EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2008/99/EF
af 19. november 2008
om strafferetlig beskyttelse af miljøet
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til traktatens artikel 174, stk. 2, skal Fællesskabets politik på miljøområdet tage sigte på et højt beskyttelsesniveau.
(2)
Fællesskabet ser med bekymring på den stigende miljøkriminalitet og virkningerne heraf, som i stadig højere grad rækker ud over grænserne i de lande, hvor de strafbare handlinger begås. Sådanne strafbare handlinger udgør en trussel mod miljøet og bør derfor imødegås på passende måde.
(3)
Erfaringerne viser, at de eksisterende sanktionsordninger ikke har været tilstrækkelige til at sikre fuldstændig overholdelse af miljøbeskyttelseslovgivningen. Overholdelsen heraf kan og bør styrkes ved hjælp af strafferetlige sanktioner, som er udtryk for social forkastelse af en kvalitativt helt anden karakter end administrative sanktioner eller civilretlige erstatningsordninger.
(4)
Fælles regler om lovovertrædelser giver mulighed for at bruge effektive metoder for efterforskning og bistand i og mellem medlemsstaterne.
(5)
For at sikre en effektiv miljøbeskyttelse er der et særligt behov for mere afskrækkende sanktioner for miljøskadelige aktiviteter, som typisk forårsager eller kan forårsage alvorlig skade på luften, herunder stratosfæren, jorden og vandet samt på dyr eller planter, herunder bevarelsen af arter.
(6)
Manglende efterlevelse af en retlig forpligtelse til at handle kan have den samme virkning som aktiv handlen og bør derfor også være underlagt tilsvarende sanktioner.
(7)
En sådan adfærd bør derfor betragtes som en strafbar handling i hele Fællesskabet, hvis den begås forsætligt eller ved grov uagtsomhed.
(8)
De retsakter, der er anført i bilagene til dette direktiv, indeholder bestemmelser, som bør være genstand for strafferetlige foranstaltninger for at sikre fuldt effektive regler om miljøbeskyttelse.
(9)
Forpligtelserne i henhold til dette direktiv vedrører kun de bestemmelser i de i bilagene til dette direktiv anførte retsakter, der pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at indføre forbudsforanstaltninger, når de gennemfører den pågældende lovgivning.
(10)
Dette direktiv pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at indføre strafferetlige sanktioner i deres nationale lovgivning for alvorlige overtrædelser af fællesskabsrettens bestemmelser om miljøbeskyttelse. Dette direktiv skaber ingen forpligtelser med hensyn til anvendelsen af sådanne sanktioner eller andre tilgængelige retshåndhævelsesordninger i konkrete sager.
(11)
Dette direktiv griber ikke ind i andre regler for ansvar for miljøskader i henhold til fællesskabsretten eller national ret.
(12)
Eftersom dette direktiv fastsætter minimumsregler, står det medlemsstaterne frit for at vedtage eller opretholde strengere foranstaltninger med henblik på en effektiv strafferetlig beskyttelse af miljøet. Sådanne foranstaltninger skal være forenelige med traktaten.
(13)
Medlemsstaterne bør indsende oplysninger til Kommissionen om gennemførelsen af dette direktiv for at sætte Kommissionen i stand til at vurdere direktivets virkning.
(14)
Målet for dette direktiv, nemlig en mere effektiv miljøbeskyttelse, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre på grund af dette direktivs omfang og virkninger nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(15)
Når efterfølgende lovgivning på miljøområdet vedtages, bør det fremgå af den pågældende retsakt, at dette direktiv finder anvendelse. Hvor det er nødvendigt, bør artikel 3 ændres.
(16)
Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, som bl.a. anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formål
Ved dette direktiv fastsættes strafferetlige foranstaltninger for at sikre en mere effektiv miljøbeskyttelse.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a)
»ulovlig«: overtrædelse af:
i)
de retsakter, der er vedtaget i henhold til EF-traktaten, og som er anført i bilag A, eller
ii)
de retsakter, der er vedtaget i henhold til Euratomtraktaten, og som er anført i bilag B for så vidt angår aktiviteter, der er omfattet af Euratomtraktaten, eller
iii)
en medlemsstats love, eller administrative bestemmelser eller afgørelser truffet af en kompetent myndighed i en medlemsstat til gennemførelse af de fællesskabsretsakter, der er omhandlet i nr. i) og ii)
b)
»beskyttede vilde dyre- og plantearter«:
i)
i forbindelse med artikel 3, litra f), dyr og planter, der er opført i:
-
bilag IV til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (3)
-
bilag I til og omhandlet i artikel 4, stk. 2, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (4)
ii)
i forbindelse med artikel 3, litra g), dyr og planter, der er opført i bilag A eller B til Rådets forordning (EF) nr. 338/97 af 9. december 1996 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed (5)
c)
»levested inden for et beskyttet område«: alle levesteder for arter, for hvilke et område er klassificeret som særligt beskyttet område i henhold til artikel 4, stk. 1 eller 2, i direktiv 79/409/EØF, eller alle naturtyper eller levesteder for arter, for hvilke en lokalitet er udpeget som særligt bevaringsområde i henhold til artikel 4, stk. 4, i direktiv 92/43/EØF
d)
»juridisk person«: enhver retlig enhed, der har denne status i henhold til gældende national ret, dog ikke stater eller offentlige organer under udøvelsen af offentligretlige beføjelser samt offentligretlige internationale organisationer.
Artikel 3
Strafbare handlinger
Medlemsstaterne sikrer, at nedenstående adfærd udgør en strafbar handling, hvis den er ulovlig og begås forsætligt eller i det mindste ved grov uagtsomhed:
a)
udledning, emission eller tilførsel af et kvantum materialer eller af ioniserende stråling til luft, jord eller vand, der forårsager eller kan forårsage dødsfald eller alvorlig personskade eller betydelig skade på luftens, jordens eller vandets kvalitet samt på dyr eller planter
b)
indsamling, transport, nyttiggørelse eller bortskaffelse af affald, herunder virksomhedstilsyn i forbindelse hermed og efterbehandling af deponeringsanlæg, og herunder operationer, der overtages af forhandlere eller agenter (håndtering af affald), der forårsager eller kan forårsage dødsfald eller alvorlig personskade eller betydelig skade på luftens, jordens eller vandets kvalitet eller på dyr eller planter
c)
overførsel af affald, hvor denne aktivitet er omfattet af artikel 2, nr. 35), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald (6) og sker i ikke-ubetydelige mængder, uanset om overførslen sker som en enkelt overførsel eller som flere overførsler, der forekommer at være forbundne
d)
drift af et fabriksanlæg, hvor der udføres en farlig aktivitet, eller hvor der oplagres eller benyttes farlige stoffer eller præparater, og som uden for dette fabriksanlæg forårsager eller kan forårsage dødsfald eller alvorlig personskade eller betydelig skade på luftens, jordens eller vandets kvalitet samt på dyr eller planter
e)
fremstilling, forarbejdning, håndtering, anvendelse, opbevaring, oplagring, transport, import, eksport eller bortskaffelse af nukleart materiale eller andre farlige radioaktive stoffer, der forårsager eller kan forårsage dødsfald eller alvorlig personskade eller betydelig skade på luftens, jordens eller vandets kvalitet samt på dyr eller planter
f)
drab på, destruktion, besiddelse eller indfangning/-samling af beskyttede vilde dyre- eller plantearter, medmindre adfærden vedrører et ubetydeligt antal af sådanne arter og kun har ubetydelig indvirkning på arternes bevaringsstatus
g)
handel med beskyttede vilde dyre- eller plantearter eller dele eller afstamninger heraf, medmindre adfærden vedrører ubetydelige mængder af sådanne arter og har en ubetydelig indvirkning på arternes bevaringsstatus
h)
enhver adfærd, der forårsager betydelig beskadigelse af levesteder inden for et beskyttet område
i)
fremstilling, import, eksport, omsætning eller brug af stoffer, der nedbryder ozonlaget.
Artikel 4
Tilskyndelse og medvirken
Medlemsstaterne sikrer, at tilskyndelse og medvirken til den i artikel 3 omhandlede forsætlige adfærd udgør en strafbar handling.
Artikel 5
Sanktioner
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger kan straffes med strafferetlige sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til den strafbare handling og har en afskrækkende virkning.
Artikel 6
Juridiske personers ansvar
1. Medlemsstaterne sikrer, at juridiske personer kan drages til ansvar for de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3 og 4, og som begås til deres fordel af en person, der beklæder en ledende stilling hos den juridiske person, og som handler enten individuelt eller som en del af den juridiske persons organisation, på grundlag af:
a)
en bemyndigelse til at repræsentere den juridiske person
b)
en beføjelse til at træffe beslutninger på den juridiske persons vegne
c)
en beføjelse til at udøve kontrol inden for den juridiske person.
2. Medlemsstaterne sikrer også, at en juridisk person kan drages til ansvar, når manglende tilsyn eller kontrol fra den i stk. 1 omhandlede persons side har gjort det muligt for en person, der er underlagt den juridiske persons myndighed, at begå en af de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger til fordel for den juridiske person.
3. Juridiske personers ansvar i henhold til stk. 1 og 2 udelukker ikke strafferetlig forfølgning af fysiske personer, der begår, anstifter til eller medvirker i de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger.
Artikel 7
Sanktioner over for juridiske personer
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at juridiske personer, der drages til ansvar i henhold til artikel 6, kan straffes med sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning.
Artikel 8
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 26. december 2010.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv, samt en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
Artikel 9
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 10
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 19. november 2008.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2008/99/EY,
annettu 19 päivänä marraskuuta 2008,
ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin keinoin
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Perustamissopimuksen 174 artiklan 2 kohdan mukaan yhteisön ympäristöpolitiikalla on pyrittävä suojelun korkeaan tasoon.
(2)
Yhteisö on huolestunut ympäristörikosten lisääntymisestä ja niiden vaikutuksista, jotka ulottuvat yhä useammin niiden valtioiden rajojen ulkopuolelle, joissa rikokset tehdään. Tällaiset rikokset ovat uhka ympäristölle ja niihin on sen vuoksi puututtava asianmukaisesti.
(3)
Kokemus on osoittanut, että nykyisillä seuraamusjärjestelmillä ei ole voitu riittävästi varmistaa ympäristönsuojelulainsäädännön täysimääräistä noudattamista. Lainsäädännön noudattamista voidaan ja sitä pitäisi parantaa sillä, että käytettävissä on rikosoikeudelliset rangaistukset, jotka ovat luonteeltaan aivan erilainen osoitus yhteiskunnan paheksunnasta kuin hallinnolliset seuraamukset tai yksityisoikeudellinen korvausjärjestelmä.
(4)
Rikoksia koskevat yhteiset säännöt antaisivat mahdollisuuden käyttää jäsenvaltioissa ja niiden välillä tehokkaita tutkinta- ja virka-apumenetelmiä.
(5)
Jotta ympäristöä voitaisiin suojella tehokkaasti, tarvitaan erityisesti varoitusvaikutukseltaan tehokkaampia seuraamuksia sellaisesta ympäristölle haitallisesta toiminnasta, joka tavallisesti aiheuttaa tai on omiaan aiheuttamaan huomattavaa vahinkoa ilmalle, ilmakehä mukaan luettuna, maaperälle, vesistöille, eläimille tai kasveille, ja myös lajien suojelulle.
(6)
Lakisääteisen toimimisvelvollisuuden laiminlyömisellä voi olla sama vaikutus kuin aktiivisella toiminnalla, joten siitä määrättävien rangaistusten olisi oltava vastaavat.
(7)
Tällainen toiminta olisi sen vuoksi katsottava rikokseksi koko yhteisön alueella silloin, kun se on tahallista tai tapahtuu törkeästä tuottamuksesta.
(8)
Tämän direktiivin liitteissä luetellut säädökset sisältävät säännöksiä, joihin olisi liityttävä rikosoikeudellisia toimenpiteitä ympäristönsuojelua koskevien sääntöjen täyden tehokkuuden varmistamiseksi.
(9)
Tämän direktiivin mukaiset velvoitteet koskevat vain niitä sen liitteissä lueteltujen säädösten säännöksiä, jotka velvoittavat jäsenvaltioita säätämään kieltotoimenpiteistä kyseisten säädösten täytäntöönpanon yhteydessä.
(10)
Tämä direktiivi velvoittaa jäsenvaltiot säätämään kansallisessa lainsäädännössään rikosoikeudellisia rangaistuksia yhteisön ympäristönsuojelulainsäädännön vakavasta rikkomisesta. Tällä direktiivillä ei luoda velvoitteita, jotka koskisivat kyseisten seuraamusten tai muun käytössä olevan lainvalvontajärjestelmän soveltamista yksittäistapauksissa.
(11)
Tällä direktiivillä ei rajoiteta muiden sellaisten ympäristövahinkoja koskevien vastuujärjestelmien soveltamista, joista säädetään yhteisön lainsäädännössä tai kansallisessa lainsäädännössä.
(12)
Koska tässä direktiivissä säädetään vähimmäissäännöistä, jäsenvaltiot voivat vapaasti toteuttaa tai pitää voimassa tiukempia toimenpiteitä tehokkaasta ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin keinoin. Tällaisten toimenpiteiden on oltava yhteensopivia perustamissopimuksen kanssa.
(13)
Jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle tietoja tämän direktiivin täytäntöönpanosta, jotta komissio voi arvioida direktiivin vaikutuksia.
(14)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta eli tehokkaamman ympäristönsuojelun varmistamista, vaan se voidaan tämän direktiivin laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(15)
Kun ympäristökysymyksiä koskevaa myöhempää lainsäädäntöä hyväksytään, siinä olisi aina tarpeen mukaan tarkennettava, että tätä direktiiviä sovelletaan. Tarvittaessa olisi muutettava 3 artiklaa.
(16)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan periaatteita,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Kohde
Tässä direktiivissä säädetään rikosoikeudellisista toimenpiteistä ympäristön suojelemiseksi entistä tehokkaammin.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a)
’laittomalla’ toiminnalla
i)
EY:n perustamissopimuksen perusteella annettujen, liitteessä A lueteltujen säädösten rikkomista, tai
ii)
Euratomin perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvan toiminnan osalta Euratomin perustamissopimuksen perusteella annettujen, liitteessä B lueteltujen säädösten rikkomista, tai
iii)
sellaisen jäsenvaltion lain, hallinnollisen määräyksen tai toimivaltaisen viranomaisen tekemän päätöksen rikkomista, jolla pannaan täytäntöön i tai ii alakohdassa tarkoitettua yhteisön lainsäädäntöä;
b)
’suojelluilla luonnonvaraisilla eläin- ja kasvilajeilla’
i)
3 artiklan f alakohtaa sovellettaessa:
-
lajeja, jotka luetellaan luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (3) liitteessä IV; ja
-
lajeja, jotka luetellaan luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (4) liitteessä I, sekä lajeja, joita tarkoitetaan kyseisen direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa;
ii)
3 artiklan g alakohtaa sovellettaessa luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 (5) liitteessä A tai B lueteltuja lajeja;
c)
’suojelualueella olevalla elinympäristöllä’ lajin elinympäristöä, jonka osalta jokin alue on osoitettu direktiivin 79/409/ETY 4 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisesti erityiseksi suojelualueeksi, tai mitä tahansa luontotyyppiä tai lajin elinympäristöä, jonka osalta jokin esiintymispaikka on määritetty direktiivin 92/43/ETY 4 artiklan 4 kohdan nojalla erityiseksi suojelualueeksi;
d)
’oikeushenkilöllä’ oikeussubjektia, jolla on tämä asema sovellettavan kansallisen lainsäädännön perusteella, ei kuitenkaan valtioita tai julkisyhteisöjä niiden käyttäessä julkiseen valtaan liittyviä oikeuksia eikä julkisoikeudellisia kansainvälisiä järjestöjä.
3 artikla
Rikokset
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että seuraava toiminta säädetään rikoksena rangaistavaksi silloin, kun se on lainvastaista ja se tehdään tahallaan tai ainakin törkeästä tuottamuksesta:
a)
sellainen aineen tai ionisoivan säteilyn saattaminen, päästäminen tai johtaminen ilmaan, maaperään tai veteen, joka aiheuttaa tai on omiaan aiheuttamaan kuoleman tai vakavan vamman ihmiselle tai huomattavaa vahinkoa ilman laadulle, maaperän laadulle tai veden laadulle taikka eläimille tai kasveille;
b)
sellainen jätteen keräys, kuljetus, hyödyntäminen ja loppukäsittely, mukaan luettuna tällaisten toimien valvonta ja loppusijoituspaikkojen jälkihoito sekä kauppiaana tai välittäjänä toteutetut toimet (jätehuolto), joka aiheuttaa tai on omiaan aiheuttamaan kuoleman tai vakavan vamman ihmiselle tai huomattavaa vahinkoa ilman laadulle, maaperän laadulle tai veden laadulle taikka eläimille tai kasveille;
c)
jätteiden siirrosta 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1013/2006 (6) 2 artiklan 35 kohdan soveltamisalaan kuuluva jätteiden siirto huomattavissa määrin riippumatta siitä, onko kyseessä erillinen siirto vai monta ilmeisesti toisiinsa yhteydessä olevaa siirtoa;
d)
sellaisen laitoksen, jossa harjoitetaan vaarallista toimintaa tai jossa varastoidaan tai käytetään vaarallisia aineita tai valmisteita, käyttäminen, joka aiheuttaa tai on omiaan aiheuttamaan laitoksen ulkopuolella kuoleman tai vakavan vamman ihmiselle tai huomattavaa vahinkoa ilman laadulle, maaperän laadulle tai veden laadulle taikka eläimille tai kasveille;
e)
sellainen ydinmateriaalin tai muun vaarallisen radioaktiivisen aineen tuotanto, jalostus, käsittely, käyttö, varastointi, kuljettaminen, tuonti, vienti tai loppusijoitus, joka aiheuttaa tai on omiaan aiheuttamaan kuoleman tai vakavan vamman ihmiselle tai huomattavaa vahinkoa ilman laadulle, maaperän laadulle tai veden laadulle taikka eläimille tai kasveille;
f)
suojeltujen luonnonvaraisten eläin- tai kasvilajien yksilöiden tappaminen, tuhoaminen, hallussapito tai ottaminen, paitsi jos menettely kohdistuu tällaisten yksilöiden merkityksettömään määrään ja sen vaikutus lajin säilymiseen on merkityksetön;
g)
suojeltujen luonnonvaraisten eläin- ja kasvilajien yksilöiden taikka niiden osien tai johdannaisten kauppaaminen lukuun ottamatta tapauksia, joissa teko koskee merkityksetöntä määrää yksilöitä ja sillä on merkityksetön vaikutus lajien säilyttämiseen;
h)
menettely, joka aiheuttaa suojelualueella olevan elinympäristön merkittävää heikentymistä;
i)
otsonikerrosta heikentävien aineiden tuotanto, tuonti, vienti, markkinoille saattaminen tai käyttö.
4 artikla
Yllyttäminen ja avunanto
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yllyttäminen ja avunanto 3 artiklassa tarkoitettuun tahalliseen toimintaan ovat rikosoikeudellisesti rangaistavia tekoja.
5 artikla
Rangaistukset
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 3 ja 4 artiklassa tarkoitetuista rikoksista on säädetty rangaistukseksi tehokkaat, oikeasuhteiset ja varoittavat rikosoikeudelliset rangaistukset.
6 artikla
Oikeushenkilöiden vastuu
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että oikeushenkilö voidaan saattaa vastuuseen 3 ja 4 artiklassa tarkoitetuista rikoksista, jotka on oikeushenkilön hyväksi tehnyt joko yksin tai oikeushenkilön toimielimeen kuuluvana oikeushenkilössä johtavassa asemassa oleva henkilö, jonka asema perustuu
a)
toimivaltaan edustaa oikeushenkilöä,
b)
valtuuksiin tehdä päätöksiä oikeushenkilön puolesta, tai
c)
valtuuksiin harjoittaa valvontaa oikeushenkilössä.
2. Jäsenvaltioiden on lisäksi varmistettava, että oikeushenkilö voidaan saattaa vastuuseen, jos 1 kohdassa tarkoitetun henkilön harjoittaman ohjauksen tai valvonnan puutteellisuus on mahdollistanut sen, että oikeushenkilön alaisena toimiva henkilö on voinut tehdä 3 ja 4 artiklassa tarkoitettuja rikoksia kyseisen oikeushenkilön hyväksi.
3. Se, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään oikeushenkilön vastuusta, ei estä rikosoikeudenkäyntiä sellaisia luonnollisia henkilöitä vastaan, jotka ovat tekijöinä, yllyttäjinä tai avunantajina 3 ja 4 artiklassa tarkoitetuissa rikoksissa.
7 artikla
Oikeushenkilöille määrättävät seuraamukset
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 6 artiklan mukaisessa vastuussa olevaa oikeushenkilöä voidaan rangaista tehokkailla, oikeasuhteisilla ja varoittavilla seuraamuksilla.
8 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 26 päivää joulukuuta 2010.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset sekä kyseisten säännösten ja tämän direktiivin välinen vastaavuustaulukko kirjallisina komissiolle.
9 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
10 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 19 päivänä marraskuuta 2008.