RÅDETS DIREKTIV 2006/69/EF
af 24. juli 2006
om ændring af direktiv 77/388/EØF med hensyn til visse foranstaltninger, der skal forenkle momsopkrævningen og bidrage til at bekæmpe svig eller unddragelse og om ophævelse af visse beslutninger om at tillade fravigelser
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
For at bekæmpe momssvig eller momsunddragelse og forenkle momsopkrævningsproceduren er der under forskellige betingelser indrømmet individuelle medlemsstater visse fravigelser i forbindelse med lignende problemer i medfør af artikel 27, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (3). Løsningen af disse problemer bør gøres tilgængelig for alle medlemsstater ved indarbejdelse af tilsvarende foranstaltninger i dette direktiv. Disse foranstaltninger bør stå i rimeligt forhold til og være begrænset til at afhjælpe det pågældende problem. I betragtning af at medlemsstaterne har forskellige behov, bør indarbejdelsen være begrænset til, at muligheden for at vedtage de pågældende regler udvides til at omfatte alle medlemsstater, når behovet opstår.
(2)
Medlemsstaterne bør kunne gøre noget for at sikre, at de foranstaltninger, der gælder ifølge direktiv 77/388/EØF, og som vedrører afgiftspligtige personer og overdragelse af en virksomhed som en going concern, ikke udnyttes til momssvig og momsunddragelse.
(3)
Det bør være muligt for medlemsstaterne at gribe ind i forbindelse med værdien af leveringer og erhvervelser under specifikke, begrænsede omstændigheder for at sikre, at der ikke bliver noget afgiftstab, fordi der benyttes forbundne parter til at opnå afgiftsfordele.
(4)
Det bør være muligt for medlemsstaterne i beskatningsgrundlaget for en transaktion, der indebærer forarbejdning af investeringsguld, som stilles til rådighed af en kunde, at indregne værdien af dette investeringsguld, hvor guldet som følge af forarbejdningen mister sin status som investeringsguld.
(5)
Det bør understreges, at ydelser, der har karakter af investeringsgoder, kan indgå i den ordning, der tillader regulering af fradrag for investeringsgoder i hele deres levetid på grundlag af den faktiske brug heraf.
(6)
Medlemsstaterne bør i særlige tilfælde kunne gøre modtageren af leveringer ansvarlig for betaling og bogføring af merværdiafgiften. Det skulle hjælpe medlemsstaterne med at forenkle reglerne og modvirke momssvig og momsunddragelse i nærmere bestemte sektorer og for en række transaktionstypers vedkommende.
(7)
Direktiv 77/388/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(8)
Medlemsstaterne bør således ikke længere kunne gøre brug af individuelle fravigelser, som de er blevet indrømmet ved bestemte rådsbeslutninger i henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF, og som er omfattet af bestemmelserne i nærværende direktiv. De pågældende beslutninger bør derfor udtrykkeligt ophæves. Dette direktiv bør ikke berøre foranstaltninger, som medlemsstaterne anvender i medfør af artikel 27, stk. 5, i direktiv 77/388/EØF; det bør heller ikke berøre fravigelser, som er blevet indrømmet i medfør af artikel 27, stk. 1, i nævnte direktiv, og som ikke ophæves ved nærværende direktiv.
(9)
Visse foranstaltninger i dette direktiv bør kunne anvendes valgfrit og bør give medlemsstaterne et vist spillerum. Af hensyn til gennemsigtigheden bør det fastsættes, at medlemsstaterne via Det Rådgivende Udvalg for Merværdiafgift, der er nedsat i henhold til artikel 29 i direktiv 77/388/EØF, underretter hinanden om nationale bestemmelser, som de vedtager til gennemførelse af sådanne foranstaltninger. Denne underretning bør ikke være nødvendig, når det drejer sig om nationale foranstaltninger truffet i medfør af en beslutning, der ophæves ved dette direktiv, eller som udløber ved dette direktivs ikrafttræden, selv om medlemsstaten fortsat anvender denne foranstaltning efter bestemmelserne i dette direktiv -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I direktiv 77/388/EØF foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 4, stk. 4, indsættes følgende afsnit:
»En medlemsstat, som gør brug af den i andet afsnit omhandlede mulighed, kan træffe de nødvendige foranstaltninger for at forebygge momssvig eller momsunddragelse ved anvendelsen af denne bestemmelse.«
2)
Artikel 5, stk. 8, andet punktum, affattes således:
»Medlemsstaterne træffer, når modtageren ikke er en fuldt afgiftspligtig person, i givet fald de nødvendige foranstaltninger for at undgå konkurrenceforvridning. De kan også træffe de nødvendige foranstaltninger for at forebygge momssvig eller momsunddragelse ved anvendelsen af denne bestemmelse.«
3)
I artikel 11, punkt A, foretages følgende ændringer:
a)
I stk. 1, litra d), udgår andet afsnit.
b)
Følgende stykker indsættes:
»5. Medlemsstaterne kan i forbindelse med levering af varer og ydelser vælge i beskatningsgrundlaget at medregne værdien af afgiftsfritaget investeringsguld, jf. artikel 26b, der er stillet til rådighed af kunden for at blive anvendt til forarbejdning, og som derfor mister sin status som afgiftsfritaget investeringsguld, når sådanne varer og ydelser leveres. Den værdi, der skal anvendes, er investeringsgulds normalværdi på det tidspunkt, hvor disse varer og ydelser leveres.
6. For at forebygge momssvig eller momsunddragelse kan medlemsstaterne træffe foranstaltninger for at sikre, at beskatningsgrundlaget ved en levering af varer og ydelser svarer til normalværdien. Denne mulighed må kun anvendes i forbindelse med levering af varer og ydelser til modtagere, til hvem der findes familiemæssige eller andre nære personlige, ledelsesmæssige eller medlemsmæssige bindinger samt ejendomsretlige, finansielle eller retlige bindinger som fastsat af medlemsstaten. I denne forbindelse kan retlige bindinger også omfatte forholdet mellem arbejdsgiver og arbejdstager eller arbejdstagerens familie eller andre nært forbundne personer.
Første afsnits anvendelsesområde omfatter kun følgende tilfælde:
a)
hvis modværdien er lavere end normalværdien, og modtageren af leveringen ikke har fuld fradragsret i henhold til artikel 17
b)
hvis modværdien er lavere end normalværdien, og leverandøren ikke har fuld fradragsret i henhold til artikel 17, og leveringen er omfattet af fritagelse i henhold til artikel 13 eller artikel 28, stk. 3, litra b)
c)
hvis modværdien er højere end normalværdien, og leverandøren ikke har fuld fradragsret i henhold til artikel 17.
Med henblik på første og andet afsnit kan medlemsstaterne fastsætte, for hvilke kategorier af leverandører og modtagere de anvender disse foranstaltninger.
Medlemsstaterne underretter det i henhold til artikel 29 nedsatte udvalg om enhver ny national foranstaltning, der træffes til gennemførelse af bestemmelserne i dette stykke.
7. I dette direktiv forstås ved »normalværdi« hele det beløb, som en kunde i samme omsætningsled som det, hvori leveringen af varer og ydelser finder sted, på det pågældende tidspunkt skulle have betalt for de pågældende varer eller ydelser i fri konkurrence til en selvstændig leverandør i den medlemsstat, hvor transaktionen pålægges afgift.
Hvis der ikke kan fastslås nogen sammenlignelig levering af varer og ydelser, fastsættes normalværdien til ikke under indkøbsprisen for varerne eller for lignende varer, eller, hvis der ikke foreligger nogen indkøbspris, ikke under kostprisen og altid til de priser, der konstateres på tidspunktet for transaktionen, eller, når der er tale om ydelser, ikke under beløbet for den afgiftspligtiges udgifter til levering af ydelsen.«
4)
I artikel 17, stk. 4, i den version, der fremgår af artikel 28f, stk. 1, foretages følgende ændringer:
a)
I litra a), andet afsnit, ændres »artikel 21, stk. 1), litra a) og c),« til »artikel 21, stk. 1), litra a), c), eller f), eller artikel 21, stk. 2, litra c)«.
b)
I litra b), andet afsnit, ændres »artikel 21, stk. 1, litra a),« til »artikel 21, stk. 1, litra a) eller f), eller artikel 21, stk. 2, litra c),«.
5)
I artikel 18, stk. 1, litra d), i den version, der fremgår af artikel 28f, stk. 2, ændres »artikel 21, stk. 1,« til »artikel 21, stk. 1, eller artikel 21, stk. 2, litra c),«.
6)
I artikel 20, stk. 4, indsættes følgende afsnit:
»Medlemsstaterne kan også anvende stk. 2 og 3 på ydelser med egenskaber svarende til dem, der normalt tilskrives investeringsgoder.«
7)
I artikel 21, stk. 2, i den version, der fremgår af artikel 28g, indsættes følgende litra:
»c)
Ved nedennævnte former for levering af varer eller ydelser kan medlemsstaterne bestemme, at det er den afgiftspligtige modtager, der hæfter for afgiften:
i)
bygningsarbejde, herunder reparation, rengøring, vedligeholdelse, ombygnings- og nedrivningsarbejde i forbindelse med fast ejendom samt aflevering af byggearbejde, der anses som levering af varer jf. artikel 5, stk. 5
ii)
levering af personale til de under nr. i) omhandlede aktiviteter
iii)
levering af fast ejendom som omhandlet i artikel 13, punkt B, litra g) og h), hvis leverandøren har valgt at erlægge afgift for ydelsen i henhold til punkt C, litra b), i samme artikel
iv)
levering af brugt materiale, også brugt materiale, som ikke kan genanvendes i uforandret stand, skrot, industriaffald og andet affald, genbrugsaffald, delvis forarbejdet affald og visse varer og ydelser opført i bilag M
v)
levering af varer, som en afgiftspligtig person har stillet som garanti til fordel for en anden afgiftspligtig person med henblik på opfyldelse af denne garanti
vi)
levering af varer efter afståelsen af ejendomsforbehold til en rettighedserhverver og dennes udøvelse af denne ret
vii)
levering af fast ejendom, der bliver solgt af domsskyldneren som led i en tvangsauktion.
Medlemsstaterne kan for så vidt angår dette litra fastsætte, at en afgiftspligtig person, der også udfører aktiviteter eller transaktioner, som ikke anses for at være afgiftspligtige leveringer af varer eller ydelser i medfør af artikel 2, for så vidt angår de i første afsnit nævnte leveringer af varer eller ydelser, som han modtager, skal anses for at være en afgiftspligtig person. Et ikke-afgiftspligtigt offentligt organ kan anses for at være en afgiftspligtig person for så vidt angår de i nr. v), vi) og vii), nævnte leveringer.
Medlemsstaterne kan for så vidt angår dette litra fastsætte, hvilke former for levering af varer og ydelser samt hvilke leverandør- og kundekategorier de vil anvende disse foranstaltninger på. De kan også begrænse anvendelsen af denne foranstaltning til nogle af de i bilag M opførte leveringer af varer og ydelser.
Medlemsstaterne underretter det i henhold til artikel 29 nedsatte udvalg om enhver ny national foranstaltning, der træffes til gennemførelse af bestemmelserne i dette litra.«
8)
Bilag M, der findes i bilag I til dette direktiv, indsættes.
Artikel 2
Beslutninger anført i bilag II til dette direktiv ophæves med virkning fra den 1. januar 2008.
Artikel 3
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv.
De anvender senest den 1. januar 2008 de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel 1, nr. 3, for så vidt angår den nye artikel 11, punkt A, stk. 7, i direktiv 77/388/EØF, og for at efterkomme artikel 1, nr. 4, for så vidt angår henvisningen i artikel 17, stk. 4, litra a) og b), som affattet i artikel 28f, stk. 1, til artikel 21, stk. 1, litra f), i direktiv 77/388/EØF.
Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen teksten til de bestemmelser, som de vedtager i medfør af dette direktiv. Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 4
Dette direktiv træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 5
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juli 2006.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 2006/69/EY,
annettu 24 päivänä heinäkuuta 2006,
direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta tiettyjen arvonlisäveron kantamisen yksinkertaistamiseen ja veropetosten tai veron kiertämisen estämiseen tähtäävien toimenpiteiden osalta sekä tiettyjen poikkeuslupapäätösten kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Veropetosten tai veron kiertämisen estämiseksi ja arvonlisäveron kantamisen yksinkertaistamiseksi joillekin jäsenvaltioille on myönnetty erilaisin edellytyksin jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste - 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (3) 27 artiklan 1 kohdan nojalla poikkeuksia, jotka koskevat samankaltaisia ongelmia. Sisällyttämällä vastaavat poikkeukset mainittuun direktiiviin olisi annettava kaikille jäsenvaltioille mahdollisuus ratkaista mainitut ongelmat. Toimenpiteiden olisi oltava oikeasuhteisia ja rajoituttava vain kyseessä olevan ongelman ratkaisemiseen. Koska jäsenvaltioiden tarpeet vaihtelevat, kyseiset säännöt olisi sisällytettävä direktiiviin siten, että kaikilla jäsenvaltioilla olisi mahdollisuus ottaa ne tarvittaessa käyttöön.
(2)
Jäsenvaltioiden olisi voitava toteuttaa toimia varmistaakseen, että direktiivissä 77/388/ETY säädettyjä toimenpiteitä, jotka koskevat verovelvollisen määrittelyä ja yritysten siirtoa toimivina yrityksinä, ei käytetä hyväksi veropetos- tai veronkiertämistarkoituksessa.
(3)
Jäsenvaltioiden olisi voitava puuttua tavaroiden luovutusten ja palvelujen suoritusten sekä näiden hankinnan arvon määrittämiseen tietyissä tarkoin määritellyissä olosuhteissa, jotta voitaisiin varmistaa, että verotuloja ei menetetä etuyhteydessä olevien osapuolten välisillä, veroetuuksien saamiseen tähtäävillä järjestelyillä.
(4)
Jäsenvaltioiden olisi voitava sisällyttää sellaisen liiketoimen veron perusteeseen, johon liittyy hankkijan toimittaman sijoituskullan työstäminen, kyseisen sijoituskullan arvo silloin, kun kulta työstämisen seurauksena menettää sijoituskullan asemansa.
(5)
Olisi korostettava, että tietyt palvelut, jotka ovat luonteeltaan tuotantohyödykkeiden kaltaisia, voidaan sisällyttää järjestelyyn, joka mahdollistaa tuotantohyödykkeisiin liittyvien vähennysten oikaisemisen kyseisen omaisuuserän käyttöiän ajan sen tosiasiallisen käytön mukaan.
(6)
Jäsenvaltioiden olisi voitava tietyissä tapauksissa nimetä tavaroiden luovutusten tai palvelujen suoritusten hankkija arvonlisäveron maksamisesta ja tilittämisestä vastaavaksi henkilöksi. Tämän toimenpiteen tarkoituksena on auttaa jäsenvaltioita yksinkertaistamaan sääntöjä sekä torjumaan veropetoksia ja veron kiertämistä tietyillä aloilla ja tietyntyyppisten liiketoimien yhteydessä.
(7)
Direktiiviä 77/388/ETY olisi siten muutettava tämän mukaisesti.
(8)
Näin ollen jäsenvaltiot eivät saisi enää soveltaa yksittäisiä poikkeuksia, jotka niille on myönnetty tietyillä direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan nojalla tehdyillä neuvoston päätöksillä ja jotka kuuluvat tämän direktiivin säännösten soveltamisalaan. Kyseiset päätökset olisi siten nimenomaisesti kumottava. Tällä direktiivillä ei olisi oltava vaikutusta toimenpiteisiin, joita jäsenvaltiot soveltavat direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 5 kohdan perusteella, eikä poikkeuksiin, jotka on myönnetty mainitun direktiivin 27 artiklan 1 kohdan nojalla ja joita ei ole kumottu tällä direktiivillä.
(9)
Tämän direktiivin tiettyjen säännösten soveltamisen olisi oltava valinnaista, ja niiden olisi annettava jäsenvaltioille tietty harkintavalta. Silloin kun on avoimuuden varmistamiseksi asianmukaista, olisi säädettävä, että jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava muille jäsenvaltioille direktiivin 77/388/ETY 29 artiklalla perustetun neuvoa-antavan arvonlisäverokomitean välityksellä tämän direktiivin nojalla annetusta kansallisesta lainsäädännöstä. Tällaisen ilmoittamisen ei olisi oltava tarpeen sellaisten kansallisten toimenpiteiden osalta, jotka on toteutettu sellaisen direktiivin nojalla, joka on kumottu tällä direktiivillä tai jonka voimassaolo päättyy tämän direktiivin tullessa voimaan, mutta jota jäsenvaltio soveltaa edelleen tämän direktiivin säännösten mukaisesti,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Muutetaan direktiivi 77/388/ETY seuraavasti:
1)
Lisätään 4 artiklan 4 kohtaan alakohta seuraavasti:
”Jäsenvaltio, joka käyttää toisessa alakohdassa säädettyä mahdollisuutta, voi toteuttaa kaikki tarpeelliset toimenpiteet estääkseen tätä säännöstä käyttämällä toteutetut veropetokset tai veron kiertämisen.”
2)
Korvataan 5 artiklan 8 kohdan toinen virke seuraavasti:
”Jäsenvaltiot voivat tapauksissa, joissa saaja ei ole kokonaan veronmaksuvelvollinen, toteuttaa tarvittavat toimenpiteet kilpailun vääristymisen estämiseksi. Ne voivat myös toteuttaa kaikki tarpeelliset toimenpiteet estääkseen tätä säännöstä käyttämällä toteutetut veropetokset tai veron kiertämisen.”
3)
Muutetaan 11 artiklan A kohta seuraavasti:
a)
Kumotaan 1 kohdan d alakohdan toinen alakohta.
b)
Lisätään kohdat seuraavasti:
”5. Jäsenvaltioilla on mahdollisuus sisällyttää veron perusteeseen tavaroiden luovutuksen ja palvelujen suorituksen osalta sellaisen 26 b artiklassa tarkoitetun verosta vapautetun sijoituskullan arvo, jonka hankkija on toimittanut työstettäväksi ja joka tämän seurauksena menettää arvonlisäverosta vapautetun sijoituskullan asemansa tällaisia tavaroita luovutettaessa ja palveluja suoritettaessa. Arvona on käytettävä käypää arvoa, joka sijoituskullalla on silloin kun tällaisia tavaroita luovutetaan ja palveluja suoritetaan.
6. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa veropetosten tai veronkierron estämiseksi toimenpiteitä varmistaakseen, että tavaroiden luovutuksen tai palvelujen suorituksen osalta veron perusteena on käypä markkina-arvo. Tätä mahdollisuutta voidaan soveltaa ainoastaan sellaisiin tavaroiden luovutuksiin tai palvelujen suorituksiin, joihin liittyy jäsenvaltion määrittelemiä perhe- tai muita läheisiä henkilökohtaisia taikka johto-, omistus-, jäsenyys-, rahoitus- tai oikeussuhteita. Oikeussuhteisiin voi tällöin kuulua myös työnantajan ja työntekijän taikka työnantajan ja työntekijän perheen tai muiden häneen läheisessä yhteydessä olevien henkilöiden välinen suhde.
Ensimmäisen alakohdan mukaista mahdollisuutta voidaan soveltaa vain jossakin seuraavista olosuhteista:
a)
vastike on käypää markkina-arvoa alhaisempi ja luovutuksen tai suorituksen hankkijalla ei ole 17 artiklan mukaista täyttä vähennysoikeutta;
b)
vastike on käypää markkina-arvoa alhaisempi ja luovuttajalla tai suorittajalla ei ole 17 artiklan mukaista täyttä vähennysoikeutta, ja luovutus tai suoritus on vapautettu verosta 13 artiklan tai 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti;
c)
vastike on käypää markkina-arvoa korkeampi ja luovuttajalla tai suorittajalla ei ole 17 artiklan mukaista täyttä vähennysoikeutta.
Jäsenvaltiot voivat rajoittaa niitä hankkija- tai vastaanottajaluokkia, joihin ensimmäistä ja toista alakohtaa sovelletaan.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tämän kohdan säännösten nojalla hyväksytyt uudet kansalliset toimenpiteet 29 artiklan mukaisesti perustetulle komitealle.
7. Tässä direktiivissä ’käyvällä markkina-arvolla’ tarkoitetaan sitä täyttä hintaa, jonka hankkija samassa kaupan portaassa, jossa tavarat luovutetaan tai palvelut suoritetaan, joutuisi kyseiset tavarat tai palvelut saadakseen vapaan kilpailun vallitessa maksamaan kyseisellä hetkellä luovuttajalle tai suorittajalle sen jäsenvaltion alueella, jossa liiketoimeen kohdistetaan vero.
Jos vertailukelpoista tavaroiden luovutusta tai palvelujen suoritusta ei voida määrittää, käyvän markkina-arvon on tavaroiden osalta oltava vähintään tavaroiden tai samankaltaisten tavaroiden ostohinnan suuruinen tai ostohinnan puuttuessa vähintään omakustannushinnan suuruinen kyseisten liiketoimien suoritushetkellä. Palvelujen osalta käyvän arvon on oltava ainakin kaikkien verovelvolliselle palvelujen tarjoamisesta aiheutuvien kustannusten suuruinen.”
4)
Muutetaan 17 artiklan 4 kohta, sellaisena kuin se on esitetty 28 f artiklan 1 kohdassa, seuraavasti:
a)
Korvataan toisen alakohdan a alakohdassa ilmaisu ”21 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan” ilmaisulla ”21 artiklan 1 kohdan a, c tai f alakohdan tai 21 artiklan 2 kohdan c alakohdan”.
b)
Korvataan toisen alakohdan b alakohdassa ilmaisu ”21 artiklan 1 kohdan a alakohdan” ilmaisulla ”21 artiklan 1 kohdan a tai f alakohdan tai 21 artiklan 2 kohdan c alakohdan”.
5)
Korvataan 18 artiklan 1 kohdan d alakohdassa, sellaisena kuin se on esitetty 28 f artiklan 2 kohdassa, ilmaisu ”21 artiklan 1 kohtaa” ilmaisulla ”21 artiklan 1 kohtaa tai 21 artiklan 2 kohdan c alakohtaa”.
6)
Lisätään 20 artiklan 4 kohtaan alakohta seuraavasti:
”Jäsenvaltiot voivat soveltaa 2 ja 3 kohtaa myös palveluihin, joilla on tavallisesti tuotantohyödykkeen ominaisuuksiin luettavia ominaispiirteitä.”
7)
Lisätään 21 artiklan 2 kohtaan, sellaisena kuin se on esitetty 28 g artiklassa, alakohta seuraavasti:
”c)
Jos kyse on seuraavista tavaroiden luovutuksista tai palvelujen suorituksista, jäsenvaltiot voivat määrätä, että veronmaksuvelvollinen on verovelvollinen henkilö, joka on kyseisten luovutusten tai suoritusten vastaanottaja:
i)
kiinteään omaisuuteen liittyvien rakennuspalveluiden, mukaan lukien korjaus-, siivous-, kunnossapito-, muutostyö- ja purkamispalvelut, suoritus sekä rakennuskohteiden luovutus, jota pidetään tavaroiden luovutuksena 5 artiklan 5 kohdan nojalla;
ii)
i alakohdassa tarkoitettuja tehtäviä hoitavan henkilöstön toimittaminen;
iii)
13 artiklan B kohdan g ja h alakohdassa tarkoitettu kiinteän omaisuuden luovutus, jos luovuttaja on valinnut liiketoimen osalta verotuksen kyseisen artiklan C kohdan b alakohdan mukaisesti;
iv)
käytetyn materiaalin, samassa tilassa uudelleenkäyttöön soveltumattoman käytetyn materiaalin, romun, teollisuus- ja muiden jätteiden, kierrätyskelpoisen jätteen ja osittain käsitellyn jätteen luovutukset sekä tietyt tavaroiden luovutukset ja palvelujen suoritukset, jotka on mainittu liitteessä M;
v)
verovelvollisen toiselle verovelvolliselle vakuudeksi antamien tavaroiden luovutus tämän vakuuden toteuttamiseksi;
vi)
tavaroiden luovutus omistuksenpidätyksen siirryttyä siirronsaajalle ja tämän käytettyä omistusoikeuttaan;
vii)
velallisen kiinteän omaisuuden luovutus maksuvelvollisuuden määräävän päätöksen perusteella pakkomyyntimenettelyssä.
Tätä alakohtaa sovellettaessa jäsenvaltiot voivat säätää, että verovelvollinen, joka suorittaa myös toimia tai liiketoimia, joita ei pidetä 2 artiklan mukaisina veronalaisina tavaroiden luovutuksina tai palvelujen suorituksina, katsotaan verovelvolliseksi sen vastaanottamien ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen luovutusten ja suoritusten osalta. Muu kuin verovelvollinen julkisoikeudellinen laitos voidaan katsoa verovelvolliseksi sen vastaanottamien v, vi ja vii alakohdassa tarkoitettujen luovutusten ja suoritusten osalta.
Tätä alakohtaa sovellettaessa jäsenvaltiot voivat määrittää sen soveltamisalaan kuuluvat tavaroiden luovutukset ja palvelujen suoritukset sekä ne tavaroiden luovuttajien tai vastaanottajien tai palvelujen suorittajien tai vastaanottajien luokat, joihin näitä toimenpiteitä voidaan soveltaa. Ne voivat myös rajoittaa tämän toimenpiteen soveltamisen joihinkin liitteessä M lueteltuihin tavaroiden luovutuksiin tai palvelujen suorituksiin.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tämän alakohdan säännösten nojalla hyväksytyt uudet kansalliset toimenpiteet 29 artiklan mukaisesti perustetulle komitealle.”.
8)
Lisätään liite M, joka on tämän direktiivin liitteessä I.
2 artikla
Kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2008 lukien tämän direktiivin liitteessä II luetellut päätökset.
3 artikla
Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset.
Niiden on sovellettava viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2008 säännöksiä, joita 1 artiklan 3 kohdan noudattaminen direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A kohdan uuden 7 alakohdan osalta sekä 1 artiklan 4 kohdan noudattaminen 17 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdassa, sellaisena kuin se on 28f artiklan 1 kohdassa, olevan mainitun direktiivin 21 artiklan 1 kohdan f alakohtaa koskevan viittauksen osalta edellyttää.
Kun jäsenvaltiot antavat säännöksiä tämän direktiivin nojalla, niiden on toimitettava ne komissiolle viipymättä kirjallisina, ja niissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
4 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
5 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 24 päivänä heinäkuuta 2006.