RÅDETS DIREKTIV 96/67/EF af 15. oktober 1996 om adgang til ground handling-markedet i Fællesskabets lufthavne
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Fællesskabet har gradvis etableret en fælles politik for lufttransport med henblik på gennemførelse af det indre marked i overensstemmelse med traktatens artikel 7 A for derigennem at fremme en bæredygtig økonomisk og social udvikling;
(2) traktatens artikel 59 har som målsætning at afskaffe restriktioner, der hindrer fri udveksling af tjenesteydelser inden for Fællesskabet, og i henhold til traktatens artikel 61 skal denne målsætning forfølges inden for rammerne af den fælles transportpolitik;
(3) ved Rådets forordning (EØF) nr. 2407/92 (4), (EØF) nr. 2408/92 (5) og (EØF) nr. 2409/92 (6) er målsætningen gennemført, for så vidt angår lufttransport som sådan;
(4) ground handling-ydelser er en nødvendig forudsætning for gennemførelse af lufttransport og bidrager på afgørende måde til en effektiv udnyttelse af lufttransportens infrastrukturer;
(5) åbning af adgang til ground handling-markedet er en foranstaltning, der skal bidrage til at mindske luftfartsselskabernes driftsomkostninger og forbedre kvaliteten af den service, der ydes brugerne;
(6) på baggrund af nærhedsprincippet er det nødvendigt, at adgangen til ground handling-markedet gennemføres på fællesskabsplan, idet medlemsstaterne dog skal have mulighed for at tage hensyn til sektorens særlige karakter;
(7) Kommissionen har i sin meddelelse af 1. juni 1994 »Vejen frem for den civile luftfart i Europa« givet udtryk for sin vilje til inden udgangen af 1994 at tage initiativ til at gennemføre adgangen til ground handling-markedet i Fællesskabets lufthavne; Rådet har i sin resolution af 24. oktober 1994 om situationen inden for den civile luftfart i Europa (7) bekræftet, at det er nødvendigt at tage hensyn til de særlige forhold i lufthavnene ved gennemførelsen af denne åbning;
(8) i sin beslutning af 14. februar 1995 om den civile luftfart i Europa (8) bekræftede Europa-Parlamentet på ny, at det agter at tage hensyn til de virkninger, som adgang til ground handling-markedet har på arbejds- og sikkerhedsforholdene i Fællesskabets lufthavne;
(9) fri adgang til ground handling-markedet er foreneligt med, at Fællesskabets lufthavne fungerer hensigtsmæssigt;
(10) den frie adgang til ground handling-markedet bør gennemføres gradvis og på en måde, der er tilpasset sektorens krav;
(11) for visse tjenesteydelseskategorier kan markedsadgangen og udøvelsen af egen-handling skabe problemer med hensyn til sikkerhed, kapacitet og disponibel plads; det er derfor nødvendigt at kunne begrænse antallet af leverandører, der har tilladelse til at levere disse typer tjenesteydelser; det bør af samme grund være muligt at begrænse udøvelsen af egen-handling, og kriterierne for begrænsningen bør i så fald være relevante, objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende;
(12) hvis antallet af leverandører begrænses, er det af hensyn til en reel konkurrence nødvendigt, at mindst én af disse leverandører på længere sigt er uafhængig både af forvaltningsorganet og af det dominerende luftfartsselskab;
(13) for at lufthavnene kan fungere hensigtsmæssigt, skal de kunne forbeholde sig administrationen af visse infrastrukturer, som det af tekniske, rentabilitetsmæssige eller miljømæssige grunde er vanskeligt at opdele eller at have flere af; centraliseret administration må dog ikke hindre leverandører af tjenesteydelser eller brugere, som udfører egen-handling, i at anvende disse infrastrukturer;
(14) i nogle tilfælde kan problemerne være så alvorlige, at de kan berettige visse begrænsninger af markedsadgangen eller af udøvelsen af egen-handling, forudsat at disse begrænsninger er relevante, objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende;
(15) sådanne undtagelser bør have til formål at sætte lufthavnsmyndighederne i stand til at afhjælpe problemerne eller i det mindst at mindske dem; undtagelserne bør godkendes af Kommissionen, der bistås af et rådgivende udvalg, og de bør kun tillades for et nærmere fastsat tidsrum;
(16) begrænses antallet af leverandører, er det af hensyn til en reel og loyal konkurrence nødvendigt, at de udvælges ved hjælp af en relevant, objektiv, gennemsigtig og ikke-diskriminerende procedure; brugerne bør konsulteres i forbindelse med denne udvælgelse, da det først og fremmest er dem, der berøres af kvaliteten og prisen på de tjenesteydelser, de skal anvende;
(17) det er derfor vigtigt, at brugerne repræsenteres og konsulteres i forbindelse med udvælgelsen af de tilladte leverandører, hvilket bør ske ved nedsættelse af et udvalg bestående af brugerrepræsentanter;
(18) under visse omstændigheder og på særlige betingelser er det i forbindelse med udvælgelsen af leverandører i en lufthavn muligt at udvide forpligtelsen til offentlig tjeneste til også at omfatte andre lufthavne i samme geografiske område i den pågældende medlemsstat;
(19) lufthavnens forvaltningsorgan kan også levere ground handling-ydelser, og det kan via sine beslutninger udøve en betydelig indflydelse på konkurrencen mellem leverandørerne; med henblik på fortsat loyal konkurrence er det derfor af afgørende betydning, at det pålægges lufthavnene at foretage en regnskabsmæssig sondring mellem på den ene side forvaltningen og styringen af infrastrukturerne og på den anden side leveringen af ground handling-ydelser;
(20) en lufthavn kan ikke yde støtte til sin ground handling-aktivitet med indtægter, den har i kraft af sin egenskab af lufthavnsmyndighed;
(21) de samme krav om gennemsigtighed bør gælde for alle leverandører, som ønsker at levere ground handling-ydelser til tredjemand;
(22) for at lufthavnene kan sikre forvaltningen af infrastrukturerne og varetage sikkerheden på lufthavnsområdet samt sikre beskyttelsen af miljøet og overholdelsen af gældende sociallovgivning, bør medlemsstaterne kunne forlange, at en leverandør af ground handling-ydelser skal have en godkendelse for at kunne udøve denne aktivitet; kriterierne for opnåelse af en sådan godkendelse skal være objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende;
(23) af samme grund bør medlemsstaterne bevare retten til at udstede og håndhæve de regler, der er nødvendige, for at lufthavnsinfrastrukturerne kan fungere hensigtsmæssigt; disse regler skal stå i relation til det ønskede mål og må ikke medføre, at markedsadgangen eller udøvelsen af egen-handling reelt reduceres til et lavere niveau end det, der er fastsat i dette direktiv; de skal være i overensstemmelse med principperne om objektivitet, gennemsigtighed og ikke-diskriminering;
(24) medlemsstaterne bør fortsat have beføjelse til at sikre et passende socialt beskyttelsesniveau for de ansatte i de virksomheder, der leverer ground handling-ydelser;
(25) der bør sikres leverandører, der har tilladelse til at levere ground handling-ydelser, og brugere, der har tilladelse til at anvende egen-handling, adgang til lufthavnens anlæg, i det omfang det er nødvendigt, for at de kan udøve deres rettigheder, og for at der kan sikres reel og loyal konkurrence; der bør dog kunne kræves betaling for denne adgang;
(26) det er rimeligt, at de i dette direktiv fastsatte rettigheder kun gælder for leverandører af tjenesteydelser og brugere fra tredjelande, hvis der er tale om fuld gensidighed; foreligger der ikke gensidighed, bør medlemsstaten kunne suspendere rettighederne for disse leverandører og brugere;
(27) en ordning vedrørende udvidet samarbejde om anvendelse af Gibraltar lufthavn blev vedtaget i London den 2. december 1987 af Kongeriget Spanien og Det Forenede Kongerige i form af en fælles erklæring fra de to landes udenrigsministre; denne ordning er endnu ikke iværksat;
(28) dette direktiv berører ikke anvendelsen af traktatens bestemmelser, og Kommissionen overvåger fortsat, at disse bestemmelser overholdes, idet den om nødvendigt udøver alle de beføjelser, som traktatens artikel 90 giver den -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder efter følgende retningslinjer anvendelse på alle lufthavne, der er beliggende i en medlemsstat, er underkastet traktatens bestemmelser og er åbne for erhvervsmæssig trafik:
a) Bestemmelserne i artikel 7, stk. 1, vedrørende andre former for ground handling-ydelser end dem, der er omhandlet i artikel 7, stk. 2, finder fra den 1. januar 1998 anvendelse på alle lufthavne uanset trafikmængden.
b) Bestemmelserne vedrørende de former for ground handling-ydelser, der er omhandlet i artikel 7, stk. 2, gælder fra den 1. januar 1998 for lufthavne med en årlig trafik på mindst 1 mio. passagerbevægelser eller 25 000 tons fragt.
c) Bestemmelserne vedrørende de former for ground handling-ydelser, der er omhandlet i artikel 6, gælder fra den 1. januar 1999 for lufthavne:
- med en årlig trafik på mindst 3 mio. passagerbevægelser eller 75 000 tons fragt, eller
- med en registreret trafik på mindst 2 mio. passagerbevægelser eller 50 000 tons fragt i den seksmånedersperiode, der går forud for den 1. april eller den 1. oktober i det foregående år.
2. Med forbehold af stk. 1 gælder dette direktiv fra den 1. januar 2001 for alle lufthavne, der er beliggende på en medlemsstats område, er underkastet traktatens bestemmelser, er åbne for erhvervsmæssig trafik og har en årlig trafik på mindst 2 mio. passagerbevægelser eller 50 000 tons fragt.
3. Når en lufthavn når op på en af de tærskler for fragttrafik, der er omhandlet i denne artikel, uden dog at nå op på den tilsvarende tærskel for passagertrafik, gælder dette direktiv ikke for de former for ground handling-ydelser, der udelukkende vedrører passagertrafik.
4. Kommissionen offentliggør til orientering i De Europæiske Fællesskabers Tidende en liste over de i denne artikel omhandlede lufthavne. Listen offentliggøres første gang senest tre måneder efter dette direktivs ikrafttræden og derefter en gang om året.
Medlemsstaterne meddeler inden den 1. juli hvert år Kommissionen de oplysninger, der er nødvendige for at opstille denne liste.
5. Anvendelsen af dette direktiv på Gibraltar lufthavn foregriber ikke henholdsvis Kongeriget Spaniens og Det Forenede Kongeriges retlige holdning til den bestående uoverensstemmelse med hensyn til suveræniteten over det område, lufthavnen er beliggende på.
6. Anvendelsen af bestemmelserne i dette direktiv på Gibraltar lufthavn suspenderes, indtil den ordning, der er fastlagt i den fælles erklæring af 2. december 1987 fra Kongeriget Spaniens og Det Forenede Kongeriges udenrigsministre, er iværksat. Kongeriget Spaniens og Det Forenede Kongeriges regeringer underretter Rådet om datoen for denne iværksættelse.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a) »lufthavn«: et område, der er specielt indrettet til landing, start og manøvrering af luftfartøjer, herunder også eventuelle anlæg, der er tilknyttet af hensyn til trafikken og servicering af luftfartøjer, samt nødvendige anlæg til betjening af den erhvervsmæssige lufttrafik
b) »lufthavnssystem«: to eller flere lufthavne, der udgør en enhed, som trafikmæssigt dækker samme by eller bygruppe, jf. bilag II til Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fællesskabet
c) »forvaltningsorgan«: organ, som eventuelt i tilknytning til andre aktiviteter, i henhold til nationale love eller bestemmelser har fået til opgave at administrere og forvalte lufthavnens infrastrukturer og at koordinere og kontrollere de aktiviteter, der udføres af de forskellige virksomheder, der opererer i lufthavnen eller det pågældende lufthavnssystem
d) »bruger af en lufthavn«: enhver fysisk eller juridisk person, der ad luftvejen transporterer passagerer, post og/eller fragt fra eller til den pågældende lufthavn
e) »ground handling-ydelser«: de tjenesteydelser i en lufthavn til en bruger, som er beskrevet i bilaget
f) »egen-handling«: det forhold, at en bruger selv udfører en eller flere former for ground handling-ydelser og ikke indgår nogen form for kontrakt med tredjemand om levering af sådanne tjenesteydelser. I denne definition anses brugere ikke indbyrdes som tredjemand:
- hvis den ene har en majoritetsbesiddelse i den anden, eller
- hvis samme organ har majoritetsbesiddelsen i dem begge
g) »leverandør af ground handling-ydelser«: enhver fysisk eller juridisk peron, der leverer en eller flere former for ground handling-ydelser til tredjemand.
Artikel 3
Forvaltningsorgan
1. Varetages forvaltningen og driften af en lufthavn eller af et lufthavnssystem ikke af et enkelt organ, men af flere forskellige organer, betragtes hver af disse som en del af forvaltningsorganet, for så vidt angår anvendelsen af dette direktiv.
2. Oprettes der kun et enkelt forvaltningsorgan for flere lufthavne eller lufthavnssystemer, betragtes de enkelte lufthavne eller lufthavnssystemer på samme måde enkeltvis, for så vidt angår anvendelsen af dette direktiv.
3. Hvis lufthavnens forvaltningsorganer er underlagt eller kontrolleres af en offentlig national myndighed, skal denne myndighed inden for rammerne af sine lovbestemte forpligtelser overvåge gennemførelsen af dette direktiv.
Artikel 4
Adskillelse af aktiviteter
1. En lufthavns forvaltningsorgan samt brugere eller leverandører, der leverer ground handling-ydelser, skal foretage en streng, regnskabsmæssig adskillelse efter gældende forretningspraksis af de aktiviteter, der er forbundet med levering af disse tjenesteydelser, og deres øvrige aktiviteter.
2. En uafhængig inspektør udpeget af medlemsstaten skal kontrollere den regnskabsmæssige adskillelse.
Inspektøren skal også kontrollere, at der ikke overføres finansielle midler mellem forvaltningsorganets aktiviteter som lufthavnsmyndighed og dets ground handling-aktiviteter.
Artikel 5
Brugerudvalg
1. Senest tolv måneder efter dette direktivs ikrafttræden sikrer medlemsstaterne, at der for hver af de omhandlede lufthavne nedsættes et brugerudvalg bestående af brugerrepræsentanter eller repræsentative brugerorganisationer.
2. Enhver bruger har ret til at være medlem af udvalget eller være repræsenteret af en organisation, som vedkommende vælger at overdrage denne opgave til.
Artikel 6
Levering af ground handling-ydelser til tredjemand
1. Medlemsstaterne træffer efter retningslinjerne i artikel 1 de nødvendige foranstaltninger for at sikre leverandører af ground handling-ydelser fri adgang til markedet for levering af ground handling-ydelser til tredjemand.
Medlemsstaterne kan kræve, at leverandører af ground handling-ydelser er etableret i Fællesskabet.
2. Medlemsstaterne kan begrænse antallet af leverandører, som har tilladelse til at levere følgende kategorier ground handling-ydelser:
- bagagehåndtering
- forpladshandling
- brændstof- og oliepåfyldning
- fysisk håndtering af fragt og post mellem lufthavnsbygningen og flyet i forbindelse med såvel indgående og udgående fragt og post som fragt og post i transit.
Antallet kan dog ikke begrænses til mindre end to for hver kategori.
3. Endvidere må fra den 1. januar 2001 mindst én af disse leverandører ikke direkte eller indirekte kontrolleres:
- af lufthavnens forvaltningsorgan, eller
- af en bruger, som i året forud for udvælgelsen af disse leverandører har transporteret mere end 25 % af de passagerer eller den fragt, der er registreret i lufthavnen, eller
- af et organ, der direkte eller indirekte kontrollerer eller kontrolleres af forvaltningsorganet eller af en sådan bruger.
En medlemsstat kan imidlertid senest den 1. juli 2000 anmode om, at forpligtelsen efter dette stykke udskydes indtil den 31. december 2002.
Kommissionen behandler en sådan anmodning med bistand af det udvalg, der er omhandlet i artikel 10, og den kan under hensyn til udviklingen i sektoren og navnlig situationen i lufthavne, der er sammenlignelige i henseende til trafikmængde og -mønstre, beslutte at efterkomme denne anmodning.
4. Begrænser medlemsstaterne antallet af tilladte leverandører i medfør af stk. 2, må de ikke derved hindre en bruger af en lufthavn, uanset hvilken del af lufthavnen vedkommende har fået tildelt, i for hver enkelt kategori ground handling-ydelser, der er underlagt begrænsninger, reelt at kunne vælge mellem mindst to leverandører af ground handling-ydelser på de i stk. 2 og 3 omhandlede betingelser.
Artikel 7
Egen-handling
1. Medlemsstaterne træffer efter artikel 1 de nødvendige foranstaltninger for at sikre fri udøvelse af egen-handling.
2. For følgende kategorier ground handling-ydelser:
- bagagehåndtering
- forpladshandling
- brændstof- og oliepåfyldning
- fysisk håndtering af fragt og post mellem lufthavnsbygningen og flyet i forbindelse med såvel indgående og udgående fragt og post som fragt og post i transit
kan medlemsstaterne dog begrænse udøvelsen af egen-handling, men ikke til mindre end to brugere, på betingelse af, at de udvælges på grundlag af relevante, objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier.
Artikel 8
Centraliserede infrastrukturer
1. Uanset artikel 6 og 7 kan medlemsstaterne overlade lufthavnens forvaltningsorgan eller et andet organ forvaltningen af de centraliserede infrastrukturer, der bruges ved levering af ground handling-ydelser, og hvis kompleksitet, omkostninger eller miljøpåvirkning ikke giver mulighed for, at de opdeles eller for, at der findes flere af dem, f.eks. bagagesortering, afisning, vandrensningsanlæg og brændstofdistribution. De kan forlange, at leverandører af ground handling-ydelser og brugere, der udfører egen-handling, anvender disse infrastrukturer.
2. Medlemsstaterne påser, at forvaltningen af disse infrastrukturer er gennemsigtig, objektiv og ikke-diskriminerende, og især at den ikke hindrer leverandører af ground handling-ydelser og brugere, der udfører egen-handling, i at få adgang til dem inden for de grænser, der er fastsat i dette direktiv.
Artikel 9
Undtagelser
1. Når specifikke plads- og kapacitetshensyn i en lufthavn, navnlig på grund af pladsmangel og arealets udnyttelsesgrad, umuliggør åbning af markedet og/eller udøvelse af egen-handling i det omfang, der er fastsat i dette direktiv, kan den pågældende medlemsstat beslutte:
a) at begrænse antallet af leverandører for en eller flere andre kategorier ground handling-ydelser end dem, der er nævnt i artikel 6, stk. 2, i hele lufthavnen eller i dele af den; i så fald finder artikel 6, stk. 2 og 3, anvendelse
b) kun at lade en enkelt leverandør levere de i artikel 6, stk. 2, nævnte kategorier ground handling-ydelser
c) kun at lade et begrænset antal brugere udøve egen-handling for alle andre kategorier end dem, der er nævnt i artikel 7, stk. 2, på betingelse af, at brugerne udvælges på grundlag af relevante, objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier
d) at forbyde udøvelse af egen-handling for de former for ground handling-ydelser, der en nævnt i artikel 7, stk. 2, eller at begrænse udøvelsen til en enkelt bruger.
2. Enhver afgørelse om undtagelser, som træffes i henhold til stk. 1, skal:
a) præcisere, hvilken eller hvilke kategorier ground handling-ydelser undtagelsen gælder for, og de særlige plads- og kapacitetsproblemer, der ligger til grund herfor
b) være ledsaget af en plan med relevante foranstaltninger, som tager sigte på at afhjælpe disse problemer.
Desuden gælder følgende:
i) en undtagelse må ikke uretmæssigt gribe ind i direktivets mål
ii) en undtagelse må ikke forårsage konkurrenceforvridning mellem leverandører af ground handling-ydelser og/eller brugere, der udfører egen-handling
iii) en undtagelse skal begrænses til det strengt nødvendige.
3. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om enhver undtagelse, som de træffer afgørelse om i henhold til stk. 1, samt begrundelsen herfor mindst tre måneder før dens ikrafttræden.
Kommissionen offentliggør i De Europæiske Fællesskabers Tidende et resumé af de beslutninger, den har fået meddelelse om, og opfordrer de berørte parter til at reagere herpå.
4. Kommissionen foretager en grundig undersøgelse af medlemsstatens afgørelse om en undtagelse. På baggrund af en indgående analyse af forholdene og en undersøgelse af de relevante foranstaltninger, som medlemsstaten har foreslået, efterprøver Kommissionen, om de nævnte problemer eksisterer, og om det ikke er muligt at åbne markedet og/eller give adgang til egen-handling i det omfang, dette direktiv foreskriver.
5. Kommissionen kan efter denne undersøgelse og efter høring af den pågældende medlemsstat godkende medlemsstatens afgørelse eller modsætte sig den, hvis den finder, at det ikke er dokumenteret, at de anførte problemer eksisterer, eller at de ikke er så alvorlige, at de berettiger en undtagelse. Efter høring af den pågældende medlemsstat kan Kommissionen ligeledes kræve, at medlemsstaten ændrer omfanget af undtagelsen, eller at den begrænser den til kun at gælde for de dele af en lufthavn eller et lufthavnssystem, hvor de anførte problemer er konstateret.
Senest tre måneder efter at have modtaget meddelelsen fra medlemsstaten træffer Kommissionen en afgørelse, som offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
6. Undtagelser, som medlemsstaterne har indrømmet i medfør af stk. 1, bortset fra undtagelser, der er indrømmet i henhold til stk. 1, litra b), kan ikke have en gyldighed på mere end tre år. Senest tre måneder inden denne periodes udløb skal medlemsstaten på ny træffe afgørelse om anmodningen om undtagelse efter proceduren i denne artikel.
Undtagelser i henhold til stk. 1, litra b), kan ikke have en gyldighed på mere end to år. En medlemsstat kan dog på grundlag af kriterierne i stk. 1 anmode om, at denne periode en enkelt gang forlænges med yderligere to år. Kommissionen træffer afgørelse om disse anmodninger med bistand fra det udvalg, der er omhandlet i artikel 10.
Artikel 10
Rådgivende udvalg
1. Kommissionen bistås af et rådgivende udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.
2. Udvalget rådgiver Kommissionen om gennemførelsen af artikel 9.
3. Derudover kan Kommissionen høre udvalget om alle andre spørgsmål vedrørende direktivets gennemførelse.
4. Udvalget fastlægger selv sin forretningsorden.
Artikel 11
Udvælgelse af leverandører
1. Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at fastlægge en procedure for udvælgelse af leverandører, som har tilladelse til at levere ground handling-ydelser i en lufthavn, hvis deres antal begrænses som omhandlet i artikel 6, stk. 2, eller artikel 9. Proceduren skal baseres på følgende principper:
a) Har medlemsstaterne til hensigt at opstille udbudsbetingelser eller tekniske specifikationer, som leverandørerne skal opfylde, opstilles disse betingelser eller specifikationer efter høring af brugerudvalget. De udvælgelseskriterier, der indgår i udbudsbetingelserne eller de tekniske specifikationer, skal være relevante, objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende.
Efter at have underrettet Kommissionen kan den pågældende medlemsstat som standardbetingelse eller teknisk specifikation forpligte leverandørerne til offentlig tjeneste i lufthavne, som betjener yderområder eller udviklingsområder, der udgør en del af dens område, og som er uden erhvervsmæssig interesse, men af væsentlig betydning for den pågældende medlemsstat.
b) Der skal iværksættes en udbudsprocedure, som offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende, og som alle interesserede leverandører kan reagere på.
c) Leverandørerne udvælges:
i) af forvaltningsorganet efter høring af brugerudvalget, hvis forvaltningsorganet
- ikke selv leverer tilsvarende ground handling-ydelser, og
- ikke direkte eller indirekte kontrollerer en virksomhed, der leverer sådanne tjenesteydelser, og
- ikke har nogen andel i en sådan virksomhed
ii) i de øvrige tilfælde af medlemsstaternes kompetente myndigheder, som er uafhængige af forvaltningsorganerne, efter høring af brugerudvalget og forvaltningsorganerne.
d) Leverandørerne udvælges for en periode på højst syv år.
e) Ophører en leverandør med sin virksomhed før udløbet af den periode, vedkommende har fået tildelt, udvælges afløseren efter samme procedure.
2. Begrænses antallet af leverandører i henhold til artikel 6, stk. 2, eller artikel 9, kan forvaltningsorganet selv levere ground handling-ydelser uden at skulle gennemgå den i stk. 1 fastsatte udvælgelsesprocedure. Det kan også give en virksomhed tilladelse til at levere ground handling-ydelser i lufthavnen uden at lade den pågældende virksomhed gennemgå denne procedure:
- hvis forvaltningsorganet direkte eller indirekte kontrollerer denne virksomhed, eller
- hvis denne virksomhed direkte eller indirekte kontrollerer forvaltningsorganet.
3. Forvaltningsorganet underretter brugerudvalget om afgørelser, der træffes i henhold til denne artikel.
Artikel 12
Lufthavne på øer
I forbindelse med udvælgelse af leverandører i en lufthavn, jf. artikel 11, kan en medlemsstat udvide forpligtelsen til offentlig tjeneste til også at omfatte andre lufthavne i den pågældende medlemsstat, hvis:
- disse lufthavne ligger på øer i samme geografiske område, og
- disse lufthavne har en trafik på mindst 100 000 passagerbevægelser om året, og
- denne udvidelse godkendes af Kommissionen, der bistås af det udvalg, der er omhandlet i artikel 10.
Artikel 13
Høringer
Medlemsstaterne påser, at der indføres en obligatorisk høringsprocedure vedrørende anvendelsen af dette direktiv med deltagelse af forvaltningsorganet, brugerudvalget og de virksomheder, der leverer ground handling-ydelser. Denne høring omfatter navnlig priserne for de ground handling-ydelser, der er genstand for en undtagelse i henhold til artikel 9, stk. 1, litra b), samt udførelsen af dem. Høringen finder sted mindst en gang om året.
Artikel 14
Godkendelse
1. Medlemsstaterne kan bestemme, at en leverandør af ground handling-ydelser eller en bruger, som anvender egen-handling, for at udøve denne aktivitet i en lufthavn skal have en godkendelse fra en offentlig myndighed, der er uafhængig af den pågældende lufthavns forvaltningsorgan.
Kriterierne for udstedelse af godkendelsen skal vedrøre en sund finansiel situation og tilstrækkelig forsikringsdækning samt sikkerhed i forbindelse med anlæg, luftfartøjer, udstyr og personer samt miljøhensyn og overholdelse af den relevante sociallovgivning.
Kriterierne skal være baseret på følgende principper:
a) De skal anvendes på de forskellige leverandører og brugere uden forskelsbehandling.
b) De skal være relevante i forhold til det tilstræbte mål.
c) De må ikke resultere i en faktisk indskrænkning af adgangen til markedet eller af udøvelsen af egen-handling i forhold til, hvad der er fastsat i dette direktiv.
Disse kriterier skal offentliggøres, og leverandøren eller egen-handlingbrugeren skal på forhånd underrettes om godkendelsesproceduren.
2. En godkendelse kan kun afslås eller inddrages, hvis leverandøren eller egen-handlingbrugeren ikke opfylder de i stk. 1 nævnte kriterier på grund af forhold, som han kan gøres ansvarlig for.
Begrundelsen for et afslag eller en inddragelse skal meddeles leverandøren eller egen-handlingbrugeren og forvaltningsorganet.
Artikel 15
Adfærdskodeks
Medlemsstaten kan, eventuelt på forslag af forvaltningsorganet:
- forbyde en leverandør at levere en tjenesteydelse eller en bruger at anvende egen-handling, hvis den pågældende leverandør eller bruger ikke overholder de forskrifter, medlemsstaten har fastsat for ham for at sikre en hensigtsmæssig drift af lufthavnen.
Disse forskrifter skal være baseret på følgende principper:
a) De skal anvendes på de forskellige leverandører og brugere uden forskelsbehandling.
b) De skal være relevante i forhold til det tilstræbte mål.
c) De må ikke resultere i en faktisk indskrænkning af adgangen til markedet eller af udøvelsen af egen-handling i forhold til, hvad der er fastsat i dette direktiv
- navnlig pålægge leverandører, som leverer ground handling-ydelser i lufthavnen, at deltage på en rimelig og ikke-diskriminerende måde i opfyldelsen af de forpligtelser til offentlig tjeneste, der er fastsat i national lovgivning, særlig forpligtelsen til at sikre kontinuerlig service.
Artikel 16
Adgang til anlæg
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre leverandører af tjenesteydelser og brugere, som ønsker at udføre egen-handling, adgang til lufthavnsanlæggene, i det omfang denne adgang er nødvendig for udøvelsen af deres virksomhed. Hvis forvaltningsorganet eller efter omstændighederne den offentlige myndighed eller et andet organ, hvorunder det sorterer, stiller betingelser for en sådan adgang, skal disse være relevante, objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende.
2. Den disponible ground handling-plads i lufthavnen skal på grundlag af regler og kriterier, der er relevante, objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende, fordeles mellem de forskellige leverandører af tjenesteydelser og de forskellige brugere, der udfører egen-handling, herunder nytilkomne, i det omfang det er nødvendigt for, at de kan udøve deres rettigheder, og for at sikre reel og loyal konkurrence.
3. Skal der betales for adgang til lufthavnsanlæggene, fastsættes denne betaling på grundlag af relevante, objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier.
Artikel 17
Sikkerhed
Dette direktivs bestemmelser berører ikke medlemsstaternes rettigheder og pligter med hensyn til offentlig orden og sikkerhed i lufthavnene.
Artikel 18
Social beskyttelse og miljøhensyn
Med forbehold af anvendelsen af bestemmelserne i dette direktiv og under hensyn til de øvrige bestemmelser i fællesskabsretten kan medlemsstaterne træffe de nødvendige foranstaltninger for at beskytte arbejdstagernes rettigheder og tilgodese miljøhensyn.
Artikel 19
Overholdelse af nationale bestemmelser
En leverandør, der udfører ground handling-aktiviteter i en medlemsstats lufthavn, skal overholde nationale forskrifter, der er forenelige med fællesskabsretten.
Artikel 20
Gensidighed
1. Med forbehold af Fællesskabets internationale forpligtelser kan en medlemsstat, når det viser sig, at et tredjeland i forbindelse med adgang til markedet for ground handling eller egen-handling:
a) ikke retligt eller faktisk indrømmer Fællesskabets leverandører og egen-handlingbrugere en behandling, der svarer til den, som medlemsstaterne giver det pågældende lands leverandører eller egen-handlingbrugere, eller
b) ikke retligt eller faktisk indrømmer en medlemsstats leverandører og egen-handlingbrugere national behandling, eller
c) indrømmer leverandører og egen-handlingbrugere fra andre tredjelande en gunstigere behandling end en medlemsstats leverandører eller egen-handlingbrugere
i overensstemmelse med fællesskabsretten helt eller delvis suspendere forpligtelserne efter dette direktiv over for leverandører eller brugere fra dette tredjeland.
2. Den berørte medlemsstat underretter Kommissionen om enhver suspension eller inddragelse af rettigheder eller pligter.
Artikel 21
Klageadgang
Medlemsstaterne eller efter omstændighederne forvaltningsorganerne påser, at enhver part, der kan godtgøre en retlig interesse, har adgang til at klage over de enkelte afgørelser eller foranstaltninger, der træffes i medfør af artikel 7, stk. 2, og artikel 11-16.
Klageadgangen skal kunne gøres gældende ved en national domstol eller ved en anden offentlig myndighed end den pågældende lufthavns forvaltningsorgan, og denne myndighed skal i givet fald være uafhængig af den offentlige myndighed, som kontrollerer forvaltningsorganet.
Artikel 22
Rapport og revision
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de oplysninger, der er nødvendige for, at denne kan udarbejde en rapport om gennemførelsen af dette direktiv.
Rapporten skal sammen med eventuelle forslag til revision af direktivet udarbejdes senest den 31. december 2001.
Artikel 23
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest et år efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 24
Ikrafttrædelse
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 25
Destinatarer
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 15. oktober 1996.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/67/EY,
annettu 15 päivänä lokakuuta 1996,
pääsystä maahuolinnan markkinoille yhteisön lentoasemilla
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä (3),
sekä katsoo, että
(1) yhteisö on luonut asteittain yhteisen lentoliikennepolitiikan sisämarkkinoiden toteuttamiseksi perustamissopimuksen 7 a artiklan mukaisesti tavoitteenaan taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen pysyvä edistäminen,
(2) perustamissopimuksen 59 artiklassa vahvistetaan tavoitteeksi poistaa rajoitukset, jotka koskevat vapautta tarjota palveluja; perustamissopimuksen 61 artiklan mukaisesti tämä tavoite on saavutettava yhteisellä liikennepolitiikalla,
(3) neuvoston asetuksilla (ETY) N:o 2407/92 (4), (ETY) N:o 2408/92 (5) ja (ETY) N:o 2409/92 (6) tämä tavoite on toteutettu varsinaisten lentoliikennepalvelujen osalta,
(4) maahuolintapalvelut ovat välttämättömiä lentoliikennemuodon moitteettomalle toiminnalle, ja ne edesauttavat olennaisesti lentoliikenteen infrastruktuurin tehokasta käyttöä,
(5) maahuolinnan markkinoiden avaaminen on toimenpide, jonka pitäisi auttaa lentoyhtiöitä alentamaan käyttökustannuksia ja parantamaan käyttäjille tarjottavien palvelujen laatua,
(6) toissijaisuusperiaatteen noudattamiseksi on välttämätöntä toteuttaa pääsy maahuolinnan markkinoille yhteisön puitteissa, samalla kun jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus ottaa huomioon alan erityispiirteet,
(7) kesäkuussa 1994 antamassaan tiedonannossa "Tie Euroopan siviili-ilmailun tulevaisuuteen" komissio ilmaisi aikomuksensa tehdä vuoden 1994 loppuun mennessä maahuolinnan markkinoille pääsyn toteuttamiseksi yhteisön lentokentillä aloite; Euroopan siviili-ilmailun tilanteesta 24 päivänä lokakuuta 1994 hyväksytyssä neuvoston päätöslauselmassa (7) vahvistetaan se, että markkinoita avattaessa on tarpeen ottaa huomioon lentoasemilla vallitsevan tilanteen asettamat vaatimukset,
(8) Euroopan siviili-ilmailusta 14 päivänä helmikuuta 1995 antamassaan päätöslauselmassa (8) Euroopan parlamentti muistutti, että on otettava huomioon maahuolinnan markkinoiden avaamisen vaikutus työskentely- ja turvallisuusolosuhteisiin yhteisön lentoasemilla,
(9) vapaa pääsy maahuolinnan markkinoille on sopusoinnussa yhteisön lentoasemien tehokkaan toiminnan kanssa,
(10) vapaa pääsy maahuolinnan markkinoille on toteutettava asteittain ja alan vaatimuksiin mukautetulla tavalla,
(11) joidenkin palvelulajien kohdalla markkinoille pääsyssä sekä omahuolinnan harjoittamisessa voidaan kohdata turvallisuuteen, turvatoimiin, kapasiteettiin ja käytettävissä olevaan tilaan liittyviä rajoitteita; tämän vuoksi on voitava rajoittaa näiden palvelujen tarjoajien määrää; myös omahuolinnan harjoittamista on voitava rajoittaa ja tällaisten rajoitusten asettamisperusteiden on oltava asiaankuuluvia, puolueettomia, avoimia ja syrjimättömiä,
(12) jos palvelujen tarjoajien määrä on rajoitettu, riittävän kilpailun ylläpitäminen edellyttää, että vähintään yksi palvelujen tarjoajista on tietyn siirtymäajan kuluttua riippumaton sekä lentoaseman pitäjästä että määräävässä markkina-asemassa olevasta lentoliikenteen harjoittajasta,
(13) lentoasemien moitteeton toiminta edellyttää, että ne saavat hallita tiettyjä infrastruktuureita, joita teknisistä tai kannattavuussyistä taikka ympäristöön kohdistuvan vaikutuksensa vuoksi on vaikea jakaa tai lisätä; näiden infrastruktuurien keskitetty hallinta ei saa kuitenkaan estää maahuolintapalvelujen tarjoajia ja omahuolintaan oikeutettuja käyttämästä niitä,
(14) joissakin tapauksissa esitetyt rajoitteet saattavat olla sellaisia, että ne voivat oikeuttaa rajoittamaan markkinoille pääsyä tai omahuolinnan harjoittamista siltä osin kuin nämä rajoitukset ovat asiaankuuluvia, puolueettomia, avoimia ja syrjimättömiä,
(15) tällaisilla poikkeuksilla on pyrittävä siihen, että lentoaseman pitäjät voivat niiden avulla poistaa nämä rajoitteet tai ainakin lieventää niitä; komission on neuvoa-antavan komitean avustamana hyväksyttävä nämä poikkeukset ja ne on myönnettävä määräajaksi,
(16) jos palvelujen tarjoajien määrä on rajoitettu, riittävän ja rehellisen kilpailun ylläpitäminen edellyttää, että palvelujen tarjoajat valitaan avointa ja puolueetonta menettelyä noudattaen; palvelujen käyttäjiä on aiheellista kuulla tässä valinnassa, koska palvelujen laatu ja hinta koskevat ensisijaisesti heitä,
(17) tämän vuoksi on tärkeää järjestää käyttäjien edustus ja heidän kuulemisensa palvelujen tarjoajien valinnassa perustamalla käyttäjien edustajista muodostuva komitea,
(18) lentoaseman palvelujen tarjoajien valinnan yhteydessä on mahdollista tietyissä tilanteissa ja olosuhteissa ulottaa julkisen palvelun velvoite kyseisen jäsenvaltion samalla maantieteellisellä alueella sijaitseviin muihin lentoasemiin,
(19) lentoaseman pitäjä voi myös tarjota maahuolintapalveluja ja sen päätöksillä voi olla huomattava vaikutus palvelujen tarjoajien väliseen kilpailuun; tämän vuoksi rehellisen kilpailun ylläpitämiseksi on välttämätöntä, että lentoasemat pitävät kirjanpidossaan infrastruktuurin hoitoon ja sääntelyyn liittyvät toimensa erillään omien maahuolintapalvelujensa tarjoamiseen liittyvistä toimista,
(20) lentoaseman pitäjä ei saa tukea maahuolintaan liittyvää toimintaansa lentoaseman viranomaistehtävästä saamillaan tuloilla,
(21) samoja avoimuutta koskevia vaatimuksia on sovellettava kaikkiin, jotka haluavat tarjota maahuolintapalveluja kolmansille osapuolille,
(22) jäsenvaltioiden on voitava tehdä maahuolintapalvelujen tarjoaminen luvanvaraiseksi, jotta lentoasemat voivat hoitaa infrastruktuurien hallintaa koskevan tehtävänsä ja taata lentokenttäalueen turvallisuuden sekä suojella ympäristöä ja valvoa voimassa olevan sosiaalilainsäädännön noudattamista; tällaisen luvan myöntämisperusteiden tulee olla puolueettomia, avoimia ja syrjimättömiä,
(23) näiden samojen syiden perusteella jäsenvaltioiden on voitava määritellä lentoasemien infrastruktuurien moitteettoman toiminnan edellyttämät säännöt ja soveltaa niitä; näiden sääntöjen on oltava asetetun tavoitteen mukaisia eivätkä ne saa johtaa markkinoille pääsyn tai omahuolinnan harjoittamisen rajoittamiseen tässä direktiiviissä säädettyä tasoa alemmalle tasolle; näiden sääntöjen on oltava puolueettomuuden, avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteiden mukaisia,
(24) jäsenvaltioiden on voitava taata maahuolintapalveluja tarjoavien yritysten henkilökunnan asianmukainen sosiaaliturva,
(25) maahuolintapalvelujen tarjoajille ja omahuolintaan oikeutetuille lentoliikenteen harjoittajille on taattava mahdollisuus lentoaseman rakennelmien ja laitteiden käyttöön siltä osin kuin heidän oikeuksiensa käyttäminen sekä riittävän ja rehellisen kilpailun varmistaminen sitä edellyttävät; käytöstä on kuitenkin voitava periä maksu,
(26) on perusteltua, että tässä direktiivissä tunnustettuja oikeuksia sovelletaan kolmansista valtioista peräisin oleviin maahuolintapalvelujen tarjoajiin ja käyttäjiin ainoastaan ehdottoman vastavuoroisuuden perusteella; jos vastavuoroisuutta ei ole, jäsenvaltio saa keskeyttää näiden oikeuksien käytön kyseisten tarjoajien ja käyttäjien osalta,
(27) Espanjan kuningaskunta ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat sopineet Lontoossa 2 päivänä joulukuuta 1987 ulkoministeriensä yhteisessä julkilausumassa järjestelyistä Gibraltarin lentoaseman käyttöä koskevan yhteistyön lisäämiseksi, eikä näitä järjestelyjä ole vielä pantu täytäntöön, ja (28) tämä direktiivi ei rajoita perustamissopimuksen sääntöjen soveltamista, ja erityisesti komissio valvoo edelleen näiden sääntöjen noudattamista käyttäen tarvittaessa sille perustamissopimuksen 90 artiklassa annettuja valtuuksia,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin jäsenvaltioiden alueella sijaitseviin lentoasemiin, joihin sovelletaan perustamissopimuksen määräyksiä ja jotka ovat kaupallisen lentoliikenteen käytössä seuraavien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti:
a) Kaikkiin lentoasemiin sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1998 niiden liikennemääristä riippumatta säännöksiä, jotka koskevat 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja muita kuin 7 artiklan 2 kohdassa mainittuja palvelulajeja.
b) Jäljempänä 7 artiklan 2 kohdassa mainittuja palvelulajeja koskevia säännöksiä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1998 ainoastaan lentoasemiin, joiden vuosittainen liikennemäärä on vähintään miljoona matkustajaa tai 25 000 tonnia rahtia.
c) Jäljempänä 6 artiklassa tarkoitettuja palvelulajeja koskevia säännöksiä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1999 lentoasemiin,
- joiden vuosittainen liikennemäärä on vähintään kolme miljoonaa matkustajaa tai 75 000 tonnia rahtia, tai
- joiden liikennemääräksi on edellisen vuoden 1 päivää huhtikuuta tai 1 päivää lokakuuta edeltävänä kuuden kuukauden ajanjaksona kirjattu vähintään 2 miljoonaa matkustajaa tai 50 000 tonnia rahtia.
2. Jollei 1 kohdan säännöksistä muuta johdu, tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2001 kaikkiin jäsenvaltioiden alueella sijaitseviin ja perustamissopimuksen määräysten alaisiin lentoasemiin, jotka ovat kaupallisen liikenteen käytössä ja joiden vuosittainen liikennemäärä on vähintään kaksi miljoonaa matkustajaa tai 50 000 tonnia rahtia.
3. Jos lentoasemalla saavutetaan jokin tässä artiklassa tarkoitettu rahtiliikennettä koskeva raja, mutta ei matkustajaliikennettä koskevaa vastaavaa rajaa, tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta pelkästään matkustajille varattuihin maahuolintalajeihin.
4. Komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä tiedoksi luettelon tässä artiklassa tarkoitetuista lentoasemista. Luettelo julkaistaan ensimmäisen kerran kolmen kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta ja sen jälkeen vuosittain.
Jäsenvaltioiden on vuosittain heinäkuun 1 päivään mennessä toimitettava komissiolle luettelon laatimiseksi tarvittavat tiedot.
5. Tämän direktiivin soveltaminen Gibraltarin lentoasemaan ei rajoita Espanjan kuningaskunnan ja Yhdistyneen kuningaskunnan oikeudellista asemaa kiistassa sen alueen suvereniteetista, jolla lentoasema sijaitsee.
6. Tämän asetuksen soveltamista Gibraltarin lentoasemaan lykätään siihen asti, kunnes Espanjan kuningaskunnan ja Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministereiden 2 päivänä joulukuuta 1987 antaman yhteisen julkilausuman mukaiset järjestelyt on pantu täytäntöön. Espanjan kuningaskunnan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusten on ilmoitettava neuvostolle tästä täytäntöönpanopäivästä.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) `lentoasemalla` aluetta, joka on erityisesti järjestetty ilma-alusten laskua, lentoonlähtöä ja siirtelyä varten, mukaan lukien siellä olevat lentoliikenteen ja ilma-aluksien palvelujen edellyttämät lisärakennelmat ja -laitteet sekä kaupallisen lentoliikenteen tarvitsemat rakennelmat ja laitteet,
b) `lentoasemajärjestelmällä` yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2408/92 liitteessä II lueteltuja kahta tai useampaa lentoasemaa, jotka on yhdistetty palvelemaan samaa kaupunkia tai taajamaa,
c) `lentoaseman pitäjällä` yhteisöä, jolle kansallisen lainsäädännön tai sääntelyn nojalla on annettu tehtäväksi huolehtia muun toimintansa ohella tai yksinomaisesti lentoasemien infrastruktuurien hallinnasta sekä eri tahojen toiminnan yhteensovittamisesta ja valvonnasta kyseisellä lentoasemalla tai lentoasemajärjestelmällä,
d) `lentoaseman käyttäjällä` luonnollista tai oikeushenkilöä, joka kuljettaa lentoteitse matkustajia, postia ja/tai rahtia kyseiselle lentoasemalle tai kyseiseltä lentoasemalta,
e) `maahuolinnalla` lentoasemalla sen käyttäjälle toimitettuja palveluja sellaisina kuin ne on määritelty liitteessä,
f) `omahuolinnalla` tilannetta, jossa käyttäjä huolehtii yhden tai useamman maahuolinta-alan palvelun suorittamisesta itselleen tekemättä sopimusta kolmannen osapuolen kanssa näiden palvelujen toimittamisesta. Tässä määritelmässä toisiinsa nähden kolmansina osapuolina ei pidetä sellaisia käyttäjiä,
- joista toisella on hallussaan toisen osake-enemmistö, tai - joiden molempien osake-enemmistö on saman tahon hallussa,
g) `maahuolintapalvelujen tarjoajalla` luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka toimittaa kolmansille osapuolille yhden tai useamman maahuolinta-alan palveluja.
3 artikla
Lentoaseman pitäjä
1. Jos lentoaseman tai lentoasemajärjestelmän hallinnoinnista ja toiminnan ylläpitämisestä vastaa useampi kuin yksi yhteisö, pidetään kutakin näistä tätä direktiiviä sovellettaessa osana lentoaseman pitäjää.
2. Jos yhdellä pitäjällä on usea lentoasema tai lentoasemajärjestelmä, katsotaan samoin jokainen näistä tätä direktiiviä sovellettaessa erilliseksi.
3. Jos jäsenvaltion lainsäädännössä lentoaseman pitäjä on asetettu julkisen viranomaisen ohjaukseen tai valvontaan, tämän viranomaisen on laissa hänelle määrättyjen velvoitteiden rajoissa valvottava tämän direktiivin soveltamista.
4 artikla
Toimintojen eriyttäminen
1. Lentoaseman pitäjän, käyttäjän tai tarjoajan, jotka toimittavat maahuolintapalveluja, on voimassa olevien kaupallisten käytäntöjen mukaisesti pidettävä kirjanpidossaan maahuolintapalveluihin liittyvä toimintansa tarkasti erillään muista toiminnoistaan.
2. Jäsenvaltion nimeämän riippumattoman tarkastajan on valvottava kirjanpidon eriyttämisen toteutumista.
Tarkastajan on varmistuttava myös siitä, ettei lentoaseman pitäjän viranomaistoiminnoista suuntaudu rahavirtaa maahuolintatoimintaan.
5 artikla
Käyttäjien komitea
1. Kahdentoista kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän direktiivin alaan kuuluvien lentoasemien käyttäjien tai käyttäjiä edustavien järjestöjen edustajista muodostuva komitea perustetaan.
2. Kaikilla käyttäjillä on oikeus valintansa mukaisesti olla mukana tässä komiteassa joko itse tai nimeämänsä järjestön edustamana.
6 artikla
Kolmansille osapuolille tarjottavat maahuolintapalvelut
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet 1 artiklassa säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti varmistaakseen maahuolintapalvelujen tarjoajille vapaan pääsyn kolmansille osapuolille tarjottavien maahuolintapalvelujen markkinoille.
Jäsenvaltioilla on oikeus edellyttää, että maahuolintapalvelujen tarjoajien on oltava sijoittuneita yhteisön alueelle.
2. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin rajoittaa sellaisten palvelujen tarjoajien määrää, joilla on lupa tarjota seuraavia maahuolintapalveluja:
- matkatavaran käsittely,
- asematasopalvelut,
- polttoaine- ja öljyhuolinta,
- rahdin ja postin fyysinen käsittely terminaalin ja ilma-aluksen välillä saapuvien ja lähtevien lentojen sekä kauttakulun yhteydessä.
Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan saa rajoittaa palvelujen tarjoajien lukumäärää vähempään kuin kahteen minkään edellä mainitun palvelulajin osalta.
3. Lisäksi 1 päivästä tammikuuta 2001 lukien ainakin yksi palvelujen tarjoaja ei saa olla suoraan tai epäsuorasti
- lentoaseman pitäjän määräysvallassa,
- palvelujen tarjoajien valintaa edeltävän vuoden aikana enemmän kuin 25 prosenttia lentoaseman matkustaja- tai rahtiliikenteestä kuljettaneen käyttäjän määräysvallassa,
- sellaisen yhteisön määräysvallassa, jonka määräysvallassa suoraan tai epäsuorasti kyseinen lentoaseman pitäjä tai tällainen käyttäjä on taikka joka on suoraan tai epäsuorasti kyseisen lentoaseman pitäjän tai tällaisen käyttäjän määräysvallassa.
Kuitenkin 1 päivään heinäkuuta 2000 mennessä jäsenvaltio voi pyytää, että tässä kohdassa tarkoitettu velvoite lykätään myöhempään ajankohtaan aina 31 päivään joulukuuta 2002 asti.
Komissio tutkii pyynnön 10 artiklassa mainitun komitean avustamana ja voi kyseisen alan kehityksen ja erityisesti liikennemäärältään ja tyypiltään vastaavanlaisten lentoasemien tilanteen huomioon ottaen päättää suostua siihen.
4. Jos jäsenvaltio 2 kohdan mukaisesti rajoittaa palvelujen tarjoajien määrää, se ei saa estää lentoaseman käyttäjää halutessaan valitsemasta kutakin rajoituksen soveltamisalaan kuuluvaa maahuolintapalvelua kohden vähintään kahden maahuolintapalvelujen tarjoajan välillä 2 ja 3 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti ja riippumatta siitä, mikä osa lentoasemaa sille on osoitettu.
7 artikla
Omahuolinta
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet 1 artiklassa säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti varmistaakseen omahuolinnan vapaan harjoittamisen.
2. Kuitenkin seuraavien maahuolintapalvelujen osalta:
- matkatavaran käsittely,
- asematasopalvelut,
- polttoaine- ja öljynhuolinta sekä
- rahdin ja postin fyysinen käsittely terminaalin ja ilma-aluksen välillä saapuvien ja lähtevien lentojen sekä kauttakulun yhteydessä
jäsenvaltiot voivat varata oikeuden omahuolinnan harjoittamiseen vähintään kahdelle käyttäjälle edellyttäen, että nämä valitaan asiaankuuluvin, puolueettomin, avoimin ja syrjimättömin perustein.
8 artikla
Keskitetyt infrastruktuurit
1. Sen estämättä, mitä 6 ja 7 artiklassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa joko lentoaseman pitäjälle tai jollekin muulle tehtäväksi hallinnoida sellaisia keskitettyjä infrastruktuureja kuten matkatavaran käsittely, jäänesto, vesihuolto ja polttoainejakelu, joita käytetään maahuolintapalveluissa ja joita niiden moninaisuuden, kustannusten tai ympäristöön kohdistuvien vaikutusten vuoksi ei voida jakaa tai lisätä. Jäsenvaltiot voivat tehdä näiden infrastruktuurien käytön pakolliseksi palvelujen tarjoajille ja omahuolintaan oikeutetuille käyttäjille.
2. Jäsenvaltioiden on valvottava, että näitä infrastruktuureja hallinnoidaan avoimesti, puolueettomasti ja syrjimättömästi sekä erityisesti, ettei palvelujen tarjoajia ja omahuolintaan oikeutettuja käyttäjiä estetä käyttämästä niitä tässä direktiivissä säädetyissä rajoissa.
9 artikla
Poikkeukset
1. Jos lentoasemalla käytettävissä olevan tilan tai kapasiteetin erityiset rajoitteet erityisesti ruuhkautumisen ja tilojen käyttöasteen vuoksi estävät markkinoiden avaamisen ja/tai omahuolinnan harjoittamisen tässä direktiivissä säädetyssä laajuudessa, kyseessä oleva jäsenvaltio voi päättää
a) rajoittaa maahuolintapalvelujen tarjoajien määrää yhden tai useamman muun paitsi 6 artiklan 2 kohdassa mainitun maahuolintapalvelun osalta koko lentoasemalla tai sen osassa; niiden osalta sovelletaan 6 artiklan 2 ja 3 kohdan säännöksiä,
b) varata oikeuden soveltaa yhden tai useamman 6 artiklan 2 kohdassa mainitun maahuolintapalvelun tarjoamisen vain yhdelle palvelujen tarjoajalle,
c) varata oikeuden omahuolinnan harjoittamiseen rajoitetulle määrälle käyttäjiä muidenkin kuin 7 artiklan 2 kohdassa mainittujen maahuolintapalvelujen osalta edellyttäen, että käyttäjät valitaan asianmukaisin, puolueettomin, avoimin ja syrjimättömin perustein,
d) kieltää omahuolinnan harjoittamisen tai rajoittaa sen yhteen käyttäjään 7 artiklan 2 kohdassa mainittujen maahuolintapalvelujen osalta.
2. Kaikissa 1 kohdan mukaisesti tehdyissä poikkeuksissa on
a) yksilöitävä maahuolintalaji tai -lajit, joille poikkeus myönnetään, ja käytettävissä olevaan tilaan tai kapasiteettiin liittyvät erityiset rajoitteet, joilla poikkeusta perustellaan,
b) liitettävä mukaan suunnitelma aiheellisista toimenpiteistä, joilla rajoitteet voidaan poistaa.
Lisäksi poikkeus ei saa
i) rajoittaa tarpeettomasti tämän direktiivin tavoitteiden toteuttamista,
ii) vääristää kilpailua palvelujen tarjoajien ja/tai omahuolintaan oikeutettujen käyttäjien kesken,
iii) koskea laajempaa alaa kuin on tarpeen.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki 1 kohdan perusteella myöntämänsä poikkeukset sekä niiden perusteet vähintään kolme kuukautta ennen kuin poikkeukset tulevat voimaan.
Komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä yhteenvedon sille ilmoitetuista päätöksistä sekä kehottaa niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa.
4. Komissio tutkii jäsenvaltion tekemän päätöksen poikkeuksen myöntämisestä. Komissio tekee tätä varten perusteellisen selvityksen tilanteesta ja jäsenvaltion esittämistä toimenpiteistä tutkiakseen, ovatko erityiset rajoitteet olemassa sekä onko markkinoiden avaaminen ja/tai omahuolinnan harjoittaminen mahdotonta tässä direktiivissä säädetyssä laajuudessa.
5. Tutkittuaan asiaa ja kuultuaan kyseistä jäsenvaltiota komissio voi hyväksyä jäsenvaltion päätöksen tai vastustaa sitä, jos se katsoo, että esitettyjä rajoitteita ei ole todettu tai että ne eivät ole riittäviä ollakseen perusteena poikkeukselle. Kuultuaan kyseistä jäsenvaltiota komissio voi lisäksi vaatia jäsenvaltiota muuttamaan poikkeuksen soveltamisalaa tai rajoittamaan sen ainoastaan niihin osiin lentoasemaa tai lentoasemajärjestelmää, joissa esitetyt rajoitteet on tosiasiallisesti todettu.
Komissio tekee asiassa päätöksen viimeistään kolme kuukautta jäsenvaltion antaman ilmoituksen jälkeen; päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
6. Jäsenvaltioiden 1 kohdan mukaisesti myöntämien poikkeusten voimassaoloaika on muissa kuin artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuissa poikkeuksissa enintään kolme vuotta. Viimeistään kolme kuukautta ennen tämän ajanjakson päättymistä jäsenvaltion on tehtävä poikkeusta koskevasta pyynnöstä uusi päätös, jota myös koskee tässä artiklassa säädetty menettely.
Artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut poikkeukset eivät saa olla kestoltaan kahta vuotta pidempiä. Jäsenvaltio voi kuitenkin 1 kohdassa mainittujen perusteiden nojalla pyytää, että määräaikaa jatketaan yhden kerran kahdella vuodella. Komissio tekee tällaista pyyntöä koskevan päätöksen 10 artiklassa tarkoitetun komitean avustamana.
10 artikla
Neuvoa-antava komitea
1. Komissiota avustaa neuvoa-antava komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja.
2. Komitea neuvoo komissiota 9 artiklan soveltamisessa.
3. Komissio voi lisäksi kuulla komiteaa kaikissa tämän direktiivin soveltamista koskevissa kysymyksissä.
4. Komitea laatii työjärjestyksensä.
11 artikla
Palvelujen tarjoajien valinta
1. Jäsenvaltion on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet valintamenettelyn järjestämiseksi niiden palvelujen tarjoajien osalta, joille annetaan lupa maahuolintapalvelujen tarjoamiseen lentoasemalla, jos tarjoajien määrä on rajoitettu 6 artiklan 2 kohdassa ja 9 artiklassa säädetyissä tapauksissa. Tässä menettelyssä on noudatettava seuraavia periaatteita:
a) jos jäsenvaltio edellyttää, että palvelujen tarjoajien on täytettävä tietyt vakioehdot tai tekniset vaatimukset, käyttäjien komiteaa on kuultava ennen näiden ehtojen tai vaatimusten laatimista. Vakioehdoissa tai teknisissä vaatimuksissa määriteltyjen valintaperusteiden tulee olla asiaankuuluvia, puolueettomia, avoimia ja syrjimättömiä.
Annettuaan komissiolle tiedon asiasta asianomainen jäsenvaltio voi osana vakioehtoja tai teknisiä vaatimuksia, joihin palvelujen tarjoajien on mukauduttava, asettaa alueellaan julkisen palvelun velvoitteen syrjäistä tai kehitysaluetta palveleville lentoasemille, joihin ei kohdistu kaupallista mielenkiintoa, mutta jotka ovat ehdottoman välttämättömiä asianomaiselle jäsenvaltiolle.
b) on järjestettävä tarjouskilpailu, josta ilmoitetaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja johon kaikki kiinnostuneet palvelujen tarjoajat voivat osallistua,
c) palvelujen tarjoajat valitsee:
i) lentoaseman pitäjä kuultuaan sitä ennen käyttäjien komiteaa, jos
- lentoaseman pitäjä ei itse tarjoa vastaavanlaisia maahuolintapalveluja, eikä
- lentoaseman pitäjällä ole suoraa tai epäsuoraa määräysvaltaa tällaisia palveluja tarjoavissa yrityksissä, eikä
- sillä ole osuutta tällaisessa yrityksessä,
ii) muissa tapauksissa lentoaseman pitäjästä riippumattomat jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset kuultuaan käyttäjien komiteaa ja lentoaseman pitäjää,
d) palvelujen tarjoajat valitaan enintään seitsemäksi vuodeksi,
e) jos palvelujen tarjoaja lopettaa toimintansa ennen kuin määräaika, joksi hänet on valittu, päättyy, hänen tilalleen valitaan samaa menettelyä noudattaen uusi palvelujen tarjoaja.
2. Jos tarjoajien määrä on rajoitettu 6 artiklan 2 kohdan ja 9 artiklan mukaisesti, lentoaseman pitäjä voi itse tarjota maahuolintapalveluja ilman, että 1 kohdassa tarkoitettua valintamenettelyä tarvitsee noudattaa. Se voi myös tätä menettelyä noudattamatta antaa jollekin palveluja tarjoavalle yritykselle luvan tarjota maahuolintapalveluja kyseiselle lentoasemalle,
- jos lentoaseman pitäjällä on suoraan tai epäsuorasti määräysvalta kyseisessä yrityksessä, tai
- jos kyseinen pitäjä on suoraan tai epäsuorasti kyseisen yrityksen määräysvallassa.
3. Lentokentän pitäjä antaa käyttäjien komitealle tiedoksi tämän artiklan nojalla tehdyt päätökset.
12 artikla
Saarilla sijaitsevat lentoasemat
Valittaessa 11 artiklan mukaisesti lentoaseman maahuolintapalvelujen tarjoajia jäsenvaltio voi laajentaa julkisen palvelun velvoitteen kyseisen jäsenvaltion muille lentoasemille edellyttäen, että
- nämä lentoasemat sijaitsevat saarilla samalla maantieteellisellä alueella, ja
- näiden lentoasemien vuotuinen asemakohtainen liikennemäärä on vähintään 100 000 matkustajaa, ja
- komissio 10 artiklassa mainitun komitean avustamana hyväksyy tällaisen laajentamisen.
13 artikla
Kuuleminen
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoaseman pitäjän, käyttäjien komitean ja palveluja tarjoavien yritysten välinen pakollinen kuulemismenettely järjestetään tämän direktiivin määräysten soveltamiseksi. Kuuleminen koskee erityisesti niiden palvelujen hintaa, joiden osalta on myönnetty 9 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukainen poikkeus, sekä kyseisten palvelujen tarjoamiseen liittyviä järjestelyjä. Tällainen kuuleminen on järjestettävä vähintään kerran vuodessa.
14 artikla
Hyväksyminen
1. Jäsenvaltiot voivat asettaa maahuolintapalvelujen tarjoajan tai omahuolintaan oikeutetun käyttäjän toiminnan ehdoksi lentoasemalla kyseisen lentoaseman pitäjästä riippumattoman julkisen viranomaisen antaman hyväksymisen.
Hyväksymisperusteiden on liityttävä moitteettomaan taloudelliseen tilanteeseen ja riittävään vakuutussuojaan sekä lentoasemien rakennelmien ja laitteiden, ilma-alusten, varusteiden ja ihmisten turvallisuuteen tai turvatoimiin sekä ympäristönsuojeluun ja asiaankuuluvaan sosiaalilainsäädännön noudattamiseen.
Perusteissa on noudatettava seuraavia periaatteita:
a) niitä on sovellettava syrjimättömällä tavalla palvelujen tarjoajiin ja käyttäjiin,
b) niiden on liityttävä asetettuun tavoitteeseen,
c) ne eivät saa käytännössä johtaa markkinoille pääsyn tai omahuolinnan harjoittamisen rajoittamiseen tässä direktiivissä säädettyä alemmalle tasolle.
Perusteet on julkaistava ja palvelujen tarjoajille tai omahuolintaan oikeutetuille käyttäjille on ilmoitettava etukäteen hyväksymismenettelystä.
2. Hyväksyminen voidaan evätä tai peruuttaa ainoastaan, jos palvelujen tarjoaja tai omahuolintaan oikeutettu käyttäjä ei omasta syystään täytä 1 kohdassa tarkoitettuja perusteita.
Hylkäämisen tai peruuttamisen syytä on ilmoitettava kyseiselle palvelujen tarjoajalle tai omahuolintaan oikeutetulle käyttäjälle ja lentoaseman pitäjälle.
15 artikla
Menettelytapasäännöt
Jäsenvaltio voi tarvittaessa lentoaseman pitäjän ehdotuksesta:
- kieltää palvelujen tarjoajaa tarjoamasta palveluja tai käyttäjää käyttämästä tarjottuja palveluita tai harjoittamasta omahuolintaa, jos kyseinen palvelujen tarjoaja tai käyttäjä ei noudata sille lentoaseman asianmukaisen toiminnan takaamiseksi annettuja sääntöjä.
Näissä säännöissä on noudatettava seuraavia periaatteita:
a) niitä on sovellettava syrjimättömällä tavalla palvelujen tarjoajiin ja käyttäjiin,
b) niiden on liityttävä asetettuun tavoitteeseen,
c) ne eivät saa käytännössä rajoittaa markkinoille pääsyä tai omahuolinnan harjoittamista tässä direktiivissä säädettyä alemmalle tasolle,
- edellyttää erityisesti lentoaseman maahuolintapalvelujen tarjoajia tasapuolisella ja syrjimättömällä tavalla osallistumaan kansallisessa lainsäädännössä tai sääntelyssä asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämiseen, mukaan lukien palvelujen jatkuvuuden turvaamisen.
16 artikla
Lentoaseman rakennelmien ja laitteiden käyttö
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että maahuolintapalvelujen tarjoajilla ja omahuolintaa haluavilla käyttäjillä on mahdollisuus lentoasemien rakennelmien ja laitteiden käyttämiseen siinä määrin kuin heidän toimintansa harjoittaminen sitä edellyttää. Jos lentoaseman pitäjä tai tarvittaessa sitä valvova julkinen viranomainen tai muu yhteisö asettaa edellytyksiä kyseiselle käyttöoikeudelle, näiden edellytysten on oltava asianmukaisia, puolueettomia, avoimia ja syrjimättömiä.
2. Lentoasemien maahuolintaan varatut tilat on jaettava maahuolintapalvelujen tarjoajien ja omahuolintaan oikeutettujen käyttäjien kesken, mukaan lukien markkinoille tulijat, heidän oikeuksiensa käyttämisen edellyttämässä määrin sekä tosiasiallisen ja tasapuolisen kilpailun mahdollistamiseksi asianmukaisten, puolueettomien, avoimien ja syrjimättömien sääntöjen sekä perusteiden mukaisesti.
3. Jos lentoaseman rakennelmien ja laitteiden käytöstä peritään maksu, maksu on määriteltävä asianmukaisin, puolueettomin, avoimin ja syrjimättömin perustein.
17 artikla
Turvallisuus ja turvatoimet
Tämän direktiivin säännökset eivät vaikuta millään tavoin jäsenvaltioiden oikeuksiin ja velvoitteisiin lentoasemilla yleisen järjestyksen, turvallisuuden ja turvatoimien alalla.
18 artikla
Työntekijöiden ja ympäristön suojelu
Jäsenvaltiot voivat toteuttaa työntekijöiden oikeuksien ja ympäristönsuojelun turvaamisen edellyttämiä toimenpiteitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin säännösten soveltamista ja yhteisön oikeuden muiden määräysten noudattamista.
19 artikla
Kansallisten määräysten noudattaminen
Jäsenvaltion lentoasemilla toimiva maahuolintapalvelujen tarjoaja on velvollinen noudattamaan yhteisön lainsäädännön kanssa sopusoinnussa olevia kansallisen lainsäädännön määräyksiä.
20 artikla
Vastavuoroisuus
1. Jos ilmenee, että maahuolinnan markkinoille pääsyn tai omahuolinnan ollessa kyseessä jokin kolmas maa:
a) ei oikeudellisesti tai tosiasiallisesti myönnä yhteisön palvelujen tarjoajille ja omahuolintaan oikeutetuille käyttäjille kohtelua, joka vastaa jäsenvaltioiden kolmannen maan maahuolinnan palvelujen tarjoajille ja omahuolintaan oikeutetuille käyttäjille myöntämää kohtelua, tai b) ei oikeudellisesti tai tosiasiallisesti myönnä jäsenvaltion palvelujen tarjoajille ja omahuolintaan oikeutetuille käyttäjille kansallisen kohtelun mukaista kohtelua, tai c) myöntää muista kolmansista maista kotoisin oleville palvelujen tarjoajille tai omahuolintaan oikeutetuille käyttäjille suotuisamman kohtelun kuin jäsenvaltion palvelujen tarjoajille ja omahuolintaan oikeutetuille käyttäjille,
jäsenvaltio voi täydellisesti tai osittain lakkauttaa kolmannesta maasta olevien palvelujen tarjoajien ja käyttäjien tästä direktiivistä aiheutuvat velvoitteet yhteisön oikeuden mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön kansainvälisten sitoumusten noudattamista.
2. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle oikeuksien tai velvoitteiden keskeyttämisestä tai peruuttamisesta.
21 artikla
Valitusoikeus
Jäsenvaltioiden tai lentoaseman pitäjien, milloin se kuuluu heidän tehtäviinsä, on huolehdittava siitä, että kaikilla osapuolilla, joiden laillinen etu sitä vaatii, on oikeus valittaa 7 artiklan 2 kohdan ja 11-16 artiklan mukaisesti tehdyistä päätöksistä tai niiden mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä.
Valitus on voitava saattaa kansallisen tuomioistuimen tai jonkin muun, kyseisen lentoaseman pitäjästä sekä tarvittaessa sitä valvovasta julkisesta viranomaisesta riippumattoman julkisen viranomaisen käsiteltäväksi.
22 artikla
Tiedoksiantokertomus ja direktiivin tarkistus
Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tämän direktiivin soveltamista koskevan kertomuksen laatimiseksi tarvittavat tiedot.
Kertomus, johon liitetään direktiiviä koskevat tarkistusehdotukset, laaditaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001.
23 artikla
Täytäntöönpano
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään vuoden kuluessa siitä, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tällaisen viittauksen yksityiskohtaiset säännöt.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle.
24 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
25 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 15 päivänä lokakuuta 1996.