Kommissionens beslutning
af 11. juni 2003
om en fusions forenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen
(Sag COMP/M.3056 - Celanese/Degussa/JV (European Oxo Chemicals))
(meddelt under nummer K(2003) 1821)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2004/105/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 57, stk. 2, litra a),
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1310/97(2), særlig artikel 8, stk. 2,
under henvisning til Kommissionens beslutning om at indlede procedure i denne sag,
efter at have givet de deltagende virksomheder lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger til Kommissionens indsigelser,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kontrol med Fusioner og Virksomhedsovertagelser(3),
under henvisning til endelig rapport fra høringskonsulenten(4), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Den 18. december 2002 modtog Kommissionen i overensstemmelse med artikel 4 i forordning (EØF) nr. 4064/89 ("fusionsforordningen") en anmeldelse af en planlagt fusion. Ifølge anmeldelsen vil Celanese Chemicals Europe GmbH (Celanese), et helejet datterselskab af Celanese AG, og Oxeno Olefinchemie GmbH (Oxeno), et helejet datterselskab af Degussa AG (Degussa), oprette et joint venture-selskab (JV), hvortil de hver især vil overføre deres (europæiske) aktiviteter inden for oxo-C3. Joint venture-selskabet vil få navnet "European Oxo Chemicals GmbH" (EOC).
(2) Efter at have behandlet anmeldelsen konkluderede Kommissionen, at den anmeldte transaktion falder ind under fusionsforordningens anvendelsesområde og rejser alvorlig tvivl med hensyn til sin forenelighed med fællesmarkedet. Den 30. januar 2003 besluttede Kommissionen derfor i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c), at indlede proceduren. Efter en indgående undersøgelse af sagen er Kommissionen nået til den konklusion, at den anmeldte transaktion ikke kan skabe en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence vil blive hæmmet betydeligt inden for en væsentlig del af fællesmarkedet.
I. PARTERNE
(3) Det tyske selskab Celanese Chemicals Europe GmbH er et helejet datterselskab af Celanese AG. Det tyske selskab Celanese AG er en kemivirksomhed, der på verdensplan hovedsagelig er aktiv inden for kemiske grundprodukter, acetatprodukter, teknisk plast, polypropylenfolier og levnedsmiddeltilsætningsstoffer. De oxokemikalier, der skal overføres til JV, omfatter oxoalkohol, blødgørere og opløsningsmidler, der anvendes som mellemprodukter til fremstilling af plast, benzinadditiver, polyethylenfolier, farver og lakker.
(4) Det tyske selskab Oxeno Olefinchemie GmbH med hjemsted i Marl (Tyskland) er et helejet datterselskab af Degussa AG med hjemsted i Düsseldorf. På anmeldelsestidspunktet blev Degussa kontrolleret af E.ON AG, men indgår nu i RAG Aktiengesellschaft-koncernen, Essen (Tyskland). Selskabet er på verdensplan aktivt inden for specialkemi. Oxeno producerer C3- og C4-kemikalier (bl.a. oxoalkohol, blødgørere og opløsningsmidler), der anvendes inden for plastforarbejdning, i lak- og farveindustrien samt i kosmetik og farmaceutiske produkter.
II. TRANSAKTIONEN
(5) Transaktionen vedrører Celaneses og Oxenos oprettelse af et selvstændigt fungerende joint venture-selskab. JV vil frem for alt fremstille og distribuere oxo-C3-kemikalier, navnlig butyraldehyd, butanol, butylacetat, 2-ethylhexanol (2-EH), dioctylphthalat (DOP) og carboxylsyrer (trimethylhexansyre, 2-ethylhexansyre, smørsyre).
(6) Parterne vil hver især overføre deres (europæiske) aktiviteter inden for oxo-C3 til JV. Oxeno kan af produktionstekniske grunde ikke overdrage sit anlæg til fremstilling af butyraldehyd til JV. På dette anlæg, der befinder sig i Marl, vil Oxeno imidlertid kun fremstille butyraldehyd til JV og levere hele produktionen heraf til JV. Med hensyn til butylacetat er det imidlertid kun Oxeno, der vil overføre aktiviteter til JV; Celanese vil derimod beholde sine aktiviteter inden for butylacetat, da disse ikke er omfattet af forretningsområdet oxokemikalier, men derimod området "acetyl". Med hensyn til 2-EH vil Degussa kun overføre de eksisterende leveringsaftaler og kundekredsen i forbindelse med 2-EH til JV og samtidig endegyldigt indstille produktionen af 2-EH med oprettelsen af JV og koncentrere sig om det mere langkædede erstatningsprodukt INA. Det samme gælder for derivatet af 2-EH, DOP, hvor Degussa ligeledes kun vil overføre kundekredsen. I forbindelse med carboxylsyrer vil Celanese derimod ikke overdrage sine anlæg til JV.
(7) Derudover vil JV levere en række accessoriske tjenesteydelser (drift af et depot, destillation af fedtalkohol, oparbejdning af ethanol, harpiksproduktion, hydrering af cyclododecatrien til cyclododecan og forarbejdning af butylglykol og eddikesyre til butylglykolacetater) til frem for alt Degussa.
III. FUSION
(8) JV vil blive et selvstændigt fungerende joint venture-selskab som omhandlet i fusionsforordningens artikel 3, stk. 2. Det vil blive kontrolleret af Celanese og Oxeno i forening og på et varigt grundlag varetage en selvstændig erhvervsvirksomheds samtlige funktioner.
(9) Celanese og Oxeno vil hver eje 50 % af kapitalen i det nye JV. De strategiske forretningsbeslutninger vedrørende budgettet, besættelse af posterne i ledelsesorganerne, større investeringer og forretningsplanen, som generalforsamlingen og anpartshaverudvalget skal godkende, kan kun træffes i fællesskab. JV kontrolleres derfor af begge parter i forening.
(10) Det nye JV vil på et varigt grundlag varetage en selvstændig erhvervsvirksomheds samtlige funktioner. JV oprettes på ubestemt tid, og produktionsanlæggene overdrages permanent til JV. Desuden vil JV på de relevante markeder udøve de funktioner, som også varetages af andre virksomheder på disse markeder. Det vil have sin egen ledelse, som forestår den daglige drift, og råde over tilstrækkelige finansielle midler til sine forretningsmæssige aktiviteter. Det vil stort set udelukkende producere de oxokemikalier, som det distribuerer, på egne produktionsanlæg og med eget personale, som overføres fra Celanese og Oxeno til JV. JV vil desuden få en direkte egen adgang til markedet. Det vil selv være ansvarligt for distributionen af de produkter, som det fremstiller.
(11) Transaktionen er derfor en fusion som omhandlet i fusionsforordningens artikel 3, stk. 2, sammenholdt med stk. 1, litra b).
IV. FÆLLESSKABSDIMENSION
(12) De deltagende virksomheders samlede omsætning på verdensplan overstiger 5 mia. EUR (Celanese AG 5097 mio. EUR, RAG Aktiengesellschaft ca. 13 mia. EUR). Celanese og RAG har hver især en samlet omsætning i Fællesskabet på over 250 mio. EUR ([...](5)). Celanese har ikke over to tredjedele af sin samlede omsætning på fællesskabsplan i én og samme medlemsstat. Den anmeldte fusion er derfor af fællesskabsdimension.
V. KONKURRENCEMÆSSIG VURDERING
(13) Efter en indgående undersøgelse af fusionen kan det konstateres, at fusionen ikke kan skabe eller styrke dominerende stillinger for parterne, som bevirker, at den effektive konkurrence vil blive hæmmet betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf.
UDBYDERE PÅ DE BERØRTE MARKEDER
(14) Udgangsstoffet i forbindelse med de foreliggende produkter er butyraldehyd, som fremstilles af propylen og syntesegas. Af dette basisprodukt fremstilles på et første forarbejdningstrin derivaterne butanol, 2-ethylhexanol (2-EH), carboxylsyrer, TMP og NPG. På et efterfølgende forarbejdningstrin kan der fremstilles butylacetat af butanol; der kan imidlertid også fremstilles andre produkter, f.eks. produkterne butylamin eller butylacrylat, som udbydes af Celanese. Af 2-EH fremstilles bl.a. produkterne 2-EH-acrylat og dioctylphthalat (DOP). Udbyderne er typisk vertikalt integrerede og anvender selv en stor del af de fremstillede udgangsstoffer til videreforarbejdning.
(15) Blandt de vigtigste vertikalt integrerede udbydere hører foruden parterne BASF, Perstorp, Atofina og Zakady Azotowe "Kedzierzyn" SA.
(16) BASF er den største kemikoncern i verden. Efter lukningen af fabrikken i Tarragona, Spanien, er den samlede europæiske oxokemiproduktion koncentreret i Ludwigshafen. BASF er som den eneste konkurrent til stede på alle seks markeder, hvor det nye JV vil være aktivt. Med sin integrationsstrategi, som tager sigte på at opnå synergifordele gennem en integreret produktion, er BASF imidlertid også i mindre udstrækning end andre konkurrenter på markedet for oxokemikalier afhængig af salg til tredjeparter i det forudgående led. BASF er forholdsvis svagt repræsenteret på mange frie markeder for oxo-mellemprodukter.
(17) Perstorp er en svensk virksomhed, som er aktiv på forretningsområderne Oxo Intermediates, Engineering Materials, Coating Intermediates, Performance Chemicals og Formox og genererer en omsætning på ca. 670 mio. EUR. Virksomheden er resultatet af fusionen mellem Perstorp AB og Neste Oxo. Den fremstiller bl.a. butyraldehyd, butanol, 2-EH og DOP.
(18) Atofina er et datterselskab af TotalFinaElf, der er opstået på grundlag af Elf Atochem og Petrofinas kemidivision. Atofina er aktiv inden for oxokemi, hovedsagelig via Oxochimie i Lavera i nærheden af Marseille, Frankrig. Oxochimie er et joint venture-selskab, der blev oprettet af Atofina og BP i 1968, og som fremstiller butyraldehyd, butanol og 2-EH. Disse to selskaber ejer hver især 50 % af kapitalen i Oxochimie og er også berettigede til at få leveret butanol og 2-EH i dette forhold, mens butyraldehyd videreforarbejdes internt - med undtagelse af leverancer til en enkelt kunde. Mens Atofina fremstiller det vigtigste derivat af 2-EH, DOP, ophørte BP i 2001 med at producere DOP. BP har siden da kun været vertikalt integreret inden for derivater af butanol.
(19) Zakady Azotowe "Kedzierzyn" SA (Zaklady) er en polsk producent med hjemsted i Cosel (Polen). I forretningsenheden for oxo fremstilles oxoalkoholer og halvfabrikata (2-EH, n- og isobutanol, n- og isobutyraldehyd). Forretningsenheden for blødgørere fremstiller bl.a. DOP, men også dibutylphthalat (DBP) og diisobutylphthalat (DIBP). Efter at virksomheden var kommet i økonomiske vanskeligheder, blev den igen overtaget af staten; den polske stat har offentligt tilbudt forhandlinger om salget af virksomheden. Ifølge en af Zakladys kunder er virksomheden underlagt banktilsyn og må kun acceptere ordrer, der direkte giver overskud.
1. BUTYRALDEHYD
(20) Butyraldehyd er basisproduktet i hele oxo-C3-værdikæden. Det fremstilles af propylen ved reaktion med en syntesegas. Ved denne reaktion opstår to isomerer af butyraldehyd, isobutyraldehyd og n-butyraldehyd, i et forhold på 10-12 ton n-butyraldehyd til 1 ton isobutyraldehyd. Begge isomerer anvendes som udgangsstoffer for en lang række andre kemiske produkter. Isobutanol og neopentylglycol (NPG) udvindes således af isobutyraldehyd og n-butanol, 2-ethylhexanol (2-EH) og carboxylsyrer af n-butyraldehyd. Da hver producent af butyraldehyd også videreforarbejder dette produkt internt til produkter i efterfølgende led, er den mængde butyraldehyd, der produceres til salg til tredjeparter (det frie marked), begrænset i forhold til den mængde butyraldehyd, der produceres til videreforarbejdning internt i virksomheden (intern brug). Det frie marked udgør 1/30 af den samlede produktion.
1) RELEVANT PRODUKTMARKED
(21) Parterne er af den opfattelse, at butyraldehyd ikke udgør et særskilt marked, men kun er et mellemprodukt. Også selv om den andel af butyraldehyd, der sælges til tredjeparter, er væsentligt mindre end den andel, der produceres til videreforarbejdning internt, udgør denne forholdsvis lille andel dog et særskilt marked, da mere end 20 kemivirksomheder i Europa har behov for og køber butyraldehyd til at fremstille kemiske produkter i efterfølgende led. Indkøbsstrategierne omfatter både spotforretninger og langfristede leveringsaftaler.
(22) På leverandørside findes der fem producenter af butyraldehyd i EØS, dvs. Perstorp i Sverige, BASF, Celanese og Oxeno i Tyskland samt Atofina i Frankrig. Alle disse producenter sælger butyraldehyd på det frie marked og videreforarbejder også produktet internt. Importen kan henføres til den polske producent Zaklady. Butyraldehyd har således alle de karakteristiske træk ved et særskilt produktmarked. Derudover må n-butyraldehyd og isobutyraldehyd af nedenstående grunde betragtes som 2 særskilte produktmarkeder:
a) Ingen substituerbarhed på aftagersiden: de to isomerer anvendes til at fremstille forskellige produkter i efterfølgende led
(23) Kommissionens undersøgelser har vist, at de to isomerer har forskellige anvendelsesformål og i de fleste tilfælde ikke er indbyrdes substituerbare. Dette gælder navnlig for fremstillingen af følgende produkter i efterfølgende led: TMP, PVB og NPG, som tegner sig for over 95 % af omsætningen af butyraldehyd på det frie marked. Isomerernes manglende substituerbarhed skyldes navnlig, at de to molekyler besidder forskellige kemiske egenskaber, således at der ved en bestemt kemisk reaktion kun kan udvindes bestemte produkter i efterfølgende led af det ene af de to isomerer.
(24) Hertil kommer, at de fleste aftagere kun køber det ene af de to isomerer. De eneste aftagere, der køber begge isomerer, gør dette med henblik på at fremstille forskellige derivater heraf: TMP eller PVB af n-butyraldehyd og NPG af isobutyraldehyd.
(25) Endelig afviger gennemsnitspriserne på de to isomerer betydeligt fra hinanden med forskelle på 15-40 % gennem årene, som det fremgår at nedenstående tabel. Dette kan til dels forklares ved, at aftagerne sædvanligvis køber væsentligt mindre mængder isobutyraldehyd, end det er tilfældet med n-isomeren. Markedet for isobutyraldehyd er derfor væsentligt mindre end markedet for n-butyraldehyd ([10-15]* kt i forhold til [50-55]* kt med hensyn til n-butyraldehyd i 2002).
Tabel 1
Celaneses gennemsnitspriser i årene 1999-2000
TABELPOSITION
b) Meget ringe substituerbarhed på udbudssiden
(26) De to isomerer fremstilles samtidig i samme reaktor. Producenterne kan kun i ringe omfang ændre produktionen af n-butyraldehyd i forhold til produktionen af isobutyraldehyd, alt efter tryk og temperatur og ændring af katalysatorens egenskaber. Parterne og konkurrenterne har bekræftet, at dette forhold normalt ligger mellem 10:1 og 12:1. Forholdet kan ændres inden for dette område, men kun langsomt, idet det tager nogle måneder blot at ændre forholdet med et par procentpoint. Det synes derfor ikke muligt at producere betydeligt større mængder af den ene isomer i stedet for den anden, selv om der anvendes samme apparater til begge.
(27) I nedenstående to afsnit sondres der derfor mellem to særskilte relevante produktmarkeder: n-butyraldehyd og isobutyraldehyd. Oxeno er på nuværende tidspunkt ikke aktiv på markedet for isobutyraldehyd, i modsætning til markedet for n-butyraldehyd. Nedenstående betragtninger vedrører begge isomerer, såfremt der ikke udtrykkeligt henvises til en bestemt isomer.
2) DET RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKED
Markederne for n- og isobutyraldehyd omfatter højst EØS
(28) Parterne har anført, at for så vidt markederne for butyraldehyd kan betragtes som egentlige markeder, omfatter de hele EØS, navnlig da nogle få producenter leverer til alle aftagere i hele Europa.
(29) Undersøgelserne har vist, at disse markeder højst omfatter EØS, da der i de seneste år ikke har været nogen nævneværdig import eller eksport af butyraldehyd mellem EØS på den ene side og resten af verden på den anden side, med undtagelse af Zakladys salg i Europa. Aftagere og konkurrenter har i meget stor udstrækning bekræftet, at markedet højst omfatter Europa. For det første er butyraldehyd et råstof af forholdsvis lav værdi, som ikke økonomisk kan transporteres over længere afstande, og for det andet er det ustabilt ved kontakt med oxygen og kræver derfor en dyr infrastruktur til oplagringen og specielle beholdere til transporten.
Nord- og Sydeuropa udgør to særskilte relevante geografiske markeder for n-butyraldehyd
(30) Inden der kan foretages en mere præcis afgrænsning af de relevante geografiske markeder, bemærkes det, at alle hovedaftagere af butyraldehyd og dermed 95 % af omsætningen i Europa er koncentreret i tre lande: Belgien, Tyskland og Italien. Her findes også de fem hovedaftagere, som tilsammen tegner sig for over 90 % af efterspørgslen. Opdelingen mellem medlemsstaterne fremgår af nedenstående tabel.
Tabel 2
Samlet omsætning af n-butyraldehyd efter lande, 2002
TABELPOSITION
(31) De undersøgelser, som Kommission har foretaget, har ført til den konklusion, at der skal afgrænses to særskilte relevante geografiske markeder, dvs. det nordlige Kontinentaleuropa (i realiteten hovedsagelig Tyskland og Belgien) og Sydeuropa (i realiteten hovedsagelig Italien).
(32) Indledningsvis synes salgsbetingelserne at afvige betydeligt fra hinanden i Italien på den ene side og i Tyskland og Belgien på den anden side. Gennemsnitsprisen på n-butyraldehyd udgjorde i Tyskland og Belgien ca. [450-500]* EUR pr. ton i 2002, mens den i Italien i samme periode beløb sig til ca. [...]* EUR pr. ton. Denne betydelige forskel ([100-150]* EUR, dvs. [...]* % af prisen i Tyskland) kan ikke kun forklares ved transportomkostninger, da de i Italien kun ligger [20-40]* EUR over transportomkostningerne i Tyskland. Producenternes bruttofortjeneste i Italien er derfor væsentligt højere end i Tyskland eller Belgien, hvilket fremgår af nedenstående tabel.
Tabel 3
Gennemsnitspriser, marginalomkostninger, bruttofortjeneste og procentdel, dvs. bruttofortjenestens andel af alle producenters samlede pris, efter bestemmelsesland, 2002
TABELPOSITION
(33) Disse forskelle kan heller ikke forklares ved mindre salgsmængder: [...]*. Denne struktur er mulig, fordi producenterne kan forlange forskellige priser af aftagerne alt efter mængde og bestemmelsessted, da produkterne leveres direkte til aftagernes produktionssteder til en samlet pris pr. ton, inkl. transportomkostninger. Producenten sørger for organisationen af logistikken. En producent ved således, når prisen på et produkt fastsættes, hvem der er køberen, i hvilket land denne befinder sig, og hvilke mængder der tidligere er blevet købt [...]*.
(34) De forskellige producenters markedsandele er ligeledes meget forskellige. I Tyskland og Belgien kontrollerer Celanese, Oxeno og BASF således hovedparten af markedet. Den førende virksomhed er Celanese. I Italien er fordelingen af markedsandele anderledes. Perstorp og BASF er således de førende på markedet, og i alt er flere konkurrenter aktive (fem leverandører i forhold til fire hovedleverandører i Tyskland og Belgien). Nogle leverandører, f.eks. Perstorp og Zaklady, har betydelige markedsandele (henholdsvis [20 %-30 %]* og [10 %-20 %]*), mens de kun genererer en meget begrænset omsætning i Tyskland (henholdsvis [5 %-10 %]* og [0 %-5 %]*). Atofina er overhovedet ikke aktiv i Tyskland, men har derimod en omsætning i Italien ([0 %-5 %]*).
(35) Det forhold, at konkurrenter, som kun har mindre markedsandele i Tyskland, f.eks. Perstorp, står stærkt på det italienske marked, kan navnlig forklares ved de høje transportomkostninger. Ved leveringen til aftagere i Tyskland opstår der høje transportomkostninger for Perstorp ([...]* EUR pr. ton), og virksomheden er derfor ikke konkurrencedygtig i forhold til de tre lokale producenter, hvis transportomkostninger er væsentligt lavere (mellem [...]* og [...]* EUR pr. ton). Med hensyn til Italien opstår der høje transportomkostninger for både Perstorp og de tyske producenter, således at de konkurrerer med hinanden på tilsvarende vilkår.
(36) Denne situation adskiller sig fra situationen i forbindelse med butanol og 2-EH, hvor Perstorp har depoter i Hamburg og Rotterdam, for at det kan være rentabelt for virksomheden at levere til aftagere i Nordeuropa. Butyraldehyd er som nævnt ustabilt ved kontakt med oxygen. Produktet skal oplagres og transporteres i en nitrogenatmosfære og med specielle anordninger, der har til formål at genvinde de ildelugtende butyraldehyddampe. Perstorp har bekræftet, at det ikke vil være rentabelt at have en sådan beholder til butyraldehyd. Desuden vil den skulle leveres med skibe, som kan transportere store mængder og har et system for dampgenvinding. Kun få skibe er udstyret med et sådant system. Desuden ville disse skibe skulle påfyldes via en rørledning fra produktionsstedet (som i forbindelse med butanol og 2-EH), og Perstorp har på nuværende tidspunkt ikke en sådan rørledning og har heller ikke planer om at installere en sådan ledning i betragtning af prisen herfor. Perstorp har derfor ikke andet valg end at påfylde isocontainere i Sverige (med hver 20-23 ton) og transportere disse pr. lastvogn eller jernbane. Disse containere transporteres med færge til Tyskland og leveres derfra til de endelige aftagere pr. lastvogn eller jernbane.
(37) Undersøgelserne har vist, at foruden prisen er leveringssikkerhed og rettidig levering de vigtigste parametre, da aftagerne sædvanligvis har en forholdsvis lille lagerkapacitet (ligesom producenterne), og produktionen foregår "just in time". Forsinkelser tolereres ikke. Lagerkapaciteten hos navnlig [kunde A]* vil ganske vist kunne øges med forholdsvis lave omkostninger. Derved vil de tyske udbyderes placeringsmæssige fordele ved levering til kunder i Tyskland og Belgien kun til dels blive udlignet. Derfor synes det at være vanskeligt for konkurrenter udefra, f.eks. Perstorp (Sverige) og for nylig også Zaklady fra Polen, at trænge ind på markedet i et område, hvor de tre tyske producenter har afdelinger og kan tilbyde en høj grad af leveringssikkerhed. De tyske producenter kan, såfremt det er nødvendigt, endog levere inden for et par dage pr. lastvogn. Dette forklarer Perstorps meget lave markedsandel i Tyskland og i Belgien med hensyn til n-butyraldehyd ([&lt; 5]* % i 2002), også selv om Perstorps transportomkostninger ved leverancer af butyraldehyd til Antwerpen er (ca. [...]* EUR) lavere end ved leverancer til Sydtyskland (ca. [...]* EUR/t).
(38) I Italien er konkurrencevilkårene anderledes, da ingen af aftagerne befinder sig i umiddelbar nærhed af en bestemt producent. Tværtimod synes de tyske, svenske og polske producenter at konkurrere med hinanden på lige vilkår, både med hensyn til transportomkostninger og leveringsbetingelser (leveringssikkerhed, leveringstid). Dette afspejles i markedsandelene, som er mere jævnt fordelt blandt de forskellige producenter (i 2001, BASF: [30 %-40 %]*, Perstorp: [20 %-30 %]*, Celanese: [20 %-30 %]*, Zaklady: [10 %-20 %]*).
(39) Det kan derfor konkluderes, at der i nedenstående betragtninger skal sondres mellem to særskilte relevante geografiske markeder for n-butyraldehyd, dvs. et nordeuropæisk marked bestående af navnlig Belgien og Tyskland og et sydeuropæisk marked bestående af Italien.
3) FORENELIGHED MED FOELLESMARKEDET
(40) Fusionen vedrører oprettelsen af et selvstændigt fungerende joint venture-selskab, hvortil Celanese og Oxeno hver især vil overføre deres tyske aktiviteter inden for butyraldehyd i henholdsvis Oberhausen og Marl. Oxeno er på nuværende tidspunkt ikke aktiv på markedet for isobutyraldehyd, da den samlede mængde isobutyraldehyd, som Oxeno fremstiller samtidig med n-butyraldehyd, anvendes til videreforarbejdning internt. Hvis efterspørgslen ikke er tilstrækkelig stor, kan produktet ifølge oplysningerne forbrændes. Vurderingen er derfor koncentreret om markedet for n-butyraldehyd, hvor der vil være tale om sammenlægning af aktiviteter.
a) Beskrivelse af konkurrencevilkårene på markederne inden fusionen
(41) Markederne for butyraldehyd er oligopolistiske markeder, der ikke er præget af en særlig stærk konkurrence. Disse markeder er desuden forholdsvis gennemsigtige, producenterne har stort set samme omkostninger, markedsvariablerne er stabile, og den samledes efterspørgsel er forholdsvis lille på et stagnerende, modent marked.
Markederne for butyraldehyd er meget gennemsigtige
(42) De to isomerer (n- og isobutyraldehyd) har hver især så standardiserede egenskaber, at der er en ensartet kvalitet inden for branchen. Alle aftagere har bekræftet, at begge isomerer hver især tilhører et homogent marked. I ekstreme tilfælde kan der være kvalitetsforskelle, nemlig i de tilfælde, hvor det leverede produkt ikke svarer til den aftalte standard, eller hvis det indeholder biprodukter, som hindrer efterfølgende reaktioner. I sådanne tilfælde accepteres produktet ifølge undersøgelserne ikke af aftagerne, og/eller forretningsrelationerne til den pågældende producent bringes til ophør.
(43) I Europa findes der i alt kun seks producenter, hvoraf tre har hjemsted i Tyskland. Producenterne har allerede været aktive på området i mange år. I de seneste ti år er der ikke kommet nye udbydere på markedet. Derfor er hvert produktionsanlægs egenskaber (teknologi, kapacitet) almindeligt kendte. Dette skyldes navnlig, at disse anlæg er klassificeret i henhold til Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer(6), og at deres egenskaber og mængden af de kemiske stoffer, der anvendes og/eller oplagres i anlæggene, skal offentliggøres i henhold til direktivet. Desuden har produktionskapaciteten ikke ændret sig grundlæggende i de forløbne år (vækst på under 15 % i de seneste fem år). Endelig er de øvrige producenter også aktive på markederne i de efterfølgende led, som ligeledes er kendetegnet ved en høj koncentration, idet de væsentlige konkurrenter på markedet for butyraldehyd er de samme som de væsentlige konkurrenter på de efterfølgende produktmarkeder for 2-EH, butanol, DOP og butylacetat. Producenternes kendskab til det frie marked for produkterne i efterfølgende led gør det muligt for dem at beregne konkurrenternes interne brug af butyraldehyd og, på grundlag af disse tal, overkapaciteten på deres produktionsanlæg.
Tabel 4
Kapacitet og samlet produktion af n-butyraldehyd i EØS i de seneste fire år (oplysninger i kt)
TABELPOSITION
(44) På verdensplan findes der en række teknologier til fremstilling af butyraldehyd. Alle europæiske producenter anvender den samme teknologi, der er baseret på en rhodiumkatalysator. Hovedparten af de variable omkostninger består derfor af den mængde energi, propylen og syntesegas (carbonmonoxid og hydrogen), der i samme omfang er nødvendig for alle producenter for at kunne fremstille et ton butyraldehyd: variable omkostninger = A* pris på propylen + B* pris på syntesegas + energi (få procentpoint), hvor A udgør ca. [...]*, B ca. [...]* og energi ca. [...]* EUR/t. Da syntesegas er væsentligt billigere end propylen, tegner den sig kun for 18 % af de endelige variable omkostninger, der er forbundet med fremstillingen af butyraldehyd.
(45) Af nedenstående tabel fremgår producenternes gennemsnitlige variable omkostninger i 2002. Det ses, at de forskellige producenters variable omkostninger i vidt omfang er de samme. Udsvingene udgør indtil [...]* EUR pr. ton, dvs. 10 %. Disse forskelle må ikke overvurderes: i) de kunne let skyldes svingningerne i priserne på propylen, og ii) de skal ses i forhold til bruttofortjenesten, som udgør mindst [...]* EUR pr. ton (se nedenstående afsnit).
Tabel 5
Gennemsnitlige variable omkostninger, AVC, 2002, i EUR pr. fremstillet ton butyraldehyd
TABELPOSITION
(46) Producenterne af butyraldehyd kan derfor let beregne konkurrenternes variable omkostninger, da hovedparten af de variable omkostninger fremgår af prisen på propylen, som dagligt bekendtgøres på de internationale markeder (ICIS-LOR offentliggør f.eks. europæiske propylenpriser). Resten af de variable omkostninger består af energi, hvor behovet er ens for alle producenter ([...]* EUR/t), og syntesegas, som udgør en væsentlig mindre del af de variable omkostninger end propylen. Syntesegas udgør således 40 % af slutproduktets vægt, men under 20 % af omkostningerne. Omkostningerne er betydeligt mere stabile end omkostningerne i forbindelse med propylen, da syntesegas fremstilles af carbonmonoxid og hydrogen, og disse bestanddele produceres i nærheden af producenternes kemiske produktionsanlæg (på raffinaderier).
Markedsvilkårene er stabile på lang sigt
- Priserne er meget mere stabile, end de forekommer at være
(47) Prisen på butyraldehyd svinger over tid. Dette skyldes frem for alt, at hovedparten af fremstillingsomkostningerne i forbindelse med butyraldehyd beror på prisen på det vigtigste råstof, propylen, som svinger betydeligt. Hovedparten af n-butyraldehyd sælges dog på grundlag af leveringsaftaler, som til beregningen af købsprisen fastsætter en formel, som tager hensyn til prisen på propylen (0,65 t-0,70 t). Der er i de fleste tilfælde tale om følgende formel:
Pris på butyraldehyd = C × pris på propylen(7) + gebyr, idet C udgør mellem 0,65 og 0,70.
Gebyret omfatter forarbejdningsomkostninger, transportomkostninger samt producentens bruttofortjeneste. I mange tilfælde ydes der rabat på gebyret, alt efter købt mængde. Forhandlingerne om prisen vedrører således udelukkende dette gebyr, uden at der tages højde for svingninger i propylenprisen.
(48) Aftaler, der ikke indgås på grundlag af denne formel, er hovedsagelig kortfristede aftaler, dvs. måneds- eller kvartalsaftaler. De betragtes i branchen som spotforretninger til fast pris. Denne faste pris afspejler ganske vist både omkostningerne i forbindelse med propylen (0,65 × prisen på propylen på tidspunktet for aftalens indgåelse) og forarbejdnings- og transportomkostninger samt bruttofortjenesten: sidstnævnte svarer til gebyret. Det fremgik af Kommissionens undersøgelser, at [virksomhed A]*, [virksomhed B]* er de eneste store aftagere, som køber betydelige mængder butyraldehyd på grundlag af spotforretninger.
- Ingen teknologisk fornyelse, fuldtudviklede aktiviteter
(49) De produktionsanlæg, hvor der fremstilles butyraldehyd i Europa, har som nævnt eksisteret i flere årtier. Teknologien har ikke undergået væsentlige ændringer i de forgange årtier. Den eneste grundlæggende ændring vedrører katalysatoren, idet alle producenter har erstattet cobalt med rhodium. Alle virksomheder, der er aktive på markedet, har bekræftet, at der er tale om fuldtudviklede aktiviteter.
(50) Markedet for n-butyraldehyd er stabilt. På grund af et vigende salg af 2-EH (som fremstilles af n-butyraldehyd) vil der i de kommende år endog kunne forventes en let nedgang i efterspørgslen. Blødgøreren DOP, der fremstilles af 2-EH, blev således for nylig klassificeret som reproduktionstoksisk. Det er derfor muligt, at man i fremtiden vil ophøre med at bruge den til bestemte anvendelsesformål (risikovurderingsfasen på grundlag af anvendelsesområder er endnu ikke afsluttet), hvilket vil påvirke den fremstillede mængde 2-EH og i sidste instans også fremstillingen af n-butyraldehyd.
- Ingen markedsstyrke på aftagersiden
(51) Antallet af aftagere på disse markeder er meget begrænset. 5-10 aftagere tegner sig sædvanligvis for over 90 % af en bestemt producents salg. Alligevel synes disse aftagere ikke at have en særlig stærk indkøbsstyrke, da aftagerne af butyraldehyd for det første ikke er vertikalt integreret som de fleste producenter af butyraldehyd, og for det andet lægger de fleste af dem stor vægt på leveringssikkerhed og rettidig levering af de forventede mængder butyraldehyd. Undersøgelserne har vist, at de fleste aftagere af denne grund kun tager et begrænset antal(8) producenter i betragtning som seriøse alternativer og opbygger langvarige forretningsrelationer med disse med et tæt samarbejde, navnlig med hensyn til logistikken. Det vil ikke være let for dem at skifte til en ny leverandør, da det ville være forbundet med større risici og usikkerhedsfaktorer og kræve, at der opbygges en effektiv logistisk kæde, og at det undersøges, om produktet er kompatibelt med egenskaberne i forbindelse med den kemiske reaktion, der gennemføres i anlægget. Flere leverandører vil også kunne nødvendiggøre, at der anvendes endnu en beholder for at kunne oplagre produkterne fra forskellige leverandører separat. For det tredje tegner det marked, der tager sigte på handelen med tredjeparter (det frie marked), sig for mindre end 5 % af den samlede produktion af butyraldehyd. Tabet af en kunde vil derfor kun have meget begrænsede virkninger for producentens aktiviteter.
(52) I betragtning af de ovenfor beskrevne markedsforhold kan markederne for n- og isobutyraldehyd betragtes som særdeles koncentrerede markeder, hvor der kun er en svag konkurrence.
b) Fusionens virkninger på markederne
(53) Det planlagte joint venture-selskab medfører ingen overlapninger i Italien, da Oxeno ikke er aktiv dér. Nedenstående vurdering er derfor koncentreret om det nordeuropæiske marked for n-butyraldehyd, bestående af Tyskland og Belgien.
(54) Fusionen vil medføre en kombineret markedsandel på [60 %-70 %]* (Celanese: [50 %-60 %]*, Oxeno: [10 %-20 %]*, i 2002). Andre udbydere er BASF med en andel på [20 %-30 %]* samt Perstorp ([0 %-10 %]*) og Zaklady (under [10 %]*). Sådanne markedsandele er tilstrækkeligt høje til, at det kunne tyde på, at fusionen vil føre til skabelse eller styrkelse af dominerende stillinger for JV. Som der vil blive redegjort nærmere for, har Kommissionens undersøgelse imidlertid for det første vist, at markedsandele i den foreliggende sag ikke er nogen pålidelig indikator for markedsstyrke, og for det andet, at flere konkurrenter råder over en tilstrækkelig overskydende kapacitet til at kunne begrænse de anmeldende parters stilling.
Tabel 6
Solgt mængde i 2002 og markedsandele for n-butyraldehyd i Tyskland + Belgien
TABELPOSITION
Markedsandele
(55) Det frie marked for n-butyraldehyd er meget lille og repræsenterer kun ca. 3 % af den samlede årlige produktion. Enhver producent vil derfor kunne dække hele det frie marked ved enten at udnytte overskydende kapacitet eller i teorien at sende en del af den n-butyraldehyd, der anvendes til videreforarbejdning internt, ud på det frie marked. Sidstnævnte er betydeligt mere usandsynligt end førstnævnte, da det vil kræve, at efterspørgslen efter det videreforarbejdede produkt falder, eller at avancen på butyraldehyd er betydeligt højere end på det videreforarbejdede produkt. Under alle omstændigheder råder forskellige producenter som nævnt over en stor overskydende kapacitet.
(56) Parternes markedsandele er faldet betydeligt i de seneste år, fra [70 %-80 %]* i 1999 til [60 %-70 %]* i 2002 (i hele EØS). Det samme gælder ved en betragtning af markedet bestående af Belgien og Tyskland, da Degussa ikke er aktiv i Italien, og Celanese kun genererer en lille omsætning dér (under 1,5 kt). Da markedsvolumenet også faldt, er salgsnedgangen endnu større. Parternes kombinerede salg faldt fra [...]* kt i 1999 til [...]* kt i 2002, hvilket svarer til en nedgang på [over 30]* %.
Tabel 7
Udvikling i parternes salg og markedsandele med hensyn til butyraldehyd i EØS i perioden 1999-2002
TABELPOSITION
(57) Den væsentligste grund til denne udvikling er den særlige karakter, der kendetegner markedet for butyraldehyd. Selv om over 20 virksomheder indkøber butyraldehyd, er det kun nogle enkelte virksomheder, der køber betydelige mængder. På det nordeuropæiske marked (Tyskland og Belgien) køber fire virksomheder stort set den samlede mængde butyraldehyd, der sælges på det frie marked: Bayer (Tyskland, [...]* kt/år), Solutia (Belgien, [...]* kt/år), Kuraray (Tyskland, [...]* kt/år) og Wacker (Tyskland, [...]* kt/år). Skifter blot en enkelt af disse kunder leverandør, medfører dette betydelige ændringer af markedsandelene.
(58) Dette fremgår f.eks. af tilfældene i forbindelse med Oxeno og BASF. I 2001 besluttede [kunde B]* således at vælge Oxeno som yderligere leverandør af n-butyraldehyd. Dette medførte, at Oxenos markedsandel pludselig steg til [10 %-20 %]*. På samme måde mistede BASF i 1999 salg til Perstorp, men ikke i 2000 og 2001. BASF's markedsandel øgedes derved kraftigt fra [10 %-20 %]* i 1999 til [10 %-30 %]* i 2000 og 2001.
Tabel 8
BASF's salg af n-butyraldehyd i kiloton og den tilsvarende markedsandel i EØS i perioden 1999-2002((Da BASF's omsætning ikke har været svingende i Italien, afspejler disse udsving også udsvingene i Tyskland og Belgien.))
TABELPOSITION
(59) På grund af de meget få kunder og det frie markeds lille volumen i forhold til produktionen er der store udsving i udbydernes markedsandele. Markedsandele kan derfor kun spille en begrænset rolle ved vurderingen af markedsstyrke. Alligevel viser udviklingen i markedsandele i de seneste fire år, at der er konkurrence på markedet for n-butyraldehyd.
Overskydende kapacitet
(60) I betragtning af parternes nuværende førende position på det i forvejen særdeles koncentrerede marked ville den anmeldte transaktion kunne få skadelige virkninger, hvis konkurrenterne ikke rådede over overskydende kapacitet og ikke kunne øge deres salg på det frie marked som reaktion på en prisforhøjelse eller en nedsættelse af den udbudte mængde fra parternes side.
Tabel 9
Kapacitet, produktion, intern brug og det frie marked i kt med hensyn til n-butyraldehyd i EØS, 2002
TABELPOSITION
Parterne
(61) I deres svar på klagepunkterne har parterne anført, at Oxenos kapacitet blev væsentligt reduceret i løbet af 2002, hvilket skyldtes, at Oxeno påbegyndte produktionen af INA. En del af anlægget til produktion af butyraldehyd blev således anvendt til fremstilling af INA. Derfor er Oxenos kapacitet med hensyn til butyraldehyd faldet fra [...]* kt/år til [...]* kt/år. Fra 2003 udgør joint venture-selskabets kapacitet [...]* kt/år med en uudnyttet kapacitet på [...]* kt/år (på grundlag af produktionstallene fra 2002). Parterne vil derfor ganske vist fortsat have den største kapacitet og også den største overskydende kapacitet på markedet, men afstanden til BASF (uudnyttet kapacitet på [...]* kt/år) vil være betydeligt mindre.
Atofina
(62) Atofina fremstiller butyraldehyd via sit datterselskab Oxochimie i Lavera. Oxochimie har ingen overskydende kapacitet. Virksomheden har bekræftet (se referat af telefonsamtale af 4. april 2003), at den har et stort internt behov til produktionen af butanol og 2-EH, som den betragter som sine hovedaktiviteter. På det frie marked vil den ikke kunne udbyde meget mere end [... kt]* butyraldehyd. Ifølge Atofina vil prisen på n-butyraldehyd skulle stige betydeligt, inden virksomheden ville omdirigere en del af sit interne forbrug af butyraldehyd til det frie marked. Atofinas strategi og kapacitetsbegrænsninger bekræftes ved en sammenligning mellem virksomhedens produktion i de seneste år og dens kapacitet. Produktionen opnåede således konstant den høje andel på [...]* % af kapaciteten. Ifølge Atofina er dette et fremragende forhold inden for denne industri. Tidligere har Atofina kun nedsat sin produktion som følge af forstyrrelser i forbindelse med den løbende vedligeholdelse; i 2001 måtte virksomheden f.eks. standse produktionen i en hel måned.
Perstorp
(63) Perstorp har i en vis udstrækning overskydende kapacitet. Forespurgt herom har virksomheden dog erkendt, at dens spillerum er mere begrænset, end det umiddelbart fremgår af tallene. For det første har virksomheden anført, at dens faktiske kapacitet ligger [...]* kt under den nominelle kapacitet. For det andet fremstiller Perstorp også [kemikalier]*, som lægger beslag på en del af kapaciteten i forbindelse med butyraldehyd, nemlig ca. [...]* kt. På grundlag heraf har Perstorp kun en overskydende kapacitet på ca. [...]*. Dette udgør imidlertid over 20 % af det nordeuropæiske marked og er tilstrækkeligt til at opveje en eventuel nedsættelse af den udbudte mængde fra parternes side.
(64) Endelig synes Perstorp trods sin overskydende kapacitet ikke at være en særlig konkurrencedygtig markedsaktør på det nordeuropæiske marked for n-butyraldehyd. Virksomhedens eneste aftager i denne region er [kunde C]*, med mængder på [...]* t i 2001 og [...]* t i 2002. [Kunde C]* har besluttet at skifte til [udbyder A]* og [udbyder B]*. Følgelig udgør Perstorps omsætning i denne region i 2003 mindre end [...]* %, og de fusionerede parter står så meget desto stærkere. På spørgsmålet om, hvorfor [kunde C]* har skiftet udbyder, har virksomheden forklaret, at Perstorps priser (dvs. det gebyr, der opkræves ud over prisen på propylen) ligger langt over de priser, som normalt forlanges af de tyske producenter, dvs. ca. [...]* EUR pr. ton (i forhold til et gebyr på mellem [...]* og [...]* EUR). Ifølge [kunde C]* kunne omkostningerne ved transporten af butyraldehyd fra Sverige være den væsentligste grund hertil.
(65) Perstorp er konkurrencedygtig, hvis de andre producenter hæver deres gebyrer. Dette var tilfældet i 2001 og 2002, hvor Perstorps gebyr ikke blev ændret, men blev attraktivt, fordi de tyske producenter afgav væsentligt højere pristilbud over for [kunde C]*. I 2003 normaliseredes BASF's og Celaneses priser igen, og [kunde C]* skiftede tilbage til dem. [Kunde C]* har oplyst, at Perstorp var alvorligt bekymret over den betydelige salgsnedgang og flere gange tilbød lavere priser. Den laveste pris, som Perstorp kunne tilbyde, var dog alligevel fortsat væsentligt højere end de priser, som BASF og Celanese havde tilbudt (disse svarede til de priser, der normalt blev tilbudt i denne region).
(66) Denne analyse bekræftes af de data, der fremkom som led i den tilbundsgående undersøgelse. I 2002 lå Perstorps priser på butyraldehyd f.eks. mellem [...]* og [...]* EUR pr. ton ([...]* EUR i Tyskland, [...]* i Italien), mens BASF og Celanese på samme tidspunkt solgte deres butyraldehyd i Tyskland til priser på mellem [...]* og [...]* EUR. [Kunde D]* har bekræftet, at vedkommende har modtaget pristilbud af samme størrelsesorden fra Perstorp og afslået disse. Også [kunde E]* har bekræftet, at Perstorps priser ikke ligger på et konkurrencedygtigt niveau.
(67) Med hensyn til transportomkostningerne bekræfter de foreliggende data også forskellen mellem lokale producenter og Perstorp. Perstorps transportomkostninger udgør således i forbindelse med leverancer til Tyskland mellem 90 og 110 EUR pr. ton. I sammenligning hermed udgør Celaneses transportomkostninger i samme afsætningsområde kun 25-39 EUR.
(68) Perstorp vil derfor kunne begrænse de lokale producenters handlefrihed, hvis disse forhøjer deres priser med ca. [...]* EUR/t, dvs. med [10-20]* %. Det forhold, at BASF og Celanese reagerede med prisnedsættelser over for [kunde C] i forbindelse med tilbud fra Perstorp, viser, at Perstorp allerede nu i en vis udstrækning begrænser BASF's og de anmeldende parters handlefrihed.
Tabel 10
Udvikling i de mængder n-butyraldehyd, der er solgt på det frie marked, og i markedsandelene i EØS i de seneste fire år
TABELPOSITION
BASF
(69) På baggrund af ovenstående synes BASF at være en stærk konkurrent, som råder over overskydende kapacitet til at kunne sælge yderligere mængder n-butyraldehyd på det tysk-belgiske marked. I 2002 udgjorde BASF's overskydende kapacitet [...]* kt, hvilket svarer til [...]* % af BASF's nominelle kapacitet og [over 100 %]* af det frie markeds volumen. I modsætning til Perstorp kan BASF levere til aftagerne i Tyskland og Belgien til fordelagtige transportomkostninger. BASF vil derfor let kunne udnytte sin overskydende kapacitet til at opnå yderligere markedsandele, såfremt JV skulle nedsætte den udbudte mængde eller forhøje priserne.
(70) På spørgsmålet om, hvilken strategi virksomheden følger på markedet for n-butyraldehyd, har BASF anført, at den ganske vist under alle omstændigheder er en aktiv konkurrent på dette marked, men at den i forbindelse med sine forretningsaktiviteter følger en forsigtig og langsigtet strategi, idet en pludselig betydelig forhøjelse af de mængder, der bringes på markedet, ikke giver overskud på lang sigt, da priserne vil forblive på et lavt niveau som følge af den øgede produktion. Navnlig vil den pris, som butyraldehyd sælges til, skulle stå i et rigtigt forhold til priserne på de produkter i efterfølgende led, som internt fremstilles af butyraldehyd, for at opnå en ideel bruttofortjeneste. Desuden vil der skulle opnås bestemte værdier, f.eks. i forbindelse med indikatoren "afkast af investeret kapital (ROCE)". Derfor skal virksomheden på lang sigt drives på en sådan måde, at omsætningen dækker de faste omkostninger, og at de fastsatte mål for disse indikatorer opnås. Denne strategi følges også af andre udbydere af butyraldehyd.
(71) Alligevel er BASF's markedsandel i EØS steget i de seneste fem år fra [15 %-25 %]* til [25 %-35 %]*. Kun i 1999 var der tale om et midlertidigt fald. BASF har anført, at virksomheden i 1999 mistede et betydeligt salg til Perstorp, hvilket gjorde det klart for BASF, at virksomheden var nødt til at mindske sin afhængighed af denne aftager(9). BASF har derfor omorganiseret sin kundeportefølje, vundet en ny, stor kunde og øget sit salg til [10-20]* kt, som det fremgår af nedenstående tabel. BASF har således i den femårige periode 1998-2002 kunnet øge sit salg med [langt over 35 %]*.
Tabel 11
BASF's salg af n-butyraldehyd i EØS i kiloton i perioden 1995-2002
TABELPOSITION
(72) En række aftagere har oplyst, at BASF ikke altid har været aktiv som udbyder på markedet eller kun med begrænsede mængder. Dette var f.eks. tilfældet i forbindelse med leveringsaftaler, som for nylig blev indgået i [land]* med to vigtige aftagere: [kunde E og kunde F]*. Begge anmodede hver især BASF om tilbud i forbindelse med deres samlede behov. I begge tilfælde indvilgede BASF i at levere til dem til markedsprisen (dvs. til Celaneses og Oxenos priser), men begrænset til en bestemt mængde (ca. halvdelen af den mængde, de havde behov for). På grundlag af markedsandelenes historiske udvikling kan det imidlertid ikke sluttes, at BASF fremover vil optræde som en mindre aktiv konkurrent.
(73) På grundlag af den eksisterede overskydende kapacitet vil BASF også fremover være i stand til at modvirke eventuelle fremtidige prisforhøjelser fra joint venture-selskabets side. Kommissionen har som led i undersøgelsen ikke fået holdepunkter for, at BASF vil ændre sin hidtidige strategi og ikke vil reagere på en nedsættelse af den udbudte mængde eller en eventuel fremtidig forhøjelse af priserne fra det planlagte JV's side med en forøgelse af udbuddet. BASF vil således kunne forbedre sin stilling på markedet og effektivt begrænse JV's handlefrihed. BASF's adfærd i de seneste år har vist, at virksomheden har været i stand til og fundet det fordelagtigt at øge sin markedsandel væsentligt i de seneste fem år.
Nye aktører på markedet og producenter uden for EØS
(74) Der kan ikke forventes en stærk konkurrence fra nye markedsdeltagere, da der angiveligt ikke er kommet nye aktører ind på markedet i de seneste ti år, og som følge af størrelsen af det europæiske marked, som allerede er præget af stor overkapacitet, omkostningerne ved at opføre et nyt anlæg og den strenge regulering, som Seveso-anlæg er underlagt, er det også meget usandsynligt, at der vil blive oprettet et nyt anlæg i nær fremtid.
(75) Flere eksisterende kemiske fabrikker uden for EØS producerer butyraldehyd, nemlig Zaklady i Polen og to andre virksomheder i Rusland og Rumænien. Der blev imidlertid ikke fundet nogen kunder, som får leverancer fra den rumænske eller den russiske virksomhed. Disse synes at ligge for langt væk til at kunne tilbyde den grad af leveringssikkerhed, som kræves af de europæiske kunder, navnlig kunder i Tyskland og Belgien, hvor nærmere og mere pålidelige leverandører er aktive.
(76) Nogle få aftagere i Tyskland har tidligere og vil muligvis også i fremtiden få leverancer fra Zaklady (markedsandel på under [5]* %). Desuden er Zaklady en væsentlig konkurrent på det italienske marked. Flere tyske aftagere har anført, at Zaklady efter deres vurdering på nuværende tidspunkt ikke tilbyder en tilstrækkelig grad af leveringssikkerhed til, at de vil løbe den risiko at få leverancer fra Zaklady. Hertil kommer, at Zaklady flere gange har afslået at indgå langfristede leveringsaftaler (dette var f.eks. tilfældet i forhold til Solutia og Kuraray) og kun har tilbudt at indgå spotaftaler for korte perioder. Begrænsningen af udbuddet til spotforretninger kunne være et tegn på en begrænset kapacitet eller usikre leverancer af propylen. Derfor kan Zaklady i Tyskland og Belgien kun betragtes som en marginal aktør, der for øjeblikket ikke synes at være i stand at danne modvægt til joint venture-selskabet. Derimod har Zaklady i en årrække været en væsentlig konkurrent i Italien (markedsandel på [10 %-20 %]* i 2002). I Italien har Zaklady således tydeligvis været i stand til at levere butyraldehyd ved hjælp af en tilfredsstillende logistisk kæde. Det kan derfor ikke udelukkes, at Zaklady i betragtning af den nære beliggenhed i forhold til Tyskland i de kommende år også vil opbygge en effektiv salgsorganisation og øge sin markedsandel i Tyskland.
c) Konklusion vedrørende n-butyraldehyd
(77) På baggrund af ovenstående ser det ud til, at den planlagte fusion vil give joint venture-selskabet en markedsandel på [60 %-70 %]* på det nordeuropæiske marked på grundlag af 2002. Selv om denne markedsandel synes høj, er den faldet markant i de seneste år på grund af Celaneses tab af markedsandele. I betragtning af det frie markeds meget lille volumen og det lille antal kunder er markedsandele desuden ingen pålidelige indikator for markedsstyrke, og udviklingen i markedsandele igennem de seneste fem år (se betragtning 58 og 71) viser, at der er konkurrence på markedet for n-butyraldehyd. Selv om markedet allerede er særdeles koncentreret, råder parternes største konkurrent, BASF, og i mindre udstrækning også Perstorp over overskydende kapacitet, som er tilstrækkelig til at imødegå en nedsættelse af den udbudte mængde eller en prisforhøjelse fra parternes side. Derudover har Kommissionen ikke fundet tilstrækkelige holdepunkter for, at BASF vil ændre sin hidtidige strategi og ikke udnytte sin overskydende kapacitet, men i stedet vil følge en prisforhøjelse fra parternes side. Endelig har Zaklady været i stand til at opbygge en logistikkæde på det sydeuropæiske højprismarked. Det kan derfor ikke udelukkes, at Zaklady i tilfælde af en lille, signifikant, men ikke kun forbigående prisforhøjelse også i stigende grad vil levere til det nordeuropæiske marked.
(78) I det foreliggende tilfælde kan det derfor konstateres, at fusionen ikke vil føre til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling.
d) Parternes tilsagn
(79) Kommissionen noterer sig, at parterne har afgivet følgende tilsagn:
"a) Parterne afgiver tilsagn om, at de i overensstemmelse med deres hidtidige markedsaktiviteter på lang sigt og med sikkerhed for levering fortsat vil levere butyraldehyd til kunderne. Med henblik herpå erklærer de sig rede til efter ønske fra kunderne at forlænge alle eksisterende leveringsaftaler med kunder, som på nuværende tidspunkt køber butyraldehyd hos dem, på følgende måde: [...]* Mængdemæssigt afgives der tilsagn om levering af mindst de årlige mængder butyraldehyd, der indkøbes på nuværende tidspunkt. Den nuværende leveringspris - eller leveringsprisformlen - ajourføres og korrigeres kun med en omkostnings- eller inflationsbaseret prisreguleringsfaktor med de normale parametre; [...]*.
b) [...]*
c) [...]*"
Disse tilsagn udgør ingen betingelse for godkendelsen.
2. BUTANOL
1) DET RELEVANTE PRODUKTMARKED
(80) Butanol (BuOH) er et derivat af butyraldehyd. Det fremstilles af butyraldehyd ved katalytisk hydrering. Det anvendes som udgangsstof for en lang række kemiske mellemprodukter, f.eks. butylacetat, butylamin, butylacrylat og phthalat-blødgørere. Der findes ingen substitutionsprodukter, som i tilstrækkelig grad vil kunne erstatte butanol. Kun inden for lakker kan butanol i teknisk henseende erstattes af en række andre produkter med lignende opløsnings- og fordampningsegenskaber (f.eks. efter tilpasning af formuleringen propanoler, ketoner, glykolethere eller aromater). I mangel af tilstrækkelige substitutionsmuligheder kan det antages, at produktmarkedet ikke omfatter andre produkter end butanol.
(81) Butanol optræder også i to isomerer, dvs. n- og isobutanol, idet n-butanol fremstilles af n-butyraldehyd og isobutanol af isobutyraldehyd. En række forhold taler for at antage, at de to butanolvarianter er omfattet af særskilte produktmarkeder. Navnlig set fra aftagersiden er der således kun en begrænset substituerbarhed. Til de fleste anvendelsesområder kan der kun anvendes én af varianterne; kun i forbindelse med opløsningsmidler kan den ene variant erstattes af den anden. Heller ikke set fra producentsiden er der tale om substituerbarhed (fleksibilitet med hensyn til omstilling af produktionen). Producenterne er ikke i stand til i nævneværdigt omfang at omstille deres produktion af n-butanol til isobutanol. Grunden hertil er, at de to varianter n- og isobutyraldehyd ved fremstillingen af udgangsstoffet butyraldehyd fremkommer i et forhold, der i det væsentlige ligger fast. Hvis en producent af butanol f.eks. ønsker at øge produktionen af isobutanol, vil den pågældende også skulle øge produktionen af isobutyraldehyd. Sker dette, øges produktionen af n-butyraldehyd i samme omfang. Producenten ville i så fald skulle finde en anvendelse til den overskydende n-butyraldehyd. I mange tilfælde ville produktionen af n-butanol være den eneste mulighed. Produktionen af de to butanolvarianter vil således skulle øges i samme omfang.
(82) Man kan imidlertid også forestille sig følgende situation. En integreret producent fremstiller butyraldehyd, som fremkommer i begge varianter. Til produktionen af videreforarbejdede produkter har producenten imidlertid især brug for den ene af varianterne, f.eks. isobutyraldehyd, således at der kun er en lille mængde isobutyraldehyd tilbage til hydrering, dvs. til fremstilling af isobutanol. Denne producent vil derpå fremstille en større mængde n-butanol, men kun en lille mængde isobutanol. I et sådant tilfælde er der ikke mulighed for at udbyde mere isobutanol, hvis man ikke skal give afkald på at forarbejde isobutyraldehyd og sælge de produkter, der fremstilles på grundlag heraf.
(83) Derfor opnår nogle af udbyderne også forskellige markedsandele inden for n- og isobutanol, alt efter hvilke produkter der fremstilles af de to butyraldehydisomerer. Dette gælder dog ikke for parterne, som opnår lige store markedsandele inden for begge butanolisomerer.
(84) For antagelsen af, at der er tale om særskilte markeder, taler også, at prisudviklingen i forbindelse med begge isomerer ikke forløber parallelt. Mens prisen på n-butanol f.eks. i 1998 lå ca. 15 % over prisen på isobutanol, var gennemsnitspriserne for 2002 næsten identiske.
(85) Det er imidlertid ikke nødvendigt at tage endelig stilling til spørgsmålet om, hvorvidt der skal afgrænses særskilte markeder for n- og isobutanol, da fusionen synes forenelig med fællesmarkedet, både på grundlag af et enkelt marked for butanol og på grundlag af særskilte markeder for de to varianter.
2) DET RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKED
(86) Efter parternes opfattelse omfatter markedet for butanol (mindst) hele EØS. En del af aftagerne finder det derimod mere realistisk at afgrænse nationale markeder.
(87) Undersøgelserne har vist, at der ganske vist er visse holdepunkter for, at tyske udbydere ved leveringen af butanol til tyske kunder har komparative fordele i forhold til udenlandske udbydere, hvilket også afspejles i, at parterne har væsentligt højere markedsandele i Tyskland, men at disse fordele ikke er af et sådant omfang, at det er rimeligt at afgrænse nationale markeder. Det synes heller ikke rimeligt at afgrænse et regionalt marked bestående af Tyskland og nabolandene.
(88) Under alle omstændigheder kan det ikke sluttes af den ulige fordeling af markedsandelene i de forskellige EØS-medlemsstater, at der er tale om særskilte markeder. Det skal navnlig tages i betragtning, at der ikke kan fastslås et mønster, hvorefter de enkelte udbydere står stærkt i deres respektive lande. Parterne klarer sig ganske vist særlig godt i Tyskland, men har også betydelige markedsandele i Sverige og Frankrig, konkurrenterne Perstorps og Atofinas hjemlande. Omvendt opnår BASF i Tyskland ikke markedsandele, der ligger over gennemsnittet.
(89) Transportomkostninger taler ikke for, at der afgrænses snævrere markeder end EØS-markeder. Ifølge oplysninger fra DB Cargo skønnes de ulemper, som transportomkostningerne udgør for parternes vigtigste konkurrenter, at udgøre 3-6 %. Denne lille forskel forringer heller ikke i nævneværdig grad udenlandske udbyderes mulighed for at sælge butanol i Tyskland.
(90) Det kan heller ikke konstateres, at det af hensyn til leveringssikkerheden er umuligt for udenlandske producenter at udbyde butanol på det tyske marked. Det er ganske vist korrekt, at ved siden af produkternes pris og kvalitet er leveringssikkerheden et vigtigt konkurrenceparameter set ud fra aftagernes synspunkt. Det kan imidlertid ikke antages, at udenlandske udbydere ikke kan optræde på det tyske marked, fordi de på grund af en for stor afstand mellem deres fabrik og kundens geografiske beliggenhed ikke kan garantere en tilstrækkelig leveringssikkerhed. Dette fremgår også af svarene på Kommissionens spørgsmål herom, hvorefter kriteriet "udbyderen ligger ikke for langt borte" ikke tillægges særlig stor betydning af aftagerne. Det fremgår heller ikke, at sandsynligheden for, at udbyderen ikke kan levere rettidigt, stiger betydelig med afstanden til kunden.
(91) Endelig skal det tages i betragtning, at udenlandske udbydere kan opføre eller leje et depot i Tyskland. Nylige eksempler herpå findes i forbindelse med den svenske udbyder Perstorp, som i 2001 tog et depot i Hamburg i brug og derved i vidt omfang kunne udvide sine leverancer til navnlig Tyskland, og den sydafrikanske producent Sasol, som for øjeblikket er ved at opføre et butanoldepot i Marl.
3) FUSIONENS FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET
(92) Fusionen fører til betydelige markedsandele på EØS-markedet for butanol. Parternes stilling på markedet er imidlertid ikke så betydelig efter fusionen, at det kan frygtes, at der vil blive skabt en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence vil blive hæmmet betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf.
(93) Denne vurdering er uafhængig af, om der lægges et enkelt marked for butanol til grund, eller om der afgrænses et særskilt marked for hver af de to butanolisomerer.
Konkurrencemæssig vurdering på grundlag af et marked for butanol, der omfatter hele EØS
(94) Tages der udgangspunkt i et enkelt marked for butanol, der omfatter hele EØS, uden at der foretages en opdeling i n- og isobutanol, fremkommer følgende markedsstruktur efter fusionen:
Tabel 12
Markedsandele, butanol
TABELPOSITION
(95) For 2002 har Kommissionen beregnet et volumen på det frie marked på lige godt 266 kt. Heraf tegner Celanese sig for [...]* kt ([20 %-30 %]*) og Oxeno [... kt]* ([20 %-30 %]*). Parterne ville dermed få en samlet markedsandel på [50 %-60 %]*. Oxenos andel og dermed parternes kombinerede markedsandel (og markedsvolumenet) er endog større, end det er anført i tabellen, da oplysningerne i forbindelse med Oxeno ikke omfatter leverancer på [...]* til et joint venture-selskab, hvori Degussa ejer 50 %. Betragtes denne virksomhed som en virksomhed, der er uafhængig af Oxeno, skal de pågældende leverancer betragtes som en del af det frie marked og ikke som leverancer inden for koncernen.
(96) Den næststørste udbyder efter joint venture-selskabet er den svenske virksomhed Perstorp, som med et salg på [...]* kt vil opnå en markedsandel på lige godt 20 % [...]*.
(97) Alle andre udbydere opnår markedsandele på under 10 %. Under rubrikken "import" sammenfattedes import fra lande uden for EØS. Den vigtigste importør er det polske selskab Zaklady, og desuden importeres russisk og tjekkisk produceret butanol til EØS via forhandlere.
(98) Parterne har imidlertid med rette gjort opmærksom på en række effekter, som indebærer, at det må forventes, at joint venture-selskabets markedsandel i fremtiden vil komme til at ligge væsentligt lavere, dvs. på [30 %-40 %]*. De pågældende korrektioner er indarbejdet i tabel 12 under spalten "2002+".
(99) Henføres leverancerne til JV på [...]* indledningsvis til det frie marked, betyder dette, at tallene for såvel leverancerne fra Oxeno som for markedsvolumenet skal forhøjes med [30-40 kt]*, hvilket isoleret set medfører en forhøjelse af den kombinerede markedsandel på knap [... %]* ("[...]*-effekt").
(100) I omvendt retning virker "Ineos-effekten", som er et resultat af, at Ineos ikke længere tilhører BP, således at BP's hidtidige koncerninterne leverancer til virksomhedens hidtidige butylacetatanlæg i Antwerpen skal anses for at være omfattet af det frie marked. Dette fører til en forhøjelse af markedsvolumenet og BP's andel på ca. [...]* kt og til en betydelig stigning i den markedsandel, som BP, der bliver til en anden stor konkurrent til JV, tegner sig for.
(101) Endelig skal det tages i betragtning, at Sasol har taget en ny butanolfabrik i brug i Sydafrika og et depot til n-butanol i Marl. Dette vil få to virkninger. For det første kan Sasol fremover dække sit behov i Marl ved hjælp af sin egen butanol, der importeres fra Sydafrika. Med henblik herpå har Sasol allerede opsagt leveringsaftalen med Oxeno. Dette medfører et fald i Oxenos salg på markedet på [...]* ("Sasol 1-effekt"). For det andet vil Sasol være i stand til at levere til kunder i EØS ("Sasol 2-effekt"). Alt efter hvor stort Sasols salg til andre virksomheder vil blive, og hvilken andel af dette salg Sasol vil opnå på bekostning af parterne, fremkommer der således en kombineret markedsandel på lige godt eller knap [30 %-40 %]*. I den beregning, der ligger til grund for tabel 12, blev det antaget, at det vil lykkes Sasol foruden salget fra fabrikken i Brunsbüttel at sælge i alt yderligere [...]* kt butanol, hvoraf [...]* kt vil være i parternes disfavør. Ifølge parternes skøn ligger begge tal lidt højere.
(102) Parterne har endvidere gjort opmærksom på, at de har mistet en væsentlig kunde [...]* som aftager, hvorfor det kan forventes, at joint venture-selskabets markedsandel vil falde yderligere i fremtiden; tabet af denne kunde betyder dog kun en lille nedsættelse af den kumulerede markedsandel.
(103) Ved vurderingen af de nævnte effekter skal der imidlertid tages hensyn til følgende: [....]*. "Sasol 1-effekten" har for vurderingen af det fremtidige JV's markedsstyrke derfor en betydning, der er væsentligt mindre end den dermed forbundne nedsættelse af markedsandele.
(104) Omvendt kan det konstateres ved vurderingen af spørgsmålet, hvilken betydning [...]*-effekten har, at den virksomhed, som leverancerne foretages til, er et joint venture-selskab på 50 %-50 %-basis mellem en virksomhed i Degussa-koncernen og en anden virksomhed. Det kan derfor antages, at den pågældende aftager kontrolleres af Degussa og [...]* i fællesskab. Det synes derfor ikke berettiget at behandle de pågældende leverancer på samme måde som øvrige leverancer på det frie marked.
(105) Ved beregningen af markedsandelene blev der taget udgangspunkt i de solgte mængder. For det første foreligger der et mere fuldstændigt datamateriale for de afsatte mængder end for omsætningerne. For det andet afspejler prisforskelle i denne henseende snarere de svingende råstofpriser end prisfastsættelser, der er betinget af markedsstyrken. I øvrigt er der ikke væsentlige forskelle mellem tallene for markedsandele på grundlag af henholdsvis mængder og salgsindtægter.
(106) Parterne har ganske vist en kombineret markedsandel, som med ca. 40 % er forholdsvis høj, og som er dobbelt så høj som markedsandelen hos de to nærmest følgende konkurrenter, Perstorp og BP. Joint venture-selskabet vil også have den strukturelle fordel, at det som den eneste europæiske udbyder råder over to produktionssteder. Dette er forbundet med fordele i forbindelse med f.eks. (planlagte eller uforudsete) produktionsstandsninger.
(107) Det må imidlertid antages, at parternes handlefrihed i tilstrækkelig grad begrænses i konkurrencemæssig henseende. Den konkurrencemæssige kontrol vil først og fremmest blive øvet af konkurrenterne Perstorp og BP. De to udbydere opnår markedsandele på ca. [10-20 %]*. De er dermed ganske vist betydeligt mindre end joint venture-selskabet, men så store, at joint venture-selskabet ikke kan se bort fra dem.
(108) Perstorp råder over et depot i Hamburg, hvorfra der også kan leveres til tyske kunder på samme vilkår, som leverancerne fra tyske producenter finder sted på.
(109) BP får sin butanol fra Oxochimie, joint venture-selskabet med Atofina. Tidligere har denne virksomhed brugt næsten hele sin butanolproduktion internt i koncernen. Efter at BP imidlertid har solgt butylacetatfabrikken i Antwerpen til Ineos, skal de pågældende leverancer anses for at være omfattet af det frie marked. BP er ganske vist stadig i en vis periode bundet til Ineos af en leveringsaftale. Senest efter udløbet af denne aftale vil BP imidlertid også stå til rådighed som alternativ leverandør for andre aftagere. Endvidere er BP allerede nu aktiv på spotmarkedet med mindre, men ikke ubetydelige mængder.
(110) Der vil også udgå et vist konkurrencepres fra de øvrige udbydere, dvs. BASF, Atofina, Zaklady og Sasol. Det bemærkes imidlertid, at der i forbindelse med hver af disse udbydere foreligger omstændigheder, som gør, at det kan antages, at det konkurrencepres, der udgår fra dem, ikke vil være særlig stort. BASF opnår således også markedsandele på ca. [0 %-10 %]*. Det bemærkes dog i denne henseende, at en række kunder har givet udtryk for, at denne virksomhed ikke til stadighed er på markedet på grund af sit store interne behov og sin orientering mod videreforarbejdede produkter som led i sin integrationsstrategi og derfor ikke betragtes som et fuldgyldigt alternativ. Atofina er ligeledes aktiv på markedet, frem for alt i Frankrig og Italien. Det konkurrencepres, der udgår fra Atofina, er imidlertid formentlig begrænset, da virksomheden allerede nu producerer tæt på sin kapacitetsgrænse. Zaklady er ligeledes aktiv på EØS-markedet, men betragtes af de fleste adspurgte aftagere heller ikke som et egentligt alternativ, bl.a. fordi virksomheden befinder sig i økonomiske vanskeligheder og derfor er begrænset i sin økonomiske frihed. Kunder har f.eks. oplyst, at Zaklady ikke har været rede til at indgå langfristede aftaler. Et yderligere konkurrencepres vil formentlig snarest udgå fra Sasol. Denne virksomhed har sin produktion i Sydafrika; som råstof til fremstillingen af udgangsstoffet propylen anvendes ikke olie, men derimod kul fra sydafrikanske miner. Denne virksomheds omkostningsstruktur er derfor meget forskellig fra de andre udbyderes omkostningsstruktur. I kemiparken Marl er Sasol ved at opføre et stort depot, hvorfra der billigt vil kunne leveres til kunder i navnlig Tyskland og Benelux-landene. Sasol råder også over mindre, men ikke helt ubetydelige mængder butanol fra sit anlæg i Brunsbüttel, hvor der fremstilles langkædede alkoholer, i hvilken forbindelse der opstår n-butanol som biprodukt. Endelig har parterne henvist til import fra Tjekkiet samt fra Rusland, som afvikles via forhandlere i EØS. Også fra disse virksomheder vil der formentlig udgå et vist, omend mindre konkurrencepres, for så vidt som de under alle omstændigheder vil levere visse mængder på spotmarkedet.
Markedsstyrke på aftagersiden
(111) Aftagerne kan også i en vis grad begrænse parternes handlefrihed. Blandt aftagerne af butanol hører også store virksomheder, som har et godt kendskab til markedsforholdene og de prisdannende faktorer og er i stand til at danne modvægt til udbydernes styrke. I 2002 havde eksempelvis Celanese kun [...]* kunder; de fem største kunder tegner sig for lige godt [... %]* af omsætningen. Situationen er stort set den samme i forbindelse med Oxeno, hvor de fem største kunder tegner sig for [... %]* af omsætningen, de ti største [... %]* og de 20 største trods alt [... %]*. Fra disse kunder udgår derfor en vis indkøbsstyrke. Nogle af disse aftagere følger således en strategi med indkøb hos flere leverandører for at undgå at blive afhængige af en enkelt leverandør. Da der også kan øves en konkurrencemæssig kontrol, ved at aftagerne kun dækker en del af efterspørgslen hos andre udbydere, kan det antages, at aftagerne kan udøve en vis indkøbsstyrke, hvilket yderligere vil gøre det vanskeligt for JV at udnytte sin markedsstyrke. I modsætning til butyraldehyd sælges en stor del af produktionen af butanol på det frie marked; Perstorp har ingen "intern brug" af butanol og sælger hele produktionen på det frie marked. Det kan derfor ikke argumenteres i denne henseende, at de store aftagere ikke kan udøve indkøbsstyrke, fordi udbyderne ikke er afhængige af salg på det frie marked.
Resultat på grundlag af et enkelt marked for butanol, der omfatter hele EØS
(112) Der er derfor ingen grund til at frygte, at fusionen vil føre til skabelse af en dominerende stilling på EØS-markedet for butanol, som bevirker, at den effektive konkurrence vil blive hæmmet betydeligt inden for fællesmarkedet.
Konkurrencemæssig vurdering på grundlag af særskilte markeder for n- og isobutanol
(113) Lægges der særskilte markeder for n- og isobutanol til grund, svarer markedsstrukturen og den konkurrencemæssige vurdering af markedet for n-butanol i det væsentlige til den ovenfor anlagte vurdering af det samlede marked for butanol. Dette beror på, at n-butanol tegner sig for ca. fem sjettedele af det frie marked for butanol. Parternes markedsandele ligger lidt højere i forbindelse med n-butanol, end hvis det samlede marked for butanol lægges til grund. Ifølge Kommissionens undersøgelser lå markedsvolumenet i årene 1999-2002 på henholdsvis ca. 152, 168, 214 og 203 kt. For 2002 lå parternes markedsandel langt over 50 % [... %]*; værdien ligger 3 % højere, end hvis der lægges et samlet marked for butanol til grund. Også i årene 1999-2001 lå parternes samlede markedsandel på ± 4 % i forhold til den værdi, der fremkommer for det samlede marked for butanol. I den forbindelse lå markedsandelen med hensyn til n-butanol i 1999 lidt under, i 2000 og 2001 lidt over andelen på det samlede marked for butanol [1999: ... %, 2000: ... %, 2001: ... %]*.
(114) Bortset fra, at markedsandelen i forbindelse med n-butanol (undtagen i 1999) lå lidt højere end for butanol som helhed, gælder de bemærkninger, der er fremsat ovenfor i forbindelse med markedet for butanol, også i denne henseende. Navnlig gælder det også her, at parternes samlede markedsandel udgør over det dobbelte af den markedsandel, som den nærmest følgende konkurrent, Perstorp, tegner sig for.
(115) "Sasol-effekten" indvirker dog noget stærkere i denne forbindelse, end hvis der lægget et samlet marked for butanol til grund. Under hensyntagen til de ovennævnte fire effekter ("R& H-effekt", "Ineos-effekt", "Sasol-effekt 1 og 2") får parterne ved et markedsvolumen på ca. 261 kt en kombineret markedsandel på ca. [40 %-50 %]*. De vigtigste konkurrenter er også i denne forbindelse Perstorp med [20 %-30 %]* og BP med [10 %-20 %]*. Selv om parternes markedsstilling forekommer noget stærkere i denne forbindelse, end hvis der lægges et samlet marked for butanol til grund, er den konkurrencemæssige vurdering ikke væsentligt forskellig.
(116) Betragtes markedet for isobutanol, som omfatter hele EØS, kan det heller ikke antages, at fusionen vil føre til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling. Markedsvolumenet ligger formentlig på ca. 62 kt eller ca. 25 mio. EUR. Parternes samlede markedsandele ligger ganske vist også i denne forbindelse over konkurrenternes markedsandele. Medregnes de ovennævnte effekter imidlertid, ligger parternes markedsandel under 40 % [... %]*. BASF råder over en tilstrækkelig overskydende kapacitet og kan øve en tilstrækkelig konkurrencemæssig kontrol. Den næststørste konkurrent, Atofina, råder ganske vist kun over en minimal overskydende kapacitet, men opnår trods alt en andel på [10 %-20 %]*. Endvidere vil Atofina, såfremt priserne stiger væsentligt, kunne omdirigere en del af de produkter, der dækker det interne behov, til det frie marked. Endelig skal det tages i betragtning, at der også udgår en vis konkurrencemæssig kontrol fra de mindre udbydere BP, Zaklady, Perstorp og fremover Sasol.
(117) Kommissionen er derfor nået til den konklusion, at fusionen er forenelig med fællesmarkedet med hensyn til markedet eller markederne for butanol, uanset hvilken markedsafgrænsning der lægges til grund.
3. 2-ETHYLHEXANOL (2-EH)
1) DE RELEVANTE PRODUKTMARKEDER
(118) 2-EH er et derivat af n-butyraldehyd. Det udvindes ved aldolisation af n-butyraldehyd, efterfølgende katalytisk hydrering og destillation. 2-EH er en oxoalkohol, der anvendes som mellemprodukt til fremstilling af bl.a. blødgørere som dioctylphthalat (DOP) og dioctyladipat (DOA) til (PVC-) plast, af opløsningsmidler (2-ethylacrylat; anvendelse: farver og lakker), af dieseladditiver (2-ethylhexylnitrat) og af smøremidler.
(119) I EØS er forbruget af 2-EH fordelt mellem følgende anvendelsesformål:
- PVC-blødgørere 66 %
- Dieseladditiver (forbedring af cetantal) 13 %
- Opløsningsmidler 12 %
- Smøreolieadditiver 5 %
- Øvrige 4 %
(120) Ved anvendelse som alkohol i forbindelse med blødgørere til fremstilling af PVC-blødgørere kan 2-EH i teknisk henseende erstattes af alkoholer med højere molekylvægt. Ifølge Chemical Economics Handbook 2002 kan ca. 70 % af 2-EH's anvendelsesformål som PVC-blødgørere erstattes af alkoholer af højere kvalitet. Med hensyn til 2-EH's andre anvendelsesformål (dieseladditiver, opløsningsmidler, smøremidler osv.) eksisterer der ingen substitutionsprodukter. 2-EH er således substituerbar i teknisk henseende med hensyn til ca. 46 % af alle anvendelsesformål. For at 2-EH kan erstattes med alkoholer af højere kvalitet, kræves der dog en ændring af formuleringen og en omstilling af produktionen på grund af forskellige procesegenskaber.
(121) De alkoholer af højere kvalitet, der kan erstatte 2-EH i forbindelse med fremstillingen af blødgørere, er isononylalkohol (INA), isodecylalkohol (IDA) samt propylheptanol. Det vigtigste af disse substitutionsprodukter er INA, som blødgøreren diisononylphthalat (DINP) fremstilles på grundlag af. DINP er samtidig det vigtigste konkurrerende produkt til blødgøreren DOP, der fremstilles af 2-EH. Priserne på udgangsproduktet INA har imidlertid udviklet sig anderledes end priserne på 2-EH. De gennemsnitlige årlige priser på INA steg stejlt i perioden 1998-2001 og faldt først i 2002, efter at Degussas nye kapacitet kom ind på markedet. Ifølge ICIS-LOR faldt priserne på 2-EH derimod mellem 1998 og 1999 for derefter at stige indtil 2002. En sammenligning af de priser, som Degussa forlangte som den største producent af INA i EØS og den største af kun to udbydere i EØS i denne periode, viser, at INA var mellem 20 % billigere og 30 % dyrere end 2-EH.
(122) På grund af den kun delvise tekniske substituerbarhed i forhold til 2-EH, de dermed forbundne omstillingsomkostninger og frem for alt den fuldstændig forskellige prisudvikling for INA må det antages i forbindelse med denne beslutning, at 2-EH udgør et særskilt relevant produktmarked.
2) DE RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKEDER
(123) Med hensyn til alle relevante produktmarkeder tager fusionsparterne udgangspunkt i geografiske markeder, der mindst omfatter EØS. Da der er tale om masseprodukter, udbydes alle produkter på samme vilkår i hele EØS af de væsentlige markedsaktører.
(124) En række markedsaktører var derimod af den opfattelse, at der med hensyn til 2-EH skal lægges snævrere, nationale eller regionale markedsafgrænsninger til grund, hvilket i det væsentlige skyldes transportomkostninger. Endvidere fremgik det af markedsundersøgelsen, at der i de enkelte EØS-stater til dels er betydelige forskelle mellem Celaneses og Degussas markedsandele og markedsandelene blandt de andre konkurrenter, der er aktive i hele EØS. I modsætning til, hvad der er tilfældet for f.eks. butyraldehyd, er der på markedet for 2-EH imidlertid ingen klar afgrænsning på grundlag af de enkelte producenters hjem- eller produktionsland. Både i Tyskland og Frankrig, begge lande, hvor der fremstilles 2-EH, ligger importkvoten på henholdsvis over 25 % og over 50 %. Kun det svenske selskab Perstorp Oxo er den dominerende leverandør af 2-EH i Sverige. Dette skyldes imidlertid hovedsagelig, at den efterspurgte mængde i Sverige med under 1000 t er ganske ubetydelig, og at det således ikke kan betale sig for konkurrenterne at være aktive i Sverige.
(125) 2-EH kan transporteres og bliver transporteret med alle gængse transportmidler, det være sig ad landevej, pr. skib, jernbane eller i tønder. For at minimere transportomkostningerne og også kunne betjene kunder, der ligger længere væk, har alle EØS-producenter, undtagen Atofina, oprettet depoter i EØS. Degussa har to sådanne depoter, ét i Rotterdam og ét i West Thurrock. BASF har et depot til 2-EH i Tarragona. Den svenske producent Perstorp har tre sådanne depoter til 2-EH i EU, ét i Hamburg, ét i Rotterdam og ét i Tees (GB). Disse depoter gør det muligt for Perstorp at opnå markedsandele på over 15 % i de tre nævnte regioner. Det polske selskab Zaklady har også et depot i Antwerpen.
(126) Det relevante geografiske marked for 2-EH omfatter derfor EØS.
3) FUSIONENS FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET
(127) Som følge af fusionen vil antallet af betydelige udbydere i EØS umiddelbart blive reduceret fra fem til fire. JV ville i 2002 have haft en markedsandel på [30 %-40 %]* (Celanese [20 %-30 %]*, Degussa [10 %-20 %]*). De andre konkurrenter er Atofina ([10 %-20 %]*), BP ([10 %-20 %]*) og Perstorp ([10 %-20 %]*). BASF opnår [0-5 %]*, det polske selskab Zaklady [0-10 %]*.
Tabel 13
Markedsandele, 2-EH
TABELPOSITION
(128) Ifølge parternes oplysninger findes der også "Øvrige", som tegner sig for ca. 10 % af markedet. Foruden det salg, der kan henføres til BP, som parterne ikke havde anført som selvstændig udbyder, er der i det væsentlige tale om import fra firmaer fra Rusland samt fra Rumænien fra firmaet Oltchim, som kommer ind i EØS via forhandlere. Det var ikke muligt for Kommissionen at kontrollere disse tal. Af undersøgelserne blandt forhandlere og kunder fremgår det imidlertid, at det tal, som parterne har nævnt, er anslået for høje. Importen fra Rusland og Rumænien har i de seneste år formentlig højst udgjort 5 kt pr. år.
(129) Parternes markedsandel lå i årene 1999-2001 permanent langt over 40 % og faldt først i 2002 til under 40 %. Tilmed havde JV været dobbelt så stor som de to næststørste konkurrenter, Atofina og Perstorp. BASF's markedsandel er i de seneste år vedvarende faldet og har i de seneste to år ligget på under [5]* %. Nogle markedsaktører er endog af den opfattelse, at BASF er i færd med at trække sig ud af dette marked. Dette bestrides imidlertid af BASF selv. Alligevel må både BASF og det polske selskab Zaklady snarere betragtes som marginale udbydere.
Tabel 14
Kapacitet og produktion, 2-EH
TABELPOSITION
(130) Derudover havde JV også den største kapacitet på markedet til rådighed. Af den samlede kapacitet i EØS på godt 1000 kt tegnede JV sig med [50 %-60 %]* i 2002 for over halvdelen. Den overskydende kapacitet er ligeledes langt den største på markedet og vil være tilstrækkelig til at dække hele det frie marked. Parterne er imidlertid af den opfattelse, at der trods de høje markedsandele og den store kapacitet ikke er nogen risiko for konkurrencen.
(131) De to moderselskabers markedsandel er faldet kontinuerligt fra [næsten 50 %]* i 1999 til [30 %-40 %]* i 2002. Mens Celanese på et generelt vigende marked kunne fastholde sin markedsandel på ca. [20 %-30 %]*, faldt Degussas markedsandel fra [20 %-30 %]* i 1999 til senest [10 %-20 %]*. Degussa har i de seneste år løbende nedsat produktionen af 2-EH. Grunden hertil er den strategiske beslutning, som Degussa allerede traf for to år siden, nemlig at gå ud af det efterfølgende marked for DOP, som lægger beslag på hovedparten af den producerede 2-EH, og i stedet fremstille DINP. Produktionen af DOP er i de seneste år faldet fra [...]* kt i 1998 til kun [...]* kt i 2002. Tilsvarende er egetforbruget af 2-EH faldet fra [...]* kt i 1998 til kun [...]* kt i 2002.
(132) Degussa har oplyst, at selskabet uafhængigt af oprettelsen af det anmeldte joint venture-selskab vil indstille produktionen af 2-EH i Marl fuldstændigt. Dette blev allerede besluttet i 1999. Dermed ville antallet af betydelige udbydere i EØS også falde fra fem til fire uden oprettelsen af JV.
(133) Dele af anlægget til fremstilling af 2-EH, f.eks. hydreringsanlægget, skal omstilles til fremstillingen af butanol, som overføres til JV. Den samlede produktion af 2-EH skal koncentreres i Oberhausen. Dermed tages en kapacitet på [...]* kt til fremstilling af 2-EH ud af markedet. Dette svarer til en fjerdedel af den samlede kapacitet, der er til rådighed i EØS. JV rådede så ganske vist også over den største kapacitet på markedet, men med en væsentlig mindre overskydende kapacitet.
(134) På baggrund af ovenstående vil den planlagte fusion ikke føre til skabelse af en dominerende stilling for det planlagte joint venture-selskab i forbindelse med udbuddet af 2-EH i EØS.
4. DOP
1) DE RELEVANTE PRODUKTMARKEDER
(135) Dioctylphthalat (DOP), også betegnet som diethylhexylphthalat (DEHP), er et derivat af 2-EH. Der er tale om et kemikalie fra den gruppe af phthalater, som fremstilles ved esterificering af en alkohol, i dette tilfælde 2-EH, med phthalsyreanhydrid (PSA). DOP er standardblødgøreren til plast, navnlig PVC-plast. Foruden anvendelsen som blødgører finder DOP også i mindre udstrækning anvendelse som bindemiddel i lakker og klæbestoffer og til blanding af pigmenter.
(136) DOP er et masseprodukt. Alle producenter råder over sammenlignelige kvaliteter. Der sondres dog mellem teknisk kvalitet og levnedsmiddelkvalitet. Til fremstilling af levnedsmiddelkvalitet kræves der imidlertid kun et yderligere destillationstrin.
(137) DOP er i de senere år kommet i søgelyset, da det muligvis er reproduktionstoksisk. Det skal derfor mærkes med et dødningehoved. Dette har medført en faldende efterspørgsel, navnlig med hensyn til anvendelsen som PVC-blødgører. DOP anvendes praktisk talt ikke længere som blødgører til fremstilling af legetøj.
(138) På dette vigtigste anvendelsesområde som PVC-blødgører kan DOP erstattes af blødgørere med højere molekylvægt, som fremstilles af alkoholer med højere molekylvægt. I den forbindelse kan bl.a. nævnes C9-phthalatet diisononylphthalat (DINP), et derivat af den højmolekylære alkohol isononylalkohol, C10-phthalatet diisodecylphthalat (DIDP), et derivat af isodecylalkohol, samt dibutylphthalat (DBP) og diisobutylphthalat (DIBP), derivater af butanol. Det vigtigste substitutionsprodukt er DINP.
(139) DINP er både i teknisk og økonomisk henseende et meget tæt erstatningsprodukt for standardblødgøreren DOP. Prisudviklingen i forbindelse med de to produkter i årene 1998-2002 viser, at denne ganske vist ikke har været parallel, men ligger meget tæt på hinanden. I nogle år har DOP været dyrere end DINP, i andre har det været omvendt. Denne udvikling bestemmes i det væsentlige af prisudviklingen i forbindelse med udgangsproduktet INA. Prisudsvingene har dog som regel været mindre og har for det meste ligget under 5 %.
(140) I sag COMP/M.2314 - BASF/Eurodiol/Pantochim blev der sondret mellem kortkædede phthalater (C1 op til C4) og standardphthalater på grundlag af C4-alkohol eller længere alkohol(10). Det er i den foreliggende sag imidlertid ikke nødvendigt at tage stilling til, om der i produktmæssig henseende skal afgrænses et særskilt marked (kun) for DOP som anført af parterne, for DOP og DINP eller et marked for alle PVC-blødgørere, da JV i ingen af tilfældene vil få en dominerende stilling.
2) DE RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKEDER
(141) I sagen BASF/Eurodiol/Pantochim(11) tog Kommissionen ved den konkurrencemæssige vurdering udgangspunkt i et marked, der dækker hele EØS, men tog ikke stilling til spørgsmålet, om det relevante geografiske marked for phthalater, som DOP også tilhører, udgøres af EØS eller også omfatter Østeuropa.
(142) Undersøgelserne i den foreliggende sag har ligeledes bekræftet, at der er tale om et marked, der omfatter hele EØS. Alle konkurrenter, der er repræsenteret med produktionssteder på det europæiske marked, leverer i hele EØS. Det polske selskab Zaklady har et depot i Antwerpen og leverer også via forhandlere. I forbindelse med denne beslutning lægges der derfor et marked, som omfatter hele EØS, til grund.
3) KONKURRENCEMÆSSIG VURDERING
(143) JV ville i 2002 have haft en markedsandel på [20 %-30 %]* (Celanese [10 %-20 %]*, Degussa [under 10 %]*). De andre konkurrenter er BASF ([20 %-30 %]*), Atofina ([10 %-20 %]*), Perstorp ([10 %-20 %]*), Lonza ([under 10 %]*), Zaklady ([under 10 %]*) og Cepsa ([under 10 %]*). BP indstillede produktionen af DOP i 2001.
Tabel 15
Markedsandele, DOP
TABELPOSITION
(144) Markedsandelenes størrelse synes at udelukke, at fusionen vil føre til skabelse af en dominerende stilling. Desuden vil Degussa som følge af, at produktionen af udgangsstoffet 2-EH indstilles, også indstille produktionen af DOP, uafhængigt af oprettelsen af JV. Degussa vil blot overdrage den stadig eksisterende kundekreds til JV.
(145) Celanese fremstiller ingen anden blødgører af højere kvalitet. Degussa producerer meget små mængder DBP og DIBP, men har en førende stilling inden for DINP. DOP kan i forbindelse med næsten alle anvendelsesformål erstattes af DINP som blødgører til PVC. DINP er i modsætning til DOP ikke klassificeret som reproduktionstoksisk og har derfor i de seneste år til stadighed opnået stigninger. Der findes tre producenter af DINP i EØS, dvs. Degussa, BASF og Exxon Mobil. Degussa har i de seneste tre år kunnet øge sin markedsandel på dette vækstmarked til ca. [35 %-45 %]*, mens BASF og Exxon Mobil forsyner det resterende marked i omtrent samme størrelsesorden. Hvis det antages, at DOP og DINP er omfattet af det samme produktmarked, vil Degussa sammen med JV opnå en samlet markedsandel på [30 %-40 %]*, efterfulgt af BASF med [20 %-30 %]*.
(146) På baggrund heraf giver det planlagte joint venture-selskab mellem Celanese og Degussa ikke anledning til konkurrenceproblemer med hensyn til EØS-markedet for DOP eller det kombinerende blødgørermarked DOP/DINP.
5. BUTYLACETAT
1) DET RELEVANTE PRODUKTMARKED
(147) Butylacetat (BuAc) er et derivat af butanol. Det fremstilles ved esterificering af eddikesyre med butanol. Butylacetat finder i overvejende grad anvendelse som opløsningsmiddel. Det egner sig til fremstilling af laksystemer, navnlig som cosolvent i lakker, som indeholder ringe mængder opløsningsmidler og store mængder faststoffer. Det opløser bl.a. fedtstoffer, olier, cellulosenitrat og naturlige og syntetiske harpikser. Der findes ingen substitutionsprodukter, som i vidt omfang kan erstatte butylacetat. I betragtning af de specielle anvendelsesformål omfatter produktmarkedet heller ikke efter parternes opfattelse andet end butylacetat.
(148) Butylacetat optræder også i de to isomerer n- og isobutylacetat. I modsætning til, hvad der er tilfældet for butyraldehyd, hælder Kommissionen i denne henseende til den antagelse, at der er tale om et enkelt marked, da de samme reaktorer kan anvendes til fremstilling af enten n- eller isobutylacetat. Det kan også produceres i såkaldte kampagner. I dette tilfælde anvendes anlægget i en vis periode til at fremstille den ene isomer og derpå, efter rengøring, til at fremstille den anden isomer. Set fra producentsiden er der således tale om fleksibilitet med hensyn til omstilling af produktionen. Det er imidlertid heller ikke i denne forbindelse nødvendigt at tage stilling til, om de to isomerer hver især er omfattet af et særskilt produktmarked, eller om der skal afgrænses et enkelt produktmarked, da den konkurrencemæssige vurdering ikke er væsentligt forskellig. Af volumenet på det frie marked tegner n-butylacetat sig for hovedparten og isobutylacetat sig kun for knap en tiendedel. Derfor vil det stort set ikke ændre den konkurrencemæssige vurdering, om der lægges et enkelt marked for butylacetat til grund, eller om man kun betragter n-butylacetat. Fusionen giver heller ikke anledning til betænkeligheder med hensyn til et eventuelt særskilt marked for isobutylacetat.
2) DET RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKED
(149) Efter parternes opfattelse skal markedet for butylacetat afgrænses til EØS. Dette er også blevet støttet af de adspurgte markedsaktører, for så vidt de har taget stilling til dette spørgsmål. Nogle har endog anført, at butylacetat også indkøbes fra andre lande; også Celanese sælger produkter fra sin amerikanske produktion i Europa. Det kan derfor antages, at markedet i geografisk henseende omfatter hele EØS; ved den konkurrencemæssige vurdering skal det imidlertid tages i betragtning, at import fra ikke-EØS-lande også spiller en vis rolle.
3) FUSIONENS FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET
Ensidig overførsel
(150) Af parterne er det kun Oxeno, der vil overføre sine aktiviteter inden for butylacetat til joint venture-selskabet. I forbindelse med en sådan ensidig overførsel af aktiviteter til et JV er parterne af den opfattelse, at der ved den konkurrencemæssige vurdering ikke må foretages en sammenlægning af markedsandelene. Dette følger af Kommissionens faste praksis i forbindelse med EF-traktatens artikel 81, hvorefter denne bestemmelse skal anvendes på konkurrenceforholdet mellem et selvstændigt fungerende joint venture-selskab og et af dets moderselskaber. Endvidere har de påberåbt sig fusionsforordningens artikel 2, stk. 4, samt Kommissionens (nye) meddelelse af 4. juli 2001 om begrænsninger, der er direkte knyttet til og nødvendige for gennemførelsen af fusioner. Af afsnit 35 ff. heri kan det ligeledes udledes, at Kommissionen antager, at konkurrencen mellem et (selvstændigt fungerende) JV og dets moderselskaber beskyttes ved artikel 81. Blev det nemlig antaget, at JV og dets moderselskaber udgør en enhed i konkurrencemæssig henseende, ville konkurrenceklausuler uden videre - ligesom koncerninterne konkurrencebegrænsninger - ikke være omfattet af anvendelsesområdet for EF-traktatens artikel 81, stk. 1 (og ville ikke skulle fritages). Det fremgår imidlertid af meddelelsen, at sådanne konkurrencebegrænsninger skal fritages og kun kan fritages i en begrænset periode. I den foreliggende sag er der desuden ikke aftalt et konkurrenceforbud mellem JV og Celanese, hvorfor det kan antages, at der også efter fusionen vil være konkurrence mellem Celanese og JV på markederne for butylacetat og carboxylsyrer. En anden vurdering ville i øvrigt være det samme som at antage, at parterne har tilsidesat EF-traktatens artikel 81. Noget andet vil kun være tilfældet, hvis moder- og datterselskab - som i sagen Viho mod Kommissionen(12) - udgjorde en økonomisk enhed, dvs. der var tale om en fælles ledelse.
(151) Denne opfattelse er ikke overbevisende. Det er imidlertid ikke nødvendigt at tage endelig stilling hertil i forbindelse med den foreliggende beslutning, da fusionen også er forenelig med fællesmarkedet, hvis Celanese og JV betragtes som en økonomisk enhed.
Konkurrencemæssig vurdering på grundlag af et enkelt marked for butylacetat, der omfatter hele EØS
(152) Tages der udgangspunkt i et marked for butylacetat, der omfatter hele EØS, uden at der foretages en opdeling i n- og isobutylacetat, kan det ikke antages, at fusionen vil føre til skabelse af en dominerende stilling.
(153) Ifølge Kommissionens beregninger kan det antages, at markedsvolumenet i 2002 udgjorde ca. 275 kt og dermed var i den størrelsesorden, som parterne har anslået. I den henseende blev der med hensyn til "øvrige udbydere", dvs. andre udbydere end parterne, BASF, BP/Ineos og Cepsa i overensstemmelse med parternes skøn lagt et salg på [...]* kt til grund. For årene 1999-2001 har Kommissionen beregnet markedsvolumener på mellem 240 og 260 kt.
(154) På dette marked ville - hvis Celanese og joint venture-selskabet EOC betragtes som en økonomisk enhed - antallet af betydelige udbydere i EØS blive reduceret fra fire til tre som følge af fusionen. Med et salg på [...]* kt (Degussa) og [...]* kt i 2002 (Celanese, inkl. Celanese USA) ville parterne mængdemæssigt tegne sig for en andel på ca. [40 %-50 %]*. Lægges salgstallene i euro til grund, er den samlede markedsandel lidt lavere, dvs. [...]* %.
(155) Der er en betydelig afstand ned til de to nærmest følgende konkurrenter, Ineos og BASF, som hver især har markedsandele på ca. 20 %. De resterende markedsandele er fordelt mellem den spanske udbyder Cepsa, som navnlig er aktiv i Spanien og Portugal, i mindre omfang også i Frankrig, og import fra lande uden for EØS. Der kan bl.a. nævnes de amerikanske udbydere Dow og Eastman; endvidere var der tale om import fra Rusland og Polen.
(156) Både parternes og konkurrenternes markedsandele var præget af mindre udsving i årene 1999-2002. I den nævnte fireårsperiode kan der konstateres en let forøgelse af parternes samlede markedsandele. Parternes samlede markedsandel, som Kommissionen har beregnet, lå i 1999 4,2 % og i 2000 2,7 % under den værdi, der er beregnet for 2002; værdien for 2001 svarede til værdien for 2002.
(157) Trods parternes høje samlede markedsandele og den betydelige afstand til de nærmest følgende konkurrenter kan det ikke forventes, at fusionen vil føre til skabelse af en dominerende stilling.
(158) Navnlig fra de to større konkurrenter, Ineos og BASF, som trods alt hver især har en markedsandel på ca. 20 %, udgår et konkurrencepres, som er tilstrækkeligt til at begrænse Celaneses og JV's handlefrihed.
(159) Desuden kan det antages, at der også udgår et mærkbart konkurrencepres fra de øvrige udbydere. Således har navnlig de amerikanske udbydere for nylig kunnet importere betydelige mængder til Europa. Under alle omstændigheder vil det i tilfælde af, at priserne på butylacetat skulle stige til et niveau, der ligger over konkurrenceniveauet, igen kunne betale sig for disse udbydere at være aktive på EØS-markedet i øget omfang. Det forhold, at import fra USA også i den nuværende situation er en realistisk mulighed for at være aktiv på det europæiske marked, fremgår også af eksemplet i forbindelse med Celanese, som med import fra USA trods alt opnår en andel på over [...]* % af markedet. Også de øvrige udbydere fra ikke-EØS-lande har trods alt markedsandele på 5-10 %.
(160) Disse virksomheder hindres heller ikke i at øve konkurrencemæssig kontrol på grund af manglende overskydende kapacitet. Det er ganske vist korrekt, at kapaciteten i navnlig Europa for en stor dels vedkommende er fuldt udnyttet. BASF råder over overskydende kapacitet og vil således uden videre kunne øge sin produktion. Ineos' kapacitet udnyttes ganske vist på nuværende tidspunkt i vidt omfang. Ineos fremstiller imidlertid n-butylacetat, isobutylacetat og isopropylacetat i produktionskampagner på det samme anlæg. Ved at gennemføre længere kampagner, hvor der produceres n- eller isobutylacetat, eller foretage sjældnere skift mellem produktionskampagner, som på grund af den nødvendige rengøring af anlægget altid lægger beslag på nogle dage, vil det i denne forbindelse - hvilket Ineos har bekræftet - være muligt at producere yderligere mængder butylacetat. Salget på det europæiske marked vil også kunne øges, ved at eksport til ikke-EØS-lande omdirigeres til EØS-markedet. Parterne har desuden henvist til, at det er teknisk enkelt og forbundet med få omkostninger at udvide kapaciteten i forbindelse med acetatanlæg. Det blev bekræftet af adspurgte virksomheder, at teknologien er til rådighed, og at det nødvendige udstyr formentlig ikke er særlig dyrt; der blev dog også sat spørgsmålstegn ved, om investeringer i anlæg til fremstilling af butylacetat også er rentable for virksomheder, som ikke er vertikalt integrerede inden for produktionen af eddikesyre og butanol.
(161) Endelig kan det heller ikke antages, at fusionen vil føre til en fælles dominerende stilling. Efter fusionen vil parterne ganske vist sammen med BP og Ineos opnå meget høje markedsandele på ca. 90 %. Det kan imidlertid ikke antages, at der er tale om en stiltiende samordning mellem disse virksomheder. Virksomhedernes markedsandele er for forskellige, og der er også betydelige forskelle mellem deres omkostningsstrukturer. Virksomhederne er forskellige med hensyn til størrelse, produktionsstedernes antal og beliggenhed samt adgangen til de to udgangsstoffer eddikesyre og butanol. Parterne (Celanese og JV betragtet som enhed) har således to produktionssteder i Europa og ét i USA. Endvidere er Celanese den førende på markedet inden for eddikesyre, og parterne har derfor betegnet Celanese USA's aktiviteter inden for butylacetat som "eddikesyrestyrede" i modsætning til Oxenos aktiviteter, som snarere er "butanolstyrede". BASF er derimod en integreret virksomhed, mens f.eks. Ineos er nødt til indkøbe butanol for at kunne fremstille butylacetat.
Konkurrencemæssig vurdering på grundlag af særskilte markeder for n- og isobutylacetat
(162) Den konkurrencemæssige vurdering ændres i realiteten ikke væsentligt, hvis der lægges forskellige produktmarkeder for de to butylacetatisomerer til grund.
(163) I dette tilfælde ville den samlede markedsandel på det større marked for n-butylacetat være en smule (mindre end 2 %) højere, end hvis der lægges et enkelt marked til grund; markedsstrukturen ændres imidlertid ikke nævneværdigt.
(164) Med hensyn til det mindre marked for isobutylacetat kan det iagttages, at BP/Ineos har et væsentlig stærkere position. Denne virksomheds markedsandel er ganske vist fortsat klart mindre end parternes samlede markedsandel, men med over 35 % trods alt så betydelig, at Kommissionen antager, at det i forbindelse med en sådan markedsafgrænsning ikke kan forventes, at der er risiko for skabelse af en dominerende stilling.
(165) Det kan derfor konstateres, at fusionen ikke giver anledning til konkurrenceproblemer med hensyn til det eller de europæiske markeder for butylacetat.
6. CARBOXYLSYRER
1) DET RELEVANTE PRODUKTMARKED
(166) Carboxylsyrer fremstilles som hovedregel ved oxidation af aldehyder, f.eks. butyraldehyd(13). I alt findes der over 1500 carboxylsyrer med forskellige kædelængder, specifikationer og råstofgrundlag (olefiner eller naturlige råstoffer).
(167) Carboxylsyrer anvendes bl.a. inden for følgende områder: metal-carboxylater (salte) til lakråstoffer, syrechlorider til organiske peroxyder/peroxydestere, polyolestere til fremstilling af syntetiske smøremidler, smøremiddeladditiver, estere til blødgørere i sikkerhedsglasfolier, basisstoffer til duftstof- og parfumeindustrien, katalysatorer, farmaceutiske kemikalier, UV-stabilisatorer og plantebeskyttelsesmidler.
(168) JV vil formentlig fremstille tre carboxylsyrer: 2-ethylhexansyre (2-EH-syre), smørsyre og trimethylhexansyre (TMH). 2-EH-syre og smørsyre er derivater af butyraldehyd; TMH opstår ved oxidation af trimethylhexanal.
(169) Carboxylsyrer fremstilles på kombinationsanlæg, dvs. på ét anlæg kan der produceres forskellige carboxylsyrer, alt efter hvilken aldehyd der er til rådighed og anvendes. Carboxylsyrer er i det mindste til dels indbyrdes substituerbare, både på produktionssiden og efterspørgselssiden. I forbindelse med denne beslutning lægger Kommissionen derfor et enkelt marked for carboxylsyrer til grund.
2) DET RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKED
(170) Principielt kan carboxylsyrer transporteres sikkert og markedsføres på tværs af grænserne. Inden for EØS efterspørges carboxylsyrer på tværs af grænserne. Der foreligger ikke oplysninger om væsentlig import til EØS. Der finder også kun i forholdsvis ringe omfang eksport sted fra EØS. I forbindelse med denne beslutning lægger Kommissionen derfor et marked, der omfatter hele EØS, til grund.
3) FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET
(171) Der er en lang række udbydere af carboxylsyrer. Alle udbydere fremstiller imidlertid ikke alle former for carboxylsyrer. Da carboxylsyrer fremstilles på kombinationsanlæg på grundlag af efterspørgslen, er det vanskeligt at anslå, hvilken kapacitet konkurrenterne råder over. Da forskellige carboxylsyrer fremstilles alt efter, hvilke aldehyder der er til rådighed, og på grundlag af efterspørgslen, svinger markedsvolumenerne og de enkelte udbyderes markedsandele.
(172) Celanese overfører dog ikke sin produktion af carboxylsyrer til JV, men viderefører den inden for området "Specialiteter". Celanese producerer ti forskellige carboxylsyrer, og der er overlapninger mellem to af disse og JV's produktion, nemlig smørsyre og 2-ethylhexansyre. Samlet ville der ifølge parternes oplysninger i 2002 fremkomme en markedsandel på [30 %-40 %]*. Den førende på markedet vil fortsat være Perstorp Oxo med en markedsandel på ca. 40 %, efterfulgt af BASF og Exxon Mobil med en markedsandel på hver især over 10 %. Disse oplysninger blev i det væsentlige bekræftet af markedsundersøgelsen. Alle tre væsentlige konkurrenter producerer selv udgangsstoffet butyraldehyd eller - i Exxon Mobils tilfælde - råder over de nødvendige olefiner, f.eks. hepten og nonen.
(173) Det kan derfor ikke forventes, at fusionen vil føre til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling.
7. VERTIKALT BERØRTE MARKEDER
(174) Fusionen vil desuden berøre en række markeder i vertikal henseende. Der er tale om markederne for butylamin, 2-ethylhexylacrylat samt for butylacrylat.
a) BUTYLAMIN
(175) Butylamin er et derivat af butanol, der finder anvendelse som mellemprodukt til fremstilling af plantebeskyttelsesmidler, fugemasser, specialblødgørere til polyamider, plastadditiver og andre produkter. I betragtning af de specielle anvendelsesmuligheder og den manglende substituerbarhed udgør butylamin et særskilt produktmarked.
(176) Produktet handles på tværs af grænserne. Der foreligger dog ikke oplysninger om import til EØS. Det kan derfor antages, at markedet for butylamin omfatter hele EØS.
(177) Markedet for butylamin berøres vertikalt af fusionen, da kun Celanese, men ikke Degussa, er aktiv på dette marked. Ifølge Celaneses eget skøn har virksomheden en markedsandel på [... %]*. De vigtigste konkurrenter er ifølge parterne BASF med ca. [... %]* og Atofina. På grund af BASF's stærke stilling er Celanese ifølge sin egen vurdering ikke dominerende på markedet. Med hensyn til markedet for butylamin vil fusionen imidlertid heller ikke give anledning til betænkeligheder, hvis Celanese var dominerende på markedet. Begge konkurrenter producerer selv butanol og er ikke afhængige af leverancer fra parterne eller JV. Der er derfor ingen grund til at frygte, at fusionen vil få negative virkninger.
b) 2-ETHYLHEXYLACRYLAT
(178) 2-ethylhexylacrylat (2-EH-acrylat) er et derivat af 2-EH, som anvendes til fremstilling af tætningsmidler, tætningsmasser, trykfølsomme klæbestoffer, farver og overfladebelægning til tekstil og papir. Det udgør et særskilt produktmarked.
(179) Også i denne forbindelse kan det antages, at markedet i geografisk henseende omfatter hele EØS, da der ikke eksisterer handelshindringer; der importeres dog mindre mængder fra Asien.
(180) Også dette marked er vertikalt berørt af fusionen, da kun Celanese, men ikke Oxeno, er aktiv på dette marked. Celaneses markedsandel udgør ifølge virksomhedens eget skøn ca. [...]* %. Blandt de vigtigste konkurrenter hører, igen ifølge parternes oplysninger, BASF og Atofina, med markedsandele i samme størrelsesorden. Heller ikke i denne forbindelse forventes negative virkninger af fusionen. BASF og Atofina producerer selv 2-EH-acrylat og er ikke afhængige af leverancer fra Celanese eller joint venture-selskabet. Der er heller ikke tale om en dominerende stilling i forbindelse med 2-EH. Der er derfor ingen grund til at frygte, at fusionen vil få negative virkninger.
c) BUTYLACRYLAT
(181) Butylacrylat er et derivat af butanol. Det anvendes bl.a. til opløsningsmiddelbaserede emaljer, latexmaling, klæbestoffer, tætningsmidler, tætningsmasser samt til overfladebelægning til tekstil og papir. I betragtning af de specielle anvendelsesområder udgør butylacrylat et særskilt produktmarked.
(182) Butylacrylat handles på tværs af grænserne; der eksisterer ikke handelshindringer inden for EØS. Der finder dog en mindre import sted til EØS. Det kan derfor antages, at EØS udgør det relevante geografiske marked.
(183) Også i forbindelse med butylacrylat er kun Celanese, men ikke Oxeno, aktiv på markedet. Celanese er ifølge egne oplysninger den førende på markedet med en markedsandel på [30 %-40 %]*. Også i denne forbindelse er BASF og Atofina de vigtigste konkurrenter med tilsvarende høje markedsandele. Det kan også konstateres i denne henseende, at fusionen ikke vil få nævneværdige virkninger på markedet, da de to nævnte konkurrenter selv producerer den butanol, der anvendes til produktionen af butylacrylat. Det kan derfor ikke forventes, at fusionen vil føre til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling på dette marked -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den anmeldte transaktion, hvorved virksomhederne Celanese AG og Degussa AG i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning (EØF) nr. 4064/89 erhverver fælles kontrol med joint venture-selskabet European Oxo Chemicals GmbH, erklæres forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til:
Celanese AG Frankfurter Straße 111 D - 61476 Kronberg im Taunus
Oxeno Olefinchemie GmbH Paul-Baumann-Straße 1 D - 45764 Marl
Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juni 2003.
Komission päätös,
tehty 11 päivänä kesäkuuta 2003,
yrityskeskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi
(Asia COMP/M.3056 - Celanese/Degussa/JV (European Oxo Chemicals))
(tiedoksiannettu numerolla K(2003) 1821)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2004/105/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan a alakohdan,
ottaa huomioon yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1310/97(2), ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon menettelyn aloittamisesta tässä asiassa tehdyn komission päätöksen,
on antanut asianomaisille yrityksille tilaisuuden esittää huomautuksensa komission esittämistä väitteistä,
on kuullut keskittymiä käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa(3),
ottaa huomioon kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomuksen(4),
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Komissio vastaanotti 18. joulukuuta 2002 neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (jäljempänä "sulautuma-asetus") 4 artiklan mukaisen ilmoituksen suunnitellusta yrityskeskittymästä. Ilmoituksen mukaan Celanese Chemicals Europe GmbH (Celanese), joka on Celanese AG:n kokonaan omistama tytäryritys, ja Oxeno Olefinchemie GmbH (Oxeno), joka on Degussa AG:n (Degussa) kokonaan omistama tytäryritys, perustavat yhteisyrityksen, johon kumpikin siirtää oman (eurooppalaisen) okso-C3-toimialansa. Yhteisyrityksen on tarkoitus toimia nimellä "European Oxo Chemicals GmbH" (EOC).
(2) Tutkittuaan ilmoituksen komissio totesi, että ilmoitettuun hankkeeseen sovelletaan sulautuma-asetusta ja että sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille on vakavia epäilyjä. Tämän vuoksi komissio päätti 30 päivänä tammikuuta 2003 aloittaa menettelyn sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla. Tutkittuaan asian yksityiskohtaisesti komissio päättelee, että ilmoitettu hanke ei voi luoda sellaista määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoiden merkittävällä osalla olennaisesti estyy.
I OSAPUOLET
(3) Saksalainen Celanese Chemicals Europe GmbH on Celanese AG:n kokonaan omistama tytäryritys. Saksalainen Celanese AG on maailmanlaajuisesti toimiva kemian alan yritys, jonka toiminta keskittyy peruskemikaaleihin, asetaattituotteisiin, teknisiin muoveihin, polypropyleenikalvoihin ja elintarvikkeiden lisäaineisiin. Yhteisyritykseen siirrettävät oksoyhdisteet ovat oksoalkoholeja, pehmittimiä ja liuottimia, joita käytetään välituotteina muovien, bensiinin lisäaineiden, polyetyleenikalvojen, maalien ja lakkojen valmistuksessa.
(4) Saksalainen Oxeno Olefinchemie GmbH, jonka kotipaikka on Saksassa Marlissa, on Düsseldorfia kotipaikkanaan pitävän Degussa AG:n kokonaan omistama tytäryritys. Degussa oli ilmoituksen tekoaikaan vielä E.ON AG:n määräysvallassa mutta kuuluu nykyisin RAG Aktiengesellschaft -konserniin, jonka kotipaikka on Saksassa Essenissä. Se toimii erikoiskemian alalla maailmanlaajuisesti. Oxeno valmistaa C3- ja C4-kemikaaleja (mm. oksoalkoholeja, pehmittimiä ja liuottimia), joita käytetään muovintyöstössä, lakka- ja maaliteollisuudessa sekä kosmetiikassa ja lääketuotteissa.
II HANKE
(5) Yrityskeskittymässä Celanese ja Oxeno perustavat yhteisyrityksen, joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan. Yhteisyritys tulee valmistamaan ja myymään ennen kaikkea okso-C3-kemikaaleja, etenkin butyyrialdehydiä, butanolia, butyyliasetaattia, 2-etyyliheksanolia (2-EH), dioktyyliftalaattia (DOP) ja karbonihappoja (trimetyyliheksaanihappoja, 2-etyyliheksaanihappoja, voihappoja).
(6) Kumpikin osapuoli siirtää oman (eurooppalaisen) okso-C3-toimialansa yhteisyritykseen. Tuotantoteknisistä syistä Oxeno ei voi siirtää butyyrialdehydilaitostaan yhteisyritykseen. Oxeno kuitenkin tulee valmistamaan tässä Marlissa sijaitsevassa laitoksessa butyyrialdehydiä pelkästään yhteisyritykselle ja toimittaa koko butyyrialdehydituotannon yhteisyritykselle. Ainoastaan Oxenon butyyliasetaattiliiketoiminta siirretään yhteisyritykseen. Celanese sen sijaan säilyttää butyyliasetaattitoimintonsa itsellään, koska ne eivät kuulu oksokemikaalitoimialaan vaan asetyylitoimialaan. 2-EH:n osalta Degussa siirtää yhteisyritykseen vain nykyiset 2-EH-toimitussopimuksensa ja 2-EH-asiakkaansa. Se lopettaa 2-EH:n tuotannon yhteisyrityksen perustamisen yhteydessä ja keskittyy pidempiketjuiseen korvaavaan tuotteeseen INA:han. Sama koskee myös 2-EH:n johdosta, DOP:ta, jonka osalta Degussa siirtää yhteisyritykseen vain asiakaskunnan. Karbonihappotehtaita Celanese ei sen sijaan siirrä yhteisyritykseen.
(7) Lisäksi yhteisyritys tarjoaa ennen kaikkea Degussalle lisäpalveluja (säiliövaraston ylläpito, rasva-alkoholin tislaus, etanolin valmistus, hartsin valmistus, syklododekatrieenien hydraus syklododekaaniksi ja butyyliglykolin ja etikkahapon muuttaminen butyyliglykoliasetaateiksi).
III YRITYSKESKITTYMÄ
(8) Uudesta yrityksestä tulee sulautuma-asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yhteisyritys, joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan. Se tulee olemaan Celanesen ja Oxenon yhteisessä määräysvallassa, se on perustettu pysyvästi ja se tulee hoitamaan kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan.
(9) Sekä Celanesen että Oxenon osuus yhteisyrityksestä on 50 prosenttia. Taloussuunnittelua, yrityksen johtohenkilöitä, suurempia investointeja ja liiketoimintasuunnitelmaa koskevat strategiset päätökset, joista yhtiökokous ja hallitus päättävät, voidaan tehdä vain yksimielisesti. Näin ollen yhteisyritys on osapuolten yhteisessä määräysvallassa.
(10) Yhteisyritys hoitaa pysyvästi kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan. Yhteisyritys perustetaan määräämättömäksi ajaksi, ja tuotantolaitokset siirretään pysyvästi yhteisyritykselle. Lisäksi yhteisyritys harjoittaa merkityksellisillä markkinoilla toimintoja, joita myös muut yritykset näillä markkinoilla harjoittavat. Sillä on oma päivittäiselle liiketoiminnalle omistautuva johto sekä riittävät varat liiketoiminnan harjoittamiseen. Se valmistaa myymänsä oksokemikaalit lähes pelkästään omissa tuotantolaitoksissa Celanesesta ja Oxenosta siirtyneen oman henkilöstön voimin. Lisäksi yhteisyrityksellä on välitön pääsy markkinoille. Se on itse vastuussa valmistamiensa tuotteiden myynnistä.
(11) Näin ollen hanke on sulautuma-asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa ja 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu keskittymä.
IV YHTEISÖNLAAJUINEN MERKITYS
(12) Mukana olevien yritysten maailmanlaajuinen liikevaihto on yli 5 miljardia euroa (Celanese AG:n osuus 5097 miljoonaa euroa, RAG Aktiengesellschaftin osuus noin 13 miljardia euroa). Sekä Celanesen että RAG:n kokonaisliikevaihto EU:ssa on yli 250 miljoonaa euroa ([...](5)). Celanesen kokonaisliikevaihdosta EU:ssa enintään kaksi kolmasosaa kertyy yhdessä ja samassa jäsenvaltiossa. Ilmoitetulla yrityskeskittymällä on näin ollen yhteisönlaajuinen ulottuvuus.
V KILPAILUOIKEUDELLINEN ARVIOINTI
(13) Keskittymän perusteellisen tutkimisen perusteella voidaan todeta, että se ei ole omiaan luomaan tai vahvistamaan osapuolten määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyy.
MARKKINOILLA TOIMIVAT MYYJÄT
(14) Tarkasteltavien tuotteiden lähtöaine on butyyrialdehydi, jota valmistetaan propyleenista ja synteesikaasusta. Tästä perustuotteesta valmistetaan ensimmäisessä jalostusvaiheessa butanolia, 2-etyyliheksanolia (2-EH), karbonihappoja, TMP:tä ja NPG:tä. Myöhemmässä jalostusvaiheessa butanolista voidaan valmistaa butyyliasetaattia. Siitä voidaan valmistaa myös muita tuotteita, kuten Celanesen myymiä butyyliamiinia ja butyyliakrylaattia. 2-EH:sta valmistetaan mm. 2-EH-akrylaattia ja dioktyyliftalaattia (DOP). Myyjät ovat yleensä vertikaalisesti integroituneita ja käyttävät suuren osan puolivalmisteista itse jatkojalostukseen.
(15) Tärkeimpiä vertikaalisesti integroituneita myyjiä ovat osapuolten lisäksi BASF, Perstorp, Atofina ja Zakady Azotowe Kedzierzyn SA.
(16) BASF on maailman suurin kemian konserni. Espanjan Tarragonassa sijainneen tehtaan sulkemisen jälkeen sen eurooppalainen oksokemikaalituotanto on keskittynyt kokonaan Ludwigshafeniin. BASF on kilpailijoista ainoa, joka on läsnä kaikilla niillä markkinoilla, jolla yhteisyritys toimii. BASF:llä on liittoutumisstrategia, joka tähtää synergiaetuihin integroidulla tuotannolla. Tämän ansiosta BASF joutuu muita oksokemikaalimarkkinoiden kilpailijoita vähemmän myymään jalostusketjun alkupäässä tuotteitaan kolmansille. BASF on monilla oksovälituotteiden markkinoilla suhteellisen heikosti edustettuna.
(17) Perstorp on ruotsalainen yritys, jonka toimialat ovat Oxo Intermediates, Engineering Materials, Coating Intermediates, Performance Chemicals ja Formox. Sen liikevaihto on noin 670 miljoonaa euroa. Yritys on syntynyt Perstorp AB:n ja Neste Oxon fuusion seurauksena. Se valmistaa muun muassa butyyrialdehydiä, butanolia, 2-EH:ta ja DOP:tä.
(18) Atofina on TotalFinaElfin tytäryritys, joka on muodostettu Elf Atochemistä ja Petrofinan kemianteollisuudesta. Atofina toimii oksokemian alalla lähinnä Oxochimie-yrityksessä, joka sijaitsee Ranskassa Marseillen lähellä Lavérassa. Oxochimie on vuonna 1968 perustettu Atofinan ja BP:n yhteisyritys, joka valmistaa butyyrialdehydiä, butanolia ja 2-EH:ta. Kumpikin yritys omistaa Oxochimiesta 50 prosenttia, ja ne voivat näin ollen hankkia butanolia ja 2-EH:ta, kun taas butyyrialdehydi jatkojalostetaan yrityksen sisällä yhtä asiakasta lukuun ottamatta. Atofina valmistaa 2-EH:n tärkeintä johdosta DOP:tä, kun taas BP luopui DOP:n tuotannosta vuonna 2001. BP on siitä lähtien ollut vain vertikaalisesti integroitunut butanolin johdosten markkinoilla.
(19) Zakady Azotowe Kedzierzyn SA (Zaklady) on puolalainen valmistaja, jonka kotipaikka on Kozlessa Puolassa. Sen oksoyksikössä valmistetaan oksoalkoholia ja puolivalmisteita (2-EH:ta, n- ja isobutanolia, n- ja isobutyyrialdehydiä). Pehmitinyksikössä valmistetaan muun muassa DOP:tä, mutta myös dibutyyliftalaattia (DBP) ja di-isobutyyliftalaattia (DIBP). Yrityksen jouduttua talousvaikeuksiin se valtiollistettiin uudelleen. Puolan valtio on julkisesti tarjoutunut neuvottelemaan yrityksen myynnistä. Erään Zakladyn asiakkaan mukaan yritys on pankin valvonnassa, ja se saa tehdä ainoastaan sellaisia sopimuksia, joista saa välittömästi voittoa.
1. BUTYYRIALDEHYDI
(20) Butyyrialdehydi on koko okso-C3-jalostusketjun perustuote. Sitä syntyy, kun propyleeni reagoi synteesikaasun kanssa. Tässä reaktiossa syntyy kahta butyyrialdehydin isomeeriä, isobutyyrialdehydiä ja n-butyyrialdehydiä suhteessa 10-12 tonnia n-butyyrialdehydiä yhtä isobutyyrialdehyditonnia kohti. Nämä molemmat isomeerit ovat monien muiden kemiallisten tuotteiden esivalmisteita. Isobutyyrialdehydistä saadaan isobutanolia ja neopentiiliglykolia (NPG), ja n-butyyrialdehydistä saadaan n-butanolia, 2-etyyliheksanolia (2-EH) ja karbonihappoja. Koska kaikki butyyrialdehydin valmistajat jatkojalostavat sitä myös itse, kolmansille tuotettavan (tukkumarkkinat) butyyrialdehydin myynnin määrä on vähäinen verrattuna omaan jatkojalostuskäyttöön valmistettavan (oma käyttö) butyyrialdehydin määrään. Tukkumarkkinoiden osuus koko tuotannosta on 1/30.
1) MERKITYKSELLISET MARKKINAT
(21) Osapuolten mielestä butyyrialdehydillä ei ole omia markkinoita, vaan se on pelkkä välituote. Vaikka kolmansille myydyn butyyrialdehydin määrä onkin olennaisesti pienempi kuin omaan jatkojalostukseen valmistettu määrä, muodostaa tämä suhteellisen pieni määrä kuitenkin omat markkinat. Yli 20 eurooppalaista kemian alan yritystä ostaa butyyrialdehydiä ja tarvitsee sitä tuotantoketjun loppupään kemian tuotteiden valmistukseen. Hankintastrategiat vaihtelevat yksittäisistä ostoista pitkäaikaisiin toimitussopimuksiin.
(22) ETA:n alueella on viisi butyyrialdehydiä toimittavaa valmistajaa: Perstorp Ruotsissa, BASF, Celanese ja Oxeno Saksassa sekä Atofina Ranskassa. Kaikki nämä valmistajat myyvät butyyrialdehydiä tukkumarkkinoilla ja tarvitsevat sitä myös omassa jatkojalostuksessaan. Tuonti on peräisin puolalaiselta Zakladylta. Tällä perusteella butyyrialdehydi täyttää kaikki omien tuotemarkkinoiden tunnusmerkit. Lisäksi n-butyyrialdehydin ja isobutyyrialdehydin markkinoita on seuraavassa esitetyistä syistä pidettävä kaksina erillisinä tuotemarkkinoina.
a) Ostajalla ei mahdollisuutta korvata tuotteita toisillaan: kumpaakin isomeeriä käytetään jalostusketjun loppupäässä eri tuotteiden valmistukseen
(23) Komission selvityksissä on käynyt ilmi, että kyseisiä kahta isomeeriä käytetään eri tarkoituksiin, eikä niitä useimmissa tapauksissa voida korvata toisillaan. Tämä koskee erityisesti seuraavien jalostusketjun loppupään tuotteiden valmistusta: TMP, PVB ja NPG, joiden osuus butyyrialdehydin liikevaihdosta tukkumarkkinoilla on yli 95 prosenttia. Se, että isomeerit eivät voi yleensä korvata toisiaan, johtuu ennen kaikkea siitä, että molekyylien kemialliset ominaisuudet ovat erilaiset, joten tiettyä tuotetta syntyy vain jommankumman isomeerin kemiallisen reaktion tuloksena.
(24) Lisäki mainittakoon, että useimmat asiakkaat ostavat vain toista isomeeriä. Ne yksittäiset asiakkaat, jotka ostavat kumpaakin isomeeriä, valmistavat niistä eri johdoksia: TMP:tä ja PVB:tä n-butyyrialdehydistä ja NPG:tä isobutyyrialdehydistä.
(25) Näiden kahden isomeerin keskihinnat poikkeavat toisistaan huomattavasti. Jäljempänä olevasta taulukosta käy ilmi että vuosikohtaiset erot ovat 15 prosentista 40 prosenttiin. Tämä selittyy osaksi sillä, että asiakkaat ostavat isobutyyrialdehydiä yleensä huomattavasti pienempinä määrinä kuin n-isomeeriä. Siksi isobutyyrialdehydin markkinat ovat olennaisesti pienemmät kuin n-butyyrialdehydin ([10-15]* kt verrattuna n-butyyrialdehydin markkinoihin, jotka olivat [50-55]* kt vuonna 2002).
Taulukko 1
Celanesen keskihinnat vuodesta 1999 vuoteen 2000
TAULUKON PAIKKA
b) Myyjällä hyvin vähäiset mahdollisuudet vaihtaa valmistamaansa tuotetta
(26) Kumpaakin isomeeriä valmistetaan samaan aikaan samassa reaktorissa. Valmistajat voivat painetta, lämpötilaa ja katalysaattorin ominaisuuksia muuttamalla muuttaa tuottamansa n-butyyrialdehydin määrää suhteessa isobutyyrialdehydin määrään vain vähän. Osapuolet ja kilpailijat ovat todenneet, että suhde on tavallisesti 10-12 suhteessa yhteen. Suhdetta voidaan muuttaa tällä vaihteluvälillä, mutta vain hitaasti; suhteen muuttaminen vain parilla prosenttiyksiköllä vie kuukausia. Näin ollen ei näytä mahdolliselta tuottaa huomattavasti enemmän toista isomeeriä toisen sijasta, vaikka kumpaankin käytetään samoja laitteita.
(27) Tämän vuoksi kahdessa seuraavassa kappaleessa erotetaan toisistaan kahdet merkitykselliset tuotemarkkinat, n-butyyrialdehydin ja isobutyyrialdehydin. Oxeno ei tätä nykyä käy kauppaa isobutyyrialdehydin markkinoilla, toisin kuin n-butyyrialdehydin markkinoilla. Seuraavassa esitetty viittaa molempiin isomeereihin, mikäli ei ole erikseen mainittu käsiteltävän niistä jompaakumpaa.
2) MERKITYKSELLISET MAANTIETEELLISET MARKKINAT
N- ja isobutyyrialdehydin markkinat ovat enintään ETA:n laajuiset
(28) Osapuolet ovat ilmoittaneet, että butyyrialdehydin markkinat, mikäli niitä voidaan pitää todellisina markkinoina, ovat ETA:n laajuiset etenkin, koska muutamat valmistajat toimittavat tavaraa kaikille eurooppalaisille asiakkaille.
(29) Selvitykset ovat osoittaneet, että markkinat ovat enintään ETA:n laajuiset. Viime vuosina ei ole juurikaan ollut mainitsemisen arvoista butyyrialdehydin tuontia tai vientiä ETA:n ja muun maailman välillä, lukuun ottamatta Zakladysin tuontia Eurooppaan. Asiakkaat ja kilpailijat ovat laajalti todenneet, että markkinat ovat eurooppalaiset. Ensinnäkin butyyrialdehydi on raaka-aine, jonka arvo on suhteellisen vähäinen ja jota ei voida kuljettaa taloudellisesti pitkiä matkoja. Lisäksi se on pysymätön joutuessaan hapen kanssa kosketuksiin ja vaatii näin ollen kallista varastointi-infrastruktuuria ja erityissäiliöt kuljetusta varten.
Pohjoinen Manner-Eurooppa ja Etelä-Eurooppa muodostavat kahdet erilliset n-butyyrialdehydin merkitykselliset maantieteelliset markkinat
(30) Ennen kuin merkitykselliset maantieteelliset markkinat voidaan rajata tarkemmin on huomattava, että kaikki butyyrialdehydin pääasiakkaat ovat Belgiassa, Saksassa ja Italiassa. Tämän vuoksi 95 prosenttia Euroopan liikevaihdosta kertyy näistä kolmesta maasta. Näissä maissa ovat myös ne viisi asiakasta, joiden osuus kysynnästä on yhteensä yli 90 prosenttia. Seuraavassa taulukossa on esitetty jäsenvaltioiden välinen jakautuminen.
Taulukko 2
N-butyyrialdehydin kokonaisliikevaihto maittain, 2002
TAULUKON PAIKKA
(31) Komission tekemien selvitysten lopputulos on, että on erotettava toisistaan kahdet erilliset merkitykselliset maantieteelliset markkinat, pohjoisen Manner-Euroopan (lähinnä Saksa ja Belgia) ja Etelä-Euroopan (lähinnä Italia).
(32) Italian myyntiehdot näyttävät poikkeavan huomattavasti Saksan ja Belgian myyntiehdoista. Saksassa ja Belgiassa n-butyyrialdehydin keskihinta oli vuonna 2002 noin [450-500]* euroa tonnilta ja samaan aikaan Italiassa noin [...]* euroa tonnilta. Näin suurta eroa ([100-150]* euroa eli [...]* prosenttia hinnasta Saksassa) ei voida perustella pelkästään kuljetuskustannuksilla, jotka ovat Italiassa vain [20-40]* euroa suuremmat kuin Saksassa. Vastaavasti valmistajien bruttokate on Italiassa huomattavasti suurempi kuin Saksassa tai Belgiassa, kuten seuraavasta taulukosta käy ilmi.
Taulukko 3
Keskihinnat, rajakustannukset, bruttokate ja prosenttiosuus eli bruttokatteen osuus kaikkien valmistajien kokonaishinnasta määrämaittain, 2002
TAULUKON PAIKKA
(33) Erot eivät selity myöskään pienemmillä myyntimäärillä: [...]*. Tällainen rakenne on mahdollinen, koska valmistajat voivat määrän ja toimituspaikan perusteella veloittaa asiakkailtaan eri hinnan, ja tuotteet toimitetaan asiakkaille suoraan tuotantolaitoksiin tiettyyn kokonaishintaan tonnilta kuljetuskustannukset mukaan luettuina. Valmistaja huolehtii logistiikasta. Valmistaja siis tietää tarkkaan tuotteen hintaa määrittäessään, kuka ostaja on, missä maassa tämä toimii ja kuinka suuria määriä tämä on aikaisemmin hankkinut [...]*.
(34) Eri valmistajien markkinaosuudet ovat hyvin erisuuruiset. Suuri osa Saksan ja Belgian markkinoista on Celanesen, Oxenon ja BASF:n hallussa. Markkinajohtaja on Celanese. Italiassa markkinaosuudet jakautuvat toisin. Siellä markkinajohtajia ovat Perstorp ja BASF, ja kaiken kaikkiaan kilpailijoita on enemmän (5 toimittajaa, kun Saksassa ja Belgiassa toimittajia on 4). Joidenkin toimittajien, kuten Perstorpin ja Zakladyn, markkinaosuudet ovat huomattavat (edellisellä [20-30 prosenttia]* jälkimmäisellä [10-20 prosenttia]*), kun taas niiden liikevaihdosta vain hyvin pieni osa kertyy Saksasta (edellisellä [5-10 prosenttia]*, jälkimmäisellä [0-5 prosenttia]*). Atofina ei käy Saksassa lainkaan kauppaa mutta saa sen sijaan Italiasta liikevaihtoa ([0-5 prosenttia]*).
(35) Etenkin suuret kuljetuskustannukset selittävät, miksi kilpailijat (esim. Perstorp), joilla on Saksassa vain vähäinen markkinaosuus, ovat vahvasti läsnä Italian markkinoilla. Suurten kuljetuskustannusten vuoksi ([...]* euroa tonnilta) Perstorp ei toimita tavaraa saksalaisasiakkaille eikä se ole kilpailukykyinen kolmen paikan päällä toimivan valmistajan kanssa, joiden kuljetuskustannukset ovat huomattavasti pienemmät ([...]*-[...]* euroa tonnilta). Italiassa sekä Perstorpin että saksalaisvalmistajien kuljetuskustannukset ovat suuret, joten ne kilpailevat keskenään samoissa olosuhteissa.
(36) Tilanne poikkeaa butanolin ja 2-EH:n tilanteesta. Niitä varten Perstorpilla on Hampurissa ja Rotterdamissa välivarastot, joista se voi toimittaa tavaraa taloudellisesti pohjoiseen Manner-Eurooppaan. Butyyrialdehdydi on pysymätön joutuessaan hapen kanssa kosketuksiin. Sitä on varastoitava ja kuljetettava typpiatmosfäärissä erityisissä butyyrialdehydin pahanhajuisten höyryjen kierrätykseen sopivissa laitteissa. Perstorp on todennut, että tällaisen butyyrialdehydisäiliön käyttö ei ole taloudellisesti mahdollista. Lisäksi tällainen säiliö olisi kuljetettava laivoilla, jotka voivat kuljettaa suuria lasteja ja joissa on höyryjen kierrätysjärjestelmä. Vain harvat laivat on varustettu tällaisella järjestelmällä. Laivat täytyisi täyttää tuotantopaikalla putkea pitkin (kuten butanolin ja 2-EH:n yhteydessä). Perstorpilla ei ole tällaista putkea eikä se hinnan vuoksi suunnittele tällaisen erikoisputken asentamista. Näin ollen Perstorpilla ei ole muuta mahdollisuutta kuin täyttää (20-23 tonnin) ISO-kontit Ruotsissa ja kuljettaa ne rekoilla tai rautateitse. Kontit kuljetetaan lautalla Saksaan, ja sieltä ne toimitetaan rekoilla tai rautateitse asiakkaille.
(37) Selvitykset ovat osoittaneet, että toimitusvarmuus ja oikea-aikainen toimitus ovat hinnan ohella tärkeimmät parametrit. Asiakkaiden (kuten myös valmistajien) varastointikapasiteetti on yleensä suhteellisen pieni, ja niiden tuotannossa noudatetaan JOT-periaatetta. Viivästyksiä ei suvaita. Etenkin [asiakas A]*:n olisi tosin mahdollista lisätä varastointikapasiteettiaan suhteellisen vähäisin kustannuksin. Tämä tasaisi vain osaksi sijaintietua, joka saksalaisilla myyjillä on Saksaan ja Belgiaan menevien toimitusten osalta. Tästä syystä näyttää siltä, että muualta tulevien kilpailijoiden, esim. ruotsalaisen Perstorpin ja viime aikoina puolalaisen Zakladyn, on vaikeaa tunkeutua alueelle, jolla kolme saksalaisvalmistajaa toimivat ja tarjoavat korkean toimitusvarmuuden. Saksalaisvalmistajat voivat tarvittaessa toimittaa tavaraa rekoilla jopa vuorokauden sisällä. Tämä selittää, miksi Perstorpilla on Saksassa ja Belgiassa hyvin pieni n-butyyrialdehydin markkinaosuus ([&lt; 5]* prosenttia vuonna 2002), vaikka Perstorpin kustannukset butyyrialdehydin kuljettamisesta Antwerpeniin (n. [...]* euroa) ovat pienemmät kuin sen kuljettamisesta Etelä-Saksaan (n. [...]* euroa tonnilta).
(38) Italiassa kilpailuehdot ovat toiset, sillä siellä yksikään asiakas ei ole tietyn valmistajan välittömässä läheisyydessä. Saksalaiset, ruotsalaiset ja puolalaiset valmistajat näyttävät ennemminkin kilpailevan keskenään samoin ehdoin sekä kuljetuskustannusten että toimitusehtojen osalta (toimitusvarmuus, toimitusaika). Tämä näkyy markkinaosuuksissa, jotka jakautuvat tasaisemmin eri valmistajien kesken (vuonna 2001 BASF: [30-40 prosenttia]*, Perstorp: [20-30 prosenttia]*, Celanese: [20-30 prosenttia]*, Zaklady: [10-20 prosenttia]*).
(39) Tästä seuraa, että seuraavassa esityksessä on erotettava toisistaan kahdet erilliset n-butyyrialdehydin merkitykselliset maantieteelliset markkinat, pohjoisen Manner-Euroopan markkinat, jotka koostuvat lähinnä Belgiasta ja Saksasta, ja Etelä-Euroopan markkinat, jotka koostuvat Italiasta.
3) SOVELTUVUUS YHTEISMARKKINOILLE
(40) Keskittymässä on kyse sellaisen yhteisyrityksen perustamisesta, joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan. Celanese ja Oxeno siirtävät Saksan butyyrialdehyditoimintonsa Oberhausenissa ja Marlissa tähän yhteisyritykseen. Oxeno ei tätä nykyä käy kauppaa isobutyyrialdehydin markkinoilla, vaan kaikki isobutyyrialdehydi, jonka Oxeno valmistaa n-butyyrialdehydin valmistuksen yhteydessä, käytetään omassa jatkojalostuksessa. Jos kysyntää ei ole riittävästi, tuotanto voidaan annettujen tietojen mukaan polttaa. Näin ollen arvioinnissa keskitytään n-butyyrialdehydin markkinoihin, joilla toiminta yhdistetään.
a. Kilpailuehdot markkinoilla ennen keskittymää
(41) Butyyrialdehydin markkinat ovat oligopolistiset markkinat, joilla ei ole voimakasta kilpailua. Markkinat ovat lisäksi suhteellisen avoimet. Valmistajille koituu samanlaisia kustannuksia, markkinamuuttujat ovat vakaita ja kokonaiskysyntä on suhteellisen vähäistä kypsillä markkinoilla, joilla kasvu on pysähtynyt.
Butyyrialdehydin markkinat ovat erityisen avoimet
(42) Kummankin isomeerin (n- ja isobutyyrialdehydin) ominaisuudet on niin standardoitu, että laatu on alalla yhdenmukainen. Kaikki asiakkaat ovat todenneet, että kummankin isomeerin markkinat ovat homogeeniset. Erikoistapauksissa voi esiintyä laatueroja, nimittäin silloin, jos toimitettu tuote ei vastaa sovittua standardia tai jos se sisältää sivutuotteita, jotka estävät jalostusketjun loppupään reaktiot. Tällaisissa tapauksissa asiakkaat eivät annettujen tietojen mukaan hyväksy tuotetta ja/tai liikesuhteet kyseiseen valmistajaan katkeavat.
(43) Euroopassa on yhteensä vain kuusi valmistajaa, joista kolme on sijoittautunut Saksaan. Valmistajat ovat olleet alalla useita vuosia. Viimeisten kymmenen vuoden aikana alalle ei ole tullut uusia kilpailijoita. Näin ollen kunkin tuotantolaitoksen ominaisuudet (teknologia, kapasiteetti) ovat yleisesti tiedossa. Tämä johtuu erityisesti siitä, että vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/82/EY(6) nojalla nämä laitokset on luokiteltava ja niiden ominaisuudet ja niissä käytettävien ja/tai varastoitavien kemiallisten aineiden määrä on julkistettava direktiivin mukaisesti. Myöskään tuotantokapasiteetti ei ole viime vuosina oleellisesti muuttunut (kasvua alle 15 prosenttia viimeisten 5 vuoden aikana). Muut valmistajat käyvät kauppaa myös tuotantoketjun loppupään markkinoilla, jotka ovat myös erittäin keskittyneet. Butyyrialdehydimarkkinoiden tärkeimmät kilpailijat ovat samat kuin tärkeimmät kilpailijat tuotantoketjun loppupään tuotemarkkinoilla 2-EH:n, butanolin, DOP:n ja butyyliasetaatin osalta. Koska valmistajat tuntevat tuotantoketjun loppupään tuotteiden tukkumarkkinat, niiden on mahdollista laskea, kuinka paljon kilpailijat tuottavat butyyrialdehydiä omaan käyttöön, ja näiden lukujen perusteella laskea niiden tuotantolaitosten ylikapasiteetti.
Taulukko 4
N-butyyrialdehydin tuotantokapasiteetti ja kokonaistuotanto ETA:ssa viimeisten neljän vuoden aikana (luvut kilotonnia)
TAULUKON PAIKKA
(44) Butyyrialdehydiä valmistetaan maailmanlaajuisesti useilla eri tekniikoilla. Kaikki eurooppalaiset valmistajat käyttävät samaa, rodiumkatalysaattoriin perustuvaa tekniikkaa. Näin ollen suuri osa muuttuvista kustannuksista koostuu energiasta, propyleenistä ja synteesikaasusta (hiilimonoksidi ja vety), joita kaikki valmistajat tarvitsevat yhden butyyrialdehyditonnin valmistamiseen saman verran. Muuttuvat kustannukset = A* propyleenin hinta + B* synteesikaasun hinta + energia (vähäiset prosenttiyksiköt), jolloin A on noin [...]*, B noin [...]* ja energia noin [...]* euroa tonnilta. Koska synteesikaasu on huomattavasti halvempaa kuin propyleeni, sen osuus butyyrialdehydin valmistuksesta aiheutuvista lopullisista kustannuksista on vain 18 prosenttia.
(45) Seuraavaan taulukkoon on koottu valmistajien keskimääräiset muuttuvat kustannukset vuonna 2002. Siitä näkyy, että eri valmistajien muuttuvat kustannukset ovat hyvin samanlaiset. Vaihtelua on enintään [...]* euroa tonnilta eli 10 prosenttia. Näitä eroja ei saa yliarvioida: i) ne voitaisiin helposti johtaa propyleenin hinnan vaihteluihin ja ii) niitä on tarkasteltava suhteessa bruttokatteeseen, joka on vähintään [...]* euroa tonnilta (ks. seuraavat kappaleet).
Taulukko 5
Keskimääräiset muuttuvat kustannukset vuonna 2002 euroina butyyrialdehyditonnia kohti
TAULUKON PAIKKA
(46) Näin ollen butyyrialdehydin valmistajat voivat helposti selvittää kilpailijoidensa muuttuvat kustannukset, koska suurin osa muuttuvista kustannuksista käy ilmi propyleenin hinnasta, joka ilmoitetaan päivittäin kansainvälisillä markkinoilla (ICIS-LOR julkistaa esim. eurooppalaiset propyleenihinnat). Loput muuttuvista kustannuksista koostuvat energiasta, jonka tarve on kaikkien valmistajien osalta sama ([...]* euroa tonnilta), ja synteesikaasusta, joka muodostaa huomattavasti pienemmän osan muuttuvista kustannuksista kuin propyleeni. Synteesikaasun osuus on 40 prosenttia painosta mutta alle 20 prosenttia lopputuotteen kustannuksista. Sen kustannukset ovat huomattavasti vakaammat kuin propyleenin, koska sitä valmistetaan hiilimonoksidista ja vedystä ja niitä tuotetaan lähellä valmistajien kemiantehtaita (puhdistamoissa).
Markkinaehdot ovat pitkällä aikavälillä vakaat
- Hinnat ovat vakaampia miltä näyttää
(47) Butyyrialdehydin hinta vaihtelee eri aikoina. Tämä johtuu ennen kaikkea siitä, että suurin osa butyyrialdehydin valmistuskustannuksista riippuu tärkeimmän raaka-aineen, propyleenin, hinnan huomattavasta vaihtelusta. Suurin osa n-butyyrialdehydin myynnistä tosin perustuu toimitussopimuksiin, joissa myyntihinnan laskentaa varten on kaava, jossa propyleenin hinta (0,65-0,70 t) otetaan huomioon. Useimmissa tapauksissa käytetään seuraavaa kaavaa:
butyyrialdehydin hinta = C * propyleenin hinta(7) + vastike, jossa C on 0,65-0,70.
Vastikkeeseen kuuluvat jalostuskustannukset, kuljetuskustannukset sekä valmistajan bruttokate. Vastikkeesta myönnetään usein alennuksia ostomäärän perusteella. Hintaneuvottelut koskevat näin ollen pelkästään vastiketta ottamatta huomioon propyleenin hinnan muutoksia.
(48) Sopimukset, jotka eivät perustu tähän kaavaan, ovat pääasiassa lyhytaikaisia sopimuksia, jotka tehdään kuukaudeksi tai neljännesvuodeksi. Niitä pidetään alalla kertaostoina, joilla on kiinteä hinta. Tämän kiinteän hinnan on myönnetty koostuvan sekä propyleenin hinnasta (0,65* propyleenin hinta sopimuksen tekohetkellä) että jalostus- ja kuljetuskustannuksista sekä bruttokatteesta. Viimeksi mainittu vastaa vastiketta. Komission selvitysten mukaan [yritys A]* ja [yritys B]* ovat ainoat suuret asiakkaat, jotka hankkivat merkittäviä määriä butyyrialdehydiä kertaostoina.
- Ei teknisiä uutuuksia, täysin kehittynyt toimiala
(49) Kuten edellä on esitetty, ovat tuotantolaitokset, joissa butyyrialdehydiä Euroopassa valmistetaan, useita vuosikymmeniä vanhoja. Tekniikka ei ole näiden vuosikymmenten aikana merkittävästi muuttunut. Ainut merkittävä muutos koskee katalysaattoria; kaikki valmistajat ovat korvanneet koboltin rodiumilla. Kaikki markkinoilla toimivat yritykset ovat todenneet, että kyseessä on täysin kehittynyt toimiala.
(50) N-butyyrialdehydin markkinat ovat vakaat. Tulevina vuosina voidaan n-butyyrialdehydistä valmistettavan 2-EH:n pienempien myyntilukujen vuoksi odottaa jopa hienoista kysynnän laskua. Itse asiassa 2-EH:sta valmistettava pehmennin DOP luokiteltiin hiljattain lisääntymiselle vaaralliseksi. Sen käyttö tietyissä sovelluksissa voidaan tämän vuoksi tulevaisuudessa lopettaa (riskien arviointi sovellusten perusteella ei ole vielä valmis), mikä voi vaikuttaa 2-EH:n valmistusmäärään ja viime kädessä myös n-butyyrialdehydin valmistukseen.
- Ei ostajien vastavoimaa
(51) Ostajien määrä on näillä markkinoilla hyvin vähäinen. Yhden valmistajan myynnistä yli 90 prosenttia suuntautuu tavallisesti 5-10 ostajalle. Ostajilla ei kuitenkaan näytä olevan erityisen merkittävää neuvotteluvoimaa, sillä butyyrialdehydiasiakkaat eivät ole vertikaalisesti integroituneita, kuten useimmat butyyrialdehydin valmistajat. Lisäksi useimmat niistä arvostavat suuresti toimitusvarmuutta ja butyyrialdehydin oikea-aikaista toimitusta. Selvitykset ovat osoittaneet, että näistä syistä useimmat asiakkaat ottavat vain rajatun määrän(8) valmistajia huomioon vakavasti otettavina vaihtoehtoina ja rakentavat niiden kanssa pitkäaikaisia liikesuhteita läheisessä yhteistyössä erityisesti logistiikan osalta. Vaihtaminen uuteen toimittajaan ei olisi helppoa, sillä siihen sisältyisi suurempia riskejä ja epävarmuustekijöitä ja se vaatisi tehokkaan logistiikkaketjun rakentamisen. Lisäksi olisi testattava tuotteen sopivuus tuotantolaitoksessa toteutettavaan kemialliseen reaktioon. Tuotteen ostaminen joltakin muulta toimittajalta voisi edellyttää myös toisen säiliön käyttöä, jotta eri toimittajien tuotteet voitaisiin varastoida erikseen. Tukkumarkkinoille suunnatun tuotannon osuus on alle 5 prosenttia butyyrialdehydin kokonaistuotannosta. Asiakkaan menettämisellä olisi näin ollen vain hyvin vähäinen vaikutus valmistajien toimintaan.
(52) Edellä esitettyjen markkinaolosuhteiden perusteella n- ja isobutyyrialdehydin markkinoita voidaan pitää erittäin keskittyneinä oligopolistisina markkinoina, joilla on vain vähäistä kilpailua.
b. Keskittymän vaikutus markkinoihin
(53) Koska Oxenolla ei ole Italiassa liiketoimintaa, suunniteltu yhteisyritys ei johda siellä päällekkäisyyksiin. Näin ollen seuraavassa arvioinnissa keskitytään pohjoisen Manner-Euroopan n-butyyrialdehydimarkkinoihin, jotka Saksa ja Belgia muodostavat.
(54) Keskittymä johtaa yhteensä [60-70 prosentin]* markkinaosuuteen (vuonna 2002 Celanese [50-60 prosenttia]* ja Oxeno [10-20 prosenttia]*). Muut myyjät ovat BASF, jonka osuus on [20-30 prosenttia]*, Perstorp ([0-10 prosenttia]*) ja Zaklady (alle [10 prosenttia]*). Yhteisyrityksen markkinaosuudet ovat niin suuret, että määräävän markkina-aseman syntyminen tai vahvistuminen saattaisi olla mahdollista. Kuten jäljempänä tarkemmin esitetään, komission tutkimuksissa kävi kuitenkin ilmi, että markkinaosuudet eivät tässä tapauksessa ole luotettava markkinavoiman indikaattori ja että useammalla kilpailijalla on riittävästi vapaata kapasiteettia käytössään voidakseen vaikuttaa keskittymästä ilmoittaneiden osapuolten asemaan.
Taulukko 6
N-butyyrialdehydin myynnin määrä vuonna 2002 ja markkinaosuudet Saksassa ja Belgiassa
TAULUKON PAIKKA
Markkinaosuudet
(55) N-butyyrialdehydin tukkumarkkinat ovat hyvin pienet. Niiden osuus vuotuisesta kokonaistuotannosta on vain 3 prosenttia. Jokaisen valmistajan olisi näin ollen mahdollista toimittaa tavaraa kaikille asiakkaille joko käyttämällä vapaata kapasiteettia tai siirtämällä teoreettisesti osa jatkojalostuksessa käyttämästään n-butyyrialdehydistä tukkumarkkinoille. Jälkimmäinen vaihtoehto on vähemmän todennäköinen kuin edellinen, koska se edellyttäisi, että jatkojalostetun tuotteen kysyntä laskee tai että butyyrialdehydistä saatava kate on huomattavasti suurempi kuin jatkojalostettavasta tuotteesta saatava. Valmistajilla on joka tapauksessa runsaasti vapaata kapasiteettia, kuten jäljempänä selvitetään.
(56) Osapuolten markkinaosuudet ovat viime vuosina pienentyneet huomattavasti. Vuonna 1999 markkinaosuudet olivat [70-80 prosenttia]* ja vuonna 2002 enää [60-70 prosenttia]* (ETA:n alueella). Sama pätee Belgiasta ja Saksasta koostuviin markkinoihin, koska Degussalla ei ole liiketoimintaa Italiassa ja Celanesen liikevaihto sieltä on vain vähäinen (alle 1,5 kt). Koska myös myynnin määrä väheni, liikevaihdon menetys oli vielä merkittävämpi. Osapuolten yhteenlaskettu myynti laski vuoden 1999 [...]* kt:sta vuoden 2002 [...]* kt:iin, mikä merkitsee [yli 30]* prosentin laskua.
Taulukko 7
Osapuolten butyyrialdehydin myynnin ja markkinaosuuksien kehitys ETA:ssa vuodesta 1999 vuoteen 2002
TAULUKON PAIKKA
(57) Tärkein syy tähän kehitykseen on butyyrialdehydin markkinoiden erityisluonne. Vaikka yli 20 yritystä ostaa butyyrialdehydiä, vain kourallinen niistä hankkii mainittavia määriä. Pohjoisessa Manner-Euroopassa (Saksassa ja Belgiassa) neljä yritystä ostaa lähes kaiken tukkumarkkinoilla myytävän butyyrialdehydin: Bayer (Saksa, [...]* kt/a), Solutia (Belgia, [...]* kt/a), Kuraray (Saksa, [...]* kt/a) ja Wacker (Saksa, [...]* kt/a). Jos yksikin näistä asiakkaista vaihtaa toimittajaa, markkinaosuudet muuttuvat huomattavasti.
(58) Oxeno ja BASF ovat tästä esimerkkinä. [Asiakas B]* päätti vuonna 2001 valita myös Oxenon n-butyyrialdehydin toimittajakseen. Tämän seurauksena Oxenon markkinaosuus kasvoi yhtäkkiä [10-20 prosenttiin]*. Samalla tavoin BASF menetti vuonna 1999 myyntiä Perstorpille mutta ei enää vuosina 2000 ja 2001. BASF:n markkinaosuus kasvoi tämän ansiosta hyppäyksenomaisesti vuoden 1999 [10-20 prosentista]* [10-30 prosenttiin]* vuosina 2000/2001.
Taulukko 8
Taulukko 8: BASF:n n-butyyrialdehydin myynti kilotonneina ja vastaava markkinaosuus ETA:ssa vuodesta 1999 vuoteen 2002((Koska BASF:n Italian liikevaihto ei laskenut, muutokset kuvaavat tilannetta Saksassa ja Belgiassa.))
TAULUKON PAIKKA
(59) Koska asiakkaiden määrä on hyvin pieni ja koska tukkumarkkinoiden volyymi on vähäinen verrattuna tuotantoon, myyjien markkinaosuudet vaihtelevat voimakkaasti. Markkinaosuuksien merkitys markkinavoiman arvioinnissa on näin ollen vähäinen. Markkinaosuuksien kehitys viimeisten neljän vuoden aikana osoittaa kuitenkin, että n-butyyrialdehydin markkinoilla on kilpailua.
Vapaa kapasiteetti
(60) Koska osapuolilla on johtava asema jo ennestään kovin keskittyneillä markkinoilla, ilmoitetulla liiketoimella voisi olla vahingollisia vaikutuksia, jos kilpailijoilla ei olisi vapaata kapasiteettia ja jos ne eivät voisi lisätä myyntiään vapailla markkinoilla osapuolten hinnankorotuksen tai myynnin vähenemisen seurauksena.
Taulukko 9
N-butyyrialdehydin kapasiteetti, tuotanto, oma käyttö ja tukkumarkkinat kilotonnia ETA:ssa, 2002
TAULUKON PAIKKA
Osapuolet
(61) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon osapuolet ilmoittivat, että Oxenon kapasiteetti oli huomattavasti pienentynyt vuonna 2002, koska Oxeno oli aloittanut INA:n tuotannon ja osaa butyyrialdehydin tuotantolaitoksesta käytettiin INA:n valmistukseen. Tämän seurauksena Oxenon vuotuinen butyyrialdehydikapasiteetti on vähentynyt [...]* kt:sta [...]* kt:iin. Yhteisyrityksen vuosikapasiteetti nousisi vuodesta 2003 [...]* kt:iin ja käyttämätöntä kapasiteettia olisi [...]* kt:a vuodessa (vuoden 2002 tuotantolukujen perusteella). Näin ollen osapuolilla on edelleen markkinoiden suurin kapasiteetti ja myös eniten vapaata kapasiteettia, mutta ero BASF:ään ([...]* kt/a käyttämätöntä kapasiteettia) on huomattavasti pienempi.
Atofina
(62) Atofina valmistaa butyyrialdehydiä Lavérassa sijaitsevassa tytäryrityksessään Oxochimiessä. Oxochimiellä ei ole vapaata kapasiteettia. Yritys on todennut (ks. 4. huhtikuuta 2003 käydyn puhelinkeskustelun muistiinpanot), että se tarvitsee butyyrialdehydiä runsaasti ydinliiketoimintoinaan pitämiensä butanolin ja 2-EH:n tuotantoon. Se ei voi myydä tukkumarkkinoilla juurikaan enempää kuin [... kt]* butyyrialdehydiä. Atofinan mukaan n-butyyrialdehydin hinnan olisi noustava huomattavasti ennen kuin se suuntaisi osan käyttämästään butyyrialdehydistä tukkumarkkinoille. Atofinan strategia ja kapasiteetin rajallisuus voidaan todeta vertaamalla yrityksen viime vuosien tuotosta sen kapasiteettiin. Tuotoksessa päästiin jatkuvasti korkeaan [...]* prosentin osuuteen kapasiteetista. Atofinan mukaan se on erinomainen tulos tällä alalla. Atofina on vähentänyt tuotantoaan vain säännöllisessä kunnossapidossa sattuneiden odottamattomien tapahtumien vuoksi. Vuonna 2001 yritys joutui esimerkiksi keskeyttämään tuotantonsa kokonaiseksi kuukaudeksi.
Perstorp
(63) Perstorpilla on jonkin verran vapaata kapasiteettia. Tosin se asiaa tiedusteltaessa on myöntänyt, että sen liikkumavara on pienempi kuin pelkkien lukujen perusteella voisi olettaa. Yritys on ilmoittanut, että sen todellinen kapasiteetti on [...]* kt sen nimellistehon alapuolella. Lisäksi Perstorp valmistaa myös [kemikaaleja]*, joita varten osa butyyrialdehydikapasiteetista eli noin [...]* kt varataan. Näin ollen Perstorpille jää vain noin [...]* kt vapaata kapasiteettia. Tämä on kuitenkin yli 20 prosenttia pohjoisen Manner-Euroopan markkinoita enemmän ja riittää korvaamaan osapuolten myynnin mahdollisen vähenemisen.
(64) Vapaasta kapasiteetistaan huolimatta Perstorp ei vaikuta pohjoisen Manner-Euroopan n-butyyrialdehydimarkkinoilla kovin kilpailukykyiseltä markkinatoimijalta. Yrityksen ainoa asiakas alueella on [asiakas C]*, jolle on vuonna 2001 toimitettu [...]* tonnia ja vuonna 2002 [...]* tonnia. [Asiakas C]* on päättänyt vaihtaa [myyjään A]* ja [myyjään B]*. Tämän seurauksena Perstorpin liikevaihto tällä alueella on vuonna 2003 vähemmän kuin [...]* prosenttia, ja keskittymän osapuolten asema on sitäkin vahvempi. Kysyttäessä, miksi [asiakas C]* vaihtoi tavarantoimittajaa, yritys vastasi, että sen hinnat (eli propyleenin hinnan lisäksi tuleva vastike) ovat selvästi saksalaisten valmistajien tavanomaisia hintoja korkeammat, noin [...]* euroa tonnilta (suhteessa vastikkeeseen, joka on [...]*-[...]* euroa). [Asiakkaan C]* mukaan pääsyynä tähän saattoi olla kustannukset butyyrialdehydin kuljettamisesta Ruotsista.
(65) Perstorp on kilpailukykyinen, jos muut valmistajat nostavat vastikettaan. Näin tapahtui vuosina 2001 ja 2002. Perstorpin vastike ei muuttunut vaan tuli houkuttelevammaksi, koska saksalaiset valmistajat tekivät [asiakkaalle C]* huomattavasti korkeampia hintatarjouksia. Vuonna 2003 BASF:n ja Celanesen pyytämät hinnat normalisoituivat ja [asiakas C]* vaihtoi takaisin niihin. [Asiakas C]* ilmoitti, että Perstorp suhtautui huomattavaan liikevaihdon pienenemiseen vakavasti ja teki vielä useamman kerran yhä edullisempia hintatarjouksia. Alin hinta, jonka Perstorp pystyi tarjoamaan, oli kuitenkin tästä huolimatta huomattavasti korkeampi kuin BASF:n ja Celanesen tarjoamat hinnat (jotka vastasivat alueella yleensä tarjottuja hintoja).
(66) Tarkempi tutkimus vahvistaa tämän analyysin. Vuonna 2002 Perstorpin butyyrialdehydihinnat olivat [...]* ja [...]* euron välillä tonnilta ([...]* euroa Saksassa, [...]* euroa Italiassa), kun samaan aikaan Celanese myi butyyrialdehydiä Saksassa [...]*-[...]* euron hintaan. [Asiakas D]*on vahvistanut saaneensa Perstorpilta saman suuruusluokan hintatarjouksia ja kieltäytyneensä niistä. Myös [asiakas E]* on todennut, että Perstorpin hinnat eivät olleet kilpailukykyiset.
(67) Seuraavista, kuljetuskustannuksia koskevista tiedoista käy ilmi myös paikallisten valmistajien ja Perstorpin välinen ero. Perstorpin Saksaan suuntautuvien kuljetusten kustannukset ovat 90-110 euroa tonnilta. Vertailukohteena olevan Celanesen kuljetuskustannukset ovat vain 25-39 euroa.
(68) Näin ollen Perstorpin on mahdollista rajoittaa paikallisten valmistajien liikkumatilaa, kun ne nostavat hintojaan noin [...]* euroa tonnilta eli [10-20]* prosenttia. Se, että BASF ja Celanese reagoivat Perstorpin tarjouksiin antamalla [asiakas C] alennusta hinnoista, osoittaa, että Perstorp pystyy nytkin jossain määrin kontrolloimaan BASF:n ja ilmoituksen tehneiden osapuolten kilpailukäyttäytymistä.
Taulukko 10
Tukkumarkkinoilla myydyn n-butyyrialdehydin myynnin määrä ja markkinaosuudet ETA:ssa viimeisten neljän vuoden aikana
TAULUKON PAIKKA
BASF
(69) Näiden tietojen valossa BASF näyttää olevan vahva kilpailija, jolla on kapasiteettia lisätä n-butyyrialdehydin myyntiä Saksan ja Belgian markkinoilla. Vuonna 2002 BASF:llä oli vapaata kapasiteettia [...]* kt, mikä on [...]* prosenttia BASF:n nimelliskapasiteetista ja [yli 100 prosenttia]* markkinoiden volyymistä. Toisin kuin Perstorp BASF pystyy toimittamaan tavaraa saksalaisille ja belgialaisille asiakkaille edullisin kuljetuskustannuksin. BASF voisi näin ollen hyödyntää vapaata kapasiteettiaan lisätäkseen markkinaosuuttaan, mikäli yhteisyritys vähentäisi myyntiään tai nostaisi hintojaan.
(70) Kysyttäessä BASF:n n-butyyrialdehydin markkinoilla noudattamaa strategiaa se vastasi olevansa markkinoilla aktiivinen kilpailija, mutta noudattavansa konservatiivista ja pitkäaikaista lähestymistapaa. Markkinoille tuotavan määrän äkillinen huomattava lisääminen ei toisi pitkällä aikavälillä voittoa, koska hinnat jäisivät suuremman tuotannon seurauksena alemmalle tasolle. Hinnan, jolla butyyrialdehydiä myydään, olisi oltava oikeassa suhteessa yritysten sisällä butyyrialdehydistä valmistettavien tuotantoketjun loppupään tuotteiden hintoihin, jotta saataisiin mahdollisimman suuri bruttokate. Lisäksi sen on tunnusluvuissaan päästävä tiettyihin arvoihin esim. sijoitetun pääoman tuoton (ROCE) osalta. Näin ollen sen on hoidettava liiketoimintaansa pitkällä aikavälillä niin, että liikevaihto kattaa kiinteät kustannukset ja näihin ennalta asetettuihin tunnuslukuihin päästään. Tällaista strategiaa noudattavat myös muut butyyrialdehydin myyjät.
(71) BASF:n markkinaosuus ETA:ssa on viimeisten viiden vuoden aikana noussut [15-25 prosentista]* [25-35 prosenttiin]*. Vain vuonna 1999 markkinaosuus laski. BASF on ilmoittanut menettäneensä vuonna 1999 huomattavia myyntimääriä Perstorpille, minkä vuoksi BASF:lle kävi selväksi, että sen on vähennettävä riippuvuuttaan kyseisestä asiakkaasta(9). Tämän seurauksena BASF on järjestellyt asiakasportfoliotaan uudelleen, saanut takaisin yhden suurasiakkaan ja lisännyt myyntiään [10-20]* kilotonniin, kuten seuraavasta taulukosta näkyy. BASF on siis pystynyt lisäämään myyntiään viisivuotiskaudella 1998-2002 [selvästi yli 35 prosentilla]*.
Taulukko 11
BASF:n n-butyyrialdehydin myynti ETA:ssa kilotonneina vuodesta 1995 vuoteen 2002
TAULUKON PAIKKA
(72) Eräät asiakkaat ovat kertoneet, että BASF ei käy kauppaa markkinoilla aina tai myy vain vähäisiä määriä. Tämä koskee esimerkiksi toimitussopimuksia, jotka neuvoteltiin äskettäin [maassa]* kahden tärkeän asiakkaan kanssa ([asiakas E ja asiakas F]*). Molemmat pyysivät BASF:ltä tarjousta koko tarpeeseensa. BASF lupasi toimittaa kummallekin tavaraa markkinahintaan (eli samaan hintaan kuin Celanese ja Oxeno) mutta vain tiettyyn toimitusmäärään asti (noin puolet tarvittavasta määrästä). Markkinaosuuksien aikaisemmasta kehityksestä ei kuitenkaan voida päätellä, että BASF myös tulevaisuudessa esiintyisi vähemmän aktiivisena kilpailijana.
(73) Vapaana olevan kapasiteettinsa vuoksi BASF pystyy myös tulevaisuudessa vaikuttamaan yhteisyrityksen mahdollisia tulevia hinnankorotuksia vastaan. Komission tietoon ei ole tullut mitään, mikä viittaisi siihen, että BASF muuttaisi tähän asti noudattamaansa strategiaa niin, että se ei reagoisi laajentamalla tarjontaansa, jos suunniteltu yhteisyritys vähentäisi tarjontaa tai mahdollisesti nostaisi hintoja tulevaisuudessa. Näin BASF voisi parantaa asemaansa markkinoilla ja kontrolloida tehokkaasti yhteisyrityksen liikkumavaraa. BASF:n käyttäytyminen viime vuosina osoittaa, että sen on ollut mahdollista ja edullista lisätä markkinaosuuttaan merkittävästi viimeisten viiden vuoden aikana.
ETA:n ulkopuoliset markkinoille tulijat ja valmistajat
(74) Ei ole odotettavissa, että markkinoille tulisi uusia vahvoja kilpailijoita. Viimeisten kymmenen vuoden aikana markkinoille ei tiedetä olleen yhtään tulijaa, ja uuden tehtaan perustaminen lähitulevaisuudessa näyttää hyvin epätodennäköiseltä Euroopan markkinoiden (joilla on jo nyt runsaasti ylikapasiteettia) koon, uuden tehtaan perustamiskustannusten ja Seveso-tehtaita koskevan tiukan sääntelyn vuoksi.
(75) Useat ETA:n ulkopuolella sijaitsevat kemian tehtaat valmistavat butyyrialdehydiä, mm. Zaklady Puolassa ja kaksi muuta yritystä, toinen Venäjällä ja toinen Romaniassa. Ei kuitenkaan löytynyt yhtään asiakasta, jolle romanialainen tai venäläinen yritys toimittaisi tavaraa. Yritykset näyttävät olevan liian kaukana voidakseen tarjota sellaisen toimitusvarmuuden, jota eurooppalaiset asiakkaat edellyttävät, etenkin Saksassa ja Belgiassa, jossa tavarantoimittajat ovat lähempänä ja luotettavampia.
(76) Zaklady on toimittanut tavaraa muutamalle asiakkaalle Saksassa ja toimittaa mahdollisesti tulevaisuudessakin (markkinaosuus alle [5]* prosenttia). Lisäksi Zaklady on merkittävä kilpailija Italian markkinoilla. Useat saksalaiset ostajat ovat ilmoittaneet, että Zaklady ei heidän arvionsa mukaan pysty tarjoamaan riittävää toimitusvarmuutta, jotta he ottaisivat riskin ja tilaisivat tavaraa siltä. Zaklady on lisäksi useita kertoja kieltäytynyt tekemästä pitkäaikaisia toimitussopimuksia (esim. Solutian ja Kurarayn kanssa) ja tarjoutunut toimittamaan vain kertaostoja lyhyellä aikavälillä. Tarjonnan rajoittaminen kertaostoihin saattaa kertoa rajallisesta kapasiteetista tai propyleenitoimitusten epävarmuudesta. Näin ollen Zakladya voidaan pitää Saksassa ja Belgiassa vain sivuosan esittäjänä, jonka ei tällä hetkellä näytä olevan mahdollista toimia vastavoimana yhteisyritykselle. Sitä vastoin Italiassa Zaklady on ollut joitakin vuosia merkittävä kilpailija (vuonna 2002 markkinaosuus [10-20 prosenttia]*). Ilmeisesti Zakladyllä on siellä ollut käytössään tyydyttävä logistiikkaketju butyyrialdehydin toimituksiin. Sikäli ei ole mahdotonta, etteikö Zaklady voisi tulevina vuosina luoda tehokasta jakeluorganisaatiota myös maantieteellisesti lähellä olevaan Saksaan ja lisätä siellä markkinaosuuttaan.
c. N-butyyrialdehydiä koskeva päätelmä
(77) Kaiken edellä esitetyn pohjalta näyttää siltä, että keskittymähanke toisi yhteisyritykselle [60-70 prosentin]* markkinaosuuden pohjoisen Manner-Euroopan markkinoilla vuoden 2002 perusteella. Vaikka markkinaosuus vaikuttaa suurelta, se on viime vuosina pienentynyt, koska Celanese on menettänyt markkinaosuuttaan. Lisäksi markkinaosuudet eivät ole tukkumarkkinoiden vähäisen volyymin ja pienen asiakasmäärän vuoksi luotettava markkinavoiman indikaattori. Markkinaosuuksien kehittyminen viimeisten viiden vuoden aikana (ks. 58 ja 71 kohta) osoittaa, että n-butyyrialdehydin markkinoilla on kilpailua. Vaikka markkinat ovat hyvin voimakkaasti keskittyneet, osapuolten pääkilpailijalla, BASF:llä, ja pienemmässä määrin myös Perstorpilla on kapasiteettia vapaana sen verran, että ne voivat vastata keskittymän osapuolten myynnin vähennyksiin tai hinnankorotuksiin. Näin ollen komissiolla ei ole riittävää näyttöä, joka vahvistaisi, että BASF muuttaisi tähän mennessä noudattamaansa strategiaa eikä hyödyntäisi vapaata kapasiteettiaan vaan sen sijaan seuraisi osapuolten hinnankorotusta. Lisäksi Zakladyn on ollut mahdollista luoda logistiikkaketju eteläeurooppalaisille korkean hinnan markkinoille. Näin ollen ei ole mahdotonta, etteikö Zaklady vähäisen mutta merkittävän pitkäaikaisen hinnannousun yhteydessä lisäisi toimituksiaan myös pohjoisen Manner-Euroopan markkinoille.
(78) Tässä tapauksessa voidaan näin ollen todeta, että keskittymä ei johda määräävän markkina-aseman syntymiseen tai vahvistumiseen.
d. Osapuolten antamat takeet
(79) Komissio panee merkille seuraavan, osapuolten antaman lupauksen:
a) Osapuolet takaavat edelleen asiakkailleen pitkäaikaiset ja huoltovarmat butyyrialdehyditoimitukset tähänastista markkinatoimintaansa vastaavasti. Tätä varten ne ilmoittavat olevansa asiakkaan pyynnöstä valmiita jatkamaan kaikkia nykyisiä toimitussopimuksia niiden asiakkaidensa kanssa, jotka tällä hetkellä ostavat butyyrialdehydiä, seuraavasti: [...]* Kullekin taataan vähintään nykyinen vuotuinen butyyrialdehydimäärä. Nykyisen toimitushinnan - tai toimitushinnan laskukaavan - voimassaoloa jatketaan, ja sitä korjataan vain kustannuksiin tai inflaatioon perustuvalla hinnanmuutostekijällä tavanomaisia parametrejä käyttäen; [...]*.
b) [...]*
c) [...]*
Nämä takeet eivät ole hyväksynnän edellytys.
2. BUTANOLI
1) MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT
(80) Butanoli (BuOH) on butyyrialdehydin johdos. Sitä valmistetaan butyyrialdehydistä katalyyttisessa hydrauksessa. Se on monien kemiallisten välituotteiden, kuten butyyliasetaatin, butyyliamiinin, butyyliakrylaatin ja ftalaattipehmentimen esivalmiste. Mitään tuotetta, joka voisi riittävästi korvata butanolin, ei ole. Ainoastaan lakoissa butanoli voidaan teknisesti korvata monilla muilla tuotteilla, joilla on samantapaiset liukenemis- ja haihtumisominaisuudet (esim. sekoitussuhdetta muuttamalla propanolit, ketonit, glykolieetteri tai myös aromaatit). Koska riittäviä korvausmahdollisuuksia ei ole, voidaan lähteä siitä, että tuotemarkkinoihin ei kuulu muita tuotteita kuin butanoli.
(81) Myös butanolilla on kaksi isomeeriä, n-butanoli, jota valmistetaan n-butyyrialdehydistä, ja isobutanoli, jota valmistetaan isobutyyrialdehydistä. Eräät seikat puoltavat käsitystä kummankin butanolivariantin erillisistä tuotemarkkinoista. Etenkin ostajan kannalta mahdollisuus korvata tuotteet toisillaan on rajallinen. Useimpiin käyttötarkoituksiin soveltuu ainoastaan jompikumpi varianteista. Vain liuottimissa toinen variantti voidaan korvata toisella. Myöskään valmistajan kannalta tuotteet eivät ole korvattavissa toisillaan (joustava siirtyminen toisen valmistuksesta toiseen). Valmistajien ei ole mahdollista merkittävässä määrin vaihtaa n-butanolin tuotantoa isobutanolin tuotantoon. Syy tähän on, että esivalmisteen, butyyrialdehydin valmistuksessa varianttien, n- ja isobutyyrialdehydin, suhde on lähes muuttumaton. Mikäli butanolin valmistaja haluaisi esimerkiksi lisätä isobutanolin tuotantoaan, sen olisi lisättävä myös isobutyyrialdehydin tuotantoa. Jos näin tehdään, myös n-butyyrialdehydin tuotos lisääntyisi samassa mittakaavassa. Valmistajan olisi tällaisessa tapauksessa löydettävä käyttöä myös ylimääräiselle n-butyyrialdehydille. Monissa tapauksissa n-butanolin valmistus olisi ainoa mahdollisuus. Lopputuloksena olisi, että molempien butanolien tuotantoa olisi lisättävä samassa suhteessa.
(82) Voidaan kuvitella myös seuraavanlainen tilanne: integroitunut valmistaja tuottaa butyyrialdehydiä, jota syntyy kumpaakin varianttia. Pidemmälle jalostettavien tuotteidensa valmistukseen se tarvitsee kuitenkin lähinnä vain toista varianttia, esim. isobutyyrialdehydiä, jolloin isobutyyrialdehydiä jää hydrausta eli isobutanolin valmistusta varten vain vähän jäljelle. Valmistaja tuottaa tällöin suuremman määrän n-butanolia ja vain pienen määrän isobutanolia. Tällaisessa tapauksessa ei ole mahdollista lisätä isobutanolin tarjontaa, ellei samalla luovuta isobutyyrialdehydin jalostuksesta ja siitä valmistettavien tuotteiden myynnistä.
(83) Tästä seuraa, että myyjien n- ja isobutanolin markkinaosuudet ovat erilaiset sen mukaan, mitä tuotteita butyyrialdehydi-isomeereistä valmistetaan. Tämä ei tosin koske keskittymän osapuolia. Niiden markkinaosuus on kummankin butanoli-isomeerin osalta yhtä suuri.
(84) Erillisten markkinoiden puolesta puhuu myös se, että isomeerien hintakehitys ei ole yhteneväinen. Esim. vuonna 1998 n-butanolin hinta oli noin 15 prosenttia korkeampi kuin isobutanolin, kun taas vuonna 2002 keskihinnat olivat lähes identtiset.
(85) Kysymys, ovatko n- ja isobutanolin markkinat toisistaan erilliset, voidaan kuitenkin jättää avoimeksi, koska keskittymä näyttää soveltuvan yhteismarkkinoille siitä riippumatta, oletetaanko butanoleilla olevan samat markkinat vai kummallakin variantilla erilliset markkinat.
2) MERKITYKSELLISET MAANTIETEELLISET MARKKINAT
(86) Osapuolten näkemyksen mukaan butanolin markkinat ovat (vähintään) ETA:n laajuiset. Osa ostajista sen sijaan pitää markkinoiden rajaamista valtioihin realistisempana.
(87) Selvityksissä on käynyt ilmi, että tietyt seikat viittaavat siihen, että saksalaisilla myyjillä on butanolitoimituksissa saksalaisille asiakkaille suhteellista etua ulkomaisiin myyjiin nähden, mikä näkyy osapuolten selvästi suurempina markkinaosuuksina Saksassa. Nämä edut eivät ole kuitenkaan niin huomattavat, että markkinoiden rajaaminen valtioon olisi perusteltua. Myöskään markkinoiden rajaaminen Saksaan ja sen naapurimaihin ei tunnu sopivalta.
(88) Markkinaosuuksien erilaisesta jakautumisesta eri ETA-valtioissa ei kuitenkaan voida päätellä markkinoiden olevan erilliset. Ensinnäkin on otettava huomioon, että ei voida todeta mitään mallia, jonka mukaan kullakin myyjällä olisi kotimaassaan vahva asema. Osapuolet ovat menestyneet Saksassa, mutta niillä on huomattavat markkinaosuudet myös Ruotsissa ja Ranskassa, kilpailijoidensa Perstorpin ja Atofinan kotimaissa. BASF:llä ei myöskään ole Saksassa keskimääräistä suurempaa markkinaosuutta.
(89) Markkinoiden rajaamista ETA:n aluetta pienemmäksi ei voida perustella kuljetuskustannuksilla. DB Cargolta saatujen tietojen mukaan kuljetuskustannuksista osapuolten tärkeimmille kilpailijoille koituva haitta on arviolta 3-6 prosenttia. Näin pieni ero ei mainittavasti vaikeuta ulkomaisten myyjien butanolin myyntiä Saksaan.
(90) Ei myöskään voida todeta, että butanolin tarjoaminen Saksan markkinoilla olisi ulkomaisille valmistajille toimitusvarmuuden vuoksi mahdotonta. On tosin niin, että ostajan kannalta toimitusvarmuus on tuotteiden hinnan ja laadun ohessa tärkeä kilpailutekijä. Ei voida kuitenkaan olettaa, että ulkomaiset myyjät eivät voi sen vuoksi tulla Saksan markkinoille, koska ne eivät voi taata riittävää toimitusvarmuutta siksi, että niiden tehtaat ovat liian kaukana asiakkaan toimipaikasta. Tämä käy ilmi myös vastauksista komission kysymykseen asiasta. Niiden mukaan ostajat eivät panneet paljoa painoa kriteerille "myyjä ei ole liian kaukana". Ei ole myöskään mitenkään selvää, että oikea-aikaisten tavarantoimitusten todennäköisyys merkittävästi vähenisi, jos asiakas on kaukana.
(91) Lopuksi on otettava huomioon, että ulkomaiset myyjät voivat ostaa tai vuokrata Saksasta säiliön. Tästä on tuoreena esimerkkinä ruotsalaismyyjä Perstorp, joka otti vuonna 2001 käyttöön säiliön Hampurissa ja pystyi tällä tavoin lisäämään toimituksiaan merkittävästi erityisesti Saksaan, ja eteläafrikkalainen valmistaja Sasol, joka rakentaa butanolisäiliötä Marliin.
3) KESKITTYMÄN SOVELTUVUUS YHTEISMARKKINOILLE
(92) Keskittymä johtaa ETA:n laajuisilla butanolimarkkinoilla huomattaviin markkinaosuuksiin. Osapuolten markkina-asema ei kuitenkaan ole keskittymän jälkeen niin merkittävä, että olisi pelättävä määräävän markkina-aseman syntymistä, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyisi.
(93) Tämä näkemys ei riipu siitä, oletetaanko butanolin markkinat yksiksi markkinoiksi vai rajataanko kummallekin butanoli-isomeerille omat markkinat.
Kilpailuoikeudellinen arviointi, kun oletetaan butanolimarkkinat ETA:n laajuisiksi
(94) Jos lähdetään siitä, että butanolilla on yhdet ETA:n laajuiset markkinat eikä tehdä jakoa n-butanoliin ja isobutanoliin, markkinoiden rakenne on keskittymän jälkeen seuraava:
Taulukko 12
Butanolin markkinaosuudet
TAULUKON PAIKKA
(95) Komissio on todennut vapaiden markkinoiden volyymin olleen vuonna 2002 hieman yli 266 kt. Tästä Celanesen osuus on [...]* kt ([20-30 %]*) ja Oxenon [... kt]* ([20-30 %]*). Osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus oli näin ollen [50-60 prosenttia]*. Oxenon osuus ja sen seurauksena myös osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus (ja markkinavolyymi) on jopa taulukossa ilmoitettua suurempi, koska Oxenon tietoihin eivät sisälly toimitukset [...]* kanssa muodostetulle yhteisyritykselle, josta Degussa omistaa 50 prosenttia. Jos tätä yritystä pidetään Oxenosta riippumattomana yrityksenä, kyseisiä toimituksia on pidettävä osana tukkumarkkinoita eikä konsernin sisäisinä toimituksina.
(96) Yhteisyrityksen jälkeen toiseksi suurin myyjä on ruotsalaisyritys Perstorp, jonka [...]* kt:n myynti yltää hieman yli 20 prosentin [...]* markkinaosuuteen.
(97) Kaikkien muiden myyjien markkinaosuudet ovat alle 10 prosenttia. Kohtaan "Tuonti" sisältyy tuonti ETA:n ulkopuolelta. Tärkein tuoja on puolalaisyritys Zaklady, ja lisäksi ETA:an tuodaan Venäjällä ja Tsekissä tuotettua butanolia jakelijoiden välityksellä.
(98) Osapuolet ovat kuitenkin oikeutetusti viitanneet useisiin tekijöihin, joiden perusteella on odotettavissa, että yhteisyrityksen markkinaosuus jää tulevaisuudessa selvästi tätä pienemmäksi, [30-40 prosenttiin]*. Kyseiset korjaukset on merkitty taulukossa 12 sarakkeeseen "2002+".
(99) Jos toimitukset [...]*:n kanssa muodostetulle yhteisyritykselle lasketaan mukaan tukkumarkkinoihin, sekä Oxenon toimituksia että markkinavolyymiä koskevia lukuja on korotettava [30-40 kt]*, mikä sinällään johtaa yhteenlasketun markkinaosuuden kasvuun vajaalla [... prosentilla]* ("[...]*-tekijä").
(100) Päinvastaiseen suuntaan vaikuttaa "Ineos-tekijä", joka johtuu siitä, että Ineos ei enää kuulu BP:hen, jolloin BP:n tähänastiset konsernin sisäiset toimitukset Antwerpenin butyyliasetaattitehtaaseen on katsottava tukkumarkkinoihin kuuluviksi. Tämän seurauksena BP:n markkinavolyymi ja osuus kasvaa noin [...]* kt:lla ja sen markkinaosuus kasvaa huomattavasti, ja BP:stä tulee yhteisyrityksen toiseksi suurin kilpailija.
(101) Lopuksi on otettava huomioon, että Sasol on ottanut Etelä-Afrikassa käyttöön uuden butanolitehtaan ja Marlissa n-butanolisäiliön. Tämä vaikuttaa kahdella tavalla. Ensinnäkin Sasol voi tulevaisuudessa kattaa tarpeensa Marlissa tuomalla omaa butanoliaan Etelä-Afrikasta. Tämän vuoksi Sasol on irtisanonut Oxenon kanssa tekemänsä toimitussopimuksen. Tämä johtaa Oxenon myynnin pienenemiseen [...]* ("Sasol 1 -tekijä"). Toiseksi, Sasolin on mahdollista toimittaa tavaraa asiakkaille ETA:ssa ("Sasol 2 -tekijä"). Sen mukaan, kuinka suuri liikevaihto Sasolille kolmansilta yrityksiltä kertyy ja minkä osuuden tästä liikevaihdosta Sasol saa osapuolten kustannuksella, saadaan tulokseksi yhteenlaskettu markkinaosuus, joka on hieman yli tai hieman alle [30-40 prosenttia]*. Taulukon 12 pohjana olevassa laskelmassa oletettiin, että Sasol onnistuu myymään Brunsbüttelin tehtaan myynnin lisäksi yhteensä [...]* kt enemmän butanolia, josta [...]* kt osapuolten kustannuksella. Osapuolten arvioiden mukaan kumpikin luku on jonkin verran suurempi.
(102) Lisäksi osapuolet toteavat, että ne ovat menettäneet merkittävän asiakkaan [...]*, joten on odotettavissa, että yhteisyrityksen markkinaosuus laskee tulevaisuudessa edelleen. Tämän asiakkaan menetys merkitsee kuitenkin vain vähäistä yhteenlasketun markkinaosuuden pienenemistä.
(103) Kun arvioidaan mainittuja tekijöitä, on kuitenkin otettava huomioon seuraavaa: [...]*. Arvioitaessa tulevan yhteisyrityksen markkinavoimaa "Sasol 1 -tekijän" merkitys on selvästi pienempi kuin siihen liittyvä markkinaosuuksien pieneneminen.
(104) Arvioitaessa kysymystä, mikä merkitys [...]*-tekijällä on, on todettava, että yritykset, joille tavaraa toimitetaan, ovat Degussa-konserniin kuuluvan yrityksen ja erään toisen yrityksen yhteisyrityksiä, joista ne omistavat yhtä suuren osan. Näin ollen on lähdettävä siitä, että kyseinen asiakas on Degussan ja [...]*:n yhteisessä määräysvallassa. Tästä syystä ei vaikuta perustellulta käsitellä kyseisiä toimituksia samalla tavalla kuin muita toimituksia vapaille markkinoille.
(105) Markkinaosuudet laskettiin myyntivolyymien perusteella. Ensinnäkin myyntimääristä on kattavampaa tietoa saatavilla kuin liikevaihdosta. Toiseksi hintaerot kertovat tässä tapauksessa ennemminkin raaka-ainehintojen muutoksista kuin markkinavoimaan perustuvasta hinnoittelusta. Volyymiin perustuvat ja liikevaihtoon perustuvat markkinaosuusluvut eivät sitä paitsi olennaisesti poikkea toisistaan.
(106) Osapuolten yhteenlaskettu noin 40 prosentin markkinaosuus on melko suuri, kaksi kertaa niin suuri kuin seuraavien kilpailijoiden Perstorpin ja BP:n. Yhteisyrityksellä tulee myös olemaan rakenteellista etua siitä, että se on ainoa eurooppalainen myyjä, jolla on kaksi tuotantolaitosta. Tästä on etua (suunniteltujen tai ennalta arvaamattomien) tuotantokatkosten yhteydessä.
(107) On kuitenkin oletettava, että kilpailu sääntelee riittävässä määrin osapuolten liikkumavaraa. Tästä pitävät huolen ennen kaikkea Perstorp ja BP. Kummankin markkinaosuus on noin [10-20 prosenttia]*. Ne ovat tosin selvästi pienempiä kuin yhteisyritys mutta kuitenkin niin suuria, että yhteisyritys ei voi jättää niitä huomiotta.
(108) Perstorpilla on Hampurissa säiliö, josta se voi toimittaa tavaraa saksalaisille asiakkaille samoin ehdoin kuin saksalaisvalmistajat.
(109) BP saa butanolinsa Oxochimielta, joka on Atofinan kanssa muodostettu yhteisyritys. Aikaisemmin yritys käytti lähes kaiken valmistamansa butanolin konsernin sisällä. Sen jälkeen, kun BP myi Antwerpenissa sijaitsevan butyyliasetaattitehtaansa Ineosille, kyseisiä toimituksia on pidettävä vapaille markkinoille kuuluvina. BP:llä on tosin vielä jonkin aikaa voimassa oleva toimitussopimus Ineosin kanssa. Kuitenkin viimeistään tämän sopimuksen päätyttyä BP on myös muiden ostajien käytettävissä vaihtoehtoisena tavarantoimittajana. Lisäksi BP toimittaa jo nyt markkinoille vähäisiä, joskaan ei merkityksettömiä määriä kertatoimituksina.
(110) Myös muut myyjät, BASF, Atofina, Zaklady ja Sasol, aiheuttavat kilpailupainetta. On tosin huomautettava, että kaikkiin niihin liittyy näkökohtia, joiden perusteella voidaan olettaa, että niiden aiheuttama kilpailupaine ei tule olemaan kovin suuri. Myös BASF:n markkinaosuudet ovat noin [0-10 prosenttia]*. Useat asiakkaat ovat kuitenkin sitä mieltä, että yritys ei ole jatkuvasti markkinoiden käytettävissä, koska sen toimintastrategia perustuu mittavaan sisäiseen käyttöön ja jatkojalostustuotteiden lisäämiseen, eikä sitä tämän vuoksi voida pitää täysiarvoisena vaihtoehtona. Myös Atofina käy kauppaa näillä markkinoilla etenkin Ranskassa ja Italiassa. Atofinan aiheuttama kilpailupaine lienee rajallinen, koska yritys toimii jo nyt kapateettinsa rajoilla. Myös Zaklady käy kauppaa ETA-markkinoilla, vaikka useimmat ostajat eivät pidä sitäkään kunnon vaihtoehtona, mm. siksi, että se on taloudellisissa vaikeuksissa ja sen vuoksi sen taloudellinen vapaus on rajoitettua. Asiakkaat ovat esim. kertoneet, että Zaklady ei ole valmis tekemään pitkäaikaisia sopimuksia. Kilpailupainetta aiheuttaisi todennäköisimmin Sasol. Yrityksen tuotanto on Etelä-Afrikassa. Esivalmisteena käytettävän propyleenin valmistuksessa ei käytetä raaka-aineena öljyä vaan hiiltä, joka on peräisin eteläafrikkalaisesta avolouhoksesta. Yrityksen kustannusrakenne on tämän vuoksi selvästi erilainen kuin muiden myyjien. Sasol rakentaa Marliin suuren säiliön, josta tavaraa voidaan toimittaa edullisesti etenkin Saksassa ja Benelux-maissa oleville asiakkaille. Sasol saa pieniä mutta ei aivan merkityksettömiä määriä butanolia myös Brunsbüttelin tehtaastaan, jossa valmistetaan pitkäketjuisia alkoholeja, joiden tuotannossa n-butanolia syntyy sivutuotteena. Osapuolet mainitsevat myös Tsekistä ja Venäjältä tulevan tuonnin, jonka myynnistä jakelijat ETA:n alueella huolehtivat. Myös nämä yritykset aiheuttanevat jonkinlaista, joskin vähäistä kilpailupainetta, koska ne tulevat kysymykseen ainakin kertaostojen toimittajina.
Ostajien vastavoima
(111) Myös ostajat voivat jossain määrin rajoittaa osapuolten liikkumavaraa. Butanolin ostajiin kuuluu myös suuria yrityksiä, jotka tuntevat markkinatilanteen ja hintaan vaikuttavat tekijät ja pystyvät käyttämään neuvotteluvoimaa. Vuonna 2002 esim. Celanesella oli vain [...]* asiakasta. Hieman yli [...]* prosenttia liikevaihdosta kertyy viideltä suurimmalta asiakkaalta. Oxenon tilanne on samankaltainen: liikevaihdosta [...]* prosenttia kertyy viideltä suurimmalta asiakkaalta, [...]* prosenttia kymmeneltä suurimmalta asiakkaalta ja [...]* prosenttia 20 suurimmalta asiakkaalta. Näillä asiakkailla on jonkin verran neuvotteluvoimaa. Eräät näistä asiakkaista noudattavat useamman toimittajan strategiaa välttääkseen riippuvuuden vain yhdestä tavarantoimittajasta. Koska kilpailupainetta voidaan aiheuttaa myös sillä tavoin, että ostaja hankkii osan tarpeestaan muilta myyjiltä, voidaan olettaa, että ostajat voivat jossain määrin käyttää neuvotteluvoimaa, minkä vuoksi yhteisyrityksen on vaikeampi käyttää markkinavoimaa. Toisin kuin butyyrialdehydin kohdalla, huomattava osa butanolituotannosta myydään vapailla markkinoilla. Perstorp ei käytä butanolia itse ja myy koko tuotantonsa tukkumarkkinoilla. Näin ollen ei voida väittää, että suuret ostajat eivät voi käyttää neuvotteluvoimaa sen vuoksi, että myyjät eivät ole riippuvaisia myynnistä vapailla markkinoilla.
Yhtenäisten ETA:n laajuisten butanolimarkkinoiden tarkastelun tulos
(112) Ei ole pelättävissä, että keskittymä saisi ETA:n laajuisilla butanolimarkkinoilla määräävän aseman, joka estäisi tehokkaan kilpailun yhteismarkkinoilla.
Kilpailuoikeudellinen arviointi, kun oletetaan, että n- ja isobutanolin markkinat ovat toisistaan erilliset
(113) Jos lähdetään siitä, että n- ja isobutanolin markkinat ovat toisistaan erilliset, n-butanolin markkinoiden rakenne ja markkinoiden kilpailuoikeudellinen arviointi vastaa olennaisilta osin edellä esitettyä arviointia butanolin kokonaismarkkinoista. Tämä selittyy siitä, että noin viisi kuudesosaa butanolin markkinoista muodostuu n-butanolista. Osapuolten n-butanolin markkinaosuudet ovat hieman suuremmat kuin tarkasteltaessa butanolin kokonaismarkkinoita. Komission selvitysten mukaan markkinavolyymi oli vuonna 1999 noin 152 kt, vuonna 2000 noin 168 kt, vuonna 2001 noin 214 kt ja vuonna 2002 noin 203 kt. Vuonna 2002 osapuolten markkinaosuus oli selvästi yli 50 prosenttia [... prosenttia]*. Myynnin arvo oli 3 prosenttia suurempi kuin butanolin kokonaismarkkinoita tarkasteltaessa. Myös vuosina 1999-2001 osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus oli +/- 4 prosenttia verrattuna butanolin kokonaismarkkinoita koskevaan lukuun. Vuonna 1999 n-butanolin markkinaosuus oli hieman pienempi ja vuosina 2000 ja 2001 hieman suurempi kuin butanolin kokonaismarkkinaosuus [1999: ... %, 2000: ... %, 2001: ... %]*.
(114) Lukuun ottamatta sitä, että n-butanolin markkinaosuus oli hieman suurempi kuin butanolin kaiken kaikkiaan (paitsi vuonna 1999), edellä esitetyt butanolin markkinoita koskevat seikat pätevät myös n-butanolin kohdalla. Osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus oli yli kaksinkertainen verrattuna seuraavaksi suurimman kilpailijan, Perstorpin, markkinaosuuteen.
(115) "Sasol-tekijä" tosin vaikuttaa n-butanolin markkinoilla voimakkaammin kuin yleisillä butanolin markkinoilla. Kun edellä mainitut neljä tekijää ("R& H-tekijä", "Ineos-tekijä", "Sasol 1 -tekijä" ja "Sasol 2 -tekijä") otetaan huomioon, volyymiltään noin 261 kt:n markkinoilla osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus on noin [40-50 prosenttia]*. Tärkeimmät kilpailijat ovat nytkin Perstorp, jonka markkinaosuus on [20-30 prosenttia]*, ja BP, jonka markkinaosuus on [10-20 prosenttia]*. Vaikka osapuolten markkina-asema näyttää olevan hieman vahvempi kuin koko butanolimarkkinoita tarkasteltaessa, kilpailuoikeudellinen arviointi ei ole ratkaisevasti erilainen.
(116) Myöskään isobutanolin ETA:n laajuisia markkinoita tarkasteltaessa ei voida olettaa, että keskittymä johtaa määräävän markkina-aseman syntymiseen tai vahvistumiseen. Markkinavolyymi olisi noin 62 kt eli noin 25 miljoonaa euroa. Osapuolten yhteenlasketut markkinaosuudet ovat myös isobutanolin osalta kilpailijoita suuremmat. Jos edellä mainitut tekijät otetaan huomioon, osapuolten markkinaosuus on kuitenkin alle 40 prosenttia [... prosenttia]*. BASF:llä on riittävästi vapaata kapasiteettia ja se voi aiheuttaa riittävää kilpailupainetta. Vaikka toiseksi suurimmalla kilpailijalla, Atofinalla, on vain vähän vapaata kapasiteettia, on sen osuus kuitenkin [10-20 prosenttia]*. Lisäksi jos hinnat nousisivat huomattavasti, Atofina voisi suunnata osan omasta tarpeestaan vapaille markkinoille. Lopuksi on otettava huomioon, että myös pienemmät myyjät BP, Zaklady, Perstorp ja tulevaisuudessa Sasol aiheuttavat jossain määrin kilpailupainetta.
(117) Komissio päättelee näin ollen, että keskittymä soveltuu yhteismarkkinoille riippumatta siitä, miten butanolin markkinat rajataan.
3. 2-ETYYLIHEKSANOLI (2-EH)
1) MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT
(118) 2-EH on n-butyyrialdehydin johdos. Sitä saadaan tislaamalla katalyyttisesti hydrattua aldoloitua n-butyyrialdehydiä. 2-EH on oksoalkoholi, jota käytetään välituotteena mm. pehmentimien, kuten (PVC-)muoveissa käytettävien dioktyyliftalaatin (DOP) ja dioktyyliadipaatin (DOA), liuottimien (2-etyyliakrylaatti, käyttö: maalit ja lakat), diesel-lisäaineiden (2-etyyliheksyylinitraatti) ja voiteluaineiden valmistuksessa.
(119) 2-EH:ta käytetään näihin tarkoituksiin ETA:ssa seuraavasti:
- PVC-pehmentimet 66 %
- diesel-lisäaineet (setaanin Improver) 13 %
- liuottimet 12 %
- voiteluöljyjen lisäaineet 5 %
- muut 4 %
(120) Käytettäessä 2-EH:ta pehmitinalkoholina PVC-pehmentimien valmistuksessa se voidaan teknisesti korvata useampimolekyylisellä alkoholilla. Chemical Economics Handbook 2002 -käsikirjan mukaan noin 70 prosenttia 2-EH:n käytöstä PVC-pehmentimenä voidaan korvata polyalkoholilla. 2-EH:n muulle käytölle (diesel-lisäaineet, liuottimet, voiteluaineet jne.) ei ole korvaavia tuotteita. Näin ollen 2-EH on 64 prosentissa kaikista sovelluksista teknisesti korvattavissa. 2-EH:n korvaaminen polyalkoholilla tosin vaatii erilaisten prosessien vuoksi sekoitussuhteen muuttamista ja tuotannon uudelleenjärjestelyä.
(121) Polyalkoholit, jotka voivat korvata 2-EH:n pehmentimien valmistuksessa, ovat isononyylialkoholi (INA), isodekyylialkoholi (IDA) ja propyyliheptanoli. Tärkien näistä korvaavista tuotteista on INA, josta valmistetaan di-isononyyliftalaattia (DINP). DINP on samalla 2-EH:sta valmistettavan DOP-pehmentimen tärkein kilpailijatuote. Lähtöaineena käytettävän INA:n hinnat käyttäytyvät kuitenkin toisin kuin 2-EH:n hinnat. INA:n vuotuiset keskihinnat nousivat jyrkästi vuodesta 1998 vuoteen 2001 ja laskivat vasta vuonna 2002, kun Degussan lisäkapasiteetti tuli markkinoille. ICIS-LORin mukaan 2-EH:n hinnat taas laskivat vuodesta 1998 vuoteen 1999 ja nousivat sen jälkeen vuoteen 2002 asti. Degussa on ETA:n suurin INA:n valmistaja ja suurempi kahdesta myyjästä ETA:ssa. Sen veloittamien hintojen vertailu osoittaa, että INA:n hinta vaihteli tänä aikana niin, että se oli alimmillaan 20 prosenttia halvempaa ja enimmillään 30 prosenttia kalliimpaa kuin 2-EH.
(122) Tässä päätöksessä oletetaan, että 2-EH:lla on omat merkitykselliset tuotemarkkinat, koska sen korvaaminen teknisesti on vain osittain mahdollista ja koska muuntokustannukset ovat suuret ja ennen kaikkea koska INA:n hintakehitys on täysin erilainen.
2) MERKITYKSELLISET MAANTIETEELLISET MARKKINAT
(123) Keskittymän osapuolet lähtevät siitä, että kaikilla merkityksellisillä tuotemarkkinoilla on vähintään ETA:n laajuiset maantieteelliset markkinat. Koska on kyse massatavarasta, tavarantoimittajat tarjoavat kaikkia tuotteita ETA:n laajuisesti.
(124) Eräät tavarantoimittajat ovat kuitenkin sitä mieltä, että 2-EH:n markkinat olisivat pienemmät, valtion tai alueen laajuiset, mikä johtuu pääasiassa kuljetuskustannuksista. Markkinaselvityksestä käy ilmi, että joissakin ETA-valtioissa Celanesen ja Degussan markkinaosuudet poikkeavat osittain huomattavasti muiden ETA:n laajuisesti toimivien kilpailijoiden markkinaosuuksista. Toisin kuin butyyrialdehydin kohdalla, 2-EH:n markkinat eivät määrity selvästi yksittäisten valmistajien kotimaan tai tuotantomaan perusteella. Sekä Saksassa että Ranskassa valmistetaan 2-EH:ta. Tuonnin osuus on edellisessä yli 25 prosenttia ja jälkimmäisessä yli 50 prosenttia. Ruotsissa pelkästään ruotsalainen Perstorp Oxo on määräävässä asemassa oleva 2-EH:n toimittaja. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että myyntimäärä Ruotsissa on häviävän pieni, alle 1000 tonnia, eikä kilpailijoiden kannata käydä kauppaa Ruotsissa.
(125) 2-EH:ta toimitetaan kaikin mahdollisin kuljetusvälinein, maanteitse, laivoilla ja rautateitse sekä myös tynnyreissä. Kuljetuskustannusten pienentämiseksi ja voidakseen palvella myös kauempana olevia asiakkaita kaikilla ETA-valmistajilla, Atofinaa lukuun ottamatta, on säiliövarasto ETA:n alueella. Degussalla on kaksi tällaista säiliövarastoa, toinen Rotterdamissa ja toinen West Thurrockissa. BASF:llä on 2-EH:n säiliövarasto Tarragonassa. Ruotsalaisella Perstorpilla on EU:ssa kolme 2-EH:n säiliövarastoa, yksi Hampurissa, yksi Rotterdamissa ja yksi Teessidessa (Isossa-Britanniassa). Näiden säiliövarastojen ansiosta Perstorpin on mahdollista päästä näillä kolmella alueella yli 15 prosentin markkinaosuuksiin. Myös puolalaisella Zakladylla on Antwerpenissä säiliövarasto.
(126) Näin ollen ETA muodostaa 2-EH:n merkitykselliset maantieteelliset markkinat.
3) KESKITTYMÄN SOVELTUVUUS YHTEISMARKKINOILLE
(127) Keskittymän myötä merkittävien myyjien määrä laskisi ETA:ssa viidestä neljään. Yhteisyrityksellä olisi vuonna 2002 ollut [30-40 prosentin]* markkinaosuus (Celanese [20-30 prosenttia]*, Degussa [10-20 prosenttia]*). Muut kilpailijat ovat Atofina ([10-20 prosenttia]*), BP ([10-20 prosenttia]*) ja Perstorp ([10-20 prosenttia]*). BASF yltää [0-5 prosenttiin]* ja puolalainen Zaklady [0-10 prosenttiin]*.
Taulukko 13
2-EH:n markkinaosuudet
TAULUKON PAIKKA
(128) Osapuolten antamien tietojen mukaan "muiden" valmistajien markkinaosuus on noin 10 prosenttia. BP:n myynnin lisäksi, jota osapuolet eivät maininneet itsenäiseksi myyjäksi, kyseessä on lähinnä venäläisten yritysten ja romanialaisen Oltchim-yrityksen tuonnista, joka myydään ETA:ssa jakelijoiden välityksellä. Komission ei ole ollut mahdollista tarkistaa näitä lukuja. Jakelijoille ja asiakkaille esitetyistä tiedusteluista käy kuitenkin ilmi, että osapuolten mainitsema luku on liian suuri. Tuonti Venäjältä ja Romaniasta lienee viime vuosina ollut enintään 5 kt vuodessa.
(129) Osapuolten markkinaosuus oli vuosina 1999-2001 koko ajan selvästi yli 40 prosenttia ja laski vasta vuonna 2002 alle 40 prosentin. Näin ollen yhteisyritys olisi kaksi kertaa niin suuri kuin seuraavaksi suurimmat kilpailijat Atofina ja Perstorp. BASF:n markkinaosuus on viime vuosina koko ajan laskenut ja oli kahtena viime vuotena alle [5]* prosenttia. Jotkut markkinatoimijat ovat jopa sitä mieltä, että BASF olisi vetäytymässä näiltä markkinoilta. BASF kuitenkin kiistää tämän. Sekä BASF että puolalainen Zaklady voidaan kuitenkin luokitella lähinnä sivustakatsojiksi.
Taulukko 14
2-EH:n kapasiteetti ja tuotanto
TAULUKON PAIKKA
(130) Lisäksi yhteisyrityksellä oli markkinoiden suurin tuotantokapasiteetti. Vuonna 2002 ETA:n kokonaiskapasiteetista, joka on runsaat 1000 kt, yli puolet eli [50-60 prosenttia]* kuului yhteisyritykselle. Myös vapaa kapasiteetti on selvästi markkinoiden suurin, ja se riittäisi tyydyttämään tukkumarkkinat kokonaan. Osapuolet ovat kuitenkin sitä mieltä, että suurista markkinaosuuksista ja mittavasta kapasiteetista huolimatta kilpailu ei vaarannu.
(131) Emoyhtiöiden yhteenlaskettu markkinaosuus on jatkuvasti laskenut [lähes 50 prosentista]* vuonna 1999 [30-40 prosenttiin]* vuonna 2002. Celanese on kokonaisuudessaan taantuvilla markkinoilla pystynyt pitämään markkinaosuutensa noin [20-30 prosentissa]*, mutta Degussan markkinaosuus on laskenut vuoden 1999 [20-30 prosentista] viime vuoden [10-20 prosenttiin]*. Degussa on viime vuosina jatkuvasti vähentänyt 2-EH:n tuotantoa. Syy tähän on löydettävissä Degussan kaksi vuotta sitten tekemästä strategisesta päätöksestä poistua tuotantoketjun loppupään markkinoilta DOP:n osalta, jota varten suurin osa 2-EH-tuotannosta tarvitaan, ja valmistaa sen sijaan DINP:tä. DOP:n tuotanto on vähentynyt viime vuosina vuoden 1998 [...]* kt:sta vuoden 2002 [...]* kt:iin. Vastaavasti 2-EH:n oma käyttö on vähentynyt vuoden 1998 [...]* kt:sta vuoden 2002 [...]* kt:iin.
(132) Degussa on ilmoittanut lakkauttavansa 2-EH-tuotannon Marlissa kokonaan, ilmoitetun yhteisyrityksen perustamisesta riippumatta. Tästä on päätetty jo vuonna 1999. Tämän vuoksi merkittävien myyjien määrä ETA:ssa vähenisi myös ilman yhteisyritystä viidestä neljään.
(133) Osa 2-EH:n valmistuslaitoksista, kuten hydrauslaitos, on varustettava uudelleen yhteisyritykseen siirrettävää butanolin valmistusta varten. 2-EH:n tuotanto keskitetään kokonaan Oberhauseniin. Näin ollen markkinoilta poistuu 2-EH:n valmistuskapasiteettia [...]* kt. Tämä on neljäsosa ETA:ssa käytössä olevasta kokonaiskapasiteetista. Yhteisyrityksellä on tosin tämän jälkeenkin markkinoiden suurin kapasiteetti, mutta sillä on huomattavasti vähemmän kapasiteettia vapaana.
(134) Suunniteltu keskittymä ei edellä esitetyistä syistä luo suunnitellulle yhteisyritykselle määräävää markkina-asemaa ETA:n 2-EH-markkinoilla.
4. DOP
1) MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT
(135) Dioktyyliftalaatti (DOP), joka tunnetaan myös nimellä dietyyliheksyyliftalaatti (DEHP), on 2-EH:n johdos. Se on ftalaattien ryhmään kuuluva kemikaali, jota saadaan esteröimällä alkoholi, tässä tapauksessa 2-EH, ja ftaalihapon anhydridi (PSA). DOP on muovien, erityisesti PVC:n vakiopehmennin. Paitsi pehmentimenä DOP:tä käytetään pienemmässä määrin sideaineena lakoissa, liimoissa ja pigmenttien hiertämisessä.
(136) DOP on massatavara. Kaikkien valmistajien laatu on verrattavissa keskenään. Teknisen laadun ja elintarvikelaadun välillä tehdään tosin ero. Elintarvikelaadun tuottamiseen tarvitaan ylimääräinen tislausvaihe.
(137) DOP on herättänyt viime vuosina keskustelua, koska se saattaa olla lisääntymiselle vaarallista. Tämän vuoksi se on merkittävä pääkallo-merkinnällä. Tämä on vähentänyt kysyntää etenkin PVC:n pehmentimenä. DOP:tä ei käytännössä enää myydä pehmentimeksi lelujen valmistukseen.
(138) Tässä tärkeimmässä käyttötarkoituksessa, PVC:n pehmentimenä, DOP voidaan korvata suurempimolekyylisellä pehmentimellä, jota valmistetaan suurempimolekyylisistä alkoholeista. Näistä voidaan mainita esim. C9-ftalaatti di-isononyyliftalaatti (DINP), joka on suurempimolekyylisen isononyylialkoholin johdos, C10-ftalaatti di-isodekyyliftalaatti (DIDP), joka on isodekyyliakoholin johdos, sekä dibutyyliftalaatti (DBP) ja di-isobutyyliftalaatti (DIBP), jotka ovat butanolin johdoksia. Tärkein korvaava tuote on DINP.
(139) DINP on korvaavana tuotteena sekä teknisesti että taloudelliselta kannalta hyvin lähellä DOP:tä. Kummankin tuotteen hintakehitys vuosina 1998-2002 osoittaa, että vaikka kehitys ei ole aivan sama, se on kuitenkin hyvin samankaltainen. Joinakin vuosina DOP on kalliimpaa kuin DINP, joinakin vuosina tilanne on päinvastainen. Kehitykseen vaikuttaa lähinnä lähtöaineen INA:n hintakehitys. Hintojen vaihteluväli on kuitenkin yleensä pienempi, useimmiten alle 5 prosenttia.
(140) Asiassa COMP/M.2314 - BASF/Eurodiol/Pantochim tehtiin jako lyhytketjuisiin ftalaatteihin (C1-C4) ja standardiftalaatteihin (C4- tai polyalkoholeihin perustuvat)(10). Kysymys, pitäisikö DOP:n markkinat rajata omiksi markkinoikseen, kuten osapuolet esittävät, DOP:n ja DINP:n yhteisiksi markkinoiksi vai kaikkien PVC-pehmentimien markkinoiksi, voidaan jättää tässä tapauksessa avoimeksi, koska yhteisyritys ei missään tapauksessa saa määräävää markkina-asemaa.
2) MERKITYKSELLISET MAANTIETEELLISET MARKKINAT
(141) Asiassa BASF/Eurodiol/Pantochim(11) komission tekemä kilpailuoikeudellinen arviointi perustui ETA:n laajuisiin markkinoihin. Kysymys, onko ftalaattien (joihin myös DOP kuuluu) merkitykselliset markkinat ETA vai myös Itä-Eurooppa, jätettiin avoimeksi.
(142) Myös tätä tapausta koskevat selvitykset ovat vahvistaneet, että markkinat ovat ETA:n laajuiset. Kaikki Euroopan markkinoilla toimivat kilpailijat, joilla on täällä tuotantolaitoksia, toimittavat tavaraa ETA:n laajuisesti. Puolalaisella Zakaldylla on säiliövarasto Antwerpenissä, ja se toimittaa tavaraa myös jakelijoiden välityksellä. Tässä päätöksessä oletetaan näin ollen, että markkinat ovat ETA:n laajuiset.
3) KILPAILUOIKEUDELLINEN ARVIOINTI
(143) Yhteisyrityksellä olisi vuonna 2002 ollut [20-30 prosentin]* markkinaosuus (Celanese [10-20 prosenttia]*, Degussa [alle 10 prosenttia]*). Muut kilpailijat ovat BASF ([20-30 prosenttia]*), Atofina ([10-20 prosenttia]*), Perstorp ([10-20 prosenttia]*), Lonza ([alle 10 prosenttia]*), Zaklady ([alle 10 prosenttia]*) ja Cepsa ([alle 10 prosenttia]*). BP lopetti DOP:n tuotannon vuonna 2001.
Taulukko 15
DOP:n markkinaosuudet
TAULUKON PAIKKA
(144) Markkinaosuuksien suuruuden perusteella määräävän markkina-aseman syntyminen näyttää mahdottomalta. Sitä paitsi esivalmisteena käytettävän 2-EH:n valmistuksen lopettamisen seurauksena Degussa lopettaa myös DOP:n valmistuksen yhteisyrityksen perustamisesta riippumatta. Degussa siirtää vain vielä jäljellä olevan asiakaskunnan yhteisyritykseen.
(145) Celanese ei valmista mitään muuta polyalkoholista pehmennintä. Degussa valmistaa pieniä määriä DBP:tä ja DIBP:tä, mutta sillä on johtava asema DINP:n markkinoilla. DOP voidaan PVC:n pehmentimenä lähes kaikissa tapauksissa korvata DINP:llä. DINP:tä ei ole DOP:n tavoin luokiteltu lisääntymiselle vaaralliseksi, ja näin ollen sen myynti on viime vuosina koko ajan kasvanut. ETA:ssa on kolme DINP:n valmistajaa: Degussa, BASF ja Exxon Mobil. Viimeisten kolmen vuoden aikana Degussa on pystynyt lisäämään markkinaosuuttaan näillä kasvavilla markkinoilla noin [35-45 prosenttia]*, ja BASF ja Exxon Mobil jakavat jäljelle jäävät markkinat suurin piirtein tasan. Jos oletetaan, että DOP:n ja DINP:n tuotemarkkinat ovat samat, Degussan ja yhteisyrityksen yhteinen markkinaosuus olisi [30-40 prosenttia]*, ja seuraavaksi suurin markkinaosuus, [20-30 prosenttia]* olisi BASF:llä.
(146) Tätä taustaa vasten Celanesen ja Degussan suunnittelema yhteisyritys ei aiheuta kilpailuongelmia ETA:n DOP-markkinoilla tai DOP:n ja DINP:n yhteisillä pehmenninmarkkinoilla.
5. BUTYYLIASETAATTI
1) MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT
(147) Butyyliasetaatti (BuAc) on butanolin johdos. Sitä saadaan esteröimällä etikkahappo ja butanoli. Butyyliasetaattia käytetään lähinnä liuottimena. Se soveltuu tukiliuottimena etenkin sellaisten lakkojen valmistukseen, joiden liuotinpitoisuus on alhainen ja kuiva-ainepitoisuus korkea. Se liuottaa mm. rasvoja, öljyjä, selluloosanitraattia ja luonnollisia ja synteettisiä hartseja. Mitään tuotetta, joka voisi kattavasti korvata butyyliasetaatin, ei ole. Erityiskäytön vuoksi tuotemarkkinat käsittävät osapuolten mukaan vain butyyliasetaatin.
(148) Myös butyyliasetaatilla on kaksi isomeeriä, n- ja isobutyyliasetaatti. Toisin kuin butyyrialdehydin kohdalla, komissio on taipuvainen olettamaan, että niillä on samat markkinat, koska sekä n- että isobutyyliasetaatin valmistukseen käytetään samoja reaktoreja. Sitä voidaan valmistaa myös eräajoina. Tällöin laitosta käytetään tietty aika yhden isomeerin valmistukseen ja puhdistuksen jälkeen toisen isomeerin valmistukseen. Valmistajan näkökulmasta siirtyminen toisen valmistuksesta toiseen on joustavaa. Myös tässä voidaan kuitenkin jättää avoimeksi, muodostaako kumpikin isomeeri omat tuotemarkkinansa vai voidaanko rajata yhteiset tuotemarkkinat. Kummassakin tapauksessa kilpailuoikeudellinen arviointi on melko samankaltainen. Vapaiden markkinoiden volyymistä n-butyyliasetaatilla on leijonanosa ja isobutyyliasetaatilla vajaa kymmenesosa. Näin ollen kilpailuoikeudellinen arviointi tuskin muuttuu sen perusteella, pohjautuuko arviointi yksiin butyyliasetaatin markkinoihin vai tarkastellaanko vain n-butyyliasetaattia. Keskittymä ei aiheuta kilpailuongelmia myöskään siinä tapauksessa, että isobutyyliasetaatin markkinoita tarkasteltaisiin erillisinä.
2) MERKITYKSELLISET MAANTIETEELLISET MARKKINAT
(149) Osapuolten näkemyksen mukaan butyyliasetaatin markkinat ovat ETA:n laajuiset. Markkinatoimijat, joilta asiaa tiedusteltiin, ovat tämän myös vahvistaneet. Jotkut myös ilmoittivat, että butyyliasetaattia hankitaan myös valtameren takaa. Celanesekin myy Euroopassa tuotteita, jotka on valmistettu sen Yhdysvaltojen tuotantolaitoksissa. Lähtökohta on, että maantieteelliset markkinat ovat ETA:n laajuiset. Kilpailuoikeudellisessa arvioinnissa on kuitenkin otettava huomioon, että tuonnilla ETA:n ulkopuolelta on tietty merkitys.
3) KESKITTYMÄN SOVELTUVUUS YHTEISMARKKINOILLE
Yksipuolinen liiketoiminnan siirto
(150) Osapuolista vain Oxeno siirtää butyyliasetaattiliiketoimintansa yhteisyritykseen. Osapuolet katsovat, että koska liiketoiminnan siirtäminen yhteisyritykseen on yksipuolinen, kilpailuoikeudellisessa arvioinnissa ei pitäisi laskea markkinaosuuksia yhteen. Tämä on niiden mukaan seurausta EY:n perustamissopoimuksen 81 artiklaa koskevasta komission käytännöstä, jonka mukaan tätä säännöstä sovelletaan yhteisyritykseen, joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan, ja sen emoyhtiöön. Osapuolet vetoavat sulautuma-asetuksen 2 artiklan 4 kohtaan sekä 4 päivänä heinäkuuta 2001 annettun komission (uuteen) tiedonantoon kilpailurajoituksista, jotka suoraan koskevat yrityskeskittymän toteuttamista ja ovat sen toteuttamisen kannalta tarpeellisia. Sen 35 kohdasta ja sitä seuraavista kohdista voidaan osapuolten mukaan päätellä, että komissio lähtee siitä, että 81 artikla suojaa yhteisyrityksen (joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan) ja sen emoyhtiön välistä kilpailua. Jos nimittäin oletetaan, että yhteisyritys ja sen emoyhtiöt muodostavat kilpailua harjoittavan yksikön, kilpailukiellot pitäisi ilman muuta - samaan tapaan kuin konsernin sisäiset kilpailunrajoitukset - poistaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalasta (eikä niihin tarvitsisi myöntää poikkeusta). Tiedonannon mukaan tällaiset kilpailunrajoitukset edellyttävät kuitenkin poikkeuksen myöntämistä ja poikkeus voidaan myöntää vain tietyksi ajaksi. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa yhteisyrityksen ja Celanesen välisestä kilpailukiellosta ei kuitenkaan ole sovittu, joten on lähdettävä siitä, että Celanese ja yhteisyritys kilpailevat butyyliasetaatin ja karbonihappojen markkinoilla myös keskittymän perustamisen jälkeen. Toisenlainen arviointi tarkoittaisi lisäksi sitä, että osapuolet rikkovat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaa. Tilanne olisi toinen vain, jos emo- ja tytäryhtiö muodostavat taloudellisen yksikön, jolla on yhtenäinen johto, kuten oikeustapauksessa Viho v. komissio(12).
(151) Tällainen oikeuden tulkinta ei vakuuta. Asiaa ei kuitenkaan tarvitse ratkaista tätä päätöstä varten, koska keskittymä soveltuu yhteismarkkinoille myös siinä tapauksessa, että Celanesea ja yhteisyritystä pidetään taloudellisena yksikkönä.
Kilpailuoikeudellinen arviointi, kun oletetaan, että butyyliasetaatilla on yhdet, ETA:n laajuiset markkinat
(152) Jos lähdetään siitä, että butyyliasetaatilla on ETA:n laajuiset markkinat erottamatta n- ja isobutyyliasetaatin markkinoita toisistaan, ei voida olettaa, että keskittymä johtaisi määräävän markkina-aseman syntymiseen.
(153) Komission laskelmien mukaan markkinavolyymi oli vuonna 2002 noin 275 kt, mikä on samaa suuruusluokkaa kuin osapuolten arvio. Laskelmissa "muiden myyjien" eli muiden kuin osapuolten, BASF:n, BP/Ineosin ja Cepsan myynti oletettiin osapuolten arviota vastaavasti [...]* kt:ksi. Komission selvitysten mukaan vuosina 1999-2001 markkinoiden volyymi oli 240-260 kt.
(154) Merkittävien myyjien määrä näillä markkinoilla vähenisi keskittymän myötä ETA:ssa neljästä kolmeen, jos Celanesea ja sen yhteisyritystä EOC:tä pidetään taloudellisena yksikkönä. Vuoden 2002 [...]* kt:n (Degussa) ja [...]* kt:n (Celanese Yhdysvaltojen toiminnot mukaan luettuna) myynnin perusteella osapuolten määrällinen osuus olisi noin [40-50 prosenttia]*. Jos laskuperusteena on liikevaihto euroina, yhteenlaskettu markkinaosuus on vähän pienempi eli [...]* prosenttia.
(155) Ero kahteen seuraavaan kilpailijaan, Ineosiin ja BASF:ään, joiden markkinaosuudet ovat noin 20 prosenttia, on huomattava. Loput markkinoista jakautuvat lähinnä Espanjassa ja Portugalissa mutta pienessä määrin myös Ranskassa kauppaa käyvän espanjalaisen Cepsan ja ETA:n ulkopuolelta tulevan tuonnin kesken. Mainittakoon tässä erityisesti yhdysvaltalaiset myyjät Dow ja Eastman. Lisäksi on tuontia Venäjältä ja Puolasta.
(156) Osapuolten ja kilpailijoiden markkinaosuuksissa oli vain vähän muutoksia vuosina 1999-2002. Kyseisellä nelivuotiskaudella osapuolten yhteenlasketun markkinaosuuden voidaan todeta hieman kasvaneen. Komission laskelmien mukaan osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus oli vuonna 1999 4,2 prosenttia ja vuonna 2000 2,7 prosenttia pienempi kuin vuoden 2002 markkinaosuus. Vuoden 2001 ja 2002 markkinaosuudet olivat yhtä suuret.
(157) Vaikka osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus on suuri ja ero seuraavana tuleviin kilpailijoihin on huomattava, ei ole odotettavissa, että keskittymä johtaisi määräävän markkina-aseman syntymiseen.
(158) Kahden suurimman kilpailijan, Ineosin ja BASF:n, markkinaosuudet ovat kuitenkin noin 20 prosenttia, ja ne aiheuttavat kilpailupainetta, joka on riittävä rajoittamaan Celanesen ja yhteisyrityksen liikkumavaraa.
(159) Lisäksi on oletettava, että myös muut myyjät aiheuttavat havaittavaa kilpailupainetta. Etenkin yhdysvaltalaiset myyjät ovat viime aikoina pystyneet tuomaan Eurooppaan huomattavia määriä. Jos butyyliasetaatin hinnat nousisivat kilpailukykyisen tason yläpuolelle, näiden myyjien kannattaisi vahvistaa toimintaansa ETA:n markkinoilla. Tuonti Yhdysvalloista on myös nykyisessä tilanteessa realistinen vaihtoehto. Esimerkiksi Celanese on Yhdysvaltojen tuonnillaan saavuttanut yli [...]* prosentin osuuden markkinoista. Myös muiden ETA:n ulkopuolelta tulevien myyjien markkinaosuudet ovat 5-10 prosenttia.
(160) Vapaan kapasiteetin puuttuminen ei merkitse sitä, että nämä yritykset eivät aikaansaisi kilpailupainetta. On kylläkin totta, että kapasiteetti on etenkin Euroopassa suureksi osaksi käytössä. BASF:llä on kapasiteettia vapaana, ja se voisi helposti lisätä tuotantoaan. Ineos käyttää kapasiteetistaan huomattavan suuren osan. Ineos kuitenkin valmistaa n-butyyliasetaattia, isobutyyliasetaattia ja isopropyyliasetaattia eräajoina samassa tuotantolaitoksessa. Kuten Ineos on vahvistanut, butyyliasetaatin valmistusta voitaisiin lisätä pidentämällä n- tai isobutyyliasetaatin eräajoja tai harventamalla tuotteen vaihtoja, joihin kuluu aina muutama päivä, koska laitos on puhdistettava. Myyntiä Euroopan markkinoille voitaisiin lisätä myös suuntaamalla ETA:n ulkopuolelle menevää vientiä ETA:n markkinoille. Osapuolet toteavat vielä, että asetaattilaitoksen kapasiteetin lisääminen on teknisesti yksinkertaista ja se voidaan toteuttaa vähäisin kustannuksin. Yritykset, joilta asiaa tiedusteltiin, vahvistivat, että teknologiaa on saatavilla eivätkä tarvittavat laitteistot ole erityisen kalliita. Epäiltiin kuitenkin, olisiko investoiminen butyyliasetaatin valmistukseen tarvittaviin laitteisiin kannattavaa myös sellaisille yrityksille, jotka eivät ole vertikaalisesti integroituneet etikkahapon ja butanolin tuotantoon.
(161) Ei voida myöskään olettaa, että keskittymä johtaisi yhteiseen määräävään markkina-asemaan. Keskittymän myötä osapuolten, BP:n ja Ineosin yhteenlasketut markkinaosuudet ovat tosin hyvin suuret, noin 90 prosenttia. Ei voida kuitenkaan olettaa, että näiden yritysten välillä olisi salaista koordinointia. Yritysten markkinaosuudet ovat liian erilaiset, ja myös niiden kustannusrakenteet poikkeavat toisistaan huomattavasti. Yritykset ovat erilaisia kokonsa, tuotantolaitostensa lukumäärän ja sijaintipaikan sekä esivalmisteiden, etikkahapon ja butanolin, käytön puolesta. Osapuolilla (Celanese ja yhteisyritys käsitettynä yhdeksi kokonaisuudeksi) on kaksi tuotantolaitosta Euroopassa ja yksi Yhdysvalloissa. Lisäksi Celanese on etikkahappomarkkinoilla markkinajohtaja, minkä vuoksi osapuolet nimittävät Celanese USA:n butyyliasetaattiliiketoimintaa "etikkahappopohjaiseksi", kun taas Oxenon toiminnot ovat ennemminkin "butanolipohjaisia". BASF on integroitunut yritys, kun taas esim. Ineosin on ostettava butyyliasetaatin valmistukseen tarvittava butanoli.
Kilpailuoikeudellinen arviointi, kun oletetaan, että n- ja isobutyyliasetaatin markkinat ovat toisistaan erilliset
(162) Kilpailuoikeudellisen arvioinnin tulos ei ratkaisevasti muutu, jos oletetaan, että kummallakin butyyliasetaatti-isomeerillä on omat erilliset tuotemarkkinat.
(163) Siinä tapauksessa yhteenlaskettu markkinaosuus suurimmilla n-butyyliasetaatin markkinoilla olisi vielä hieman (alle 2 prosenttia) suurempi kuin tarkasteltaessa isomeerejä yhdessä. Markkinoiden rakenne ei kuitenkaan mainittavasti muutu.
(164) Pienemmillä, isobutyyliasetaatin markkinoilla on huomattava, että BP:n/Ineosin asema on selvästi vahvempi. Yrityksen markkinaosuus on tosin edelleen selvästi pienempi kuin osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus, mutta kun se on joka tapauksessa yli 35 prosenttia, on se niin merkittävä, että komissio lähtee siitä, että määräävän markkina-aseman syntyminen ei ole markkinoilla uhkana.
(165) Näin ollen on todettava, että keskittymä ei aiheuta kilpailuoikeudellisia ongelmia butyyliasetaatin markkinoilla.
6. KARBONIHAPOT
1) MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT
(166) Karbonihappoja saadaan yleensä aldehydeistä, esim. butyyrialdehydistä, hapettamalla(13). Karbonihappoja on yhteensä yli 1500. Niiden ketjunpituudet, ominaisuudet ja raaka-aineperusta (olefiinit tai luonnolliset raaka-aineet) vaihtelevat.
(167) Karbonihappoja käytetään mm. seuraaviin sovelluksiin: metalli-karboksylaatteja (suoloja) lakkojen raaka-aineisiin, happoklorideja orgaanisiin peroksideihin/peroksidiestereihin, polyoliestereitä synteettisten voiteluaineiden ja voiteluaineiden lisäaineiden valmistukseen, estereitä turvalasin pehmentimiin, perusaineita hajusteteollisuuteen, katalysaattoreihin, lääkekemikaaleihin, UV-stabilointiaineisiin ja kasvinsuojeluaineisiin.
(168) Yhteisyritys tulee tuottamaan kolmea karbonihappoa: 2-etyyliheksaanihappoa (2-EH-happo), voihappoa ja trimetyyliheksaanihappoa (TMH). 2-EH-happo ja voihappo ovat butyyrialdehydin johdoksia. TMH:ta syntyy hapettamalla trimetyyliheksanaalia.
(169) Karbonihappoja tullaan valmistamaan monikäyttölaitoksissa, eli samassa laitoksessa voidaan valmistaa eri karbonihappoja sen mukaan, mitä käytettävissä olevista aldehydeistä käytetään. Karbonihapot voivat ainakin osittain korvata toisensa sekä tuotanto- että kysyntäpuolella. Näin ollen komissio olettaa tässä päätöksessä, että karbonihapoilla on yhdet markkinat.
2) MERKITYKSELLISET MAANTIETEELLISET MARKKINAT
(170) Karbonihappoja voidaan periaatteessa kuljettaa turvallisesti ja myydä maasta toiseen. ETA:ssa karbonihappojen kysyntä ylittää valtioiden rajat. Tiedossa ei ole merkittävää tuontia ETA:n alueelle. Myös vienti ETA:sta on laajuudeltaan suhteellisen vähäistä. Näin ollen komissio olettaa tässä päätöksessä, että markkinat ovat ETA:n laajuiset.
3) SOVELTUVUUS YHTEISMARKKINOILLE
(171) Karbonihappojen myyjiä on useita. Kaikki myyjät eivät kuitenkaan valmista kaikkia karbonihappoja. Koska karbonihappoja valmistetaan monikäyttölaitoksissa kysynnän mukaan, kilpailijoiden käytössä olevaa kapasiteettia on vaikea arvioida. Koska eri karbonihappojen valmistus riippuu aldehydien saatavuudesta ja kysynnästä, yksittäisten myyjien markkinavolyymit ja markkinaosuudet vaihtelevat.
(172) Celanese ei siirrä karbonihappojen tuotantoaan yhteisyritykseen, vaan se jatkuu osana "erikoiskemikaalien" toimialaa. Celanese valmistaa kymmentä eri karbonihappoa, joista kaksi on päällekkäistä yhteisyrityksen tuotannon kanssa: voihappo ja 2-etyyliheksaanihappo. Osapuolten mukaan yhteenlaskettu markkinaosuus vuonna 2002 oli [30-40 prosenttia]*, ja Perstorp Oxo oli edelleen markkinajohtaja. Sen markkinaosuus oli noin 40 prosenttia. Seuraavaksi suurimmat, yli 10 prosentin, markkinaosuudet olivat osapuolten mukaan BASF:llä ja Exxon Mobililla. Markkinaselvitys vahvisti nämä tiedot olennaisilta osin. Kaikki kolme pääkilpailijaa tuottavat itse lähtöaineena käytettävää butyyrialdehydiä tai, Exxon Mobilin tapauksessa, vastaavia olefiinejä, kuten hepteeniä ja noneeniä.
(173) Määräävän markkina-aseman syntymistä tai vahvistumista ei näin ollen ole odotettavissa.
7. VERTIKAALISET MARKKINAT
(174) Keskittymä koskee vertikaalisesti useita markkinoita. Kyseessä ovat butyyliamiinin, 2-etyyliheksyyliakrylaatin ja butyyliakrylaatin markkinat.
a) BUTYYLIAMIINI
(175) Butyyliamiini on butanolin johdos, jota käytetään välituotteena kasvinsuojeluaineiden, tiivistysmassan, polyamidien erikoispehmentimien, muovin lisäaineiden ja muiden tuotteiden valmistuksessa. Käyttömahdollisuuksiensa ja korvaavien tuotteiden puuttumisen vuoksi butyyliamiini muodostaa omat tuotemarkkinat.
(176) Tuotetta myydään maasta toiseen. Tiedossa ei ole kuitenkaan tuontia ETA:n alueelle. Näin ollen lähdetään siitä, että butyyliamiinin markkinat ovat ETA:n laajuiset.
(177) Keskittymä koskee butyyliamiinin markkinoita vertikaalisesti, koska Celanese käy kauppaa markkinoilla mutta Degussa ei. Oman arvionsa mukaan Celanesen markkinaosuus on [... prosenttia]*. Osapuolten arvion mukaan tärkeimmät kilpailijat ovat BASF, jonka markkinaosuus on noin [... prosenttia]*, ja Atofina. BASF:n vahvan aseman vuoksi Celanesella ei mielestään ole määräävää asemaa markkinoilla. Keskittymä ei kuitenkaan aiheuttaisi kilpailuongelmia, vaikka Celanesella olisikin määräävä asema butyyliamiinin markkinoilla. Kumpikin kilpailija valmistaa itse butanolia, eivätkä ne näin ollen ole osapuolten tai yhteisyrityksen toimitusten varassa. Keskittymän ei siis tarvitse pelätä vaikuttavan kielteisesti.
b) 2-ETYYLIHEKSYYLIAKRYLAATTI
(178) 2-etyyliheksyyliakrylaatti (2-EH-akrylaatti) on 2-EH:n johdos, jota käytetään tiivistysaineiden, tiivistysmassojen, paineherkkien sideaineiden, maalien sekä tekstiili- ja paperipinnoitteiden valmistukseen. Sillä on omat tuotemarkkinat.
(179) Myös sen kohdalla on lähdettävä siitä, että maantieteelliset markkinat kattavat koko ETA:n, koska kaupan esteitä ei ole. Aasiasta on vähäistä tuontia.
(180) Keskittymä koskee myös näitä markkinoita vertikaalisesti, koska Celanese käy kauppaa markkinoilla mutta Oxeno ei. Celanese arvioi markkinaosuutensa olevan [... prosenttia]*. Tärkeimpiin kilpailijoihin kuuluvat osapuolten ilmoituksen mukaan BASF ja Atofina, joiden markkinaosuudet ovat samaa suuruusluokkaa. Näilläkään markkinoilla ei ole odotettavissa keskittymästä kielteisiä vaikutuksia. BASF ja Atofina saavat 2-EH-akrylaatin valmistukseen tarvittavan 2-EH:n omasta tuotannostaan, eivätkä ne ole Celanesen tai yhteisyrityksen toimitusten varassa. Myöskään 2-EH:n osalta ei ole todettavissa määräävää markkina-asemaa. Keskittymän ei siis näin ollen tarvitse pelätä vaikuttavan kielteisesti.
c) BUTYYLIAKRYLAATTI
(181) Butyyliakrylaatti on butanolin johdos. Sitä käytetään mm. liuottimiin perustuviin lasitteisiin, lateksimaaleihin, sideaineisiin, tiivistysaineisiin, tiivistysmassoihin sekä tekstiili- ja paperipinnoitteisiin. Erityiskäytön vuoksi se muodostaa omat tuotemarkkinat.
(182) Butyyliakrylaattia myydään maasta toiseen. ETA:n alueella ei ole kaupan esteitä. Tuonti ETA:n alueelle on vähäistä. Näin ollen lähdetään siitä, että maantieteelliset markkinat ovat ETA:n laajuiset.
(183) Myös butyyliakrylaatilla käy kauppaa vain Celanese, ei Oxeno. Celanese on antamiensa tietojen mukaan [30-40 prosentin]* markkinaosuudella markkinajohtaja. Myös näillä markkinoilla tärkeimmät kilpailijat ovat BASF ja Atofina, joiden markkinaosuudet ovat yhtä suuret. Myös tässä on todettava, että keskittymällä ei tule olemaan mainittavia vaikutuksia markkinoihin, koska molemmat mainitut kilpailijat tuottavat itse butyyliakrylaatin valmistukseen käytettävää butanolia. Määräävän markkina-aseman syntymistä tai vahvistumista näillä markkinoilla ei näin ollen ole odotettavissa,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Ilmoitettu toimenpide, jolla yritykset Celanese AG ja Degussa AG saavat asetuksen (ETY) N:o 4064/89 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yhteisen määräysvallan European Oxo Chemicals GmbH -yhteisyrityksessä, julistetaan yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu seuraaville:
Celanese AG Frankfurter Straße 111 D - 61476 Kronberg im Taunus
Oxeno Olefinchemie GmbH Paul-Baumann-Straße 1 D - 45764 Marl
Tehty Brysselissä 11 päivänä kesäkuuta 2003.