KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 2. juni 2004
om Italiens, Regionen Siciliens, statsstøtte til salgsfremme af og reklame for landbrugsprodukter
(meddelt under nummer K(2004) 1923)
(Kun den italienske tekst er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2007/54/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel (1) og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 2. september 1997, registeret den 5. september 1997, informerede Italiens faste repræsentation ved Den Europæiske Union i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 88, stk. 3, Kommissionen om artikel 6 i Siciliens regionallov nr. 27 af 1997.
(2)
Ved telex VI/41836 af 28. oktober 1997 opfordrede Kommissionen de ansvarlige myndigheder til at give yderligere oplysninger om støtten omhandlet i artikel 6 og om regionallov nr. 27 af 1997.
(3)
Ved brev af 19. januar 1998 sendte de ansvarlige myndigheder supplerende oplysninger og meddelte, at loven allerede var trådt i kraft. Meddelelsen blev imidlertid optaget i registret over uanmeldt støtte med nummer NN 36/98, som det blev meddelt Italien ved brev SG(98)D/32328 af 3. april 1998. De ansvarlige myndigheder anførte desuden tydeligt, at den i loven omhandlede støtte ikke ville blive tildelt før en positiv afslutning på proceduren i henhold til traktatens artikel 88.
(4)
Ved telex VI/13937 af 31. maj 2000 (forud anmeldt på engelsk med telex VI/10442 af 14. april 2000) opfordrede Kommissionen de ansvarlige myndigheder til nærmere at forklare bestemmelserne i regionallov nr. 27/1997 og fremsende en kopi af lovteksten.
(5)
Ved brev af 31. juli 2002, registreret den 5. august 2002, meddelte de ansvarlige myndigheder supplerende oplysninger om lovens artikel 5.
(6)
Ved telex AGR 024925 af 22. oktober 2002 bad Kommissionens tjenestegrene de ansvarlige myndigheder om at komme med forklaringer og tydeliggørelser til de nyligt fremsendte oplysninger og til foranstaltningerne i regionallov nr. 27/1997. I samme brev foreslog Kommissionens tjenestegrene de ansvarlige myndigheder at overveje at tilbagetrække anmeldelsen, hvis disse myndigheder kunne give sikkerhed for, at støtteforanstaltningerne i artikel 6 i regionallov nr. 27 af 1997 og eventuelle andre bestemmelser i samme lov endnu ikke var blevet og heller ikke ville blive anvendt.
(7)
Da Kommissionens tjenestegrene ikke havde modtaget noget svar på ovennævnte telex, sendte de ved telex AGR 30657 af 20. december 2002 de italienske myndigheder en rykkerskrivelse, hvori de opfordrede dem til at forelægge de ønskede oplysninger inden en frist på en måned og med angivelse af, at hvis de på det pågældende tidspunkt ikke havde modtaget tilfredsstillende svar på alle punkter, ville Kommissionens tjenestegrene forbeholde sig ret til at foreslå Kommissionen at udstede et påbud om de pågældende oplysninger i medfør af artikel 10, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (2).
(8)
Ved brev af 10. juli 2003 SG(2003)D/230470 meddelte Kommissionen Italien sin beslutning om påbud om oplysninger med hensyn til artikel 6 og artikel 4 i regionallov nr. 27/1997, der blev vedtaget den 9. juli 2003 (K(2003) 2054 endelig) i medfør af artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999.
(9)
Med påbuddet om oplysninger havde Kommissionen bedt Italien om inden en frist på 20 arbejdsdage fra meddelelsen om sin beslutning at forelægge alle dokumenter, oplysninger og data, der måtte være nødvendige for at sætte Kommissionen i stand til at afgøre, om den ifølge loven ydede støtte var forenelig med fællesmarkedet. Ud over at opfordre Italien til også at give andre oplysninger, der måtte være nyttige for vurderingen af de ovennævnte bestemmelser, præciserede påbuddet en række informationer, som blev Italien bedt om at meddele.
(10)
Kommissionen har hverken modtaget svar på denne henvendelse eller anmodning om en forlængelse af fristen for afgivelse af svar.
(11)
Ved brev af 17. december 2003 (SG(2003)D/233550) meddelte Kommissionen de italienske myndigheder sin beslutning K(2003) 4473 endelig af 16. december 2003, hvormed den indledte proceduren i EF-traktatens artikel 88, stk. 2, hvad angår støtteforanstaltninger vedrørende artikel 4 (Reklame for sicilianske produkter) og artikel 6 (Cooperative, cantine sociali) i regionallov nr. 27/1997.
(12)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (3). Kommissionen har opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger hertil.
(13)
Ved brev af 10. februar 2004, registreret den 13. februar 2004, bad Italiens Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union på vegne af regionen Sicilien Kommissionen om en forlængelse på 20 arbejdsdage til at skaffe de oplysninger, Kommissionen udbeder sig i beslutning K(2003) 4473 endelig af 16. december 2003 med henvisning til artikel 4 (Reklame for sicilianske produkter) i regionallov nr. 27/1997. Ved samme lejlighed meddelte de italienske myndigheder, at de havde til hensigt at tilbagetrække anmeldelsen af støtteforanstaltningen i artikel 6 (Cooperative, cantine sociali), der som anført i brevet ikke var blevet anvendt.
(14)
Ved telex AGR 05312 af 23. februar 2004 bekræftede Kommissionens tjenestegrene, at forlængelsen, som Italien havde bedt om, var blevet tildelt med virkning fra den 13. februar 2004.
(15)
Ved brev af 18. februar 2004, registreret den 26. februar 2004, videresendte Italiens Faste Repræsentation en anmodning om en forlængelse på 20 arbejdsdage med henvisning til samme støtteforanstaltning.
(16)
Ved brev af 24. februar 2004, registreret den 1. marts 2004, efterfølgende bekræftet ved brev af 12. marts 2003, registreret den 17. marts 2003, gav de italienske myndigheder Kommissionen meddelelse om tilbagetrækningen af anmeldelsen om støtteforanstaltningen i artikel 6 (Cooperative, cantine sociali) i regionallov nr. 27/1997, der som anført i brevene ikke var blevet og ikke ville blive anvendt.
(17)
Ved telex AGR 07074 af 11. marts 2004 blev de italienske myndigheder informeret om, at der ikke ville blive givet nogen forlængelse af fristen for indgivelse af oplysninger og/eller bemærkninger efter den 24. marts 2004, eftersom beslutningen om indledning af proceduren var blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende af 24. februar 2004 og fristen for indsendelse af bemærkninger fra tredjeparter hertil var fastsat til samme dato. I samme telex tog Kommissionens tjenestegrene anmeldelsen til efterretning om tilbagetrækning af artikel 6 (Cooperative, cantine sociali) fra regionallov nr. 27/1997.
(18)
Kommissionen modtog bemærkninger fra de italienske myndigheder med henvisning til artikel 4 (Reklame for sicilianske produkter) i regionallov nr. 27/1997 ved brev af 15. marts 2004 (registreret den 18. marts 2004).
(19)
I overensstemmelse med beslutningen om at indlede proceduren (4) vedrører denne beslutning udelukkende den statsstøtte, der er omhandlet i artikel 4 (Reklame for sicilianske produkter) i regionallov nr. 27/1997 til fordel for landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I, der kan have eksisteret og være givet efter ikrafttrædelse af EF-rammebestemmelser for statsstøtte til reklame for produkter opført i EF-traktatens bilag I og visse produkter uden for bilag I (5), (i det følgende benævnt »rammebestemmelserne for reklame«), dvs. fra den 1. januar 2002.
(20)
I betragtning af at anmeldelsen om artikel 6 (Cooperative, cantine sociali) i regionallov nr. 27/1997 blev trukket tilbage af Italien ved brev af 24. februar 2004, registreret den 1. marts 2004, er der ingen grund til at beskrive og vurdere støtteforanstaltninger vedrørende nævnte artikel 6.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
(21)
Artikel 4 (Propaganda di prodotti siciliani) er en ændring af artikel 17 i regionallov nr. 14/1966, og det hedder heri, at »1) reklamekampagner iværksættes direkte af regionalministeriet eller instituttet for udenrigshandel eller af specialorganer eller konsortier, der oprettes af Ente Fiera del Mediterraneo og Ente Fiera di Messina, eller af et af disse foretagender og et eller flere af regionens handelskamre på grundlag af programmerne i artikel 15. Disse programmer kan være treårige. 2) Når der ses bort fra de konsortier, der nævnes i det foregående, gælder reglerne for overdragelse af den offentlige administrations opgaver, hvis programmernes udførelse overlades til organer uden for den nationale eller regionale administration«.
(22)
På trods af de gentagne anmodninger fra Kommissionens tjenestegrene og påbudet om oplysninger udstedt af Kommissionen ved beslutning af 9. juli 2003 har de italienske myndigheder ikke indgivet de oplysninger, som ville have gjort det muligt for Kommissionen at fjerne enhver tvivl om, at artikel 4 måtte indeholde statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og i givet fald vurdere, om sådan støtte kunne anses for forenelig med fællesmarkedet. Det var desuden ikke klart, om den pågældende støtte allerede var blevet givet.
(23)
Kommissionen bemærkede i sin beslutning om at indlede proceduren i traktatens artikel 88, stk. 2, om den pågældende støtteforanstaltning, at den på det tidspunkt i proceduren, af mangel på oplysninger fra de italienske myndigheder, ikke vidste, om artikel 4 i regionallov nr. 27/1997 betød indførelse af eller en ændring i statsstøtte til salgsfremme af og/eller reklame for landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I.
(24)
Kommissionen har desuden udtrykt tvivl med hensyn til støtteforanstaltningernes forenelighed med fællesmarkedet, eftersom den ikke havde modtaget svar fra de italienske myndigheder, var det overhovedet ikke klart for Kommissionen, om de i lovens artikel 4 omhandlede finansieringsforanstaltninger var forenelige med de i øjeblikket gældende regler for denne type støtteforanstaltning, dvs. reglerne i rammebestemmelserne for reklame.
(25)
I betragtning af de nærmere regler for gennemførelse af reklame- og salgsfremmeprogrammer og -kampagner omhandlet i artikel 4, beskrevet ovenfor under betragtning 21, tvivlede Kommissionen på, om de deri fastsatte statsstøtteforanstaltninger var blevet gennemført i overensstemmelse med fællesskabsreglerne for offentligt udbud. For så vidt angår især den direkte udvælgelse af virksomheder og organer, der udfører reklamekampagnerne, tvivlede Kommissionen på, om der skriftligt var blevet indgået en gensidigt bebyrdende aftale mellem den kontraherende myndighed og forud valgte tjenesteydere, og i så fald om de strenge betingelser fastsat i Teckal (6) -dommen var blevet opfyldt. Hvis de pågældende betingelser ikke var blevet opfyldt, tvivlede Kommissionen på, om udvælgelsen af mellemmænd var foregået efter reglerne i Rådets direktiv 92/50/EØF (7), hvor disse gælder, og under alle omstændigheder efter traktatens principper, navnlig om ligebehandling og gennemsigtighed, der skal sikre »en passende grad af offentlighed«, som Domstolen kræver (8).
III. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(26)
Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter.
IV. KOMMENTARER FRA ITALIEN
(27)
Kommissionen har modtaget kommentarer fra Italien, på vegne af Regionen Sicilien, ved brev af 15. marts 2004, registreret den 18. marts 2004.
(28)
I dette brev bekræftede de italienske myndigheder tilbagetrækningen af anmeldelsen af artikel 6 i regionallov nr. 27/1997 og meddelte deres bemærkninger vedrørende artikel 4.
(29)
De italienske myndigheder anførte især, at den ændring, der blev indført med artikel 4 (Reklame for sicilianske produkter) i artikel 17 i regionallov nr. 14/1966 om reklamekampagner der iværksættes af konsortier, der oprettes af Ente Fiera del Mediterraneo og Ente Fiera di Messina eller mellem disse og et eller flere af Regionens handelskamre, ikke er blevet anvendt, fordi de nævnte konsortier aldrig er blevet oprettet.
(30)
Ifølge de givne oplysninger gennemføres reklamekampagnerne direkte af regionalministeriet eller instituttet for udenrigshandel (standardkontrakter i årene 1993-1998 og 1999-2001-2003 i forbindelse med aftaler mellem industriministeriet og regionerne). De ansvarlige myndigheder udvælger hvert år de forslag, der fremsættes med henblik på finansiering, og sørger for de nødvendige tjenester til gennemførelsen heraf i medfør af gældende regler og i overensstemmelse med markedsregler, undtagen hvis der findes eneretskontrakter med organisatorerne.
(31)
Regionalministeriets ansvarsområde dækker ikke kun fødevaresektoren, men også andre sektorer (håndværk, forlag, tekstilsektoren osv.). Med hensyn til den i denne sag relevante sektor finansieres 100 % af omkostningerne i forbindelse med følgende aktiviteter med offentlige midler:
a)
deltagelse i udstillinger og messer i Italien og i udlandet: omkostninger direkte forbundet med leje af udstillingsstand, indretning af standen, vand- og eltilslutning, registrering i begivenhedens officielle katalog, reklame i forbindelse hermed, betaling af tolke, transport og forsikringer
b)
tilrettelæggelse af internationale workshopper i Italien og i udlandet: omkostninger i forbindelse med organisation og tilrettelæggelse af møder (leje af lokaler, indretning, udvælgelse af møder, betaling af tolke og reklame i forbindelse med begivenheden)
c)
reklamer i massemedierne (aviser, flyveblade og plakater, radio, tv).
(32)
Modtagerne af støtte til finansiering af udgifter under litra a) og b) er konsortier af virksomheder og virksomheder, der er behørigt registreret hos handelskamrene i Sicilien. Udvælgelsen af støttemodtagere sker ved et årligt offentligt udbud om indkaldelse af forslag på basis af udvælgelseskriterier, der i forvejen er fastsatte og offentliggjorte i Gazzetta ufficiale della Regione Siciliana (regionens officielle tidende). På basis af betragtning 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (9) udgør støtte under litra a) og b) ikke eksportstøtte, og fra 2002 anvendes de minimis-reglerne på den pågældende støtte. Hvad angår fødevaresektoren, kan den pågældende støtte - i lyset af rammebestemmelserne for reklame - henhøre under den såkaldte »bløde« støtte, der er anført under punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (10) og benævnt »tilrettelæggelse af konkurrencer, udstillinger og messer«. Selv om regionalloven ikke udtrykkeligt nævner loftet på 100 000 EUR pr. støttemodtager over en treårsperiode, ville støtten til en enkelt virksomhed med henblik på deltagelse i en messe eller workshopper ligge langt under et sådant loft.
(33)
For så vidt angår reklamer i massemedierne, har de italienske myndigheder anført, at reklamekampagnerne både nationalt og i Fællesskabet ikke specifikt vedrørte produkter fra en enkelt virksomhed eller gruppe af virksomheder, men reklamerede for produkterne generelt, uden at fremhæve deres oprindelse, også selv når det drejede sig om regionens typiske produkter. I reklamekampagnerne i fødevaresektoren vedrørte budskabet til forbrugerne et produkt eller en gruppe af produkter uden henvisning til regionens producentvirksomheder. Generisk reklame uden opfordring til køb for produkter af den eneste grund, at produkterne er regionale, kan ikke anses for at være negativ reklame i forhold til produkter fra andre medlemsstater. Reklamen skulle således ikke udgøre en overtrædelse af traktatens artikel 28.
(34)
Bemærkningerne fra de italienske myndigheder vedrører reklame og fremstød i både Det Europæiske Fællesskab og i tredjelande, men der er blevet anvendt de samme kriterier.
V. VURDERING AF STØTTEN
(35)
I henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(36)
Den pågældende foranstaltning yder støtte via offentlige regionale midler til specifikke landbrugsvirksomheder i Sicilien, der unægteligt begunstiges af en urimelig økonomisk og finansiel fordel til skade for andre virksomheder, der ikke modtager et lignende bidrag. Ifølge EF-Domstolens retspraksis indebærer en virksomheds forbedrede konkurrenceposition takket være statsstøtte generelt en konkurrenceforvridning i forhold til de konkurrerende virksomheder, der ikke modtager sådan støtte (11).
(37)
Foranstaltningen indvirker på samhandelen mellem medlemsstaterne, eftersom samhandlen med landbrugsprodukter i Fællesskabet er betydelig, hvilket fremgår af følgende tabel (12) med angivelse af den samlede værdi af indførsel og udførsel af landbrugsprodukter mellem Italien og Fællesskabet i perioden 1997-2001 (13). Det bør ikke glemmes, at Sicilien blandt de italienske regioner er storproducent af landbrugsprodukter.
Hele landbrugssektoren
Mio. ECU-EUR
Mio. ECU-EUR
Udførsel
Indførsel
1997
9 459
15 370
1998
9 997
15 645
1999
10 666
15 938
2000
10 939
16 804
2001
11 467
16 681
(38)
Med henvisning til ovenstående bør der mindes om, at Domstolen har erklæret, at støtte til en virksomhed kan påvirke samhandlen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen, når virksomheden konkurrerer med produkter fra andre medlemsstater uden selv at være eksportør. Når en medlemsstat yder støtte til en virksomhed, kan den indenlandske produktion forblive den samme eller øges med det resultat, at mulighederne for virksomheder i andre medlemsstater for at afsætte deres produkter på den pågældende medlemsstats marked mindskes. Sådan støtte indvirker derfor på samhandlen mellem medlemsstater og fordrejer konkurrencen (14).
(39)
Kommissionen konkluderer derfor, at denne foranstaltning omfattes af forbuddet i traktatens artikel 87, stk. 1. De italienske myndigheder har aldrig protesteret herimod.
(40)
Forbuddet i artikel 87, stk. 1, er begrænset af undtagelserne i artikel 87, stk. 2 og 3.
(41)
Undtagelserne i artikel 87, stk. 2, litra a), b) og c), kan tydeligvis ikke anvendes i dette tilfælde på grund af den pågældende støttes art og formål. De italienske myndigheder har faktisk ikke påberåbt sig anvendelse af artikel 87, stk. 2, litra a), b) eller c).
(42)
Heller ikke artikel 87, stk. 3, litra a), kan finde anvendelse i den givne sag, fordi støtten ikke er bestemt til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse. Desuden har Italien heller ikke påberåbt sig anvendelse af artikel 87, stk. 3, litra a).
(43)
Artikel 87, stk. 3, litra b), kan heller ikke anvendes på den pågældende støtte, da det ikke drejer sig om støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i Italiens økonomi. Desuden har Italien heller ikke påberåbt sig anvendelse af artikel 87, stk. 3, litra b).
(44)
Den pågældende støttes formål er heller ikke fremme af kulturen eller bevarelse af kulturarven, som omhandlet i artikel 87, stk. 3, litra d), hvilket Italien heller ikke har påberåbt sig.
(45)
I betragtning af støttens karakter og dens formål er den eneste anvendelige undtagelse den, der er anført i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).
(46)
Anvendelse af den under betragtning 45 anførte undtagelse skal vurderes i lyset af bestemmelserne for ydelse af statsstøtte til fremme af reklame i landbrugssektoren, med andre ord rammebestemmelserne for reklame (15).
(47)
I henhold til punkt 7.1 vil Kommissionen tage de nye rammebestemmelser i anvendelse i forbindelse med ny statsstøtte, herunder også endnu ikke behandlede meddelelser fra medlemsstaterne, med virkning fra den 1. januar 2002. Støtte, der er ulovlig i henhold til artikel 1, litra f), i forordning (EF) nr. 659/1999 vil blive vurderet efter de regler og rammebestemmelser, der gjaldt på det tidspunkt, støtten blev givet.
(48)
I overensstemmelse med beslutningen om at indlede proceduren, hvori Kommissionen udtrykker tvivl om den pågældende foranstaltnings forenelighed med de gældende regler for denne type støtteforanstaltning (16), drejer denne beslutning sig kun om den allerede udbetalte støtte eller den, som er udbetalt efter den 1. januar 2002 til salgsfremme af og reklame for landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I.
(49)
Hvad angår støtten til salgsfremstød, er det i punkt 8 i rammebestemmelserne for reklame fastsat, at salgsfremmende foranstaltninger i form af formidling af videnskabelig viden til den brede offentlighed, afholdelse af handelsmesser og -udstillinger, deltagelse i sådanne arrangementer og lignende PR-foranstaltninger, herunder analyser og markedsundersøgelser, derimod ikke betragtes som reklame. Statsstøtte til salgsfremmende foranstaltninger i bred forstand er behandlet i punkt 13 og 14 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (17). Eftersom meddelelsen ikke specificerer, om støtten kun gælder små og mellemstore virksomheder, gælder Kommissionens forordning (EF) nr. 1/2004 af 23. december 2003 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder, der beskæftiger sig med produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (18) ikke i dette tilfælde.
(50)
Hvad angår støtte til reklame, fastsætter punkt 7 i rammebestemmelserne for reklame, at »reklame« - selve genstanden for de gældende rammebestemmelserne - ikke kun er enhver foranstaltning i massemedierne (presse, radio, tv eller plakater), der skal få forbrugerne til at købe et bestemt produkt, men omfatter alle aktiviteter, der har til formål at få de økonomiske aktører eller forbrugerne til at købe det pågældende produkt, men også alle former for materiale, som uddeles direkte til forbrugerne med samme formål, herunder salgsfremmende foranstaltninger rettet mod forbrugerne på salgsstedet.
(51)
Af de foreliggende oplysninger fremgår det, at støtte til deltagelse i messer og workshopper i Fællesskabet og uden for Fællesskabet, som beskrevet under betragtning 31, litra a) og b), og under betragtning 32 i denne beslutning, kan støtte til salgsfremmende foranstaltninger kun anses for støtte, for så vidt som de beskrevne aktiviteter hverken omfatter aktiviteter, der har til formål at få de økonomiske aktører eller forbrugerne til at købe det pågældende produkt, eller materiale uddelt direkte til forbrugerne med dette formål. På basis af punkt 7 i rammebestemmelserne for reklame anses støtte til aktiviteter, der har til formål at få de økonomiske aktører eller forbrugerne til at købe det pågældende produkt, samt materiale uddelt direkte til forbrugerne med samme formål, for støtte til reklame.
(52)
I det omfang, foranstaltninger med henblik på deltagelse i messer og workshopper i Fællesskabet og uden for Fællesskabet rent faktisk kan anses for støtte til salgsfremmende foranstaltninger i henhold til punkt 13 og 14 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren, kan der ydes støtte op til 100 %, men ikke over 100 000 EUR pr. modtager over en treårig periode. Dette maksimumsbeløb kan overskrides, men ikke overskride 50 % af de støtteberettigede udgifter, hvis støtten ydes virksomheder, der omfattes af definitionen på små og mellemstore virksomheder i Kommissionens forordning (EF) nr. 79/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (19). Til beregning af støttebeløbet anses den, der modtager tjenesterne for at være støttemodtageren. Som det fremgår af de italienske myndigheders kommentarer, finansieres de pågældende salgsfremstød inden for det nævnte maksimum for støtte og er derfor forenelig med de for området gældende regler (20).
(53)
For at undgå fordrejning af konkurrencevilkårene bør denne type støtteforanstaltning principielt kunne udnyttes af de støtteberettigede i det pågældende område baseret på objektivt fastsatte betingelser, som anført i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren. På basis af de af Italien meddelte oplysninger anført under betragtning 32 ovenfor forekommer disse betingelser at være opfyldt (21). Støtteforanstaltninger, der er begrænset til bestemte sammenslutninger og bestemt til kun at begunstige disses medlemmer, indvirker ikke på sektorens udvikling i sin helhed og betragtes som driftsstøtte. Hvis de pågældende tjenester er blevet ydet af sammenslutninger af producenter eller af andre landbrugsorganisationer til gensidig støtte, skal tjenesterne således være tilgængelige for alle landbrugere. I sådanne tilfælde skal eventuelle bidrag til den pågældende sammenslutnings eller organisations administrationsomkostninger være begrænset til omkostningerne ved leveringen af tjenesteydelsen.
(54)
I det omfang de omfatter aktiviteter med til formål at få de økonomiske aktører eller forbrugerne til at købe det pågældende produkt eller materiale uddelt direkte til forbrugerne med samme formål (f.eks. reklame på salgsstedet eller reklame til de økonomiske aktører, såsom fødevarevirksomheder, engros- eller detailforhandlere, restauranter, hoteller og andre aktører i restaurantsektoren), skal ovennævnte støtteforanstaltninger til fordel for deltagelse i messer og workshopper vurderes i lyset af de gældende regler for støtte til reklame, såsom reklamefremstød i massemedierne (pressen, plakater, radio, fjernsyn), der er beskrevet under betragtning 31, litra c), og betragtning 33 i denne beslutning.
(55)
Ifølge rammebestemmelserne for reklame skal omkostninger til reklame afholdes af producenterne og forhandlerne selv som en del af deres normale økonomiske aktivitet.
(56)
For ikke at blive betragtet som driftsstøtte, men som støtte der er forenelig med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), må det kræves, at støtte til reklame ikke ændrer handelsvilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse (negative kriterier), og fremmer udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner (positive kriterier). Hvis der ydes statsstøtte, skal det ske under overholdelse af Fællesskabets internationale forpligtelser, som for landbrugsområdets vedkommende er fastsat i WTO-aftalen om landbrug af 1994.
(57)
For at opfylde de negative kriterier i punkt 3.1 i rammebestemmelserne for reklame må støtte ikke gives til reklamekampagner, der strider mod EF-traktatens artikel 28 (punkt 3.1.1), til kampagner, der strider mod den afledte EF-ret (punkt 3.1.2) eller til støtte til reklame for bestemte virksomheder (punkt 3.1.3). Når offentligt finansierede reklameforanstaltninger desuden betros private virksomheder, for at udelukke en eventuel tildeling af støtte til sådanne virksomheder, skal valget af den pågældende private virksomhed ske under overholdelse af markedsreglerne, evt. ved anvendelse af offentligt udbud i overensstemmelse med fællesskabsreglerne og Fællesskabets retspraksis (22) og navnlig ved at gøre passende reklame for sådanne tiltag, således at markedet for tjenesteydelser forbliver åben for konkurrence, og det er muligt at sikre upartiskhed i udbudsprocedurerne.
(58)
På baggrund af de givne oplysninger ser det ud til, at kriterierne i punkt 3.1.1 (reklamekampagner, der strider mod EF-traktatens artikel 28) og 3.1.3 (støtte til reklame for bestemte virksomheder) er opfyldt for de reklamekampagner, der er beskrevet under betragtning 30 og 31, litra c), og i betragtning 33 i denne beslutning. De italienske myndigheder har imidlertid ikke givet nogen angivelse af, om kriterierne i punkt 3.1.2 (kampagner, der strider mod den afledte EF-ret) ligeledes blev opfyldt.
(59)
Ud over at opfylde de negative kriterier ifølge punkt 3.2 i rammebestemmelserne for reklame skal den subventionerede reklame opfylde mindst en af de positive kriterier, der skal vise, at støtten rent faktisk fremmer udvikling af en bestemt økonomisk aktivitet eller bestemte økonomiske regioner. Dette positive kriterium anses for opfyldt, hvis den subventionerede reklame vedrører et af følgende: landbrugsprodukter og andre produkter, der er overskud af, eller underudnyttede arter; nye produkter eller erstatningsprodukter, der endnu ikke er overskud af; højkvalitetsprodukter, herunder produkter, der er produceret eller fremkommet ved hjælp af miljøvenlige produktions- eller afvandingsmetoder, som f. eks. økologiske landbrugsprodukter; udvikling af visse regioner; udvikling af små og mellemstore virksomheder (SMV), jf. forordning (EF) nr. 70/2001; projekter, der gennemføres af officielt anerkendte organisationer som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter (23); projekter, der gennemføres i fællesskab af producentorganisationer eller fiskeriorganisationer, der er anerkendt af de nationale myndigheder.
(60)
Med henvisning til støtte til reklame peger de italienske myndigheders bemærkninger ikke på, at de pågældende reklameforanstaltninger opfylder de ovenfor anførte positive kriterier.
(61)
For så vidt angår loftet over statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter, er det i punkt 5 i rammebestemmelserne for reklame bestemt, at direkte støtte fra et offentligt budget principielt ikke må overstige det beløb, som erhvervet selv anvender til en given reklamekampagne. Således bør andelen af direkte støtte i forbindelse med reklame ikke overstige 50 %, og branchens virksomheder skal bidrage med mindst 50 % af udgifterne, enten ved frivillige bidrag eller ved opkrævning af skattelignende afgifter eller obligatoriske bidrag. For at tage hensyn til, hvor vægtige nogle af de positive kriterier i punkt 3.2 er, kan Kommissionen give tilladelse til, at ovennævnte direkte maksimumsstøtte forhøjes til 75 % af udgifterne til reklame for produkter, der er produceret af SMV i områder, som er berettiget til støtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra a).
(62)
Af indgivne oplysninger anført under betragtning 31 i denne beslutning fremgår, at alle støtteforanstaltninger og reklame i den pågældende støtteordning finansieres 100 % med offentlige midler. Således er betingelsen om, at 50 % (eller i givet fald 25 %) af finansieringen skal komme fra branchen, ikke opfyldt.
(63)
Af ovenfor anførte vurdering kan Kommissionen konkludere, at den pågældende støtte til reklame ikke opfylder kriterierne i punkt 3.1.2 (støtte til kampagner, der strider mod den afledte EF-ret), og 3.2 (positive kriterier) og 5 (loft over statsstøtte) i rammebestemmelserne for reklame.
(64)
Denne konklusion gælder for foranstaltninger udført såvel i som uden for Fællesskabet. Eftersom støtte til reklamekampagner uden for Fællesskabet ikke udtrykkeligt er omfattet af rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren, anvender Kommissionen en skønsmæssig vurdering heraf. Ifølge Kommissionens sædvanlige praksis kan støtte efter gældende regler for statsstøtte på Fællesskabets område analogt anses for at være forenelig med fællesmarkedet, og det er tilladt med finansiering op til 80 % (24). I det foreliggende tilfælde blev foranstaltningerne, som det fremgår af de givne oplysninger og som belyst under betragtning 31 og 33 ovenfor, gennemført både i og uden for Fællesskabet, og støtten udgjorde i alle tilfælde 100 %. Således blev hverken kriterierne i punkt 3.1.2 (støtte til kampagner, der strider mod den afledte EF-ret), 3.2 (positive kriterier) i rammebestemmelserne for reklame, eller loftet for statsstøtte tilladt af Kommissionen overholdt i dette tilfælde (25). Den pågældende støtte er derfor ikke forenelig med fællesmarkedet.
(65)
Denne beslutning vedrører udelukkende støtteforanstaltninger i landbrugssektoren til salgsfremmende aktiviteter og reklame for landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I. Den udgør ikke Kommissionens officielle stilling til spørgsmålet om overensstemmelsen af tjenesteydernes udvælgelse med fællesskabsreglerne for offentligt udbud og retspraksis desangående. Kommissionen forbeholder sig ret til at uddybe undersøgelsen af spørgsmålet i lyset af reglerne for offentligt udbud.
VI. KONKLUSION
(66)
Af ovenfor anførte betragtninger fremgår, at støtte til salgsfremmende aktiviteter, i det omfang den er i overensstemmelse med punkt 13 og 14 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren, kan anses for forenelig med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), hvis det drejer sig om støtte til fremme af udviklingen af bestemte økonomiske aktiviteter.
(67)
Støtteforanstaltninger til reklame, der ikke er i overensstemmelse med rammebestemmelserne for reklame for produkter opført i EF-traktatens bilag I og bestemte produkter, der ikke er opført i dette bilag, er ikke forenelige med fællesmarkedet og kan kun gennemføres, hvis de ændres således, at de bringes i overensstemmelse med nævnte bestemmelser.
(68)
De støtteforanstaltninger, der er ydet til reklame, og som ikke er forenelige med fællesmarkedet, skal, hvis de er blevet ydet, restitueres fra støttemodtagerne.
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den støtte, som Italien har besluttet at yde til markedsføring af landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I, i medfør af artikel 4 i Regionen Siciliens regionallov nr. 27/1997, er forenelig med fællesmarkedet.
Denne støtte godkendes derfor.
Artikel 2
Den støtte, som Italien har besluttet at yde til reklame for landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I i medfør af artikel 4 i Regionen Siciliens regionallov nr. 27/1997, er uforenelig med fællesmarkedet.
Denne støtte må således ikke ydes.
Artikel 3
Italien træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 2 omhandlede støtte, der allerede ulovligt er stillet til rådighed.
Tilbagesøgningen skal ske straks og i overensstemmelse med den nationale lovgivning på betingelse af, at denne muliggør øjeblikkelig og effektiv gennemførelse af denne beslutning. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor den blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil den er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsækvivalenten for regionalstøtte.
Artikel 4
Italien ændrer bestemmelserne i den nationale lovgivning om støtte til reklame for landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I, således at de bringes i overensstemmelse med EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til reklame for produkter opført i traktatens bilag I, såvel som for bestemte produkter, der ikke er opført i dette bilag.
Artikel 5
Italien skal senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning meddele Kommissionen, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.
Artikel 6
Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 2. juni 2004.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 2 päivänä kesäkuuta 2004,
valtiontuesta, jonka Italia (Sisilian alue) aikoo toteuttaa maataloustuotteiden menekinedistämisen ja mainonnan hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2004) 1923)
(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2007/54/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
on mainitun artiklan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I. MENETTELY
(1)
Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti 2 päivänä syyskuuta 1997 päivätyllä ja 5 päivänä syyskuuta 1997 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä Sisilian alueellisen lain nro 27/1997 6 pykälästä.
(2)
Komission yksiköt pyysivät 28 päivänä lokakuuta 1997 päivätyllä teleksillä VI/41836 toimivaltaisia viranomaisia toimittamaan lisäselvityksiä vuonna 1997 annetusta alueellisesta laista nro 27 ja sen 6 pykälässä säädetystä tuesta.
(3)
Italian toimivaltaiset viranomaiset toimittivat komissiolle lisätietoja 19 päivänä tammikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä ja ilmoittivat, että laki oli jo tullut voimaan. Sen vuoksi ilmoitus kirjattiin ilmoittamattomien tukien rekisteriin numerolla NN 36/98, mikä annettiin tiedoksi Italialle 3 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä SG(98)D/32328. Toimivaltaiset viranomaiset ilmoittivat kuitenkin selkeästi, että kyseisessä laissa tarkoitettua tukea ei myönnettäisi ennen perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa menettelyssä annettavaa myönteistä päätöstä.
(4)
Komission yksiköt pyysivät 31 päivänä toukokuuta 2000 päivätyllä teleksillä VI/13937 (jota edelsi 14 päivänä huhtikuuta 2000 päivätty englanninkielinen teleksi 2000/VI/10442) toimivaltaisia viranomaisia toimittamaan alueellisen lain nro 27/1997 säännöksiä koskevia selityksiä sekä jäljennöksen kyseisestä säädöstekstistä.
(5)
Italian toimivaltaiset viranomaiset toimittivat 31 päivänä heinäkuuta 2002 päivätyllä ja 5 päivänä elokuuta 2002 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä lisätietoja lain 5 pykälästä.
(6)
Komissio pyysi 22 päivänä lokakuuta 2002 päivätyllä teleksillä AGR 024925 toimivaltaisia viranomaisia toimittamaan täsmennyksiä ja selvennyksiä aiemmin toimitettuihin lisätietoihin ja alueelliseen lakiin nro 27/1997 sisältyviin toimenpiteisiin. Samassa kirjeessä komissio esitti toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuutta vetää takaisin tarkasteltavana oleva ilmoitus, jos alueellisen lain nro 27/1997 6 pykälässä ja mahdollisesti saman lain muissa säännöksissä säädettyjä tukitoimenpiteitä ei vielä ollut pantu täytäntöön ja jos toimivaltaiset viranomaiset pystyivät takaamaan, että edellä mainitun lain mukaista tukea ei ollut myönnetty eikä sitä ollut tarkoitus myöntää.
(7)
Koska komissio ei saanut vastausta edellä mainittuun teleksiin, se lähetti 20 päivänä joulukuuta 2002 päivätyllä teleksillä AGR 30657 Italian viranomaisille muistutuksen, jossa se kehotti niitä toimittamaan pyydetyt tiedot yhden kuukauden kuluessa ja täsmensi, että mikäli kaikkiin esitettyihin kysymyksiin ei saataisi tyydyttävää vastausta kyseisen määräajan kuluessa, komission yksiköt pidättäisivät itselleen oikeuden ehdottaa komissiolle tietojen antamista koskevan välipäätöksen tekemistä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (2) 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(8)
Komissio ilmoitti 10 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä SG (2003) D/230470 Italialle asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti 9 päivänä heinäkuuta 2003 tekemästään tietojen antamista koskevasta välipäätöksestä (C(2003) 2054 lopull.) alueellisen lain nro 27/1997 4 ja 6 pykälän osalta.
(9)
Samassa yhteydessä komissio pyysi Italiaa toimittamaan 20 työpäivän kuluessa päätöksen tiedoksiantamisesta kaikki tarvittavat asiakirjat, tiedot ja päivämäärät voidakseen todeta, oliko kyseisessä laissa säädettyä tukea jo myönnetty ja soveltuiko se yhteismarkkinoille. Sen lisäksi, että tietojen antamista koskevassa välipäätöksessä Italiaa kehotettiin toimittamaan muita tarkasteltavana olevan tuen arvioinnin kannalta mahdollisesti hyödyllisiä tietoja, siinä eriteltiin täsmällisesti tiedot, jotka Italian oli toimitettava.
(10)
Komissio ei ole saanut vastausta edellä mainittuun tietojen antamista koskevaan välipäätökseen eikä myöskään vastausten toimittamiselle asetetun määräajan pidentämistä koskevaa pyyntöä.
(11)
Komissio ilmoitti Italian viranomaisille 17 päivänä joulukuuta 2003 päivätyllä kirjeellä (SG (2003) D/233550) 16 päivänä joulukuuta 2003 tekemästään päätöksestä (C(2003) 4473 lopull.) aloittaa alueellisen lain nro 27/1997 4 pykälässä (sisilialaisten tuotteiden mainonta- ja menekinedistämiskampanja) ja 6 pykälässä (osuuskunnat ja cantine sociali) säädettyjen tukitoimenpiteiden osalta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.
(12)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (3). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä tuesta.
(13)
Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi Sisilian alueen puolesta 10 päivänä helmikuuta 2004 päivätyllä ja 13 päivänä helmikuuta 2004 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä komissiolta lupaa pidentää 20 työpäivällä määräaikaa, jonka komissio oli asettanut 16 päivänä joulukuuta 2003 tekemässään päätöksessä (C(2003) 4473 lopull.) pyydettyjen tietojen toimittamiselle alueellisen lain nro 27/1997 4 pykälässä (sisilialaisten tuotteiden mainonta- ja menekinedistämiskampanja) säädettyjen tukitoimenpiteiden osalta. Samassa yhteydessä Italian viranomaiset ilmoittivat aikomuksestaan vetää takaisin ilmoitus, joka koski lain 6 pykälässä säädettyjä tukitoimenpiteitä (osuuskunnat ja cantine sociali); kirjeen mukaan kyseistä säännöstä ei ollut pantu täytäntöön.
(14)
Komissio vahvisti 23 päivänä helmikuuta 2004 päivätyllä teleksillä AGR 05312, että Italian pyytämä määräajan pidentäminen hyväksyttiin 13 päivästä helmikuuta 2004 alkaen.
(15)
Italian pysyvä edustusto toimitti 18 päivänä helmikuuta 2004 päivätyllä ja 26 päivänä helmikuuta 2004 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä pyynnön, joka koski vastausajan pidentämistä 20 työpäivällä kyseisen tukitoimenpiteen osalta.
(16)
Italian viranomaiset ilmoittivat komissiolle 24 päivänä helmikuuta 2004 päivätyllä ja 1 päivänä maaliskuuta 2004 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä ja vahvistivat myöhemmin 12 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyllä ja 17 päivänä maaliskuuta 2003 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, että ne vetivät takaisin ilmoituksen, joka koski alueellisen lain nro 27/1997 6 artiklassa tarkoitettua tukitoimenpidettä (osuuskunnat ja cantine sociali); kirjeessä mainittiin, että kyseistä toimenpidettä ei ollut pantu täytäntöön eikä sitä ollut myöskään tarkoitus panna täytäntöön.
(17)
Italian viranomaisille ilmoitettiin 11 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyllä teleksillä AGR 07074, että tietojen ja/tai huomautusten esittämiselle asetettua määräaikaa ei pidennetä yli 24 päivän maaliskuuta 2004, koska päätös menettelyn aloittamisesta oli julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä24 päivänä helmikuuta 2004 ja asianomaisten huomautusten jättämiselle vahvistettu määräaika päättyi 24 päivänä maaliskuuta 2004. Samassa teleksissä komission yksiköt totesivat, että alueellisen lain nro 27/1997 6 pykälää (osuuskunnat ja cantine sociali) koskeva ilmoitus oli vedetty takaisin.
(18)
Komissio on saanut alueellisen lain nro 27/1997 4 pykälää (sisilialaisten tuotteiden mainonta- ja menekinedistämiskampanja) koskevat Italian viranomaisten huomautukset 15 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyssä ja 18 päivänä maaliskuuta 2004 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä.
(19)
Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen (4) mukaisesti tämä päätös koskee yksinomaan alueellisen lain nro 27/1997 4 pykälässä (sisilialaisten tuotteiden mainonta- ja menekinedistämiskampanja) tarkoitettua valtiontukea perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden hyväksi, jota on mahdollisesti myönnetty tai jota voidaan myöntää EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen tuotteiden ja tiettyjen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden mainontaan myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen (5) (jäljempänä ”mainontaa koskevat suuntaviivat’) voimaantulon jälkeen, toisin sanoen 1 päivästä tammikuuta 2002 alkaen.
(20)
Koska Italian viranomaiset olivat ilmoittaneet 24 päivänä helmikuuta 2004 päivätyssä ja 1 päivänä maaliskuuta 2004 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä vetävänsä takaisin alueellisen lain nro 27/1997 6 pykälää (osuuskunnat ja cantine sociali) koskevan ilmoituksen, ei ole perusteltua kuvata ja arvioida kyseisessä pykälässä säädettyjä tukitoimenpiteitä.
II. YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUKITOIMENPITEISTÄ
(21)
Tarkasteltavana olevalla 4 pykälällä (sisilialaisten tuotteiden mainonta- ja menekinedistämiskampanja) muutetaan alueellisen lain nro 14/1966 17 pykälää, ja siinä säädetään seuraavaa: ”1) Mainontakampanjoiden täytäntöönpanosta vastaa joko suoraan aluehallitus, tai ne toteutetaan ulkomaankauppainstituutin tai erikoistuneiden laitosten kautta taikka Ente fiera del Mediterraneon ja Ente fiera di Messinan tai viimeksi mainittujen sekä yhden tai useamman alueellisen kauppakamarin muodostamien yhteenliittymien välityksellä 15 pykälässä tarkoitettujen ohjelmien perusteella. Mainitut ohjelmat voivat olla kestoltaan kolmivuotisia. 2) Lukuun ottamatta edellä tarkoitettuja yhteenliittymiä, silloin kun ohjelmien täytäntöönpano on annettu valtion- tai aluehallinnon ulkopuolisten elinten toimeksi, on noudatettava julkisten palvelujen toimeksiantoa koskevia sääntöjä.”
(22)
Huolimatta komission toistuneista pyynnöistä ja 9 päivänä heinäkuuta 2003 annetusta tietojen antamista koskevasta välipäätöksestä Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet komissiolle tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut torjua epäilyt siitä, että kyseisen lain 4 pykälässä säädetty tuki saattaisi olla EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, ja tarvittaessa arvioida kyseisen tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille. Oli myös epäselvää, oliko kyseistä tukea jo ehditty myöntää.
(23)
Päätöksessään aloittaa tarkasteltavana olevan tukitoimenpiteen osalta perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely komissio totesi, että koska Italian viranomaiset eivät olleet toimittaneet tietoja, se ei menettelyn siinä vaiheessa voinut sanoa, säädettiinkö alueellisen lain nro 27/1997 4 pykälässä perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden menekinedistämiseen ja/tai mainontaan myönnettävän valtiontuen käyttöönottamisesta tai jo olemassa olevan valtiontukijärjestelmän muuttamisesta.
(24)
Komissio epäili myös tukitoimenpiteiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille, koska Italian viranomaisten toimittamien vastaustietojen puuttuessa oli epäselvää, olivatko kyseisen lain 4 pykälän mukaisesti rahoitettavat toimenpiteet yhteensopivia vastaavanlaisiin tukitoimenpiteisiin tällä hetkellä sovellettavien sääntöjen, toisin sanoen mainontaan myönnettävää tukea koskevien yhteisön suuntaviivojen kanssa.
(25)
Edellä 21 johdanto-osan perustelukappaleessa kuvattujen, alueellisen lain nro 27/1997 4 pykälässä säädettyjen ohjelmien ja mainontakampanjoiden täytäntöönpanoa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen perusteella komissio epäili lisäksi, noudatettiinko kyseisessä pykälässä tarkoitettujen mahdollisten valtiontukitoimenpiteiden täytäntöönpanossa julkisia hankintoja koskevia yhteisön sääntöjä. Erityisesti mainontakampanjoiden toteuttamisesta vastaavien laitosten ja elinten suoran valintamenettelyn osalta komissio epäili, että toimeksiantajana olevan viranomaisen ja valittujen palvelun tarjoajien välillä tehtiin rahallista korvausta koskeva kirjallinen sopimus, jolloin olisivat täyttyneet Teckal-päätöksessä (6) vahvistetut tiukat edellytykset. Mikäli kyseiset edellytykset eivät olisi täyttyneet, komissio epäili, tapahtuiko toimeksisaajien valinta neuvoston direktiivissä 92/50/ETY (7) vahvistettujen sääntöjen mukaisesti, siltä osin kuin niitä voitiin soveltaa tarkasteltavana olevassa tapauksessa, ja perustamissopimuksessa vahvistettuja, erityisesti tasavertaista kohtelua ja avoimuutta koskevia periaatteita noudattaen, siten että voidaan varmistaa yhteisöjen tuomioistuimen edellyttämä ”riittävä julkisuus” (8).
III. KOLMANSIEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET
(26)
Komissio ei ole saanut huomautuksia kolmansilta osapuolilta.
IV. ITALIAN HUOMAUTUKSET
(27)
Komissio sai Italian Sisilian alueen puolesta esittämät huomautukset 15 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyssä ja 18 päivänä maaliskuuta 2004 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä.
(28)
Italian viranomaiset vahvistivat kirjeessään, että alueellisen lain nro 27/1997 6 pykälää koskeva ilmoitus oli vedetty takaisin, ja esittivät huomautuksensa kyseisen lain 4 pykälästä.
(29)
Italian viranomaiset mainitsivat erityisesti, että 4 pykälässä (sisilialaisten tuotteiden mainonta- ja menekinedistämiskampanja) alueellisen lain nro 14/1966 17 artiklaan tehtyä muutosta, joka koskee mainontakampanjoiden täytäntöönpanoa Ente fiera del Mediterraneon ja Ente fiera di Messinan keskenään tai näiden kahden sekä yhden tai useamman alueellisen kauppakamarin välisten yhteenliittymien toimesta, ei ole koskaan sovellettu, koska tällaisia yhteenliittymiä ei ole tähän mennessä muodostettu.
(30)
Toimitettujen tietojen mukaan menekinedistämisohjelmien täytäntöönpanosta vastaa suoraan aluehallitus tai ne toteutetaan ulkomaankauppainstituutin välityksellä (sopimuksilla, jotka on tehty vuosille 1993-1998 sekä 1999-2001-2003 osana elinkeinoministeriön ja alueiden välisiä sopimuksia). Toimivaltaiset viranomaiset valitsevat vuosittain rahoitettaviksi esitetyt hankkeet ja niiden täytäntöönpanosta vastaavat palvelun tarjoajat asiaa koskevien voimassa olevien sääntöjen mukaisesti markkinasääntöjä noudattaen, lukuun ottamatta tapauksia, joissa hankkeen tilaajat ovat tehneet yksinoikeussopimuksen.
(31)
Aluehallituksen toimivalta ei rajoitu yksinomaan elintarvikealaan, vaan se kattaa myös muita elinkeinoelämän aloja (käsiteollisuus, kustannusala, tekstiiliteollisuus jne.). Tarkasteltavana olevalla alalla julkisista varoista 100-prosenttisesti rahoitettavat toimet ovat seuraavanlaisia:
a)
osallistuminen näyttelyihin ja messuille Italiassa ja ulkomailla: näyttelyosaston pystyttämiseen ja varustamiseen liittyvät välittömät kustannukset, vesi- ja sähköliitännät, viralliseen näyttelyjulkaisuun osallistumisesta aiheutuvat kulut, mainoskulut, tulkkaus- ja käännöspalvelut, matkakulut ja vakuutusmaksut;
b)
kansainvälisten työtapaamisten järjestäminen Italiassa ja muualla: tapahtuman järjestämisen ja läpiviemisen edellyttämät kustannukset (tilojen vuokraaminen, tarvittavan materiaalin hankkiminen, tapaamisten osallistujavalinta, tulkkaus- ja käännöspalvelut sekä mainoskulut);
c)
mainonta joukkotiedotusvälineissä (lehdistö, mainosjulisteet, radio, televisio).
(32)
Edellä a ja b alakohdassa lueteltujen kustannusten rahoituksesta pääsevät osallisiksi Sisilian kauppakamareiden pitämiin rekistereihin asianmukaisesti merkityt yritykset ja niiden yhteenliittymät. Edunsaajat valitaan vuosittain julkaistavan ehdotuspyynnön sekä ennalta määriteltyjen ja Sisilian alueen virallisessa lehdessä julkaistujen valintakriteerien perusteella. EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen (”de minimis”) tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 69/2001 (9) johdanto-osan neljännen perustelukappaleen perusteella edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuja tukia ei voida pitää vientitukena, ja vuodesta 2002 alkaen tällaisiin tukiin sovelletaan”de minimis”-sääntöä. Elintarvikealalla kyseisiä tukia voidaan mainontaa koskevien suuntaviivojen perusteella pitää kilpailujen, messujen ja näyttelyiden järjestämiseen liittyvänä pehmeänä tukena, jota käsitellään maatalousalan valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen (10) 14.1 kohdassa. Lisäksi voidaan todeta, että vaikka alueellisessa laissa ei nimenomaisesti mainita 100 000 euron enimmäismäärää tuensaajaa kohti kolmen vuoden jakson aikana, kaikille edunsaajayrityksille messuille ja työtapaamisiin osallistumisesta maksetun tuen määrä on selvästi kyseistä enimmäismäärää pienempi.
(33)
Joukkotiedotusvälineissä tapahtuvan mainonnan osalta Italian viranomaiset ovat täsmentäneet, että kansallisella tai yhteisön tasolla toteutetut mainontakampanjat eivät liity minkään yksittäisen yrityksen tai yritysryhmittymän tuotteisiin, vaan niissä keskitytään tuotteiden yleisluontoiseen mainontaan niiden alkuperää korostamatta, vaikka onkin kyse alueen tyypillisistä tuotteista. Elintarvikealan mainontakampanjoissa kuluttajille suunnattu viesti liittyy tuotteeseen tai tuoteryhmään, eikä siinä viitata alueen tuottajayrityksiin. Mainonta on yleisluontoista, siinä ei houkutella ostamaan tuotetta sen pelkän alueellisen alkuperän perusteella, eikä sitä voida pitää muiden jäsenvaltioiden tuotteiden kannalta haitallisena. Sen vuoksi mainontaa ei voida pitää perustamissopimuksen 28 artiklan vastaisena.
(34)
Italian viranomaisten huomautukset liittyvät sekä Euroopan yhteisössä että sen ulkopuolisissa maissa toteutettuihin menekinedistämistä ja mainontaa koskeviin aloitteisiin, joiden osalta noudatetaan kuitenkin samoja kriteereitä.
V. ARVIOINTI TUESTA
(35)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(36)
Tarkasteltavana oleva toimenpide koskee tuen myöntämistä alueen julkisista varoista tietyille sisilialaisille maatalousyrityksille, joille siten koituu ansaitsematonta taloudellista ja rahallista etua verrattuna muihin yrityksiin, jotka eivät pääse osallisiksi samasta tuesta. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tietyn yrityksen aseman lujittaminen valtiontuen avulla vääristää yleensä kilpailua niihin yrityksiin nähden, jotka eivät pääse osallisiksi samasta tuesta (11).
(37)
Toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska maataloustuotteiden yhteisön sisäinen kauppa on merkittävää, kuten jäljempänä olevasta taulukosta ilmenee (12). Taulukossa on esitetty Italian ja yhteisön välisen maataloustuotteiden viennin ja tuonnin kokonaisarvo vuosina 1997-2001 (13). On syytä ottaa huomioon, että Sisilia on huomattavan tärkeä maataloustuotteiden tuotantoalue Italiassa.
Kaikki maataloustuotteet
Miljoonaa ecua/euroa
Miljoonaa ecua/euroa
Vienti
Tuonti
1997
9 459
15 370
1998
9 997
15 645
1999
10 666
15 938
2000
10 939
16 804
2001
11 467
16 681
(38)
Edellä sanotun perusteella on pidettävä mielessä, että yhteisöjen tuomioistuimen mukaan yritykselle myönnetty tuki voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua, jos kyseinen yritys kilpailee muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden kanssa, vaikka se ei itse toimittaisikaan tuotantoaan vientiin. Jos jäsenvaltio myöntää tukea yritykselle, maan sisäinen tuotanto voi joko pysyä ennallaan tai kasvaa, jolloin muiden jäsenvaltioiden yritysten mahdollisuudet viedä tuotteitaan kyseiseen jäsenvaltioon heikkenevät. Siksi tällainen tuki voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua (14).
(39)
Tämän vuoksi komissio päättelee, että tarkasteltavana oleva tukitoimenpide kuuluu perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätyn kiellon soveltamisalaan. Italian viranomaiset eivät ole koskaan kiistäneet tätä seikkaa.
(40)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätään poikkeuksista saman artiklan 1 kohdassa määrättyyn kieltoon.
(41)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdassa määrättyjä poikkeuksia ei ilmeisestikään voida soveltaa tarkasteltavana olevassa tapauksessa tukitoimenpiteiden luonteen ja tarkoituksen vuoksi. Italian viranomaiset eivät myöskään ole vedonneet 87 artiklan 2 kohdan a, b tai c alakohdan soveltamiseen.
(42)
Myöskään perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohtaa ei voida soveltaa tarkasteltavana olevassa tapauksessa, koska tukea ei ole tarkoitettu taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma. Italia ei myöskään ole vedonnut 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamiseen.
(43)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ei myöskään voida soveltaa kyseiseen tukeen, koska sitä ei ole tarkoitettu Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai Italian taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen. Italia ei ole myöskään vedonnut 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan soveltamiseen.
(44)
Tarkasteltavana olevaa tukea ei ole tarkoitettu - eikä se myöskään sovellu - 87 artiklan 3 kohdan d alakohdassa määrättyjen, kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämistä koskevien tavoitteiden saavuttamiseen, eikä Italia ole myöskään vedonnut mainitun säännöksen soveltamiseen.
(45)
Tarkasteltavana olevan tuen luonteen ja tarkoituksen perusteella ainoa poikkeus, jota voidaan soveltaa, on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätty poikkeus.
(46)
Mahdollisuutta soveltaa 45 perustelukappaleessa tarkoitettua poikkeusta on tarkasteltava menekinedistämiseen ja mainontaan maatalousalalla myönnettävää valtiontukea koskevien sääntöjen perusteella. Nämä säännöt on määritelty mainontaa koskevissa yhteisön suuntaviivoissa (15).
(47)
Mainontaa koskevien suuntaviivojen 7.1 jakson mukaan komissio soveltaa kyseisiä suuntaviivoja 1 päivästä tammikuuta 2002 alkaen uusiin valtiontukiin, mukaan luettuina sellaiset tuet, joita koskeva jäsenvaltion ilmoitus on vireillä. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan f alakohdan mukaista sääntöjenvastaista tukea tarkastellaan niiden sääntöjen ja suuntaviivojen mukaisesti, jotka olivat voimassa tuen myöntämisajankohtana.
(48)
Komissio epäili menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään, etteivät tarkasteltavana olevat tukitoimenpiteet vastaa tämäntyyppisiin tukitoimenpiteisiin nykyisin sovellettavia sääntöjä (16). Kyseisen päätöksen mukaisesti tämä päätös koskee ainoastaan 1 päivästä tammikuuta 2002 alkaen perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden menekinedistämiseen ja mainontaan myönnettyä tai myönnettävää tukea.
(49)
Menekinedistämiseen myönnettävän tuen osalta mainontaa koskevien suuntaviivojen 8 kohdassa todetaan, että mainonnaksi ei katsota menekinedistämistoimintaa, kun se määritellään tieteellisen tiedon jakamiseksi suurelle yleisölle, messujen, näyttelyiden tai vastaavien tapahtumien järjestämiseksi tai niihin osallistumiseksi taikka vastaaviksi PR-aloitteiksi, kuten mielipidemittaukset ja markkinatutkimukset. Menekinedistämistoimintaan laajemmassa merkityksessä myönnettävää valtiontukea käsitellään maatalousalan valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen (17) 13 ja 14 jaksossa. Koska ilmoituksessa ei täsmennetä, että kyseistä tukea myönnetään ainoastaan pienille ja keskisuurille yrityksille, tarkasteltavana olevassa tapauksessa ei voida soveltaa EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta maataloustuotteiden tuottamisen, jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimiville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävään valtiontukeen 23 päivänä joulukuuta 2003 annettua komission asetusta (EY) N:o 1/2004 (18).
(50)
Mainontaan myönnettävän tuen osalta mainontaa koskevien suuntaviivojen 7 kohdassa todetaan, että ”mainonnalla”, johon kyseisiä suuntaviivoja sovelletaan, ei tarkoiteta pelkästään mitä tahansa joukkotiedotusvälineiden (lehdistö, radio, televisio tai mainosjulisteet) avulla toteutettua toimintaa, jonka tavoitteena on saada kuluttajat ostamaan tietty tuote. Mainontaan kuuluu myös mikä tahansa toiminta, jonka tavoitteena on saada taloudelliset toimijat tai kuluttajat ostamaan tietty tuote, sekä kaikki aineisto, joka jaetaan suoraan kuluttajille tässä samassa tarkoituksessa mukaan lukien kuluttajille suunnattu mainonta myymälöissä.
(51)
Saatavilla olevista tiedoista käy ilmi, että tukea, joka on tarkoitettu tämän päätöksen 31 perustelukappaleen a ja b alakohdassa ja 32 perustelukappaleessa kuvailtuihin messuihin ja työtapaamisiin osallistumiseen, voidaan pitää kokonaisuudessaan menekinedistämiseen tarkoitettuna tukena ainoastaan siinä tapauksessa, että kuvailtuihin toimiin ei sisälly toimenpiteitä, joiden tavoitteena on saada taloudelliset toimijat tai kuluttajat ostamaan kyseistä tuotetta, eikä suoraan kuluttajille tässä samassa tarkoituksessa jaettua aineistoa. Mainontaa koskevien suuntaviivojen 7 kohdan perusteella sellaisiin toimenpiteisiin, joiden tavoitteena on saada taloudelliset toimijat tai kuluttajat ostamaan tietty tuote, ja suoraan kuluttajille tässä samassa tarkoituksessa jaettavaan aineistoon myönnettävää tukea pidetään mainontatukena.
(52)
Sikäli kuin messuille ja työtapaamisiin yhteisössä ja sen ulkopuolella osallistumista koskevien toimenpiteiden katsotaan olevan maatalousalan valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen 13 ja 14 jaksossa tarkoitettua menekinedistämistukea, kyseisen tuen osuus voi olla 100 prosenttia, mutta tuen määrä saisi yhden kolmivuotiskauden aikaan olla enintään 100 000 euroa tuensaajaa kohden. Tämä enimmäismäärä voidaan ylittää sellaisille yrityksille myönnetyn tuen tapauksessa, jotka täyttävät Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 70/2001 (19) säädetyn pienten ja keskisuurten yritysten määritelmän edellyttäen, että tuki ei ole suurempi kuin 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Tuen määrän laskemista varten tuensaajaksi katsotaan palvelujen vastaanottaja. Kuten Italian viranomaisten esittämistä huomautuksista ilmenee, tarkasteltavana olevat menekinedistämistoimenpiteet rahoitetaan edellä mainittuja tuen enimmäismääriä noudattaen, joten ne ovat asiassa sovellettavien sääntöjen mukaisia (20).
(53)
Maatalousalan valtiontukea koskevien suuntaviivojen 14 jaksossa todetaan, että kaikilla kulloinkin kyseessä olevan alueen toimijoilla olisi kilpailun vääristymisen välttämiseksi oltavat samat, objektiivisin perustein määritellyt edellytykset osallistua tämäntyyppisiin tukitoimenpiteisiin. Italian toimittamien, tämän päätöksen 32 perustelukappaleessa mainittujen tietojen perusteella kyseinen edellytys näyttäisi täyttyneen (21). Tiettyihin ryhmiin rajattu ja vain näiden ryhmien jäsenten tukemiseen tarkoitettu tuki ei edistä alan kokonaiskehitystä, joten se katsotaan toimintatueksi. Sen vuoksi, jos palvelujen tarjoajat ovat tuottajaryhmittymiä tai muita maatalouden keskinäistä tukea tarjoavia järjestöjä, kyseisten palvelujen on oltava kaikkien maanviljelijöiden saatavilla. Tällaisissa tapauksissa mahdollinen rahoitusosuus kyseisten ryhmittymien tai järjestöjen hallintokustannuksiin on rajoitettava palvelun tarjonnasta aiheutuneisiin kustannuksiin.
(54)
Mikäli edellä mainittuihin messuille ja työtapaamisiin osallistumista koskeviin toimenpiteisiin sisältyy myös toimia, joiden tavoitteena on saada taloudelliset toimijat tai kuluttajat ostamaan tietty tuote, tai suoraan kuluttajille tässä samassa tarkoituksessa jaettavaa aineistoa (esimerkiksi mainonta myymälässä tai taloudellisille toimijoille, kuten elintarvikealan yrittäjille, tukku- ja vähittäiskauppiaille, ravintoloille, hotelleille ja muille ravintola-alan toimijoille suunnattu mainonta), kyseisiä toimenpiteitä on arvioitava mainontaan myönnettävään valtiontukeen sovellettavien sääntöjen perusteella, samoin kuin joukkotiedotusvälineiden (lehdistö, mainosjulisteet radio, televisio) avulla toteutettuja mainontatoimenpiteitä, joita kuvaillaan tämän päätökseen 31 perustelukappaleen c alakohdassa ja 33 kohdassa.
(55)
Mainontaa koskevien suuntaviivojen mukaisesti tuottajien ja toimijoiden oletetaan yleensä vastaavan itse mainonnasta aiheutuvista kustannuksista harjoittamansa taloudellisen toiminnan osana.
(56)
Jotta mainontaan myönnettäviä tukia ei pidettäisi toimintatukina vaan perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvina, ne eivät saa muuttaa kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla (kielteiset perusteet), ja niiden on edistettävä tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehittämistä (myönteiset perusteet). Valtiontukien on lisäksi oltava niiden yhteisön kansainvälisten velvoitteiden mukaisia, jotka vahvistetaan maatalousalan osalta vuonna 1994 tehdyssä WTO-GATT-maataloussopimuksessa.
(57)
Kielteisten perusteiden täyttymiseksi tukia ei mainontaa koskevien suuntaviivojen 3.1. jakson mukaisesti saa myöntää kampanjoihin, jotka ovat vastoin EY:n perustamissopimuksen 28 artiklaa (3.1.1 jakso) tai kampanjoihin, jotka ovat ristiriidassa yhteisön johdetun oikeuden kanssa (3.1.2 jakso) eikä tiettyjä yrityksiä koskevaan mainontaan (3.1.3 jakso). Lisäksi jos julkisin varoin rahoitettujen mainontatoimien toteutus uskotaan yksityisille yrityksille, tällaisille yrityksille mahdollisesti myönnettävän tuen poissulkemiseksi kyseisen yksityisen yrityksen valinta on tehtävä markkinaperiaatteiden mukaisesti syrjimättömällä tavalla ja tarvittaessa yhteisön lainsäädännön ja oikeuskäytännön mukaisia tarjouskilpailumenettelyjä noudattaen (22) ja joka tapauksessa siten, että siitä ilmoitetaan asianmukaisessa laajuudessa, minkä ansiosta palveluhankinnat avautuvat kilpailulle ja hankintasopimuksia koskevien tekomenettelyiden puolueettomuutta voidaan valvoa.
(58)
Toimitettujen tietojen perusteella vaikuttaa siltä, että tämän päätöksen 30 perustelukappaleessa, 31 perustelukappaleen c alakohdassa ja 33 perustelukappaleessa kuvaillut mainontatoimet täyttävät perusteet, jotka vahvistetaan suuntaviivojen 3.1.1 jaksossa (perustamissopimuksen 28 artiklan vastaiset kampanjat) ja 3.1.3 jaksossa (tiettyjä yrityksiä koskeva mainonta). Italian viranomaiset eivät ole sitä vastoin toimittaneet mitään tietoja siitä, että myös 3.1.2. jaksossa (yhteisön johdetun oikeuden vastainen kampanja) vahvistettu vaatimus täyttyy.
(59)
Kielteisten perusteiden lisäksi mainontatuen on mainontaa koskevien suuntaviivojen 3.2 jakson mukaisesti täytettävä vähintään yksi myönteisistä perusteista, joiden tarkoituksena on osoittaa, että tuki edistää tosiasiallisesti tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehittämistä. Tällaisen myönteisen perusteen katsotaan täyttyneen, jos mainontatuki koskee jotakin seuraavista: ylijäämäiset maataloustuotteet tai lajit, joita ei hyödynnetä riittävästi; uudet tuotteet tai korvaavat tuotteet, joiden osalta ei vielä ole ylijäämää; korkealaatuiset tuotteet, myös ympäristön kanssa sopusointuisten erityisten tuotantomenetelmien avulla tuotetut tuotteet, kuten luonnonmukaisesti tuotetut maataloustuotteet; tiettyjen alueiden kehittäminen; asetuksessa (EY) N:o 70/2001 määriteltyjen kaltaisten pienten ja keskisuurten yrityksen (pk-yritysten) kehittäminen; hankkeet, joita toteuttavat kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 (23) mukaisesti virallisesti hyväksytyt organisaatiot; hankkeet, joita toteuttavat yhdessä kansallisten viranomaisten hyväksymät kalastusalan tuottajajärjestöt ja muut järjestöt.
(60)
Italian viranomaisten mainontaa koskevien tukien osalta tekemistä huomautuksista ei ilmene, että kyseiset mainontatoimet täyttävät jonkin edellä esitetyistä myönteisistä perusteista.
(61)
Maataloustuotteiden mainontaa koskevien valtiontukien enimmäismäärän osalta mainontaa koskevien suuntaviivojen 5 jaksossa todetaan, että suoran tuen, joka maksetaan yleisiin käyttötarkoituksiin varatuista valtion varoista, määrä ei saa ylittää sitä määrää, jonka kyseinen ala itse on sitonut tiettyyn mainoskampanjaan. Mainontaan tarkoitetun suoran tuen määrä ei näin ollen saisi olla yli 50 prosenttia kustannuksista, ja alan yritysten on maksettava vähintään 50 prosenttia kustannuksista joko vapaaehtoisina maksuina tai perimällä veroluonteisia tai pakollisia maksuja. Komissio voi joidenkin mainontaa koskevien suuntaviivojen 3.2 jaksossa mainittujen myönteisten perusteiden huomioon ottamiseksi sallia, että edellä mainittu suoran tuen enimmäismäärä on 75 prosenttia kustannuksista, jos kyseessä on sellaisten tuotteiden mainonta, joita pienyritykset tuottavat perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti tukikelpoisilla alueilla.
(62)
Toimitetuista ja tämän päätöksen 31 perustelukappaleessa esitetyistä tiedoista käy ilmi, että kaikki tarkasteltavana olevassa tukijärjestelmässä suunnitellut menekinedistämis- ja mainontatoimenpiteet rahoitetaan 100-prosenttisesti julkisista varoista. Edellytys, jonka mukaan 50 prosenttia (tai tapauksen mukaan 25 prosenttia) rahoituksesta on tultava kyseiseltä alalta, ei näin ollen täyty.
(63)
Edellä esitetyn arvioinnin perusteella komissio voi päätellä, että tarkasteltavana olevat mainontatuet eivät täytä mainontaa koskevien suuntaviivojen 3.1.2 jaksossa (yhteisön johdetun oikeuden vastaiset kampanjat), 3.2 jaksossa (myönteiset perusteet) eivätkä 5 jaksossa (valtiontuen enimmäismäärät) vahvistettuja perusteita.
(64)
Sama päätelmä voidaan tehdä niin yhteisössä kuin sen ulkopuolella toteutetuista toimenpiteistä. Ottaen huomioon, että maatalousalan valtiontukiin sovellettavat suuntaviivat eivät kata yhteisön ulkopuolella toteutettavia mainontatukia, komissio käyttää niiden arvioinnissa omaa harkintaansa. Komission vakiintuneen käytännön mukaan suunniteltuja toimenpiteitä voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvina ja niille voidaan sallia enintään 80-prosenttinen tuki, jos ne ovat yhteisön alueella sovellettavien valtiontukisääntöjen mukaisia (24). Kuten toimitetuista ja tämän päätöksen 31 ja 33 perustelukappaleessa esitetyistä tiedoista ilmenee, tarkasteltavana olevassa tapauksessa yhteisössä ja sen ulkopuolella toteutetut toimenpiteet ovat samat ja niihin myönnetty tuki on 100-prosenttinen. Tässä tapauksessa ei näin ollen noudateta mainontaa koskevien suuntaviivojen 3.12. jaksossa (yhteisön johdetun oikeuden vastaiset kampanjat) ja 3.2 jaksossa (myönteiset kriteerit) vahvistettuja perusteita eikä myöskään komission sallimaa tukien enimmäismäärää (25). Kyseiset tuet ovat sen vuoksi yhteismarkkinoille soveltumattomia.
(65)
Tämä päätös koskee yksinomaan maatalousalalla toteutettavia tukitoimenpiteitä perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden menekinedistämiseen ja mainontaan. Se ei edusta komission virallista kantaa kysymykseen, onko palvelujen tarjoajat valittu julkisia hankintoja koskevien yhteisön sääntöjen ja asiaa koskevan oikeuskäytännön mukaisesti. Komissio varaa itselleen oikeuden tarkastella kysymystä perusteellisemmin julkisia hankintoja koskevien sääntöjen valossa.
VI. PÄÄTELMÄ
(66)
Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että menekinedistämiseen tarkoitettuja tukitoimenpiteitä, mikäli ne ovat maatalousalan valtiontukia koskevien suuntaviivojen 13 ja 14 jakson mukaisia, voidaan pitää 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvina tietyn taloudellisen toiminnan kehittämisen edistämiseen tarkoitettuina tukina.
(67)
Mainontaan tarkoitetut tukitoimenpiteet, jotka eivät noudata EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ja tiettyjen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden mainontaa koskevissa suuntaviivoissa vahvistettuja sääntöjä, eivät ole yhteismarkkinoille soveltuvia, ja tällaisia tukitoimenpiteitä voidaan toteuttaa vain, jos ne muutetaan mainittujen sääntöjen mukaisiksi.
(68)
Yhteismarkkinoille soveltumattomat mainontaan tarkoitetut tuet, jotka on maksettu, on perittävä takaisin tuensaajilta,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Valtiontuki, jota Italia myöntää perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden menekinedistämiseen Sisilian alueellisen lain nro 27/1997 4 pykälän mukaisesti, soveltuu yhteismarkkinoille.
Kyseinen tuki voidaan panna täytäntöön.
2 artikla
Valtiontuki, jota Italia myöntää perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden mainontaan Sisilian alueellisen lain nro 27/1997 4 pykälän mukaisesti, ei sovellu yhteismarkkinoille.
Kyseistä tukea ei voida panna täytäntöön.
3 artikla
Italian on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 2 artiklassa tarkoitetun ja tuensaajalle sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin.
Tuki on maksettava viipymättä takaisin noudattaen kansalliseen oikeuteen perustuvia menettelyjä edellyttäen, että niissä mahdollistetaan päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan/tuensaajien käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon.
4 artikla
Italian on muutettava perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden mainontaan myönnettävää tukea koskevia kansallisia säännöksiään siten, että ne vastaavat yhteisön suuntaviivoja valtiontuesta EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ja tiettyjen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden mainontaan.
5 artikla
Italian on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 2 päivänä kesäkuuta 2004.