Rådets forordning (EF) nr. 973/2001
af 14. maj 2001
om tekniske bevarelsesforanstaltninger for visse bestande af stærkt vandrende fiskearter
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) EF har ved afgørelse 98/392/EF(3) godkendt De Forenede Nationers havretskonvention, der indeholder visse principper og regler for bevarelse og forvaltning af levende akvatiske ressourcer. Som led i EF's bredere internationale forpligtelser deltager EF i bestræbelserne for at bevare fiskebestandene i de internationale farvande.
(2) EF har siden den 14. november 1997, som følge af beslutning 86/237/EØF(4), været kontraherende part i Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet, i det følgende benævnt "ICCAT-konventionen".
(3) ICCAT-konventionen afstikker rammer for det regionale samarbejde om bevarelse og forvaltning af bestandene af tunfisk og beslægtede arter i Atlanterhavet og tilstødende have gennem oprettelsen af en international kommission for bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet, i det følgende benævnt "ICCAT", og gennem vedtagelsen af henstillinger om bevarelse og forvaltning i konventionsområdet, som bliver bindende for de kontraherende parter.
(4) ICCAT har anbefalet en række tekniske foranstaltninger for visse bestande af stærkt vandrende arter i Atlanterhavet og Middelhavet, bl.a. hvad angår mindstemål og -vægt, fangstbegrænsninger for visse områder, visse perioder eller visse redskaber og kapacitetsbegrænsninger. Sådanne henstillinger er bindende for EF, og de bør derfor gennemføres.
(5) Visse tekniske foranstaltninger vedtaget af ICCAT er blevet gennemført ved Rådets forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. juni 1994 om tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet(5) og ved Rådets forordning (EF) nr. 850/98 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer(6). Af hensyn til klarheden bør disse tekniske foranstaltninger samles i nærværende forordning, og følgelig bør de relevante artikler i de nævnte forordninger ophæves.
(6) For at tage hensyn til traditionel fiskepraksis i bestemte områder bør der fastsættes specifikke bestemmelser om fangst og opbevaring om bord af visse tunfiskearter.
(7) EF har ved afgørelse 95/399/EF(7) godkendt aftalen om oprettelse af Tunkommissionen for Det Indiske Ocean. Denne aftale fastsætter en ramme for styrkelse af det internationale samarbejde med henblik på bevarelse og rationel udnyttelse af tunfisk og tilknyttede arter i Det Indiske Ocean gennem oprettelse af Tunkommissionen for Det Indiske Ocean, i det følgende benævnt "IOTC", og gennem vedtagelse af henstillinger om bevarelse og forvaltning i IOTC's kompetenceområde, der bliver bindende for de kontraherende parter.
(8) IOTC har vedtaget en henstilling om tekniske foranstaltninger for visse bestande af stærkt vandrende arter i Det Indiske Ocean. Denne henstilling er bindende for EF, og den bør derfor gennemføres.
(9) EF har ved afgørelse 1999/337/EF(8) undertegnet aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner og har ved afgørelse 1999/386/EF(9) besluttet at anvende den midlertidigt, indtil den er godkendt. EF bør derfor anvende bestemmelserne i denne aftale.
(10) Formålet med aftalen er bl.a. gradvis at nedbringe den utilsigtede delfindødelighed som følge af fiskeri med snurpenot efter tun i den østlige del af Stillehavet til næsten nul ved at indføre årlige begrænsninger og på lang sigt at opnå bæredygtige tunfiskebestande i det område, som aftalen omfatter.
(11) Visse bestemmelser i denne aftale er blevet indarbejdet i forordning (EF) nr. 850/98. De bør samles i nærværende forordning.
(12) EF har fiskeriinteresser i den østlige del af Stillehavet og har indledt proceduren for tiltrædelse af Den Interamerikanske Kommission for Tropisk Tunfisk, i det følgende benævnt "IATTC". Indtil tiltrædelsen og i overensstemmelse med EF's forpligtelse til at samarbejde med de øvrige parter, der er involveret i forvaltningen og bevarelsen af ressourcerne i denne region, jf. De Forenede Nationers havretskonvention, bør EF anvende de tekniske foranstaltninger, som IATTC har vedtaget. Disse foranstaltninger bør derfor indarbejdes i fællesskabsretten.
(13) De foranstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen af denne retsakt, vedtages i henhold til Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(10) -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Ved denne forordning fastsættes der tekniske bevarelsesforanstaltninger for fartøjer, der fører en medlemsstats flag, og som er registreret i EF, i det følgende benævnt "EF-fiskerfartøjer", for så vidt angår fangst og landing af visse bestande af stærkt vandrende arter som omhandlet i bilag I.
AFSNIT I
DEFINITIONER
Artikel 2
Ved anvendelse af denne forordning gælder følgende farvandsdefinitioner:
a) Område 1
Hele Atlanterhavet og alle tilstødende have i ICCAT-konventionsområdet som afgrænset i konventionens artikel 1.
b) Område 2
Alle farvande i Det Indiske Ocean i kompetenceområdet i aftalen om oprettelse af IOTC som afgrænset i aftalens artikel 2.
c) Område 3
Alle farvande i den østlige del af Stillehavet i det område, der er afgrænset i artikel 3 i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner.
AFSNIT II
TEKNISKE FORANSTALTNINGER I OMRÅDE 1
Kapitel 1
Begrænsninger i anvendelsen af bestemte fartøjs- og redskabstyper
Artikel 3
1. I perioden 1. november - 31. januar er det i området i stk. 2 forbudt for EF-fiskerfartøjer:
- at udsætte flydende objekter
- at fiske under kunstige objekter
- at fiske under naturlige objekter
- at fiske med hjælpefartøjer
- at udsætte flydende kunstige objekter med eller uden bøjer
- at fastgøre bøjer til flydende objekter fundet på havet
- at hale flydende objekter ind og afvente, at de fisk, der holder til ved objekterne, samler sig under fartøjet
- at slæbe flydende objekter ud af området.
2. Det område, der er nævnt i stk. 1, er afgrænset som følger:
- sydlig grænse ved breddegrad 4° S
- nordlig grænse ved breddegrad 5° N
- vestlig grænse ved længdegrad 20° V
- østlig grænse ved den afrikanske kyst.
3. Det er forbudt at påbegynde eller fortsætte fiskeri i det område og den periode, der er omhandlet i henholdsvis stk. 1 og 2, hvis der ikke er en observatør om bord på fartøjet.
4. Indtil 31. december 2002 træffer medlemsstaterne de fornødne foranstaltninger til at udpege observatører og sørger for, at der tages en observatør om bord på alle de fartøjer, der fører deres flag eller er registreret på deres område, og som netop skal i gang med at fiske i det område, der er omhandlet i stk. 2.
5. Med forbehold af stk. 4 træffer medlemsstaten de fornødne foranstaltninger til, at de behørigt udpegede observatører bliver om bord på de fiskerfartøjer, hvortil de er udpeget, indtil de afløses af andre observatører.
6. Føreren af et EF-fartøj, som fisker i det område og den periode, som er omhandlet i henholdsvis stk. 1 og 2, modtager observatøren og samarbejder med ham i udførelsen af opgaverne under hans ophold om bord på fartøjet.
Føreren af et fartøj, der er udpeget til at tage en observatør om bord, tager alle fornødne skridt til at lette hans ankomst og afrejse. Observatøren skal under sit ophold om bord have passende indkvarterings- og arbejdsforhold.
7. De praktiske bestemmelser vedrørende stk. 4, 5 og 6 fastlægges i bilag II.
8. Medlemsstaterne sender hvert år senest den 1. maj en samlet evalueringsrapport til Kommissionen over indholdet og konklusionerne i de rapporter, som er udarbejdet af observatørerne på de fartøjer, der fører deres flag.
9. Perioden i stk. 1, området i stk. 2, og de nærmere bestemmelser om udpegningen af observatører i bilag II kan ændres af Kommissionen under anvendelse af ICCAT's henstillinger, der er blevet bindende for Fællesskabet, og efter proceduren i artikel 19, stk. 2.
Artikel 4
1. Det er forbudt at beholde bugstribet bonit, storøjet tun og gulfinnet tun, der er taget med snurpenot i farvande under Portugals højhedsområde eller jurisdiktion, i ICES-underområde X nord for 36° 30'N eller i CECAF-området nord for 31° N og øst for 17° 30'V, om bord, uanset mængde, eller at fiske efter disse arter i de nævnte områder med sådanne redskaber.
2. Det er forbudt i farvande under Portugals og Spaniens højhedsområde eller jurisdiktion, i ICES-underområde VIII, IX og X, og i CECAF-området omkring De Kanariske Øer og Madeira at beholde tunfisk, der fanges med drivgarn, om bord eller at fiske efter disse arter i de nævnte områder med sådanne redskaber.
Artikel 5
1. Fiskeri efter almindelig tun med net er forbudt:
- fra den 1. til den 31. maj i hele Middelhavet og fra den 16. juli til den 15. august i Middelhavet, bortset fra Adriaterhavet, for fartøjer, der udelukkende eller overvejende fisker i Adriaterhavet
- fra den 16. juli til den 15. august i hele Middelhavet og fra den 1. til den 31. maj i Adriaterhavet for fartøjer, der udelukkende eller overvejende fisker i Middelhavet, bortset fra Adriaterhavet
Medlemsstaterne sørger for, at alle fartøjer, der fører deres flag eller er registreret på deres område, omfattes af ovennævnte bestemmelser.
Ved anvendelsen af denne forordning afgrænses Adriaterhavet mod syd af en linje, der går fra den albansk-græske grænse til Capo Santa Maria di Leuca.
2. Det er forbudt at bruge flyvemaskiner eller helikoptere til støtte for fiskeri efter almindelig tun i Middelhavet i perioden 1.-30. juni.
3. Det er i Middelhavet forbudt at fiske efter almindelig tun med flydeline uden forankring fra fartøjer af en længde på over 24 m hvert år i perioden 1. juni - 31. juli. Fartøjernes længde bestemmes efter ICCAT-definitionen i bilag III.
4. Definitionen af perioder og områder som omhandlet i denne artikel samt fartøjernes længde som defineret i bilag III kan ændres af Kommissionen under anvendelse af ICCAT's henstillinger, der er blevet bindende for Fællesskabet, og efter proceduren i artikel 19, stk. 2.
Kapitel 2
Mindstemål
Artikel 6
1. Fisk af stærkt vandrende arter betragtes som undermålere, hvis de ikke opfylder mindstemålene i bilag IV.
2. Mindstemålene som defineret i bilag IV kan ændres af Kommissionen under anvendelse af ICCAT's henstillinger, der er blevet bindende for Fællesskabet, og efter proceduren i artikel 19, stk. 2.
Artikel 7
1. Stærkt vandrende arter, der ikke opfylder mindstemålene, må ikke beholdes om bord, omlades, landes, transporteres, oplagres, frembydes til salg, udbydes til salg, sælges eller markedsføres. Sådanne arter skal straks genudsættes.
Det foregående afsnit finder dog ikke anvendelse på de arter, der er omhandlet i bilag IV, og som taget som bifangst i antal udgør op til 15 % af de landede mængder. For så vidt angår almindelig tun, finder denne tolerancegrænse ikke anvendelse på fisk, der vejer under 3,2 kg.
2. Stærkt vandrende arter, der har oprindelse i tredjelande, og som ikke opfylder mindstemålene, må ikke bringes i fri omsætning eller markedsføres i EF.
Artikel 8
Stærkt vandrende arters størrelse måles efter artikel 18 i forordning (EF) nr. 850/98.
Kapitel 3
Begrænsning af antallet af fartøjer
Artikel 9
1. Rådet fastsætter efter proceduren i artikel 8, stk. 4, nr. i) i forordning (EØF) nr. 3760/92(11), hvor mange EF-fartøjer med en længde overalt på over 24 m og hvor stor en samlet bruttoregistertonnage (BRT) der må fiske efter storøjet tun som målart. Rådets fastsættelse er lig med det gennemsnitlige antal af EF-fiskerfartøjer, der har fisket efter storøjet tun som målart i området i perioden 1991-1992, og disses kapacitet udtrykt i BRT.
2. Medlemsstaterne meddeler hvert år senest den 31. januar Kommissionen en liste over alle fartøjer, der fører deres flag og er registreret på deres område, og som agter at fiske efter storøjet tun som målart i område 1 i løbet af året.
3. I listerne anføres det interne nummer i "flådefortegnelsen", som fartøjet har fået tildelt, jf. artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2090/98(12).
4. Rådet kan ud fra de oplysninger, som medlemsstaterne skal indsende efter stk. 2 og 3, efter proceduren i artikel 8, stk. 4, nr. ii), i forordning (EØF) nr. 3760/92 fordele antallet af fartøjer og kapaciteten, udtrykt i BRT og som fastsat efter stk. 1, mellem medlemsstaterne.
5. De enkelte medlemsstater sender hvert år inden den 15. august Kommissionen en liste over de fiskerfartøjer med en længde overalt på over 24 m, der fører deres flag, og som fisker efter storøjet tun som målart. Kommissionen videresender hvert år inden den 31. august disse oplysninger til ICCAT's sekretariat.
6. Listen i stk. 5 skal indeholde følgende oplysninger:
- fartøjets navn og registreringsnummer
- eventuelt tidligere flag
- eventuelt internationalt radiokaldesignal
- fartøjstype, længde og BRT
- rederens eller redernes navn og adresse.
Artikel 10
1. Rådet fastsætter efter proceduren i artikel 8, stk. 4, nr. i), i forordning (EØF) nr. 3760/92, hvor mange EF-fiskerfartøjer der må fiske efter nordatlantisk hvid tun som målart. Antallet af fartøjer fastsættes til det gennemsnitlige antal EF-fiskerfartøjer, der har fisket efter nordatlantisk hvid tun som målart i perioden 1993-1995.
2. Medlemsstaterne meddeler hvert år senest den 31. januar Kommissionen en liste over alle fartøjer, der fører deres flag og er registreret på deres område, og som agter at fiske efter nordatlantisk hvid tun som målart i område 1 i løbet af året.
3. I listerne anføres det interne nummer i "flådefortegnelsen", som fartøjet har fået tildelt, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 2090/98.
4. Rådet kan ud fra de oplysninger, som medlemsstaterne skal indsende efter stk. 2 og 3, efter proceduren i artikel 8, stk. 4, litra ii), i forordning (EØF) nr. 3760/92 fordele antallet af fartøjer som fastsat efter stk. 1 mellem medlemsstaterne.
5. De enkelte medlemsstater sender hvert år inden den 15. maj Kommissionen en liste over de fiskerfartøjer, der fører deres flag, og som fisker efter nordatlantisk hvid tun som målart. På denne liste anføres, indtil den 31. december 2001, ikke fiskerfartøjer, der driver alternativt forsøgsfiskeri med drivgarn. Kommissionen videresender hvert år inden den 30. maj disse oplysninger til ICCAT's sekretariat.
Kapitel 4
Andre foranstaltninger
Artikel 11
Medlemsstaterne kan fremme brugen af monofilamentforfang på drejeleddene for at lette genudsætningen af levende blå og hvid marlin.
Artikel 12
Uanset artikel 31 i forordning (EF) nr. 850/98 er det tilladt at anvende elektrisk strøm eller harpunskydevåben til at fange tun og brugde (Cetorhinus maximus) i Skagerrak og Kattegat.
AFSNIT III
TEKNISKE FORANSTALTNINGER I OMRÅDE 2
Artikel 13
1. De enkelte medlemsstater sender hvert år inden den 15. juni Kommissionen en liste over de fiskerfartøjer med en længde overalt på over 24 m, der fører deres flag, og som har fisket efter storøjet tun, gulfinnet tun og bugstribet bonit i det foregående år i område 2. Kommissionen videresender hvert år inden den 30. juni disse oplysninger til IOTC's sekretariat.
2. Listen i stk. 1 skal indeholde følgende oplysninger:
- fartøjets navn og registreringsnummer
- eventuelt tidligere flag
- eventuelt internationalt radiokaldesignal
- fartøjstype, længde og BRT
- reders, brugers eller befragters navn og adresse.
AFSNIT IV
TEKNISKE FORANSTALTNINGER I OMRÅDE 3
Artikel 14
1. Kun EF-fiskerfartøjer, der fisker på betingelserne i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner, og som har fået tildelt en DML, må indkredse flokke eller grupper af delfiner med snurpenot ved fiskeri efter gulfinnet tun i område 3.
2. Ved "DML" forstås loftet for delfindødelighed som fastsat i artikel 5 i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner.
Artikel 15
1. Medlemsstaterne meddeler hvert år inden den 15. september Kommissionen følgende:
- en liste over de fartøjer, der fører deres flag og har en lastekapacitet på over 363 tons (400 tons net), og som har anmodet om en DML for første eller anden halvdel af det følgende år
- en liste over de fartøjer, der fører deres flag, og som må forventes at drive fiskeri i området i det følgende år
- en liste over de fartøjer, der fører deres flag, og som har anmodet om en DML for første eller anden halvdel af det følgende år
- for hvert fartøj, der anmoder om en DML, en erklæring, hvori det bekræftes, at fartøjet råder over alle fornødne delfinsikkerhedsredskaber og -udstyr, og at fartøjsføreren har gennemgået en godkendt uddannelse i metoder til at redde og sætte delfiner fri.
2. Medlemsstaterne skal sikre sig, at anmodningerne om DML opfylder betingelserne i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner og IATTC's bevarelsesforanstaltninger.
3. Kommissionen gennemgår listerne og undersøger, om de opfylder betingelserne i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner og IATTC's bevarelsesforanstaltninger, hvorefter den videresender dem til direktøren for IATTC.
Hvis Kommissionens gennemgang af en anmodning viser, at anmodningen ikke opfylder betingelserne i dette stykke, underretter den straks den pågældende medlemsstat om, at den ikke kan videresende hele eller en del af anmodningen til direktøren for IATTC, idet den så angiver årsagerne hertil.
4. Kommissionen sender alle DML, som den enkelte medlemsstat har fået tildelt, til den pågældende medlemsstat, som så fordeler dem mellem de fartøjer, der fører den pågældende medlemsstats flag.
5. Medlemsstaterne giver hvert år inden den 15. januar Kommissionen meddelelse om, hvordan de har fordelt de tildelte DML mellem de fartøjer, der fører deres flag.
6. Kommissionen sender hvert år inden den 1. februar en liste over, hvordan DML er blevet fordelt mellem EF-fartøjerne, til direktøren for IATTC.
Artikel 16
1. Fartøjer, der fisker ved hjælp af anordninger, der tiltrækker fisk, må ikke anvende hjælpefartøjer.
2. Det er forbudt at omlade fisk på havet.
AFSNIT V
GENEREL BESTEMMELSE
Artikel 17
1. Det er forbudt at indkredse flokke eller grupper af havpattedyr ved hjælp af snurpenot, undtagen for de fartøjer, der er omhandlet i artikel 14.
2. Stk. 1 finder anvendelse på alle fartøjer, der fører en medlemsstats flag eller er indregistreret i en medlemsstat, i alle farvande.
AFSNIT VI
AFSLUTTENDE BSTEMMELSER
Artikel 18
De foranstaltninger, der skal træffes i henhold til artikel 3, stk. 9, artikel 5, stk. 4, og artikel 6, stk. 2, vedtages efter proceduren i artikel 19, stk. 2.
Artikel 19
1. Kommissionen bistås af den komité, der er nedsat ved artikel 17 i forordning (EØF) nr. 3760/92.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Perioden som omhandlet i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
3. Udvalget fastsætter sin forretningsorden.
Artikel 20
1. Artikel 24, 33 og 41 i forordning (EF) nr. 850/98 udgår, og det samme gør angivelserne vedrørende almindelig tun og sværdfisk i bilag XII til samme forordning.
2. Artikel 3a og 5a i forordning (EF) nr. 1626/94 udgår, og det samme gør angivelserne vedrørende almindelig tun og sværdfisk i bilag IV til samme forordning og hele bilag V.
3. Henvisninger til nævnte forordninger betragtes som henvisninger til denne forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag V.
Artikel 21
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. maj 2001.
Neuvoston asetus (EY) N:o 973/2001,
annettu 14 päivänä toukokuuta 2001,
eräiden laajasti vaeltavien kalakantojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Yhteisö on hyväksynyt päätöksellään 98/392/EY(3) Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen, joka sisältää veden elollisten luonnonvarojen säilyttämistä ja hoitoa koskevia periaatteita ja sääntöjä. Yhteisö osallistuu kansainvälisillä vesillä toteutettaviin ponnistuksiin kalakantojen säilyttämiseksi laajempien kansainvälisten velvoitteidensa yhteydessä.
(2) Euroopan yhteisöstä tuli päätöksen 86/237/ETY(4) perusteella Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelun yleissopimuksen, jäljempänä "ICCAT-yleissopimus", sopimuspuoli 14 päivänä marraskuuta 1997.
(3) ICCAT-yleissopimuksessa säädetään tonnikalavarojen ja sen lähilajien säilyttämisen ja hoidon alueellisen yhteistyön puitteista Atlantin valtamerellä ja sitä ympäröivillä merillä erityisesti Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission avulla, jäljempänä "ICCAT", sekä antamalla yleissopimuksen soveltamisalueella sellaisia kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa koskevia suosituksia, jotka velvoittavat sopimuspuolia.
(4) ICCAT on suositellut eräiden Atlantin ja Välimeren laajasti vaeltavien kalakantojen osalta eräitä teknisiä toimenpiteitä, jotka koskevat erityisesti kalan sallittua kokoa ja painoa, saaliita koskevia rajoituksia tietyillä alueilla, tiettyinä aikoina tai tietyillä pyydyksillä sekä kapasiteetin rajoituksia. Suositukset ovat yhteisöä velvoittavia ja siksi ne olisi pantava täytäntöön.
(5) Eräitä ICCAT:n hyväksymiä teknisiä toimenpiteitä on sisällytetty tietyistä kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 1626/94(5) ja kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30 päivänä maaliskuuta 1998 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 850/98(6). Selkeyden vuoksi ne olisi yhdistettävä tässä asetuksessa, ja kyseiset artiklat olisi poistettava mainituista asetuksista.
(6) Tiettyjen alueiden perinteisten kalastuskäytäntöjen huomioonottamiseksi olisi annettava erityissäännöksiä eräiden lajien tonnikalojen pyytämisestä ja pitämisestä aluksella.
(7) Yhteisö on hyväksynyt Intian valtameren tonnikalatoimikunnan perustamista koskevan sopimuksen päätöksellä 95/399/EY(7). Tässä sopimuksessa määrätään tonnikalojen ja sen lähilajien säilyttämisen ja hoidon kansainvälisen yhteistyön vahvistamisesta Intian valtamerellä erityisesti Intian valtameren tonnikalatoimikunnan avulla, jäljempänä "IOTC", sekä antamalla IOTC:n toimivaltaan kuuluvalla alueella sellaisia kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa koskevia suosituksia, jotka velvoittavat sopimuspuolia.
(8) IOTC on suositellut eräitä teknisiä toimenpiteitä eräiden Intian valtameren laajasti vaeltavien kalakantojen osalta. Suositus on yhteisöä velvoittava ja siksi se olisi pantava täytäntöön.
(9) Yhteisö on päätöksellä 1999/337/EY(8) allekirjoittanut kansainvälistä delfiinien suojeluohjelmaa koskevan sopimuksen ja päätöksellä 1999/386/EY(9) päättänyt sen väliaikaisesta soveltamisesta siihen asti, kunnes se hyväksytään. Yhteisön olisi sovellettava sopimuksen määräyksiä.
(10) Kyseisen sopimuksen tavoitteisiin kuuluu itäisellä Tyynellämerellä kurenuottien avulla harjoitettavan tonnikalan kalastuksen yhteydessä esiintyvän tarkoituksettoman delfiinikuolleisuuden asteittainen vähentäminen sen poistamiseksi lähes kokonaan asettamalla vuosittaiset enimmäiskuolleisuusrajat ja varmistamalla tonnikalavarojen pitkän aikavälin kestävyys sopimusalueella.
(11) Eräitä sopimuksen määräyksiä on sisällytetty asetukseen (EY) N:o 850/98. Ne olisi yhdistettävä tässä asetuksessa.
(12) Yhteisöllä on kalastusta koskevia etuja itäisellä Tyynellämerellä ja se on aloittanut menettelyn Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissioon, jäljempänä "IATTC", liittymiseksi. Liittymiseen asti ja noudattaen Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksesta johtuvaa velvoitetta tehdä yhteistyötä muiden tämän alueen kalavarojen hoidossa ja säilyttämisessä mukana olevien sopimuspuolten kanssa, on aiheellista soveltaa IATTC:n hyväksymiä teknisiä toimenpiteitä. Nämä toimenpiteet olisi siis sisällytettävä yhteisön lainsäädäntöön.
(13) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(10) mukaisesti,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tässä asetuksessa säädetään teknisistä säilyttämistoimenpiteistä, joita sovelletaan jäsenvaltioiden lipun alla purjehtiviin ja yhteisöön rekisteröityneisiin aluksiin, jäljempänä "yhteisön kalastusalukset", ja jotka harjoittavat eräiden liitteessä I tarkoitettujen laajasti vaeltavien kalakantojen pyyntiä ja aluksesta purkamista.
I OSASTO
MÄÄRITELMÄT
2 artikla
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia merialueiden määritelmiä:
a) Alue 1
Kaikki Atlantin valtameren ja sitä ympäröivien merialueiden vedet, jotka kuuluvat ICCAT-yleissopimuksen alueeseen siten kuin yleissopimuksen 1 artiklassa määritellään.
b) Alue 2
Kaikki Intian valtameren vedet, jotka kuuluvat IOTC:n perustamista koskevan sopimuksen toimivalta-alueeseen, siten kuin tämän sopimuksen 2 artiklassa määritellään.
c) Alue 3
Kaikki itäisen Tyynenmeren vedet, jotka kuuluvat alueeseen siten kuin delfiinien suojeluohjelmaa koskevan sopimuksen 3 artiklassa määritellään.
II OSASTO
ALUEELLA 1 SOVELLETTAVAT TEKNISET TOIMENPITEET
1 luku
Eräiden alus- ja pyydystyyppien käyttöä koskevia rajoituksia
3 artikla
1. Marraskuun 1 päivän ja tammikuun 31 päivän välisenä aikana 2 kohdassa määritellyllä alueella yhteisön kalastusaluksilta kielletään seuraavat toimet:
- kastella kelluvia esineitä,
- kalastaa keinotekoisten esineiden avulla,
- kalastaa luonnollisten esineiden avulla,
- kalastaa apualusten kanssa,
- heittää mereen kelluvia keinotekoisia esineitä kellukkeiden kanssa tai ilman,
- asentaa kellukkeita merestä löydettyihin kelluviin esineisiin,
- nostaa ylös kelluvia esineitä ja odottaa, että kelluviin esineisiin liittyvät kalat ryhmittyisivät aluksen alle,
- hinata kelluvia esineitä alueen ulkopuolelle.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu alue rajataan seuraavasti:
- etelässä rajana 4° S leveyspiiri,
- pohjoisessa rajana 5° N leveyspiiri,
- lännessä rajana 20° W pituuspiiri,
- idässä rajana Afrikan rannikko.
3. Kalastustoiminnan aloittaminen tai sen jatkaminen 1 ja 2 kohdassa tarkoitetulla alueella ja tarkoitettuna aikana on kiellettyä, jos aluksella ei ole tarkkailijaa.
4. Jäsenvaltioiden on toteutettava 31 päivään joulukuuta 2002 saakka tarvittavat toimenpiteet tarkkailijoiden nimeämiseksi ja heidän toimittamisekseen kaikille sellaisille lippunsa alla purjehtiville tai alueelleen rekisteröidyille aluksille, jotka ovat aloittamassa kalastustoimintaa 2 kohdassa tarkoitetulla alueella.
5. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta asianmukaisesti nimetyt tarkkailijat pysyvät niillä kalastusaluksilla, joihin heidät on osoitettu, siihen asti kunnes toiset tarkkailijat korvaavat heidät, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 kohdan soveltamista.
6. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetulla alueella ja tarkoitettuna aikana toimivan yhteisön aluksen päällikön on otettava tarkkailija vastaan ja toimittava yhteistyössä hänen kanssaan koko sen ajan, jonka tarkkailija on aluksella.
Sellaisen aluksen päällikön, joka on nimetty ottamaan tarkkailija alukselle, on toteutettava kaikki kohtuulliset toimenpiteet mainitun tarkkailijan saapumisen ja poistumisen helpottamiseksi. Aluksella oloaikanaan nimetyllä tarkkailijalla on oltava asianmukaiset majoitus- ja työskentelytilat.
7. Edellä 4, 5 ja 6 kohdan käytännön säännöt on määritelty liitteessä II.
8. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään jokaisen vuoden 1 päivänä toukokuuta kokonaiskertomus, jossa arvioidaan niiden lipun alla purjehtiville aluksille nimettyjen tarkkailijoiden kertomusten sisältöä ja päätelmiä.
9. Komissio voi muuttaa 1 kohdassa mainittua aikaa, 2 kohdassa mainittua aluetta ja liitteessä II määriteltyjä tarkkailijoiden nimeämistä koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä ICCAT:n suositusten, joista on tullut yhteisöä sitovia, mukaisesti 19 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4 artikla
1. On kiellettyä pitää aluksella boniitteja, isosilmätonnikaloja ja keltaevätonnikaloja, jotka on pyydetty kurenuotalla ICES-suuralueella X pohjoiseen linjalta 36° 30' pohjoista leveyttä ja CECAF-alueilla pohjoiseen linjalta 31° pohjoista leveyttä ja itään linjalta 17° 30' läntistä pituutta olevilla Portugalin suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä, tai pyytää kyseisiä lajeja mainituilla alueilla kyseisillä pyydyksillä.
2. On kiellettyä pitää aluksella tonnikalaa, joka on pyydetty ajoverkoilla ICES-suuralueilla VIII, IX tai X olevilla Espanjan tai Portugalin suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä tai Kanariansaaria ja Madeiraa ympäröivillä CECAF-alueilla, tai pyytää kyseisiä lajeja mainituilla alueilla kyseisillä pyydyksillä.
5 artikla
1. Tonnikalan pyytäminen saartopyydyksillä on kiellettyä
- toukokuun 1 ja 31 päivän välisenä aikana koko Välimerellä sekä heinäkuun 16 päivän ja elokuun 15 päivän välisenä aikana Välimerellä Adrianmerta lukuun ottamatta sellaisten alusten osalta, jotka toimivat yksinomaan tai pääasiassa Adrianmerellä,
- heinäkuun 16 päivän ja elokuun 15 päivän välisenä aikana koko Välimerellä sekä toukokuun 1 ja 31 päivän välisenä aikana Adrianmerellä sellaisten alusten osalta, jotka toimivat yksinomaan tai pääasiassa Välimerellä, Adrianmerta lukuun ottamatta.
Jäsenvaltioiden on valvottava, että kaikki niiden lipun alla purjehtivat tai niiden alueelle rekisteröidyt alukset noudattavat edellä mainittuja sääntöjä.
Tätä asetusta sovellettaessa Adrianmeren eteläisenä rajana on Kreikan ja Albanian rajan ja Capo Santa Maria di Leucan yhdistävä linja.
2. Lentokoneiden ja helikoptereiden käyttö Välimerellä tapahtuvan tonnikalan kalastuksen tukena kielletään 1 päivästä kesäkuuta 30 päivään kesäkuuta.
3. Yli 24 metrin pituisilta aluksilta kielletään Välimerellä harjoitettava tonnikalan kalastus pintasiimalla kunkin vuoden 1 päivästä kesäkuuta 31 päivään heinäkuuta. Sovellettava pituus on ICCAT:n määrittelemä ja se on esitetty liitteessä III.
4. Komissio voi muuttaa tässä artiklassa tarkoitettuja kausia ja alueita sekä liitteessä III määrättyä alusten pituutta ICCAT:n suositusten, joista on tullut yhteisöä sitovia, mukaisesti ja 19 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
2 luku
Vähimmäiskoko
6 artikla
1. Laajasti vaeltavaan lajiin kuuluvat kalat katsotaan alamittaisiksi, jos niiden mitat ovat pienemmät kuin liitteessä IV vahvistetut asianomaisten lajien mitat.
2. Komissio voi muuttaa liitteessä IV määriteltyjä mittoja ICCAT:n suositusten, joista on tullut yhteisöä sitovia, mukaisesti ja 19 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
7 artikla
1. Laajasti vaeltavaan lajiin kuuluvien alamittaisten kalojen säilyttäminen aluksella, jälleenlaivaaminen, purkaminen, kuljettaminen, varastoiminen, esillä pitäminen myyntiin saattamista varten, myyntiin saattaminen, myyminen ja kaupanpito on kiellettyä. Tällaiset kalat on heitettävä viipymättä takaisin mereen.
Edellistä kohtaa ei kuitenkaan sovelleta liitteessä IV tarkoitettuihin lajeihin, jotka on pyydetty vahingossa ja joita on enintään 15 prosenttia aluksesta purettujen lajien määrästä. Tonnikalan osalta tätä toleranssirajaa ei sovelleta alle 3,2 kilogramman painoisiin kaloihin.
2. Kolmansista maista peräisin olevien laajasti vaeltavaan lajiin kuuluvien alamittaisten kalojen luovuttaminen vapaaseen liikkeeseen tai kaupanpito on yhteisössä kiellettyä.
8 artikla
Laajasti vaeltavaan lajiin kuuluvan kalan koko mitataan asetuksen (EY) N:o 850/98 18 artiklan mukaisesti.
3 luku
Alusten lukumäärän rajoittaminen
9 artikla
1. Neuvosto määrittelee asetuksen (ETY) N:o 3760/92(11) 8 artiklan 4 kohdan i alakohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti kokonaispituudeltaan yli 24 metriä olevien sellaisten yhteisön alusten lukumäärän ja kokonaiskapasiteetin bruttorekisteritonneina (brt) ilmaistuna, joiden kohdelaji on isosilmätonnikala. Tämä määrittely toteutetaan niiden yhteisön alusten keskimääräisen lukumäärän ja brt:nä ilmaistun kokonaiskapasiteetin mukaisesti, jotka ovat harjoittaneet isosilmätonnikalan kalastusta kohdelajinaan kyseisellä alueella kaudella 1991-1992.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä tammikuuta luettelo kaikista lippunsa alla purjehtivista ja alueelleen rekisteröidyistä aluksista, jotka aikovat kyseisen vuoden aikana kalastaa isosilmätonnikalaa kohdelajinaan alueella 1.
3. Luetteloissa on ilmoitettava alukselle annettu alusrekisterin sisäinen numero komission asetuksen (EY) N:o 2090/98(12) 5 artiklan mukaisesti.
4. Jäsenvaltioiden 2 ja 3 kohtaa noudattaen toimittamien tietojen perusteella neuvosto voi jakaa asetuksen (ETY) N:o 3760/92 8 artiklan 4 kohdan ii alakohdassa säädetyn menettelyn nojalla 1 kohdan mukaisesti määritellyn alusten lukumäärän ja brt:nä ilmaistun kokonaiskapasiteetin jäsenvaltioiden kesken.
5. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle ennen kunkin vuoden 15 päivää elokuuta luettelo lippunsa alla purjehtivista, kokonaispituudeltaan yli 24 metriä olevista aluksista, jotka kalastavat isosilmätonnikalaa kohdelajinaan. Komissio toimittaa nämä tiedot ICCAT:n sihteeristölle kunkin vuoden 31 päivään elokuuta mennessä.
6. Edellä 5 kohdassa tarkoitetun luettelon on sisällettävä seuraavat tiedot:
- aluksen nimi, rekisteröintinumero,
- tarvittaessa aiempi lippuvaltio,
- tarvittaessa kansainvälinen radiokutsutunnus,
- alustyyppi, pituus ja kapasiteetti brt:nä,
- varustamon/varustamoiden nimi ja osoite.
10 artikla
1. Neuvosto määrittelee asetuksen (ETY) N:o 3760/92 8 artiklan 4 kohdan i alakohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti sellaisten yhteisön alusten lukumäärän, jotka kalastavat kohdelajinaan Pohjois-Atlantin valkotonnikalaa. Alusten määräksi vahvistetaan niiden yhteisön kalastusalusten keskimääräinen lukumäärä, jotka ovat kalastaneet Pohjois-Atlantin valkotonnikalaa kohdelajinaan kaudella 1993-1995.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä tammikuuta luettelo kaikista lippunsa alla purjehtivista ja alueelleen rekisteröidyistä aluksista, jotka aikovat kyseisen vuoden aikana kalastaa Pohjois-Atlantin valkotonnikalaa kohdelajinaan alueella 1.
3. Luetteloissa on ilmoitettava alukselle annettu alusrekisterin sisäinen numero asetuksen (EY) N:o 2090/98 5 artiklan mukaisesti.
4. Jäsenvaltioiden 2 ja 3 kohtaa noudattaen toimittamien tietojen perusteella neuvosto voi jakaa asetuksen (ETY) N:o 3760/92 8 artiklan 4 kohdan ii alakohdassa säädetyn menettelyn nojalla 1 kohdan mukaisesti määritellyn alusten lukumäärän jäsenvaltioiden kesken.
5. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle ennen kunkin vuoden 15 päivää toukokuuta luettelo lippunsa alla purjehtivista aluksista, jotka osallistuvat Pohjois-Atlantin valkotonnikalan kalastukseen. Joulukuun 31 päivään 2001 asti tähän luetteloon eivät kuulu alukset, jotka toteuttavat vaihtoehtoista koekalastusta, jossa ei käytetä ajoverkkoja. Komissio toimittaa nämä tiedot ICCAT:n sihteeristöön ennen kunkin vuoden 30 päivää toukokuuta.
4 luku
Muut toimenpiteet
11 artikla
Jäsenvaltiot voivat kannustaa monofiiliperukkeiden käyttöä leikareissa, jotta elävien purje- ja valkomarliinien vapaaehtoinen mereen palauttaminen helpottuisi.
12 artikla
Asetuksen (EY) N:o 850/98 31 artiklasta poiketen tonnikalan ja jättiläishain (Cetorhinus maximus) pyynnissä on sähkövirran ja harppuunoiden käyttö sallittua Skagerrakissa ja Kattegatissa.
III OSASTO
ALUEELLA 2 SOVELLETTAVAT TEKNISET TOIMENPITEET
13 artikla
1. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle ennen kunkin vuoden 15 päivää kesäkuuta luettelo lippunsa alla purjehtivista, kokonaispituudeltaan yli 24 metrin aluksista, jotka ovat edellisenä vuonna kalastaneet isosilmätonnikalaa, keltaevätonnikalaa ja boniittia alueella 2. Komissio toimittaa nämä tiedot IOTC:n sihteeristölle ennen kunkin vuoden 30 päivää kesäkuuta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun luettelon on sisällettävä seuraavat tiedot:
- aluksen nimi, rekisteröintinumero,
- tarvittaessa aiempi lippuvaltio,
- tarvittaessa kansainvälinen radiokutsutunnus,
- alustyyppi, pituus ja kapasiteetti brt:nä,
- varustamon, kalastustoimen harjoittajan tai rahtaajan nimi ja osoite.
IV OSASTO
ALUEELLA 3 SOVELLETTAVAT TEKNISET TOIMENPITEET
14 artikla
1. Delfiiniparvien tai -ryhmien saartaminen kurenuotalla pyydettäessä keltaevätonnikalaa alueella 3 sallitaan ainoastaan niille yhteisön aluksille, jotka noudattavat kansainvälistä delfiinien suojeluohjelmaa koskevan sopimuksen ehtoja ja joille on vahvistettu delfiinikuolleisuuden enimmäisrajat (DML).
2. DML tarkoittaa delfiinikuolleisuuden enimmäisrajaa sellaisena kuin se on määritelty kansainvälistä delfiinien suojeluohjelmaa koskevan sopimuksen 5 artiklassa.
15 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi ennen kunkin vuoden 15 päivää syyskuuta seuraavat asiakirjat:
- Luettelo jäsenvaltion lipun alla purjehtivista aluksista, joiden kantavuus ylittää 363 metristä tonnia (400 nettotonnia) ja jotka ovat hakeneet DML:ää koko seuraavaksi vuodeksi.
- Luettelo jäsenvaltion lipun alla purjehtivista aluksista, jotka saattavat harjoittaa kalastustoimintaa kyseisellä alueella seuraavan vuoden aikana.
- Luettelo jäsenvaltion lipun alla purjehtivista aluksista, jotka ovat hakeneet DML:ää seuraavan vuoden ensimmäisen tai toisen vuosipuoliskon ajaksi.
- Kunkin DML:ää hakeneen aluksen osalta todistus siitä, että aluksella on kaikki delfiinien turvaksi tarkoitetut pyydykset ja laitteet ja että sen päällikkö on saanut hyväksytyn koulutuksen delfiinien vapauttamis- ja pelastamistekniikassa.
2. Jäsenvaltioiden on varmistuttava siitä, että DML-hakemukset täyttävät kansainvälistä delfiinien suojeluohjelmaa koskevan sopimuksen ehdot ja IATTC:n hyväksymät säilyttämistoimenpiteet.
3. Komissio tarkastelee luetteloja ja niiden yhdenmukaisuutta kansainvälistä delfiinien suojeluohjelmaa koskevan sopimuksen ja IATTC:n hyväksymien säilyttämistoimenpiteiden kanssa, ja toimittaa luettelot IATTC:n johtajalle.
Jos komissio havaitsee hakemusta tarkastellessaan, ettei hakemus täytä tässä kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä, se ilmoittaa viipymättä asianomaiselle jäsenvaltiolle, ettei se voi toimittaa IATTC:n johtajalle hakemusta tai osaa siitä, ja esittää syyt siihen.
4. Komissio toimittaa kullekin jäsenvaltiolle kaikki delfiinikuolleisuuden enimmäisrajojen määrät, jotka jaetaan jäsenvaltion lipun alla purjehtivien alusten kesken.
5. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi ennen kunkin vuoden 15 päivää tammikuuta delfiinikuolleisuuden enimmäisrajoja koskevien määrien jako jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivien alusten kesken.
6. Komissio toimittaa IATTC:n johtajalle ennen kunkin vuoden 1 päivää helmikuuta luettelon ja selvityksen delfiinikuolleisuuden enimmäisrajoja koskevien määrien jakamisesta yhteisön kalastusalusten kesken.
16 artikla
1. Kalaparvien kokoamiseen käytettävien välineiden avulla kalastavia aluksia tukevien apualusten käyttö kielletään.
2. Kalojen jälleenlaivaus merellä kielletään.
V OSASTO
YLEINEN SOVELTAMISSÄÄNNÖS
17 artikla
1. Kaikkien merinisäkkäiden parvien tai ryhmien saartaminen kurenuotilla on kiellettyä, lukuun ottamatta 14 artiklassa tarkoitettuja aluksia.
2. Edellä I kohtaa sovelletaan kaikkiin jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtiviin tai johonkin jäsenvaltioon rekisteröityihin aluksiin kaikilla vesillä.
VI OSASTO
LOPPUSSÄÄNNÖKSET
18 artikla
Edellä 3 artiklan 9 kohdan, 5 artiklan 4 kohdan ja 6 artiklan 2 kohdan mukaiset toimenpiteet toteutetaan 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen.
19 artikla
1. Komissiota avustaa asetuksen (ETY) N:o 3760/92 17 artiklassa perustettu komitea.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
20 artikla
1. Kumotaan asetuksen (EY) N:o 850/98 24, 33 ja 41 artikla ja sen liite XII tonnikalaa ja miekkakalaa koskevien tietojen osalta.
2. Kumotaan asetuksen (EY) N:o 1626/94 3 a ja 5 a artikla ja sen liite IV tonnikalaa ja miekkakalaa koskevien tietojen osalta sekä sen liite V.
3. Mainittuihin asetuksiin tai mainittuihin artikloihin ja liitteisiin tehtyjä viittauksia pidetään viittauksina tähän asetukseen ja ne luetaan liitteessä V olevan vastaavuustaulukon avulla.
21 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 14 päivänä toukokuuta 2001.