger de de økonomisk mest fordelagtige, opstiller dem på en liste inden for de til rådighed værende midler, og fremsender denne til Kommissionen med brug af tabellen i bilag VIII, for at den kan underrette de øvrige medlemsstater og dermed gøre indsatsen mere sammenhængende.
4. To eller flere medlemsstater kan beslutte at udvælge en fælles salgsfremmende foranstaltning. De forpligter sig til at bidrage til finansieringen og vedtager sammen procedurer for det administrative samarbejde for at lette tilsynet, gennemførelsen og kontrollen.
5. Medlemsstaterne sikrer, at alle nationale eller regionale kampagner, hvortil der ydes støtte, er i overensstemmelse med foranstaltninger, der finansieres under forordning (EF) nr. 3/2008 eller forordning (EF) nr. 1698/2005, og foranstaltninger, der finansieres under nationale og regionale kampagner.
6. Der ydes ikke støtte i henhold til artikel 10 i forordning (EF) nr. 479/2008 til en given foranstaltning, der modtager støtte i henhold til artikel 20, litra c), nr. iii), i forordning (EF) nr. 1698/2005 eller artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 3/2008.
7. Medlemsstaterne kan bestemme, at støtten ydes, før en foranstaltning gennemføres, forudsat at modtageren har stillet sikkerhed.
8. Hvis medlemsstaterne yder national støtte til salgsfremmende foranstaltninger, oplyser de herom de relevante steder i henholdsvis opstillinger og tabeller i formularerne i bilag I, V, VII og VIII.
Afdeling 2
Omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer
Artikel 6
Definition
Ved udtrykket »den normale fornyelse af udtjente vindyrkningsarealer« i artikel 11, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 479/2008 forstås genplantning af samme vinstoksort på samme parcel i henhold til samme vindyrkningssystem. Medlemsstaterne kan fastsætte yderligere krav, bl.a. vedrørende de genplantede vinmarkers alder.
Artikel 7
Procedure og ansøgninger
1. Medlemsstaterne fastsætter:
a)
frister på højst fem år for gennemførelsen af omstruktureringsforanstaltninger,
b)
hvilke organer og enkeltpersoner der kan indgive foreløbige ansøgninger
c)
objektive kriterier for prioriteringen af ansøgninger, særlig i overensstemmelse med artikel 104, stk. 9, i forordning (EF) nr. 479/2008
d)
hvad ansøgningen skal indeholde, herunder detaljerede beskrivelser af de foreslåede foranstaltninger og foreslåede frister for deres gennemførelse
e)
proceduren for indgivelse og godkendelse af ansøgninger, som især skal omfatte frister for indgivelse af ansøgninger og objektive kriterier for, hvordan de prioriteres
f)
krav om, at det i alle ansøgninger for hvert regnskabsår oplyses, hvilke foranstaltninger der skal gennemføres det pågældende regnskabsår, og hvilket areal hver enkelt foranstaltning dækker, og hvilke procedurer der er fastsat for tilsynet med gennemførelsen.
2. Medlemsstaterne fastsætter en mindstestørrelse for det areal, hvortil der kan ydes støtte til omstrukturering og omstilling, og en mindstestørrelse for det areal, der bliver resultatet af omstruktureringen og omstillingen, samt alle afvigelser fra dette krav, som skal være behørigt begrundede og baseret på objektive kriterier.
Artikel 8
Støttebeløb
Medlemsstaterne fastsætter regler for støttens nærmere dækning og størrelse, jf. dog bestemmelserne i artikel 11 i forordning (EF) nr. 479/2008 og i dette kapitel. Reglerne kan bl.a. vedrøre betaling af faste beløb, den maksimale støtte pr. hektar og justering af støtten på grundlag af objektive kriterier. Såfremt anvendte plantningsrettigheder ikke hidrører fra omstruktureringsoperationen og for at undgå konkurrencefordrejning, nedsættes støtten tilsvarende for at tage hensyn til det forhold, at de anvendte plantningsrettigheder ikke har medført udgifter til rydning.
Støtten ydes for det beplantede areal, som fastlagt i henhold til artikel 75, stk. 1.
Reglerne udformes, så de sikrer, at formålet med ordningen opfyldes.
Artikel 9
Finansiel forvaltning
1. Støtten kommer til udbetaling, når det er fastslået, at enten en enkeltoperation eller alle de operationer, der er omfattet af støtteansøgningen, alt efter hvordan medlemsstaten har valgt at forvalte støtteforanstaltningen, er gennemført og kontrolleret på stedet.
Hvis støtten normalt først kommer til udbetaling, når samtlige operationer er gennemført, udbetales støtten dog til gennemførte enkeltoperationer, såfremt de tilbageværende operationer ikke kunne gennemføres på grund af force majeure eller ekstraordinære omstændigheder i den i artikel 40, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003 (11) fastsatte betydning.
Hvis kontrollen viser, at en samlet operation, der er omfattet af støtteansøgningen, ikke er fuldt gennemført af andre grunde end force majeure eller ekstraordinære omstændigheder i den i artikel 40, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003 fastsatte betydning, og der er udbetalt støtte efter gennemførelsen af enkeltoperationer, der indgår som led i den samlede operation, der er omfattet af støtteansøgningen, træffer medlemsstaten beslutning om tilbagesøgning af den udbetalte støtte.
2. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne bestemme, at støtten til en given operation eller alle de operationer, der er omfattet af støtteansøgningen, udbetales til producenterne, før en operation er fuldt gennemført, forudsat at den er påbegyndt, og at modtageren har stillet sikkerhed. Med henblik på forordning (EØF) nr. 2220/85 (12) er modtagerne forpligtet til at gennemføre de pågældende operationer inden udgangen af det andet produktionsår, efter at forskuddet er udbetalt.
Denne periode kan justeres af medlemsstaten i følgende tilfælde:
a)
de pågældende arealer er del af et areal, som har været udsat for en naturkatastrofe, der af medlemsstatens ansvarlige myndigheder anerkendes som sådan
b)
planlagte operationer kan ikke gennemføres, fordi plantematerialet er præget af sundhedsproblemer, der er attesteret af en af medlemsstaten anerkendt instans.
For at støtten kan udbetales som forskud, skal alle tidligere operationer på samme areal, for hvilket producenten har modtaget støtte, være fuldt gennemført.
Hvis kontrollen viser, at den af støtteansøgningen omfattede operation, for hvilken der er udbetalt et forskud, ikke er fuldt gennemført, kan medlemsstaten beslutte at pålægge en sanktion.
Artikel 10
Overgangsforanstaltninger
Medlemsstaterne kan tillade, at igangværende omstruktureringsoperationer, som er planlagt i henhold til artikel 11 i forordning (EF) nr. 1493/1999, transformeres til en ny ansøgning i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 479/2008, forudsat at:
a)
en sådan transformering finansieres med de midler, der i støtteprogrammet er til rådighed for den i artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede foranstaltning
b)
den fortsatte gennemførelse af operationen efter eventuelle nødvendige tilpasninger opfylder betingelserne i denne artikel.
Afdeling 3
Grøn høst
Artikel 11
Definition af grøn høst
Med henblik på artikel 12 i forordning (EF) nr. 479/2008 og bestemmelserne i denne afdeling betragtes det forhold, at der efter den normale produktionscyklus (ikke høst) er efterladt salgbare druer på planterne, ikke som grøn høst.
Arealet for en parcel, for hvilken der ydes støtte til grøn høst, tælles ikke med ved beregningen af udbyttegrænserne i de tekniske specifikationer for vine med geografisk betegnelse.
Artikel 12
Betingelser for anvendelse af grøn høst
1. Med hensyn til foranstaltningen vedrørende grøn høst foretager medlemsstaterne følgende:
a)
vedtager bestemmelser om foranstaltningens gennemførelse, herunder:
i)
forudgående meddelelse om grøn høst
ii)
størrelsen af den godtgørelse, der skal udbetales
iii)
regler, der sikrer, at de pågældende arealer holdes i god vegetativ stand, og at anvendelsen af foranstaltningen ikke får negativ indvirkning på miljøet eller negative fytosanitære konsekvenser, og at det kan kontrolleres, at foranstaltningen gennemføres korrekt; med hensyn til disse mål kan medlemsstaterne fastsætte restriktioner for foranstaltningen baseret på objektive og ikke-diskriminerende kriterier, herunder synkronisering af forskellige sorter, miljømæssige eller fytosanitære risici eller metoden
b)
fastsætter hvert år mellem den 15. april og den 31. maj fristen for indgivelse af ansøgninger vedrørende grøn høst
c)
fastslår inden den 31. maj en forventet markedssituation, der berettiger til at anvende grøn høst for at genskabe balancen på markedet og forebygge kriser
d)
sikrer, at foranstaltningen gennemføres korrekt ved at kontrollere, at en grøn høst er gennemført med det ønskede resultat; arealer, for hvilke der ydes støtte til grøn høst, kontrolleres systematisk på stedet efter gennemførelsen; de parceller, der skal kontrolleres, er dem, der er omfattet af en støtteansøgning.
Den i litra d) omhandlede kontrol omfatter:
i)
kontrol af den pågældende vinmarks eksistens, og af, at arealet er passet
ii)
at alle drueklaser er fuldstændigt fjernet og destrueret
iii)
den anvendte metode; alle vinavlere, der søger om støtte til grøn høst, skal kunne dokumentere omkostningerne ved foranstaltningen.
For at sikre, at der ikke er flere salgbare druer tilbage på den parcel, for hvilken der ydes støtte, foretages al kontrol mellem den 15. juni og den 31. juli hvert år, og vil under alle omstændigheder være afsluttet inden den normale modning (Baggiolini stadie M, BBCH stadie 83) i alle berørte områder.
2. Grøn høst kan ikke anvendes på samme parcel to år i træk.
3. I tilfælde af hel eller delvis ødelæggelse af afgrøden før datoen for den grønne høst, særlig som følge af naturkatastrofer i den i artikel 2, stk. 8, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1857/2006 (13) fastsatte betydning, ydes der ingen støtte.
4. Hvis der sker hel eller delvis ødelæggelse af afgrøden mellem tidspunktet for udbetalingen af støtten til grøn høst og høstperioden, ydes der ikke finansiel høstforsikringsgodtgørelse for indkomsttab for det areal, for hvilket der er ydet støtte.
Artikel 13
Ansøgningsprocedure
1. Medlemsstaterne fastsætter ansøgningsproceduren, hvoraf det bl.a. skal fremgå, hvor stor en godtgørelse den pågældende producent kan få, og hvilke oplysninger der skal ledsage ansøgningen. Ansøgningen skal indeholde detaljerede oplysninger om arealet, det gennemsnitlige udbytte, den anvendte metode samt druesorten og den type vin, der fremstilles af den.
2. Medlemsstaterne kontrollerer, om ansøgningerne er velbegrundede. Til dette formål kan de forlange, at producenten sammen med ansøgningen afgiver et skriftligt tilsagn. Såfremt ansøgningen trækkes tilbage uden rimelig grund, kan de bestemme, at den pågældende producent skal bære omkostningerne ved behandlingen af ansøgningen.
Artikel 14
Godtgørelse
1. Hvert år beregner medlemsstaterne de direkte omkostninger ved grøn høst med de forskellige metoder (manuelt, mekanisk eller kemisk), de tillader med henblik på artikel 12, stk. 1, litra a), nr. iii). Såfremt der anvendes mere end én metode på samme areal, beregnes godtgørelsen på grundlag af den billigste metode.
2. Medlemsstaterne fastlægger indkomsttabet ved grøn høst på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier.
Medlemsstaterne fastsætter størrelsen af den i artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede støtte på grundlag af standardomkostninger og standardoverslag over indkomsttab, jf. dog artikel 12, stk. 4, i samme forordning. Medlemsstaterne sørger for, at beregningerne:
a)
kun omfatter kontrollerbare elementer
b)
er baseret på tal, der er fastlagt med den fornødne ekspertise
c)
tydeligt angiver kilden til tallene
d)
er differentierede for at tage hensyn til regionale eller lokale forhold i fornødent omfang.
Godtgørelsen udbetales for det beplantede areal som fastlagt i henhold til artikel 75, stk. 1, i denne forordning.
Afdeling 4
Gensidige fonde
Artikel 15
Støttebeløb
Den i artikel 13 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede foranstaltning kan indføres af medlemsstaterne i deres støtteprogram efter følgende regler:
a)
støtteperioden kan ikke overstige tre år
b)
støtte til de administrative omkostninger ved oprettelse af gensidige fonde er i henholdsvis det første, det andet og det tredje år, den gensidige fond opererer, begrænset til følgende andel af producenternes bidrag til den gensidige fond i henholdsvis det første, det andet og det tredje år, den opererer:
i)
10 %, 8 % og 4 % i de medlemsstater, der tiltrådte Fællesskabet den 1. maj 2004 eller senere
ii)
5 %, 4 % og 2 % i andre medlemsstater
c)
medlemsstaterne kan fastsætte lofter for de administrative omkostninger, hvortil der kan ydes støtte i forbindelse med oprettelse af gensidige fonde
d)
medlemsstaterne vedtager nærmere bestemmelser om gennemførelsen af denne foranstaltning.
Afdeling 5
Høstforsikring
Artikel 16
Betingelser for støtte
Den i artikel 14 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede foranstaltning kan indføres af medlemsstaterne i deres støtteprogram efter følgende regler:
a)
medlemsstaterne vedtager nærmere bestemmelser om gennemførelsen af høstforsikringsforanstaltninger, herunder de nødvendige bestemmelser til at sikre, at de ikke forvrider konkurrencen på forsikringsmarkedet
b)
producenter, der søger om støtte under ordningen, forelægger deres forsikringspolice for de nationale myndigheder, for at medlemsstaterne kan opfylde den i artikel 14, stk. 2, i forordning (EF) nr. 479/2008 fastsatte betingelse
c)
medlemsstaterne fastsætter lofter for, hvor meget der kan modtages i støtte under overholdelse af de i artikel 14, stk. 3, i forordning (EF) nr. 479/2008 fastsatte betingelser. Om nødvendigt kan medlemsstaterne fastsætte niveauet på grundlag af standardomkostninger og standardoverslag over indkomsttab. Medlemsstaterne sørger for, at beregningerne:
i)
kun omfatter kontrollerbare elementer
ii)
er baseret på tal, der er fastlagt med den fornødne ekspertise
iii)
tydeligt angiver kilden til tallene
iv)
er differentierede for at tage hensyn til regionale eller lokale forhold i fornødent omfang.
Med henblik på artikel 14 i forordning (EF) nr. 479/2008 har udtrykket »vejrforhold, der kan henregnes under naturkatastrofer« samme betydning som i artikel 2, stk. 8, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1857/2006.
Hvis medlemsstaterne yder national støtte til høstforsikring, oplyser de herom de relevante steder i henholdsvis opstillinger og tabel i bilag I, V og VII til denne forordning.
Afdeling 6
Investeringer
Artikel 17
Støtteberettigede foranstaltninger
De investeringer, hvortil der ydes støtte, skal overholde Fællesskabets gældende normer for den pågældende investering.
Følgende udgifter er støtteberettigede:
a)
opførelse, erhvervelse, herunder leasing, eller forbedring af fast ejendom
b)
køb eller leasing med købsret af nye maskiner, herunder computersoftware op til aktivets markedsværdi; andre omkostninger i tilknytning til leasingkontrakten, såsom leasinggivers fortjeneste, rentefinansieringsomkostninger, indirekte omkostninger og forsikringsudgifter er ikke støtteberettigede
c)
generalomkostninger i tilknytning til de i litra a) og b) nævnte udgifter, såsom arkitekt-, ingeniør- og konsulenthonorarer, forundersøgelser, erhvervelse af patentrettigheder og licenser.
Som en undtagelse fra litra b), kun gældende for mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder i den i Kommissionens henstilling 2003/361/EF (14) fastsatte betydning kan medlemsstaterne i behørigt underbyggede tilfælde fastsætte betingelser, i henhold til hvilke udgifter til køb af brugt udstyr kan betragtes som støtteberettigede.
Simple investeringer til udskiftning af udstyr er ikke støtteberettigede for at sikre, at disse investeringer i forarbejdningskæden opfylder formålet med foranstaltningen, dvs. bedre tilpasning til efterspørgslen på markedet og øget konkurrenceevne.
Artikel 18
Støtteberettigede foranstaltninger til udvikling af nye produkter
Omkostninger ved udvikling af nye produkter, processer og teknologier som omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 479/2008 skal vedrøre forberedende operationer, såsom design-, produkt-, proces- eller teknologiudvikling og -afprøvning og dermed forbundne materielle og immaterielle investeringer inden anvendelsen af de nyudviklede produkter, processer og teknologier til kommercielle formål.
Simple investeringer til udskiftning af udstyr er ikke støtteberettigede for at sikre, at denne støtte opfylder formålet med foranstaltningen, dvs. bedre tilpasning til efterspørgslen på markedet og øget konkurrenceevne.
Artikel 19
Finansiel forvaltning
Medmindre der er tale om force majeure eller ekstraordinære omstændigheder i den i artikel 40, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003 fastsatte betydning, der opstår i den periode, i hvilken investeringerne skal foretages, udbetales støtten først, når det er fastslået, at alle de investeringer, der er omfattet af støtteansøgningen, er foretaget og kontrolleret på stedet.
Modtagere af investeringsstøtte kan anmode om at få udbetalt et forskud fra de ansvarlige udbetalende organer, hvis denne mulighed indgår i det nationale støtteprogram.
Forskudsbeløb kan ikke overstige 20 % af den offentlige støtte til investeringen, og betalingen er betinget af, at der er stillet bankgaranti eller tilsvarende sikkerhed for 110 % af forskudsbeløbet.
Garantien frigives, når det ansvarlige udbetalende organ har fastslået, at beløbet for de faktiske udgifter, der svarer til den offentlige støtte til investeringen, overstiger forskudsbeløbet.
Artikel 20
Overensstemmelse og sammenhæng
Der ydes ikke støtte til markedsføringsforanstaltninger, hvortil der er ydet støtte i henhold til artikel 10 i forordning (EF) nr. 479/2008.
Når medlemsstaterne yder national støtte til investeringer, oplyser de herom de relevante steder i henholdsvis opstillinger og tabel i bilag I, V og VII til denne forordning.
Afdeling 7
Bortskaffelse af biprodukter
Artikel 21
Fastsættelse af et minimumsalkoholindhold
1. Medlemsstaterne fastsætter minimumsalkoholindholdet i biprodukterne i forhold til alkoholindholdet i den fremstillede vin, jf. dog litra D, stk. 1, i bilag VI til forordning (EF) nr. 479/2008. Medlemsstaterne graduerer minimumsalkoholindholdet på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier.
2. Hvis den relevante procent, som er fastsat af medlemsstaterne i henhold til stykke 1, ikke nås, leverer de pågældende en mængde vin fra deres egen produktion for at sikre, at den krævede procent nås.
3. Med henblik på fastlæggelsen af alkoholindholdet i biprodukter i forhold til indholdet i den fremstillede vin anvendes det naturlige alkoholindhold for standardvine i de forskellige vindyrkningszoner:
a)
8,0 % for zone A
b)
8,5 % for zone B
c)
9,0 % for zone C I
d)
9,5 % for zone C II
e)
10,0 % for zone C III.
Artikel 22
Bortskaffelse af biprodukter
Producenter skal under tilsyn og på følgende betingelser trække biprodukter fra vinfremstilling eller anden forarbejdning af druer tilbage:
a)
biprodukter trækkes omgående tilbage og senest ved udgangen af det produktionsår, hvor de er udvundet; medlemsstaterne kan fastsætte en tidligere frist; tilbagetrækningen tillige med angivelse af de anslåede mængder indføres i de bøger, der føres i henhold til artikel 112, stk. 2, i forordning (EF) nr. 479/2008, eller attesteres af den ansvarlige myndighed
b)
tilbagetrækningen skal overholde gældende EF-lovgivning, særlig hvad angår miljøet.
Tilbagetrækningen af den pågældende vinbærme anses for have fundet sted, når bærmen er denatureret for at umuliggøre dens anvendelse i vinfremstilling, og når leveringen af den denaturerede bærme til tredjeparter er indført i de bøger, der føres i henhold til artikel 112, stk. 2, i forordning (EF) nr. 479/2008. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at sådanne transaktioner kontrolleres. De kan operere med en ordning med forhåndsgodkendelse af de pågældende tredjeparter.
Medlemsstaterne kan bestemme, at producenter, som i det pågældende produktionsår selv højst fremstiller 25 hl vin eller druemost i egne lokaler, ikke behøver at trække deres biprodukter tilbage.
Artikel 23
Bortskaffelse ved destillation af biprodukter
1. Producenter kan opfylde forpligtelsen til bortskaffelse for en del af eller alle biprodukterne ved vinfremstilling eller anden forarbejdning af druer ved at levere biprodukterne til destillation.
2. Medlemsstaterne kan forlange, at leveringen til destillation af en del af eller alle biprodukterne ved vinfremstilling eller anden forarbejdning af druer gøres obligatorisk for en del af eller alle deres producenter på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier. Denne forpligtelse kan også opfyldes ved levering af vin til eddikeindustrien.
3. De pågældende medlemsstater kan indføre en ordning med certificering af destillerier efter en procedure, de selv fastsætter.
Artikel 24
Formålet med støtten
1. Den i artikel 16 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede støtte udbetales på den i stk. 3 i samme artikel anførte betingelse og inden for det loft, der er anført i stk. 1, andet afsnit i samme artikel, til destillerier, der forarbejder produkter leveret til destillation til råalkohol med et alkoholindhold på mindst 92 % vol.
2. Den pågældende støtte omfatter et fast beløb, der er en godtgørelse for omkostninger ved indsamling af disse produkter, og som overføres fra destilleriet til producenten, hvis de pågældende omkostninger bæres af denne.
3. Medlemsstaterne kan bestemme, at støtten udbetales på forhånd, forudsat at modtagerne har stillet sikkerhed.
4. Medlemsstaterne vedtager nærmere regler for anvendelsen af den i denne artikel omhandlede foranstaltning.
Artikel 25
Støttebeløb
1. Det i artikel 16 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede maksimale støttebeløb, der kan udbetales til destillerier, fastsættes efter alkoholindholdet udtrykt i volumen (% vol.) pr. hektoliter på følgende måde:
a)
for råalkohol udvundet af presserester af vindruer: 1,1 EUR/% vol./hl
b)
for råalkohol udvundet af vin og vinbærme: 0,5 EUR/% vol./hl
2. Medlemsstaterne fastsætter inden for de i stk. 1 anførte grænser på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier støttebeløbet og det faste beløb som godtgørelse for de i artikel 24, stk. 2, omhandlede indsamlingsomkostninger og oplyser dem til Kommissionen de relevante steder i henholdsvis opstillinger og tabel i bilag I, V og VII. Beløbene kan justeres efter forskellige produktionstypologier på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier.
Afdeling 8
Destillation til konsumalkohol
Artikel 26
Formålet med støtten
1. Den i artikel 17 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede støtte ydes på de i samme artikel anførte betingelser på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier til producenter, hvis produktion som endelig anvendelse har fremstilling af vindestillater til sektoren for konsumalkohol.
2. Støtten kan udbetales til vinproducenter, der ikke selv avler druer.
3. Medlemsstaterne kan bestemme, at støtten udbetales på forhånd, forudsat at modtagerne har stillet sikkerhed.
4. Medlemsstaterne vedtager nærmere regler for anvendelsen af den i denne artikel omhandlede foranstaltning.
Artikel 27
Støttebeløb
Medlemsstaterne fastlægger støttebeløbene pr. hektar og oplyser dem til Kommissionen de relevante steder i henholdsvis opstillinger og tabel i bilag I, V og VII. Beløbene kan justeres, særlig efter produktionsregion og produktionsvilkår, på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier.
Afdeling 9
Krisedestillation
Artikel 28
Definition af foranstaltningen
1. På den i artikel 18, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 anførte betingelse og inden for det i stk. 4 og 5 i samme artikel omhandlede disponible budget underretter medlemsstaterne Kommissionen ved en ændring af deres støtteprogram, hvis de på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier åbner for krisedestillation på en del af eller hele deres område for en eller flere vinkategorier.
2. Medlemsstaterne kan forlange, at denne destillation gøres obligatorisk for en del eller alle deres producenter på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier.
3. Medlemsstaterne vedtager nærmere regler for anvendelsen af den i denne artikel omhandlede foranstaltning.
Artikel 29
Nærmere vilkår for støtten
1. Den i artikel 18 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede støtte udbetales på den i stk. 3 i samme artikel anførte betingelse til destillerier, der forarbejder vin til råalkohol med et alkoholindhold på mindst 92 % vol.
2. Støtten kan omfatte en mindstepris, som af destillerierne overføres til vinproducenterne.
3. Medlemsstaterne kan bestemme, at støtten udbetales på forhånd, forudsat at modtagerne har stillet sikkerhed.
Artikel 30
Støttebeløb
1. Medlemsstaterne fastlægger støttebeløbet og i givet fald den i artikel 29 omhandlede mindstepris til vinproducenterne og oplyser beløbene til Kommissionen de relevante steder i henholdsvis opstillinger og tabel i bilag I, V og VII. Beløbene kan justeres, særlig efter produktionsregion og vinkategori, på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier. Under alle omstændigheder fastsættes støtten på en sådan måde, at den pris, der betales til vinproducenter, ikke overstiger markedsprisen for den pågældende region og vinkategori.
2. I givet fald nedsætter medlemsstaterne mindsteprisen til producenterne tilsvarende for vin, hvis alkoholindhold er forøget ved tilsætning af saccharose eller druemost, hvortil der er ydet støtte i henhold til artikel 19 i forordning (EF) nr. 479/2008.
Artikel 31
National støtte
Hvis medlemsstaterne yder national støtte til krisedestillation, registrerer de oplysningerne fra hver enkelt ansøgning, og hvorvidt den er efterkommet. De meddeler disse oplysninger i de relevante rubrikker i tabellerne i bilag II, III og IV.
Afdeling 10
Brug af koncentreret druemost
Artikel 32
Formålet med støtten
1. Den i artikel 19 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede støtte ydes til vinproducenter, der anvender koncentreret druemost og koncentreret rektificeret druemost, der er fremstillet i Fællesskabet, til at forøge det naturlige alkoholindhold udtrykt i volumen i de i litra A i bilag V til forordning (EF) nr. 479/2008 anførte produkter.
2. Medlemsstaterne kan bestemme, at støtten udbetales på forhånd, forudsat at modtagerne har stillet sikkerhed.
3. Medlemsstaterne vedtager nærmere regler for anvendelsen af den i denne artikel omhandlede foranstaltning.
Artikel 33
Støttebeløb
1. Det i artikel 19, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede maksimale støttebeløb fastsættes efter alkoholindholdet udtrykt i volumen (% vol.) pr. hektoliter for følgende kategorier af produkter:
a)
koncentreret druemost: 1,699 EUR/% vol./hl
b)
koncentreret rektificeret druemost: 2,206 EUR/% vol./hl.
2. Medlemsstaterne fastsætter inden for de i stk. 1 anførte grænser på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier støttebeløbet for hver produktkategori og oplyser dem til Kommissionen de relevante steder i henholdsvis opstillinger og tabel i bilag I, V og VII. Beløbene kan justeres efter region eller vindyrkningsområde på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier.
3. Det potentielle alkoholindhold i de i stk. 1 omhandlede produkter bestemmes ved at anvende tallene i sammenligningstabellen i bilag I til forordning (EF) nr. 1623/2000 på de værdier, der fremkommer ved 20° C ved refraktometermetoden som fastsat i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 558/93 (15). Der tillades en tolerance på 0,2 % vol. ved de ansvarlige myndigheders kontrol.
Artikel 34
Kontrol
Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder træffer foranstaltninger til at sikre den kontrol, der er nødvendig for at efterprøve bl.a. identiteten og mængden af det produkt, der er anvendt til at forøge alkoholindholdet, samt overensstemmelsen med litra A og B i bilag V til forordning (EF) nr. 479/2008.
KAPITEL III
Indberetning, evaluering og almindelige bestemmelser
Artikel 35
Indberetning og evaluering
1. Medlemsstaterne forelægger Kommissionen den i artikel 21, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede rapport med brug af opstillingen i bilag V og tabellen i bilag VI i denne forordning. Der skal gives følgende oplysninger for hvert år, foranstaltningerne i støtteprogrammet gennemføres:
a)
for hvert regnskabsår en opgørelse over de allerede afholdte udgifter i programmeringsperioden, som under ingen omstændigheder kan overstige loftet for den samlede finansielle bevilling til medlemsstaten i henhold til bilag II til forordning (EF) nr. 479/2008
b)
overslag over støtten de følgende regnskabsår indtil udgangen af støtteprogrammets forventede gennemførelsesperiode op til loftet for den samlede finansielle bevilling til medlemsstaten i henhold til bilag II til forordning (EF) nr. 479/2008 og i overensstemmelse med det seneste ajourførte støtteprogram, der er forelagt i henhold til artikel 3 i denne forordning.
2. I samme meddelelse forelægger medlemsstaterne de tekniske data vedrørende gennemførelsen af foranstaltningerne i støtteprogrammet med brug af tabellen i bilag VII. Medlemsstaterne forelægger oplysningerne om gennemførelsen af foranstaltningen vedrørende salgsfremstød med brug af tabellen i bilag VIII.
3. Oplysningerne vedrørende et givet regnskabsår skal referere til de af medlemsstaterne faktisk foretagne betalinger i perioden fra den 16. oktober til den 15. oktober det følgende år.
4. Medlemsstaterne forelægger Kommissionen den i artikel 21, stk. 2, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede evaluering med brug af henholdsvis opstilling og tabel i bilag V og VI til denne forordning. Følgende oplysninger medtages i konklusionerne:
-
C1: evaluering af omkostningerne ved og de positive virkninger af støtteprogrammet
-
C2: metoder til at gøre støtteprogrammet mere effektivt.
5. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme bestemmelserne i artikel 9, stk. 1, og artikel 12, stk. 1, litra d). Meddelelsen gives med brug af tabellerne i bilag VIIIa og VIIIb.
6. De i artikel 5, stk. 4, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede medlemsstater er ikke forpligtet til at forelægge henholdsvis opstillingen og tabellerne i bilag V, VI, VII, VIII, VIIIa og VIIIb til denne forordning.
7. Medlemsstaterne registrerer alle data om alle støtteprogrammer, uanset om de er ændrede eller ej, og om alle foranstaltninger, der gennemføres i henhold til programmerne.
Artikel 36
Udelukkelse
Der må ikke ydes nogen form for finansiel støtte fra de nationale støtteprogrammer til producenter, der råder over arealer med ulovlige beplantninger som omhandlet i artikel 85 og 86 i forordning (EF) nr. 479/2008, eller til podningsgartnerier som omhandlet i artikel 60, stk. 3, i denne forordning.
Artikel 37
Frist for betaling til modtagerne
For hver foranstaltning, med undtagelse af den i artikel 9 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede, foretager medlemsstaterne følgende:
a)
fastsætter ansøgningsfristen
b)
betaler modtagerne, efter at disse har indgivet en gyldig og komplet ansøgning, inden for:
i)
syv måneder, hvor det drejer sig om foranstaltninger, der kan gennemføres og kontrolleres inden for ét år
ii)
en rimelig periode, der fastsættes af medlemsstaten og oplyses til Kommissionen de relevante steder i opstillingen i bilag I, hvor det drejer sig om foranstaltninger, der ikke kan gennemføres og kontrolleres inden for ét år.
AFSNIT III
SAMHANDEL MED TREDJELANDE
KAPITEL I
Ordninger vedrørende indgangspriser for druesaft og druemost
Artikel 38
Definition
Med henblik på dette afsnit forstås ved »parti« den mængde af et produkt, der af én afsender er forsendt til én modtager og frembudt under én enkelt toldangivelse med henblik på overgang til fri omsætning. Hver toldangivelse kan kun omfatte varer af én og samme oprindelse som fastsat i artikel 23 og 24 i forordning (EØF) nr. 2913/92 (16) og henhørende under én og samme kode i den kombinerede nomenklatur.
Artikel 39
Kontrol af partier
1. For produkter, der er omfattet af KN-koderne 2009 61, 2009 69 og 2204 30 som anført i bilag I, del 3, afdeling 1, bilag 2 til den fælles toldtarif og undergivet ordninger vedrørende indgangspriser, efterprøves den faktiske toldværdi ved kontrol af de enkelte partier.
2. Indgangsprisen i bilag 2 til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 (17) for de i stk. 1 omhandlede produkter fastsættes på grundlag af toldværdien.
KAPITEL II
Attester og analyseerklæringer for vin, druesaft og druemost ved import
Afdeling 1
Almindelige bestemmelser
Artikel 40
Krævede dokumenter
Den attest og den analyseerklæring, der er omhandlet i henholdsvis artikel 82, stk. 3, henholdsvis litra a) og b), i forordning (EF) nr. 479/2008, udgør ét dokument, hvis:
a)
»attestdel« udstedes af et organ i det tredjeland, hvorfra produkterne kommer
b)
»analyseerklæringsdel« udfærdiges af et laboratorium, der er officielt anerkendt af det tredjeland, hvorfra produkterne kommer.
Artikel 41
Indholdet af analyseerklæringen
Analyseerklæringen indeholder følgende oplysninger:
a)
for vin og druemost i gæring:
i)
totalt alkoholindhold udtrykt i volumen
ii)
virkeligt alkoholindhold udtrykt i volumen
b)
for druemost og druesaft: vægtfylde
c)
for vin, druemost og druesaft:
i)
totalt tørstofindhold
ii)
totalt syreindhold
iii)
flygtigt syreindhold
iv)
citronsyreindhold
v)
totalt svovldioxidindhold
vi)
forekomst af sorter fremkommet ved artskrydsning (direkte producerende hybrider eller andre sorter, som ikke tilhører arten Vitis Vinifera).
Artikel 42
Undtagelser
1. Der skal ikke fremlægges attest og analyseerklæring for produkter med oprindelse i og eksporteret fra tredjelande i beholdere, som rummer højst 5 liter og er forsynet med etiket og engangslukkeanordning, hvis den samlede transporterede mængde ikke overstiger 100 liter, også selv om den består af flere særskilte partier.
2. Hvis produkterne ikke opfylder betingelserne i stk. 1, skal der ikke fremlægges attest eller analyseerklæring for:
a)
vin, druemost og druesaft i mængder på højst 30 liter pr. rejsende indført i rejsendes personlige bagage, jf. artikel 45 i Rådets forordning (EØF) nr. 918/83 (18)
b)
vinmængder på højst 30 liter indført i forsendelser fra en privatperson til en anden privatperson, jf. artikel 29 i forordning (EØF) nr. 918/83
c)
vin og druesaft, der indgår i privatpersoners personlige ejendele, når de pågældende flytter deres normale bopæl fra et tredjeland til Fællesskabet, jf. artikel 2 i forordning (EØF) nr. 918/83
d)
vin og druesaft til varemesser, jf. artikel 95 i forordning (EØF) nr. 918/83, når de pågældende produkter er aftappet i beholdere, som rummer højst 2 liter og er forsynet med etiket samt engangslukkeanordning
e)
vin, druemost og druesaft i andre beholdere, der importeres til videnskabelige og tekniske forsøg, og hvis mængde ikke overstiger 100 liter
f)
vin og druesaft, der importeres i henhold til Wien-konventionen af 18. april 1961 om diplomatiske forbindelser, Wien-konventionen af 24. april 1963 om konsulære forbindelser, andre konsulære konventioner eller New York-konventionen af 16. december 1969 om særlige missioner
g)
vin og druesaft til brug om bord på fartøjer og fly i international trafik
h)
vin og druesaft med oprindelse i og aftappet i Det Europæiske Fællesskab, eksporteret til et tredjeland og returneret til Fællesskabets toldområde og overgået til fri omsætning.
Afdeling 2
Betingelser, der skal opfyldes, og regler for udfærdigelse og anvendelse af attesten og analyseerklæringen ved import af vin, druesaft og druemost
Artikel 43
V I 1-dokument
1. Attest og analyseerklæring udfærdiges på ét og samme V I 1-dokument for hvert parti, der skal importeres til Fællesskabet.
Det i første afsnit omhandlede dokument udfærdiges på en V I 1-blanket som vist i bilag IX. Det underskrives af en ansat ved et officielt organ og af en ansat ved et anerkendt laboratorium som nævnt i artikel 48.
2. Er det pågældende produkt ikke til direkte konsum, kan det undlades at udfylde analyserklæringen på V I 1-blanketten.
Når det drejer sig om vin i etiketterede beholdere med et indhold på højst 60 liter forsynet med engangslukkeanordning, og vinen har oprindelse i et af de lande, der er anført i bilag XII, der har givet særlige garantier, som Fællesskabet har godkendt, er det kun nødvendigt at anføre følgende i analyseerklæringen på V I 1-blanketten:
a)
virkeligt alkoholindhold udtrykt i volumen
b)
totalt syreindhold
c)
totalt svovldioxidindhold.
Artikel 44
Beskrivelse af dokumenter
1. V I 1-blanketterne består af en original, udfyldt på maskine eller i hånden, og en kopi fremkommet ved gennemslag eller gennemskrivning, i nævnte rækkefølge.
2. V I 2-blanketten er et uddrag, der udfærdiges som vist i bilag X, og som indeholder oplysningerne fra et V I 1-dokument eller et andet V I 2-dokument, og som er stemplet af et toldsted i Fællesskabet. V I 2-blanketter omfatter en original og to kopier i nævnte rækkefølge.
3. V I 1-dokumenter og V I 2-uddrag skal være i overensstemmelse med de tekniske forskrifter i bilag XI.
4. Både originalen og kopien ledsager produktet. V I 1- og V I 2-blanketter skal udfyldes på maskine eller i hånden eller ved hjælp af tilsvarende tekniske hjælpemidler, som et officielt organ har anerkendt. Hvis de udfyldes i hånden, skal det gøres med blæk og blokbogstaver. Der må ikke forekomme raderinger eller overskrivninger. Alle ændringer skal foretages ved hjælp af overstregning af fejl og i givet fald tilføjelse af de ønskede oplysninger. Enhver rettelse af denne art skal godkendes af ophavsmanden hertil og påtegnes enten af det officielle organ, laboratoriet eller toldmyndighederne.
5. V I 1-dokumenter og V I 2-uddrag forsynes med et løbenummer, der for V I 1-dokumenternes vedkommende tildeles af det officielle organ, for hvilket en ansat underskriver attesten, og for V I 2-uddragenes vedkommende tildeles af det toldsted, der påtegner dem i overensstemmelse med artikel 47, stk. 2 og 3.
6. V I 1-dokumenter og V I 2-uddrag kan udstedes og anvendes med brug af edb-systemer i henhold til nærmere regler, der fastsættes af de ansvarlige myndigheder i medlemsstaterne, jf. dog stk. 2-5. Indholdet af et elektronisk V I 1-dokument og et V I 2-uddrag skal være det samme som i en papirudgave.
Artikel 45
Forenklet procedure
1. V I 1-dokumenter, der er udfærdiget af vinproducenter i de i bilag XII anførte tredjelande, hvis særlige garantier er godkendt af Fællesskabet, betragtes som attester eller analyseerklæringer udfærdiget af organer eller laboratorier på den i artikel 48 omhandlede liste, hvis disse producenter hver for sig er godkendt af de ansvarlige myndigheder i de nævnte tredjelande og undergivet disse myndigheders kontrol.
2. De i stk. 1 omhandlede producenter anvender V I 1-blanketter, hvorpå der i rubrik 9 er anført navn og adresse på det officielle organ i tredjelandet, der har givet godkendelse. De udfylder blanketten og anfører endvidere:
a)
i rubrik 1 deres navn, adresse og registreringsnummer i de i bilag XII anførte tredjelande
b)
i rubrik 10 mindst de oplysninger, der er nævnt i artikel 43, stk. 2.
De underskriver på den dertil afsatte plads i rubrik 9 og 10 efter at have overstreget »Den ansvarliges navn og stilling«.
Der kræves hverken stempler eller angivelse af laboratoriets navn og adresse.
Artikel 46
Undtagelser
Anvendelsen af artikel 43, stk. 2, og artikel 45 i denne forordning kan suspenderes, hvis det konstateres, at de produkter, som er omfattet af nævnte foranstaltninger, har været genstand for forfalskning, der vil kunne bringe forbrugernes sundhed i fare, eller for andre ønologiske fremgangsmåder end de i artikel 82, stk. 2, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede.
Artikel 47
Anvendelsesforskrifter
1. Når den toldbehandling, der skal finde sted, for at et parti kan overgå til fri omsætning, er afsluttet, overdrages originalen og kopien af V I 1-dokumenter eller V I 2-uddrag til de ansvarlige myndigheder i den medlemsstat, på hvis toldområde toldbehandlingen finder sted.
Myndighederne udfylder om fornødent bagsiden af V I 1-dokumentet eller V I 2-uddraget. De tilbageleverer originalen og opbevarer kopien i mindst fem år.
2. Videreforsendes et parti i sin helhed, før det overgår til fri omsætning, overdrager den nye afsender V I 1-dokumentet eller V I 2-uddraget samt i givet fald en senere udfyldt V I 2-blanket til de toldmyndigheder, under hvis opsyn partiet befinder sig.
Efter at have konstateret, at der er overensstemmelse mellem de oplysninger, der er anført på V I 1-dokumentet, og oplysningerne på V I 2-blanketten eller eventuelt mellem de på V I 2-uddraget anførte oplysninger og oplysningerne på en senere udfærdiget V I 2-blanket, stempler de pågældende myndigheder sidstnævnte blanket, der så gælder som V I 2-uddrag, og påtegner dokumentet eller det forudgående uddrag i overensstemmelse hermed. Myndighederne tilbageleverer uddraget samt originalen af V I 1-dokumentet eller det forudgående V I 2-uddrag til den nye afsender og opbevarer kopien af dokumentet eller det forudgående uddrag i mindst fem år.
Der er dog ikke nødvendigt at udfylde en V I 2-blanket, når et vareparti reeksporteres til et tredjeland.
3. Opdeles et vareparti, inden det overgår til fri omsætning, overdrages originalen og kopien af V I 1-dokumentet eller V I 2-uddraget for partiet tillige med originalen og to kopier af en for hvert nyt parti senere udfærdiget V I 2-blanket til de toldmyndigheder, under hvis opsyn partiet befinder sig.
Efter at have konstateret, at der er overensstemmelse mellem de oplysninger, der er anført på V I 1-dokumentet, og oplysningerne på den for hvert nyt parti senere udfærdigede V I 2-blanket, stempler de pågældende myndigheder sidstnævnte blanket, der så gælder som V I 2-uddrag, og påtegner bagsiden af V I 1-dokumentet eller det V I 2-uddrag, på basis af hvilket det er udfærdiget. Myndighederne tilbageleverer V I 2-uddraget samt V I 1-dokumentet eller det tidligere udfærdigede V I 2-uddrag og opbevarer en kopi af hvert af disse dokumenter i mindst fem år.
Artikel 48
Liste over ansvarlige organer
1. Kommissionen opstiller og ajourfører på grundlag af meddelelser fra de ansvarlige myndigheder i tredjelande lister med navne og adresser på de organer, laboratorier og vinproducenter, der er bemyndiget til at udfærdige V I 1-dokumenter. Kommissionen offentliggør navnene og adresserne på disse organer og laboratorier på internettet.
2. Meddelelser fra de i stk. 1 omhandlede ansvarlige myndigheder i tredjelande skal indeholde:
a)
navn og adresse på de officielle organer og laboratorier, der er godkendt eller udpeget til at udfærdige V I 1-dokumenter
b)
navn, adresse og registreringsnummer på de vinproducenter, der er bemyndiget til selv at udfærdige V I 1-dokumenter.
De i stk. 1 omhandlede lister omfatter kun de i litra a) omhandlede organer og laboratorier, som af de ansvarlige myndigheder i det pågældende tredjeland er bemyndiget til på anmodning at give Kommissionen og medlemsstaterne oplysninger, der kan være til hjælp ved vurdering af oplysningerne på dokumentet.
3. Listerne ajourføres, særlig med henblik på de organer og laboratorier, der har ændret adresse og/eller navn.
Artikel 49
Indirekte import
Hvis en vin eksporteres fra et tredjeland, på hvis område den er fremstillet (herefter benævnt »oprindelseslandet«), til et andet tredjeland (herefter benævnt »eksportlandet«), hvorfra den derefter eksporteres til Fællesskabet, kan de ansvarlige myndigheder i eksportlandet udfærdige V I-dokumentet for den pågældende vin på grundlag af et V I 1-dokument eller et tilsvarende dokument udfærdiget af de ansvarlige myndigheder i oprindelseslandet, uden at der kræves yderligere analyser af vinen, hvis den pågældende vin:
a)
er aftappet og etiketteret i oprindelseslandet og fortsat er i den stand eller
b)
er eksporteret uaftappet fra oprindelseslandet og aftappes og etiketteres i eksportlandet uden yderligere forarbejdning.
Den ansvarlige myndighed i eksportlandet bekræfter på V I 1-dokumentet, at betingelserne i første afsnit er opfyldt for den pågældende vin.
Originalen eller en bekræftet kopi af oprindelseslandets V I 1-dokument eller tilsvarende vedlægges eksportlandets V I 1-dokument.
De eneste oprindelseslande, der accepteres i henhold til denne artikel, er dem, der figurerer på den i henhold til artikel 48, stk. 1, omhandlede liste over organer og laboratorier, der af tredjelande er udpeget til at udfærdige de dokumenter, der skal ledsage hvert parti importeret vin.
Artikel 50
Særlige regler for bestemte vine
1. For hedvin og vin tilsat alkohol og bestemt til destillation anerkendes V I 1-dokumenter kun som gyldige, hvis det i artikel 48 omhandlede officielle organ i rubrik 14 har anført følgende:
»Det bekræftes, at den alkohol, der er tilsat denne vin, er fremstillet af vin«.
Denne angivelse suppleres med følgende:
a)
det udstedende organs fulde navn og adresse
b)
en for organet ansvarligs underskrift
c)
organets stempel.
2. V I 1-dokumentet kan anvendes som bekræftelse af, at en importeret vin har en geografisk betegnelse i overensstemmelse med enten Verdenshandelsorganisationens (WTO) aftale om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPS), Fællesskabets lovgivning om geografiske betegnelser eller en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og oprindelseslandet om anerkendelse og beskyttelse af geografiske betegnelser.
I så fald anføres følgende i rubrik 14:
»Det bekræftes, at den vin, for hvilken dette dokument er udstedt, er produceret i vindyrkningsområdet …, og at den har fået tildelt den geografiske betegnelse i rubrik 6 i overensstemmelse med oprindelseslandets lovgivning.«
Denne angivelse suppleres med de i stk. 1, andet afsnit, omhandlede oplysninger.
Artikel 51
Importerede vines overensstemmelse med gældende bestemmelser
Har en medlemsstats ansvarlige myndigheder mistanke om, at et produkt med oprindelse i et tredjeland ikke overholder bestemmelserne i artikel 82, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. 479/2008, underretter de omgående Kommissionen herom.
KAPITEL III
Særlige bestemmelser om eksport
Artikel 52
Underretning om officielle organer
1. Medlemsstaterne sender Kommissionen listerne over de officielle eller officielt anerkendte organer, som de ønsker bemyndiget til at udstede attester til bekræftelse af, at den pågældende vin opfylder betingelserne for at være omfattet af indrømmelser, der er fastsat i aftaler med tredjelande.
2. Kommissionen handler på Fællesskabets vegne, når den sammen med det pågældende tredjeland opstiller og udveksler listen over officielle organer, der er bemyndiget til at udstede de i stk. 1 omhandlede attester og det tilsvarende certifikat udstedt af tredjelandet.
3. Kommissionen offentliggør den i stk. 2 omhandlede liste og ajourfører den med jævne mellemrum.
KAPITEL IV
Overgangsbestemmelser
Artikel 53
V I 1- og V I 2-dokumenters overensstemmelse med gældende bestemmelser
V I 1- og V I 2-dokumenter, der var i overensstemmelse med de bestemmelser, der var gældende, da de blev bragt i omløb, men som ikke længere opfylder bestemmelserne fra datoen for anvendelsen af denne forordning, kan fortsat anvendes frem til den 31. december 2008.
Artikel 54
Frigivelse af sikkerhed
På anmodning fra de berørte parter frigives den sikkerhed, der er stillet for udstedelse af import- og eksportlicenser, fra den 1. august 2008, hvis licensernes gyldighedsperiode ikke er udløbet inden den dato.
AFSNIT IV
PRODUKTIONSKAPACITET
KAPITEL I
Ulovlige beplantninger
Artikel 55
Sanktioner i tilfælde af manglende opfyldelse af rydningsforpligtelsen
1. De i artikel 85, stk. 3, og artikel 86, stk. 4, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede bøder fastlægges som en passende sanktion over for personer, der ikke overholder de pågældende bestemmelser.
Uden at det i givet fald berører tidligere sanktioner, der er pålagt af medlemsstaterne, fastlægger medlemsstaterne de i artikel 85, stk. 3, og artikel 86, stk. 4, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede sanktioner efter følgende principper:
a)
den mindste finansielle sanktion, der kan pålægges, er 12 000 EUR/ha
b)
medlemsstaterne kan forhøje bøden efter den kommercielle værdi af den vin, der produceres på de pågældende vinmarker.
2. Medlemsstaterne pålægger de i artikel 85, stk. 3, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede bøder:
a)
fra den 1. januar 2009, hvor det drejer sig om ulovlige beplantninger, der eksisterer på datoen for denne forordnings ikrafttræden
b)
fra datoen for plantningen, hvor det drejer sig om ulovlige beplantninger, der er etableret efter denne forordnings ikrafttræden.
Bøden opkræves igen hver tolvte måned, regnet fra de nævnte datoer og i henhold til kriterierne i stk. 1 i denne artikel, indtil rydningsforpligtelsen er overholdt.
3. De i artikel 86, stk. 4, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede bøder opkræves første gang den 1. juli 2010 for manglende overholdelse af rydningsforpligtelsen og derefter hver tolvte måned i henhold til kriterierne i stk. 1 i denne artikel, indtil rydningsforpligtelsen er overholdt.
4. Bøder, der opkræves i medfør af denne artikel, tilfalder den pågældende medlemsstat.
Artikel 56
Sanktioner for overtrædelse af forbuddet mod at bringe produktion i omsætning
1. De i artikel 87, stk. 2, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede bøder fastlægges som en passende sanktion over for personer, der ikke overholder de pågældende bestemmelser.
2. De i stk. 1 omhandlede bøder pålægges, såfremt en producent, hvis vinmarker dækker mere end 0,1 hektar:
a)
undlader at forelægge destillationskontrakten inden for den i artikel 57, stk. 1, andet afsnit, fastsatte frist, eller hvis destillationskontrakt ikke omfatter hele den pågældende produktion som angivet i høst- eller produktionsanmeldelsen, eller
b)
undlader at underrette den ansvarlige myndighed om påtænkt grøn høst inden den i artikel 57, stk. 1, tredje afsnit, anførte frist eller at gennemføre grøn høst på en tilfredsstillende måde.
3. Medlemsstaterne pålægger de i stk. 1 omhandlede bøder:
a)
en måned efter udløbet af den i artikel 57, stk. 1, andet afsnit, fastsatte frist, såfremt producenten undlader at fremlægge destillationskontrakten
b)
den 1. september i det kalenderår, hvori en producent overtræder bestemmelserne om grøn høst.
4. Bøder, der opkræves i medfør af denne artikel, tilfalder den pågældende medlemsstat.
Artikel 57
Forpligtelse til ikke at bringe produktion i omsætning eller til at lade den gå til destillation
1. Med henblik på artikel 87, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 kan druerne eller produkterne fremstillet af druer kun have én af følgende bestemmelser:
a)
destillation for producentens egen regning
b)
grøn høst i henhold til definitionen i artikel 12, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 for producentens egen regning
c)
eget forbrug; denne mulighed accepteres kun, hvis producentens vindyrkningsareal ikke overstiger 0,1 ha.
I tilfælde af destillation som omhandlet i første afsnit, litra a):
-
producenterne fremlægger den i artikel 87, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede destillationskontrakt inden udgangen af det produktionsår, hvori produkterne blev fremstillet
-
produkter fremstillet før legalisering af vindyrkningsarealet i henhold til artikel 86, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 er omfattet af kravet om destillation.
I tilfælde af grøn høst som omhandlet i første afsnit, litra b), underretter producenterne den ansvarlige myndighed på forhånd herom inden en dato, medlemsstaterne fastsætter i henhold til artikel 12, stk. 1, litra b). Medlemsstaterne kontrollerer grøn høst i henhold til artikel 12, stk. 1, litra d), i denne forordning.
2. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 1 kan medlemsstaterne for at lette kontrollen bestemme, at producenterne er forpligtet til inden en dato, medlemsstaterne fastsætter i henhold til artikel 12, stk. 1, litra b), at meddele medlemsstatens ansvarlige myndighed, hvilken af de i stk. 1, første afsnit, litra a), b) og c) nævnte muligheder de vælger.
Medlemsstaterne kan desuden begrænse producenternes valgmuligheder til kun at omfatte en eller to af de i stk. 1, første afsnit, i litra a), b) og c), nævnte muligheder.
3. Hvis den pågældende producent også har vinmarker, fra hvilke produkterne kan bringes i omsætning, sørger de ansvarlige myndigheder for, at produkterne fra de ulovlige beplantninger ikke føjes til de produkter fra disse andre marker, der bringes i omsætning.
Artikel 58
Meddelelser
1. Inden den 1. marts hvert år meddeler medlemsstaterne med brug af tabel 1 i bilag XIII Kommissionen, for hvilke arealer der er betalt bøder, og størrelsen af den faktisk pålagte bøde. De underretter desuden Kommissionen om deres lovgivning vedrørende disse bøder.
2. Medmindre andet er anført i de relevante tabeller i bilag XIII til denne forordning, vedrører de i artikel 85, stk. 4, artikel 86, stk. 5, og artikel 87, stk. 3, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede meddelelser det forudgående produktionsår.
Når de i artikel 85, stk. 4, og artikel 86, stk. 5, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede meddelelser gives første gang inden den 1. marts 2009, skal oplysningerne i de relevante tabeller vedrøre følgende:
a)
alle ulovlige beplantninger, der er plantet efter den 31. august 1998 og konstateret efter den dato og frem til udgangen af produktionsåret 2007/2008 og endnu ikke ryddet den 31. juli 2008, hvis sådanne data foreligger
b)
alle ulovlige beplantninger, der er plantet før den 1. september 1998, og for hvilke ansøgningen om legalisering i henhold til artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1493/1999 er godkendt eller afvist af medlemsstaten mellem den 1. august 2007 og den 31. juli 2008.
Tabel 2 i bilag XIII til denne forordning benyttes til den i litra a) omhandlede meddelelse.
Tabel 4 i bilag XIII til denne forordning benyttes til den i litra b) omhandlede meddelelse.
Kommissionen forbeholder sig ret til at anmode om oplysninger om de pågældende ulovlige beplantninger på grundlag af en tidligere gældende, men ikke overholdt meddelelsespligt i henhold til artikel 2, stk. 7, i forordning (EF), nr. 1227/2000.
Til de efterfølgende årlige meddelelser benyttes tabel 3, 5, 6 og 7 i bilag XIII til denne forordning.
3. Medlemsstaterne bestemmer selv, hvorvidt oplysninger om regioner skal medtages i de stk. 1 og 2 omhandlede meddelelser.
Artikel 59
Nedsættelse af tildelingerne til medlemsstater
Hvis medlemsstaterne undlader at fremsende tabellerne i den i bilag XIII til denne forordning fastsatte form og korrekt udfyldt med de i artikel 85, stk. 4, artikel 86, stk. 5, og artikel 87, stk. 3, i forordning (EF) nr. 479/2008 anførte oplysninger, med undtagelse af den i artikel 58 omhandlede tabel 2, inden de respektive frister, kan deres tildeling til de i artikel 7 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede støtteforanstaltninger nedsættes i henhold til artikel 89, litra a), i samme forordning. Kommissionen kan træffe bestemmelse om, at et beløb på op til 1 % af tildelingen til en given medlemsstats støtteforanstaltninger, afhængigt af omfanget af undladelsen, fortabes for hver måneds forsinkelse, begyndende ved starten af det produktionsår, der følger efter det år, hvori meddelelsen skulle være fremsendt.
KAPITEL II
Overgangsordning for plantningsrettigheder
Artikel 60
Nyplantningsrettigheder
1. Hvis medlemsstaterne tildeler nyplantningsrettigheder for arealer bestemt til nyplantning i medfør af foranstaltninger i national lovgivning vedrørende jordfordeling eller ekspropriation, sørger de for, at disse rettigheder kun tildeles for et areal, der i renkultur svarer til højst 105 % af det areal med vinstokke, der var omfattet af foranstaltningerne vedrørende jordfordeling eller ekspropriation
2. Hvis medlemsstaterne tildeler nyplantningsrettigheder for arealer bestemt til forsøg, må produkter fremstillet af druer fra sådanne arealer ikke bringes i omsætning i forsøgsperioden.
3. Hvis medlemsstaterne tildeler nyplantningsrettigheder for arealer bestemt til podningsgartnerier, må druer fra de pågældende vinstokke ikke høstes, eller hvis de høstes, skal de destrueres i hele podningsgartneriernes produktionsperiode.
4. Nyplantningsrettigheder, der tildeles i medfør af stk. 2 og 3, gælder kun i henholdsvis forsøgsperioden eller podningsgartneriernes produktionsperiode.
Efter den i første afsnit nævnte periode:
a)
skal producenten anvende genplantningsrettigheder eller plantningsrettigheder tildelt fra reserven, således at der på det pågældende areal kan dyrkes vin, som kan bringes i omsætning, eller
b)
skal de vinstokke, der er plantet på sådanne områder, ryddes; rydningen sker for producentens egen regning; indtil arealet er ryddet, kan produkter fremstillet af druer fra de pågældende arealer kun bringes i omsætning med henblik på destillation for producentens egen regning; disse produkter må ikke anvendes til fremstilling af alkohol med et virkeligt alkoholindhold på 80 % vol. eller derunder.
5. Nyplantningsrettigheder og betingelserne for anvendelsen af disse rettigheder eller arealer beplantet i henhold til sådanne rettigheder, der er tildelt før den 1. august 2000 for arealer bestemt til forsøg eller podningsgartnerier, gælder fortsat i henholdsvis forsøgsperioden eller podningsgartneriernes produktionsperiode. Bestemmelserne i stk. 4, andet afsnit, finder anvendelse på sådanne arealer efter afslutningen på henholdsvis forsøgsperioden eller podningsgartneriernes produktionsperiode.
6. Med henblik på artikel 91, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 479/2008 kan en medlemsstat, for at undgå en urimeligt stor administrativ byrde, i stedet for at tildele nyplantningsrettigheder bestemme, at arealer, hvorfra vinen eller vinprodukterne udelukkende er bestemt til eget forbrug, ikke er omfattet af det i artikel 85, stk. 1, i nævnte forordning fastsatte krav om rydning. Medlemsstaterne kan kun gøre det på følgende betingelser:
a)
arealet for en given vinavler må ikke overstige det maksimale areal, medlemsstaten fastsætter, og som under ingen omstændigheder kan overstige 0,1 ha, og
b)
den pågældende vinavler må ikke beskæftige sig med kommerciel vinfremstilling.
7. Det er forbudt at bringe vin eller vinprodukter hidrørende fra de i stk. 6 omhandlede arealer i omsætning. Medlemsstaterne indfører et egnet system til overvågning af overholdelsen af dette forbud. Konstateres det, at forbuddet er overtrådt, finder bestemmelsen i stk. 4, andet afsnit, litra b), anvendelse ud over de sanktioner, medlemsstaten pålægger. Medlemsstaten registrerer alle tilfælde, der behandles i henhold til dette stykke.
Artikel 61
Medlemsstaternes registrerings- og meddelelsespligt vedrørende nyplantningsrettigheder
Medlemsstaterne registrerer alle tilfælde, hvor der er tildelt nyplantningsrettigheder i henhold til artikel 60.
Medlemsstaterne giver Kommissionen følgende oplysninger for hvert produktionsår:
a)
det samlede areal, for hvilket der er tildelt nyplantningsrettigheder i henhold til artikel 60, henholdsvis stk. 1, 2 og 3, og
b)
det samlede areal, for hvilket der er tildelt nyplantningsrettigheder i henhold til artikel 91, stk.1, i forordning (EF) nr. 479/2008; hvis en medlemsstat gør brug af undtagelsen i artikel 60, stk. 6, i denne forordning, meddeler den i stedet et skøn over det samlede berørte areal baseret på resultaterne af den udførte overvågning.
Oplysningerne meddeles med brug af tabel 8 i bilag XIII. Medlemsstaterne bestemmer selv, hvorvidt der i tabellen skal medtages oplysninger vedrørende regioner. Oplysningerne fremsendes til Kommissionen hvert år inden den 1. marts for det foregående produktionsår.
Artikel 62
Rydning uden medfølgende genplantningsrettigheder
Hvis et areal ryddes i henhold til artikel 24, stk. 4, artikel 85, stk. 1, eller artikel 86, stk. 4, i forordning (EF) nr. 479/2008 eller i henhold til artikel 60, stk. 4, andet afsnit, litra b), i denne forordning, tildeles der ikke genplantningsrettigheder. Der tildeles heller ikke genplantningsrettigheder ved rydning af:
a)
ethvert areal med vinstokke i forbindelse med jordfordeling eller ekspropriation, hvis der er tildelt nyplantningsrettigheder for de pågældende arealer i henhold til artikel 60, stk. 1, i denne forordning
b)
arealer bestemt til vindyrkningsforsøg i forsøgsperioden
c)
arealer bestemt til podningsgartnerier i podningsgartneriernes produktionsperiode
d)
arealer bestemt udelukkende til vindyrkning til eget forbrug
e)
arealer, for hvilke der er ydet rydningspræmie i henhold til artikel 92, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 479/2008.
Artikel 63
Forhåndstildeling af genplantningsrettigheder
1. Medlemsstaterne kan i henhold til artikel 92, stk. 2, i forordning (EF) nr. 479/2008 tildele genplantningsrettigheder til producenter, der forpligter sig til at rydde et vindyrkningsareal inden udgangen af det tredje produktionsår efter, at arealet blev beplantet. Det forudsætter, at producenten kan godtgøre, at han ikke råder over nogen eller tilstrækkelige plantningsrettigheder, der kan anvendes til at beplante hele det pågældende areal med vinstokke. En medlemsstat tildeler kun producenten de rettigheder, der er nødvendige for at beplante det pågældende areal under hensyntagen til de plantningsrettigheder, som producenten i forvejen råder over. Producenten skal angive nøjagtigt, hvilket areal der skal ryddes.
2. Producenten stiller sikkerhed ved afgivelsen af det i stk. 1 omhandlede tilsagn. Forpligtelsen til at rydde det pågældende areal udgør et »primært krav« i den i artikel 20, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2220/85 fastsatte betydning. Sikkerhedens størrelse fastsættes af medlemsstaten på grundlag af objektive kriterier. Sikkerheden fastsættes på et rimeligt niveau, der dog er tilstrækkeligt til at afskrække producenter fra at undlade at opfylde forpligtelsen.
3. Indtil rydningsforpligtelsen er opfyldt, sørger medlemsstaten for, at der ikke i noget produktionsår forekommer kommerciel fremstilling af vin hverken fra det areal, der skal ryddes, eller fra det nyplantede areal, ved at sikre, at produkter fremstillet af druer hidrørende fra de to arealer kun kan bringes i omsætning med henblik på destillation for producentens egen regning. Disse produkter må ikke anvendes til fremstilling af alkohol med et virkeligt alkoholindhold på 80 % vol. eller derunder.
4. Hvis rydningsforpligtelsen ikke er opfyldt inden den fastsatte frist, behandles det areal, der ikke er ryddet, som værende beplantet i strid med det i artikel 90, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede forbud mod plantning.
5. Medlemsstaterne overvåger plantningen og rydningen af de pågældende arealer.
6. Medlemsstaterne registrerer alle tilfælde, der er behandlet i henhold til stk. 1-5.
Artikel 64
Overførsel af genplantningsrettigheder
1. I henhold til artikel 92, stk. 5, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 479/2008 kan medlemsstaterne anvende en tilsvarende reduktionskoefficient på overførsler af genplantningsrettigheder mellem bedrifter.
2. Medlemsstaterne registrerer alle overførsler af genplantningsrettigheder mellem bedrifter.
Artikel 65
Reserver af plantningsrettigheder
1. Medlemsstaterne sørger for, at overførsel af rettigheder via en national reserve og/eller regionale reserver ikke fører til en samlet forøgelse af produktionskapaciteten på deres område. Om nødvendigt anvender de en reduktionskoefficient.
2. Medlemsstater, der opretter nationale og/eller regionale reserver af plantningsrettigheder eller vælger ikke længere at anvende ordningen med reserver, underretter Kommissionen herom.
3. Hvis en medlemsstat vælger ikke længere at anvende ordningen med reserver, forelægger den Kommissionen dokumentation for, at der på hele dens område findes en effektiv ordning for forvaltning af plantningsrettigheder.
4. Medlemsstaterne registrerer alle tilfælde af tildeling af plantningsrettigheder fra reserver, alle tilfælde af overførsel af plantningsrettigheder mellem reserver og alle tilfælde af overførsel af plantningsrettigheder til reserver. Alle betalinger for overførsel af rettigheder til en reserve eller for tildeling af rettigheder fra en reserve registreres ligeledes.
5. Medlemsstaterne meddeler med brug af tabel 9 i bilag XIII Kommissionen følgende oplysninger for hvert produktionsår:
a)
plantningsrettigheder overført til reserverne
b)
plantningsrettigheder tildelt fra reserven mod eller uden betaling.
Artikel 66
Opretholdelse af ordningen med plantningsrettigheder
Medlemsstater, der ønsker at opretholde forbuddet mod plantning på deres område eller dele af deres område som omhandlet i artikel 90, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 efter den 31. december 2015 i henhold til den i artikel 90, stk. 6, i samme forordning fastsatte mulighed, meddeler Kommissionen dette inden den 1. marts 2015.
KAPITEL III
Rydningsordning
Artikel 67
Betingelser for støtteberettigelse
1. Der ydes kun rydningspræmie, hvis det kan dokumenteres, at det pågældende vindyrkningsareal er passet. Med forbehold af de i artikel 83, stk. 3, i denne forordning fastsatte bestemmelser om kontrol, skal den i artikel 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1282/2001 (19) omhandlede høstanmeldelse foreligge for mindst de to seneste produktionsår, før forordning (EF) nr. 479/2008 trådte i kraft, og de tre seneste produktionsår forud for rydningen.
2. Uanset bestemmelserne i stk. 1 kan medlemsstaterne bestemme, at producenter, der i henhold til artikel 2, stk. 2, litra c), eller artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1282/2001 er fritaget for forpligtelsen til at indgive høstanmeldelse, kan dokumentere deres drueproduktion med den i artikel 2, stk. 2, litra c), omhandlede anmeldelse eller den i artikel 4, stk. 1, i samme forordning omhandlede produktionsanmeldelse.
Hvis hverken høstanmeldelsen eller den i artikel 2, stk. 2, litra c), eller artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1282/2001 omhandlede anmeldelse af velbegrundede årsager ikke er indgivet, kan medlemsstaterne foreskrive andre metoder til at sikre, at vindyrkningsarealet var passet. Medlemsstaterne er ansvarlige for grundig kontrol af disse andre metoder.
3. Før medlemsstaterne godkender en ansøgning til betaling, sikrer de sig, at de i artikel 100, litra a), b), d), e) og f), i forordning (EF) nr. 479/2008 fastsatte betingelser for støtte er opfyldt.
Artikel 68
Undtagelser
1. De vindyrkningsarealer i bjergområder og på stejle skråninger, der i henhold til artikel 104, stk. 4, i forordning (EF) nr. 479/2008 kan udelukkes fra rydningsordningen, er følgende:
a)
arealer i bjergområde i en højde af mindst 500 m over havet, med undtagelse af højsletter
b)
arealer med en hældningsgrad på over 25 %
c)
arealer anlagt i terrasser.
2. Den i artikel 104, stk. 8, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede meddelelse skal indeholde vejledende oplysninger om størrelse af sådanne arealer og indgives med brug af tabellen i bilag XIV til denne forordning.
Artikel 69
Rydningspræmiens størrelse
1. Uden at det berører national støtte, der kan være ydet i henhold til artikel 106 i forordning (EF) nr. 479/2008, gradueres den i artikel 101 i samme forordning omhandlede præmie som anført i bilag XV til denne forordning.
2. De i artikel 101, stk. 2, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede historiske udbytter fastlægges på grundlag af bedriftens gennemsnitsudbytte eller om muligt parcellens gennemsnitsudbytte eller gennemsnitudbyttet for en bestemt vinkategori inden for den bedrift, for hvilken der søges om rydningspræmie. Gennemsnitsudbyttet beregnes på grundlag af gennemsnitsudbyttet i de fem produktionsår mellem 2003/2004 og 2007/2008, idet de to år med henholdsvis laveste og højeste udbytte ikke medregnes.
Der gælder følgende undtagelser fra bestemmelserne i første afsnit:
a)
de medlemsstater, der tiltrådte Fællesskabet i 2004 eller 2007 og ikke havde en ordning med høstanmeldelser i hele perioden mellem 2003/2004 og 2007/2008, beregner de historiske udbytte på grundlag af gennemsnitsudbyttet i produktionsårene mellem 2005/2006 og 2007/2008
b)
producenter, hvis produktion blev negativt påvirket i referenceperioden i mere end et år som følge af force majeure eller ekstraordinære omstændigheder i referenceperioden, kan forlange, at det historiske udbytte fastlægges på grundlag af gennemsnitsudbytterne i produktionsårene i den i første afsnit i dette stykke anførte periode eller i givet fald i de i litra a) anførte produktionsår, som ikke var påvirket af force majeure eller ekstraordinære omstændigheder.
3. Gennemsnitsudbyttet fastlægges på grundlag af høstanmeldelserne.
Uanset bestemmelserne i første afsnit kan medlemsstaterne bestemme, at producenter, der i henhold til artikel 2, stk. 2, litra c), eller artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1282/2001 er fritaget for forpligtelsen til at indgive høstanmeldelse, kan dokumentere deres drueproduktion med den i artikel 2, stk. 2, litra c), omhandlede anmeldelse eller den i artikel 4, stk. 1, i samme forordning omhandlede produktionsanmeldelse.
Medlemsstaterne kan bestemme, at for producenter, som er tilsluttet eller medlem af et vinkooperativ eller en sammenslutning, og som ikke har den i artikel 2, stk. 2, litra c), i forordning (EF) nr. 1282/2001 omhandlede anmeldelse, kan gennemsnitsudbyttet for kooperativet eller sammenslutningen lægges til grund, hvis kooperativet eller sammenslutningen attesterer, at den pågældende producent rent faktisk leverede druer til dem de pågældende år. I så fald lægges gennemsnitsudbyttet for en bestemt vinkategori inden for det kooperativ eller den sammenslutning, for hvilket eller hvilken der søges om rydningspræmie, til grund, hvis dette gennemsnitsudbytte kendes.
Medlemsstaterne kan bestemme, såfremt hverken høstanmeldelsen eller den i artikel 2, stk. 2, litra c), eller artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1282/2001 anmeldelse af velbegrundede årsager ikke er indgivet og kan kontrolleres af medlemsstaterne, at gennemsnitsudbyttet for den pågældende region betragtes som det historiske udbytte, jf. dog de i andet og tredje afsnit omhandlede tilfælde.
Medlemsstaterne er ansvarlige for grundig kontrol af pålideligheden af anmeldelserne og den alternative dokumentation, der danner grundlag for fastlæggelsen af det historiske udbytte, og som indgives i overensstemmelse med denne artikel.
4. Præmien betales for det beplantede areal som fastlagt i henhold til artikel 75.
Artikel 70
Ansøgningsprocedure
1. Medlemsstaterne fastlægger ansøgningsproceduren, der især skal omfatte bestemmelser om følgende:
a)
de oplysninger, der skal ledsage ansøgningen
b)
efterfølgende meddelelse til producenten om den bevilgede præmies størrelse
c)
fristen for rydning.
2. Medlemsstaterne kontrollerer, om ansøgningerne er velbegrundede. Til dette formål kan de bestemme, at producenten afgiver et skriftligt tilsagn i forbindelse med ansøgningen. Hvis ansøgningen trækkes tilbage uden rimelig grund, kan de forlange, at den pågældende producent selv bærer omkostningerne ved sagsbehandlingen.
Artikel 71
Procedure ved anvendelse af en enkelt procentsats for antagelse
1. Ved anvendelsen af den i artikel 102, stk. 4, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede procentsats følger medlemsstaterne nedenstående fremgangsmåde for hvert produktionsår:
a)
i det omfang, de disponible budgetmidler, en medlemsstat har fået tildelt, tillader det, antages alle ansøgningerne om rydningspræmie for hele en producents vindyrkningsareal, uden at der foretages reduktion for nogen af ansøgningerne; hvis de disponible budgetmidler, en medlemsstat har fået tildelt, ikke er tilstrækkelige til at antage alle ansøgningerne, fordeler medlemsstaterne det disponible budget på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier, der er fastsat i de nationale regler
b)
efter at der fra de disponible budgetmidler, en medlemsstat har fået tildelt, er fratrukket de i litra a) omhandlede beløb, og i det omfang, de resterende disponible budgetmidler tillader det, antages alle ansøgningerne fra ansøgere der er mindst 55 år gamle eller ældre, hvis medlemsstaten har truffet bestemmelse herom i henhold til artikel 102, stk. 5, litra b), nr. ii), i forordning (EF) nr. 479/2008, uden at der foretages reduktion for nogen af ansøgningerne; hvis de disponible budgetmidler, en medlemsstat har fået tildelt, ikke er tilstrækkelige til at antage alle disse ansøgninger, fordeler medlemsstaterne de resterende disponible budgetmidler på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier, der er fastsat i de nationale regler
c)
efter at der fra de disponible budgetmidler, en medlemsstat har fået tildelt, er fratrukket de i litra a) og b) omhandlede beløb, fordeler medlemsstaterne de resterende disponible budgetmidler på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier, der er fastsat i de nationale regler.
2. De i artikel 102, stk. 5, litra b), i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede objektive og ikke-diskriminerende kriterier fastsættes af medlemsstaterne, således at der ikke foretages reduktion for de ansøgninger, der kan antages. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de i stk. 1 omhandlede kriterier inden den 15. oktober hvert år med brug af tabel 10 i bilag XIII til denne forordning.
Artikel 72
Betaling af præmien
Rydningspræmien betales, når det er kontrolleret, at rydningen har fundet sted, og inden den 15. oktober det år, i hvilket ansøgningen blev antaget af medlemsstaten i henhold til artikel 102, stk. 5, i forordning (EF) nr. 479/2008.
Artikel 73
Meddelelser
1. De i artikel 102, stk. 2, 5 og 6, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede meddelelser gives med brug af tabel 10, 11 og 12 i bilag XIII til denne forordning. Medlemsstaterne bestemmer selv, hvorvidt der i disse tabeller skal medtages oplysninger vedrørende regioner.
2. Hvis medlemsstaterne yder national støtte til rydning, oplyser de herom i de i stk. 1 nævnte tabeller.
3. Hvis en medlemsstat i henhold til artikel 104, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 beslutter at afvise yderligere ansøgninger, underretter den Kommissionen.
4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke foranstaltninger de har truffet for at efterkomme bestemmelserne i artikel 104, stk. 9, i forordning (EF) nr. 479/2008. Meddelelsen gives med brug af tabel 12 i bilag XIII til denne forordning.
5. Medlemsstaterne forelægger hvert år inden den 1. december Kommissionen en årsrapport om resultaterne af den kontrol, der i det forudgående regnskabsår er foretaget af rydningsordningen. Meddelelsen gives med brug af tabel 13 i bilag XIII.
KAPITEL IV
Opgørelse og opmåling af det beplantede areal
Artikel 74
Opgørelse
De data, der meddeles i den i artikel 109 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede opgørelse, refererer til den 31. juli det forudgående produktionsår.
Opgørelsen skal indeholde de i tabel 14, 15 og 16 i bilag XIII til denne forordning anførte oplysninger. Medlemsstaterne bestemmer selv, hvorvidt der i disse tabeller skal medtages oplysninger vedrørende regioner.
Artikel 75
Beplantet areal
1. Med henblik på de i artikel 11, 12 og 98 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede foranstaltninger vedrørende omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer, grøn høst og rydningspræmie defineres et vindyrkningsareal ved omkredsen af arealet med vinstokke plus et omgivende areal, hvis bredde svarer til halvdelen af afstanden mellem rækkerne. Det beplantede areal fastlægges i overensstemmelse med artikel 30, stk. 1, første afsnit, i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 (20).
2. Hvis det i artikel 101, stk. 2, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede historiske udbytte fastlægges på grundlag af et areal, der ikke svarer til definitionen i stk. 1 i denne artikel, kan medlemsstaterne omregne udbyttet ved at dividere produktionen fra den pågældende bedrift eller parcel eller af den pågældende vinkategori med det areal, der er beplantet med vinstokke, der producerer den givne mængde vin, som fastsat i stk. 1.
AFSNIT V
KONTROL I VINSEKTOREN
KAPITEL I
Principper for kontrollen
Artikel 76
Kontrol
Medlemsstaterne indfører kontrol og andre foranstaltninger i det omfang, det er nødvendigt for at sikre korrekt anvendelse af forordning (EF) nr. 479/2008 og denne forordning, jf. dog særlige bestemmelser i denne forordning eller anden EF-lovgivning. Kontrollen og foranstaltningerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til risikoen for svig og have en afskrækkende virkning, således at de yder Fællesskabets finansielle interesser den fornødne beskyttelse.
Medlemsstaterne skal især sikre, at:
a)
alle de i henhold til EF-lovgivning eller national lovgivning eller nationale rammebestemmelser fastsatte betingelser for støtteberettigelse kan kontrolleres
b)
de myndigheder, der er ansvarlige for kontrollen, har tilstrækkeligt med kvalificeret og erfarent personale til at gennemføre kontrollen effektivt
c)
der foretages kontrol for at undgå uregelmæssigheder med hensyn til dobbeltfinansiering af foranstaltninger i henhold til denne forordning og andre EF-ordninger eller nationale ordninger
d)
kontrollen og foranstaltningerne er i overensstemmelse med karakteren af den pågældende støtteforanstaltning. Medlemsstaterne fastlægger kontrolmetoder og -midler og specificerer, hvem der er undergivet kontrol
e)
kontrollen foretages enten systematisk eller ved stikprøver. Foretages kontrollen i form af stikprøver, sørger medlemsstaterne gennem antallet, arten og hyppigheden af de foretagne stikprøver for, at kontrollen er repræsentativ for hele deres område og står i et passende forhold til mængden af de vinprodukter, der bringes i omsætning eller opbevares med henblik på at blive bragt i omsætning
f)
de operationer, der er godkendt til EF-støtte, er reelle og overholder EF-reglerne.
Artikel 77
Almindelige principper
1. Efterprøvningen sker ved administrativ kontrol og, hvor det er relevant, ved kontrol på stedet.
2. Administrativ kontrol foretages systematisk og omfatter krydskontrol med bl.a. data fra det i afsnit II, kapitel 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 omhandlede integrerede forvaltnings- og kontrolsystem.
3. Med undtagelse af tilfælde, hvor systematisk kontrol på stedet er foreskrevet i forordning (EF) nr. 479/2008 eller denne forordning, foretager de ansvarlige myndigheder kontrol på stedet ved stikprøver af en passende procentdel af modtagere/producenter på grundlag af en risikoanalyse i overensstemmelse med artikel 79 i denne forordning.
4. Hvad angår de i artikel 16-19 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede foranstaltninger, skal stikprøverne udgøre mindst 5 % af støtteansøgningerne. Stikprøverne skal også udgøre mindst 5 % af støttebeløbene.
5. Hvad angår de i artikel 15 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede foranstaltninger, finder artikel 26, 27 og 28 i forordning (EF) nr. 1975/2006 (21) anvendelse med de fornødne ændringer.
6. Artikel 26, stk. 3 og 4, i forordning (EF) nr. 796/2004 finder anvendelse på den i denne artikel omhandlede kontrol på stedet.
7. I alle relevante tilfælde benytter medlemsstaterne det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem (IFKS).
Artikel 78
Kontrol på stedet
1. Kontrol på stedet foretages uanmeldt. Der kan dog gives forhåndsmeddelelse begrænset til det strengt nødvendige, såfremt formålet med kontrollen ikke bringes i fare derved. En sådan forhåndsmeddelelse må, med undtagelse af behørigt begrundede tilfælde og foranstaltninger, for hvilke der er foreskrevet systematisk kontrol på stedet, tidligst gives 48 timer i forvejen.
2. Hvor det er relevant, gennemføres den i denne forordning foreskrevne kontrol på stedet i forbindelse med anden i EF-reglerne foreskrevet kontrol.
3. Den eller de pågældende støtteansøgninger afvises, hvis modtagerne eller deres repræsentanter hindrer gennemførelsen af en kontrol på stedet.
Artikel 79
Udtagning af stikprøver til kontrol
1. Stikprøverne til kontrol på stedet i henhold til denne forordning udtages af den ansvarlige myndighed på grundlag af en risikoanalyse og - hvor kontrollen specifikt vedrører EF-finansiering - repræsentativiteten af de indgivne ansøgninger. Effektiviteten af risikoanalysen vurderes og ajourføres årligt:
a)
ved fastlæggelse af hver risikofaktors betydning
b)
ved sammenligning af resultaterne af de i andet afsnit omhandlede risikobaserede og tilfældigt udtagne stikprøver
c)
ved hensyntagen til særlige forhold i medlemsstaten.
For at sikre repræsentativitet udtager medlemsstaterne tilfældigt mellem 20 og 25 % af minimumsantallet af modtagere/producenter, der er undergivet kontrol på stedet.
2. Den ansvarlige myndighed registrerer begrundelserne for, at bestemte modtagere/producenter blev udtaget til kontrol på stedet. Den kontrollant, der foretager kontrollen på stedet, informeres om begrundelserne, før kontrollen påbegyndes.
Artikel 80
Kontrolrapport
1. For hver kontrol på stedet udfærdiges der en kontrolrapport, hvoraf fremgår de nærmere enkeltheder om den foretagne kontrol.
Hvad angår kontrol, der vedrører EF-finansiering, skal rapporten bl.a. indeholde følgende oplysninger:
a)
kontrollerede støtteordninger og støtteansøgninger
b)
tilstedeværende personer
c)
i givet fald de kontrollerede landbrugsarealer, de opmålte landbrugsarealer, resultaterne af opmålingen af de enkelte parceller og de anvendte målemetoder
d)
for så vidt angår rydningsordningen, kontrol af, om det pågældende areal er passet
e)
de af kontrollen omfattede mængder og kontrolresultaterne
f)
hvorvidt modtageren/producenten fik forhåndsmeddelelse om kontrolbesøget, og i bekræftende fald, hvornår
g)
alle andre gennemførte kontrolforanstaltninger.
2. Hvis der konstateres uoverensstemmelser mellem oplysningerne i ansøgningen og de faktiske forhold ved kontrollen på stedet eller ved telemåling, modtager vinavleren en kopi af kontrolrapporten og skal have mulighed for at underskrive den, før den ansvarlige myndighed drager sine konklusioner af resultaterne med hensyn til eventuel reduktion af eller udelukkelse fra støtte.
Artikel 81
Kontrol vedrørende produktionskapaciteten
1. Med henblik på kontrol af overholdelsen af de i afsnit V i forordning (EF) nr. 479/2008 fastsatte bestemmelser om produktionskapacitet, herunder overholdelse af forbuddet mod nyplantning i artikel 80, stk. 1, i samme forordning, benytter medlemsstaterne fortegnelsen over vindyrkningsarealer.
2. Ved tildeling af genplantningsrettigheder i henhold til artikel 92 i forordning (EF) nr. 479/2008 kontrolleres arealerne systematisk før og efter rydningen. De parceller, der kontrolleres, er dem, for hvilke der skal tildeles genplantningsrettigheder.
Kontrollen før rydning omfatter kontrol af, at det pågældende vindyrkningsareal eksisterer.
Denne kontrol gennemføres ved traditionel kontrol på stedet. Hvis medlemsstaten råder over en pålidelig, ajourført, elektronisk fortegnelse over vindyrkningsarealer, kan kontrollen dog gennemføres administrativt, og forpligtelsen til at foretage kontrol på stedet før rydning kan begrænses til 5 % af ansøgningerne (årligt) for at bekræfte pålideligheden af det administrative kontrolsystem. Hvis der ved kontrollen på stedet afsløres signifikante uregelmæssigheder eller uoverensstemmelser i en region eller en del af en region, øger den ansvarlige myndighed antallet af kontroller på stedet i passende omfang det pågældende år og det følgende år.
3. Arealer, for hvilke der modtages rydningspræmie, kontrolleres systematisk før og efter rydningen. De parceller, der kontrolleres, er dem, for hvilke der er indgivet en støtteansøgning.
Kontrollen før rydning omfatter efterprøvning af det pågældende vindyrkningsareals eksistens, det beplantede areal opgjort i henhold til artikel 75, og hvorvidt arealet er passet.
Denne kontrol gennemføres ved en traditionel kontrol på stedet. Hvis medlemsstaten råder over et grafisk værktøj, der tillader opmåling af parcellen i overensstemmelse med artikel 75, og ajourførte oplysninger om, at parcellen er passet, kan kontrollen gennemføres administrativt, og forpligtelsen til at foretage kontrol på stedet før rydning kan begrænses til 5 % af ansøgningerne for at bekræfte pålideligheden af det administrative kontrolsystem. Hvis der ved kontrollen på stedet afsløres signifikante uregelmæssigheder eller uoverensstemmelser i en region eller en del af en region, øger den ansvarlige myndighed antallet af kontroller på stedet i passende omfang det pågældende år.
4. Kontrollen af, at rydningen rent faktisk er foretaget, gennemføres ved en traditionel kontrol på stedet eller kan, hvor det drejer sig om rydning af hele parcellen med vinstokke, eller hvis billedopløsningen ved telemåling er 1 m2 eller derover, gennemføres ved telemåling.
5. Hvor det drejer sig om arealer, for hvilke der ydes rydningspræmie, gennemføres mindst én af de to i stk. 3, første afsnit, nævnte kontroller ved en traditionel kontrol på stedet.
Artikel 82
Kontrolinstanser
1. Udpeger en medlemsstat flere ansvarlige instanser til at kontrollere overholdelsen af reglerne for vin, sørger den for at samordne arbejdet mellem disse instanser.
2. Hver medlemsstat udpeger en enkelt kontaktinstans til at sikre forbindelserne med kontaktinstanserne i andre medlemsstater og med Kommissionen. Først og fremmest fremsender og modtager denne instans anmodninger om samarbejde med henblik på anvendelsen af nærværende afsnit og repræsenterer den medlemsstat, som den hører ind under, overfor de andre medlemsstater eller Kommissionen.
Artikel 83
Kontrolpersonalets beføjelser
Hver medlemsstat træffer alle foranstaltninger, der kan lette arbejdet for personalet i dens ansvarlige instanser. Den skal navnlig sørge for, at dette personale, i givet fald i samarbejde med personalet fra de af dens øvrige forvaltningsgrene, som den bemyndiger hertil:
a)
har adgang til vinmarkerne, vinfremstillingsanlæggene, lagrene, anlæggene til forarbejdning af vinprodukter og transportmidlerne for disse produkter
b)
har adgang til forretningslokalerne eller lagrene og transportmidlerne hos enhver, der med henblik på salg ligger inde med, markedsfører eller transporterer vinprodukter eller produkter, der kan være bestemt til anvendelse inden for vinsektoren
c)
har mulighed for at foretage en opgørelse af vinprodukter og stoffer eller produkter, der kan anvendes til at fremstille vinprodukter
d)
kan udtage prøver af vinprodukter, stoffer og produkter, der kan anvendes til fremstilling af vinprodukterne, samt af produkter, som en erhvervsdrivende ligger inde med henblik på salg, markedsføring eller transport
e)
kan gøre sig bekendt med regnskabsoplysninger eller dokumenter, som er relevante for kontrollen, og kan tage kopier eller foretage udskrifter heraf
f)
kan træffe passende sikkerhedsforanstaltninger vedrørende fremstilling, opbevaring, transport, betegnelse, præsentation og markedsføring af et vinprodukt eller et produkt til brug ved fremstilling af et sådant produkt, hvis der er begrundet mistanke om grov overtrædelse af EF-bestemmelserne, især i tilfælde af svigagtige former for behandling eller sundhedsfare.
KAPITEL II
Bistand mellem kontrolinstanser
Artikel 84
Bistand på anmodning
1. Foretager en ansvarlig instans i en medlemsstat på dennes område kontrol, kan den anmode om oplysninger hos en ansvarlig instans i en anden medlemsstat, der kan være direkte eller indirekte berørt. Når der rettes en sådan anmodning, ydes bistanden inden for rimelig tid.
Kommissionen underrettes i alle de tilfælde, hvor det produkt, der kontrolleres i henhold til første afsnit, har oprindelse i et tredjeland, og hvor markedsføringen af dette produkt kan have en særlig interesse for andre medlemsstater.
Den bistandssøgte instans meddeler alle oplysninger, der kan sætte den bistandssøgende instans i stand til at udføre sin opgave.
2. Efter begrundet anmodning fra den bistandssøgende instans foretager den bistandssøgte instans en særlig overvågning eller kontrol for at nå de ønskede mål eller tager de nødvendige skridt til at sikre, at en sådan overvågning eller kontrol foretages.
3. Den bistandssøgte instans handler, som om den handler på egne vegne.
4. Efter aftale med den bistandssøgte instans kan den bistandssøgende instans udpege kontrollanter:
a)
enten til i de administrative myndigheders kontorer i den medlemsstat, hvor den bistandssøgte instans er oprettet, at indsamle oplysninger om anvendelse af reglerne for vin eller om kontrol, herunder udfærdigelse af kopier af transport- og andre dokumenter eller udskrifter af bøger
b)
eller til at være til stede ved aktioner, der anmodes foretaget efter stk. 2, efter at have underrettet den bistandssøgte instans i god tid, inden aktionerne indledes.
De i første afsnit, litra a), omhandlede kopier kan kun tages efter aftale med den bistandssøgte instans.
5. Den bistandssøgte instans' ansatte forestår til enhver tid gennemførelsen af kontrollen.
6. Den bistandssøgende instans' ansatte:
a)
fremlægger en skriftlig fuldmagt med angivelse af deres navn og stilling
b)
har, med forbehold af de begrænsninger for gennemførelsen af den pågældende kontrol, som den medlemsstat, hvorunder bistandssøgte instans henhører, måtte have pålagt sine egne kontrollanter:
i)
ret til adgang som fastsat i artikel 83, litra a) og b),
ii)
ret til at få oplyst resultaterne af den kontrol, der er foretaget af den bistandssøgte instans' ansatte efter artikel 83, litra c) og e)
c)
udviser under kontrollen en optræden, der er forenelig med de regler og den praksis, som ansatte i den pågældende medlemsstat forventes at følge, og har tavshedspligt.
7. De i denne artikel omhandlede anmodninger sendes til den pågældende medlemsstats bistandssøgte instans via denne medlemsstats kontaktinstans. Det samme gælder for:
a)
svar på disse anmodninger
b)
meddelelser om anvendelsen af stk. 2 og 4.
Uanset første afsnit kan medlemsstaterne for at sikre, at deres samarbejde fungerer hurtigt og effektivt, tillade, at en ansvarlig instans:
a)
sender sin anmodning eller meddelelse direkte til en ansvarlig instans i en anden medlemsstat
b)
besvarer de anmodninger eller meddelelser, den modtager fra en ansvarlig instans i en anden medlemsstat, direkte.
Artikel 85
Uanmodet bistand
En ansvarlig instans i en medlemsstat underretter straks via den kontaktinstans, den henhører under, kontaktinstansen i den berørte medlemsstat, hvis den har begrundet mistanke om eller får kendskab til:
a)
at et i artikel 1, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlet produkt ikke er i overensstemmelse med reglerne for vin, eller at der er begået svig for at opnå eller afsætte et sådant produkt, og
b)
at denne manglende overensstemmelse med reglerne for vin er af særlig interesse for en eller flere andre medlemsstater og kan give anledning til administrative foranstaltninger eller retsforfølgning.
Artikel 86
Fælles bestemmelser
1. De i artikel 84, stk. 1, og artikel 85 omhandlede oplysninger ledsages og suppleres hurtigst muligt af relevante dokumenter eller andet bevismateriale samt oplysning om eventuelle administrative foranstaltninger eller retsforfølgning, og de vedrører især:
a)
det pågældende produkts sammensætning og organoleptiske egenskaber
b)
produktets betegnelse og præsentation
c)
overholdelsen af reglerne for dets fremstilling og afsætning.
2. De kontaktinstanser, der berøres af den sag, som proceduren for bistand blev iværksat for, underretter straks hinanden om:
a)
undersøgelsernes forløb
b)
eventuelle administrative foranstaltninger eller retsforfølgning i anledning af de pågældende handlinger.
3. Rejseudgifterne i forbindelse med anvendelsen af artikel 84, stk. 2 og 4, afholdes:
a)
af den medlemsstat, der har udpeget en person til de i nævnte stykker omhandlede foranstaltninger, eller
b)
over EF-budgettet på anmodning fra denne medlemsstats kontaktinstans, hvis Kommissionen forinden formelt har fastslået, at den pågældende kontrol er i EF's interesse.
KAPITEL III
Analysedatabank
Artikel 87
Databankens formål
1. Det Fælles Forskningscenter (FFC) forvalter en analysedatabank for vinprodukter.
2. Databanken indeholder data, der er opnået ved isotopanalyse af bestanddelene i ethanol og vandet i vinprodukter efter de i artikel 31 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede referenceanalysemetoder.
3. Databanken bidrager til en ensartet fortolkning af de resultater, som medlemsstaternes officielle laboratorier opnår ved at anvende de i artikel 31 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede referenceanalysemetoder.
Artikel 88
Prøveemner
1. Medlemsstaterne sørger for, at der med henblik på databanken udtages prøver af friske druer til analyse og til behandling og forarbejdning til vin efter instrukserne i bilag XVI.
2. Prøverne af friske druer udtages på vinmarker i et vindyrkningsområde, der er veldefineret med hensyn til jordbund, beliggenhed, vækstform, sort, alder og dyrkningsmetoder.
3. Det antal prøver, der hvert år skal udtages til databanken, er fastsat i bilag XVII. Der skal ved udvælgelsen af prøver tages hensyn til vinmarkernes geografiske beliggenhed i de i bilag XVII nævnte medlemsstater. Hvert år udtages mindst 25 % af prøverne på marker, hvor der blev udtaget prøver det forudgående år.
4. De laboratorier, som medlemsstaterne udpeger, analyserer prøverne efter de i artikel 31 i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede metoder. De udpegede laboratorier skal opfylde de generelle kriterier for prøvningslaboratorier som fastsat i standarden ISO/IEC 17025 og bl.a. deltage i et præstationsprøvningssystem, der omfatter isotopanalysemetoder. Skriftligt bevis for, at disse kriterier er opfyldt, fremsendes til FFC med henblik på kvalitetskontrol og validering af de fremsendte data.
5. Der udfærdiges en analyserapport som vist i bilag XIX. Der udfyldes et oplysningsskema for hver prøve i overensstemmelse med spørgeskemaet i bilag XVIII.
6. En kopi af analyserapporten med resultaterne og fortolkningen af analyserne samt en kopi af oplysningsskemaet sendes til FFC.
7. Medlemsstaterne og FFC sikrer, at:
a)
dataene lagres i analysedatabanken
b)
hver prøve opbevares mindst tre år efter tidspunktet for prøveudtagningen
c)
databanken kun benyttes til at overvåge anvendelsen af Fællesskabets og medlemsstaternes regler for vin eller til statistiske eller videnskabelige formål
d)
der træffes foranstaltninger til at beskytte dataene, især mod tyveri og manipulation
f)
de berørte personer kan få adgang til de for dem relevante oplysninger uden forsinkelser eller urimeligt store omkostninger for at rette eventuelle ukorrekte data.
Artikel 89
Isotopanalyser
Frem til den 31. juli 2010 sender vinproducerende medlemsstater, der tiltrådte Fællesskabet i 2004 eller 2007, og som ikke har udstyr til at foretage isotopanalyser, deres vinprøver til analyse hos FFC.
I så fald kan de udpege en ansvarlig instans, der er bemyndiget til at få adgang til oplysningerne om de prøver, der er udtaget på deres område.
Artikel 90
Meddelelse af resultater
1. Oplysningerne i databanken stilles på anmodning til rådighed for de af medlemsstaterne hertil udpegede laboratorier.
2. FFC udarbejder og ajourfører hvert år listen over de laboratorier, medlemsstaterne har udpeget til at forberede prøver og målinger til indlæsning i analysedatabanken.
3. I behørigt begrundede tilfælde kan de i stk. 1 omhandlede oplysninger, når de er repræsentative, på anmodning stilles til rådighed for andre officielle instanser i medlemsstaterne.
4. Der videregives kun oplysninger om analysedata, der er relevante for fortolkningen af en analyse af en prøve med lignende kendetegn og oprindelse. Enhver videregivelse af oplysninger ledsages af en påmindelse om minimumskravene for anvendelse af databanken.
Artikel 91
Overholdelse af procedurer
Medlemsstaterne sørger for, at resultaterne af isotopanalyserne i deres egne databanker er opnået ved at analysere prøver, der er udtaget og behandlet efter bestemmelserne i dette kapitel.
KAPITEL IV
Udtagning af prøver til kontrolformål
Artikel 92
Anmodning om prøveudtagning
1. I forbindelse med anvendelsen af kapitel II kan ansatte fra en ansvarlig instans i en medlemsstat anmode en ansvarlig instans i en anden medlemsstat om at udtage prøver i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i denne medlemsstat.
2. Den bistandssøgende instans modtager de udtagne prøver og bestemmer bl.a., på hvilket laboratorium de skal analyseres.
3. Prøverne udtages og behandles efter instrukserne i bilag XX.
Artikel 93
Udgifter til udtagning, forsendelse og analyse af prøver
1. Udgifterne til udtagning, behandling og forsendelse af prøver, analyse og organoleptiske undersøgelser afholdes af den ansvarlige instans i den medlemsstat, der har anmodet om prøveudtagningen. Udgifterne beregnes efter satserne i den medlemsstat, på hvis område handlingerne fandt sted.
2. Fællesskabet afholder udgifterne til forsendelse af de i artikel 89 omhandlede prøver.
KAPITEL V
Almindelige bestemmelser
Artikel 94
Beviskraft
De forhold, som ansatte fra en ansvarlig instans i en medlemsstat konstaterer i forbindelse med anvendelsen af bestemmelserne i dette kapitel, kan påberåbes af de andre medlemsstaters ansvarlige instanser. Sådanne forhold kan i så fald ikke tillægges mindre betydning, blot fordi de ikke hidrører fra den pågældende medlemsstat selv.
Artikel 95
Personer, der er undergivet kontrol
1. Fysiske og juridiske personer og grupper af sådanne personer, hvis erhvervsvirksomhed kan undergives den i denne forordning omhandlede kontrol, må ikke hindre denne kontrol, men skal lette den på ethvert tidspunkt.
2. Vinavlere, på hvis marker ansatte fra et ansvarligt organ udtager prøver:
a)
må ikke lægge hindringer i vejen for prøveudtagningen, og
b)
skal give disse ansatte alle de oplysninger, der forlanges i henhold til denne forordning.
AFSNIT VI
ALMINDELIGE BESTEMMELSER, OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 96
Betalinger til støttemodtagere
Betalinger i medfør af bestemmelserne i afsnit II, med undtagelse af artikel 9, og afsnit V i forordning (EF) nr. 479/2008 foretages til modtagerne med det fulde beløb.
Uanset første afsnit kan medlemsstaterne beslutte at betale den i artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede støtte gennem forsikringsselskaber, forudsat at:
a)
de i artikel 14, stk. 4, i forordning (EF) nr. 479/2008 omhandlede betingelser er opfyldt
b)
det fulde støttebeløb overføres til producenten
c)
forsikringsselskabet betaler støtten til producenten enten på forhånd eller gennem en bank eller ved girooverførsel inden femten dage efter at have modtaget betalingen fra medlemsstaten.
Brug af sådanne betalingsformidlere må ikke forvride konkurrencen på forsikringsmarkedet.
Der foretages forudgående kontrol af alle betalinger som fastsat i denne forordning, med undtagelse af forskudsbetalinger, for hvilke der er stillet sikkerhed.
Artikel 97
Tilbagesøgning af uretmæssigt udbetalte beløb
Uretmæssigt udbetalte beløb tilbagesøges med tillæg af renter fra de pågældende modtagere. Bestemmelserne i artikel 73 i forordning (EF) nr. 796/2004 finder anvendelse med de fornødne ændringer.
Pålæggelse af administrative sanktioner og tilbagesøgning af uretmæssigt udbetalte beløb berører ikke den i Kommissionens forordning (EF) nr. 1848/2006 (22) fastsatte forpligtelse til at meddele uregelmæssigheder til Kommissionen.
Artikel 98
Nationale sanktioner
Med forbehold af sanktioner, der er fastsat i forordning (EF) nr. 479/2008 eller denne forordning, anvender medlemsstaterne over for uregelmæssigheder begået i forhold til bestemmelserne i forordning (EF) nr. 479/2008 eller denne forordning sanktioner på nationalt plan, som er effektive, står i forhold til overtrædelsen og har en afskrækkende virkning, således at de yder Fællesskabets finansielle interesser den fornødne beskyttelse.
Artikel 99
Kunstigt skabte situationer
Med forbehold af de i forordning (EF) nr. 479/2008 eller denne forordning fastsatte særlige foranstaltninger foretages der ingen betalinger til personer, om hvem det kan fastslås, at de kunstigt har skabt forudsætningerne for at modtage sådanne betalinger med henblik på at opnå en fordel i modstrid med formålet med den pågældende foranstaltning.
Artikel 100
Meddelelser
1. Med forbehold af særlige bestemmelser i denne forordning udfærdiges de i denne forordning foreskrevne meddelelser i de i bilagene fastsatte formater som filer oprettet i et regnearksprogram. De fremsendes ligeledes til Kommissionen i elektronisk form. Hvis en medlemsstat kompilerer data på regionalt plan, sender den desuden Kommissionen en oversigtstabel med dataene for regionerne.
Meddelelser, der ikke er udfærdiget efter den angivne metode og i det foreskrevne format, vil kunne betragtes som ikke værende fremsendt overhovedet, jf. dog stk. 4.
2. Hvis en medlemsstat i en given tabel kun kan anføre nulværdier, kan den vælge ikke at udfylde tabellen, men blot meddele Kommissionen, at den pågældende tabel ikke er relevant for den. En sådan forenklet meddelelse skal fremsendes inden for samme frist, som gælder for tabellen.
3. Med forbehold af særlige bestemmelser i denne forordning træffer medlemsstaterne alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de kan overholde de i denne forordning fastsatte frister for fremsendelse af meddelelser.
4. Hvis en medlemsstat undlader at give en meddelelse som foreskrevet i forordning (EF) nr. 479/2008 eller denne forordning, eller hvis meddelelsen forekommer fejlagtig ud fra objektive data i Kommissionens besiddelse, kan Kommissionen suspendere en del af eller alle de i artikel 14 i forordning (EF) nr. 1290/2005 omhandlede månedlige betalinger, indtil der er fremsendt en korrekt meddelelse.
5. Medlemsstaterne opbevarer de oplysninger, der registreres i henhold til denne forordning, i mindst ti produktionsår efter det produktionsår, i hvilket oplysningerne blev registreret.
6. De i denne forordning foreskrevne meddelelser ændrer ikke ved medlemsstaternes forpligtelser i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 357/79 om statistiske undersøgelser vedrørende vinarealerne (23).
Artikel 101
Indlysende fejl
Alle meddelelser, krav eller anmodninger, der rettes til en medlemsstat i henhold til forordning (EF) nr. 479/2008 eller denne forordning, heriblandt støtteansøgninger, kan på et hvilket som helst tidspunkt efter indgivelsen korrigeres, hvis der foreligger en indlysende fejl, som den ansvarlige myndighed anerkender som en sådan.
Artikel 102
Force majeure og ekstraordinære omstændigheder
En sanktion, der skal pålægges i henhold til forordning (EF) nr. 479/2008 eller denne forordning, pålægges ikke, hvis der foreligger force majeure eller ekstraordinære omstændigheder i den i artikel 40, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003 fastsatte betydning.
Artikel 103
Ophævede retsakter og henvisninger
1. Forordning (EF) nr. 1227/2000, (EF) nr. 1623/2000, (EF) nr. 2729/2000 og (EF) nr. 883/2001 ophæves.
Følgende finder dog fortsat anvendelse:
a)
de relevante bestemmelser i forordning (EF) nr. 1227/2000 og (EF) nr. 1623/2000 for så vidt angår støtteberettigede foranstaltninger som fastsat i forordning (EF) nr. 1493/1999, der er påbegyndt eller iværksat inden den 1. august 2008
b)
tabel 10 i bilaget til forordning (EF) nr. 1227/2000, medmindre andet er fastsat i en gennemførelsesforordning om etikettering og præsentation af vin, som vedtages på grundlag af artikel 63 i forordning (EF) nr. 479/2008
c)
bilag I til forordning (EF) nr. 1623/2000 indtil den 31. juli 2012.
2. Henvisninger til de i henhold til stk. 1 ophævede forordninger gælder som henvisninger til denne forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag XXII.
Artikel 104
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. august 2008.
Artikel 2 og afsnit IV, kapitel III, anvendes dog fra den 30. juni 2008.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, 27. juni 2008.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 555/2008,
annettu 27 päivänä kesäkuuta 2008,
viinialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 479/2008 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tukiohjelmien, kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan, tuotantokyvyn ja viinialan tarkastusten osalta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon viinialan yhteisestä markkinajärjestelystä, asetusten (EY) N:o 1493/1999, (EY) N:o 1782/2003, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 3/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2392/86 ja (EY) N:o 1493/1999 kumoamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 479/2008 (1) ja erityisesti sen 22, 84, 89, 97, 107 ja 117 artiklan sekä 121 artiklan b ja c alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksella (EY) N:o 479/2008 muutetaan viinin yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1493/1999 (2) säädettyä aiempaa viinialan järjestelyä ja kumotaan kyseinen asetus 1 päivästä elokuuta 2008.
(2)
Viinialan täytäntöönpanoa koskevat säännöt ovat nykyisellään useassa asetuksessa, joita on muutettu useasti. Viinialan järjestelmään asetuksella (EY) N:o 479/2008 tehtyjen muutosten vuoksi ja kokemusten perusteella näitä soveltamissääntöjä on tarpeen muuttaa markkinamekanismien, kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan, tuotantokyvyn ja viinialan tarkastusten osalta. Olisi annettava asetuksen (EY) N:o 479/2008 soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(3)
Sen vuoksi seuraavat komission asetukset olisi syytä kumota ja korvata uudella asetuksella:
-
asetus (EY) N:o 1227/2000 (3), annettu 31 päivänä toukokuuta 2000, viinin yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä erityisesti tuotantokyvyn osalta;
-
asetus (EY) N:o 1623/2000 (4), annettu 25 heinäkuuta 2000, viinin yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 1493/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä markkinamekanismien osalta;
-
asetus (EY) N:o 2729/2000 (5), annettu 14 päivänä joulukuuta 2000, viinialan tarkastusten soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä;
-
asetus (EY) N:o 883/2001 (6), annettu 24 päivänä huhtikuuta 2001, neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kolmansien maiden kanssa käytävän viinialan tuotteiden kaupan osalta.
(4)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 II osastossa on säännöksiä, jotka koskevat uutta jäsenvaltioiden tasolla päätettävää tukijärjestelmää viinialan erityisten tukitoimenpiteiden rahoittamiseksi. Kyseiset puitteet on asianmukaista täyttää antamalla soveltamissäännöt.
(5)
Tukiohjelman ensimmäistä toimittamista varten olisi oltava menettely. Olisi oltava menettely myös tukiohjelmien muuttamiseksi seuraavaa vuotta varten, jotta ohjelmia voidaan muuttaa vuosittain sellaisten uusien olosuhteiden perusteella, joita ei voitu alun perin ennustaa. Kaikkiin tällaisiin muutoksiin olisi sovellettava eräitä rajoituksia ja edellytyksiä sen varmistamiseksi, että hyväksyttyjen tukiohjelmien kokonaistavoitteet säilyvät.
(6)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 5 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat laatia tukiohjelmat sopivimmaksi katsomallaan maantieteellisellä tasolla. Koska jäsenvaltiot ovat vastuussa suunnitelmien hyväksymisestä, niiden olisi tällaisessa tapauksessa vahvistettava suunnitelmien toimittamista ja hyväksymistä koskevat säännöt ja suunnitelmien vähimmäissisällöt.
(7)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 10 artiklassa säädetään uudesta tukitoimenpiteestä, joka liittyy kolmansien maiden markkinoilla tapahtuvaan menekinedistämiseen. On tarpeen vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat kyseisen uuden toimenpiteen käyttöönottoa.
(8)
Kilpailun vääristymisriskien välttämiseksi olisi vahvistettava säännöt, joita on noudatettava viitattaessa tiedotus- ja menekinedistämiskampanjoiden kohteena olevien tuotteiden alkuperään.
(9)
Oikeusvarmuuden vuoksi menekinedistämiskampanjoissa levitettävien viestien olisi oltava kohteena olevien kolmansien maiden lainsäädännön mukaisia.
(10)
Olisi vahvistettava jäsenvaltioiden soveltamat ohjelmien valinta- ja arviointiperusteet yhteisön sääntöjen noudattamisen ja toteutettavien toimien tehokkuuden varmistamiseksi.
(11)
Yhteisön toimien tehokkuuden takaamiseksi jäsenvaltioiden on tarpeen varmistaa, että hyväksytyt menekinedistämiskampanjat ovat yhdenmukaisia kansallisten tai alueellisten menekinedistämisohjelmien kanssa ja täydentävät näitä. Jäsenvaltiot voivat synergian lisäämiseksi laatia yhteisiä menekinedistämiskampanjoita; olisi säädettävä asianomaisten jäsenvaltioiden välisen yhteistyön sallimisesta. Etusijalle olisi asetettava mikroyritykset sekä pienet ja keskisuuret yritykset, jotka tarvitsevat yhteisön tukea enemmän kuin suuret yritykset.
(12)
Jotta vältettäisiin päällekkäinen tuki maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa 17 päivänä joulukuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3/2008 (7) tai Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20 päivänä syyskuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 (8) mukaisesti rahoitettavien menekinedistämistoimenpiteiden kanssa, olisi säädettävä molemminpuolisesta poissulkemisesta.
(13)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 11 artiklassa säädetään uudesta tukitoimenpiteestä, joka liittyy viinitarhojen rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen. Kyseisen asetuksen 11 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädetään, että rakenneuudistusta ja uusiin lajikkeisiin siirtymistä koskevaa tukea ei voi myöntää tavanomaiseen uudistamiseen yli-ikäisillä viinitiloilla.
(14)
Lisäksi jäsenvaltiot voivat vahvistaa lohkon vähimmäiskoon sen varmistamiseksi, että järjestelmä todella vaikuttaa tuotantokykyyn.
(15)
Jäsenvaltioilla on asetuksen (EY) N:o 479/2008 11 artiklaa soveltaessaan suuri harkintavalta päättää kyseisen asetuksen II osaston I luvussa vahvistettujen edellytysten ja sen soveltamiseksi annettujen säännösten mukaisesti tuen soveltamisalasta ja tasosta erityisesti kiinteämääräisten määrien maksamisen, tuen hehtaarikohtaisten enimmäismäärien vahvistamisen ja puolueettomin perustein tapahtuvan tuen mukauttamisen osalta. Yleiset säännöt olisi kuitenkin vahvistettava. Olisi säädettävä niiden täytäntöönpanon määräajoista ja asianmukaisesta valvonnasta. Sääntöjen olisi katettava myös raivaukseen liittyvien uudelleenistutusoikeuksien hankkeen mukainen käyttö, jotta tukea voidaan myöntää korkeampana, kun kustannukset ovat suuremmat.
(16)
Valvonnan takia tuki olisi yleensä maksettava toimenpiteen tai toimenpidekokonaisuuden toteuttamisen jälkeen. Tuki voidaan kuitenkin maksaa ennen toimenpiteen tai toimenpidekokonaisuuden toteuttamista, jos asetetaan toimenpiteen toteuttamiseen liittyvä vakuus.
(17)
Olisi vahvistettava rakenneuudistusta ja uusiin lajikkeisiin siirtymistä koskevan järjestelmän rahoitukseen osallistumista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. On toteutettava toimenpiteitä järjestelmään varattujen varojen tehokkaan käytön varmistamiseksi ja säädettävä ennakkomaksuista.
(18)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 12 artiklassa säädetään uudesta tukitoimenpiteestä, joka liittyy rypäleiden raakana korjaamiseen. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti rypäleiden raakana korjaamista koskevan hakumenettelyn hallinnollisten järjestelyjen olisi oltava jäsenvaltioiden vastuulla. Niiden olisi voitava vapaasti päättää päivämäärä, johon mennessä tuottajien on toteutettava toimet, jotta olisi riittävästi aikaa tehdä tarvittavat tarkastukset ennen tukien maksamista ottaen huomioon aikarajoitukset ja sadonkorjuukauden läheisyys.
(19)
Ottaen huomioon rypäleiden raakana korjaamista koskevaan järjestelmään liittyvät varat olisi säädettävä asianomaisten alojen systemaattisesta tarkastamisesta paikalla toimen toteuttamisen jälkeen. Tällöin on varmistettava, että rypäleet on hävitetty kokonaan. Myös kasvien terveyteen ja ympäristöön liittyvien vaatimusten noudattaminen olisi varmistettava. Valvonnan takia palkkio olisi maksettava sen jälkeen, kun on varmistettu, että rypäleet on korjattu raakoina.
(20)
Lisäksi olisi vahvistettava enimmäistukimäärät sen varmistamiseksi, ettei tukea käytetä pysyvästi tuotteiden vaihtoehtoisena jakelutienä markkinoille saattamisen sijasta.
(21)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 13 artiklassa säädetään uudesta tukitoimenpiteestä, joka liittyy sijoitusrahastojen perustamiseen. On tarpeen vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat kyseistä uutta toimenpidettä. Säännöissä olisi annettava mahdollisimman paljon joustovaraa ja sallittava nopea soveltaminen kriisitilanteissa, minkä vuoksi jäsenvaltioiden ja tuottajaorganisaatioiden olisi sallittava tehdä päätökset itse. Säännöillä olisi kuitenkin estettävä väärinkäytökset ja asetettava rajoja, myös taloudelliselta kannalta. Uusille jäsenvaltioille olisi säädettävä korkeammasta tuen enimmäismäärästä, koska niissä tuottajien järjestäytyneisyysaste on yleensä alhaisempi kuin muissa jäsenvaltioissa.
(22)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 14 artiklassa säädetään uudesta tukitoimenpiteestä, joka liittyy satovakuutukseen. On tarpeen vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat kyseisen uuden toimenpiteen käyttöönottoa. Säännöissä olisi annettava mahdollisimman paljon joustovaraa. Säännöillä olisi kuitenkin estettävä väärinkäytökset ja asetettava rajoja, myös taloudelliselta kannalta.
(23)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 15 artiklassa säädetään uudesta tukitoimenpiteestä, joka liittyy yritysten aineellisiin ja aineettomiin investointeihin. On tarpeen vahvistaa kyseisen uuden toimenpiteen käyttöönottoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotka ovat johdonmukaiset maaseudun kehittämispolitiikan mukaisesti käytettävissä olevan saman toimenpiteen kanssa. Olisi määriteltävä tukikelpoisten investointien lajit, uusien tuotteiden, prosessien ja tekniikoiden kehittäminen mukaan luettuina, ja määriteltävä ohjeelliset tukikelpoiset kustannukset.
(24)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 16 artiklassa säädetään uudesta tukitoimenpiteestä, joka liittyy sivutuotteiden tislaukseen. On tarpeen vahvistaa kyseisen uuden toimenpiteen käyttöönottoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt, erityisesti sivutuotteiden hävittämisedellytykset sekä rypäleiden puristejäännöksen, viinin ja viinisakan tislaukseen myönnettävän tuen tarkoitus ja enimmäismäärä.
(25)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 17 artiklassa säädetään uudesta tukitoimenpiteestä, joka liittyy viinin alkoholijuomaksi tislaamiseen. On tarpeen vahvistaa kyseisen uuden toimenpiteen käyttöönottoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt erityisesti tuen tarkoituksen ja mahdollisten muutosten osalta.
(26)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 18 artiklassa säädetään uudesta tukitoimenpiteestä, joka liittyy erityiseen tislaustoimenpiteeseen. On tarpeen vahvistaa kyseisen uuden toimenpiteen käyttöönottoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt erityisesti tukimenettelyn ja toteuttamistavan sekä tuen määrän vahvistamisessa huomioon otettavien perusteiden osalta.
(27)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 19 artiklassa säädetään uudesta tukitoimenpiteestä, joka liittyy rypäleen puristemehun käyttämiseen väkevöimistarkoituksessa. On tarpeen vahvistaa kyseisen uuden toimenpiteen käyttöönottoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt erityisesti tuen tarkoituksen ja enimmäismäärän sekä alkoholipitoisuuden lisäämiseksi käytettävälle tuotteelle tehtävien erityistarkastusten osalta.
(28)
Komissiolla on ehdottomasti oltava tukiohjelmien täytäntöönpanoa koskevat asianmukaiset tiedot asetuksen (EY) N:o 479/2008 II osaston soveltamisen seuraamiseksi ja markkinoiden moitteettoman hallinnon varmistamiseksi. Tässä yhteydessä on tarpeen vahvistaa tiedot, jotka on esitettävä tukiohjelmien raportoinnissa ja arvioinnissa niiden tehokkuuden ja toimivuuden arvioimiseksi.
(29)
Tässä asetuksessa vahvistettujen erityissääntöjen lisäksi olisi sovellettava talousarviota koskevan kurinalaisuuden ja erityisesti jäsenvaltioiden puutteellisten tai virheellisten ilmoitusten osalta annettuja yleissääntöjä.
(30)
Järjestelmän rahoituksen hallintoon olisi sovellettava yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä kesäkuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (9) soveltamissääntöjä.
(31)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 76 artiklan 1 kohdassa säädetään, että viinirypälemehujen ja rypäleen puristemehujen, joiden osalta tullien soveltaminen riippuu tuotteen tuontihinnasta, tuontihinnan oikeellisuus tarkistetaan joko jokaisen erän tarkastuksen perusteella tai käyttämällä kiinteää tuontiarvoa. Viinirypälemehun ja rypäleen puristemehun yhteisöön tuontia koskevan järjestelmän nykyisiä ominaispiirteitä ovat erityisesti tuonnin epäsäännöllisyys sekä määrien ja jaksotuksen tasolla että tuotteiden tuontipaikan ja alkuperäpaikan osalta, minkä vuoksi tuontihinnan oikeellisuuden osoittavaa edustavaa kiinteää tuontiarvoa ei voida laskea. Näissä olosuhteissa on asianmukaista tarkistaa kyseinen hinta eräkohtaisesti.
(32)
Tuontihinnan, jonka perusteella tuontituotteet luokitellaan yhteiseen tullitariffiin, olisi oltava yhtä suuri kuin kyseisen tuotteen vapaasti laivassa -hinta korotettuna vakuutus- ja kuljetuskustannuksilla siihen paikkaan, jossa tavarat tuodaan yhteisön tullialueelle.
(33)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 82 artiklan 3 kohdassa säädetään, että kyseisessä artiklassa tarkoitettujen tuontituotteiden mukana on oltava todistus ja sen maan, josta tuote tulee, nimeämän elimen tai viranomaisen laatima määritysseloste. On tarpeen täsmentää edellytykset, jotka määritysselosteen on täytettävä.
(34)
Tarkastusten yksinkertaistamiseksi olisi säädettävä, että kolmansista maista tuotavat, pieniin säiliöihin pakatut määrät vapautetaan todistuksen ja määritysselosteen esittämisvelvoitteesta.
(35)
Yhdenmukaisuuden varmistamiseksi vapautukseen todistuksen ja määritysselosteen esittämisestä yhteisöön tuotavien viinialan tuotteiden osalta on sovellettava tullilainsäädännön ja viinialan tuotteiden yhteisön sisäisten kuljetusten mukana seuraavien asiakirjojen järjestelmän tullittomuutta koskevia sääntöjä.
(36)
Tietoteknisten menetelmien käyttö korvaa vähitellen tietojen manuaalisen käsittelyn hallinnon eri aloilla. Sen vuoksi V I 1- ja V I 2 -asiakirjoja myönnettäessä ja käytettäessä olisi voitava käyttää myös tietoteknisiä ja sähköisiä menetelmiä.
(37)
Tietyt kolmannet maat, joissa viinintuottajiin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 479/2008 82 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen elinten tai viranomaisten toteuttamaa tehokasta valvontajärjestelmää, ovat ilmaisseet haluavansa sallia viinintuottajien itse laatia kyseisessä kohdassa tarkoitetun todistuksen ja määritysselosteen. Näiden maiden kanssa käytävän kaupan helpottamiseksi - jos ne ovat tehneet yhteisön kanssa sitoumuksia, jotka sisältävät petosten ehkäisemiseksi toteutettavan yhteistyön vahvistamista koskevia lausekkeita ja jos niillä on hyvät kauppasuhteet yhteisön kanssa - olisi sallittava, että kuten yhteisön alkuperää olevien viinien osalta, tuottajien laatimia asiakirjoja voidaan pitää kyseisten elinten tai laitosten myöntäminä asiakirjoina. Tällöin olisi annettava riittävät takeet, ja kyseisten todistusten myöntämistä olisi valvottava asianmukaisesti.
(38)
Olisi julkaistava luettelo niiden elinten ja laboratorioiden nimistä ja osoitteista, jotka ovat kolmansissa maissa valtuutettuja laatimaan todistuksen ja määritysselosteen, jotta viinialan tuotteiden tuontia valvovat viranomaiset yhteisössä voivat tarvittaessa tehdä tarvittavat varmistukset.
(39)
Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisen toteuttaman valvonnan helpottamiseksi olisi säädettävä säädetyn todistuksen ja määritysselosteen muodosta ja tarvittavassa määrin sisällöstä sekä niiden käyttöä koskevista edellytyksistä.
(40)
Petosten estämiseksi on tarpeen valvoa, että todistus ja tarvittaessa määritysseloste koskevat tuontituotteen jokaista erää. Tässä tarkoituksessa on välttämätöntä, että kyseinen asiakirja seuraa / kyseiset asiakirjat seuraavat jokaisen erän mukana, kunnes se kuuluu yhteisön valvontajärjestelmään.
(41)
Kauppatapojen huomioon ottamiseksi silloin kun viinierä jaetaan osiin on tarpeen oikeuttaa toimivaltaiset viranomaiset laatimaan valvonnassaan todistuksesta ja määritysselosteesta otteet, joiden on seurattava jokaisen jakamisesta johtuvan uuden erän mukana.
(42)
Nopean ja tehokkaan kuluttajansuojan varmistamiseksi on tarpeen säätää mahdollisuudesta keskeyttää kyseisten toimenpiteiden soveltaminen, jos esiintyy petosriski tai kuluttajien terveyttä koskeva riski.
(43)
Lisäksi olisi säädettävä toimitettavia asiakirjoja koskevista yksinkertaisista säännöistä, joita sovelletaan muista kolmansista maista kuin viinialan tuotteen alkuperämaasta tulevaan vientiin, jos tuotetta ei ole merkittävästi jalostettu.
(44)
Viejien ja viranomaisten taakkaa olisi kevennettävä säätämällä, että V I 1 -asiakirjoihin tehdään merkintä siitä, että väkeviin viineihin ja tislausta varten väkevöityihin viineihin lisätty alkoholi on viinistä peräisin, sen sijaan että todisteeksi tästä vaadittaisiin erillinen asiakirja. Samassa tarkoituksessa olisi säädettävä mahdollisuudesta käyttää V I 1 -asiakirjaa sellaisena todistuksena alkuperänimityksestä, joka vaaditaan tuotaessa viinejä, joihin sovelletaan tariffialennusta. Tietyt viinit vapautetaan kuitenkin todistuksen ja määritysselosteen esittämisestä silloin kun esitetään todistus alkuperänimityksestä. Olisi säädettävä V I 1 -asiakirjan käytöstä kyseisten väkevien viinien alkuperänimityksen todistuksena siten, että määritysselostetta koskevaa kohtaa ei tarvitse täyttää.
(45)
Viinin tuonti eräiden kolmansien maiden kanssa tehdyissä sopimuksissa määrätyin myönnytyksin edellyttää virallisen elimen tai sopimuspuolten virallisesti hyväksymän ja niiden yhdessä laatimaan luetteloon sisältyvän elimen myöntämän todistuksen esittämistä siitä, että kyseinen viini vastaa edellytyksiä, joilla myönnytykset voidaan hyväksyä.
(46)
Jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle luettelo virallisista tai virallisesti hyväksytyistä elimistä, joita se ehdottaa todistusten myöntäjiksi, jotta komissio voi laatia luettelon yhdessä kyseisten kolmansien maiden kanssa sekä toimittaa sen niille. Näiden elinten tehtävien helpottamiseksi kyseiset luettelot olisi toimitettava soveltuvassa muodossa ja soveltuvaa välinettä käyttäen.
(47)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 85 ja 86 artiklassa säädetään laittomasti istutetuista aloista. On tarpeen vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat seuraamuksia tuottajille, jotka eivät noudata uutta säännönmukaistamis- tai raivausvelvoitetta viinitarhoissa, jotka on istutettu ilman istutuslupaa ennen 1 päivää syyskuuta 1998, sekä yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat tiedonantoja, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tässä yhteydessä. Laittoman alan raivausvelvoitteen noudattamatta jättämisestä määrättävän seuraamuksen olisi oltava riittävän ankara tuottajien kannustamiseksi noudattamaan kyseistä velvoitetta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden aiemmin määräämien seuraamusten soveltamista. Sen vuoksi seuraamuksen olisi oltava vähintään raivauspalkkion keskiarvo kaksinkertaisena.
(48)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 87 artiklan 1 kohdassa säädetään, että silloin kun laittomien viinitarhojen tuotteita voidaan luovuttaa liikkeeseen ainoastaan tislausta varten, on pyydettävä todiste siitä, ettei kyseisiä tuotteita ole luovutettu liikkeeseen. Valvonnan vahvistamiseksi liikkeeseen luovuttamattomuutta olisi oltava vain kolmea tyyppiä: toimitus tislattavaksi, rypäleiden raakana korjaaminen tuottajan kustannuksella tai viininviljelijän talouden oma kulutus, jos tuottajan viininviljelyala on enintään 0,1 hehtaaria. On tarpeen vahvistaa määräaika kyseisessä artiklassa säädettyjen tislaussopimusten esittämiselle. Jotta valvonta voitaisiin järjestää tehokkaasti, rypäleitä raakana korjaavien tuottajien olisi ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille aikeestaan riittävän ajoissa. Valvottavuuden parantamiseksi jäsenvaltioiden pitäisi voida määrätä, että tuottajan on ilmoitettava ennalta, mitä kolmesta liikkeeseen luovuttamattomuuden tyypistä aikoo käyttää, sekä rajoittaa lisää tuottajien valinnanmahdollisuuksia liikkeeseen luovuttamattomuuden tyyppien osalta.
(49)
Jotta yhteisön talousarviota käytettäisiin asiallisesti ja kontrolloidusti, olisi säädettävä taloudellisista seuraamuksista, jos jäsenvaltio ei noudata laittomiin istutuksiin liittyviä tiedonantovelvollisuuksia.
(50)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 91 artiklan 1 kohdassa säädetään uusien viljelmien istutusoikeuksien myöntämisestä, kun kyseessä ovat yleisen edun vuoksi toteutettava maanjako tai pakkolunastus. Jotta kyseisen asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa säädetty istutuskielto ei menetä merkitystään, näitä uusien viljelmien istutusoikeuksia ei saa olla enemmän kuin mitä tarvitaan viiniköynnösten istuttamiseksi alueelle, joka vastaa 105:tä prosenttia tuottajien kyseisten toimenpiteiden yhteydessä menettämistä alueista.
(51)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 91 artiklan 1 kohdassa säädetään myös uusien viljelmien istutusoikeuksien myöntämisestä kokeellisiin tarkoituksiin ja emoviiniköynnösten varttamisoksien kasvatukseen. Tällä perusteella myönnettyjen uusien viljelmien istutusoikeuksien mukaisesti istutettuja alueita olisi käytettävä ainoastaan näihin erityistarkoituksiin, eikä tällaisilta alueilta tulevista rypäleistä saatuja viinialan tuotteita saisi pitää kaupan. Nykyistä kokeellista viininviljelyä ja emoviiniköynnösten varttamisoksien kasvatusta olisi voitava jatkaa nykyisin säännöin.
(52)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 91 artiklan 1 kohdassa säädetään myös uusien viljelmien istutusoikeuksien myöntämisestä alueille, joilta saatavat viinit tai viinituotteet on tarkoitettu yksinomaan viininviljelijän talouden omaan kulutukseen. Tämä voisi kuitenkin joskus aiheuttaa kohtuuttoman hallinnollisen taakan, koska tietyissä jäsenvaltioissa on huomattavasti tällaisia tapauksia. Jäsenvaltioiden olisi voitava myös sallia tällaiset alueet, vaikkei niille ole myönnetty istutusoikeuksia, edellyttäen markkinatasapainon säilymiseksi, että kyseiset alueet ovat pieniä eikä viininviljelijä harjoita kaupallista viinintuotantoa. Kyseisiin alueisiin ja tuottajiin olisi sovellettava asianmukaista valvontaa ja seuraamuksia, tällaisten alueiden raivaaminen mukaan luettuna, jos säännöksiä ei noudateta.
(53)
Uudelleenistutusoikeuksia ei saa myöntää alueille, jotka on pitänyt raivata asetuksen (EY) N:o 2008/1999 vaatimusten rikkomisen vuoksi. Uudelleenistutusoikeuksia ei myöskään saa myöntää raivatuille alueille, joille on myönnetty uusien viljelmien istutusoikeuksia muihin tarkoituksiin kuin kaupalliseen viinintuotantoon.
(54)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 92 artiklan 2 kohdassa säädetään uudelleenistutusoikeuksien myöntämisestä tuottajille, jotka sitoutuvat raivaamaan viiniköynnöstä kasvavan alan. Niitä olisi myönnettävä vain, jos asianomaisella tuottajalla ei ole riittävästi istutusoikeuksia samansuuruisen alan istuttamiseksi kuin se, jonka hän aikoo raivata. Kun uudelleenistutusoikeuksia myönnetään tällaisen sitoumuksen perusteella, myöntämiseen olisi yhdistettävä vakuus raivaussitoumuksen toteuttamisen varmistamiseksi. Kun uudelleenistutettu alue ja raivattava alue ovat olemassa samanaikaisesti, markkinatasapainon häiriöiden ehkäisemiseksi ainoastaan toiselta näistä alueista tulevaa viiniä saa pitää kaupan.
(55)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 93 artiklassa säädetään kansallisten ja/tai alueellisten varantojen perustamisesta ja ylläpitämisestä tuotantokyvyn hallinnoinnin parantamiseksi. Markkinatasapainon häiriöiden ehkäisemiseksi varantojärjestelmän kautta tapahtuva oikeuksien siirto ei saisi johtaa tuotantokyvyn yleiseen kasvuun jäsenvaltion alueella. Samanlaisesta tuotantokyvyn lisäyskiellosta säädetään jo kyseisen asetuksen 92 artiklan 5 kohdassa tapauksissa, joissa oikeuksia siirretään tilojen välillä. Tällöin jäsenvaltiot voivat soveltaa mainitun oikeuksien siirtoon vähennyskerrointa.
(56)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 93 artiklan 5 kohdassa säädetään, että jäsenvaltio voi päättää olla soveltamatta varantojärjestelmää, jos se voi osoittaa alueellaan jo olevan tehokas istutusoikeuksien hallinnointijärjestelmä. Tässä yhteydessä jäsenvaltiot voivat säätää varantojärjestelmän toteuttamisesta alueensa jossain osassa ja muusta tehokkaasta järjestelmästä alueensa muissa osissa. Jäsenvaltion, joka haluaa soveltaa kyseisen artiklan mukaista mahdollisuutta, olisi voitava todistaa tällaisen järjestelmän olemassaolo ja osoittaa tarve poiketa kyseisen asetuksen V osaston I luvun säännöksistä.
(57)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 90 artiklan 6 kohdassa säädetään, että jäsenvaltiot voivat päättää pitää viiniköynnöslajikkeisiin kuuluvien viiniköynnösten istutuskiellon voimassa enintään 31 päivään joulukuuta 2018. Olisi säädettävä, että jäsenvaltioiden, jotka aikovat käyttää tätä mahdollisuutta, on ilmoitettava siitä komissiolle hyvissä ajoin.
(58)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 100 artiklassa säädetään, että raivauspalkkiota voidaan myöntää vain aloille, joita hoidetaan. Jotta viranomaiset voisivat varmistaa, että alaa hoidetaan asianmukaisesti, olisi säädettävä paikalla tehtävien pakollisten tarkastusten lisäksi asianomaisen viinitarhan tuotantoa koskevista todisteista. Tätä varten olisi esitettävä edellisvuosien satoilmoitukset tai, jos satoilmoitusta ei ole asianmukaisesti perustelluista syistä saatavilla, esitettävä todisteet muilla jäsenvaltion tätä tarkoitusta varten säätämillä tavoilla, joiden luotettavuus jäsenvaltion on huolellisesti varmistettava.
(59)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 104 artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltio voi jättää vuoristoalueet tai jyrkkärinteiset alueet raivausjärjestelmän ulkopuolelle. Tämän poikkeuksen olisi katettava rinteen jyrkkyyden vuoksi tehdyt pengerrykset, silloin kun viljely olisi ilman niitä liian vaikeaa tai aiheuttaisi vakavia eroosio-ongelmia. Olisi vahvistettava yleisesti hyväksyttyihin ammattitapoihin perustuvat kriteerit, joita sovelletaan aloihin, jotka voivat kuulua kyseisten poikkeusten soveltamisalaan. Lisäksi kyseisen asetuksen 104 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat ympäristösyistä myöntää poikkeuksen tietyille aloille ja Kreikka voi myöntää poikkeuksen Egeanmeren saarten ja Kreikkaan kuuluvien Joonianmeren saarten viiniköynnöstä kasvaville aloille Kreetaa ja Euboiaa lukuun ottamatta. Kyseisten poikkeusten olisi oltava hyvin perusteltuja ja ne olisi annettava säännöllisesti tiedoksi komissiolle.
(60)
Aiemmasta lopullista viininviljelystä luopumista koskevan järjestelmän soveltamisesta saatujen kokemusten mukaan palkkioasteikkojärjestelmä olisi säilytettävä. Raivauspalkkion uudet asteikot vastaavat ennen asetuksen (EY) N:o 479/2008 voimaantuloa voimassa olleen järjestelmän asteikoita siten, että niihin lisätään 20 % vuonna 2009, 10 % vuonna 2010 ja 0 % vuonna 2011.
(61)
Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti raivauspalkkiota koskevan hakumenettelyn hallinnollisten järjestelyjen olisi oltava jäsenvaltioiden vastuulla. Niiden olisi voitava vapaasti päättää päivämäärä, johon mennessä tuottajien on toteutettava raivaustoimet, jotta niillä olisi riittävästi aikaa tehdä tarvittavat tarkastukset ennen tukien maksamista viimeistään 15 päivänä lokakuuta.
(62)
Raivaustoimenpiteeseen varattujen varojen tehokkaan käytön varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi säädettävä järjestelmästä, jolla varmistetaan että palkkiohakemukset ovat asianmukaisesti perusteltuja ja jossa voidaan tapauksen mukaan edellyttää tuottajalta kirjallista sitoumusta ja velvollisuutta vastata hakemuksen käsittelystä johtuvista kustannuksista, jos hakemus peruutetaan ilman asianmukaisia perusteluja.
(63)
Valvontasyistä palkkio olisi maksettava vasta raivauksen jälkeen.
(64)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 104 artiklan 1 kohdassa säädetään jäsenvaltioiden mahdollisuudesta hylätä raivauspalkkiota koskevat uudet hakemukset, jos raivatun alan yhteenlaskettu osuus jäsenvaltion alueella on jo 8 prosenttia tai jollakin osa-alueella 10 prosenttia. Jäsenvaltion olisi annettava tällainen päätös tiedoksi komissiolle.
(65)
Komissiolla on ehdottomasti oltava tuotantokykyä koskevat asianmukaiset tiedot asetuksen (EY) N:o 479/2008 II ja V osaston soveltamisen seuraamiseksi ja markkinoiden moitteettoman hallinnon varmistamiseksi. Tässä yhteydessä on tarpeen vahvistaa tiedot, jotka on sisällytettävä kyseisen asetuksen 109 artiklassa tarkoitettuun selvitykseen.
(66)
Rakenneuudistukseen, uusiin lajikkeisiin siirtymiseen, rypäleiden raakana korjaamisen ja raivaukseen liittyvien tukien maksuperustan yhdenmukaistamiseksi yhteisön tasolla olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat alojen mittaamista erityisesti viiniköynnöstä kasvavaa alaa vastaavan alan määrittämiseksi.
(67)
Olisi säädettävä asetuksen (EY) N:o 479/2008 ja tämän asetuksen moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi tarvittavista tarkastuksista sekä seuraamuksista, jos havaitaan sääntöjenvastaisuuksia. Kyseisiin toimenpiteisiin olisi kuuluttava yhteisön tasolla vahvistettavia erityistarkastuksia ja seuraamuksia sekä kansallisia lisätarkastuksia ja -seuraamuksia. Tarkastusten ja seuraamusten olisi oltava tehokkaita, varoittavia ja oikeasuhteisia.
(68)
Tuotantokykyä koskevan valvonnan olisi perustuttava ensisijassa viinitarharekisteriin.
(69)
Tuotantokyvyn kontrolloimisen tärkeyden ja raivausjärjestelmään liittyvien varojen vuoksi olisi säädettävä asianomaisten alojen systemaattisesta tarkastuksesta paikalla sekä ennen raivausta että sen jälkeen. Jos jäsenvaltiolla on kuitenkin luotettava graafinen väline ja asianomaista alaa koskevat ajantasaiset tiedot, raivausta edeltävä tarkastus voidaan tehdä hallinnollisesti. Raivauksen jälkeisessä tarkastuksessa voidaan käyttää kaukokartoitusta sen varmistamiseksi, että viiniköynnökset on tosiasiallisesti raivattu, ja sen vuoksi olisi sallittava kaukokartoituksen käyttö kyseisessä (jälki)tarkastusvaiheessa. Koska pinta-alan laskeminen kaukokartoitusmenetelmällä on ongelmallista, kyseinen menetelmä olisi sallittava vain, jos viinitarhan kaikki lohkot raivataan tai jos kaukokartoituksen resoluutio on vähintään 1 m2. Joka tapauksessa paikalla olisi tehtävä tarkastus vähintään joko ennen raivausta tai sen jälkeen.
(70)
Jotta viinialan säännöksiä sovellettaisiin yhdenmukaisesti, olisi vahvistettava säännöt kansallisella ja yhteisön tasolla jo voimassa olevien valvontamenettelyjen täsmentämiseksi ja viinialan tarkastuksista vastaavien viranomaisten suoran yhteistyön varmistamiseksi.
(71)
Olisi vahvistettava säännöt, joiden mukaan kansalliset viranomaiset ja komissio voivat avustaa toisiaan viinialan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi. Näillä säännöillä ei saisi estää sellaisten erityissääntöjen soveltamista, jotka koskevat yhteisön menoja, kansallisia rikosoikeudellisia menettelyjä tai hallinnollisia seuraamuksia.
(72)
Jokaisen jäsenvaltion olisi varmistettava viinialan tarkastuksista vastaavien viranomaisten toiminnan tehokkuus. Tässä tarkoituksessa olisi nimettävä viranomainen, joka vastaa jäsenvaltioiden ja komission välisistä yhteyksistä. On myös välttämätöntä, että kaikissa niissä jäsenvaltioissa, joissa viinialan tarkastuksista vastaa useampi toimivaltainen viranomainen, näiden toimivaltaisten viranomaisten tarkastustoimet sovitetaan yhteen.
(73)
Jotta sääntelyä sovellettaisiin yhdenmukaisesti koko yhteisössä, jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta toimivaltaisten viranomaisten henkilöstöllä on riittävät valtuudet tutkia, noudatetaanko sääntöjä.
(74)
Viinimarkkinat ovat toisistaan riippuvaisia, mitä kuvastavat jäsenvaltioiden välisen kaupan kehitys ja erityisesti monikansallisten yritysten määrän jatkuva kasvu tällä alalla, kuten myös hallintosääntöjen mukaiset mahdollisuudet toteuttaa sekä tukea saavia että tukea saamattomia toimia muualla kuin tuotteen alkuperäpaikassa tai siirtää näitä toimia tuotteen alkuperäpaikasta. Tämän tilanteen vuoksi on tarpeen edelleen yhdenmukaistaa tarkastusmenetelmiä ja varmistaa tiiviimpi yhteistyö tarkastusviranomaisten välillä.
(75)
Jäsenvaltioiden välisen, viinialan säännösten soveltamista koskevan yhteistyön tehokkuuden lisäämiseksi kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen olisi voitava pyynnöstä työskennellä toisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Tällaista yhteistyötä ja avunantoa koskevat säännöt on syytä vahvistaa.
(76)
Koska eräät asiat ovat monitahoisia ja kiireellisiä, on välttämätöntä, että avunantoa pyytänyt toimivaltainen viranomainen voi pyynnön vastaanottavan viranomaisen suostumuksella nimetä tarkastajiaan osallistumaan tutkimuksiin.
(77)
Jos kyseessä on yhtä tai useampaa jäsenvaltiota koskeva vakava petoksen riski tai petos, asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten on voitava käynnistää viran puolesta oma-aloitteinen avunantomenettely.
(78)
Tämän asetuksen mukaisesti vaihdettavia tietoja koskee niiden luottamuksellisen luonteen vuoksi salassapitovelvollisuus.
(79)
Asetuksessa (EY) N:o 2729/2000 säädetään yhteisessä tutkimuskeskuksessa (YTK) olevasta tutkimustietoja sisältävästä tietopankista, jolla pyritään yhdenmukaistamaan analyyttiset tutkimukset koko yhteisössä. Tietopankkiin on tarkoitus tallentaa jäsenvaltioista tulevat näytteet ja määritysselosteet.
(80)
Jos sovelletaan isotooppista vertailumääritysmenetelmää, voidaan paremmin valvoa viinialan tuotteiden väkevöintiä, havaita veden lisääminen niihin tai - yhdessä viinialan tuotteiden muiden isotooppisten ominaisuuksien määritystulosten kanssa - varmistaa, että ne vastaavat nimessä ilmoitettua alkuperää. Tällaisilla määritysmenetelmillä saatuja tuloksia olisi tulosten tulkitsemisen helpottamiseksi voitava verrata tuloksiin, jotka saatu aiemmin samoin menetelmin määritettäessä tuotteita, joiden ominaisuudet ovat samat ja joiden alkuperän ja valmistuksen aitous on varmistettu.
(81)
Viinien tai viinistä johdettujen tuotteiden isotooppinen määritys tehdään asetuksessa (EY) N:o 479/2008 tarkoitetuilla vertailumääritysmenetelmillä.
(82)
Määrityslaitteilla varustetuissa yhteisön laboratorioissa tehtyjen määritysten tulosten tulkitsemisen helpottamiseksi ja näiden laboratorioiden saamien määritystulosten verrattavuuden varmistamiseksi olisi vahvistettava rypälenäytteiden ottoa sekä näiden näytteiden viiniyttämistä ja säilyttämistä koskevat yhdenmukaiset säännöt.
(83)
Määritystietojen laadun ja verrattavuuden varmistamiseksi on tarpeen soveltaa tunnustettujen laatuvaatimusten järjestelmää laboratorioihin, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet tekemään näytteiden isotooppisia määrityksiä tietopankkia varten.
(84)
Isotooppinen määritys on analyysimenetelmä, jota käytetään viinialan valvonnassa ja petosten torjunnassa ja joka edellyttää erityistä tieteellistä osaamista ja teknistä välineistöä. Useimmilla yhteisöön vuosina 2004 ja 2007 liittyneillä jäsenvaltioilla ei ole välineitä tällaisen määrityksen tekemiseen. Valvontamenettelyjen yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK) olisi tehtävä määritykset kyseisten jäsenvaltioiden puolesta, kunnes niillä on välineet ja valmiudet tehtävän suorittamiseksi.
(85)
Koska viinialan tuotteiden isotooppinen määritys ja tulosten tulkinta ovat herkkiä menettelyjä, määritystulosten tulkitsemisen yhdenmukaistamiseksi on syytä säätää, että YTK:n tietopankkiin on pääsy tätä määritystapaa käyttävillä virallisilla laboratorioilla ja pyynnöstä muilla jäsenvaltion viranomaisilla kuitenkin siten, että yksityisten tietojen suojaamista koskevaa periaatetta noudatetaan.
(86)
Asetuksessa (EY) N:o 2729/2000 on toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan viralliseen laboratorioon lähetettäviksi tarkoitettujen näytteiden ottoa koskevia sääntöjä ja isotooppisella menetelmällä määritettävien näytteiden ottoa koskevia yhteisiä sääntöjä. Näitä menettelyjä on syytä soveltaa ja pitää näytteenottoa yhteisön tietopankkia varten erikoistapauksena, jossa viinialan tuotteesta otetaan näyte viranomaisten tehdessä suoraa yhteistyötä.
(87)
Tarkastusten puolueettomuuden varmistamiseksi jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisten olisi voitava pyytää toisen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista ottamaan näytteitä. Otetut näytteet olisi annettava pyynnön esittäneelle tarkastajalle, joka määrää, missä laboratoriossa ne tutkitaan.
(88)
Olisi vahvistettava yksityiskohtaiset säännöt virallista näytteenottoa ja näiden näytteiden käyttöä varten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tehdessä yhteistyötä. Säännöissä olisi varmistettava edustavuus ja virallisten määritystulosten tarkistusmahdollisuus koko yhteisössä.
(89)
Näytteiden ottoon ja lähettämiseen, analyyttisiin ja aistinvaraisiin tutkimuksiin sekä asiantuntijan palkkaamiseen liittyvien menojen maksattamisen yksinkertaistamiseksi hallinnollisella tasolla on syytä vahvistaa periaate, jonka mukaan kustannuksista vastaa viranomainen, joka on määrännyt näytteenoton tai asiantuntijan palkkaamisen.
(90)
Tämän asetuksen mukaisissa tarkastuksissa tehtyjen havaintojen todistusvoima olisi täsmennettävä.
(91)
Jotta tarkastukset ja rypälenäytteiden otto viinitarhoissa sujuisivat vaivatta, olisi vahvistettava säännökset, joilla kielletään asianomaisia estämästä heihin kohdistuvia tarkastuksia sekä velvoitetaan heidät helpottamaan näytteiden ottoa ja antamaan tämän asetuksen mukaisesti tarvittavat tiedot.
(92)
Olisi säädettävä tämän asetuksen soveltamisen kannalta tarvittavien tiedonantojen tyypistä, muodosta ja toimitustavasta. Niihin olisi sisällyttävä jäsenvaltioiden komissiolle toimittamat tiedonannot.
(93)
Jotta yhteisön talousarviota käytettäisiin asiallisesti ja kontrolloidusti, olisi säädettävä taloudellisista seuraamuksista, jos jäsenvaltio ei noudata tiedonantovelvollisuuksia.
(94)
Jäsenvaltioiden olisi säilytettävä tämän asetuksen säännösten soveltamisen valvontaa ja tarkastuksia varten tarvittavat tiedot tarkastuksen varalta tarkoituksenmukaisen ajan.
(95)
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 II ja V osaston mukaiset maksut olisi suoritettava tuensaajille täysimääräisinä. Tarpeettoman hallinnollisen taakan estämiseksi jäsenvaltioiden olisi sallittava maksaa eräin edellytyksin tuottajille vakuutustukea vakuutusyhtiöiden kautta.
(96)
Tuottajien oikeudenmukaisen kohtelun varmistamiseksi olisi vahvistettava säännöt, joita sovelletaan kun kyseessä on ilmeinen virhe, ylivoimainen este tai muut poikkeukselliset olosuhteet. Olisi vahvistettava säännöt, joita sovelletaan keinotekoisesti luotuihin tilanteisiin, jotta tällaisten tilanteiden perusteella ei saa tukea.
(97)
Olisi vahvistettava säännökset, jotta siirtymä aiemmasta järjestelmästä tässä asetuksessa säädettyyn uuteen järjestelmään olisi sujuva ja jotta varmistettaisiin asetuksen (EY) N:o 479/2008 128 artiklassa säädettyjen siirtymäsäännösten asianmukainen soveltaminen.
(98)
Maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitea ei ole antanut lausuntoa puheenjohtajansa asettamassa määräajassa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
JOHDANTOSÄÄNNÖKSET
1 artikla
Soveltamisala ja ilmaisujen käyttö
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan soveltamissäännöt, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 479/2008 seuraavia säännöksiä:
a)
tukitoimenpiteet (II osasto);
b)
kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa (IV osasto);
c)
tuotantokyky (V osasto);
d)
109 artiklassa tarkoitettu selvitys;
e)
viinialan tarkastukset (117 artikla); ja
f)
121 artiklan c alakohdassa säädetty pinta-alojen mittaaminen.
Tämä asetus ei vaikuta seuraavien soveltamiseen:
a)
erityissäännökset, jotka liittyvät jäsenvaltioiden suhteisiin petosten torjumiseksi viinialalla, jos niillä helpotetaan tämän asetuksen soveltamista;
b)
säännöt, jotka koskevat
i)
rikosoikeudenkäyntiä tai jäsenvaltioiden keskinäistä avunantoa rikosasioissa;
ii)
hallinnollisia seuraamuksia koskevaa menettelyä.
2. Asetuksessa (EY) N:o 479/2008 käytettyjen ilmaisujen merkitys on sama kuin tässä asetuksessa käytettävillä ilmaisuilla.
II OSASTO
TUKIOHJELMAT
I LUKU
Toimittamismenettely
2 artikla
Tukiohjelmien ensimmäinen toimitus
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun viisivuotista tukiohjelmaa koskevan ehdotuksen on katettava varainhoitovuodet 2009-2013.
Jäsenvaltioiden on toimitettava tukiohjelmaehdotuksensa komissiolle sähköisesti tämän asetuksen liitteessä I esitetyn mallin mukaisesti.
Jäsenvaltioiden on toimitettava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tukiohjelmaehdotuksen rahoitusselvitys komissiolle samalla tavalla liitteessä II esitetyn mallin mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi 1 kohdassa tarkoitettuun tukiohjelmaehdotukseen liittyvä lainsäädäntönsä heti kun se on annettu tai sitä on muutettu.
3. Jos jäsenvaltio päättää siirtää kaikki kansalliset määrärahansa varainhoitovuodesta 2010 alkaen koko asetuksen (EY) N:o 479/2008 liitteessä II tarkoitetuksi ajanjaksoksi tilatukijärjestelmään, sen on toimitettava tämän asetuksen liitteessä II oleva lomake vastaava rivi asianmukaisesti täydennettynä ennen 30 päivää kesäkuuta 2008.
4. Jos jäsenvaltio päättää laatia alueellisten erityispiirteiden mukaan mukautetun tukiohjelman, sen on toimitettava myös aluekohtaiset tiedot tämän asetuksen liitteessä III esitetyn mallin mukaisesti.
5. Jäsenvaltio on vastuussa menoista päivän, jona komissio vastaanottaa sen tukiohjelman, ja tukiohjelman asetuksen (EY) N:o 479/2008 5 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisen soveltamisen alkamispäivän välisenä aikana.
3 artikla
Tukiohjelmien muuttaminen
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tarkistettu tukiohjelma on toimitettava komissiolle tämän asetuksen liitteessä I esitetyn mallin mukaisesti, ja siihen on tapauksen mukaan sisällyttävä tarkistettu rahoitusselvitys tämän asetuksen liitteessä IV esitetyn mallin mukaisesti.
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden ei tarvitse toimittaa liitteen IV lomaketta.
Jäsenvaltio on vastuussa menoista päivän, jona komissio vastaanottaa sen tarkistetun tukiohjelman, ja tukiohjelman asetuksen (EY) N:o 479/2008 5 artiklan 2 kohdan toisen kohdan mukaisen soveltamisen alkamispäivän välisenä aikana.
2. Jolleivät kyseessä ole luonnonkatastrofien vuoksi toteutettavat hätätoimenpiteet, tukiohjelmiin saa tehdä muutoksia enintään kaksi kertaa varainhoitovuodessa. Jos jäsenvaltion on muutettava tukiohjelmaansa, sen on toimitettava se ennen kunkin vuoden 1 päivää maaliskuuta tai 30 päivää kesäkuuta, ja sen mukana on oltava tapauksen mukaan:
a)
päivitetty versio tukiohjelmasta liitteessä I esitetyn mallin mukaisesti ja päivitetty versio rahoitusselvityksestä liitteessä IV esitetyn mallin mukaisesti;
b)
ehdotettujen muutosten syyt.
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 9 artiklassa tarkoitettua toimenpidettä koskevista siirroista on ilmoitettava ennen sitä kalenterivuotta edeltävää 1 päivää joulukuuta, jona tilatukijärjestelmää aletaan soveltaa.
II LUKU
Tukikelpoiset toimenpiteet
1 Jakso
Menekinedistäminen kolmansien maiden markkinoilla
4 artikla
Tukikelpoiset toimet ja markkinat
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen viinien osalta voidaan toteuttaa menekinedistämistä kolmansien maiden markkinoilla, jos
a)
tuotteet on tarkoitettu sellaisinaan kulutettaviksi ja niillä on vientimahdollisuuksia tai uusia markkinointimahdollisuuksia kolmansissa maissa sekä merkittävä lisäarvo;
b)
tuotteen alkuperä ilmoitetaan osana tiedotus- tai menekinedistämistoimea, kun kyseessä on maantieteellisellä merkinnällä varustettu viini;
c)
tuettu toimi on selkeästi määritelty, myös se, mitkä tuotteet voidaan ottaa huomioon, ja markkinointitoimi ja kustannusarvio on myös määritelty;
d)
menekinedistämiseen ja tiedotukseen tarkoitettu tuki kestää kunkin tuensaajan osalta yhdessä kolmannessa maassa enintään kolme vuotta;
e)
menekinedistämis- ja/tai tiedotusviestit perustuvat viinin olennaisiin laatuominaisuuksiin ja ovat kohteena olevan kolmannen maan lainsäädännön mukaisia;
f)
tuensaajilla on riittävät valmiudet kohdata kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan erityisrajoitukset ja riittävät varat toimenpiteen mahdollisimman tehokkaan toteuttamisen varmistamiseksi. Jäsenvaltioiden on erityisesti varmistettava, että tuotteita on riittävästi käytettävissä sekä laadullisesti että määrällisesti markkinakysyntään voidaan vastata pitkään menekinedistämistoimen päättymisen jälkeenkin.
Edunsaajat voivat olla yksityisiä yrityksiä, ammattialajärjestöjä, tuottajaorganisaatioita, toimialakohtaisia organisaatioita tai jäsenvaltion niin päättäessä julkisia elimiä. Jäsenvaltio ei voi missään tapauksessa tehdä julkisesta elimestä ainoaa menekinedistämistoimenpiteen edunsaajaa.
Etusijalle on asetettava komission suosituksessa 2003/361/EY (10) tarkoitetut mikroyritykset sekä pienet ja keskisuuret yritykset kuten myös yhteiskäytössä olevat tavaramerkit.
Järjestelmän väärinkäytön estämiseksi a ja c alakohdassa tarkoitetut edellytykset eivät yleisesti ottaen saisi muuttua tuettujen toimien toteuttamisaikana, jollei ole todisteita siitä, että muutosten ansiosta toteuttaminen paranee.
5 artikla
Valintamenettely
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava hakemusmenettely, jossa säädetään erityisesti seuraavista:
a)
4 artiklassa esitettyjen vaatimusten ja perusteiden noudattamisen tarkistaminen;
b)
määräajat hakemusten jättämiselle ja kunkin ehdotetun toimen soveltuvuuden tarkastelulle;
c)
säännöt, jotka koskevat asianomaisia tuotteita ja niiden markkinointia tämän asetuksen säännösten ja kansallisten säännösten mukaisesti, sekä asianomaisia eritelmiä;
d)
säännöt, jotka koskevat sopimusten tekemistä ja mahdollisia vakiosopimuksia, vakuuksien asettamista ja ennakkomaksuja koskevia järjestelyjä;
e)
säännöt, jotka koskevat tuettujen toimien arviointia.
2. Jäsenvaltion on valittava ohjelmat ottaen erityisesti huomioon seuraavat seikat:
a)
ehdotettujen strategioiden yhdenmukaisuus asetettujen tavoitteiden kanssa;
b)
ehdotettujen toimien laatu;
c)
toimien toteuttamisen ennakoitu vaikutus kyseisten tuotteiden kysynnän kehitykseen;
d)
takeet siitä, että asianomaiset toimijat ovat tehokkaita ja että heillä on käytettävissään tarvittavat tekniset valmiudet ja että suunnitellun toimenpiteen kustannukset eivät ole markkinoiden tavanomaista kustannustasoa korkeammat.
3. Hakemukset arvioituaan jäsenvaltion on valittava kustannustehokkaimmat hakemukset ja laadittava käytettävissä olevien varojen rajoissa luettelo, joka on annettava komissiolle tiedoksi liitteessä VIII esitetyn mallin mukaisesti, jotta niistä voidaan ilmoittaa muille jäsenvaltioille ja lisätä toimenpiteen johdonmukaisuutta.
4. Vähintään kaksi jäsenvaltiota voi päättää valita yhteisen menekinedistämistoimen. Niiden on sitouduttava osallistumaan rahoitukseen ja sovittava hallinnollisista yhteistyömenettelyistä seurannan, täytäntöönpanon ja valvonnan edistämiseksi.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuettavat kansalliset tai alueelliset kampanjat ovat yhdenmukaisia asetuksen (EY) N:o 3/2008 tai (EY) N:o 1698/2005 mukaisesti rahoitettavien toimenpiteiden kanssa sekä kansallisissa ja alueellisissa kampanjoissa rahoitettavien toimenpiteiden kanssa.
6. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 20 artiklan c alakohdan iii alakohdan tai asetuksen (EY) N:o 3/2008 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti rahoitettaville toimille ei saa myöntää tukea asetuksen (EY) N:o 479/2008 10 artiklan mukaisesti.
7. Jäsenvaltiot voivat säätää, että jos tuensaaja on asettanut vakuuden, tukea voidaan maksaa ennakkona ennen toimen toteuttamista.
8. Jos jäsenvaltio myöntää menekinedistämiseen kansallista tukea, sen on ilmoitettava siitä tämän asetuksen liitteissä I, V, VII ja VIII esitettyjen mallien asianmukaisissa kohdissa.
2 Jakso
Viinitilojen rakenneuudistus ja uusiin lajikkeisiin siirtyminen
6 artikla
Määritelmä
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 11 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi ’tavanomaisella viinitarhojen uudistamisella viljelmillä, joilla viiniköynnökset ovat jo yli-ikäisiä’, tarkoitetaan saman lajikkeen istuttamista samalle lohkolle samaa viininviljelymenetelmää noudattaen. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa lisäedellytyksiä erityisesti korvattavien viinitarhojen iän osalta.
7 artikla
Menettely ja hakemukset
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava
a)
enintään viiden vuoden määräajat rakenneuudistustoimien toteuttamiselle;
b)
elimet tai henkilöt, jotka voivat jättää hakemusluonnoksia;
c)
puolueettomat perusteet niiden ensisijaisuuden määrittämiseksi erityisesti (EY) N:o 479/2008 104 artiklan 9 kohdan mukaisesti;
d)
hakemusten sisältö; niihin on sisällyttävä yksityiskohtaiset kuvaukset ehdotetuista toimenpiteistä ja toteuttamiselle ehdotetut määräajat;
e)
hakemusten toimittamis- ja hyväksymismenettely, jossa on erityisesti säädettävä hakemusten jättämisen määräajoista sekä niiden ensisijaisuutta koskevista puolueettomista perusteista;
f)
vaatimus, jonka mukaan kaikissa hakemuksissa on esitettävä jokaisen varainhoitovuoden osalta sen aikana täytäntöönpantavat toimenpiteet sekä kuhunkin toimenpiteeseen liittyvä ala ja täytäntöönpanon seurantaa koskevat menettelyt.
2. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa vähimmäisalan, jolle voidaan myöntää tukea rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen, rakenneuudistuksesta ja uusiin lajikkeisiin siirtymisestä johtuvan vähimmäisalan sekä asianmukaisesti perustellut ja puolueettomiin kriteereihin perustuvat poikkeukset tästä vaatimuksesta.
8 artikla
Tukitasot
Jollei asetuksen (EY) N:o 479/2008 11 artiklan ja tämän luvun säännöksistä muuta johdu, jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt, jotka koskevat myönnettävän tuen tarkkaa soveltamisalaa ja tukitasoja. Säännöt voivat koskea erityisesti kiinteämääräisten määrien maksamista, tuen hehtaarikohtaisten enimmäismäärien vahvistamista ja objektiivisin perustein tapahtuvaa tuen mukauttamista. Jos käytetyt istutusoikeudet eivät ole peräisin rakenneuudistuksesta, tukea on kilpailun vääristymisen estämiseksi alennettava vastaavasti sen huomioon ottamiseksi, että käytetyistä istutusoikeuksista ei ole aiheutunut raivauskustannuksia.
Tuki maksetaan 75 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritellyltä istutetulta alueelta.
Säännöissä on varmistettava, että järjestelmän tavoite saavutetaan.
9 artikla
Taloushallinto
1. Tuki maksetaan sen jälkeen, kun on varmistettu että jokin toimi tai kaikki tukihakemuksessa tarkoitetut toimet (sen mukaan, miten jäsenvaltio on päättänyt hallinnoida toimenpidettä) on toteutettu ja tarkastettu paikalla.
Jos tuki maksetaan tavallisesti vasta kaikkien toimien toteuttamisen jälkeen, toteutetuille yksittäisille toimille on kuitenkin maksettava tuki, jos jäljellä olevia toimia ei ole voitu toteuttaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (11) 40 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen ylivoimaisten esteiden tai poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi.
Jos tarkastus osoittaa, että tukihakemuksessa tarkoitettua toimikokonaisuutta ei ole kokonaisuudessaan toteutettu muista syistä kuin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 40 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen ylivoimaisten esteiden tai poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi ja tuki on maksettu tukihakemuksessa tarkoitettuun toimikokonaisuuteen kuuluvan yksittäisen toimen toteuttamisen jälkeen, jäsenvaltion on päätettävä periä tuki takaisin.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi säätää, että tietystä toimesta tai kaikista tukihakemuksessa tarkoitetuista toimista myönnetään tuottajille ennakkoa ennen toimen toteuttamista, jos toteuttaminen on aloitettu ja tuensaaja on asettanut vakuuden. Asetuksen (ETY) N:o 2220/85 (12) soveltamiseksi velvoitteena on asianomaisten toimien toteuttaminen tukiennakon maksamista seuraavan toisen viinivuoden loppuun mennessä.
Jäsenvaltio voi mukauttaa kyseistä ajanjaksoa, jos
a)
asianomaiset alat ovat alueella, joka on kärsinyt asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hyväksymästä luonnonmullistuksesta;
b)
suunniteltuja toimia ei voida toteuttaa, koska kasviaineisto kärsii asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hyväksymistä terveysongelmista.
Jotta tukiennakkoa voidaan maksaa, aiemmat samalla alalla toteutetut toimet, joihin tuottaja on myös saanut tukiennakkoa, on pitänyt toteuttaa kokonaan.
Jos tarkastuksissa havaitaan, että tukihakemuksessa tarkoitettua toimea, josta on maksettu tukiennakkoa, ei ole toteutettu kokonaan, jäsenvaltio voi päättää soveltaa seuraamusta.
10 artikla
Siirtymätoimenpiteet
Jäsenvaltio voi sallia, että asetuksen (EY) N:o 1493/1999 11 artiklan mukaisesti suunnitellut käynnissä olevat rakenneuudistustoimet siirretään asetuksen (EY) N:o 479/2008 11 artiklan 3 kohdan mukaiseen uuteen hakemukseen, jos
a)
tällainen siirto rahoitetaan asetuksen (EY) N:o 479/2008 11 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua toimenpidettä koskevaan tukiohjelmaan käytettävissä olevista varoista;
b)
toimenpiteen jatko on mahdollisine muutoksineen tämän artiklan edellytysten mukainen.
3 Jakso
Rypäleiden korjaaminen raakana
11 artikla
Rypäleiden raakana korjaamisen määritelmä
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 12 artiklan ja tämän jakson soveltamiseksi kaupallisten rypäleiden jättämistä viiniköynnökseen tavanomaisen tuotantosyklin lopussa ei pidetä raakana korjaamisena.
Lisäksi minkään lohkon alaa, jolle myönnetään tukea rypäleiden raakana korjaamiseen, ei voi lukea mukaan laskettaessa maantieteellisellä merkinnällä varustettujen viinien teknisissä eritelmissä vahvistettuja tuotosrajoja.
12 artikla
Rypäleiden raakana korjaamista koskevaan toimenpiteeseen liittyvät edellytykset
1. Jäsenvaltioiden on raakana korjaamisen osalta
a)
annettava yksityiskohtaiset toimenpiteen täytäntöönpanoa koskevat säännökset, jotka koskevat
i)
rypäleiden raakana korjaamisen liittyviä ennakkoilmoituksia;
ii)
maksettavan korvauksen määrää;
iii)
sääntöjä sen varmistamiseksi, että asianomaiset alat pidetään hyvässä kasvukunnossa, ettei toimenpiteellä ole kielteisiä vaikutuksia ympäristöön eikä kasvien terveyteen ja että toimenpiteen asianmukainen toteuttaminen on mahdollista tarkastaa; jäsenvaltiot voivat kyseisiin tavoitteisiin liittyen soveltaa puolueettomin ja syrjimättömin perustein toimenpiteeseen rajoituksia, mukaan luettuina eri lajikkeita koskevat aikataulut, ympäristöön tai kasvien terveyteen liittyvät riskit taikka menetelmä;
b)
vahvistettava raakana korjaamista koskeville hakemuksille määräaika, jonka on oltava kunkin vuoden 15 päivän huhtikuuta ja 31 päivän toukokuuta välisellä ajanjaksolla;
c)
vahvistettava viimeistään 31 päivänä toukokuuta odotettu markkinatilanne, jonka perusteella raakana korjaamista on sovellettava markkinatasapainon palauttamiseksi ja kriisien estämiseksi;
d)
varmistettava toimenpiteen asianmukainen toteutus tarkastamalla, onko raakana korjaaminen tosiasiallisesti suoritettu; raakana korjaamisen tukea saavat alat on järjestelmällisesti tarkastettava paikalla toimenpiteen toteuttamisen jälkeen; tarkastuksen kohteeksi on valittava lohkot, joista on tehty tukihakemus.
Ensimmäisen alakohdan d alakohdassa tarkoitetussa tarkastuksessa on:
i)
varmistettava asianomaisen viinitarhan olemassaolo ja asianmukainen hoito;
ii)
varmistettava, että kaikki tertut on poistettu kokonaan tai hävitetty;
iii)
selvitettävä käytetty menetelmä; jokaisen raakana korjaamisen tukea hakevan viljelijän on säilytettävä todisteet toimen kustannuksista.
Sen varmistamiseksi, että tukea saavalle lohkolle ei ole jätetty kaupallisia rypäleitä, kaikki tarkastukset on tehtävä kunkin vuoden 15 päivän kesäkuuta ja 31 päivän heinäkuuta välisenä aikana ja ne on joka tapauksessa pitänyt saada päätökseen kullakin alueella viinirypäleiden kypsymisen tavanomaisessa alkuvaiheessa (Baggiolini-vaihe M, BBCH-vaihe 83).
2. Raakana korjaamista ei saa soveltaa samaan lohkoon kahtena perättäisenä vuonna.
3. Jos sato tuhoutuu kokonaan tai osittain ennen raakana korjaamisen päivämäärää erityisesti komission asetuksen (EY) N:o 1857/2006 (13) 2 artiklan 8 kohdassa tarkoitetun luonnonmullistuksen vuoksi, tukea ei myönnetä.
4. Jos sato tuhoutuu kokonaan tai osittain raakana korjaamiseen myönnettävän tuen maksamispäivän ja sadonkorjuukauden välisenä aikana, jo tukea saaneelle alalle ei saa myöntää satovakuutuksesta taloudellista korvausta tulonmenetysten vuoksi.
13 artikla
Hakumenettely
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava hakumenettely, jossa säädetään erityisesti asianomaiseen tuottajaan sovellettavasta palkkiosta ja hakemukseen liitettävistä tiedoista. Hakemuksessa on oltava tiedot alasta, keskituotoksesta, käytettävästä menetelmästä sekä rypälelajikkeesta ja siitä tuotettavasta viinityypistä.
2. Jäsenvaltioiden on tarkistettava, ovatko hakemukset hyvin perusteltuja. Ne voivat tätä varten säätää, että tuottajan on annettava hakemuksen yhteydessä kirjallinen sitoumus. Jäsenvaltiot voivat säätää, että jos hakemus peruutetaan ilman asianmukaista perustelua, hakemuksen käsittelystä johtuvat kustannukset ovat asianomaisen tuottajan vastuulla.
14 artikla
Korvaukset
1. Jäsenvaltioiden on joka vuosi laskettava raakana korjaamisen suorat kustannukset erityisesti eri manuaalisten, mekaanisten ja kemiallisten menetelmien osalta, jotka ne sallivat 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan iii alakohtaan liittyen. Jos samalla alalla käytetään useampaa kuin yhtä menetelmää, korvaus on laskettava halvimman menetelmän perusteella.
2. Jäsenvaltioiden on määriteltävä raakana korjaamisesta aiheutuvat tulomenetykset puolueettomin ja syrjimättömin perustein.
Jollei asetuksen (EY) N:o 479/2008 12 artiklan 4 kohdasta muuta johdu, jäsenvaltioiden on vahvistettava kyseisen asetuksen 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tuen taso tulonmenetyksen vakiokustannusten ja -oletusten perusteella. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että
a)
laskelmien kaikki osatekijät ovat todennettavissa;
b)
laskelmat perustuvat asianmukaisella asiantuntemuksella vahvistettuihin lukuihin;
c)
lähde, josta luvut ovat peräisin, ilmoitetaan selkeästi;
d)
laskelmissa on otettu huomioon paikalliset tai alueelliset olosuhteet.
Tuki maksetaan tämän asetuksen 75 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritellyltä istutetulta alueelta.
4 Jakso
Sijoitusrahastot
15 artikla
Tuen taso
Jäsenvaltiot voivat sisällyttää asetuksen (EY) N:o 479/2008 13 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen tukiohjelmiinsa seuraavien sääntöjen mukaisesti:
a)
tukijakso ei saa olla kolmea vuotta pidempi;
b)
sijoitusrahastojen perustamisesta aiheutuviin hallinnollisiin kustannuksiin myönnettävän tuen on sijoitusrahaston ensimmäisenä, toisena ja kolmantena toimintavuonna oltava seuraavassa vahvistettu osuus tuottajan rahoitusosuudesta sijoitusrahastoon sen ensimmäisenä, toisena ja kolmantena toimintavuonna:
i)
10, 8 ja 4 prosenttia jäsenvaltioissa, jotka liittyivät yhteisöön 1 päivänä toukokuuta 2004 tai sen jälkeen;
ii)
5, 4 ja 2 prosenttia muissa jäsenvaltioissa;
c)
jäsenvaltiot voivat vahvistaa enimmäismäärän, jonka voi saada sijoitusrahastojen perustamisesta aiheutuviin hallinnollisiin kustannuksiin;
d)
jäsenvaltioiden on annettava yksityiskohtaiset säännökset, jotka koskevat kyseisen toimenpiteen täytäntöönpanoa.
5 Jakso
Satovakuutus
16 artikla
Tukikelpoisuusedellytykset
Jäsenvaltiot voivat sisällyttää asetuksen (EY) N:o 479/2008 14 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen tukiohjelmiinsa seuraavien sääntöjen mukaisesti:
a)
jäsenvaltioiden on annettava toimenpiteiden täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännökset, joihin kuuluvat myös toimenpiteet sen varmistamiseksi, että satovakuutustoimenpiteet eivät vääristä kilpailua vakuutusmarkkinoilla;
b)
järjestelmässä hakemuksen tekevien tuottajien on annettava vakuutussopimus tiedoksi kansallisille viranomaisille, jotta jäsenvaltio voi noudattaa asetuksen (EY) N:o 479/2008 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua edellytystä;
c)
jäsenvaltioiden on vahvistettava tuen enimmäismäärät asetuksen (EY) N:o 479/2008 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun edellytyksen noudattamiseksi. Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa vahvistaa tason tulonmenetyksen vakiokustannusten ja -oletusten perusteella. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että
i)
laskelmien kaikki osatekijät ovat todennettavissa;
ii)
laskelmat perustuvat asianmukaisella asiantuntemuksella vahvistettuihin lukuihin;
iii)
lähde, josta luvut ovat peräisin, ilmoitetaan selkeästi;
iv)
laskelmissa on otettu huomioon paikalliset tai alueelliset olosuhteet.
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 14 artiklan soveltamiseksi ilmaisulla ’luonnonkatastrofeihin rinnastettavissa olevat epäsuotuisat sääolot’ on sama merkitys kuin komission asetuksen (EY) N:o 1857/2006 2 artiklan 8 kohdassa.
Jos jäsenvaltio myöntää satovakuutukseen kansallista tukea, sen on ilmoitettava siitä tämän asetuksen liitteissä I, V ja VII esitettyjen mallien asianomaisissa kohdissa.
6 Jakso
Investoinnit
17 artikla
Tukikelpoiset toimenpiteet
Tuettujen investointien on oltava kyseiseen investointiin sovellettavien yhteisön vaatimusten mukaisia.
Tukikelpoisia menoja ovat
a)
kiinteän omaisuuden rakentaminen, hankkiminen, leasing-vuokraus mukaan luettuna, tai kunnostaminen;
b)
uusien koneiden ja laitteiden hankinta tai ostoleasing, tietokoneohjelmistot mukaan luettuina, enintään omaisuuden markkina-arvoon asti. Muut leasingsopimukseen liittyvät menot, kuten vuokranantajan kate, korkojen jälleenrahoituskulut, yleiskulut ja vakuutusmaksut, eivät ole tukikelpoisia;
c)
edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, toteutettavuustutkimukset sekä patenttien ja käyttölupien hankinta.
Poiketen siitä, mitä b alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa vahvistaa ainoastaan komission suosituksessa 2003/361/EY (14) tarkoitettuihin mikroyrityksiin sekä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sovellettavat edellytykset, joilla käytettyjen laitteiden ja välineiden hankintaa voidaan pitää tukikelpoisina menoina.
Pelkät korvaavat investoinnit eivät ole tukikelpoisia menoja, sillä näin pyritään varmistamaan, että tekemällä tuettuja investointeja jalostusketjua koskevassa toimenpiteessä päästään toimenpiteen tavoitteeseen, joka on markkinoiden kysyntään sopeutumisen edistäminen ja kilpailukyvyn parantaminen.
18 artikla
Uusien tuotteiden kehittämiseen liittyvät tukikelpoiset toimenpiteet
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 15 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun uusien tuotteiden, prosessien ja teknologioiden kehittelyyn liittyvien kustannusten on koskettava valmistelevia toimia, kuten suunnittelua, tuote-, prosessi- tai teknologiakehitystä ja testejä sekä niihin liittyviä aineellisia ja/tai aineettomia investointeja, joita toteutetaan ennen kuin vasta kehitettyjä tuotteita, prosesseja ja teknologioita käytetään kaupallisiin tarkoituksiin.
Pelkät korvaavat investoinnit eivät ole tukikelpoisia menoja, sillä näin pyritään varmistamaan, että tällaisilla tuilla päästään toimenpiteen tavoitteeseen, joka on markkinoiden kysyntään sopeutumisen edistäminen ja kilpailukyvyn parantaminen.
19 artikla
Taloushallinto
Lukuun ottamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 40 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja ylivoimaisia esteitä tai poikkeuksellisia olosuhteita, jotka esiintyvät investointien tekojaksolla, tuki maksetaan sen jälkeen, kun on varmistettu että kaikki tukihakemuksessa tarkoitetut investoinnit on toteutettu ja tarkastettu paikalla.
Investointituen saajat voivat pyytää toimivaltaisilta maksajavirastoilta ennakkoa, jos tämä mahdollisuus on mainittu kansallisessa tukiohjelmassa.
Ennakon määrä saa olla enintään 20 prosenttia investointiin liittyvästä julkisesta tuesta, ja ennakon maksamisen edellytyksenä on 110 prosenttia ennakon määrästä olevan pankkitakuun tai vastaavan vakuuden asettaminen.
Vakuus vapautetaan, kun toimivaltainen maksajavirasto vahvistaa, että investoinnista aiheutuvat todelliset menot ylittävät ennakon määrän.
20 artikla
Yhteensopivuus ja johdonmukaisuus
Tukea ei saa myöntää markkinatoimille, jotka saavat tukea asetuksen (EY) N:o 479/2008 10 artiklan mukaisesti.
Jos jäsenvaltio myöntää investointeihin kansallista tukea, sen on ilmoitettava siitä tämän asetuksen liitteissä I, V ja VII esitettyjen mallien asianmukaisissa kohdissa.
7 Jakso
Sivutuotteiden hävittäminen
21 artikla
Vähimmäisalkoholipitoisuuden vahvistaminen
1. Jollei asetuksen (EY) N:o 479/2008 liitteessä VI olevan D kohdan 1 alakohdasta muuta johdu, jäsenvaltioiden on vahvistettava tilavuusprosentteina ilmaistu alkoholipitoisuus, joka sivutuotteilla on oltava suhteessa tuotetun viinin alkoholipitoisuuteen. Jäsenvaltiot voivat mukauttaa vähimmäisalkoholipitoisuutta puolueettomin ja syrjimättömin perustein.
2. Jos jäsenvaltion ensimmäisen kohdan mukaisesti vahvistamaa pitoisuutta ei saavuteta, niiden, joita tämä velvollisuus koskee, on kyseisen pitoisuuden saavuttamisen varmistamiseksi toimitettava tietty määrä tuottamaansa viiniä.
3. Sen alkoholipitoisuuden määrittämiseksi, joka sivutuotteilla on oltava suhteessa tuotetun viinin alkoholipitoisuuteen, eri viininviljelyvyöhykkeillä sovellettavat tilavuusprosentteina ilmoitetut alkoholin luonnolliset vakiopitoisuudet ovat seuraavat:
a)
A-vyöhykkeellä 8,0 prosenttia;
b)
B-vyöhykkeellä 8,5 prosenttia;
c)
C I -vyöhykkeellä 9,0 prosenttia;
d)
C II -vyöhykkeellä 9,5 prosenttia;
e)
C III -vyöhykkeellä 10,0 prosenttia.
22 artikla
Sivutuotteiden hävittäminen
Tuottajien on poistettava viiniyttämisen tai muun rypäleiden jalostuksen sivutuotteet valvonnan alaisena seuraavin edellytyksin:
a)
sivutuotteet poistetaan viipymättä ja viimeistään sen markkinointivuoden lopussa, jonka aikana ne on tuotettu. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa aikaisemman päivämäärän. Poistot ja arvioidut määrät on joko merkittävä asetuksen (EY) N:o 479/2008 112 artiklan 2 kohdan mukaisesti pidettäviin rekistereihin, tai toimivaltaisen viranomaisen on ne varmennettava;
b)
poistot ovat yhteisön lainsäädännön ja erityisesti ympäristölainsäädännön mukaisia.
Viinisakka katsotaan poistetuksi, jos se denaturoidaan siten, että sen käyttö viiniyttämisessä on mahdotonta ja jos näin denaturoidun viinisakan toimituksesta kolmansille osapuolille on tehty merkintä asetuksen (EY) N:o 479/2008 112 artiklan 2 kohdan mukaisesti pidettyihin rekistereihin. Jäsenvaltioiden on toteutettava näiden toimien valvomisen varmistamiseksi tarvittavat toimenpiteet. Niillä voi olla asianomaisten kolmansien osapuolten ennakkohyväksyntäjärjestelmä.
Jäsenvaltiot voivat päättää, että tuottajien, jotka tuottavat asianomaisena viinivuonna enintään 25 hehtolitraa viiniä tai rypäleen puristemehua omissa tiloissaan, ei edellytetä poistavan sivutuotteitaan.
23 artikla
Sivutuotteiden hävittäminen tislaamalla
1. Tuottajat voivat toimittamalla sivutuotteet tislattaviksi noudattaa velvoitetta poistaa viiniyttämisen tai muun rypäleiden jalostuksen sivutuotteet kokonaan tai osittain.
2. Jäsenvaltiot voivat puolueettomin ja syrjimättömin perustein säätää, että viiniyttämisen tai muun rypäleiden jalostuksen kaikkien sivutuotteiden tai osan niistä toimittaminen tislattavaksi on pakollista osalle tuottajista tai kaikille tuottajille. Tätä velvoitettava voidaan noudattaa myös toimittamalla viini etikkateollisuudelle.
3. Asianomaiset jäsenvaltiot voivat ottaa vahvistamansa menetelmän mukaisesti käyttöön tislaajien hyväksymisjärjestelmän.
24 artikla
Tuen tarkoitus
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 16 artiklassa tarkoitettu tuki on maksettava saman artiklan 3 kohdassa tarkoitetuin edellytyksin ja 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetuissa rajoissa tislaajille, jotka jalostavat tislattaviksi toimitettuja tuotteita raa'aksi alkoholiksi, jonka alkoholipitoisuus on vähintään 92 tilavuusprosenttia.
2. Asianomaiseen tukeen sisältyy kiinteämääräinen määrä, jolla on tarkoitus korvata kyseisten tuotteiden keräilykustannukset ja joka on siirrettävä tislaajalta tuottajalle, jos jälkimmäinen vastaa kyseisistä kustannuksista.
3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että jos tuensaaja on asettanut vakuuden, tukea voidaan maksaa ennakkona.
4. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tässä artiklassa säädetyn toimenpiteen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
25 artikla
Tuen määrä
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 16 artiklassa tarkoitetun tuen enimmäismäärä vahvistetaan tilavuusprosentteina ilmoitettua alkoholipitoisuutta ja hehtolitraa kohden seuraavasti:
a)
rypäleiden puristejäännöksestä valmistettu raaka alkoholi: 1,1 euroa /til-%/hl;
b)
viinistä ja viinisakasta valmistettu raaka alkoholi: 0,5 euroa /til-%/hl.
2. Jäsenvaltioiden on puolueettomin ja syrjimättömin perustein sekä 1 kohdassa säädetyissä rajoissa vahvistettava 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tuen määrä ja keräilykustannuksiin myönnettävä kiinteämääräinen korvaus ja annettava ne komissiolle tiedoksi liitteissä I, V ja VII esitettyjen mallien asianmukaisissa kohdissa. Määriä voidaan mukauttaa eri tuotantotyyppien mukaan puolueettomin ja syrjimättömin perustein.
8 Jakso
Viinin tislaaminen alkoholijuomaksi
26 artikla
Tuen tarkoitus
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 17 artiklassa tarkoitettua tukea myönnetään kyseisessä artiklassa esitetyin edellytyksin sekä puolueettomin ja syrjimättömin perustein tuottajille, joiden tuotanto loppukäytetään viinitisleen tuottamiseksi juotavaksi tarkoitettujen alkoholien alaa varten.
2. Tukea voidaan maksaa viinintuottajille, jotka eivät ole rypäleiden tuottajia.
3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että jos tuensaaja on asettanut vakuuden, tukea voidaan maksaa ennakkona.
4. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tässä artiklassa säädetyn toimenpiteen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
27 artikla
Tuen määrä
Jäsenvaltioiden on vahvistettava hehtaarikohtaisen tuen määrät ja ilmoitettava ne komissiolle liitteissä I, V ja VII esitettyjen mallien asianmukaisissa kohdissa. Määriä voidaan mukauttaa erityisesti tuotantoalueen ja -edellytysten mukaan puolueettomin ja syrjimättömin perustein.
9 Jakso
Erityinen tislaustoimenpide
28 artikla
Toimenpiteen määritelmä
1. Jäsenvaltioiden, jotka käynnistävät erityisen tislaustoimenpiteen osalla aluettaan tai koko alueellaan yhden tai useamman viiniluokan osalta puolueettomin ja syrjimättömin perustein asetuksen (EY) N:o 479/2008 18 artiklan 1 kohdan edellytyksen mukaisesti ja saman artiklan 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen käytettävissä olevien määrärahojen rajoissa, on ilmoitettava siitä komissiolle tukiohjelmien muutoksena.
2. Jäsenvaltiot voivat puolueettomin ja syrjimättömin perustein säätää, että tämä on pakollista osalle tuottajista tai kaikille tuottajille.
3. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tässä artiklassa säädetyn toimenpiteen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
29 artikla
Tukea koskevat yksityiskohtaiset säännöt
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 18 artiklassa tarkoitettu tuki on maksettava saman artiklan 3 kohdassa tarkoitetuin edellytyksin tislaajille, jotka jalostavat viiniä raa'aksi alkoholiksi, jonka alkoholipitoisuus on vähintään 92 tilavuusprosenttia.
2. Tuki voi sisältää vähimmäishinnan, joka tislaajien on siirrettävä viinintuottajille.
3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että jos tuensaaja on asettanut vakuuden, tukea voidaan maksaa ennakkona.
30 artikla
Tuen määrä
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tuen määrä ja tapauksen mukaan tämän asetuksen 29 artiklassa tarkoitettu viinintuottajille siirrettävä vähimmäishinta ja annettava ne komissiolle tiedoksi liitteissä I, V ja VII esitettyjen mallien asianmukaisissa kohdissa. Määriä voidaan mukauttaa erityisesti tuotantoalueen ja viiniluokan mukaan puolueettomin ja syrjimättömin perustein. Tuki on joka tapauksessa vahvistettava siten, että viinintuottajille maksettava hinta ei ole suurempi kuin vastaavan tuotantoalueen ja viiniluokan markkinahinta.
2. Jäsenvaltioiden on tapauksen mukaan alennettava tuottajille siirrettävää vähimmäishintaa niiden viinien osalta, joiden alkoholipitoisuutta on nostettu lisäämällä sakkaroosia tai rypäleen puristemehua, jolle on myönnetty asetuksen (EY) N:o 479/2008 19 artiklassa tarkoitettua tukea.
31 artikla
Kansallinen tuki
Jos jäsenvaltio myöntää erityiseen tislaustoimenpiteeseen kansallista tukea, sen on kirjattava kaikki hakemukset ja niihin liittyvät päätökset. Niiden on ilmoitettava tästä liitteessä II, III ja IV esitettyjen mallien asianmukaisissa kohdissa.
10 Jakso
Tiivistetyn rypäleen puristemehun käyttäminen
32 artikla
Tuen tarkoitus
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 19 artiklassa tarkoitettua tukea myönnetään viinintuottajille, jotka käyttävät yhteisössä tuotettua tiivistettyä rypäleen puristemehua ja puhdistettua tiivistettyä rypäleen puristemehua (EY) N:o 479/2008 liitteessä V olevassa A kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tilavuusprosentteina ilmoitetun luonnollisen alkoholipitoisuuden lisäämiseksi.
2. Jäsenvaltiot voivat säätää, että jos tuensaaja on asettanut vakuuden, tukea voidaan maksaa ennakkona.
3. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tässä artiklassa säädetyn toimenpiteen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
33 artikla
Tuen määrä
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen määrä vahvistetaan tilavuusprosentteina ilmoitetun potentiaalisen alkoholipitoisuuden mukaan hehtolitraa kohden seuraavien tuoteryhmien osalta:
a)
tiivistetty rypäleen puristemehu: 1,699 euroa /til-%/hl;
b)
puhdistettu tiivistetty rypäleen puristemehu: 2,206 euroa /til-%/hl.
2. Jäsenvaltioiden on puolueettomin ja syrjimättömin perustein vahvistettava 1 kohdassa säädetyissä rajoissa kunkin tuoteryhmän tukien määrät ja annettava ne komissiolle tiedoksi liitteissä I, V ja VII esitettyjen mallien asianmukaisissa kohdissa. Määriä voidaan mukauttaa alueen tai viininviljelyalueen mukaan puolueettomin ja syrjimättömin perustein.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden potentiaalinen alkoholipitoisuus määritetään soveltamalla asetuksen (EY) N:o 1623/2000 liitteessä I olevan vastaavuustaulukon tietoja lukuihin, jotka on saatu refraktometrillä 20 °C:ssa komission asetuksen (ETY) N:o 558/93 (15) liitteessä esitettyä menetelmää käyttäen. Toimivaltaisten viranomaisten tekemissä tarkastuksissa sallitaan 0,2 tilavuusprosentin poikkeama.
34 artikla
Tarkastukset
Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen tarkastukset, jotka tarvitaan erityisesti alkoholipitoisuuden nostamiseksi käytettävien tuotteiden tunnistamisen ja määrän tarkistamiseksi sekä asetuksen (EY) N:o 479/2008 liitteessä V olevan A ja B kohdan noudattamisen varmistamiseksi.
III LUKU
Raportointi, arviointi ja yleiset säännökset
35 artikla
Raportointi ja arviointi
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava asetuksen (EY) N:o 479/2008 21 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kertomus tämän asetuksen liitteissä V ja VI esitetyn mallin mukaisesti. Tukiohjelman toimenpiteistä taulukoissa esitettävät tiedot on eriteltävä vuosittain.
a)
kultakin varainhoitovuodelta selvitys ohjelmakaudella jo aiheutuneista menoista, jotka eivät missään tapauksessa saa ylittää jäsenvaltiolle asetuksen (EY) N:o 479/2008 liitteen II mukaisesti vahvistettuja kokonaismäärärahoja;
b)
tukia koskevat ennusteet seuraaville varainhoitovuosille tukiohjelman suunnitellun täytäntöönpanojakson loppuun saakka jäsenvaltiolle asetuksen (EY) N:o 479/2008 liitteen II mukaisesti vahvistettujen kokonaismäärärahojen rajoissa ja johdonmukaisesti ajantasaisimman tämän asetuksen 3 artiklan mukaisesti toimitetun tukiohjelman kanssa.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava samassa tiedonannossa tukiohjelman täytäntöönpanoon liittyvät tekniset tiedot liitteessä VII esitetyn mallin mukaisesti. Jäsenvaltioiden on toimitettava menekinedistämistoimenpiteen toteuttamista koskevat tiedot liitteessä VIII esitetyn mallin mukaisesti.
3. Viittaukset varainhoitovuoteen ovat viittauksia jäsenvaltioiden tosiasiallisesti 16 päivän lokakuuta ja seuraavan vuoden 15 päivän lokakuuta välisenä aikana suorittamiin maksuihin.
4. Jäsenvaltioiden on tehtävä asetuksen (EY) N:o 479/2008 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu raportointi komissiolle tämän asetuksen liitteissä V ja VI esitetyn mallin mukaisesti. Päätelmiin on sisällyttävä myös seuraavat seikat:
-
C1: tukiohjelman kustannusten ja tulosten arviointi,
-
C2: keinot tukiohjelman tehokkuuden lisäämiseksi.
5. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi toimenpiteet, jotka on toteutettu 9 artiklan 1 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan d alakohdassa säädettyjen säännösten noudattamiseksi. Tiedonannot on toimitettava liitteissä VIII a ja VIII b esitettyjen mallien mukaisesti.
6. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden ei tarvitse toimittaa tämän asetuksen liitteissä V, VI, VII, VIII, VIII a ja VIII b esitettyjä lomakkeita.
7. Jäsenvaltioiden on kirjattava tiedot kaikista tukiohjelmista riippumatta siitä, onko niitä muutettu, ja kaikista ohjelmien täytäntöönpanemiseksi toteutetuista toimenpiteistä.
36 artikla
Tuen ulkopuolelle jättäminen
Kansallisista tukiohjelmista ei saa myöntää mitään taloudellista tukea tuottajille, jotka liittyvät asetuksen (EY) N:o 479/2008 85 ja 86 artiklassa tarkoitettuihin laittomiin istutuksiin, eikä tämän asetuksen 60 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun emoviiniköynnösten varttamisoksien kasvatukseen.
37 artikla
Maksumääräajat
Jäsenvaltioiden on kunkin toimenpiteen osalta asetuksen (EY) N:o 479/2008 9 artiklaa lukuun ottamatta
a)
vahvistettava määräaika hakemuksille;
b)
suoritettava maksut tuensaajalle seuraavassa määräajassa pätevän ja asianmukaisesti täytetyn hakemuksen jättämisestä:
i)
seitsemän kuukautta, kun kyseessä ovat toimenpiteet, jotka voidaan saattaa päätökseen ja tarkastaa yhden vuoden aikana;
ii)
jäsenvaltion vahvistama kohtuullinen ajanjakso, joka on ilmoitettava komissiolle liitteessä I esitetyn mallin asianmukaisessa kohdassa, kun kyseessä ovat toimenpiteet, joita ei voida saattaa päätökseen ja tarkastaa yhden vuoden aikana.
III OSASTO
KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA KÄYTÄVÄ KAUPPA
I LUKU
Viinirypälemehun ja rypäleen puristemehun tulohintajärjestelmä
38 artikla
Määritelmä
Tämän osaston soveltamiseksi ’erällä’ tarkoitetaan saman viejän samalle vastaanottajalle lähettämää saman tuotteen määrää, josta tehdään yksi tulli-ilmoitus vapaaseen liikkeeseen luovuttamiseksi. Kunkin ilmoituksen on koskettava ainoastaan tavaroita, jotka ovat samaa alkuperää, kuten asetuksen (EY) N:o 2913/92 (16) 23 ja 24 artiklassa määritellään, ja kuuluvat yhteen ainoaan yhdistetyn nimikkeistön koodiin.
39 artikla
Eräkohtainen tarkastus
1. Yhteisen tullitariffin liitteessä I olevan kolmannen osan I jakson liitteessä 2 mainittujen, CN-koodeihin 2009 61, 2009 69 ja 2204 30 kuuluvien tuotteiden, joihin sovelletaan tulohintajärjestelmää, tuontihinnan oikeellisuus tarkastetaan eräkohtaisesti.
2. Neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2658/87 (17) liitteessä 2 esitetty tulohinta 1 kohdassa tarkoitetuille tuotteille määritellään tulliarvon perusteella.
II LUKU
Viinien, viinirypälemehujen ja rypäleen puristemehujen todistukset ja määritysselosteet tuonnin yhteydessä
1 Jakso
Yleistä
40 artikla
Vaadittavat asiakirjat
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 82 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettu todistus ja määritysseloste ovat samaa asiakirjaa, jonka
a)
todistusosan laatii sen kolmannen maan viranomainen, josta tuotteet tulevat;
b)
määritysselosteosan laatii sen kolmannen maan hyväksymä virallinen laboratorio, josta tuotteet tulevat.
41 artikla
Määritysselosteen sisältö
Määritysselosteessa on oltava seuraavat tiedot:
a)
viinien ja osittain käyneiden rypäleen puristemehujen osalta:
i)
kokonaisalkoholipitoisuus tilavuusprosentteina;
ii)
todellinen alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina;
b)
rypäleen puristemehujen ja viinirypälemehujen tiheys;
c)
viinien, rypäleen puristemehujen ja viinirypälemehujen osalta:
i)
kuiva-aineen kokonaismäärä;
ii)
kokonaishappopitoisuus;
iii)
haihtuvien happojen pitoisuus;
iv)
sitruunahappopitoisuus;
v)
rikkidioksidin kokonaispitoisuus;
vi)
lajien välisistä risteytyksistä saatujen lajikkeiden risteytykset (suorat tuottavat hybridit tai Vitis vinifera -lajiin kuulumattomien lajikkeiden risteytykset).
42 artikla
Poikkeukset
1. Todistuksen ja määritysselosteen esittämisestä vapautetaan enintään viiden litran etiketöityihin, kertakäyttöisillä sulkimilla varustettuihin säiliöihin pakatut tuotteet, jotka ovat peräisin ja jotka tuodaan kolmansista maista siten, että kuljetettu kokonaismäärä on enintään 100 litraa, vaikka se koostuisi useasta erillisestä erästä.
2. Jos tuotteet eivät ole 1 kohdassa esitettyjen edellytysten mukaisia, todistusta ja määritysselostetta ei tarvitse esittää seuraavista:
a)
viini, rypäleen puristemehu ja viinirypälemehu, joka sisältyy matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin neuvoston asetuksen (ETY) N:o 918/83 (18) 45 artiklan mukaisesti, siten, että määrä on matkustajaa kohden enintään 30 litraa;
b)
viini, jonka yksityinen henkilö lähettää toiselle asetuksen (ETY) N:o 918/83 29 artiklan mukaisesti, siten, että määrä on erää kohden enintään 30 litraa;
c)
viini ja viinirypälemehu, joka kuuluu sellaisen yksityisen henkilön henkilökohtaiseen omaisuuteen, joka muuttaa vakituisen asuinpaikkansa kolmannesta maasta yhteisöön asetuksen (ETY) N:o 918/83 2 artiklan mukaisesti;
d)
viinit ja viinirypälemehut, jotka on tarkoitettu asetuksen (ETY) N:o 918/83 95 artiklassa määritellyille messuille, jos kyseiset tuotteet on pakattu etiketöityihin enintään 2 litran säiliöihin, jotka on varustettu kertakäyttöisillä sulkimilla;
e)
viini, rypäleen puristemehu ja viinirypälemehu, joka on muissa, enintään sadan litran säiliöissä ja joka tuodaan tieteellistä ja teknistä kokeilua varten;
f)
viini ja viinirypälemehu, joka tuodaan 18 päivänä huhtikuuta 1961 tehdyn diplomaattisia suhteita koskevan Wienin yleissopimuksen, 24 päivänä huhtikuuta 1963 tehdyn konsulisuhteita koskevan Wienin yleissopimuksen, muiden konsulisuhteita koskevien yleissopimusten tai 16 päivänä joulukuuta 1969 tehdyn erityisedustustoja koskevan New Yorkin yleissopimuksen mukaisesti;
g)
viini ja rypäleen puristemehu, joka pidetään kansainvälistä liikennettä harjoittavilla vesialuksilla tai kansainvälistä liikennettä harjoittavissa ilma-aluksissa;
h)
viini ja viinirypälemehu, joka on peräisin Euroopan yhteisöstä ja pullotettu Euroopan yhteisössä, viety kolmanteen maahan, palautettu yhteisön tullialueelle ja luovutettu vapaaseen liikkeeseen
2 Jakso
Todistusten ja määritysselosteiden vaatimukset sekä laatimista ja käyttöä koskevat yksityiskohtaiset säännöt viinien, viinirypälemehun ja rypäleen puristemehun tuonnissa
43 artikla
V I 1 -asiakirja
1. Jokaisesta yhteisöön tuotavaksi tarkoitetusta erästä on laadittava todistus ja määritysseloste samalle V I 1 -lomakkeelle.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu todistus on laadittava V I 1 -lomakkeelle, jonka malli esitetään liitteessä IX. Sen allekirjoittavat sekä 48 artiklassa tarkoitetun virallisen laitoksen että hyväksytyn laboratorion virkamies.
2. Kun kyseessä on enintään 60 litran etiketöityihin, kertakäyttöisillä sulkimilla varustettuihin säiliöihin pakattu viini, joka on peräisin yhteisön hyväksymät erityistakeet antaneesta, liitteessä IX mainitusta maasta, eikä kyseistä tuotetta ole tarkoitettu sellaisenaan nautittavaksi, V I 1 -lomakkeen määritysselosteosaa ei tarvitse täyttää.
Kun kyseessä on enintään 60 litran etiketöityihin, kertakäyttöisillä sulkimilla varustettuihin säiliöihin pakattu viini, joka on peräisin yhteisön hyväksymät erityistakeet antaneesta, liitteessä XII mainitusta maasta, V I 1 -lomakkeen määritysselosteosa on tarpeen täyttää vain seuraavien osalta:
a)
todellinen alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina;
b)
kokonaishappopitoisuus;
c)
rikkidioksidin kokonaispitoisuus.
44 artikla
Asiakirjojen kuvaus
1. V I 1 -lomake muodostuu käsin tai koneella täytetystä alkuperäiskappaleesta ja sen samanaikaisesti tuotetusta jäljennöksestä tässä järjestyksessä.
2. V I 2 -lomake on liitteessä X esitetyn mallin mukaisesti laadittu ote, johon merkitään V I 1 -lomakkeessa tai toisessa V I 2 -otteessa olevat tiedot ja johon tekee vahvistusmerkinnän yhteisön tullitoimipaikka. V I 2 -lomake muodostuu alkuperäiskappaleesta ja sen kahdesta jäljennöksestä tässä järjestyksessä.
3. V I 1 -asiakirjojen ja V I 2 -otteiden on oltava liitteessä XI esitettyjen teknisten sääntöjen mukaisia.
4. Sekä alkuperäiskappaleen että jäljennöksen on seurattava tuotteen mukana. V I 1 - ja V I 2 -lomakkeet on täytettävä koneella, käsin tai virallisen laitoksen hyväksymää vastaavaa teknistä keinoa käyttäen. Jos lomake täytetään käsin, on käytettävä mustetta ja painokirjaimia. Lomakkeissa ei saa olla raaputtamalla tai päällekirjoittamalla tehtyjä korjauksia. Muutokset on tehtävä viivaamalla yli virheelliset tiedot ja lisäämällä tarvittaessa halutut tiedot. Tällä tavoin tehtyjen muutosten on oltava tekijänsä hyväksymiä ja virallisen laitoksen, laboratorion tai tulliviranomaisten hyväksymismerkinnällä varustettuja.
5. V I 1 -asiakirjat ja V I 2 -otteet on varustettava sarjanumerolla, jonka V I 1 -asiakirjalle on antanut virallinen laitos, jonka virkamiehen allekirjoittama todistus on, ja V I 2 -otteelle tullitoimipaikka, joka vahvistaa ne hyväksymismerkinnällä 47 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
6. V I 1 -todistukset ja V I 2 -otteet voidaan myöntää ja niitä voidaan käyttää sähköisin järjestelmin jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten antamien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2, 3, 4 ja 5 kohdan soveltamista. Sähköisten V I 1 - ja V I 2 -asiakirjojen on oltava samanlaisia kuin paperiasiakirjojen.
45 artikla
Yksinkertaistettu menettely
1. Jäljempänä 48 artiklassa säädettyyn luetteloon sisältyvien laitosten ja laboratorioiden laatimina todistuksina tai määritysselosteina pidetään sellaisten viinintuottajien laatimia V I 1 -asiakirjoja, jotka ovat sijoittautuneet liitteessä XII oleviin kolmansiin maihin, joiden erityistakuut ovat yhteisön hyväksymiä, jos kukin näistä tuottajista on mainittujen kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten erikseen hyväksymä ja näiden viranomaisten valvonnan alainen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen hyväksyttyjen tuottajien on käytettävä V I 1 -lomaketta, jonka kohtaan 9 merkitään hyväksynnän antaneen kolmannen maan virallisen laitoksen nimi ja osoite. Tuottajien on täytettävä se merkiten lisäksi
a)
kohtaan 1 nimensä, osoitteensa ja rekisterinumeronsa liitteessä XII mainitussa kolmannessa maassa,
b)
kohtaan 10 vähintään 43 artiklan 2 kohdassa säädetyt tiedot.
Tuottajan on allekirjoitettava kohdissa 9 ja 10 tarkoitettu tila ja viivattava yli sanat ”viranomaisen nimi ja virka-asema”.
Leimaa ja laboratorion nimen ja osoitteen merkitsemistä ei vaadita.
46 artikla
Poikkeukset
Tämän asetuksen 43 artiklan 2 kohdan ja 45 artiklan soveltaminen voidaan keskeyttää, jos huomataan, että kyseisten toimenpiteiden soveltamisalaan kuuluvat tuotteet ovat olleet sellaisten väärennösten kohteena, jotka voivat aiheuttaa vaaraa kuluttajien terveydelle, tai että niitä on käsitelty muilla kuin asetuksen (EY) N:o 479/2008 82 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilla viininvalmistusmenetelmillä.
47 artikla
Käyttö
1. V I 1 -asiakirjan tai V I 2 -otteen alkuperäiskappale ja jäljennös annetaan tullimuodollisuuksia täytettäessä sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka alueella täytetään ne tullimuodollisuudet, jotka vaaditaan asiakirjassa tai otteessa tarkoitetun erän laskemiseksi vapaaseen liikkeeseen.
Kyseiset viranomaiset tekevät tarpeen vaatiessa V I 1 -asiakirjan ja V I 2 -otteen kääntöpuolelle hyväksymismerkinnän. Niiden on palautettava alkuperäiskappale asianomaiselle henkilölle ja säilytettävä jäljennös vähintään viisi vuotta.
2. Jos koko tuote-erä lähetetään uudelleen ennen sen luovuttamista vapaaseen liikkeeseen, uuden lähettäjän on annettava tulliviranomaisille, joiden valvonnassa kyseinen erä on, tätä erää koskeva V I 1 -asiakirja tai V I 2 -ote sekä tarvittaessa myöhemmin laadittu V I 2 -lomake.
Kun viranomaiset ovat todenneet, että V I 1 -asiakirjassa olevat tiedot ovat yhtäpitäviä V I 2 -lomakkeessa olevien tietojen kanssa tai tarvittaessa V I 2 -otteessa olevat tiedot ovat yhtäpitäviä myöhemmin laaditussa V I 2 -lomakkeessa olevien tietojen kanssa, niiden on tehtävä viimeksi mainittuun lomakkeeseen hyväksymismerkintä, jolloin siitä tulee V I 2 -otetta vastaava, ja täytettävä asiakirja tai aiempi ote vastaavasti. Niiden on palautettava sekä ote että V I 1 -asiakirjan tai aiemman V I 2 -otteen alkuperäiskappale uudelle lähettäjälle ja säilytettävä kyseisen asiakirjan jäljennös vähintään viisi vuotta.
V I 2 -lomaketta ei tarvitse kuitenkaan laatia, kun tuote-erä jälleenviedään kolmanteen maahan.
3. Jos tuote-erä jaetaan osiin ennen sen luovuttamista vapaaseen liikkeeseen, asianomaisen on annettava tulliviranomaisille, joiden valvonnassa jaettava erä on, tätä erää koskevan V I 1 -asiakirjan alkuperäiskappale ja jäljennös tai V I 2 -ote sekä jokaisesta uudesta erästä myöhemmin laadittu V I 2 -lomake ja kaksi jäljennöstä.
Kun viranomaiset ovat todenneet, että V I 1 -asiakirjassa tai V I 2 -otteessa olevat tiedot ovat yhtäpitäviä kutakin uutta erää koskevassa, myöhemmin laaditussa V I 2 -lomakkeessa olevien tietojen kanssa, niiden on tehtävä viimeksi mainittuun lomakkeeseen hyväksymismerkintä, jolloin siitä tulee V I 2 -otetta vastaava, ja täytettävä vastaavasti V I 1 -asiakirja tai V I 2 -ote, josta kyseinen ote on peräisin. Niiden on palautettava sekä V I 2 -ote että V I 1 -asiakirja tai aiemmin laadittu V I 2 -ote asianomaiselle ja säilytettävä kaikkien näiden asiakirjojen jäljennökset vähintään viisi vuotta.
48 artikla
Toimivaltaisten laitosten luettelo
1. Komissio laatii ja pitää ajan tasalla kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten tiedonantojen perusteella luetteloita niiden laitosten, laboratorioiden ja viinintuottajien nimistä ja osoitteista, joilla on valtuudet myöntää V I 1 -asiakirjoja. Komissio julkaisee näiden laitosten ja laboratorioiden nimet ja osoitteet internetissä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten tiedonannoissa on oltava:
a)
niiden virallisten laitosten ja laboratorioiden nimet ja osoitteet, jotka on hyväksytty tai nimetty laatimaan V I 1 -asiakirjoja;
b)
niiden viinituottajien nimet, osoitteet ja viralliset rekisteröintinumerot, joilla on valtuudet itse laatia V I 1 -asiakirjoja.
Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon sisältyvät ainoastaan ne tämän kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetut toimivaltaiset laitokset ja laboratoriot, jotka kolmansien maiden toimivaltaiset viranomaiset ovat valtuuttaneet toimittamaan pyynnöstä komissiolle ja jäsenvaltioille kaikki tiedot, joita tarvitaan asiakirjoissa olevien tietojen arvioimiseksi.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut luettelot ajantasaistetaan erityisesti osoitteenmuutosten ja/tai laitosten tai laboratorioiden nimien vaihdoksista aiheutuneiden muutosten huomioon ottamiseksi.
49 artikla
Välillistä tuontia koskevat säännöt
Jos viini viedään sellaisesta kolmannesta maasta, jonka alueella se on tuotettu, jäljempänä ’alkuperämaa’, toiseen kolmanteen maahan, jäljempänä ’vientimaa’, josta se sittemmin viedään yhteisöön, vientimaan toimivaltaiset viranomaiset saavat laatia kyseiselle viinille V I -asiakirjan alkuperämaan toimivaltaisten viranomaisten laatiman V I 1 -asiakirjan tai vastaavan asiakirjan perusteella tekemättä kyseiselle viinille lisämäärityksiä, jos se:
a)
on jo pullotettu ja etiketöity alkuperämaassa ja on edelleen tällaisessa muodossa; tai
b)
viedään pakkaamattomana alkuperämaasta ja pullotetaan ja etiketöidään vientimaassa ilman, että sitä jalostetaan myöhemmin muulla tavalla.
Vientimaan toimivaltaisen viranomaisen on todistettava V I 1 -asiakirjassa, että on kyse ensimmäisessä kohdassa tarkoitetusta viinistä ja että siinä säädetyt edellytykset täyttyvät.
Alkuperämaan V I 1 -asiakirjan tai vastaavan alkuperäiskappale tai oikeaksi todistettu jäljennös on liitettävä vientimaan V I 1 -asiakirjaan.
Tämän artiklan soveltamiseksi alkuperämaina pidetään ainoastaan niitä, jotka esiintyvät 48 artiklan 1 kohdan mukaisesti julkaistussa luettelossa laitoksista ja laboratorioista, jotka kolmannet maat ovat nimenneet täyttämään asiakirjoja, joiden on seurattava vientiviinien jokaisen erän mukana.
50 artikla
Tiettyjä viinejä koskevat erityissäännöt
1. Kun kyseessä ovat väkevät viinit ja tislausta varten väkevöidyt viinit, V I 1 -asiakirjojen katsotaan olevan voimassa vain, jos 48 artiklassa tarkoitettu virallinen laitos on tehnyt kohtaan 14 seuraavan merkinnän:
”Tähän viiniin lisätty alkoholi on peräisin viininvalmistuksesta”.
Merkintää on täydennettävä seuraavilla tiedoilla:
a)
merkinnän tehneen laitoksen täydellinen nimi ja osoite;
b)
kyseisen laitoksen vastuuhenkilön allekirjoitus;
c)
kyseisen laitoksen leima.
2. V I 1 -asiakirjaa voidaan käyttää todisteena siitä, että tuontiviinillä on maantieteellinen merkintä, joka on joko Maailman kauppajärjestön (WTO) teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen (TRIPS-sopimus) tai maantieteellisten merkintöjen tunnustamisesta ja suojaamisesta Euroopan yhteisön ja sen kolmannen maan, josta viini on peräisin, välillä tehdyn sopimuksen mukainen.
Tällöin kohdassa 14 on oltava seuraava merkintä:
”Tässä asiakirjassa tarkoitettu viini on tuotettu …n viininviljelyalueella, ja kohdassa 6 mainittu maantieteellinen merkintä on myönnetty alkuperämaan säännösten mukaisesti.”
Merkintää on täydennettävä 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyillä tiedoilla.
51 artikla
Tuontiviinien vaatimustenmukaisuus
Jos jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset epäilevät, että kolmannesta maasta peräisin oleva tuote ei ole asetuksen (EY) N:o 479/2008 82 artiklan 1 ja 2 kohdan mukainen, niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.
III LUKU
Vientiä koskevat erityissäännökset
52 artikla
Virallisten laitosten tiedoksiantaminen
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle luettelo ehdottamistaan virallisista tai virallisesti hyväksytyistä laitoksista, jotka voivat myöntää todistuksia siitä, että kyseinen viini vastaa edellytyksiä, joilla kolmansien maiden kanssa tehdyissä sopimuksissa määrätyt myönnytykset voidaan hyväksyä.
2. Komissio toimii yhteisön puolesta laatiakseen yhdessä kyseisten kolmansien maiden kanssa ja toimittaakseen niille luettelon virallisista laitoksista, joilla on lupa täyttää 1 kohdassa tarkoitettu todistus sekä kyseisten kolmansien maiden myöntämä vastaava todistus.
3. Komissio julkaisee 2 kohdassa säädetyn luettelon ja pitää sen ajantasalla.
IV LUKU
Siirtymäsäännökset
53 artikla
V I 1 - ja V I 2 -asiakirjojen vaatimustenmukaisuus
V I 1 - ja V I 2 -asiakirjoja, jotka ovat niiden liikkeelle laskemisen hetkellä voimassa olevien säännösten mukaiset mutta eivät ole enää mainittujen säännösten mukaisia tämän asetuksen soveltamispäivän jälkeen, voidaan käyttää 31 päivään joulukuuta 2008.
54 artikla
Vakuuksien vapauttaminen
Tuonti- ja vientitodistusten myöntämiseen liittyvät vakuudet vapautetaan asianomaisten tahojen pyynnöstä 1 päivästä elokuuta 2008 alkaen, jollei todistusten voimassaolo päättynyt ennen sitä.
IV OSASTO
TUOTANTOKYKY
I LUKU
Laittomat istutukset
55 artikla
Seuraamukset tapauksissa, joissa raivausvelvoitetta ei noudateta
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 85 artiklan 3 kohdassa ja 86 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut seuraamukset on määriteltävä siten, että ne ovat asianmukainen seuraamus asianomaisia säännöksiä rikkoneille.
Rajoittamatta jäsenvaltion aiemmin määräämien seuraamusten soveltamista jäsenvaltion on määriteltävä asetuksen (EY) N:o 479/2008 85 artiklan 3 kohdassa ja 86 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut seuraamukset seuraavien periaatteiden mukaisesti:
a)
taloudellisen perusseuraamuksen on oltava vähintään 12 000 euroa/ha;
b)
jäsenvaltiot voivat korottaa seuraamusta asianomaisissa viinitarhoissa tuotettujen viinien kaupallisen arvon perusteella.
2. Jäsenvaltioiden on määrättävä asetuksen (EY) N:o 479/2008 85 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu seuraamus
a)
ensimmäisen kerran 1 päivänä tammikuuta 2009 laittomista istutuksista, jotka olivat olemassa ennen tämän asetuksen voimaantuloa;
b)
tämän asetuksen voimaantulon jälkeen toteutetuista laittomista istutuksista siten, että seuraamukset tulevat voimaan ensimmäisen kerran kyseisten istutusten päivämäärästä.
Seuraamussakko on perittävä uudelleen 12 kuukauden välein alkaen kyseisistä päivämääristä tämän artiklan 1 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti, kunnes raivausvelvoitetta noudatetaan.
3. Jäsenvaltioiden on määrättävä asetuksen (EY) N:o 479/2008 86 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu seuraamus raivausvelvoitteen noudattamatta jättämisestä ensimmäisen kerran 1 päivänä heinäkuuta 2010 ja sen jälkeen aina 12 kuukauden välein, kunnes velvoitetta noudatetaan tämän artiklan 1 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti.
4. Tämän artiklan mukaisesti kerätyt seuraamussakot jäävät asianomaiselle jäsenvaltiolle.
56 artikla
Seuraamukset tapauksissa, joissa liikkeeseenluovuttamiskieltoa ei noudateta
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 87 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut seuraamukset on määriteltävä siten, että ne ovat asianmukainen seuraamus asianomaisia säännöksiä rikkoneille.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu seuraamus määrätään tapauksen mukaan, jos tuottaja, jonka viininviljelyala on yli 0,1 hehtaaria,
a)
ei esitä tislaussopimusta 57 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa mainitussa määräajassa tai jos tislaussopimukset eivät kata koko sato- tai tuotantoilmoituksessa ilmoitettua asianomaista tuotantoa; tai
b)
ei ilmoita toimivaltaiselle viranomaiselle suunnitellusta rypäleiden raakana korjaamisesta 57 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa mainitussa määräajassa tai ei toteuta raakana korjaamista tyydyttävällä tavalla.
3. Jäsenvaltioiden on määrättävä 1 kohdassa tarkoitetut seuraamukset
a)
yhden kuukauden kuluessa 57 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyn määräajan päättymisestä, kun kyseessä on tislaussopimuksen esittämättä jättäminen;
b)
asianomaisen kalenterivuoden 1 päivänä syyskuuta, kun kyseessä on raakana korjaamista koskevien sääntöjen noudattamatta jättäminen.
4. Tämän artiklan mukaisesti kerätyt seuraamussakot jäävät asianomaiselle jäsenvaltiolle.
57 artikla
Liikkeeseen luovuttamattomuus ja tislaus
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 87 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa rypäleillä tai rypäleistä valmistetuilla tuotteilla voi olla ainoastaan yksi seuraavista käyttötarkoituksista:
a)
tislaus yksinomaan tuottajan kustannuksella;
b)
rypäleiden raakana korjaaminen asetuksen (EY) N:o 479/2008 12 artiklan 1 kohdan määritelmän mukaisesti asianomaisen tuottajan kustannuksella;
c)
talouden oma kulutus; tämä on mahdollista vain, jos tuottajan viininviljelyala on enintään 0,1 hehtaaria.
Jos kyseessä on ensimmäisen alakohdan a alakohdassa säädetty tislaus:
-
tuottajien on esitettävä asetuksen (EY) N:o 479/2008 87 artiklan 1 kohdassa säädetty tislaussopimus sen viinivuoden loppuun mennessä, jona tuotteet tuotettiin,
-
tuotteisiin, jotka on tuotettu ennen viinitarhan säännönmukaistamista asetuksen (EY) N:o 479/2008 86 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sovelletaan pakollista tislausta.
Kun kyseessä on ensimmäisen alakohdan b alakohdassa säädetty rypäleiden raakana korjaaminen, tuottajien on ilmoitettava aikomuksistaan toimivaltaiselle viranomaiselle etukäteen ennen jäsenvaltion 12 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti vahvistamaa määräpäivää. Jäsenvaltioiden on valvottava raakana korjaamista tämän asetuksen 12 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti.
2. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tuottajien on ilmoitettava jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle ennen jäsenvaltion 12 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti vahvistamaa määräpäivää siitä, minkä tämän artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a-c alakohdassa mainituista vaihtoehdoista se aikoo valita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
Jäsenvaltiot voivat myös rajoittaa tuottajien valinnanvaran ainoastaan yhteen tai kahteen 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a-c alakohdassa mainituista vaihtoehdoista.
3. Jos tuottajalla on viinitarhoja, joiden tuotteita voidaan pitää kaupan, toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että laittomista istutuksista peräisin olevia tuotteita ei lisätä kyseisten muiden viinitarhojen kaupan pidettäviin tuotteisiin.
58 artikla
Tiedonannot
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle liitteessä XIII olevaa taulukkoa 1 käyttäen kunkin vuoden 1 päivään maaliskuuta mennessä alat, joiden osalta on maksettu seuraamussakko, sekä tosiasiallisesti määrätty seuraamussakkojen määrä. Niiden on toimitettava komissiolle myös kyseisiin seuraamuksiin liittyvä lainsäädäntönsä.
2. Jollei tämän asetuksen liitteessä XIII olevissa asianomaisissa taulukoissa muuta esitetä, asetuksen (EY) N:o 479/2008 85 artiklan 4 kohdassa, 86 artiklan 5 kohdassa ja 87 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut tiedonannot koskevat aiempaa viinivuotta.
Silloin kun asetuksen (EY) N:o 479/2008 85 artiklan 4 kohdan ja 86 artiklan 5 kohdan mukaiset tiedonannot tehdään ensimmäisen kerran eli viimeistään 1 päivänä maaliskuuta 2009, asianomaisten taulukoiden tietojen on koskettava seuraavia:
a)
31 päivän elokuuta 1998 jälkeen istutetut laittomat istutukset, jotka havaitaan kyseisestä päivämäärästä viinivuoden 2007/2008 loppuun ja joita ei ole vielä 31 päivänä heinäkuuta 2008 raivattu, jos tällaiset tiedot ovat saatavilla;
b)
ennen 1 päivää syyskuuta 1998 istutetut laittomat istutukset, joiden säännönmukaistamista koskevan, asetuksen (EY) N:o 1493/1999 3 artiklan 2 kohdan mukaisen hakemuksen jäsenvaltio on hyväksynyt tai hylännyt 1 päivän elokuuta 2007 ja 31 päivän heinäkuuta 2008 välisenä aikana.
Toisen kohdan a alakohdassa tarkoitettu tiedonanto on toimitettava tämän asetuksen liitteessä XIII olevan taulukon 2 mukaisesti.
Toisen kohdan b alakohdassa tarkoitettu tiedonanto on toimitettava tämän asetuksen liitteessä XIII olevan taulukon 4 mukaisesti.
Komissio pidättää itsellään oikeuden pyytää asianomaisista laittomista istutuksista tietoja asetuksen (EY) N:o 1227/2000 2 artiklan 7 kohtaan perustuvien, aiemmin voimassa olleiden mutta noudattamatta jätettyjen tiedonantovelvollisuuksien perusteella.
Myöhemmät vuotuiset tiedonannot on tehtävä tämän asetuksen liitteessä XIII olevien taulukoiden 3, 5, 6 ja 7 mukaisesti.
3. Jäsenvaltiot voivat päättää, sisällyttävätkö ne 1 ja 2 kohdassa mainittuihin tiedonantoihin alueellisia tietoja.
59 artikla
Jäsenvaltioiden määrärahojen alentaminen
Jos jäsenvaltio ei toimita jotakin taulukkoa (taulukkoa 2 lukuun ottamatta) 58 artiklassa tarkoitetussa määräajassa tai tämän asetuksen liitteessä XIII esitetyssä muodossa tai jos jokin taulukko ei sisällä asetuksen (EY) N:o 479/2008 85 artiklan 4 kohdassa, 86 artiklan 5 kohdassa ja 87 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja tietoja tai jos sitä ei ole täytetty asianmukaisesti, kyseisen jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 479/2008 7 artiklassa tarkoitettuja tukiohjelmia varten vahvistettuja määrärahoja voidaan alentaa asetuksen (EY) N:o 479/2008 89 artiklan a alakohdan mukaisesti. Komissio voi päättää, että jäsenvaltiolle tukitoimenpiteitä varten vahvistetuista määrärahoista pidätetään sääntöjen noudattamatta jättämisen laajuuden mukaan enintään yksi prosentti jokaiselta viivästymiskuukaudelta alkaen sitä viinivuotta, jona tiedonanto oli tarkoitus toimittaa, seuraavan viinivuoden alusta.
II LUKU
Istutusoikeuksien siirtymäjärjestely
60 artikla
Uusien viljelmien istutusoikeudet
1. Myöntäessään uusien viljelmien istutusoikeuksia uusille viljelmille tarkoitetuilla alueilla, kun kyseessä ovat yleisen edun vuoksi toteutettava maanjako tai pakkolunastus, joka hyväksytään voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseisiä oikeuksia ei myönnetä alueelle, joka on todelliselta satotasoltaan suurempi kuin 105 prosenttia viiniköynnöstä kasvavasta alueesta, johon sovellettiin yleisen edun vuoksi toteutettavaa maanjakoa tai pakkolunastusta.
2. Jos jäsenvaltio myöntää uusien viljelmien istutusoikeuksia kokeiluja varten tarkoitetuille aloille, tällaisilta alueilta tulevista rypäleistä saatuja tuotteita ei saa pitää kaupan kokeilujakson aikana.
3. Jos jäsenvaltio myöntää uusien viljelmien istutusoikeuksia emoviiniköynnösten varttamisoksien kasvatukseen tarkoitetuille aloille, tällaisista viiniköynnöksistä saadut rypäleet on jätettävä korjaamatta, tai jos ne korjataan, ne on hävitettävä koko varttamisoksien tuotantojakson ajan.
4. Edellä 2 ja 3 kohdan mukaisesti myönnetyt uusien viljelmien istutusoikeudet ovat voimassa ainoastaan kokeilujakson tai varttamisoksien tuotantojakson ajan.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun jakson päätyttyä
a)
tuottajan on käytettävä uudelleenistutusoikeuksia tai varannosta myönnettyjä istutusoikeuksia, jotta asianomaisella alalla voidaan tuottaa kaupan pidettävää viiniä; tai
b)
tällaisille alueille istutetut viiniköynnökset on raivattava asianomaisen tuottajan kustannuksella. Ennen kuin kyseinen alue on raivattu, siltä tulevista viinirypäleistä saatavat tuotteet saa laskea liikkeelle ainoastaan tislaustarkoituksiin ja tuottajan kustannuksella. Kyseisistä tuotteista ei saa valmistaa alkoholia, jonka todellinen alkoholipitoisuus on 80 tilavuusprosenttia tai vähemmän.
5. Ennen 1 päivää elokuuta 2000 kokeilutarkoituksiin tai emoviiniköynnösten varttamisoksien tuottamiseen tarkoitetuille alueille myönnettyjä uusien viljelmien istutusoikeuksia samoin kuin niiden käyttöä tai niiden mukaisesti istutettuja alueita koskevia vaatimuksia sovelletaan kokeilujakson tai varttamisoksien tuotantojakson ajan. Edellä 4 kohdan toisen alakohdan sääntöjä sovelletaan tällaisiin alueisiin kokeilujakson tai varttamisoksien tuotantojakson päätyttyä.
6. Jos kyseessä on asetuksen (EY) N:o 479/2008 91 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettu tapaus, jäsenvaltio voi kohtuuttoman hallinnollisen taakan estämiseksi säätää, että uusien viljelmien istutusoikeuksien myöntämisen sijasta alueisiin, joilta tulevat viinit tai viinituotteet on tarkoitettu yksinomaan viininviljelijän talouden omaan kulutukseen, ei sovelleta kyseisen asetuksen 85 artiklan 1 kohdassa säädettyä raivausvelvoitetta. Jäsenvaltiot saavat kuitenkin säätää tällaisesta poikkeuksesta ainoastaan, jos:
a)
kyseinen alue ei yhdenkään viininviljelijän osalta ylitä enimmäispinta-alaa, jonka kyseinen asianomainen jäsenvaltio vahvistaa ja joka ei missään tapauksessa saa olla suurempi kuin 0,1 hehtaaria; ja
b)
asianomainen viininviljelijä ei harjoita kaupallista viinintuotantoa.
7. Edellä 6 kohdassa tarkoitetuilta alueilta tulevien viinien tai viinituotteiden kaupan pitäminen on kielletty. Jäsenvaltioiden on sovellettava asianmukaista järjestelmää tämän kiellon noudattamisen seuraamiseksi. Jos kieltoa havaitaan rikotun, jäsenvaltion asettamien seuraamusten lisäksi sovelletaan 4 kohdan toisen alakohdan b alakohtaa. Jäsenvaltioiden kirjattava kaikki tämän kohdan mukaisesti käsitellyt tapaukset.
61 artikla
Uusien viljelmien istutusoikeuksiin liittyvien velvollisuuksien kirjaaminen ja tiedoksiantaminen jäsenvaltioissa
Jäsenvaltioiden on kirjattava kaikki tapaukset, joissa uusien viljelmien istutusoikeuksia on myönnetty 60 artiklan mukaisesti.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle jokaisen viinivuoden osalta seuraavat tiedot:
a)
kokonaispinta-alat, joille on myönnetty uusien viljelmien istutusoikeuksia 60 artiklan 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti; ja
b)
kokonaispinta-alat, joille on myönnetty uusien viljelmien istutusoikeuksia asetuksen (EY) N:o 479/2008 91 artiklan 1 kohdan mukaisesti; jos jäsenvaltio kuitenkin haluaa käyttää tämän asetuksen 60 artiklan 6 kohdassa säädettyä poikkeusta, sen on edellä esitettyjen tietojen sijasta toimitettava asianomaisesta kokonaispinta-alasta arvio, joka perustuu toteutetun valvonnan tuloksiin.
Tiedonannot on toimitettava liitteessä XIII esitetyn mallin mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat päättää, sisällyttävätkö ne niihin alueellisia tietoja. Edellistä viinivuotta koskevat tiedonannot on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä maaliskuuta.
62 artikla
Raivaus ilman uudelleenistutusoikeuksia
Kun alue raivataan asetuksen (EY) N:o 479/2008 24 artiklan 4 kohdan, 85 artiklan 1 kohdan tai 86 artiklan 4 kohdan taikka tämän asetuksen 60 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan b alakohdan mukaisesti, uudelleenistutusoikeuksia ei myönnetä. Uudelleenistutusoikeuksia ei myönnetä myöskään raivattaessa seuraavia:
a)
viiniköynnöstä kasvava ala silloin kun kyseessä on yleisen edun vuoksi toteutettava maanjako tai pakkolunastus, jos uusien viljelmien istutusoikeuksia on myönnetty kyseisille alueille tämän asetuksen 60 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
b)
kokeelliseen viininviljelykseen tarkoitetut alat kokeilujakson aikana;
c)
emoviiniköynnösten varttamisoksien tuottamiseen tarkoitetut alat emoviiniköynnösten varttamisoksien tuotantojakson aikana;
d)
alat, joilta saatavat tuotteet on tarkoitettu yksinomaan viininviljelijän oman talouden kulutukseen; tai
e)
alat, joille on myönnetty raivauspalkkio asetuksen (EY) N:o 479/2008 92 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.
63 artikla
Ennalta myönnetyt uudelleenistutusoikeudet
1. Jäsenvaltiot voivat asetuksen (EY) N:o 479/2008 92 artiklan 2 kohdan mukaisesti myöntää uudelleenistutusoikeuksia tuottajille, jotka sitoutuvat raivaamaan viiniköynnöstä kasvavan alan ennen alan istuttamista seuraavan kolmannen viinivuoden päättymistä. Tämä on mahdollista vain, jos tuottaja voi osoittaa, ettei hänellä ole lainkaan tai riittävästi istutusoikeuksia, joita voitaisiin käyttää viiniköynnösten istuttamiseksi koko kyseiselle alalle. Jäsenvaltio saa myöntää tuottajalle ainoastaan ne oikeudet, jotka ovat tarpeen viiniköynnösten istuttamiseksi koko kyseiselle alalle; tuottajan hallussa jo olevat oikeudet on otettava huomioon. Tuottajan on täsmennettävä raivattava alue.
2. Antaessaan 1 kohdassa tarkoitetun sitoumuksen tuottajan on asetettava vakuus. Asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklan 2 kohdan mukainen ensisijainen vaatimus on asianomaisen alan raivaaminen. Jäsenvaltion on vahvistettava vakuuden määrä puolueettomin perustein. Vakuus on vahvistettava tasolle, joka on oikeasuhteinen ja riittävän varoittava estämään, että tuottajat jättäisivät noudattamatta sitoumustaan.
3. Siihen asti kun raivaussitoumus on täytetty, jäsenvaltioiden on varmistettava, että raivattavalla alalla ja uudelleenistutetulla alalla ei tuoteta samanaikaisesti kaupallisesti viiniä yhtenäkään viinivuonna, pitämällä huolta siitä, että näiltä aloilta saaduista rypäleistä valmistettuja tuotteita voidaan laskea liikkeeseen vain tislausta varten tuottajan kustannuksella. Kyseisistä tuotteista ei saa valmistaa alkoholia, jonka todellinen alkoholipitoisuus on 80 tilavuusprosenttia tai vähemmän.
4. Jos raivaussitoumusta ei ole täytetty määräaikaan mennessä, raivaamaton alue katsotaan istutetuksi asetuksen (EY) N:o 479/2008 90 artiklan 1 kohdassa säädetyn istutuskiellon vastaisesti.
5. Jäsenvaltioiden on valvottava istuttamista ja raivaamista kyseisillä alueilla.
6. Jäsenvaltioiden on pidettävä rekisteriä kaikista 1-5 kohdan mukaisesti käsitellyistä tapauksista.
64 artikla
Uudelleenistutusoikeuksien siirtäminen
1. Soveltaessaan asetuksen (EY) N:o 479/2008 92 artiklan 5 kohdan toista alakohtaa jäsenvaltiot voivat myös soveltaa vastaavaa vähennyskerrointa uudelleenistutusoikeuksien siirtoon tilojen välillä.
2. Jäsenvaltioiden on pidettävä rekisteriä kaikista tilojen välisistä uudelleenistutusoikeuksien siirroista.
65 artikla
Istutusoikeuksien varannot
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että istutusoikeuksien siirto kansallisen varannon ja/tai alueellisten varantojen kautta ei johda kokonaistuotantokyvyn lisääntymiseen niiden alueella. Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa soveltaa vähennyskerrointa.
2. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle istutusoikeuksien kansallisen varannon ja/tai alueellisten varantojen perustamisesta tai tarvittaessa päätöksestään olla enää soveltamatta varantojärjestelmää.
3. Jos jäsenvaltio päättää olla soveltamatta varantojärjestelmää, sen on toimitettava komissiolle todisteet siitä, että koko sen alueella on tehokas istutusoikeuksien hallinnointijärjestelmä.
4. Jäsenvaltioiden on pidettävä rekisteriä kaikista tapauksista, joissa istutusoikeuksia myönnetään varannoista, kaikista tapauksista, joissa istutusoikeuksia siirretään varantojen välillä, ja kaikista tapauksista, joissa istutusoikeuksia siirretään varantoihin. Rekistereihin on myös tehtävä merkintä maksuista, jotka suoritetaan korvauksena oikeuksien siirtämisestä varantoon tai oikeuksien myöntämisestä varannosta.
5. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle jokaisen viinivuoden osalta liitteessä XIII olevan taulukon mukaisesti seuraavat tiedot:
a)
varantoihin siirretyt istutusoikeudet;
b)
varannoista maksuja vastaan tai ilman niitä myönnetyt istutusoikeudet.
66 artikla
Istutusoikeusjärjestelmän jatkaminen
Jäsenvaltioiden, jotka haluavat säilyttää koko alueellaan tai osalla aluettaan asetuksen (EY) N:o 479/2008 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun istutuskiellon 31 päivän joulukuuta 2015 jälkeen kyseisen asetuksen 90 artiklan 6 kohdassa säädetyn mahdollisuuden mukaisesti, on ilmoitettava aikomuksestaan komissiolle 1 päivään maaliskuuta 2015 mennessä.
III LUKU
Raivausjärjestelmä
67 artikla
Tukikelpoisuus
1. Raivauspalkkio voidaan myöntää vain, jos käytettävissä on todisteet siitä, että asianomaista viininviljelyalaa hoidetaan asianmukaisesti. Tätä varten tarvitaan komission asetuksen (EY) N:o 1282/2001 (19) 2 artiklan mukainen satoilmoitus vähintään kahdelta asetuksen (EY) N:o 479/2008 voimaatuloa edeltävältä viinivuodelta ja kolmelta raivausta edeltävältä viinivuodelta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 81 artiklan 3 kohdassa säädetyn valvonnan soveltamista.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, että tuottajat, jotka vapautetaan velvollisuudesta toimittaa satoilmoitus asetuksen (EY) N:o 1282/2001 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan tai 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti, voivat todistaa rypäleentuotantonsa 2 artiklan 2 kohdan c alakohdassa mainitun ilmoituksen tai kyseisen asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuotantoilmoituksen perusteella.
Jos asetuksen EY) N:o 1282/2001 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan tai 4 artiklan 1 kohdan mukaista sato- tai tuotantoilmoitusta ei ole saatavilla asianmukaisesti perustelluista syistä, jäsenvaltiot voivat säätää vaihtoehtoisista tavoista varmistaa, että viinitarhaa on hoidettu asianmukaisesti. Jäsenvaltio vastaa näiden vaihtoehtoisten tapojen luotettavuuden perusteellisesta varmistamisesta.
3. Jäsenvaltioiden on ennen tukihakemuksen hyväksymistä varmistettava, että asetuksen (EY) N:o 479/2008 100 artiklan a, b, d, e ja f alakohdan mukaiset tukikelpoisuusedellytykset täyttyvät.
68 artikla
Poikkeusperusteet
1. Vuoristoalueita ja jyrkkärinteisiä alueita, jotka voidaan katsoa tukeen kelpaamattomiksi raivausjärjestelmässä asetuksen (EY) N:o 479/2008 104 artiklan 4 kohdan mukaisesti, ovat seuraavat:
a)
yli 500 metrin korkeudessa sijaitsevat vuoristoalueet ylänköjä lukuun ottamatta;
b)
alat, joiden kaltevuus on vähintään 25 prosenttia;
c)
pengerretyt alat.
2. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 104 artiklan 8 kohdassa tarkoitetun tiedonannon on sisällettävä alustavat tiedot tällaisten alojen koosta, ja se on tehtävä tämän asetuksen liitteessä XIV esitetyn mallin mukaisesti.
69 artikla
Palkkiotaso
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 101 artiklassa säädetyt palkkioasteikot esitetään tämän asetuksen liitteessä XV, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten kansallisten tukien soveltamista, joita voidaan myöntää kyseisen asetuksen 106 artiklan mukaisesti.
2. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 101 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu aiempi tuotos vahvistetaan tilan keskituotoksen perusteella tai saatavuuden mukaan lohkon keskituotoksen tai tilan tietyn viiniluokan, josta haetaan raivauspalkkiota, keskituotoksen perusteella. Keskituotos lasketaan vuosien 2003/2004 ja 2007/2008 välisten viiden vuoden keskituotoksen perusteella alhaisimman ja korkeimman keskituotoksen vuodet pois luettuina.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään:
a)
yhteisöön vuonna 2004 tai 2007 liittyneiden jäsenvaltioiden, joilla ei ollut satoilmoitusjärjestelmää koko vuosien 2003/2004 ja 2007/2008 välisenä aikana, on laskettava aiempi tuotos vuosien 2005/2006 ja 2007/2008 keskituotoksen perusteella;
b)
tuottajan, jonka tuotantoa viitekaudella ovat yli vuoden ajan vakavasti haitanneet ylivoimaiset esteet tai poikkeukselliset olosuhteet, voi pyytää, että aiempi tuotanto laskettaisiin ensimmäisessä kohdassa tai tapauksen mukaan tämän alakohdan a alakohdassa tarkoitettuun jaksoon kuuluvien sellaisten viinivuosien keskituotoksen perusteella, joina ylivoimaiset esteet tai poikkeukselliset olosuhteet eivät vaikuttaneet.
3. Keskituotos lasketaan satoilmoitusten perusteella.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, että tuottajat, jotka vapautetaan velvollisuudesta toimittaa satoilmoitus asetuksen (EY) N:o 1282/2001 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan tai 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti, voivat todistaa rypäleentuotantonsa 2 artiklan 2 kohdan c alakohdassa mainitun ilmoituksen tai kyseisen asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuotantoilmoituksen perusteella.
Jäsenvaltiot voivat säätää, että kun kyseessä ovat osuuskuntien tai muiden ryhmien jäsenet, joilla ei ole asetuksen (EY) N:o 1282/2001 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaista satoilmoitusta, huomioon voidaan ottaa osuuskunnan tai ryhmän keskituotos, jos osuuskunta tai ryhmä todistaa, että asianomainen tuottaja tosiasiallisesti toimitti sille rypäleitä asianomaisina vuosina. Tällöin huomioon otetaan saatavuuden mukaan osuuskunnan tai ryhmän tietyn viiniluokan, josta haetaan raivauspalkkiota, keskituotos.
Jäsenvaltiot voivat säätää, että jos asetuksen EY) N:o 1282/2001 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan tai 4 artiklan 1 kohdan mukaista sato- tai tuotantoilmoitusta ei ole asianmukaisesti perustelluista syistä saatavilla jäsenvaltion tarkastusta varten toisessa ja kolmannessa alakohdassa mainittuja ilmoituksia lukuun ottamatta, aiemmaksi tuotokseksi katsotaan asianomaisen alueen keskituotos.
Jäsenvaltio vastaa ilmoitusten ja tämän artiklan mukaisesti esitettyjen, aiemman tuotoksen määrittämiseksi käytettyjen vaihtoehtoisten lähteiden luotettavuuden perusteellisesta varmistamisesta.
4. Palkkio maksetaan 75 artiklan mukaisesti määritellyltä istutetulta alueelta.
70 artikla
Hakumenettely
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava hakemusmenettely, jossa säädetään erityisesti seuraavista:
a)
hakemukseen liitettävät tiedot;
b)
kyseisen tuottajan palkkion tiedoksiantaminen;
c)
päivämäärä, johon mennessä raivaus on suoritettava.
2. Jäsenvaltioiden on tarkistettava, ovatko hakemukset hyvin perusteltuja. Ne voivat tätä varten säätää, että tuottajan on annettava hakemuksen yhteydessä kirjallinen sitoumus. Jäsenvaltiot voivat säätää, että jos hakemus peruutetaan ilman asianmukaista perustelua, hakemuksen käsittelystä johtuvat kustannukset ovat asianomaisen tuottajan vastuulla.
71 artikla
Hyväksymisprosentin soveltamismenettely
1. Jos jäsenvaltio soveltaa asetuksen (EY) N:o 479/2008 102 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua hyväksymisprosenttia, sen on toimittava joka vuosi seuraavasti:
a)
kaikki tuottajan koko viinitarhan raivausta koskevat hakemukset on hyväksyttävä jäsenvaltiolle myönnettyjen käytettävissä olevien määrärahojen puitteissa soveltamatta hakemuksiin vähennyksiä; jos jäsenvaltiolle myönnetyt käytettävissä olevat määrärahat eivät riitä kaikkien kyseisten hakemusten hyväksymiseksi, jäsenvaltion on jaettava käytettävissä olevat määrärahat kansallisissa säännöissään vahvistetuin puolueettomin ja syrjimättömin perustein;
b)
kun jäsenvaltiolle myönnetyistä käytettävissä olevista määrärahoista on vähennetty tämän kohdan a alakohdassa tarkoitetut määrät, kaikki vähintään 55 vuoden ikäisten hakijoiden kaikki hakemukset, jos jäsenvaltio on näin säätänyt asetuksen (EY) N:o 479/2008 102 artiklan 5 kohdan b alakohdan ii alakohdan mukaisesti, on hyväksyttävä soveltamatta hakemuksiin vähennyksiä; jos jäsenvaltiolle myönnetyt käytettävissä olevat määrärahat eivät riitä kaikkien kyseisten hakemusten hyväksymiseksi, jäsenvaltion on jaettava käytettävissä olevat määrärahat kansallisissa säännöissään vahvistetuin puolueettomin ja syrjimättömin perustein;
c)
kun jäsenvaltiolle myönnetyistä käytettävissä olevista määrärahoista on vähennetty tämän kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut määrät, jäsenvaltion on jaettava loput käytettävissä olevat määrärahat kansallisissa säännöissään vahvistetuin puolueettomin ja syrjimättömin perustein.
2. Jäsenvaltion on määriteltävä asetuksen (EY) N:o 479/2008 102 artiklan 5 kohdan b alakohdassa tarkoitetut puolueettomat ja syrjimättömät perusteet, jotta hyväksymiskelpoisiin hakemuksiin ei sovelleta vähennyksiä. Jäsenvaltioiden on annettava 1 kohdassa tarkoitetut perusteet tiedoksi komissiolle joka vuoden 15 päivään lokakuuta mennessä tämän asetuksen liitteessä XIII olevan taulukon 10 mukaisesti.
72 artikla
Palkkion maksaminen
Raivauspalkkio maksetaan, kun raivauksen suorittaminen on varmistettu, ja viimeistään sen vuoden 15 päivänä lokakuuta, jona jäsenvaltio hyväksyi hakemuksen asetuksen (EY) N:o 479/2008 102 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
73 artikla
Tiedonannot
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 102 artiklan 2, 5 ja 6 kohdassa tarkoitetut tiedonannot on tehtävä tämän asetuksen liitteessä XIII esitettyjen taulukoiden 10-12 mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat päättää, sisällyttävätkö ne näihin taulukoihin alueellisia tietoja.
2. Jos jäsenvaltio myöntää raivaukseen kansallista tukea, sen on sisällytettävä tällaiset tiedot 1 kohdassa tarkoitettuihin taulukoihin.
3. Jos jäsenvaltio päättää hylätä hakemuksia asetuksen (EY) N:o 479/2008 104 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sen on ilmoitettava päätöksestään komissiolle.
4. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi toimenpiteet, jotka on toteutettu 104 artiklan 9 kohdassa säädettyjen säännösten noudattamiseksi. Tiedonannot on toimitettava liitteessä XIII esitetyn taulukon 12 mukaisesti.
5. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä joulukuuta vuosikertomus edellisenä varainhoitovuonna raivausjärjestelmän osalta tehtyjen tarkastusten tuloksista. Tiedonannot on toimitettava liitteessä XIII esitetyn taulukon 13 mukaisesti.
IV LUKU
Tuotantokykyä koskeva selvitys ja istutetun alan mittaminen
74 artikla
Tuotantokykyä koskeva selvitys
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 109 artiklassa tarkoitetun tuotantokykyä koskevan selvityksen on liityttävä edellisen viinivuoden 31 päivään heinäkuuta.
Sen on sisällettävä tämän asetuksen liitteessä XIII esitetyissä taulukoissa 14-16 mainitut tiedot. Jäsenvaltiot voivat päättää, sisällyttävätkö ne näihin taulukoihin alueellisia tietoja.
75 artikla
Istutetut alat
1. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 11, 12 ja 98 artiklassa tarkoitettujen rakenneuudistusta, uusiin lajikkeisiin siirtymistä, rypäleiden raakana korjaamista ja raivausta koskevien toimenpiteiden soveltamiseksi viiniköynnöstä kasvava ala määrittyy viiniköynnösten ulkokehän perusteella, johon on lisätty puskurivyöhyke, jonka leveys on puolet rivien välisestä etäisyydestä. Istutettu ala määritellään asetuksen (EY) N:o 796/2004 (20) 30 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti.
2. Jos asetuksen (EY) N:o 479/2008 101 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu aiempi tuotos määritellään sellaisen alan perusteella, joka ei ole tämän artiklan 1 kohdassa esitetyn määritelmän mukainen, jäsenvaltio voi laskea tuotoksen uudelleen jakamalla tilan, lohkon tai viiniluokan tuotannon 1 kohdassa määritellyn mukaisella viiniköynnöstä kasvavalla alalla, joka tuottaa tietyn viinimäärän.
V OSASTO
VIINIALAN TARKASTUKSET
I LUKU
Valvontaperiaatteet
76 artikla
Tarkastukset
Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön tarkastukset ja toimenpiteet, jotka ovat tarpeen asetuksen (EY) N:o 479/2008 ja tämän asetuksen moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen tai muun yhteisön lainsäädännön erityissäännösten soveltamista. Niiden on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia, jotta yhteisöjen taloudelliset edut ovat asianmukaisesti suojatut.
Jäsenvaltioiden on erityisesti varmistettava, että
a)
kaikki yhteisön tai kansallisessa lainsäädännössä tai kansallisessa säännöstössä vahvistetut tukikelpoisuusedellytykset voidaan tarkastaa;
b)
tarkastusten tekemisestä vastaavilla toimivaltaisilla viranomaisilla on käytettävissään henkilöstöä, joka lukumäärältään, pätevyydeltään ja kokemukseltaan soveltuu tarkastusten tehokkaaseen suorittamiseen;
c)
säädetään tarkastuksista sen estämiseksi, että tämän asetuksen ja muiden yhteisön tai kansallisten järjestelmien mukaisille toimenpiteille ei myönnetä sääntöjenvastaista kaksinkertaista rahoitusta;
d)
tarkastukset ja toimenpiteet ovat sopusoinnussa asianomaisen tukitoimenpiteen luonteen kanssa. Jäsenvaltioiden on määriteltävä tarkastusmenetelmät ja -keinot sekä tarkastuksen kohteena olevat henkilöt;
e)
tarkastukset toteutetaan joko järjestelmällisesti tai otantana. Kun tarkastukset tehdään otantana, jäsenvaltioiden on varmistettava kokeiden määrällä, tyypillä ja tiheydellä, että ne edustavat koko jäsenvaltiota ja vastaavat tapauksen mukaan kaupan pidettyjen tai kaupan pitämistä varten säilytettyjen viinialan tuotteiden määrää;
f)
yhteisön rahoitukseen kelpoisiksi katsotut toimet ovat aitoja ja yhteisön lainsäädännön mukaisia.
77 artikla
Yleiset periaatteet
1. Tarkastukset toteutetaan hallinnollisin ja tapauksen mukaan paikalla tehtävin tarkastuksin.
2. Hallinnollisen tarkastuksen on oltava systemaattinen, ja siihen on kuuluttava ristiintarkastuksia muun muassa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 II osaston 4 luvussa säädetyn yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän tietojen kanssa.
3. Toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä tarkastukset paikalla valitsemalla tuensaajista/tuottajista sopiva prosenttiosuus riskianalyysien perusteella tämän asetuksen 79 artiklan mukaisesti, lukuun ottamatta tapauksia, joiden osalta asetuksessa (EY) N:o 479/2008 tai tässä asetuksessa säädetään systemaattisista paikalla tehtävistä tarkastuksista.
4. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 16, 17, 18 ja 19 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden osalta otoksen on oltava vähintään viisi prosenttia tukihakemuksista. Otoksen on edustettava myös vähintään viittä prosenttia tuen kohteena olevista määristä.
5. Asetuksen (EY) N:o 479/2008 15 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden osalta sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1975/2006 (21) 26, 27 ja 28 artiklaa soveltuvin osin.
6. Asetuksen (EY) N:o 796/2004 26 artiklan 3 ja 4 kohtaa on sovellettava tässä artiklassa säädettyihin paikalla tehtäviin tarkastuksiin.
7. Jäsenvaltiot voivat kaikissa aiheellisissa tapauksissa käyttää yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää.
78 artikla
Paikalla tehtävät tarkastukset
1. Paikalla tehtävät tarkastukset on tehtävä ennalta ilmoittamatta. Jos valvonnan tarkoitus ei vaarannu, voidaan kuitenkin antaa vain ehdottoman välttämättömään rajautuva ennakkoilmoitus. Ilmoituksen saa antaa enintään 48 tuntia ennen tarkastusta, jollei kyseessä ole asianmukaisesti perusteltu tapaus tai toimenpide, jonka osalta säädetään systemaattisista tarkastuksista paikalla.
2. Tässä asetuksessa säädetyt paikalla tehtävät tarkastukset ja muut yhteisön lainsäädännössä säädetyt tarkastukset on tarvittaessa tehtävä samanaikaisesti.
3. Asianomainen tukihakemus tai asianomaiset tukihakemukset hylätään, jos tuensaaja tai tämän edustaja estää paikalla tehtävän tarkastuksen suorittamisen.
79 artikla
Tarkastusotoksen valinta
1. Toimivaltaisen viranomaisen on valittava tämän asetuksen mukaisten paikalla tehtävien tarkastusten otokset riskianalyysin perusteella, ja silloin kun tarkastukset liittyvät nimenomaan yhteisön rahoitukseen, jätettyjen tukihakemusten edustavuuden perusteella. Riskianalyysin toimivuutta on arvioitava ja ajantasaistettava vuosittain
a)
määrittämällä kunkin riskitekijän merkityksellisyys;
b)
vertaamalla riskiperusteisen otannan ja toisessa alakohdassa tarkoitetun satunnaisotannan tuloksia;
c)
ottamalla huomioon kullekin jäsenvaltiolle ominainen tilanne.
Edustavuuden varmistamiseksi jäsenvaltioiden on valittava satunnaisesti 20-25 prosenttia niiden tuensaajien/tuottajien vähimmäislukumäärästä, joille on tehtävä tarkastus paikalla.
2. Toimivaltaisen viranomaisen on pidettävä kirjaa valintaperusteista, joiden mukaan kukin tuensaaja/tuottaja valitaan paikalla tehtävään tarkastukseen. Tarkastuksen paikalla tekevälle tarkastajalle on annettava kyseiset tiedot ennen tarkastusta.
80 artikla
Tarkastuskertomus
1. Jokaisesta paikalla tehtävästä tarkastuksesta on laadittava tarkastuskertomus, jonka perusteella on mahdollista tutkia tehtyihin tarkastuksiin liittyviä tietoja.
Siltä osin kuin tarkastus liittyy yhteisön rahoitukseen, kertomuksessa on mainittava erityisesti
a)
tarkastetut tukijärjestelmät ja -hakemukset;
b)
läsnä olleet henkilöt;
c)
tapauksen mukaan tarkastetut ja mitatut viljelyalat, mittaustulokset mitattua viljelyalaa kohden ja käytetyt mittausmenetelmät;
d)
varmistettiinko, että asianomaista alaa on hoidettu asianmukaisesti silloin kun kyseessä on raivausjärjestelmä;
e)
tarkastuksen kohteena olleet määrät ja tarkastusten tulokset;
f)
ilmoitettiinko tarkastuksesta tuensaajalle/tuottajalle ennakolta ja milloin ilmoitus annettiin, jos näin tehtiin;
g)
muut toteutetut tarkastustoimenpiteet.
2. Jos paikalla tai kaukokartoituksena tehdyssä tarkastuksella havaitaan eroavaisuuksia hakemuksen tietojen ja tosiasiallisen tilanteen välillä, viljelijälle on annettava jäljennös tarkastuskertomuksesta ja mahdollisuus allekirjoittaa se ennen kuin toimivaltainen viranomainen tekee havainnoista päätelmänsä tuen vähentämistä tai epäämistä varten.
81 artikla
Tuotantokykyyn liittyvä valvonta
1. Jäsenvaltioiden on käytettävä viinitilarekisteriä asetuksen (EY) N:o 479/2008 V osastossa säädettyjen tuotantokykyä koskevien säännösten noudattamisen varmistamiseksi, kyseisen asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa säädetyn uusien viljelmien istutuskielto mukaan luettuna.
2. Kun myönnetään asetuksen (EY) N:o 479/2008 92 artiklassa säädettyjä uudelleenistutusoikeuksia, alat on tarkastettava systemaattisesti ennen raivausta ja sen jälkeen. Tarkastettavat lohkot ovat lohkoja, joille tullaan myöntämään uudelleenistutusoikeuksia.
Ennen raivausta tehtävään tarkastukseen on kuuluttava asianomaisen viinitarhan olemassaolon varmistaminen.
Tämä tarkastus on tehtävä perinteisenä paikalla tehtävänä tarkastuksena. Jos jäsenvaltiolla on kuitenkin luotettava ja ajantasalla pidetty sähköinen viinitilarekisteri, tarkastus voidaan tehdä hallinnollisesti, ja velvollisuus tehdä tarkastus paikalla ennen raivausta voidaan rajoittaa viiteen prosenttiin hakemuksista (vuodessa) hallinnollisen valvontajärjestelmän luotettavuuden osoittamiseksi. Jos paikalla tehtävissä tarkastuksissa havaitaan merkittäviä sääntöjenvastaisuuksia tai poikkeavuuksia tietyllä alueella tai alueen osassa, toimivaltaisen viranomaisen on lisättävä paikalla tehtävien tarkastusten määrää asianmukaisesti kyseisenä ja seuraavana vuonna.
3. Raivauspalkkiota saavat alat on tarkastettava systemaattisesti ennen raivausta ja sen jälkeen. Tarkastuksen kohteeksi on valittava lohkot, joista on tehty tukihakemus.
Raivausta edeltävässä tarkastuksessa on varmistettava asianomaisen viinitarhan olemassaolo, 75 artiklan mukaisesti määritelty istutettu ala ja alan asianmukainen hoito.
Tämä tarkastus on tehtävä perinteisenä paikalla tehtävänä tarkastuksena. Jos jäsenvaltiolla on kuitenkin graafinen väline, jolla lohkot voidaan mitata 75 artiklan mukaisesti sähköisessä viinitilarekisterissä, sekä ajantasaiset tiedot siitä, hoidetaanko lohkoa asianmukaisesti, tarkastus voidaan tehdä hallinnollisesti, ja velvollisuus tehdä tarkastus paikalla ennen raivausta voidaan rajoittaa viiteen prosenttiin hakemuksista hallinnollisen valvontajärjestelmän luotettavuuden osoittamiseksi. Jos paikalla tehtävissä tarkastuksissa havaitaan merkittäviä sääntöjenvastaisuuksia tai poikkeavuuksia tietyllä alueella tai alueen osassa, toimivaltaisen viranomaisen on lisättävä paikalla tehtävien tarkastusten määrää asianmukaisesti kyseisenä vuonna.
4. Sen todentaminen, että raivaus on tosiasiallisesti suoritettu, on tehtävä perinteisenä tarkastuksena paikalla, tai jos viinitarhan kaikki lohkot raivataan tai jos kaukokartoituksen resoluutio on vähintään 1 m2, se voidaan tehdä kaukokartoituksena.
5. Raivauspalkkiota saavien alojen osalta vähintään toinen 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainituista tarkastuksista on tehtävä perinteisenä tarkastuksena paikalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan kolmannen alakohdan ja 4 kohdan soveltamista.
82 artikla
Valvontaelimet
1. Kun jäsenvaltio nimeää useita toimivaltaisia viranomaisia valvomaan viinialan sääntelyn noudattamista, sen on huolehdittava niiden toiminnan yhteensovittamisesta.
2. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä yksi yhteysviranomainen, joka vastaa yhteyksistä muiden jäsenvaltioiden yhteysviranomaisten ja komission kanssa. Kyseisen yhteysviranomaisen on erityisesti toimitettava ja otettava vastaan yhteistyöpyyntöjä tämän osaston soveltamiseksi ja edustettava omaa jäsenvaltiotaan suhteissa muihin jäsenvaltioihin ja komissioon.
83 artikla
Tarkastushenkilöstön valtuudet
Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet helpottaakseen toimivaltaisten viranomaistensa tarkastajien tehtäviä. Niiden on erityisesti valvottava, että kyseisillä tarkastajilla, tarvittaessa yhteistyössä sen omien yksiköiden tätä tarkoitusta varten valtuutettujen tarkastajien kanssa, on
a)
esteetön pääsy viinitiloille sekä viinialan tuotteiden viiniyttämislaitoksiin, varastointilaitoksiin, jalostamoihin ja kuljetusvälineisiin;
b)
esteetön pääsy kenen tahansa viinialan tuotteita tai viinialalla mahdollisesti käytettäväksi tarkoitettuja tuotteita myymistarkoituksessa säilyttävän, kaupan pitävän tai kuljettavan henkilön kaupallisiin tiloihin, varastoihin tai kuljetusvälineisiin;
c)
mahdollisuus kartoittaa viinialan tuotteet sekä niiden valmistamiseen mahdollisesti tarkoitetut aineet tai tuotteet;
d)
mahdollisuus ottaa näytteitä viinialan tuotteista, aineista ja tuotteista, joita voidaan käyttää niiden valmistukseen, sekä myymistarkoituksessa säilytetyistä, kaupan pidetyistä tai kuljetetuista tuotteista;
e)
mahdollisuus tutkia kirjanpitotietoja tai muita asiakirjoja tarkastusta varten ja ottaa niistä jäljennöksiä tai otteita;
f)
mahdollisuus toteuttaa viinialan tuotteen tai tuotteen, jota voidaan käyttää tällaisen tuotteen valmistukseen, valmistusta, hallussapitoa, kuljetusta, kuvausta, esittelyä ja kaupan pitämistä koskevia asianmukaisia suojatoimenpiteitä, jos on perusteltua epäillä yhteisön säännösten vakavaa rikkomista, erityisesti jos kyseessä on vilpillinen käsittely tai terveydelle aiheutuva vaara.
II LUKU
Valvontaviranomaisten keskinäinen avunanto
84 artikla
Pyynnöstä annettava apu
1. Kun jonkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen toteuttaa alueellaan tarkastustoimia, se voi pyytää tietoja sellaisen toisen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta, jota asia voi suoraan tai välillisesti koskea. Kun tällainen pyyntö esitetään, apua on annettava viipymättä.
Komissiolle on ilmoitettava tapauksista, joissa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tarkastustoimien kohteena oleva tuote on peräisin kolmannesta maasta ja joissa tämän tuotteen kaupan pitämisellä voi olla erityistä merkitystä muille jäsenvaltioille.
Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on annettava kaikki tiedot, joita pyynnön esittävä viranomainen tarvitsee tehtävässään.
2. Kun viranomainen esittää perustellun pyynnön, pyynnön vastaanottava viranomainen toteuttaa tai tekee tarvittavat aloitteet erityisvalvonnan tai sellaisten tarkastusten järjestämiseksi, joiden avulla haluttuihin tavoitteisiin päästään.
3. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on toimittava kuin se toimisi omasta puolestaan.
4. Pyynnön esittävä viranomainen voi pyynnön vastaanottavan viranomaisen suostumuksella nimetä tarkastajia
a)
joko hankkimaan sen jäsenvaltion, jonka pyynnön vastaanottava viranomainen on kyseessä, hallintoviranomaisilta viinialan sääntelyn soveltamiseen tai tarkastustoimiin liittyviä tietoja, myös ottamaan jäljennöksiä kuljetusasiakirjoista tai muista asiakirjoista tai otteita rekistereistä,
b)
tai avustamaan pyydetyissä toimissa 2 kohdan mukaisesti sen jälkeen kun pyynnön vastaanottaneelle viranomaiselle on ilmoitettu siitä hyvissä ajoin ennen toimien aloittamista.
Ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettuja jäljennöksiä voidaan ottaa ainoastaan pyynnön vastaanottavan viranomaisen suostumuksella.
5. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen tarkastajien on aina huolehdittava, että tarkastustoimet toteutetaan.
6. Pyynnön esittävän viranomaisen tarkastajiin sovelletaan seuraavaa:
a)
tarkastajien on esitettävä kirjallinen valtuutus, josta ilmenee heidän henkilöllisyytensä ja virkanimikkeensä;
b)
tarkastajille on annettava - rajoittamatta sen jäsenvaltion, jonka viranomainen on ottanut pyynnön vastaan, omille tarkastajilleen kyseisten tarkastusten suorituksen osalta säätämien rajoitusten soveltamista:
i)
83 artiklan a ja b alakohdassa säädetyt pääsyoikeudet;
ii)
oikeus saada tietoja pyynnön vastaanottavan viranomaisen tarkastajien 83 artiklan c ja e alakohdan mukaisesti suorittamien tarkastusten tuloksista;
c)
tarkastajien on toimittava tarkastusten aikana kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavien sääntöjen ja ammattikäytänteiden mukaisesti ja kunnioitettava salassapitovelvollisuutta.
7. Tässä artiklassa tarkoitetut pyynnöt on toimitettava asianomaisen jäsenvaltion pyynnön vastaanottavalle viranomaiselle kyseisen jäsenvaltion yhteysviranomaisen välityksellä. Samoin toimitaan myös seuraavien osalta:
a)
vastaukset näihin pyyntöihin;
b)
2 ja 4 kohdan soveltamiseen liittyvät tiedonannot.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat jäsenvaltioiden välisen yhteistyön tehostamiseksi ja parantamiseksi antaa toimivaltaiselle viranomaiselle luvan
a)
osoittaa pyyntönsä tai ilmoituksensa suoraan toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle;
b)
vastata suoraan niille toisen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta tuleviin pyyntöihin tai ilmoituksiin.
85 artikla
Oma-aloitteinen avunanto
Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava viipymättä oman toimivaltaisen yhteysviranomaisensa välityksellä asianomaisen jäsenvaltion yhteysviranomaiselle, jos sillä on syytä epäillä tai jos se saa tietoonsa, että
a)
jokin asetuksen (EY) N:o 479/2008 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuote ei ole viinialan sääntelyn mukainen tai sen hankkiminen tai kaupan pitäminen on tapahtunut vilpillisesti; ja
b)
tällä seikalla on yhdelle tai useammalle jäsenvaltiolle erityistä merkitystä, ja siitä voi aiheutua hallinnollisia toimenpiteitä tai oikeudellisia toimia.
86 artikla
Yhteiset säännökset
1. Edellä 84 artiklan 1 kohdassa ja 85 artiklassa tarkoitettuihin tietoihin on liitettävä ja niitä on täydennettävä mahdollisimman pian asiakirjoilla ja muilla todisteilla sekä viittauksella hallinnollisiin toimenpiteisiin tai oikeudellisiin toimiin, ja niiden on koskettava erityisesti
a)
asianomaisen tuotteen koostumusta ja aistinvaraisia ominaisuuksia;
b)
tuotteen kuvausta ja esittelyä;
c)
sitä, onko tuotteen valmistusta ja kaupan pitämistä koskevia sääntöjä noudatettu.
2. Niiden yhteysviranomaisten, joita keskinäisen avunannon käynnistämiseen johtanut asia koskee, on ilmoitettava toisilleen viipymättä
a)
tutkimusten edistymisestä;
b)
kyseisiin toimiin liittyvistä hallinnollisista tai oikeudellisista seurauksista.
3. Edellä olevan 84 artiklan 2 ja 4 kohdan soveltamisesta aiheutuvat matkakustannukset
a)
maksaa jäsenvaltio, joka on nimennyt tarkastajan näissä kohdissa tarkoitettuja toimenpiteitä varten; tai
b)
maksetaan yhteisön talousarviosta asianomaisen jäsenvaltion yhteysviranomaisen pyynnöstä, jos komissio on virallisesti ennalta tunnustanut kyseisen tarkastustoimen olevan yhteisön edun mukainen.
III LUKU
Tutkimustietoja sisältävä tietopankki
87 artikla
Tietopankin tavoite
1. Viinialan tuotteiden tutkimustietoja sisältävää tietopankkia hoitaa yhteinen tutkimuskeskus (YTK).
2. Tietopankkiin tallennetaan viinialan tuotteiden sisältämän etanolin ja veden ainesosien isotooppisilla määrityksillä asetuksen(EY) N:o 479/2008 31 artiklassa tarkoitettuja vertailumääritysmenetelmiä käyttäen saadut tulokset.
3. Tietopankin tarkoituksena on mahdollistaa niiden tulosten tulkinnan yhdenmukaistaminen, jotka jäsenvaltioiden viralliset laboratoriot saavat asetuksen (EY) N:o 479/2008 31 artiklassa tarkoitettuja vertailumääritysmenetelmiä soveltaessaan.
88 artikla
Näytteet
1. Jäsenvaltioiden on tietopankkia varten varmistettava, että analysoitavat viinirypälenäytteet otetaan, käsitellään ja jalostetaan viiniksi liitteen XVI ohjeiden mukaisesti.
2. Näytteet tuoreista viinirypäleistä otetaan viinitiloilta, jotka sijaitsevat maaperän, sijainnin, kasvatustavan, lajikkeen, iän ja käytettyjen viljelytapojen osalta tarkkaan määritellyillä tuotantoalueilla.
3. Vuosittain tietopankkia varten otettavien näytteiden määrä vahvistetaan liitteessä XVII. Otettavien näytteiden jakaumassa on otettava huomioon liitteessä XVII lueteltujen jäsenvaltioiden viinitilojen maantieteellinen sijainti. Näytteistä on otettava joka vuosi vähintään 25 prosenttia samoilta lohkoilta kuin edellisvuonna.
4. Jäsenvaltioiden nimeämien laboratorioiden on analysoitava näytteet asetuksen (EY) N:o 479/2008 31 artiklassa tarkoitettuja menetelmiä käyttäen. Nimettyjen laboratorioiden on täytettävä standardin ISO/IEC 17025 mukaiset koelaboratorioiden toimintaa koskevat yleiset vaatimukset ja oltava mukana soveltuvuuskoejärjestelmässä, joka koskee isotooppisia määritysmenetelmiä. Todisteet näiden perusteiden noudattamisesta on toimitettava kirjallisina YTK:een tietojen laadunvalvontaa ja validointia varten.
5. Määritysseloste on tehtävä liitteen XIX mukaisesti. Kunkin näytteen osalta on laadittava tietokortti liitteessä XVIII olevan kyselylomakkeen mukaisesti.
6. YTK:lle on toimitettava jäljennös määritysselosteesta, joka sisältää analyysien tulokset ja tulkinnat, sekä jäljennös tietokortista.
7. Jäsenvaltiot ja YTK varmistavat, että
a)
tutkimustietoja sisältävässä tietopankissa olevat tiedot säilyvät;
b)
jokainen näyte säilytetään vähintään kolmen vuoden ajan näytteenotosta;
c)
tietopankkia käytetään vain yhteisön ja kansallisten viinialan säännösten noudattamisen valvontaan tai tilastollisiin tai tieteellisiin tarkoituksiin;
d)
tietojen suojaustoimenpiteitä toteutetaan erityisesti varkauksien ja tietojen väärentämisen estämiseksi;
f)
asianomaisilla on välittömästi ja ilman tarpeettomia kustannuksia pääsy heitä koskeviin asiakirjoihin mahdollisten virheellisten tietojen korjaamiseksi.
89 artikla
Isotooppiset määritykset
Yhteisöön vuonna 2004 tai 2007 liittyneiden viiniä tuottavien jäsenvaltioiden, joilla ei ole valmiuksia tehdä isotooppisia määrityksiä, on lähetettävä viininäytteensä YTK:hon määritettäviksi 31 päivään heinäkuuta 2010 saakka, kunnes soveltuvat määritysvälineet otetaan käyttöön.
Tällöin ne voivat nimetä toimivaltaisen viranomaisen, jolla on oikeus saada käyttöönsä tietoja niiden alueella otetuista näytteistä.
90 artikla
Tulosten tiedoksiantaminen
1. Tietopankkiin tallennetut tiedot annetaan jäsenvaltioiden tätä tarkoitusta varten nimeämien laboratorioiden käyttöön niiden sitä pyytäessä.
2. YTK laatii ja pitää vuosittain ajantasalla luettelon jäsenvaltioiden laboratorioista, jotka on nimetty valmistamaan näytteet ja tekemään mittaukset tietopankkia varten.
3. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa 1 kohdassa tarkoitetut tiedot voidaan antaa pyynnöstä jäsenvaltioiden muiden viranomaisten käyttöön, jos tiedot ovat edustavia.
4. Tietojen antaminen koskee ainoastaan ominaisuuksiltaan ja alkuperältään samanlaisesta näytteestä tehdyn määrityksen tulkitsemisessa tarvittavia määritystietoja. Kaikkiin tiedonantoihin on liitettävä muistutus tietopankin käyttöä koskevista vähimmäisvaatimuksista.
91 artikla
Menettelyjen noudattaminen
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden omiin tietopankkeihin tallennettavat isotooppisten määritysten tulokset saadaan tämän luvun säännösten mukaisesti otettuja käsiteltyjä näytteitä analysoimalla.
IV LUKU
Näytteiden otto tarkastuksia varten
92 artikla
Näytteiden ottopyyntö
1. Edellä II luvun soveltamisen yhteydessä jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tarkastajat voivat pyytää toisen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista ottamaan näytteitä tämän jäsenvaltion asiaa koskevien säännösten mukaisesti.
2. Otetut näytteet kuuluvat pyynnön esittävälle viranomaiselle, joka päättää erityisesti laboratoriosta, jossa ne määritetään.
3. Näytteet on otettava ja niitä on käsiteltävä liitteessä XX esitettyjen ohjeiden mukaisesti.
93 artikla
Näytteiden ottoon, lähettämiseen ja määritykseen liittyvät kustannukset
1. Näytteen ottoon, käsittelyyn ja lähettämiseen sekä analyyttiseen ja aistinvaraiseen tutkimukseen liittyvistä kustannuksista vastaa sen jäsenvaltion viranomainen, joka on pyytänyt näytteen ottamista. Kustannukset lasketaan siinä jäsenvaltiossa sovellettavien hintojen mukaan, jonka alueella toimenpiteet on suoritettu.
2. Edellä 89 artiklassa tarkoitettujen näytteiden lähetyskustannuksista vastaa yhteisö.
V LUKU
Yleiset säännökset
94 artikla
Todistusvoima
Muiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat vedota jonkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tarkastajien tätä osastoa sovellettaessa tekemiin havaintoihin. Tässä tapauksessa näiden havaintojen arvoa ei vähennä se, että ne eivät tule kyseisestä jäsenvaltiosta.
95 artikla
Tarkastusten kohteena olevat henkilöt
1. Ne luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt sekä näiden henkilöiden ryhmittymät, joiden ammattitoimintaa voidaan valvoa tässä asetuksessa säädetyillä tarkastuksilla, eivät saa estää näiden tarkastusten tekemistä, ja heidän on aina helpotettava niitä.
2. Kun toimivaltaisen viranomaisen tarkastajat ottavat näytteitä viinitarhoissa, niiden viljelijät
a)
eivät saa millään tavoin estää näytteiden ottoa; ja
b)
ovat velvollisia toimittamaan kyseisille henkilöille kaikki tämän asetuksen mukaisesti vaaditut tiedot.
VI OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET SEKÄ SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
96 artikla
Maksumääräajat
Asetuksen (EY) N:o 479/2008 II osaston mukaiset maksut 9 artiklan mukaisia maksuja lukuun ottamatta on suoritettava tuensaajille täysimääräisinä.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat päättää maksaa asetuksen (EY) N:o 479/2008 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen vakuutusyhtiöiden kautta, jos
a)
asetuksen (EY) N:o 479/2008 14 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät;
b)
tuen määrä siirretään kokonaisuudessaan tuottajalle;
c)
vakuutusyhtiö maksaa tuen tuottajalle joko ennakkona tai pankki- tai postisiirtona viidentoista päivän kuluessa siitä, kun se on saanut maksun jäsenvaltiolta.
Tällaisten välikäsien käyttö tukien maksamiseksi ei saa vääristää kilpailuedellytyksiä vakuutusmarkkinoilla.
Tuille on tehtävä tässä asetuksessa säädettyjä ennakkotarkastuksia lukuun ottamatta sellaisia ennakkomaksuja, joista on asetettu vakuus.
97 artikla
Aiheettomien maksujen takaisinperintä
Aiheettomasti maksetut tuet on perittävä asianomaisilta tuensaajilta takaisin korkoineen. Asetuksen (EY) N:o 796/2004 73 artiklassa vahvistettuja sääntöjä sovelletaan soveltuvin osin.
Hallinnollisten seuraamusten täytäntöönpano ja perusteettomasti maksettujen määrien takaisinperintä eivät vaikuta sääntöjenvastaisuuksien ilmoittamiseen komissiolle komission asetuksen (EY) N:o 1848/2006 (22) mukaisesti.
98 artikla
Kansalliset seuraamukset
Jäsenvaltioiden on asetuksessa (EY) N:o 479/2008 tai tässä asetuksessa säädettyihin vaatimuksiin liittyvien sääntöjenvastaisuuksien osalta säädettävä kansallisella tasolla sovellettavista seuraamuksista, jotka ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia, jotta yhteisöjen taloudelliset edut ovat asianmukaisesti suojatut, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksessa (EY) N:o 479/2008 tai tässä asetuksessa säädettyjen seuraamusten soveltamista.
99 artikla
Keinotekoisesti luodut tilanteet
Tukea ei saa maksaa tuensaajille, joiden osalta on osoitettu, että ne ovat keinotekoisesti luoneet kyseisten tukien saamiseen vaaditut edellytykset saadakseen hyötyä asianomaisen toimenpiteen tavoitteiden vastaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksessa (EY) N:o 479/2008 tai tässä asetuksessa säädettyjen toimenpiteiden soveltamista.
100 artikla
Tiedonannot
1. Tämän asetuksen mukaiset tiedonannot on tehtävä liitteissä esitettyjen mallien mukaisesti taulukkolaskentaohjelmalla luotuina tiedostoina, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen erityissäännösten soveltamista. Ne on toimitettava komissiolle myös sähköisessä muodossa. Jos jäsenvaltio kerää tiedot alueellisesti, sen on lähetettävä komissiolle myös yhteenvetotaulukko alueiden tiedoista.
Jos tiedonanto tehdään vahvistetusta tavasta ja muodosta poikkeavasti, saatetaan katsoa, ettei sitä ole tehty lainkaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 kohdan soveltamista.
2. Jos jäsenvaltion pitäisi merkitä johonkin taulukkoon vain nolla-arvoja, se voi päättää olla täyttämättä taulukkoa, mutta sen on ilmoitettava komissiolle, ettei taulukko ole sen osalta asiaankuuluva. Tämä yksinkertaistettu tiedonanto on tehtävä määräajassa, joka on vahvistettu asianomaiselle taulukolle.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen tässä asetuksessa vahvistettujen tiedonantojen määräaikojen noudattamisen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen erityissääntöjen soveltamista.
4. Jos jäsenvaltio ei tee asetuksessa (EY) N:o 479/2008 tai tässä asetuksessa edellytettyä tiedonantoa tai tiedonanto on komission hallussa olevien puolueettomien tietojen perusteella virheellinen, komissio voi keskeyttää asetuksen (EY) N:o 1290/2005 14 artiklassa tarkoitetut kuukausimaksut viinialan osalta osittain tai kokonaan, kunnes toimitetaan asianmukainen tiedonanto.
5. Jäsenvaltioiden on säilytettävä tämän asetuksen mukaisesti kirjatut tiedot vähintään tietojen merkitsemisvuotta seuraavien kymmenen viinivuoden ajan.
6. Tässä asetuksessa edellytetyt tiedonannot eivät rajoita viininviljelyaloja koskevien tilastotietojen keruusta annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 357/79 (23) säädettyjä jäsenvaltioiden velvollisuuksia.
101 artikla
Ilmeiset virheet
Jäsenvaltiolle asetuksen (EY) N:o 479/2008 tai tämän asetuksen mukaisesti tehtyä tiedonantoa, hakemusta tai pyyntöä voidaan muuttaa milloin tahansa sen jättämisen jälkeen, jos toimivaltainen viranomainen havaitsee ilmeisen virheen.
102 artikla
Ylivoimainen este ja poikkeukselliset olosuhteet
Jos tulee määrätä seuraamus asetuksen (EY) N:o 479/2008 tai tämän asetuksen nojalla, seuraamusta ei määrätä, jos kyseessä on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 40 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet.
103 artikla
Kumoaminen ja viittaukset
1. Kumotaan asetukset (EY) N:o 1227/2000, (EY) N:o 1623/2000, (EY) N:o 2729/2000 ja (EY) N:o 883/2001.
Kuitenkin
a)
asetuksissa (EY) N:o 1227/2000 ja (EY) N:o 1623/2000 säädettyjä asianomaisia sääntöjä sovelletaan edelleen siltä osin kuin asetuksen (EY) N:o 1493/1999 mukaisesti tukikelpoisia toimenpiteitä on aloitettu tai ryhdytty toteuttamaan ennen 1 päivää elokuuta 2008;
b)
asetuksen (EY) N:o 1227/2000 liitteessä olevaa taulukko 10 sovelletaan edelleen, jollei asetuksen (EY) N:o 479/2008 63 artiklan perusteella annettavassa viinien merkintöjä ja esittelyä koskevassa täytäntöönpanoasetuksessa muutoin säädetä;
c)
asetuksen (EY) N:o 1623/2000 liite I on voimassa 31 päivään heinäkuuta 2012.
2. Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä XXII olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
104 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä elokuuta 2008.
Asetuksen 2 artiklaa sekä IV osaston III lukua sovelletaan kuitenkin 30 päivästä kesäkuuta 2008.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 27 päivänä kesäkuuta 2008.