EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2005/65/EF
af 26. oktober 2005
om bedre havnesikring
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Sikringsrelaterede hændelser som følge af terrorisme hører til blandt de alvorligste trusler mod idealerne om demokrati, frihed og fred, der udgør selve essensen af Den Europæiske Union.
(2)
Personer, infrastruktur og udstyr i havne bør beskyttes mod sikringsrelaterede hændelser og deres ødelæggende virkninger. En sådan beskyttelse vil være til fordel for både brugerne af transport, økonomien og samfundet som helhed.
(3)
Den 31. marts 2004 vedtog Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union forordning (EF) nr. 725/2004 af 31. marts 2004 om bedre sikring af skibe og havnefaciliteter (4). De foranstaltninger til maritim sikring, som forordningen indfører, er kun en del af de foranstaltninger, der er nødvendige for at opnå et forsvarligt sikringsniveau i hele søfartstransportkæden. Forordningen omhandler kun sikringsforanstaltninger om bord på skibe og ved grænsefladen mellem skib og havn.
(4)
Af hensyn til den bedst mulige beskyttelse af søfarts- og havnevirksomheder bør der træffes foranstaltninger til sikring af havne, der omfatter hver enkelt havn inden for de afgrænsninger, der er fastlagt af de pågældende medlemsstater, således at de sikringsforanstaltninger, der træffes i medfør af forordning (EF) nr. 725/2004, understøttes af bedre sikkerhed i områder med havneaktivitet. Foranstaltningerne bør indføres i alle havne, hvori der findes en eller flere havnefaciliteter, der er omfattet af forordning (EF) nr. 725/2004.
(5)
Sikringsmålene i dette direktiv bør nås ved, at der vedtages passende foranstaltninger, uden at medlemsstaternes regler inden for national sikkerhed og foranstaltninger, som måtte blive vedtaget med hjemmel i EU-traktatens afsnit VI, tilsidesættes.
(6)
Medlemsstaterne bør ved hjælp af detaljerede sårbarhedsvurderinger fastlægge den nøjagtige afgrænsning af de havneområder, der skal sikres, og hvilke forskellige foranstaltninger der er nødvendige for at opnå den ønskede havnesikringsgrad. Sådanne foranstaltninger bør afhænge af det aktuelle sikringsniveau og afspejle den relevante risikoprofil i de forskellige delområder af havnen.
(7)
Medlemsstaterne bør godkende havnesikringsplaner, hvori sårbarhedsvurderingen af havnen er indarbejdet. Effektivt fungerende sikringsforanstaltninger forudsætter desuden, at der er en klar fordeling af opgaverne mellem de berørte parter, og at foranstaltningerne regelmæssigt gennemgås ved øvelser. At opgavefordelingen og øvelsesprocedurerne indgår i havnesikringsplanen, anses for at bidrage meget væsentligt til, at både forebyggende og afhjælpende havnesikringsforanstaltninger bliver effektive.
(8)
Ro-ro-skibe er særlig sårbare over for sikringsrelaterede hændelser, især hvis de både medfører passagerer og last. Der bør på grundlag af risikovurderinger træffes de fornødne foranstaltninger til sikring af, at person- og lastbiler, der skal befordres med ro-ro-skib på indenlandske og internationale ruter, hverken rummer nogen risiko for skibet eller dets passagerer, besætning eller last. Foranstaltningerne bør træffes på en sådan måde, at ombordkørslen forløber så let som muligt.
(9)
Medlemsstaterne bør kunne nedsætte udvalg for havnesikring, hvis opgave skal være at give praktisk vejledning i de havne, der er omfattet af dette direktiv.
(10)
Medlemsstaterne bør sørge for, at alle involverede parter er klar over ansvarsfordelingen inden for havnesikring. Medlemsstaterne bør føre tilsyn med, at sikringsreglerne overholdes, udpege en myndighed, der er ansvarlig for alle havne, godkende alle sårbarhedsvurderinger og sikringsplaner for havnene, fastsætte sikringsniveauer og informere efter behov herom samt sørge for, at der gives fyldestgørende meddelelse om foranstaltningerne, og at de gennemføres og koordineres korrekt.
(11)
Medlemsstaterne bør godkende vurderinger og planer og føre tilsyn med, at de gennemføres i deres havne. For i mindst muligt omfang at afbryde forbindelsen til havnene og pålægge inspektionsorganerne administrative byrder bør Kommissionen føre tilsyn med gennemførelsen af dette direktiv samtidig med inspektionerne i henhold til artikel 9, stk. 4, i forordning (EF) nr. 725/2004.
(12)
Medlemsstaterne bør sørge for, at forbindelsen mellem Kommissionen og medlemsstaterne forestås af et kontaktpunkt. De bør på baggrund af de gennemførte sårbarhedsvurderinger underrette Kommissionen om, hvilke havne der er omfattet af direktivet.
(13)
En effektiv og ensartet gennemførelse af foranstaltningerne som led i denne havnesikringspolitik rejser vigtige finansieringsmæssige spørgsmål. Finansieringen af ekstra sikringsforanstaltninger bør ikke føre til konkurrencefordrejning. Kommissionen bør senest den 30. juni 2006 forelægge Europa-Parlamentet og Rådet resultaterne af en undersøgelse af omkostningerne i forbindelse med foranstaltninger truffet i medfør af dette direktiv med særlig vægt på den måde, omkostningerne fordeles mellem de offentlige myndigheder, havnemyndighederne og operatørerne.
(14)
I dette direktiv overholdes de grundlæggende rettigheder og de principper, som anerkendes i bl.a. Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
(15)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbestemmelser, der tillægges Kommissionen (5).
(16)
Der bør indføres en procedure for tilpasning af dette direktiv med henblik på dels at tage hensyn til udviklingen i de internationale instrumenter, dels, i lyset af de indhøstede erfaringer, at tilpasse detaljer i bilagets enkelte bestemmelser eller supplere dem, uden at direktivets anvendelsesområde udvides.
(17)
Målene for dette direktiv, som er at indføre hensigtsmæssige foranstaltninger inden for søtransport- og havnepolitikken på velafbalanceret måde, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af direktivets europæiske dimension bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går direktivet ikke ud over hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(18)
Da dette direktiv vedrører søhavne, finder forpligtelserne heri ikke anvendelse på Østrig, Den Tjekkiske Republik, Ungarn, Luxembourg og Slovakiet -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formål
1. Hovedformålet med dette direktiv er at indføre og iværksætte fællesskabsforanstaltninger med henblik på at forbedre sikringen af havne mod truslen om sikringsrelaterede hændelser.
Direktivet skal endvidere garantere, at sikringsforanstaltninger, der træffes i medfør af forordning (EF) nr. 725/2004, understøttes af bedre havnesikring.
2. Foranstaltningerne i stk. 1 består i følgende:
a)
fælles grundlæggende regler for havnesikringsforanstaltninger
b)
en mekanisme for reglernes anvendelse
c)
hensigtsmæssige mekanismer til kontrol med overholdelse.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv fastlægger sikringsforanstaltninger, som skal overholdes i havne. Medlemsstaterne kan anvende direktivets bestemmelser på havnerelaterede områder.
2. Foranstaltningerne i dette direktiv anvendes på alle havne inden for en medlemsstats område, hvor der findes en eller flere havnefaciliteter, der er omfattet af en godkendt sikringsplan for havnefaciliteter i henhold til forordning (EF) nr. 725/2004. Dette direktiv omfatter ikke militære installationer i havne.
3. Medlemsstaterne fastlægger for hver havn den afgrænsning, der skal anvendes i dette direktiv, under behørig hensyntagen til oplysningerne fra havnesårbarhedsvurderingen.
4. Såfremt afgrænsningen af en havnefacilitet, som defineret i forordning (EF) nr. 725/2004, er fastlagt af en medlemsstat på en sådan måde, at havnen reelt er omfattet heraf, viger bestemmelserne i dette direktiv for bestemmelserne i forordning (EF) nr. 725/2004.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1)
»havn«: ethvert specifikt land- og vandområde, som de pågældende medlemsstater har afgrænset, bestående af anlæg og udstyr, som tjener til at lette kommerciel søtransport
2)
»grænseflade mellem skib og havn«: det samspil, der opstår, når et skib direkte og umiddelbart inddrages i overførslen mellem skib og havn af personer eller gods eller udførelsen af havnetjenesteydelser
3)
»havnefacilitet«: et sted, hvor grænsefladen mellem skib og havn forekommer; dette omfatter områder som ankerpladser, ventepladser og ankomstfaciliteter fra søsiden
4)
»kontaktpunkt for havnesikring«: det organ, som hver medlemsstat udpeger som kontaktpunkt for Kommissionen og andre medlemsstater og som ansvarlig for at fremme, følge og informere om anvendelsen af de foranstaltninger til havnesikring, der er fastsat i dette direktiv
5)
»havnesikringsmyndighed«: den myndighed, der er ansvarlig for sikkerhedsanliggender i en given havn.
Artikel 4
Koordinering med foranstaltninger, der træffes i medfør af forordning (EF) nr. 725/2004
Medlemsstaterne sørger for, at havnesikringsforanstaltninger, der indføres i medfør af dette direktiv, koordineres nøje med foranstaltninger, der træffes i medfør af forordning (EF) nr. 725/2004.
Artikel 5
Havnesikringsmyndighed
1. Medlemsstaterne udpeger en havnesikringsmyndighed for hver af de havne, der er omfattet af dette direktiv. En havnesikringsmyndighed kan udpeges for mere end én havn.
2. Havnesikringsmyndigheden er ansvarlig for udarbejdelse og gennemførelse af havnesikringsplaner, der bygger på resultatet af havnesårbarhedsvurderinger.
3. Medlemsstaterne kan udpege en »kompetent maritim sikringsmyndighed«, jf. forordning (EF) nr. 725/2004, som havnesikringsmyndighed.
Artikel 6
Havnesårbarhedsvurdering
1. Medlemsstaterne sørger for, at der udføres havnesårbarhedsvurderinger af de havne, der er omfattet af dette direktiv. I sådanne vurderinger tages der behørigt hensyn til de særlige kendetegn ved forskellige afsnit af den enkelte havn samt, hvor den relevante myndighed i den pågældende medlemsstat finder det hensigtsmæssigt, ved de tilstødende områder, hvis disse har indvirkning på sikkerheden i havnen, samt til de vurderinger af havnefaciliteter inden for deres grænser, som er udført i medfør af forordning (EF) nr. 725/2004.
2. Havnesårbarhedsvurderinger udføres således, at der som minimum tages hensyn til de detaljerede krav i bilag I.
3. Havnesårbarhedsvurderinger kan udføres af en anerkendt sikringsorganisation, jf. artikel 11.
4. Havnesårbarhedsvurderinger skal godkendes af medlemsstaten.
Artikel 7
Havnesikringsplan
1. På baggrund af havnesårbarhedsvurderingerne sørger medlemsstaterne for, at der udarbejdes havnesikringsplaner, som vedligeholdes og ajourføres. I havnesikringsplanen skal de særlige kendetegn ved de forskellige afsnit af havnen være behandlet fyldestgørende, og de sikringsplaner for havnefaciliteter inden for deres grænser, som er udarbejdet i medfør af forordning (EF) nr. 725/2004, skal være indarbejdet i havnesikringsplanen.
2. I havnesikringsplaner skal der for hvert af de i artikel 8 omhandlede sikringsniveauer være anført:
a)
hvilke procedurer der skal følges
b)
hvilke foranstaltninger der skal gennemføres
c)
hvilke handlinger der er nødvendige.
3. Havnesikringsplaner skal som minimum tage hensyn til de detaljerede krav i bilag II. Hvor og i det omfang, det er relevant, indeholder havnesikringsplanerne navnlig sikkerhedsforanstaltninger med henblik på passagerer og køretøjer, der skal til at køre om bord på skibe, der medfører passagerer og køretøjer. I forbindelse med international søtransport samarbejder de berørte medlemsstater om sårbarhedsvurderingen.
4. Havnesikringsplaner kan udarbejdes af en anerkendt sikringsorganisation, jf. artikel 11.
5. Havnesikringsplaner godkendes af hver medlemsstat inden gennemførelsen.
6. Medlemsstaterne sørger for, at gennemførelsen af havnesikringsplaner kontrolleres. Kontrollen skal koordineres med andre kontrolaktiviteter i havnen.
7. Medlemsstaterne sørger for, at der gennemføres passende øvelser, under hensyntagen til de grundlæggende krav til sikkerhedsuddannelse i bilag III.
Artikel 8
Sikringsniveauer
1. Medlemsstaterne indfører et system med sikringsniveauer for havne eller dele af havne.
2. Der skal være følgende 3 sikringsniveauer, jf. forordning (EF) nr. 725/2004:
-
Sikringsniveau 1 er det niveau, hvor hensigtsmæssige, minimale beskyttelses-/sikringsforanstaltninger skal opretholdes til enhver tid
-
Sikringsniveau 2 er det niveau, hvor hensigtsmæssige, supplerende beskyttelses-/sikringsforanstaltninger skal opretholdes i en periode på grund af forhøjet risiko for en sikringsrelateret hændelse
-
Sikringsniveau 3 er det niveau, hvor yderligere, specifikke beskyttelses-/sikringsforanstaltninger skal opretholdes i en begrænset periode, hvis en sikringsrelateret hændelse er sandsynlig eller overhængende, selv om det måske ikke er muligt at udpege det specifikke mål.
3. Medlemsstaterne fastlægger det sikringsniveau, der gælder for de enkelte havne eller dele af havne. På hvert sikringsniveau kan en medlemsstat på grundlag af havnesårbarhedsvurderingen bestemme, at der skal anvendes andre sikringsforanstaltninger i andre dele af havnen.
4. Medlemsstaterne giver den eller de relevante personer underretning om, hvilket sikringsniveau der gælder for den enkelte havn eller del af en havn, samt om eventuelle ændringer heraf.
Artikel 9
Havnesikringsofficer
1. Hver medlemsstat godkender en sikringsofficer for hver enkelt havn. Hver havn har, når dette er muligt, sin egen havnesikringsofficer, men kan, hvis det er hensigtsmæssigt, have fælles sikringsofficer.
2. Havnesikringsofficeren fungerer som kontaktpunkt i spørgsmål vedrørende havnesikringen.
3. Hvis havnesikringsofficeren og havnefacilitetens sikringsofficer, jf. forordning (EF) nr. 725/2004, ikke er den samme person, skal der sørges for nært samarbejde mellem dem.
Artikel 10
Revision
1. Medlemsstaterne sørger for, at havnenes sårbarhedsvurderinger og sikringsplaner revideres, når det er relevant. De revideres mindst hvert femte år.
2. Revisionen skal omfatte det i artikel 6 eller 7 anførte.
Artikel 11
Anerkendt sikringsorganisation
Medlemsstaterne kan udpege anerkendte sikringsorganisationer til at udføre de opgaver, der er omhandlet i dette direktiv. Anerkendte sikringsorganisationer skal opfylde betingelserne i bilag IV.
Artikel 12
Kontaktpunkt for havnesikring
Medlemsstaterne udpeger et kontaktpunkt for havnesikring. Medlemsstaterne kan som kontaktpunkt for havnesikring udpege det kontaktpunkt, der er udpeget i henhold til forordning (EF) nr. 725/2004. Kontaktpunktet for havnesikring sender Kommissionen en liste over de havne, der er omfattet af dette direktiv, og underretter den om samtlige ændringer heraf.
Artikel 13
Gennemførelse og efterlevelseskontrol
1. Medlemsstaterne opretter et system, hvormed der kan føres det fornødne regelmæssige tilsyn med havnesikringsplaner og deres gennemførelse.
2. Kommissionen fører i samarbejde med de i artikel 12 omtalte kontaktpunkter tilsyn med, at medlemsstaterne har gennemført dette direktiv.
3. Tilsynet føres samtidig med inspektionerne i henhold til artikel 9, stk. 4, i forordning (EF) nr. 725/2004.
Artikel 14
Ændringer
Efter proceduren i artikel 15, stk. 2, kan der foretages ændringer af bilag I-IV, som ikke udvider direktivets anvendelsesområde.
Artikel 15
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved forordning (EF) nr. 725/2004.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til én måned.
3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 16
Klassificerede oplysninger og formidling af oplysninger
1. Ved anvendelsen af dette direktiv sikrer Kommissionen ved passende foranstaltninger i overensstemmelse med afgørelse 2001/844/EF, EKSF, Euratom (6), at klassificerede oplysninger, som den har adgang til, eller som meddeles den af medlemsstaterne, beskyttes.
Medlemsstaterne træffer tilsvarende foranstaltninger i overensstemmelse med relevant national lovgivning.
2. Enhver medarbejder, der udfører sikringsinspektioner eller behandler klassificerede oplysninger i forbindelse med dette direktiv, skal godkendes til et passende sikkerhedsniveau på grundlag af en undersøgelse, der foretages af den medlemsstat, hvor den pågældende person er statsborger.
Artikel 17
Sanktioner
Medlemsstaterne sørger for, at der for overtrædelse af de nationale bestemmelser til gennemførelse af dette direktiv indføres sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning.
Artikel 18
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 15 juni 2007. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 19
Evalueringsrapport
Senest den 15 december 2008 og derefter hvert femte år forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport på grundlag af bl.a. de oplysninger, der er fremkommet i medfør af artikel 13. I rapporten analyserer Kommissionen medlemsstaternes efterlevelse af direktivet og effektiviteten af de trufne foranstaltninger. Den fremsætter om nødvendigt forslag om supplerende foranstaltninger.
Artikel 20
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 21
Adressater
Dette direktiv er rettet til de medlemsstater, der har havne, jf. artikel 2, stk. 2.
Udfærdiget i Strasbourg, den 26. oktober 2005.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2005/65/EY,
annettu 26 päivänä lokakuuta 2005,
satamien turvallisuuden parantamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, JOTKA
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Terrorismista johtuvat turvallisuusvälikohtaukset kuuluvat vakavimpiin uhkiin, joita Euroopan unionin perustana oleviin demokratian, vapauden ja rauhan ihanteisiin kohdistuu.
(2)
Ihmisiä, infrastruktuuria ja laitteita olisi suojeltava turvallisuusvälikohtauksilta ja niiden tuhoisilta vaikutuksilta satamissa. Tällainen suojelu hyödyttäisi kuljetusten käyttäjiä, taloutta ja yhteiskuntaa yleensä.
(3)
Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto antoivat 31 päivänä maaliskuuta 2004 asetuksen (EY) N:o 725/2004 alusten ja satamarakenteiden turvatoimien parantamisesta (4). Tässä asetuksessa säädetyt merenkulun turvatoimet ovat vain osa niistä toimenpiteistä, joita tarvitaan riittävän turvallisuustason saavuttamiseksi koko merenkulkuun liittyvässä kuljetusketjussa. Asetuksen soveltamisala rajoittuu turvatoimiin, joita toteutetaan aluksilla tai jotka liittyvät aluksen ja sataman välittömään vuorovaikutukseen.
(4)
Merenkulku- ja satama-alan parhaan mahdollisen suojelun saavuttamiseksi olisi otettava käyttöön satamien turvatoimia, jotka koskisivat jokaista jäsenvaltioiden määrittelemien rajojen sisällä olevaa satamaa ja joilla varmistettaisiin, että asetuksen (EY) N:o 725/2004 soveltamiseksi toteutettavissa turvatoimissa hyödynnetään viereisten satamatoiminnan alueiden parempaa turvallisuutta. Näitä toimenpiteitä olisi sovellettava kaikkiin satamiin, joissa sijaitsee yksi tai useampi asetuksen (EY) N:o 725/2004 soveltamisalaan kuuluva satamarakenne.
(5)
Tämän direktiivin turvallisuustavoite olisi saavutettava vahvistamalla tarvittavat toimenpiteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden kansalliseen turvallisuuteen liittyvien sääntöjen tai Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston nojalla mahdollisesti toteutettavien toimenpiteiden soveltamista.
(6)
Jäsenvaltioiden olisi määriteltävä yksityiskohtaisten turvallisuusarviointien pohjalta turvatoimien kannalta merkityksellisten satama-alueiden tarkat rajat sekä satamien riittävän turvallisuuden kannalta aiheelliset toimenpiteet. Näiden toimenpiteiden olisi vaihdeltava vallitsevan turvatason mukaan ja niissä olisi otettava huomioon sataman eri osa-alueiden riskiprofiilien erot.
(7)
Jäsenvaltioiden olisi hyväksyttävä satamaturvallisuussuunnitelmat, joissa otetaan huomioon sataman turvallisuusarvioinnin tulokset. Turvatoimien tehokkuus edellyttää myös tarkkaa tehtävien jakoa kaikkien osapuolten kesken sekä säännöllistä harjoittelua. Tehtävien jaon ja harjoitusmenettelyjen kirjaaminen satamaturvallisuussuunnitelman muotoon edistää merkittävästi sekä ehkäisevien että korjaavien sataman turvatoimien tehokkuutta.
(8)
Ro-ro-alukset ovat erityisen haavoittuvia turvallisuusvälikohtauksille, erityisesti jos ne kuljettavat lastin lisäksi myös matkustajia. Riskinarviointien perusteella olisi toteutettava riittävät toimenpiteet, joilla varmistetaan, että ro-ro-aluksilla kansallisilla ja kansainvälisillä reiteillä kuljetettaviksi tarkoitetut henkilöautot ja tavarankuljetusajoneuvot eivät aiheuta vaaraa alukselle, sen matkustajille ja miehistölle eivätkä lastille. Toimenpiteet olisi toteutettava tavalla, joka haittaa mahdollisimman vähän liikenteen sujuvuutta.
(9)
Jäsenvaltioiden olisi voitava perustaa satamaturvallisuuskomiteoita, jotka vastaisivat käytännön neuvojen antamisesta tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvissa satamissa.
(10)
Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kaikki osapuolet tunnustavat selkeästi satamaturvallisuuteen liittyvät vastuut. Jäsenvaltioiden olisi seurattava turvallisuusvaatimusten noudattamista ja nimettävä selkeä vastuullinen viranomainen kaikille satamilleen, hyväksyttävä kaikkia satamiaan koskevat turvallisuusarvioinnit ja -suunnitelmat, vahvistettava turvatasot ja tarvittaessa tiedotettava niistä sekä varmistettava, että toimenpiteistä tiedotetaan, ne toteutetaan ja niitä koordinoidaan tehokkaasti.
(11)
Jäsenvaltioiden olisi hyväksyttävä arvioinnit ja suunnitelmat ja seurattava niiden toteuttamista satamissaan. Jotta satamiin kohdistuva häiriö ja tarkastuselinten hallinnollinen taakka pysyisivät mahdollisimman pieninä, komission olisi suoritettava tämän direktiivin täytäntöönpanemisen seuranta asetuksen (EY) N:o 725/2004 9 artiklan 4 kohdassa edellytettyjen tarkastusten yhteydessä.
(12)
Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että yhteysyksikkö toimii yhteyspisteenä komission ja jäsenvaltioiden välillä. Niiden olisi ilmoitettava komissiolle, mitkä satamat kuuluvat turvallisuusarviointien perusteella tämän direktiivin soveltamisalaan.
(13)
Tämän turvallisuuspolitiikan mukaisten toimenpiteiden tehokas ja yhdenmukainen täytäntöönpaneminen nostaa esiin tärkeitä kysymyksiä sen rahoituksesta. Lisäturvatoimien rahoittaminen ei saisi vääristää kilpailua. Komission olisi toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle 30 päivään kesäkuuta 2006 mennessä tulokset tämän direktiivin nojalla toteutettujen toimenpiteiden kustannuksista tehdystä tutkimuksesta, jossa olisi käsiteltävä erityisesti kustannusten jakautumista julkisten viranomaisten, satamaviranomaisten ja alan toimijoiden kesken.
(14)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja perusoikeuksia ja periaatteita.
(15)
Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (5) mukaisesti.
(16)
Olisi määritettävä menettely, jonka mukaisesti tätä direktiiviä voidaan mukauttaa sen soveltamisalaa laajentamatta, jotta voitaisiin ottaa huomioon kansainvälisten välineiden kehitys ja saatujen kokemusten perusteella mukauttaa tai täydentää tämän direktiivin liitteiden yksityiskohtaisia säännöksiä.
(17)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita, joita ovat tarvittavien toimenpiteiden tasapainoinen käyttöönotto merikuljetus- ja satamapolitiikan alalla, vaan ne voidaan tämän direktiivin Euroopan laajuisen mittakaavan takia saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(18)
Koska tämä direktiivi koskee merisatamia, sen sisältämiä velvoitteita ei olisi sovellettava Itävaltaan, Tšekin tasavaltaan, Unkariin, Luxemburgiin eikä Slovakiaan,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Aihe
1. Tämän direktiivin päätavoitteena on ottaa käyttöön yhteisön toimenpiteet satamaturvallisuuden parantamiseksi turvallisuusvälikohtausten uhkien varalta.
Tällä direktiivillä varmistetaan myös, että asetuksen (EY) N:o 725/2004 soveltamiseksi toteutettavissa turvatoimissa hyödynnetään parempaa satamaturvallisuutta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin sisältyvät
a)
satamien turvatoimia koskevat yhteiset perussäännöt;
b)
näiden sääntöjen täytäntöönpanomekanismi;
c)
asianmukaiset säännösten noudattamisen seurantamekanismit.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tässä direktiivissä säädetään turvatoimista, joita on noudatettava satamissa. Jäsenvaltiot voivat soveltaa tämän direktiivin säännöksiä satamiin liittyvillä alueilla.
2. Tässä direktiivissä säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan kaikissa jäsenvaltioiden alueella sijaitsevissa satamissa, joissa on yksi tai useampi asetuksen (EY) N:o 725/2004 nojalla hyväksytyn satamarakenteiden turvallisuussuunnitelman piiriin kuuluva satamarakenne. Tätä direktiiviä ei sovelleta satamissa oleviin sotilaallisiin laitoksiin.
3. Jäsenvaltioiden on tämän direktiivin soveltamiseksi määritettävä kunkin sataman rajat ottaen asianmukaisesti huomioon sataman turvallisuusarviointiin perustuvat tiedot.
4. Jos jäsenvaltio on määrittänyt asetuksessa (EY) N:o 725/2004 tarkoitetun satamarakenteen rajat siten, että se tosiasiallisesti kattaa koko sataman, asiaa koskevat asetuksen (EY) N:o 725/2004 säännökset ovat ensisijaisia tämän direktiivin säännöksiin nähden.
3 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan
1.
’satamalla’ tarkoin määrättyä maa- ja vesialuetta, jonka rajat sataman sijaintijäsenvaltio määrittää ja jonka rakenteet ja varusteet on tarkoitettu kaupallisen merikuljetustoiminnan helpottamiseen;
2.
’aluksen ja sataman vuorovaikutuksella’ vuorovaikutusta, joka syntyy, kun alukseen vaikuttavat suoraan ja välittömästi toimet, jotka edellyttävät henkilöiden tai tavaroiden liikkumista tai satamapalvelujen suorittamista alukselle tai aluksesta;
3.
’satamarakenteella’ paikkaa, jossa sataman ja alusten vuorovaikutus tapahtuu. Siihen kuuluvat soveltuvin osin ankkurointialueet, odotuspaikat ja sisääntuloväylät;
4.
’satamaturvallisuuden yhteysyksiköllä’ kunkin jäsenvaltion nimeämää elintä, joka toimii yhteyspisteenä komissiota ja muita jäsenvaltioita varten ja helpottaa ja seuraa tässä direktiivissä vahvistettujen satamien turvatoimien panemista täytäntöön sekä tiedottaa siitä;
5.
’satamaturvallisuusviranomaisella’ viranomaista, joka vastaa tietyn sataman turvallisuusasioista.
4 artikla
Yhteensovittaminen asetuksen (EY) N:o 725/2004 soveltamiseksi toteutettujen toimenpiteiden kanssa
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän direktiivin nojalla käyttöön otetut sataman turvatoimet sovitetaan tiiviisti yhteen asetuksen (EY) N:o 725/2004 soveltamiseksi toteutettujen toimenpiteiden kanssa.
5 artikla
Satamaturvallisuusviranomainen
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä satamaturvallisuusviranomainen jokaiselle tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvalle satamalle. Sama satamaturvallisuusviranomainen voidaan nimetä useammalle kuin yhdelle satamalle.
2. Satamaturvallisuusviranomainen vastaa satamaturvallisuussuunnitelmien valmistelusta ja toteuttamisesta satamanturvallisuusarviointien tulosten perusteella.
3. Jäsenvaltiot voivat nimetä satamaturvallisuusviranomaiseksi asetuksessa (EY) N:o 725/2004 tarkoitetun ’toimivaltaisen merenkulun turvaviranomaisen’.
6 artikla
Sataman turvallisuusarviointi
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvissa satamissa suoritetaan satamien turvallisuusarviointeja. Arvioinneissa on otettava asianmukaisesti huomioon sataman eri osien sekä, jos kyseisen jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset pitävät tätä soveliaana, myös sitä ympäröivien alueiden ominaispiirteet, jos näillä alueilla on vaikutusta sataman turvaamiseen, sekä arvioinnit, jotka on tehty satamarakenteille niiden sisällä asetuksen (EY) N:o 725/2004 mukaisesti.
2. Jokainen sataman turvallisuusarviointi on suoritettava ottaen huomioon vähintään liitteessä I esitetyt yksityiskohtaiset vaatimukset.
3. Sataman turvallisuusarvioinnin voi suorittaa 11 artiklassa tarkoitettu tunnustettu turvaorganisaatio.
4. Jäsenvaltion on hyväksyttävä satamien turvallisuusarvioinnit.
7 artikla
Satamaturvallisuussuunnitelma
1. Jäsenvaltioiden on satamien turvallisuusarviointien tulosten perusteella varmistettava, että laaditaan satamaturvallisuussuunnitelmat, niitä noudatetaan ja ne pidetään ajan tasalla. Satamaturvallisuussuunnitelmassa on otettava riittävästi huomioon sataman eri osien ominaispiirteet ja siihen on sisällytettävä turvallisuussuunnitelmat, jotka on laadittu satamarakenteille niiden sisällä asetuksen (EY) N:o 725/2004 mukaisesti.
2. Satamaturvallisuussuunnitelmassa on määritettävä kutakin 8 artiklassa tarkoitettua turvatasoa varten
a)
noudatettavat menettelyt;
b)
käyttöön otettavat toimenpiteet;
c)
toteutettavat toimet.
3. Jokaisessa satamaturvallisuussuunnitelmassa on otettava huomioon vähintään tämän direktiivin liitteessä II esitetyt yksityiskohtaiset vaatimukset. Satamaturvallisuussuunnitelmaan on tarvittaessa ja siinä määrin kuin se on asianmukaista sisällytettävä turvatoimet, joita on määrä soveltaa matkustajia ja ajoneuvoja kuljettaviin merialuksiin nousemassa oleviin matkustajiin ja ajoneuvoihin. Kun kyse on kansainvälisistä merikuljetuspalveluista, asianomaisten jäsenvaltioiden on tehtävä turvallisuusarvioinnissa yhteistyötä.
4. Satamaturvallisuussuunnitelmia voi laatia 11 artiklassa tarkoitettu tunnustettu turvaorganisaatio.
5. Asianomaisen jäsenvaltion on hyväksyttävä satamaturvallisuussuunnitelmat ennen niiden täytäntöönpanoa.
6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että satamaturvallisuussuunnitelmien täytäntöönpanoa seurataan. Seuranta on sovitettava yhteen muiden satamassa suoritettavien valvontatoimien kanssa.
7. Jäsenvaltioiden on varmistettava riittävien harjoitusten järjestäminen ottaen huomioon liitteessä III esitetyt turvallisuuskoulutusharjoituksia koskevat perusvaatimukset.
8 artikla
Turvatasot
1. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön turvatasojärjestelmä satamia tai sataman osia varten.
2. Turvatasot on määritelty asetuksessa (EY) N:o 725/2004, ja niitä on kolme:
-
turvataso 1 tarkoittaa tasoa, jolla ylläpidetään jatkuvasti asianmukaisia suojaavia vähimmäisturvatoimia,
-
turvataso 2 tarkoittaa tasoa, jolla ylläpidetään tietyn ajan asianmukaisia suojaavia lisäturvatoimia turvallisuusvälikohtauksen kohonneen riskin vuoksi,
-
turvataso 3 tarkoittaa tasoa, jolla ylläpidetään rajoitetun ajan suojaavia erityistoimia, kun turvallisuusvälikohtaus on todennäköinen tai sen uhka on välitön, vaikka tarkkaa kohdetta ei ehkä ole mahdollista määrittää.
3. Jäsenvaltioiden on määritettävä käytettävät turvatasot kutakin satamaa tai sataman osaa varten. Jäsenvaltiot voivat määritellä, että sataman eri osissa toteutetaan sataman turvallisuusarvioinnin tuloksista riippuen erilaisia turvatoimia kullakin turvatasolla.
4. Jäsenvaltioiden on tiedotettava asianomaiselle henkilölle tai asianomaisille henkilöille kussakin satamassa tai sataman osassa voimassa olevasta turvatasosta sekä sen muutoksista.
9 artikla
Sataman turvapäällikkö
1. Asianomaisen jäsenvaltion on hyväksyttävä jokaiselle satamalle sataman turvapäällikkö. Kullakin satamalla on oltava oma turvapäällikkö, mikäli se on käytännössä mahdollista, mutta tarvittaessa useammalla satamalla voi olla sama turvapäällikkö.
2. Sataman turvapäällikkö toimii yhteyspisteenä sataman turvallisuuskysymyksissä.
3. Jos sataman turvapäällikkö ei ole sama henkilö kuin asetuksen (EY) N:o 725/2004 nojalla nimetty satamarakenteen turvapäällikkö tai nimetyt satamarakenteiden turvapäälliköt, näiden kesken on varmistettava tiivis yhteistyö.
10 artikla
Uudelleen tarkastelu
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että satamien turvallisuusarviointeja ja satamaturvallisuussuunnitelmia tarkistetaan tarvittaessa. Niitä on tarkasteltava uudelleen vähintään viiden vuoden välein.
2. Uudelleentarkastelumenettely on 6 artiklan tai 7 artiklan mukainen.
11 artikla
Tunnustettu turvaorganisaatio
Jäsenvaltiot voivat nimetä tunnustettuja turvaorganisaatioita tässä direktiivissä määriteltyihin tarkoituksiin. Tunnustettujen turvaorganisaatioiden on täytettävä liitteessä IV asetetut ehdot.
12 artikla
Satamaturvallisuuden yhteysyksikkö
Jäsenvaltioiden on nimettävä satamaturvallisuusnäkökohtia varten yhteysyksikkö. Jäsenvaltiot voivat nimetä asetuksen (EY) N:o 725/2004 nojalla nimetyn yhteysyksikön yhteysyksiköksi satamaturvallisuusnäkökohtia varten. Satamaturvallisuuden yhteysyksikkö toimittaa komissiolle luettelon tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvista satamista ja ilmoittaa sille kaikista luetteloa koskevista muutoksista.
13 artikla
Täytäntöönpano ja vaatimustenmukaisuuden valvonta
1. Jäsenvaltioiden on luotava järjestelmä, jolla varmistetaan satamaturvallisuussuunnitelmien ja niiden toteuttamisen riittävä ja säännöllinen valvonta.
2. Komissio seuraa yhteistyössä 12 artiklassa tarkoitetun yhteysyksikön kanssa tämän direktiivin panemista täytäntöön jäsenvaltioissa.
3. Seuranta suoritetaan asetuksen (EY) N:o 725/2004 9 artiklan 4 kohdassa edellytettyjen tarkastusten yhteydessä.
14 artikla
Mukautukset
Liitteitä I - IV voidaan muuttaa 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tämän direktiivin soveltamisalaa laajentamatta.
15 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa asetuksella (EY) N:o 725/2004 perustettu komitea.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa, ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artikla.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetty määräaika vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
16 artikla
Luottamuksellisuus ja tietojen levittäminen
1. Tätä direktiiviä sovellettaessa komissio toteuttaa päätöksen 2001/844/EY, EHTY, Euratom (6) mukaisesti aiheelliset toimenpiteet suojatakseen luottamuksellisuutta edellyttävät tiedot, jotka ovat sen saatavilla tai joita jäsenvaltiot sille toimittavat.
Jäsenvaltioiden on toteutettava vastaavia toimenpiteitä asiaa koskevan kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.
2. Turvatarkastuksia suorittaville tai tähän direktiiviin liittyvää luottamuksellista tietoa käsitteleville henkilöille on tehtävä asianmukainen luotettavuusselvitys jäsenvaltiossa, jonka kansalaisia he ovat.
17 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on varmistettava tämän direktiivin nojalla annettavien kansallisten säännösten rikkomisista johtuvien tehokkaiden, oikeasuhteisten ja varoittavien seuraamusten käyttöönotto.
18 artikla
Täytäntöönpano
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 15 päivänä kesäkuuta 2007. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa toimenpiteissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
19 artikla
Arviointikertomus
Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 15 päivänä joulukuuta 2008 ja tämän jälkeen joka viides vuosi muun muassa 13 artiklan nojalla saatuihin tietoihin perustuvan arviointikertomuksen. Kertomuksessa komissio arvioi direktiivin noudattamista jäsenvaltioissa sekä toteutettujen toimenpiteiden tehokkuutta. Tarvittaessa se tekee ehdotuksia lisätoimenpiteiksi.
20 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
21 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille, joissa on 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja satamia.
Tehty Strasbourgissa 26 päivänä lokakuuta 2005.