Rådets forordning (EF) nr. 1841/2002
af 14. oktober 2002
om ændring af forordning (EF) nr. 900/2001 om en endelig antidumpingtold på importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Polen
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 11, stk. 3,
under henvisning til forslag fremsat af Kommissionen efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. GÆLDENDE FORANSTALTNINGER
(1) Ved forordning (EF) nr. 900/2001(2) indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Polen. Forordningen ændrede karakteren af den foranstaltning i form af en mindsteimportpris, der oprindeligt blev indført ved forordning (EF) nr. 3319/94, til en særlig told på 19 EUR pr. ton, for så vidt angår Zaklady Azotowe Pulawy SA og 22 EUR pr. ton, for så vidt angår øvrige polske eksporterende producenter.
B. ANMODNING OM EN FORNYET UNDERSØGELSE
(2) Den polske eksporterende producent Zaklady Azotowe Pulawy SA (i det følgende benævnt "ansøgeren") indgav den 28. juni 2001 en anmodning om en interimsundersøgelse af de antidumpingforanstaltninger, der er blevet indført over for ansøgeren, dog kun vedrørende spørgsmålet om dumping i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt "grundforordningen"). Anmodningen indeholdt umiddelbare beviser for, at foranstaltningerne ikke længere var nødvendige for at modvirke dumping, og også for, at dette skyldtes ændrede omstændigheder af varig karakter. Ansøgeren anførte bl.a., at han var begyndt at sælge opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat på hjemmemarkedet. Det blev endvidere anført, at mønstret i eksportsalget havde ændret sig, efter at firmaet ikke længere solgte via sin tilknyttede eksportør. Ansøgeren havde umiddelbare beviser på, at der ikke var tale om dumping. Kommissionen fastslog efter høring af Det Rådgivende Udvalg, at der var tilstrækkelige umiddelbare beviser til at indlede en interimsundersøgelse, og offentliggjorde derfor en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3) og iværksatte en undersøgelse.
C. PROCEDURE
(3) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. oktober 2000 til den 30. september 2001 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden").
(4) Kommissionen underrettede officielt myndighederne i eksportlandet om indledningen af interimsundersøgelsen og gav alle direkte berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt.
(5) Kommissionen sendte et spørgeskema til ansøgeren og modtog en detaljeret besvarelse fra samme.
(6) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe afgørelse om dumping, og den aflagde kontrolbesøg hos den pågældende eksporterende producent.
(7) Ansøgeren og EF-erhvervsgrenen blev underrettet om, hvilke kendsgerninger og overvejelser undersøgelsen havde afstedkommet, og de fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Der blev taget hensyn til deres bemærkninger, hvor det var relevant, og konklusionerne blev ændret i overensstemmelse hermed.
D. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
(8) Resultaterne af den forrige undersøgelse offentliggjort i forordning (EF) nr. 900/2001, for så vidt angår den pågældende vare og samme vare, blev bekræftet.
E. DUMPING
1. Normal værdi
(9) Det blev fastslået, at det samlede salg af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat på hjemmemarkedet var repræsentativt i forhold til salget på eksportmarkedet. Salget på det polske marked var faktisk højere end salget til EF. Det blev herefter fastslået, om salget på hjemmemarkedet var foregået i den normale handel. Undersøgelsen viste, at det salg, der var højere end prisen pr. produktionsenhed, udgjorde mere end 10 %, men mindre end 80 % af det samlede salg. Den normale værdi blev derfor fastsat på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt ved salg med fortjeneste af den pågældende vare.
(10) EF-erhvervsgrenen forelagde en beregning af dumping baseret på en beregnet normal værdi og et skøn over omkostninger, priser og justeringer. Disse skøn viste sig imidlertid at være ukorrekte, da de ikke blev bekræftet af de faktiske fortrolige oplysninger, som blev efterprøvet under undersøgelsen. Der var endvidere intet, der tydede på, at der skulle sættes spørgsmålstegn ved de efterprøvede oplysninger.
(11) Efter den endelige fremlæggelse anførte EF-erhvervsgrenen den beregning, der er omtalt under betragtning 10 ovenfor, sammen med en ny beregning, der omfattede en normal værdi baseret på hjemmemarkedets priser, idet den denne gang hævdede, at forskellen mellem dens egne og Kommissionens beregninger kun kunne skyldes meget lave gaspriser. Det fremgik af en sammenligning af de oplysninger, ansøgerne havde indgivet, og som Kommissionen havde efterprøvet, og de oplysninger, EF-erhvervsgrenen havde anvendt til at beregne dumping, at de største forskelle ikke vedrørte gaspriserne. De største forskelle i beregningerne vedrørte hovedsagelig andre kostfaktorer, herunder justeringer, koefficienten (den såkaldte "yield factor") og allokeringen af gasudgifter i bestemte perioder i forbindelse med produktion af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat, som er solgt i undersøgelsesperioden, og forskellene skyldtes det forhold, at den berørte part baserede sig på antagelser, mens Kommissionen foretog sine beregninger på grundlag af efterprøvede oplysninger. Eftersom EF-erhvervsgrenen ikke var i stand til at finde tilstrækkeligt bevis for sine antagelser, fastholdes Kommissionens konklusioner, som er baseret på efterprøvede oplysninger.
2. Eksportpris
(12) Eftersom hele eksportsalget af den pågældende vare foregik direkte til uafhængige kunder i EF, blev eksportprisen fastsat i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen ud fra den pris, der faktisk var betalt eller skulle betales for varen.
3. Sammenligning
(13) For at sikre en rimelig sammenligning på baggrund af varetype ab fabrik og i samme handelsled blev der taget behørigt hensyn til forskelle, som hævdedes og påvistes at påvirke prissammenligneligheden. Der blev justeret for transport-, håndterings- og lasteomkostninger samt dertil knyttede omkostninger og provisions- og kreditomkostninger, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.
(14) Ansøgeren, som i undersøgelsesperioden har faktureret salget til EF i USD, har anmodet om en justering af valutaomregningen under henvisning til en konstant revaluering af den polske zloty (PLN) overfor USD, hvilket angiveligt fandt sted i perioden fra oktober 2000 til juni 2001.
(15) Det blev imidlertid konstateret, at selv om PLN steg i forhold til USD i løbet af det mest af undersøgelsesperioden, faldt den i forhold til USD i de sidste fire måneder af undersøgelsesperioden. Hvis transaktionerne blev justeret for opsvinget i PLN, skulle der også have været justeret for faldet i PLN. Firmaet var ikke i stand til at påvise, at justeringerne ville have nogen større betydning.
(16) I betragtning heraf er kravet om justering for valutaomregning ikke blevet imødekommet.
4. Dumpingmargen
(17) Det blev konstateret, at mønstret i eksportpriserne skiftede meget i løbet af forskellige perioder. Det blev konstateret, at eksportpriserne i løbet af de sidste to måneder af undersøgelsesperioden var usædvanligt lave. Dette kunne ikke begrundes med en lignende udvikling i det generelle prisniveau for opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat. Derfor viste en sammenligning af den normale værdi og eksportpriserne beregnet som et vejet gennemsnit ikke det fulde omfang af den dumping, der fandt sted. Det var ikke muligt at foretage en sammenligning af eksportpriserne og den normale værdi for hver enkelt transaktion, fordi der var stor forskel på datoerne for transaktionerne og på den mængde, der blev solgt ved henholdsvis eksporttransaktioner og transaktioner på hjemmemarkedet. For at beregne dumpingmargenen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi derfor sammenlignet med priserne på hver enkelt eksporttransaktion til EF, jf. artikel 2, stk. 11, andet punktum, i grundforordningen.
(18) Efter den endelige fremlæggelse, som lå til grund for hensigten om at ændre gældende antidumpingforanstaltninger, hævdede EF-erhvervsgrenen, at dumpingmargenen i den oprindelige procedure var blevet fastsat på grundlag af en sammenligning af priserne på hver eksporttransaktion og priserne på hver transaktion på hjemmemarkedet, og at der skulle foretages en sådan sammenligning i denne undersøgelse. En gennemgang af den oprindelige sag viste imidlertid, at denne sammenligningsform ikke var blevet anvendt i den oprindelige undersøgelse. Dette fremgår også tydeligt ved nøje gennemgang af Kommissionens forordning (EF) nr. 1506/94 af 27. juni 1994 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Bulgarien og Polen(4), hvor det hedder, at "eksportpriserne ab fabrik for UAN sammenlignedes for hver enkelt transaktion med den normale værdi fastsat som beskrevet i betragtning 12 og 13." Det fremgår klart af disse betragtninger, at den normale værdi blev beregnet på grundlag af producenternes samlede produktionsomkostninger, både faste og variable, plus et beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt en rimelig fortjenstmargen, og de enkelte eksportpriser er derfor tydeligvis blevet sammenlignet med en normal værdi beregnet som et vejet gennemsnit. Som begrundet ovenfor var det på ingen måde muligt at foretage en sammenligning af de enkelte eksportpriser og den normale værdi for hver enkelt transaktion, fordi der var stor forskel på datoen for transaktionerne og på den mængde, der blev solgt ved henholdsvis eksporttransaktioner og transaktioner på hjemmemarkedet. Påstanden blev derfor afvist.
(19) Det fremgik af sammenligningen som beskrevet i betragtning 17 ovenfor, at der forekom de minimis-dumping for ansøgerens vedkommende. Dumpingmargenen, udtrykt i procent af den samlede cif-importværdi, Fællesskabets grænse, ufortoldet, er fastsat til 0,8 %.
F. VARIGE ÆNDRINGER I OMSTÆNDIGHEDERNE
(20) I overensstemmelse med Kommissionens faste praksis blev det undersøgt, om de ændrede omstændigheder med rimelighed kunne anses for at være af varig art. Det blev konstateret, at ansøgeren i betydeligt omfang eksporterede opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat til lande uden for EF i de sidste to regnskabsperioder, der sluttede i december 1999 og juni 2001, såvel som i undersøgelsesperioden. Det skal i den forbindelse nævnes, at eksporten til lande uden for EF steg betydeligt i løbet af undersøgelsesperioden.
(21) Det blev ligeledes konstateret, at ansøgeren havde gjort en stor indsats for at øge salget på hjemmemarkedet ved at fremme brugen af flydende gødningsstoffer (opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat) og ved at opbygge et omfattende distributionsnetværk med investeringer i grossisternes oplagringsfaciliteter. Ansøgerens salg på hjemmemarkedet af ammoniumnitratopløsning steg således med 18 % fra 2000 og med 35 % fra 1999 til undersøgelsesperioden.
(22) Det bør nævnes, at landmændenes skift til flydende gødningsstoffer som opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat kræver investeringer i spredningsudstyr. Det er derfor rimeligt at antage, at den nationale efterspørgsel på opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat vil være konstant eller stigende i den nærmeste fremtid.
(23) Det øgede salg til lande uden for EF, navnlig det polske marked, har stor betydning for den overordnede omkostningsstruktur. Dette har betydning for fortjenesten på ansøgerens salg af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat på hjemmemarkedet og følgelig for den normale værdi.
(24) Konklusionen blev derfor, at det er temmelig usandsynligt, at ansøgeren igen vil anvende dumping på EF-markedet, for så vidt angår salg af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat.
(25) Efter den endelige fremlæggelse hævdede EF-erhvervsgrenen, at de ændrede omstændigheder ikke kunne anses for at være af varig art, navnlig ikke i betragtning af størrelsen af det polske hjemmemarked, manglen på andre eksportmarkeder og ansøgerens meget store produktionskapacitet. Det blev imidlertid konstateret, at det polske hjemmemarked, hvis størrelse blev stærkt undervurderet af EF-erhvervsgrenen, er stort og voksende, hvilket i sig selv mindsker den eventuelle trussel, som ansøgerens produktionskapacitet måtte udgøre, og den deraf følgende afhængighed af eksportmarkeder. Det blev desuden konstateret, at ansøgeren havde let adgang til andre eksportmarkeder. Der er derfor ingen grund til at antage, at de ændrede omstændigheder, dvs. manglende dumping, ikke skulle være af varig art.
G. KONKLUSION
(26) I betragtning af, at der er konstateret en de minimis-dumpingmargen for ansøgeren, og at situationen ikke har midlertidig karakter, erstattes den specifikke antidumpingtold, der blev indført ved forordning (EF) nr. 900/2001 på ansøgerens eksport, med en toldsats på 0 EUR.
(27) Ændringen af foranstaltningerne vedrører kun ansøgeren og ikke hele Polen. Ansøgeren er fortsat omfattet af proceduren, og hans forhold kan blive undersøgt igen i forbindelse med en fornyet undersøgelse af Polen, jf. artikel 11 i grundforordningen. Alle andre producenter i Polen er omfattet af den gældende resttoldsats, selv om det står dem og andre interesserede parter frit for at anmode om en fornyet undersøgelse af disse foranstaltninger, jf. artikel 11 i grundforordningen -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 900/2001 affattes således: "2. Den gældende told pr. ton vare er angivet nedenfor for varer produceret af følgende virksomheder:
TABELPOSITION "
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 14. oktober 2002.
Neuvoston asetus (EY) N:o 1841/2002,
annettu 14 päivänä lokakuuta 2002,
lopullisten polkumyyntitullien käyttöönotosta Puolasta peräisin olevien virtsa-aineen (urean) ja ammoniumnitraatin liuosseosten tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 900/2001 muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1) ja erityisesti sen 11 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A VOIMASSA OLEVAT TOIMENPITEET
(1) Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 900/2001(2) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin Puolasta peräisin olevien virtsa-aineen (urean) ja ammoniumnitraatin liuosseosten, jäljempänä liuosseokset, tuonnissa. Asetuksessa muutettiin toimenpiteiden laji asetuksella (EY) N:o 3319/94 alun perin käyttöön otetusta vähimmäistuontihinnasta paljoustulliksi, jonka määrä vahvistettiin Zaklady Azotowe Pulawy SA:n osalta 19 euroksi tonnilta ja kaikkien muiden puolalaisten vientiä harjoittavien tuottajien osalta 22 euroksi tonnilta.
B TARKASTELUA KOSKEVA PYYNTÖ
(2) Puolalainen vientiä harjoittava tuottaja Zaklady Azotowe Pulawy SA, jäljempänä "pyynnön esittäjä", pyysi 28 päivänä kesäkuuta 2001 siihen sovellettavan polkumyyntitoimenpiteen välivaiheen tarkastelua, joka rajoittuisi asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti polkumyyntinäkökohtiin. Pyynnössä esitettiin alustava näyttö siitä, että toimenpiteitä ei polkumyynnin vastapainona enää tarvittu olosuhteissa tapahtuneiden pysyvien muutosten vuoksi. Pyynnön esittäjä huomautti erityisesti, että se oli alkanut myydä liuosseoksia kotimarkkinoilla. Lisäksi se väitti, että sen vientimyynnin rakenne oli muuttunut sen lopetettua siihen etuyhteydessä olevan viejän kautta tapahtuneen myynnin. Pyynnön esittäjä toimitti alustavan näytön siitä, että polkumyyntiä ei enää harjoitettu. Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa komissio päätti, että oli olemassa riittävä alustava näyttö välivaiheen tarkastelun vireille panemiseksi, mistä syystä se julkaisi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä tarkastelun vireillepanoa koskevan ilmoituksen(3) ja pani vireille asiaa koskevan tutkimuksen.
C MENETTELY
(3) Polkumyyntitutkimus käsitti 1 päivän lokakuuta 2000 ja 30 päivän syyskuuta 2001 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso".
(4) Komissio ilmoitti välivaiheen tarkastelun vireillepanosta virallisesti viejämaan viranomaisille ja antoi kaikille osapuolille, joita asia suoraan koski, mahdollisuuden esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi.
(5) Komissio lähetti pyynnön esittäjälle kyselylomakkeen ja sai tältä yksityiskohtaisia tietoja.
(6) Komissio hankki ja tarkasti kaikki polkumyynnin määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja teki tarkastuskäynnin asianomaisen vientiä harjoittavan tuottajan toimitiloihin.
(7) Pyynnön esittäjälle ja yhteisön tuotannonalalle ilmoitettiin tutkimukseen liittyvistä tosiasioista ja huomioista ja niille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksia. Osapuolten huomautukset otettiin huomioon ja päätelmiä muutettiin tarvittaessa niitä vastaavasti.
D TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
(8) Asetuksessa (EY) N:o 900/2001 julkaistut edellisen tutkimuksen päätelmät tarkasteltavana olevasta tuotteesta ja samankaltaisesta tuotteesta vahvistettiin.
E POLKUMYYNTI
1. Normaaliarvo
(9) Tutkimuksessa varmistettiin ensin, että liuosseosten kokonaismyynti kotimarkkinoilla oli edustavaa vientimyynnin määrään verrattuna. Myyntimäärä Puolan kotimarkkinoilla todettiin suuremmaksi kuin yhteisöön viety määrä. Tämän jälkeen määritettiin, oliko kotimarkkinamyynti tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä. Tältä osin kävi ilmi, että tuotannon yksikkökustannukset ylittävillä hinnoilla tapahtuneen myynnin määrä oli yli 10 prosenttia mutta alle 80 prosenttia koko myynnistä. Tämän vuoksi normaaliarvo määritettiin tarkasteltavana olevan tuotteen kannattavassa myynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen perusteella.
(10) Yhteisön tuotannonala esitti polkumyyntilaskelman, joka perustui laskennalliseen normaaliarvoon ja kustannuksia, hintoja ja oikaisuja koskeviin olettamuksiin. Nämä olettamukset eivät kuitenkaan olleet oikeita, sillä voitiin todeta, että tutkimuksen kuluessa tarkistetut tosiasialliset, luottamukselliset tiedot eivät tukeneet niitä. Mitään viitteitä ei myöskään löydetty siitä, etteivät nämä tarkistetut tiedot olisi luotettavia.
(11) Lopullisten tietojen ilmoittamisen jälkeen yhteisön tuotannonala esitti uudelleen edellä johdanto-osan 10 kappaleessa tarkoitetun laskelman sekä toisen laskelman, jossa normaaliarvo oli laskettu kotimarkkinahintojen perusteella, väittäen, että sen ja komission laskelmien välinen ero saattoi johtua vain erittäin alhaisista kaasun hinnoista. Pyynnön esittäjän toimittamien ja komission tarkistamien tietojen sekä yhteisön tuotannonalan esittämissä polkumyyntilaskelmissa käytettyjen tietojen vertailu osoitti, että merkittävimmät erot eivät liittyneet kaasun hintaan. Laskelmien tärkeimmät erot koskivat useimpia muita kustannustekijöitä, oikaisut mukaan lukien, hyötykertoimia ja tiettyinä ajanjaksoina maksettujen kaasun hintojen kohdistamista tutkimusajanjaksona myytyihin liuosseoksiin; erot johtuivat siitä, että asianomainen osapuoli käytti olettamuspohjaisia tietoja, kun taas komission laskelmat perustuivat tarkistettuihin tietoihin. Koska yhteisön tuotannonala ei pystynyt esittämään riittävää näyttöä olettamustensa paikkansapitävyyden tueksi, komission tarkistettuihin tietoihin perustuvat päätelmät vahvistetaan.
2. Vientihinta
(12) Koska tarkasteltavana olevan tuotteen koko vientimyynti suuntautui suoraan yhteisön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
3. Vertailu
(13) Noudettuna lähettäjältä -tasolla ja samassa kaupan portaassa tehdyn tuotetyyppikohtaisen vertailun tasapuolisuuden varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon hintojen vertailtavuuteen vaikuttavat väitetyt ja osoitetut eroavuudet. Oikaisuja tehtiin kuljetus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, luottokustannusten sekä palkkioiden huomioon ottamiseksi perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(14) Pyynnön esittäjä oli laskuttanut kaiken tutkimusajanjakson aikaisen vientimyyntinsä yhteisöön Yhdysvaltain dollareina ja pyysi tästä syystä valuutan muuntamiseen liittyvää oikaisua väittäen, että Puolan zlotyn arvo suhteessa dollariin oli kohonnut jatkuvasti lokakuun 2000 ja kesäkuun 2001 välisenä aikana.
(15) Tältä osin todettiin kuitenkin, että vaikka Puolan zloty oli vahvistunut suhteessa Yhdysvaltain dollariin enimmän osan tutkimusajanjaksoa, sen arvo suhteessa dollariin oli itse asiassa laskenut tutkimusajanjakson neljän viimeisen kuukauden aikana. Jos pyydetty oikaisu olisi tehty liiketoimiin, joihin zlotyn vahvistuminen vaikutti, se olisi pitänyt tehdä myös liiketoimiin, joihin vaikutti zlotyn myöhempi heikentyminen. Yritys ei pystynyt osoittamaan, että tällaisilla oikaisuilla olisi ollut kokonaisuutena merkitystä.
(16) Näin ollen ei pyyntöä valuutan muuntamiseen liittyvän oikaisun tekemisestä voitu hyväksyä.
4. Polkumyyntimarginaali
(17) Tutkimuksessa todettiin, että vientihintojen rakenteessa oli huomattavia eroja eri ajanjaksojen välillä. Varsinkin tutkimusajanjakson kahden viimeisen kuukauden vientihintojen todettiin olleen erityisen alhaisia. Tätä ei voitu selittää liuosseosten yleisen hintatason vastaavalla kehityksellä. Näin ollen normaaliarvon ja vientihintojen painotettuun keskiarvoon perustuva vertailu ei tuonut esiin harjoitetun polkumyynnin tosiasiallista laajuutta. Yksittäisten vientihintojen ja yksittäisten normaaliarvojen vertailu liiketapahtumakohtaisesti ei ollut mahdollista, koska vienti- ja kotimarkkinoiden myyntitapahtumien päivämäärät ja myydyt määrät erosivat merkittävästi toisistaan. Polkumyyntimarginaali määritettiin tästä syystä vertaamalla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa kunkin yksittäisen yhteisöön suuntautuvan vientitapahtuman hintoihin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan toisen virkkeen mukaisesti.
(18) Sen jälkeen, kun osapuolille oli ilmoitettu ne lopulliset tiedot, joiden perusteella oli tarkoitus muuttaa voimassa olevia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä, yhteisön tuotannonala esitti väitteen, jonka mukaan polkumyyntimarginaali oli alkuperäisessä menettelyssä määritetty vertaamalla yksittäisten vientitapahtumien hintoja yksittäisten kotimaisten myyntitapahtumien hintoihin; tuotannonala katsoi, että tällainen vertailu olisi suoritettava myös tässä tutkimuksessa. Alkuperäisten tutkimustietojen tarkastelu kuitenkin osoitti, että tätä menetelmää ei ollut käytetty alkuperäisessä tutkimuksessa. Tämä käy ilmi myös tarkasteltaessa huolellisesti väliaikaisten tuontitullien asettamisesta Bulgariasta ja Puolasta peräisin olevalle urea-ammoniumnitraattiliuosseoksille 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettua komission asetusta (EY) N:o 1506/94(4), jossa todetaan, että "liuosseosten noudettuna lähettäjältä -tason vientihintoja verrattiin liiketapahtumakohtaisesti johdanto-osan 12 ja 13 kappaleessa kuvatulla tavalla määritettyyn normaaliarvoon". Koska kyseisistä johdanto-osan kappaleista selviää, että normaaliarvo muodostettiin lisäämällä tuottajien täysimääräisiin kiinteisiin ja muuttuviin valmistuskustannuksiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa, on ilmeistä, että yksittäisiä vientihintoja verrattiin painotettuun keskimääräiseen normaaliarvoon. Sitä paitsi, kuten edellä on selitetty, yksittäisten vientihintojen ja yksittäisten normaaliarvojen vertailu liiketapahtumakohtaisesti ei ollut mahdollista, koska vienti- ja kotimarkkinoiden myyntitapahtumien päivämäärät ja myydyt määrät erosivat merkittävästi toisistaan. Näin ollen tämä väite hylättiin.
(19) Edellä johdanto-osan 17 kappaleessa kuvattu vertailu osoitti pyynnön esittäjän harjoittavan polkumyyntiä, joka on määrältään vähimmäistasoa. Määritetty polkumyyntimarginaali prosentteina cif yhteisön rajalla tullaamattomana -hinnasta ilmaistuna on 0,8 prosenttia.
F MUUTTUNEIDEN OLOSUHTEIDEN PYSYVYYS
(20) Komission vakiintuneen käytännön mukaisesti tutkittiin, voitiinko olosuhteiden muutosta kohtuudella pitää pysyvänä. Tässä yhteydessä todettiin, että pyynnön esittäjä oli vienyt merkittäviä määriä liuosseoksia muihin kuin EY-maihin joulukuuhun 1999 ja kesäkuuhun 2001 päättyneiden kahden viimeisen tilikauden aikana sekä tutkimusajanjaksona. Tältä osin olisi mainittava, että vienti EY:n ulkopuolisiin maihin lisääntyi huomattavasti tutkimusajanjakson aikana.
(21) Lisäksi todettiin, että pyynnön esittäjä on ryhtynyt merkittäviin toimiin kotimarkkinamyynnin lisäämiseksi edistämällä nestemäisten lannoitteiden (liuosseosten) käyttöä ja kehittämällä laajan jakeluverkon, jonka toimintaa se on tukenut investoinnein tukkumyyjien toimitiloihin sijoitettaviin varastoihin. Pyynnön esittäjän kotimarkkinoilla myymien virtsa-aineen (urean) ja ammoniumnitraatin liuosseosten määrä kasvoi siten 18 prosentilla vuoden 2000 ja 35 prosentilla vuoden 1999 ja tutkimusajanjakson välillä.
(22) Olisi huomattava, että maanviljelijöiden on nestemäisiin lannoitteisiin siirtyessään hankittava sen levittämiseen käytettävät laitteet. Tästä syystä on perustelua olettaa, että liuosseosten kotimainen kysyntä pysyy ennallaan tai kasvaa lähitulevaisuudessa.
(23) Kasvanut myynti yhteisön ulkopuolisilla markkinoilla ja erityisesti Puolan kotimarkkinoilla vaikuttaa huomattavasti yleiseen kustannusrakenteeseen. Tällä puolestaan on vaikutusta pyynnön esittäjän liuosseosten kotimarkkinamyynnin kannattavuuteen ja sen vuoksi myös normaaliarvoon.
(24) Näin ollen päätellään, että on melko epätodennäköistä, että pyynnön esittäjä ryhtyisi uudelleen myymään liuosseoksia polkumyynnillä yhteisön markkinoilla.
(25) Kun yhteisön tuotannonalalle oli ilmoitettu näistä lopullisista tiedoista, se väitti, että edellä mainittuja olosuhteiden muutoksia ei voida pitää pysyvinä erityisesti Puolan kotimarkkinoiden pienuuden, muiden vientimarkkinoiden vähäisyyden ja pyynnön esittäjän valtavan tuotantokapasiteetin vuoksi. Tältä osin voitiin kuitenkin todeta, että yhteisön tuotannonala oli itse asiassa suuresti aliarvioinut Puolan kotimarkkinoiden koon ja että nämä markkinat olivat merkittävät ja kasvamassa, mikä jo sinänsä vähentää pyynnön esittäjän tuotantokapasiteetin mahdollisesti muodostamaa uhkaa ja sen tästä kapasiteetista johtuvaa riippuvuutta vientimarkkinoista. Lisäksi todettiin, että pyynnön esittäjän olisi helppo päästä muille vientimarkkinoille. Tästä syystä ei ollut mitään syytä uskoa, ettei muutos eli polkumyynnin puuttuminen olisi pysyvä ilmiö.
G PÄÄTELMÄT
(26) Koska pyynnön esittäjän polkumyyntimarginaalin todettiin olevan vähimmäistasoa ja koska tilannetta ei voida pitää lyhytaikaisena, pyynnön esittäjän vientiin sovellettava, asetuksella (EY) N:o 900/2001 käyttöön otettu paljouden perusteella kannettava polkumyyntitulli olisi korvattava nollatullilla.
(27) Tämä toimenpiteiden muutos koskee vain pyynnön esittäjää eikä koko Puolaa. Pyynnön esittäjä kuuluu edelleen menettelyn soveltamisalaan ja sitä voidaan tarkastella uudelleen mahdollisissa tulevissa Puolaa koskevissa tarkasteluissa perusasetuksen 11 artiklan mukaisesti. Kaikkiin muihin puolalaisiin tuottajiin sovelletaan edelleen voimassa olevaa jäännöstullia, mutta niillä ja muilla asianomaisilla osapuolilla on oikeus pyytää näiden toimenpiteiden tarkastelua perusasetuksen 11 artiklan mukaisesti,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 900/2001 1 artiklan 2 kohta seuraavasti: "2. Sovelletaan seuraavaa tuotetonnilta kannettavaa tullia seuraavien yritysten valmistamiin tuotteisiin:
TAULUKON PAIKKA "
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 14 päivänä lokakuuta 2002.