++++
RAADETS FOERSTE DIREKTIV
af 24 . juli 1973
om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udoevelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring
( 73/239/EOEF )
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 57 , stk . 2 ,
under henvisning til den almindelige plan om ophaevelse af begraensninger i etableringsfriheden ( 1 ) , saerlig afsnit IV C ,
under henvisning til forslag fra Kommissionen ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 3 ) , og
ud fra foelgende betragtninger :
I medfoer af forannaevnte almindelige plan er ophaevelse af begraensninger ved oprettelse af agenturer og filialer for saa vidt angaar virksomheder , der driver direkte forsikring , undergivet samordningen af betingelserne for adgang til og udoevelse af saadan virksomhed ; denne samordning skal i foerste omgang gennemfoeres for direkte forsikring bortset fra livsforsikring ;
for at lette adgangen til og udoevelsen af disse former for forsikringsvirksomhed er det vigtigt at fjerne visse forskelle i de nationale lovgivninger vedroerende tilsyn ; for at naa dette maal , samtidig med at der garanteres de sikrede og tredjemaend i alle medlemsstaterne en tilstraekkelig beskyttelse , boer navnlig de bestemmelser samordnes , der vedroerer de finansielle garantier , som kraeves af forsikringsvirksomheder ;
det er noedvendigt at risici klassificeres inden for forsikringsklasser navnlig for at bestemme , hvilke former for virksomhed , der er genstand for en obligatorisk tilladelse , samt stoerrelsen af den minimumsgarantifond , der fastsaettes for den paagaeldende forsikringsklasse ;
visse gensidige forsikringsselskaber boer udelukkes fra dette direktivs anvendelsesomraade , da de paa grund af deres juridiske status opfylder visse sikkerhedsbetingelser og frembyder saerlige finansielle garantier ; endvidere vil det vaere hensigtsmaessigt i flere medlemsstater at udelukke bestemte organer , hvis virksomhed kun omfatter et meget snaevert felt , og som vedtaegtsmaessigt er begraenset til et bestemt omraade eller til bestemte personer ;
de forskellige lovgivninger indeholder forskellige regler for samtidig udoevelse af sygeforsikring , kredit - og kautionsforsikring samt retshjaelpsforsikring med forskelle saavel mellem lovgivningerne indbyrdes som i forhold til andre forsikringsklasser ; opretholdelsen af disse forskelle efter ophaevelse af begraensninger i etableringsretten inden for forsikringsklasserne bortset fra livsforsikring vil fortsat laegge hindringer i vejen for etableringsfriheden ; dette problem maa loeses inden for rammerne af en senere samordning , der skal gennemfoeres i en forholdsvis naer fremtid ;
i hver medlemsstat maa tilsynet udvides til at omfatte alle de forsikringsklasser , der er omfattet af dette direktiv ; dette tilsyn er kun muligt , hvis disse former for virksomhed undergives en administrativ tilladelse ; betingelserne for meddelelse og tilbagekaldelse af denne tilladelse maa derfor fastsaettes naermere ; det er noedvendigt at indfoere adgang til domstolsproevelse af beslutninger om afslag eller tilbagekaldelse ;
de saakaldte transportfors * ger under numrene 4 , 5 , 6 , 7 og 12 i punkt A i bilaget og kreditforsikringerne under numrene 14 og 15 i punkt A i bilaget boer undergives en smidigere ordning paa grund af bestandige svingninger inden for vare - og kredittransaktioner ;
udarbejdelsen af en faelles metode til beregning af de tekniske reserver er for tiden genstand for en undersoegelse paa faellesskabsplan ; det synes derfor formaalstjenligt at udskyde gennemfoerelse af samordningen paa dette omraade samt spoergsmaal om fastsaettelse af anbringelsesmaader og om vaerdiansaettelse af aktiverne til senere direktiver ;
det er noedvendigt at forsikringsvirksomhederne ud over tekniske reserver , der er tilstraekkelige til at opfylde indgaaede forpligtelser , raader over en supplerende reserve , en saakaldt solvensmargin , i form af frie midler , for at kunne imoedegaa svingninger i virksomheden ; for i den forbindelse at sikre , at de paalagte forpligtelser fastsaettes paa grundlag af objektive kriterier , der giver virksomheder af samme stoerrelse de samme konkurrencevilkaar , boer det bestemmes , at denne margin dels skal staa i forhold til virksomhedens samlede omsaetning og dels skal fastsaettes paa grundlag af to sikkerhedsindicier , hvoraf det ene bygger paa praemierne , det andet paa skaderne ;
det er noedvendigt at kraeve en minimumsgarantifond , hvis stoerrelse fastsaettes paa grundlag af risikoens betydning inden for de paagaeldende forsikringsklasser , dels for at sikre , at virksomhederne allerede ved deres stiftelse raader over tilstraekkelige midler , dels for at garantere , at solvensmarginen i inter tilfaelde under udoevelse af virksomheden falder under et sikkerhedsminimum ;
det er noedvendigt at fastsaette foranstaltninger for det tilfaelde , at virksomhedens finansielle situation skulle udvikle sig saaledes , at det bliver vanskeligt for den at opfylde sine forpligtelser ;
de samordnede regler for udoevelse af direkte forsikringsvirksomhed i Faellesskabet skal principielt finde anvendelse paa alle de virksomheder , der goer sig gaeldende paa markedet , og altsaa ligeledes paa agenturer og filialer af virksomheder , hvis vedtaegtsmaessige hjemsted ligger uden for Faellesskabet ; for saa vidt angaar tilsynsbestemmelserne boer der dog fastsaettes saerlige regler for disse agenturer og filialer , da midlerne i de virksomheder hvortil de hoerer , befinder sig uden for Faellesskabet ;
der boer imidlertid aabnes mulighed for en lempelse af disse saerlige betingelser uden dog at fravige det princip , at disse virksomheders agenturer og filialer ikke maa behandles mere gunstigt end Faellesskabets virksomheder ;
visse overgangsbestemmelser er paakraevet for at goere det muligt navnlig for bestaaende smaa og mellemstore virksomheder at tilpasse sig de forskrifter , der skal udstedes af medlemsstaterne til gennemfoerelse af dette direktiv med forbehold af artikel 53 i traktaten ;
det er vigtigt , at den ensartede anvendelse af de samordnede regler sikres , og med henblik herpaa at forudse et snaevert samarbejde paa dette omraade mellem Kommissionen og medlemsstaterne ,
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :
Afsnit I - Almindelige bestemmelser
Artikel 1
Dette direktiv vedroerer adgang til og udoevelse af selvstaendig direkte forsikringsvirksomhed udoevet gennem forsikringsvirksomheder , der er etableret i en medlemsstat , eller som oensker at etablere sig i en medlemsstat , inden for de i bilaget til dette direktiv fastsatte klasser .
Artikel 2
Dette direktiv vedroerer ikke :
1 . Foelgende forsikringer :
a ) livsforsikring , d.v.s . navnlig livsbetinget kapitalforsikring , ophoerende eller livsvarig livsforsikring , livsforsikring med udbetaling i levende live , livsforsikring med tilbagebetaling af praemier , tontiner , forsikring betalbar ved aegteskab og forsikring betalbar ved foedsel ;
b ) livrente :
c ) livsforsikringsselskabernes accessoriske forsikringer , d.v.s . forsikring mod legemsbeskadigelse herunder uarbejdsdygtighed , forsikring mod doedsfald som foelge af ulykkestilfaelde forsikring mod invaliditet som foelge af ulykkestilfaelde eller sygdom , saafremt disse forskellige forsikringer tegnes accessorisk til livsforsikring ;
d ) forsikringer , der er omfattet af en lovbestemt social sikringsordning ;
e ) forsikring , der praktiseres i Irland og Det forenede Kongerige under betegnelsen sygeforsikring , og som indgaas for en lang periode og er uopsigelig ( " permanent health insurance not subject to cancellation " ) .
2 . Foelgende former for virksomhed :
a ) kapitalisationsvirksomhed , saaledes som denne er naermere fastlagt i de enkelte medlemsstaters lovgivning ;
b ) virksomhed , der udoeves af forsoergelses - og understoettelsesorganer , hvis ydelsen varierer efter de disponible midler , medens medlemsbidraget udgoer et fast beloeb ;
c ) virksomhed , der udoeves af en organisation , der ikke har status som juridisk person , og hvis formaal er gensidig sikring af dens medlemmer uden betaling af praemier og uden oprettelse af tekniske reserver ;
d ) indtil den senere samordning , der skal gennemfoeres inden en frist paa fire aar efter dette direktivs bekendtgoerelse , eksportkreditforsikringsvirksomhed for statens regning eller med statsstoette .
Artikel 3
1 . Dette direktiv vedroerer ikke de gensidige forsikringsselskaber , der opfylder samtlige foelgende betingelser :
- vedtaegterne giver mulighed for opkraevning af ekstrabidrag eller nedsaettelse af ydelserne ,
- virksomheden omfatter ikke ansvarsforsikring - med mindre denne udgoer en accessorisk sikring i henhold til punkt C i bilaget - samt kreditforsikring og kaution ,
- den aarlige praemieindtaegt , der opkraeves i forbindelse med virksomhed , som omfattes af dette direktiv , onverstiger ikke 1 million regningsenheder ,
- mindst halvdelen af de praemier , der opkraeves i forbindelse med virksomhed , som omfattes af dette direktiv , stammer fra fysiske personer , der er deltagere i det gensidige forsikringsselskab .
2 . Endvidere vedroerer dette direktiv ikke gensidige forsikringsselskaber , som med en anden virksomhed af samme art har indgaaet en aftale , der omfatter fuld genforsikring af de forsikringskontrakter , som de indgaar , eller indebaerer det overtagende selskabs indtraeden i det overdragende selskabs sted ved opfyldelsen af forpligtelser i henhold til de naevnte kontrakter .
I saa fald er det overtagende forsikringsselskab dog omfattet af dette direktiv .
Artikel 4
Saafremt deres vedtaegsmaessige kompetence ikke aendres , vedroerer dette direktiv ikke :
a ) i Tyskland
- foelgende offentligretlige organer med monopol ( Monopolanstalten ) :
1 . Badische Gebaeudeversicherungsanstalt , Karlsruhe
2 . Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt , Muenchen
3 . Bayerische Landestierversicherungsanstalt , Schlachtviehversicherung , Muenchen
4 . Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt , Braunschweig
5 . Hamburger Feuerkasse , Hamburg
6 . Hessische Brandversicherungsanstalt ( Hessische Brandversicherungskammer ) , Darmstadt
7 . Hessische Brandversicherungsanstalt , Kassel
8 . Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt , Sigmaringen
9 . Lippische Landesbrandversiel erungsanstalt , Detmold
10 . Nassauische Brandversicherungsanstalt , Wiesbaden
11 . Oldenburgische Landesbrandkasse , Oldenburg
12 . Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse , Aurich
13 . Feuersozietaet Berlin , Berlin
14 . Wuerttembergische Gebaeudebrandversicherungsanstalt , Stuttgart .
Den territoriale kompetence anses dog ikke som aendret i tilfaelde af en sammenslutning af disse organer , naar det nye organ bevarer de sammensluttede organers territoriale kompetence ; ligeledes anses kompetencen med hensyn til klasserne ikke som aendret , saafremt et af disse organer for det samme omraade overtager en eller flere klasser fra et af de omhandlede organer .
- foelgende halvstatslige organer :
1 . Postbeamtenkrankenkasse
2 . Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten ;
b ) i Frankrig
foelgende organer :
1 . Caisse départementale des Incendiés des Ardennes
2 . Caisse départementale des Incendiés de la Côte d'Or
3 . Caisse departementale des Incendies de la Marne
4 . Caisse départementale des Incendiés de la Mause
5 . Caisse départementale des Incendiés de la Somme
6 . Caisse départementale Grêle du Gers
7 . Caisse départementale Grêle de l'Hérault ;
c ) i Irland
Voluntary Health Insurance Board ;
d ) i Italien
la Cassa di Previdenza per l'assicurazione degli sportivi ( Sportass ) .
e ) i Det forenede Kongerige
the Crown Agents .
Artikel 5
I dette direktiv forstaas ved :
a ) regningsenhed : den i artikel 4 i vedtaegterne for Den europaeiske Investeringsbank fastsatte enhed ;
b ) kongruens : daekning af forpligtelser , der kan kraeves opfyldt i en bestemt valuta ved aktiver , der lyder paa , eller som kan realiseres i denne samme valuta ;
c ) aktivernes lokalisering : tilstedevaerelse af roerlige eller faste aktiver inden for en medlemsstat dog uden krav om deponering af roerlige aktiver og uden restriktive foranstaltninger med hensyn til faste aktiver saasom tinglysning af panterettigheder . De aktiver , der bestaar i fordringer , anses som lokaliseret i den medlemsstat , hvor de kan indfries .
Afsnit II - Regler for virksomheder med vedtaegtsmaessigt hjemsted inden for Faellesskabet
Afdeling A : Betingelser for adgang til forsikringsvirksomhed
Artikel 6
1 . Hver medlemsstat goer adgang til direkte forsikringsvirksomhed paa sit omraade afhaengig af en administrativ tilladelse .
2 . Ansoegning om denne tilladelse skal indgives til den kompetente myndighed i den paagaeldende medlemsstat af :
a ) den virksomhed , der opretter sit vedtaegtsmaessige hjemsted paa denne stats omraade ,
b ) den virksomhed , hvis vedtaegtsmaessige hjemsted befinder sig i en anden medlemsstat , og som aabner en filial eller et agentur paa den paagaeldende medlemsstats omraade ,
c ) den virksomhed , som efter at have modtaget den under litra a ) eller b ) omhandlede tilladelse udstraekker sin virksomhed paa denne stats omraade til andre forsikringsklasser ,
d ) den virksomhed , der i overensstemmelse med artikel 7 , stk . 1 , har opnaaet tilladelse for en del af den paagaeldende stats omraade , og som udstraekker sin virksomhed ud over dette omraade .
3 . Medlemsstaterne maa ikke goere denne tilladelse betinget af et depot eller en sikkerhedsstillelse .
Artikel 7
1 . Tilladelsen gaelder for den paagaeldende medlemsstats samlede omraade , medmindre ansoegeren kun anmoder om at udoeve virksomhed paa en del af den paagaeldende stats omraade , i det omfang den nationale lovgivning aabner mulighed herfor .
2 . Tilladelsen gives saerskilt for hver forsikringsklasse . Den omfatter hele den paagaeldende klasse , medmindre ansoegeren kun oensker at daekke en del af de risici , der i henhold til punkt A i bilaget hoerer under denne klasse .
a ) Hver medlemsstat har dog mulighed for at meddele tilladelse for de grupper af klasser , der er anfoert under punkt B i bilaget , idet tilladelsen gives den deri fastsatte tilsvarende benaevnelse .
b ) Den tilladelse , der gives for en klasse eller for en gruppe af klasser omfatter ligeledes daekning af de under en anden klasse hoerende accessoriske risici , saafremt de under punkt C i bilaget fastsatte betingelser er opfyldt .
c ) Indtil den senere samordning , der finder sted inden for en frist af fire aar efter meddelelse af dette direktiv , kan forbundsrepublikken Tyskland opretholde forbudet mod , at sygeforsikring , kredit - og kautionsforsikring eller retshjaelpsforsikring udoeves sideloebende eller samtidig med andre klasser paa dens omraade .
Artikel 8
1 . Hver medlemsstat kraever , at de virksomheder , der oprettes paa dens omraade , og som ansoeger om godkendelse :
a ) antager en af foelgende former :
- for kongeriget Belgien :
" société anonyme " / " naamloze vennootschap " , " société en commandite par actions " / " vennootschap bij wijze van geldschieting op aandelen " , " association d'assurance mutuelle " / " onderlinge verzekeringsmaatschappij " , " société coopérative " / " cooeperatieve vennootschap " ,
- for kongeriget Danmark :
" aktieselskaber " , " gensidige selskaber " ,
- for forbundsrepublikken Tyskland :
" Aktiengesellschaft " , " Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit " , Oeffentlich-rechtliches Wettbewerbs-Versicherungsunternehmen " ,
- for Den franske Republik :
" société anonyme " , " société à forme mutuelle " , " mutuelle " , " union de mutuelles " ,
- for Irland :
" incorperated companies limited by shares or by guarantee or unlimited " ,
- for Den italienske Republik :
" società per azioni " , " società cooperativa " , " mutua di assicurazione " ,
- for storhertugdoemmet Luxembourg :
" société anonyme " , " société en commandite par actions " , " association d'assurances mutuelles " , " société coopérative " ,
- for kongeriget Nederlandene :
" naamloze vernnootschap " , " onderlinge waarborgsmaatschappij " , " cooeperatieve vereniging " ,
- for Det forenede Kongerige :
" incorperated companies limited by shares or by guarantee or unlimited " , " societies registered under the industrial and provident societies acts " , " societies registered under the friendly societies act " , sammenslutningen af forsikringsgivere kaldet Lloyd's .
Endvidere kan medlemsstaterne i givet fald oprette virksomheder af enhver offentligretlig form , naar disse organers formaal er udoevelse af forsikringsvirksomhed paa samme vilkaar som privatretlige virksomheder ;
b ) begraenser deres formaal til forsikringsvirksomhed og dermed direkte forbundne forretninger med udelukkelse af enhver anden erhvervsmaessig virksomhed ,
c ) fremlaegger en driftsplan i overensstemmelse med artikel 9 ,
d ) raader over den i artikel 17 , stk . 2 , fastsatte minimumsgarantifond .
2 . Den virksomhed , der ansoeger om tilladelse til udvidelse af virksomheden til andre klasser eller , i det i artikel 6 , stk . 2 , litra d ) , naevnte tilfaelde , til en anden del af omraadet , skal fremlaegge en driftsplan i overensstemmelse med artikel 9 for saa vidt angaar disse andre klasser eller denne anden del af omraadet .
Den skal endvidere godtgoere , at den raader over den i artikel 16 fastsatte solvensmargin , samt at den , saafremt der i henhold til artikel 17 , stk . 2 , for disse andre klasser kraeves en stoerre minimumsgarantifond end tidligere , er i besiddelse af dette minimum .
3 . Den nuvaerende samordning er ikke til hinder for medlemsstaternes anvendelse af bestemmelser , der foreskriver krav til bestyrelsesmedlemmernes faglige kvalifikationer samt godkendelse af vedtaegterne , de almindelige og specielle forsikringsbetingelser i policerne , tariffer og alt andet materiale , der er noedvendigt for den normale gennemfoerelse af tilsynet .
4 . De ovennaevnte bestemmelser kan ikke foreskrive , at ansoegningen om tilladelse behandles under hensyntagen til markedets oekonomiske behov .
Artikel 9
Den i artikel 8 , stk . 1 , litra c ) , naevnte driftsplan skal indeholde angivelser eller dokumentation vedroerende :
a ) arten af de risici som virksomheden har til hensigt at daekke ; de almindelige og specielle forsikringsbetingelser i de policer , den har til hensigt at benytte ;
b ) de tariffer , som virksomheden har til hensigt at anvende for de enkelte kategorier af dispositioner ;
c ) grundprincipperne for genforsikring ;
d ) sammensaetningen af minimumsgarantifonden ;
e ) de anslaaede omkostninger i forbindelse med opbygningen af administrationen og funktionsnettet samt de dertil bestemte finansielle midler ;
og endvidere for de tre foelgende regnskabsaar :
f ) de anslaaede administrationsomkostninger bortset fra omkostninger i forbindelse med administrationens opbygning , navnlig de loebende almindelige omkostninger og provisioner ;
g ) de anslaaede praemier eller bidrag og skadesudgifter ;
h ) den sandsynlige finansielle stilling ;
i ) de anslaaede finansielle midler , der er bestemt til daekning af forpligtelser og solvensmargin .
De under litra a ) og b ) naevnte angivelser kraeves dog ikke i forbindelse med de under numrene 4 , 5 , 6 , 7 og 12 i punkt A i bilaget anfoerte risici ; heller ikke kraeves de under litra b ) naevnte angivelser i forbindelse med de under numrene 14 og 15 i punkt A i bilaget anfoerte risici . De under litra a ) og b ) naevnte angivelser kraeves ikke i forbindelse med de under nummer 11 i samme punkt anfoerte risici .
Artikel 10
1 . Hver medlemsstat kraever , at en virksomhed , der har sit vedtaegtsmaessige hjemsted paa en anden medlemsstats omraade , og som ansoeger om tilladelse til aabning af et agentur eller en filial :
a ) meddeler sine vedtaegter og listen med bestyrelsesmedlemmerne ;
b ) fremlaegger et certifikat , der er udstedt af de kompetente myndigheder i det land , hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende , og hvori godtgoerelse inden for hvilke klasser den paagaeldende virksomhed er befoejet til at udoeve virksomhed , og at den raader over minimumsgarantifonden eller , saafremt den er stoerre , over den i henhold til artikel 16 , stk . 3 , beregnede minimumssolvensmargin ; certifikatet skal endvidere angive de risici , som virksomheden faktisk daekker , samt de i artikel 11 , stk . 1 , litra e ) , omhandlede finansielle midler ;
c ) fremlaegger en driftsplan i henhold til artikel 11 ;
d ) udpeger en generalbefuldmaegtiget med bopael og fast opholdssted i vaertslandet , som har tilstraekkelige befoejelser til at forpligte virksomheden over for tredjemand samt til at repraesentere den over for vaertslandets myndigheder og domstole ; saafremt den befuldmaegtigede er en juridisk person , skal denne have sit vedtaegtsmaessige hjemsted i vaertslandet og for sit vedkommende som sin repraesentant udpege en fysisk person , der opfylder de ovennaevnte betingelser . Den udpegede befuldmaegtigede kan kun afvises af en medlemsstat af grunde , der vedroerer hans haerderlighed eller faglige kvalifikationer , under de betingelser , der gaelder for lederne af de virksomheder , der har deres vedtaegtsmaessige hjemsted paa den paagaeldende stats omraade .
Med hensyn til Lloyd's maa eventuelle tvister i vaertslandet , der hidroerer fra indgaaede forpligtelser , ikke for de sikrede medfoere stoerre vanskeligheder , end hvis tvisterne vedroerte virksomheder af saedvanlig type ; med henblik herpaa skal den generalbefuldmaegtigedes kompetence saerligt omfatte befoejelse til i denne egenskab at give moede i retten som sagsoegt med befoejelse til at forpligte de paagaeldende forsikringsgivere i Lloyd's .
2 . Hver medlemsstat kraever , saafremt et agentur eller en filial oensker at udvide sin virksomhed til andre klasser eller - i det i artikel 6 , stk . 2 litra d ) , naevnte tilfaelde - til andre dele af den paagaeldende medlemsstats omraade , at ansoegeren af denne tilladelse fremlaegger en driftsplan i overensstemmelse med artikel 11 og opfylder de i stk . 1 , litra b ) , fastsatte betingelser .
3 . Den nuvaerende samordning er ikke til hinder for medlemsstaternes anvendelse af bestemmelser , som for alle forsikringsvirksomheder foreskriver krav om godkendelse af almindelige og specielle forsikringsbetingelser i policerne , tariffer samt alt andet materiale , der er noedvendigt for den normale udoevelse af tilsynet .
4 . De ovennaevnte bestemmelser kan ikke foreskrive , at ansoegningen om tilladelse behandles under hensyntagen til markedets oekonomiske behov .
Artikel 11
1 . Den i artikel 10 , stk . 1 , litra c ) , naevnte driftsplan for agenturet eller filialen skal indeholde angivelser eller dokumentation vedroerende :
a ) arten af de risici som virksomheden har til hensigt at daekke i vaertslandet ; de almindelige og specielle forsikringsbetingelser i de policer , den har til hensigt at benytte ;
b ) de tariffer , som virksomheden har til hensigt at anvende for de enkelte kategorier af dispositioner ;
c ) grundprincipperne for genforsikring ;
d ) oversigt over virksomhedens solvensmargin som omhandlet i artiklerne 16 og 17 ;
e ) de anslaaede omkostninger i forbindelse med opbygningen af administrationen og funktionsnettet samt de dertil bestemte finansielle midler ;
og endvidere for de tre foerste regnskabsaar ;
f ) de anslaaede administrationsomkostninger ;
g ) de anslaaede praemier eller bidrag og skadesudgifter under hensyn til det nye virkefelt ;
h ) agenturets eller filialens sandsynlige finansielle stilling .
De under litra a ) og b ) naevnte angivelser kraeves dog ikke i forbindelse med de under numrene 4 , 5 , 6 , 7 og 12 i punkt A i bilaget anfoerte risici ; heller ikke kraeves de under litra b ) naevnte angivelser i forbindelse med de under numrene 14 og 15 i punkt A i bilaget anfoerte risici . De under litra a ) og b ) naevnte angivelser kraeves ikke i forbindelse med de under nummer 11 i samme punkt anfoerte risici .
2 . Planen skal vedlaegges status og regnskab over virksomhedens indtaegter og udgifter for hvert af de sidste tre regnskabsaar . Saafremt virksomheden har mindre end tre regnskabsaar , skal den dog kun fremlaegge regnskaberne for de afsluttede regnskabsaar .
Med hensyn til Lloyd's erstattes meddelelsen af status og regnskab over indtaegter og udgifter af forpligtelsen til at fremlaegge det samlede aarsregnskab over forsikringsvirksomheden vedlagt attestation for , at revisorernes bekraeftelse er givet for hver forsikringsgiver og viser , at de forpligtelser , der er opstaaet ved denne virksomhed fuldt ud daekkes af aktiverne . Disse dokumenter skal goere det muligt for tilsynsmyndighederne at opnaa en sammenlignende oversigt over sammenslutningens stilling med hensyn til solvens .
3 . Denne plan fremsendes sammen med bemaerkninger fra de myndigheder , der har til opgave at give tilladelsen til de kompetente myndigheder i det land , hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende . Sidstnaevnte myndigheder afgiver inden tre maaneder efter modtagelsen af dette materiale udtalelse til foerstnaevnte myndigheder ; saafremt de paagaeldende myndigheder ikke har afgivet udtalelse inden udloebet af denne frist , anses deres udtalelse for positiv .
Artikel 12
Enhver beslutning om afslag skal vaere klart begrundet og skal meddeles den paagaeldende virksomhed .
Hver medlemsstat fastsaetter adgang til domstolsproevelse for enhver beslutning om afslag .
Denne samme adgang til proevelse fastsaettes for det tilfaelde , at de kompetente myndigheder ikke har afgivet udtalelse om ansoegningen om tilladelse inden for en frist af seks maaneder fra datoen for modtagelsen .
Afdeling B : Betingelser for udoevelse af forsikringsvirksomhed
Artikel 13
Medlemsstaterne efterproever i snaevert samarbejde de tilladte virksomheders finansielle situation .
Artikel 14
Tilsynsmyndigheden i den medlemsstat , paa hvis omraade virksomhedens vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende , skal efterproeve denne virksomheds solvens for saa vidt angaar dets samlede virkefelt . Det paahviler tilsynsmyndighederne i de oevrige medlemsstater at give ovennaevnte tilsynsmyndighed alle noedvendige oplysninger for at goere det muligt for denne at gennemfoere den paagaeldende efterproevning .
Artikel 15
1 . Hver medlemsstat , paa hvis omraade et forsikringsforetagende udoever sin virksomhed , palaegger dette at afsaette tilstraekkelige tekniske reserver .
Disse reservers stoerrelse bestemmes efter de af staten fastsatte regler eller i mangel heraf efter den i denne stat gaeldende praksis .
2 . De tekniske reserver skal vaere daekket af aekvivalente og kongruente aktiver , der befinder sig i det land , hvor virksomheden udoeves . Medlemsstaterne kan dog lempe reglerne for aktivernes kongruens og lokalisering .
Luxembourg kan i betragtning af sin saerlige situation opretholde sin ved dette direktivs ikrafttraeden gaeldende garantiordning for de tekniske reserver , indtil samordningen af lovgivningerne vedroerende virksomhedernes likvidation er gennemfoert .
Retsforskrifterne i det land , hvor virksomheden udoeves , fastsaetter aktivernes art og i givet fald , i hvilket omfang det kan tillades , at disse daekker de tekniske reserver , samt reglerne for vurdering af disse aktiver .
3 . Saafremt en medlemsstat tillader , at de tekniske reserver daekkes af fordringer paa reassurandoererne , fastsaetter den den tilladte procentsats . Den kan i saa fald , uanset stk . 2 , ikke stille krav til disse fordringers lokalisering .
4 . Tilsynmyndigheden i den medlemsstat , paa hvis omraade en virksomheds vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende , drager omsorg for , at virksomhedens status til daekning af de tekniske reserver udviser aktiver , der svarer til de forpligtelser , som er indgaaet i alle de lande , hvor den udoever sin virksomhed .
Artikel 16
1 . Hver medlemsstat paalaegger hver virksomhed , hvis vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende paa dens omraade , at oprette en i forhold til deres samlede virksomhed tilstraekkelig solvensmargin .
Solvensmarginen svarer til virksomhedens formue fri for enhver paaregnelig forpligtelse og med fradrag af immaterielle vaerdier . Den omfatter navnlig :
- den indbetalte grundkapital eller for gensidige forsikringsselskaber den faktiske grundfond ;
- halvdelen af den ikke-indbetalte grundkapital eller grundfond , naar den indbetalte del udgoer 25 % af denne kapital eller fond ;
- reserver lovmaessige og frie , der ikke modsvarer forpligtelserne ;
- overfoert overskud ;
- ekstrabidrag , som gensidige og gensidig-lignende selskaber med variable bidrag kan kraeve af deltagerne i loebet af et regnskabsaar , med et beloeb paa indtil halvdelen af forskellen mellem de maksimale bidrag og de faktisk opkraevede bidrag ; disse mulige ekstrabidrag kan dog ikke daekke mere end 50 % af marginen ;
- efter anmodning og begrundelse fra virksomheden og med samtykke fra tilsynsmyndighederne i de paagaeldende medlemsstater , hvor forsikringsforetagendet udoever sin virksomhed ; de skjulte reserver , der er opstaaet som foelge af en for lav ansaettelse af aktiverne og en for hoej ansaettelse af passiverne , i det omfang saadanne skjulte reserver ikke har karakter af et undtagelsestilfaelde .
Den for hoeje ansaettelse af de tekniske reserver vurderes i forhold til deres stoerrelse som beregnet af virksomheden i overensstemmelse med nationale bestemmelser ; indtil den senere samordning af de tekniske reserver kan dog et beloeb paa 75 % af forskellen mellem reservebeloebet for foreliggende risici , beregnet af virksomheden som et fast beloeb ved anvendelse af en minimumsprocentsats paa praemierne , og det beloeb , som ville vaere fremkommet ved beregning af reserven " aftale for aftale " - saafremt den nationale lovgivning tillader et valg mellem disse to metoder - tages i betragtning i solvensmarginen med indtil 20 % .
2 . Solvensmarginen bestemmes i forhold til enten det aarlige praemie - ellr bidragsbeloeb eller til gennemsnittet af skader i de tre sidste regnskabsaar . Saafremt virksomheder hovedsagelig kun daekker storm - , hagl - eller frostrisici , tages der dog hensyn til de sidste syv regnskabsaar som referenceperiode for gennemsnittet af skader .
3 . Med forbehold af artikel 17 skal solvensmarginens stoerrelse vaere lig med det hoejeste af foelgende to resultater :
Foerste resultat ( i forhold til praemierne ) :
- de praemier eller bidrag , der er indgaaet i direkte forsikringsforretning af enhver art i loebet af det sidste regnskabsaar inklusive accessoriske , laegges sammen ;
- hertil laegges beloebet for de praemier , der er overtaget for genforsikring i loebet af det sidste regnskabsaar ;
- herfra fradrages det samlede beloeb for de i loebet af det sidste regnskabsaar annullerede praemier eller bidrag samt det samlede beloeb for skatter og afgifter paa de praemier og bidrag , der indgaar i den samlede indtaegt .
Efter at have delt det saaledes fremkomne beloeb i to rater , af hvilke den foerste gaar op til 10 millioner regningsenheder , og den anden omfatter det resterende beloeb , beregnes broekdele paa henholdsvis 18 % og 16 % af disse rater og laegges til .
Det foerste resultat fremkommer ved multiplikation af den saaledes beregnede sum med det forhold , der for det sidste regnskabsaar bestaar mellem stoerrelsen af de forsikringsydelser , der paahviler virksomheden efter afgivelse til genforsikring , og forsikringsydelsernes bruttobeloeb ; dette forhold kan i intet tilfaelde vaere under 50 % .
Andet resultat ( i forhold til skaderne ) :
- de beloeb for skader , der uden fradrag af skader , som paahviler cessionarer og retrocessionarer , er udbetalt i loebet af de i stk . 2 omhandlede perioder i direkte forsikring , laegges sammen ;
- hertil laegges beloebet for de skader , der er udbetalt i loebet af de samme perioder for forpligtelser , der er overtaget i genforsikring eller retrocession ;
- hertil laegges beloebet for de henlaeggelser til endnu ikke afviklede skader , der er fastlagt i slutningen af sidste regnskabsaar for saavel direkte forretninger som for de ved genforsikring overtagne forpligtelser ;
- herfra fradrages de regresbeloeb , der er indgaaet i loebet af de i stk . 2 omhandlede perioder ;
- herfra fradrages beloebet for de henlaeggelser eller reserver til endnu ikke afviklede skader , som er fastlagt i begyndelsen af det andet regnskabsaar , der gaar forud for det sidst afsluttede regnskabsaar , for saavel direkte forretninger som for de ved genforsikring overtagne forpligtelser .
Efter at have delt tredjedelen eller syvendedelen af det saaledes fremkomne beloeb , alt efter referenceperioden i overensstemmelse med stk . 2 , i to rater , af hvilke den foerste gaar op til 7 millioner regningsenheder , og den anden omfatter det resterende beloeb , beregnes broekdele paa henholdsvis 26 % og 23 % af disse rater og laegges til .
Det andet resultat fremkommer ved multiplikation af den saaledes beregnede sum med det forhold , der for det sidste regnskabsaar bestaar mellem stoerrelsen af de skader , der paahvilede virksomheden efter afgivelse til genforsikring , og skadernes bruttobeloeb ; dette forhold kan i intet tilfaelde vaere lavere end 50 % .
4 . De broekdele , der anvendes paa de i stk . 3 naevnte rater nedsaettes til en tredjedel for sygeforsikring , der teknisk fungerer paa lignende maade som livsforsikring , saafremt
- de opkraevede praemier beregnes paa grundlag af sygelighedstavler efter de matematiske metoder , der anvendes i forsikring ;
- der oprettes en alderdomsreserve ;
- der opkraeves et praemietillaeg , for at skabe en sikkerhedsmargin af en passende stoerrelse ;
- forsikringsgiveren ikke kan opsige kontrakten foer senest efter udloebet af det tredje forsikringsaar ;
- kontrakten aabner mulighed for at haeve praemierne eller nedsaette ydelserne for loebende kontrakter .
5 . Med hensyn til Lloyd's , hvor den i stk . 3 omhandlede beregning af det foerste resultat i forhold til praemierne udfoeres paa grundlag af nettopraemier , multipliceres disse med en fast procent , hvis stoerrelse fastsaettes aarligt af hjemstedets tilsynsmyndighed . Denne faste procent skal beregnes paa grundlag af de seneste statistiske oplysninger saerlig vedroerende den udbetalte provision .
Disse oplysninger saavel som de foretagne beregninger meddeles tilsynsmyndighederne i de lande , hvor Lloyd er etableret .
Artikel 17
1 . En tredjedel af solvensmarginen udgoer garantifonden .
2 . a ) Garantifonden kan dog ikke vaere mindre ud :
- 400 000 regningsenheder for de risici eller en del af de risici , der hoerer under en af de i punkt A i bilaget under numrene 10 , 11 , 12 , 13 , 14 og 15 anfoerte klasser ;
- 300 000 regningsenheder for de risici eller en del af de risici , der hoerer under en af de i punkt A i bilaget under numrene 1 , 2 , 3 , 4 , 5 , 6 , 7 , 8 og 16 anfoerte klasser ;
- 200 000 regningsenheder for de risici eller en del af de risici , der hoerer under en af de i punkt A i bilaget under numrene 9 og 17 anfoerte klasser .
b ) Saafremt foretagendets virksomhed omfatter flere klasser eller flere risici , tages kun den klasse eller risiko i betragtning , der kraever det hoejeste beloeb .
c ) Hver medlemsstat kan traeffe bestemmelse om , at minimumsgarantifonden nedsaettes med en fjerdedel for gensidige selskaber og selskaber af gensidig-lignende karakter .
Artikel 18
1 . Medlemsstaterne fastsaetter ingen regler for valget af de aktiver , der ikke medgaar til daekningen af de tekniske reserver i henhold til artikel 15 .
2 . Med forbehold af artikel 15 , stk . 2 , artikel 20 , stk . 1 og 3 , og artikel 22 , stk . 1 , sidste afsnit , afstaar medlemsstaterne fra at begraense den fri raadighed over de roerlige og faste aktiver , der indgaar i de tilladte virksomheders formue .
Forbundsrepublikken Tyskland kan dog , indtil den senere samordning af betingelserne for adgang til og udoevelse af livsforsikringsvirksomhed , for saa vidt angaar sygeforsikring i henhold til artikel 16 , stk . 4 , opretholde begraensningerne i den fri raadighed over aktiverne , i det omfang den fri raadighed over de aktiver , der daekker de matematiske reserver , goeres afhaengig af samtykke fra en " Treuhaender " .
Kongeriget Danmark kan dog indtil den fremtidige samordning opretholde de bestemmelser i lovgivningen , der paalaegger begraensninger i den fri raadighed over aktiver , der er afsat af forsikringsvirksomheder til daekning af renteydelser , som skal udredes i henhold til den lovpligtige forsikring mod foelger af arbejdsulykker .
3 . Disse bestemmelser er ikke til hinder for de foranstaltninger , som medlemsstaterne er berettigede til at traeffe i deres egenskab af ejere af eller deltagere i de paagaeldende virksomheder , saafremt de i artikel 15 , stk . 2 , omhandlede forskrifter , i de lande hvor virksomheden udoeves , overholdes , og de sikredes interesser bevares .
Artikel 19
1 . Hver medlemsstat paalaegger de virksomheder , der har deres vedtaegtsmaessige hjemsted paa dens omraade , hvert aar at aflaegge beretning over deres samlede virksomhed , deres situation og deres solvens .
2 . Medlemsstaterne kraever af de foretagender , der udoever virksomhed paa deres omraade , at de regelmaessigt fremlaegger det for udoevelsen af tilsynet noedvendige materiale samt statistisk materiale . De kompetente tilsynsmyndigheder tilsender hinanden det materiale og de oplysninger , der har vaeret benyttet ved udoevelsen af tilsynet .
Artikel 20
1 . Saafremt et foretagende ikke efterkommer de i artikel 15 fastsatte bestemmelser , kan tilsynsmyndigheden i det land , hvor virksomheden udoeves , forbyde den fri raadighed over de aktiver , der befinder sig i dette land , efter at have underrettet tilsynsmyndighederne i det land , hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende .
2 . Med henblik paa genoprettelse af den finansielle situation i en virksomhed , hvis solvensmargin ikke laengere udgoer det i artikel 16 , stk . 3 , foreskrevne minimum , kraever tilsynsmyndigheden i det land , hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende , en genoprettelsesplan , der skal forelaegges den til godkendelse .
3 . Saafremt solvensmarginen ikke laengere naar den i artikel 17 naermere fastsatte garantifond , kraever tilsynsmyndigheden i det land , hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende , af virksomheden en kortfristet finansieringsplan , der skal forelaegges den til godkendelse .
Den kan endvidere begraense eller forbyde den fri raadighed over virksomhedens aktiver . Den underretter myndighederne i de medlemsstater , paa hvis omraade denne virksomhed ligeledes er tilladt , herom , idet disse paa dens anmodning traeffer de samme foranstaltninger .
4 . I de i stk . 1 og 3 omhandlede tilfaelde kan de kompetente tilsynsmyndigheder desuden traeffe alle egnede foranstaltninger til bevarelse af de sikredes interesser .
5 . Tilsynsmyndighederne i de medlemsstater , paa hvis omraade den paagaeldende virksomhed ligeledes er tilladt , samarbejder om gennemfoerelsen af de i stk . 1 - 4 naevnte foranstaltninger .
Artikel 21
1 . Hver medlemsstat tillade , at de tilladte virksomheder helt eller delvis overdrager deres forsikringsbestand , saafremt den overtagende virksomhed under hensyntagen til overfoerslen er i besiddelse af den noedvendige solvensmargin .
De paagaeldende tilsynsmyndigheder raadfoerer sig indbyrdes foer en saadan overdragelse tillades .
2 . Naar tilladelse er givet af den kompetente tilsynsmyndighed , har denne overdragelse fuld gyldighed over for de paagaeldende forsikringstagere .
Afdeling C : Tilbagekaldelse af en tilladelse
Artikel 22
1 . Den tilladelse , der er givet af den kompetente myndighed i den medlemsstat , paa hvis omraade en virksomheds vedtaegtmaessige hjemsted befinder sig , kan tilbagekaldes af denne myndighed , naar virksomheden
a ) ikke laengere opfylder adgangsbetingelserne ;
med artikel 16 , stk . 3 . Ved beregningen af denne margin tages dog kun hensyn til praemier eller bidrag og skader , der hidroerer fra agenturets eller filialens virksomhed .
2 . En tredjedel af solvensmarginen udgoer garantifonden . Denne garantifond kan ikke vaere mindre end halvdelen af det i artikel 17 , stk . 2 , fastsatte minimum . Initialdepotet stillet i overensstemmelse med artikel 23 stk . 2 , litra e ) , er medregnet heri .
3 . De aktiver , der daekker solvensmarginen skal op til et beloeb paa stoerrelse med garantifonden befinde sig i den stat , hvor virksomheden udoeves , og for saa vidt angaar det resterende beloeb inden for Faellesskabet .
Artikel 26
1 . De virksomheder , der efter at have modtaget tilladelse i en medlemsstat opnaar tilladelse i en eller flere andre medlemsstater for der at oprette andre agenturer eller filialer , kan anmode om en eller flere af foelgende fordele :
a ) at den i artikel 25 omhandlede solvensmargin beregnes paa grundlag af den samlede virksomhed , som de udoever inden for Faellesskabet ; i saa fald tages de praemier eller bidrag og de skader i betragtning , der er en foelge af den virksomhed , som udoeves af samtlige agenturer eller filialer , der er etableret inden for Faellesskabet ;
b ) at de fritages for den i artikel 23 , stk . 2 , litra e ) , naevnte forpligtelse til ligeledes i disse stater at stille den kraevede sikkerhed ;
c ) at de aktiver , der repraesenterer garantifonden , lokaliseres i hvilken som helst af de medlemsstater , hvor de udoever deres virksomhed .
2 . Saafremt mindst to af de paagaeldende medlemsstater samtykker i helt eller delvis at imoedekomme virksomhedens anmodning , efterproever den kompetente myndighed i den medlemsstat , paa hvis omraade ansoegerens aeldste afdeling befinder sig , dette foretagendes solvens paa grundlag af dets samlede virksomhed inden for de medlemsstater , der har givet deres samtykke . Paa virksomhedens anmodning og med alle de paagaeldende medlemsstaters samtykke kan denne efterproevning dog gennemfoeres af den kompetente myndighed i en anden medlemsstat . Den myndighed , der gennemfoerer efterproevningen , modtager med henblik herpaa de noedvendige oplysninger fra de oevrige medlemsstater om de agenturer eller filialer , der er oprettet paa deres omraade .
3 . De i medfoer af denne artikel ydede fordele kan inddrages paa foranledning af en eller flere af de paagaeldende medlemsstater .
Artikel 27
Artiklerne 19 og 20 finder tilsvarende anvendelse paa agenturer og filialer af de i dette afsnit omhandlede virksomheder .
Ved anvendelser af artikel 20 ligestilles den for den aeldste afdeling kompetente myndighed eller den myndighed , der i dennes sted gennemfoerer efterproevningen af disse agenturers eller filialers samlede solvens , med myndigheden i den stat , paa hvis omraade faellesskabsvirksomhedens vedtaegtsmaessige hjemsted befinder sig .
Artikel 28
Saafremt den i artikel 26 , stk . 2 , naevnte myndighed tilbagekalder tilladelsen , underretter den tilsynsmyndighederne i de oevrige medlemsstater , hvor foretagendet udoever sin virksomhed , herom , og disse traeffer hensigtsmaessige foranstaltninger . Saafremt beslutningen om tilbagekaldelse begrundes med utilstraekkelig samlet solvens , saaledes som den er fastsat ved det i artikel 26 omhandlede samtykke foranstalter de medlemsstater , der deltager i dette samtykke , ligeledes tilbagekaldelse af deres tilladelse .
Artikel 29
Faellesskabet kan i de aftaler , det i overensstemmelse med traktaten indgar med et eller flere tredjelande , blive enige om anvendelse af bestemmelser , der afviger fra de i dette afsnit fastsatte , med det formaal paa betingelse af gensidighed at garantere en tilstraekkelig beskyttelse af de sikrede i medlemsstaterne .
Afsnit IV - Overgangsbestemmelser og diverse bestemmelser
Artikel 30
1 . Medlemsstaterne indroemmer de i afsnit II omhandlede virksomheder , som ved ikrafttraedelsen af foranstaltningerne til gennemfoerelse af dette direktiv omfatter en eller flere af de i artikel 1 omhandlede klasser paa deres omraade , en frist paa fem aar fra meddelelsen af dette direktiv til af efterkomme betingelserne i artiklerne 16 og 17 .
2 . Desuden kan medlemsstaterne :
a ) indroemme de i stk . 1 omhandlede virksomheder , som ved udloebet af fristen paa fem aar endnu ikke har tilvejebragt solvensmarginen fuldtud , en yderligere frist p * jst to aar , paa betingelse af , at disse virksomheder i overensstemmelse med artikel 20 har forelagt de foranstaltninger , som de har til hensigt at traeffe for at naa denne margin , til tilsynsmyndighedernes godkendelse ;
b ) fritage de i stk . 1 omhandlede virksomheder , som ved udloebet af fristen paa fem aar endnu ikke har naaet en aarlig indbetaling af praemier eller bidrag paa det seksdobbelte af den i artikel 17 , stk . 2 , naevnte minimumsgarantifond , for forpligtelsen til at oprette denne fond foer udgangen af det regnskabsaar , i hvilket praemierne eller bidragene udgoer det seksdobbelte af denne garantifond . Paa grundlag af resultaterne af den i artikel 33 naevnte undersoegelse beslutter Raadet med enstemmighed paa forslag af Kommissionen , hvornaar medlemsstaterne skal ophaeve denne fritagelse .
3 . De virksomheder , der oensker at udvide deres virksomhed i henhold til artikel 8 , stk . 2 , eller artikel 10 , kan kun goere dette , saafremt de omgaaende efterkommer reglerne i dette direktiv . De i stk . 2 , litra b ) , omhandlede virksomheder , som inden for det nationale omraade udvider deres virksomhed til andre klasser eller til andre dele af dette omraade , kan dog inden for en frist paa ti aar fra meddelelsen af dette direktiv fritages for forpligtelsen til at oprette den i artikel 17 , stk . 2 , naevnte minimumsgarantifond .
4 . De virksomheder , der har en anden form end de i artikel 8 anfoerte , kan endnu i tre aar efter meddelelsen af dette direktiv fortsaette udoevelsen af deres nuvaerende virksomhed under den juridiske form , de havde ved meddelelsen af dette direktiv . De virksomheder , der er oprettet i Det forenede Kongerige " by Royal Charter " eller " by private act " eller " by special public Act " kan fortsaette deres virksomhed i deres nuvaerende form uden tidsbegraensning .
De virksomheder , der i Belgien i overensstemmelse med deres formaal yder prioritetslaan ved intervention eller udfoerer opsparingsdispositioner i overensstemmelse med de i artikel 15 , nr . 4 , i bestemmelserne vedroerende tilsyn med private sparekasser , samordnet ved arrêté royal af 23 . juni 1967 , kan fortsaette disse former for virksomhed i tre aar fra meddelelsen af dette direktiv .
De paagaeldende medlemsstater opstiller listen over disse virksomheder og meddeler den til de oevrige medlemsstater og til Kommissionen .
5 . Efter anmodning fra de virksomheder , der opfylder forpligtelserne i artiklerne 15 , 16 og 17 , ophaever medlemsstaterne de restriktive foranstaltninger saasom pantehaeftelser , deponering eller sikkerhedsstillelse , der er gennemfoert i medfoer af nugaeldende bestemmelser .
Artikel 31
Medlemsstaterne indroemmer de i afsnit III omhandlede agenturer eller filialer , som ved ikrafttraedelsen af foranstaltningerne til gennemfoerelse af dette direktiv omfatter én eller flere af de i artikel 1 omhandlede klasser og ikke udvider deres virksomhed i henhold til artikel 10 , stk . 2 , en frist paa hoejst fem aar fra meddelelsen af dette direktiv til at efterkomme betingelserne i artikel 25 .
Artikel 32
I en periode , der udloeber ved ivaerksaettelsen af en aftale , som i overensstemmelse med artikel 29 er indgaaet med et tredjeland , og senest ved udloebet af en frist paa fire aar efter meddelelsen af dette direktiv , kan hver medlemsstat til fordel for dette lands virksomheder , der er etableret paa dets omraade , opretholde den ordning , som fandt anvendelse den 1 . januar 1973 , hvad angaar de tekniske reservers kongruens og lokalisering paa betingelse af , at de oevrige medlemsstater og Kommissionen underrettes herom , og at de graenser for lempelser , der gaelder i medfoer af artikel 15 , stk . 2 , til fordel for de af medlemsstaternes virksomheder , som er etableret paa dens omraade , ikke overskrides .
Afsnit V - Afsluttende bestemmelser
Artikel 33
Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder foerer et snaevert samarbejde med henblik paa at lette tilsynet med direkte forsikring inden for Faellesskabet og at undersoege de vanskeligheder , der maatte opstaa ved gennemfoerelsen af dette direktiv .
Artikel 34
1 . Kommissionen forelaegger for Raadet inden for en frist af seks aar efter meddelelsen af dette direktiv en beretning om den indflydelse , som de i dette direktiv fastsatte finansielle krav har haft paa situationen inden for forsikringsmarkedet i medlemsstaterne .
2 . Om fornoedent forelaegger Kommissionen for Raadet foreloebige beretninger inden udgangen af den i artikel 30 stk . 1 , fastsatte overgangsperiode .
Artikel 35
Medlemsstaterne aendrer deres nationale bestemmelser i overensstemmelse med dette direktiv inden en frist paa atten maaneder fra dets meddelelse at regne og underretter omgaaende Kommissionen herom .
De saaledes aendrede bestemmelser gennemfoeres med forbehold af artiklerne 30 , 31 og 32 inden en frist paa tredive maaneder fra denne meddelelse at regne .
Artikel 36
Fra meddelelsen af dette direktiv drager medlemsstaterne omsorg for at Kommissionen faar tilsendt teksten til de vigtigste administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser , som de udsteder paa det af dette direktiv omfattede omraade .
Artikel 37
Bilaget udgoer en integrerende del af dette direktiv .
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .
Udfaerdiget i Bruxelles , den 24 . juli 1973 .
ENSIMMÄINEN NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 24 päivänä heinäkuuta 1973,
muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (73/239/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman (1), ja erityisesti sen IV osaston C jakson,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
yleisen toimintaohjelman mukaan asioimistojen ja sivukonttorien perustamista koskevien rajoitusten poistaminen riippuu ensivakuutusliikkeessä liiketoiminnan aloittamisen ja harjoittamisen edellytysten yhteensovittamisesta; yhteensovittaminen olisi ensin kohdistettava muuhun ensivakuutukseen kuin henkivakuutukseen,
vakuutustoiminnan aloittamisen ja harjoittamisen helpottamiseksi on tärkeää poistaa tiettyjä kansallisten valvontalainsäädäntöjen välisiä eroja; tämän saavuttamiseksi ja jotta samalla varmistettaisiin riittävä turva vakuutetuille ja kolmansille osapuolille kaikissa jäsenvaltioissa, on pyrittävä yhteensovittamaan erityisesti vakuutusyrityksiltä vaadittavia taloudellisia takuita koskevat määräykset,
riskien luokittelu eri vakuutusluokkiin on välttämätöntä etenkin, jotta voitaisiin määrätä milloin toimintaa varten tarvitaan pakollinen toimilupa ja mikä on kyseistä vakuutusluokkaa varten säädetty vähimmäistakuurahasto,
on toivottavaa, että tämän direktiivin säännökset eivät koske keskinäisiä yhtiöitä tai yhdistyksiä, jotka oikeudellisen asemansa perusteella täyttävät turvaavuutta ja taloudellisia takuita koskevat asianmukaiset edellytykset; tämän direktiivin säännösten ei tulisi liioin koskea tiettyjä laitoksia, jotka sijaitsevat eri jäsenvaltioissa ja joiden liiketoiminta kattaa vain hyvin rajoitetun lohkon ja on lailla rajoitettu tietylle maantieteelliselle alueelle tai tiettyihin henkilöihin,
eri lait sisältävät erilaisia säännöksiä samanaikaisesta sairausvakuutusliikkeen, luotto- ja takausvakuutusliikkeen sekä oikeusturvavakuutusliikkeen harjoittamisesta joko keskenään tai yhdessä muiden vakuutusluokkien kanssa; tällaisten eroavuuksien säilyttäminen sen jälkeen kun muiden kuin henkivakuutustoimintaa harjoittavien yritysten sijoittautumisoikeutta koskevat rajoitukset on poistettu, merkitsisi sijoittautumisen esteiden säilymistä; tämä ongelma on ratkaistava suhteellisen lyhyen ajan kuluessa toteutettavan tulevan yhteensovittamisen yhteydessä,
on välttämätöntä ulottaa valvonta jokaisessa jäsenvaltiossa kaikkiin vakuutusluokkiin, joita tämä direktiivi koskee; tällainen valvonta ei ole mahdollista, ellei näitä vakuutusluokkia harjoittavalta yritykseltä vaadita virallista toimilupaa; on välttämätöntä määritellä tällaisen toimiluvan myöntämisen tai peruuttamisen edellytykset; on säädettävä oikeudesta saattaa toimiluvan epääminen tai peruuttaminen tuomioistuimen käsiteltäväksi,
on suotavaa, että vakuutusluokkia, jotka tunnetaan liitteessä olevan A kohdan kuljetusvakuutuksen luokkina N:o 4, 5, 6, 7 ja 12 ja liitteessä olevan A kohdan luottovakuutuksen luokkina N:o 14 ja 15, säännellään joustavammin tavaratoimituksiin ja luottoihin vaikuttavien ehtojen jatkuvien muutosten huomioon ottamiseksi,
parhaillaan yhteisön tasolla tutkitaan mahdollisuuksia löytää yhteinen menetelmä vakuutusteknisen vastuuvelan laskemiseksi; sen vuoksi olisi suotavaa, että myöhemmin annettavissa direktiiveissä suoritetaan yhteensovittaminen tässä asiassa sekä määritetään sallitut sijoituskohteet ja varojen arvostukseen liittyvät kysymykset,
on välttämätöntä, että vakuutusyrityksillä on, vakuutusliikkeen heilahtelujen varalta, vakuutussopimuksiin aiheutuvan vastuun kattamiseen riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan lisäksi täydentävä rahasto, niin sanottu solvenssimarginaali, jota edustaa vapaat varat; sen varmistamiseksi, että vakuutusyhtiöille asetetut vaatimukset perustuvat puolueettomiin arviointiperusteisiin, jolloin samansuuruiset yritykset asetetaan tasavertaiseen kilpailuasemaan, olisi määrättävä, että tällainen solvenssimarginaali suhteutetaan yrityksen liiketoiminnan kokonaismäärään ja että sen määräämiseen käytetään kahta vakuusindeksiä, joista toinen perustuu vakuutusmaksuihin ja toinen korvauksiin,
olisi edellytettävä vähimmäistakuurahastoa, jonka suuruus on suhteutettu harjoitettuihin vakuutusluokkiin liittyvien riskien suuruuteen, sen varmistamiseksi, että yrityksiä perustettaessa niillä on riittävästi varoja ja että liiketoimintaa myöhemmin harjoitettaessa solvenssimarginaali ei missään tapauksessa laske turvaavuuden vähimmäistason alapuolelle,
on välttämätöntä laatia säännökset sellaista tapausta varten, jossa yrityksen taloudellinen tila tulee sellaiseksi, että yrityksen on vaikea vastata vakuutussopimuksista aiheutuvista velvoitteistaan,
ensivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista yhteisössä koskevia yhdenmukaistettuja säännöksiä tulisi yhteisössä periaatteessa soveltaa kaikkiin markkinoille tuleviin yrityksiin ja siten myös sellaisten yritysten asioimistoihin ja sivukonttoreihin, joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella; olisi kuitenkin suotavaa laatia erityissäännökset sellaisten asioimistojen ja sivukonttoreiden valvonnasta ottaen huomioon, että niiden yritysten varat, joihin nämä kuuluvat, ovat yhteisön ulkopuolella,
on kuitenkin suotavaa sallia näiden erityisehtojen lieventäminen noudattaen kuitenkin periaatetta, että tällaisten asioimistojen ja sivukonttoreiden ei tulisi saada edullisempaa kohtelua kuin yhteisön alueella toimivien yritysten,
tarvitaan tiettyjä siirtymäsäännöksiä, jotta erityisesti jo olemassa olevien pienten ja keskisuurten yritysten olisi mahdollista sopeutua niihin vaatimuksiin, joita jäsenvaltioiden on asetettava tämän direktiivin mukaisesti, jollei perustamissopimuksen 53 artiklasta muuta johdu, ja
on tärkeätä turvata yhteensovitettujen säännösten yhdenmukainen soveltaminen ja tässä tarkoituksessa huolehtia tiiviistä yhteistyöstä komission ja jäsenvaltioiden kesken,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
Yleiset säännökset
1 artikla
Tämä direktiivi koskee jäsenvaltioon sijoittautuneiden tai sijoittautumaan aikovien itsenäisten ammatinharjoittajien ensivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista tämän direktiivin liitteessä määritellyissä vakuutusluokissa.
2 artikla
Tätä direktiiviä ei sovelleta:
1. Seuraaviin vakuutusliikkeen lajeihin:
a) henkivakuutus, eli se vakuutuslaji, joka käsittää erityisesti vakuutuksen vain tietyn eliniän saavuttamisen varalta, vakuutuksen vain kuoleman varalta, vakuutuksen tietyn eliniän saavuttamisen tai sitä aikaisemman kuoleman varalta, henkivakuutuksen vakuutusmaksujen palautuksineen, tontiinit, vakuutuksen avioliiton varalta ja vakuutuksen syntymän varalta;
b) elinkorot;
c) henkivakuutusyritysten tarjoama lisävakuutus, eli vakuutus henkilövahingon varalta, työkyvyttömyys mukaan lukien, vakuutus tapaturman aiheuttaman kuoleman varalta ja vakuutus tapaturman tai sairauden aiheuttaman invaliditeetin varalta, jos näitä eri vakuutusmuotoja myönnetään henkivakuutusten ohella;
d) lakisääteiseen sosiaaliturvaan kuuluva vakuutus;
e) Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava pysyvä sairausvakuutus, jota ei voida irtisanoa ("permanent health insurance").
2. Seuraavaan toimintaan:
a) kertyneen pääoman takaisinmaksua tarkoittavat sopimukset, siten kuin se on kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä määritelty;
b) sellaisten huolto- ja avustuskassojen toiminta, joiden etuudet määräytyvät käytettävissä olevien varojen mukaan ja joissa jäsenten maksuosuus on etukäteen vahvistettu kiinteäksi;
c) sellaisten yhteenliittymien harjoittama toiminta, jotka eivät ole oikeushenkilöitä ja joiden tarkoituksena on tarjota jäsenilleen keskinäistä suojaa ilman vakuutusmaksujen suorittamista tai vakuutusteknisen vastuuvelan muodostamista;
d) vientiluottovakuutustoiminta, joka tapahtuu valtion laskuun tai valtion tuella kunnes neljän vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta suoritettava enempi yhteensovittaminen on toteutettu.
3 artikla
1. Tätä direktiiviä ei sovelleta keskinäisiin yhtiöihin ja yhdistyksiin, jos ne täyttävät kaikki seuraavat edellytykset:
- yhtiöjärjestyksessä tai yhdistyksen säännöissä on oltava määräykset ylimääräisten vakuutusmaksujen keräämisestä tai etuuksien pienentämisestä;
- niiden liiketoiminta ei kata vastuuriskejä - jolleivät ne ole liitteessä olevassa C kohdassa tarkoitettuja liitännäisriskejä - eikä luotto- tai takausriskejä;
- tämän direktiivin kattamasta toiminnasta saatu vuotuinen vakuutusmaksutulo ei saa ylittää miljoonaa laskentayksikköä;
- ainakin puolet tämän direktiivin kattamasta toiminnasta kertyneestä vakuutusmaksutulosta on saatava henkilöiltä, jotka ovat keskinäisen yhtiön tai yhdistyksen jäseniä.
2. Tätä direktiiviä ei liioin sovelleta keskinäisiin yhtiöihin tai yhdistyksiin, jotka ovat solmineet muiden samanlaisten yhtiöiden tai yhdistysten kanssa sopimuksen, joka tarjoaa täyden jälleenvakuutusturvan niiden antamille vakuutuksille tai jonka perusteella toimiluvan saaneen yrityksen on vastattava tällaisista vakuutussopimuksista johtuvista vastuista ensivakuuttajan puolesta.
Tällaisessa tapauksessa tämän direktiivin määräykset koskevat toimiluvan saanutta yritystä.
4 artikla
Tätä direktiiviä ei sovelleta seuraaviin laitoksiin, jollei sääntöjä tai lakia, jotka koskevat niiden oikeutta toimia, muuteta:
a) Saksassa
Seuraavat julkisoikeudelliset monopolilaitokset ("Monopolanstalten"):
1. Badische Gebäudeversicherungsanstalt, Karlsruhe,
2. Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt, München,
3. Bayerische Landestierversicherungsanstalt, Schlachtviehversicherung, München
4. Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt, Braunschweig,
5. Hamburger Feuerkasse, Hampuri
6. Hessische Brandversicherungsanstalt (Hessische Brandversicherungskammer), Darmstadt,
7. Hessische Brandversicherungsanstalt, Kassel
8. Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt, Sigmaringen,
9. Lippische Landesbrandversicherungsanstalt, Detmold,
10. Nassauische Brandversicherungsanstalt, Wiesbaden,
11. Oldenburgische Landesbrandkasse, Oldenburg,
12. Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse, Aurich,
13. Feuersozietät Berlin, Berliini,
14. Württembergische Gebäudebrandversicherungsanstalt, Stuttgart.
Oikeuden toimia alueellisesti ei kuitenkaan katsota muuttuneen tällaisten laitosten sulauduttua siten, että uusi laitos säilyttää sulautuneiden laitosten yhteisen toiminta-alueen, eikä toiminnan ominaisuuden voida katsoa muuttuneen vakuutusluokkiin nähden, jos jokin näistä laitoksista ryhtyy harjoittamaan samalla alueella yhtä tai useampaa toisen tällaisen laitoksen harjoittamaa vakuutusluokkaa.
Seuraavat osittain julkisoikeudelliset laitokset:
1. Postbeamtenkrankenkasse,
2. Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten;
b) Ranskassa
Seuraavat laitokset:
1. Caisse départementale des incendiés des Ardennes,
2. Caisse départementale des incendiés de la Côte d'Or,
3. Caisse départementale des incendiés de la Marne,
4. Caisse départementale des incendiés de la Meuse,
5. Caisse départementale des incendiés de la Somme,
6. Caisse départementale grêle du Gers,
7. Caisse départementale grêle de l'Hérault;
c) Irlannissa
Voluntary Health Insurance Board;
d) Italiassa
Cassa di Previdenza per l'assicurazione degli sportivi (Sportass);
e) Yhdistyneessä kuningaskunnassa
The Crown Agents.
5 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) `laskentayksiköllä` Euroopan investointipankin perussäännön 4 artiklassa määriteltyä yksikköä;
b) `toisiaan vastaavilla varoilla` tietyssä valuutassa täytettävien sitoumusten kattamista samassa valuutassa ilmaistuin tai rahaksi muutettavien varoin;
c) `varojen sijainnilla` sekä irtaimen että kiinteän omaisuuden olemassaoloa jäsenvaltiossa, minkä ei kuitenkaan ole katsottava sisältävän vaatimusta, että irtain omaisuus on talletettava tai että kiinteään omaisuuteen kohdistuu rajoitustoimia kuten kiinnityksen rekisteröinti. Saamisiin perustuvan omaisuuden on katsottava olevan siinä jäsenvaltiossa, jossa saaminen voidaan vaatia maksettavaksi.
II OSASTO
Sellaisiin yrityksiin sovellettavat säännökset, joilla on kotipaikka yhteisön alueella
A jakso: Toiminnan aloittamisen edellytykset
6 artikla
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että ensivakuutusliikkeen aloittamiseen niiden alueella tarvitaan virallinen toimilupa.
2. Tällaista toimilupaa on haettava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta:
a) jokaisen yrityksen, joka perustaa kotipaikkansa valtion alueelle;
b) jokaisen yrityksen, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa ja joka avaa sivukonttorin tai asioimiston kyseisen jäsenvaltion alueella;
c) jokaisen yrityksen, joka saatuaan a tai b alakohdan mukaisen toimiluvan laajentaa liiketoimintaansa valtion alueella muihin vakuutusluokkiin;
d) jokaisen yrityksen, joka saatuaan 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimiluvan kansallisen alueen johonkin osaan, laajentaa toimintaansa tällaisen osan ulkopuolelle.
3. Jäsenvaltiot eivät saa asettaa toimiluvan saamisen edellytykseksi talletteen tekemistä tai vakuuden asettamista.
7 artikla
1. Toimilupa on voimassa valtion koko alueella, jollei, silloin kun se kansallisen lainsäädännön mukaan on sallittua, hakija hae lupaa liiketoimintansa harjoittamiseen vain osassa valtion aluetta.
2. Toimilupa myönnetään tiettyä vakuutusluokkaa varten. Sen on katettava koko luokka, jollei hakija halua kattaa vain osaa vakuutusluokkaan kuuluvista liitteessä olevassa A kohdassa luetelluista riskeistä.
Kuitenkin:
a) jokainen jäsenvaltio voi myöntää toimiluvan mille hyvänsä liitteessä olevassa B kohdassa mainitulle vakuutusluokkien ryhmälle edellyttäen, että valtio liittää sellaiseen toimilupaan liitteessä olevan B kohdan mukaisesti yksilöidyn nimikkeen;
b) yhtä luokkaa tai luokkien ryhmää varten annettu toimilupa kattaa myös toisen vakuutusluokan liitännäisriskit, jos liitteessä olevassa C kohdassa mainitut edellytykset täyttyvät;
c) kunnes neljän vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta enempi yhteensovittaminen on toteutettu, Saksan liittotasavalta saa pitää voimassa säännöksen, jolla kielletään harjoittamasta sen alueella samanaikaisesti sairausvakuutusliikettä, luotto- ja takausvakuutusliikettä tai vakuutusliikettä, joka koskee oikeusturvavakuutusta, joko yhdessä tai yhdistettynä muihin vakuutusluokkiin.
8 artikla
1. Jäsenvaltion on vaadittava jokaiselta sen alueella toiminnan aloittavalta yritykseltä, jolle haetaan toimilupaa, että se
a) on yhtiömuodoltaan jokin seuraavista:
- Belgian kuningaskunnassa:
"société anonyme/naamloze vennootschap", "société en commandite par actions/vennootschap bij wijze van geldschieting op aandelen", "association d'assurance mutuelle/onderlinge verzekeringsmaatschappij", "société coopérative/coöperative vennootschap",
- Tanskassa:
"Aktieselskaber", "gensidige selskaber",
- Saksan liittotasavallassa:
"Aktiengesellschaft", "Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit", "Öffentlich-rechtliches Wettbewerbs-Versicherungsunternehmen",
- Ranskan tasavallassa:
"société anonyme", "société à forme mutuelle", "mutuelle", "union de mutuelles",
- Irlannin tasavallassa:
"incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited",
- Italian tasavallassa:
"societa per azioni", "società cooperativa", "mutua di assicurazione",
- Luxemburgin suurherttuakunnassa:
"société anonyme", "société en commandite par actions", "association d'assurances mutuelles", "société coopérative",
- Alankomaiden kuningaskunnassa:
"naamloze vennootschap", "onderlinge waarborgmaatschappij", "coöperative vereniging",
- Yhdistyneessä kuningaskunnassa:
"incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited", "societies registered under the Industrial and Provident Societies Acts", "societies registered under the Friendly Societies Act", vakuutuksenantajat, jotka toimivat nimellä "Lloyd's".
Jäsenvaltiot voivat lisäksi tarvittaessa hyväksyä perustettaviksi muun muotoisia julkisoikeudellisia yrityksiä, jos niiden tarkoituksena on harjoittaa vakuutustoimintaa samoilla ehdoilla kuin yksityisten yritysten;
b) rajoittaa liiketoimintansa vakuutusliikkeeseen ja siitä suoranaisesti johtuvaan toimintaan harjoittamatta muuta liiketoimintaa;
c) esittää 9 artiklan mukaisen toimintasuunnitelman;
d) omistaa 17 artiklan 2 kohdassa säädetyn vähimmäistakuurahaston.
2. Yritykseltä, joka hakee toimilupaa laajentaakseen liiketoimintaansa muihin vakuutusluokkiin tai, edellä 6 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa, alueen toiseen osaan, on vaadittava, että se esittää 9 artiklan säännösten mukaisen näitä muita luokkia tai alueen muuta osaa koskevan toimintasuunnitelman.
Yritykseltä on lisäksi vaadittava, että se voi osoittaa, että sillä on 16 artiklassa säädetty solvenssimarginaali ja, jos 17 artiklan 2 kohdan säännöksissä edellytetään näissä muissa vakuutusluokissa aikaisempaa suurempaa vähimmäistakuurahastoa, että sillä on tällainen vähimmäismäärä.
3. Nämä yhteensovittamistoimenpiteet eivät estä jäsenvaltioita soveltamasta säännöksiä, joissa edellytetään, että hallituksen jäsenillä ja johtajilla on tarvittava ammatillinen pätevyys tai että perustamiskirja tai yhtiöjärjestys, yleiset ja erityiset vakuutusehdot, maksuperusteet ja muut sellaiset asiakirjat, jotka kuuluvat normaaliin valvontaan, on hyväksyttävä.
4. Edellä tarkoitettuihin säännöksiin ei saa sisältyä vaatimusta, että toimilupahakemusta käsiteltäessä on otettava huomioon markkinoiden taloudelliset tarpeet.
9 artikla
Edellä 8 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun toimintasuunnitelmaan on sisällyttävä seuraavat tiedot ja selvitykset:
a) niiden riskien laatu, jotka yritys aikoo kattaa, ne yleiset ja erityiset vakuutusehdot, joita se aikoo käyttää;
b) maksuperusteet, joita se aikoo soveltaa kuhunkin liiketoiminnan luokkaan;
c) jälleenvakuutusta koskevat pääperiaatteet;
d) erät, joista vähimmäistakuurahasto muodostuu;
e) hallinnon ja myyntiverkon arvioidut perustamiskustannukset sekä niiden kattamiseen tarkoitetut varat,
ja lisäksi kolmelta ensimmäiseltä tilivuodelta:
f) arviot muista hallintokustannuksista kuin perustamiskustannuksista, ja erityisesti yleiskuluista ja palkkioista;
g) arviot vakuutusmaksuista ja korvauksista;
h) maksuvalmiusennuste;
i) arviot vakuutussopimuksista aiheutuvan vastuun ja solvenssimarginaalin kattamiseen tarkoitetuista varoista.
Edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuja tietoja ei kuitenkaan vaadita riskeistä, jotka sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 4, 5, 6, 7 ja 12, eikä myöskään edellä b alakohdassa tarkoitettuja tietoja riskeistä, jotka sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 14 ja 15. Edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuja tietoja ei tarvitse vaatia riskeistä, jotka sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkaan 11.
10 artikla
1. Jäsenvaltion on vaadittava, että yrityksen, jonka kotipaikka on toisen jäsenvaltion alueella ja joka hakee toimilupaa avatakseen asioimiston tai sivukonttorin, on:
a) annettava yhtiöjärjestyksensä ja sääntönsä sekä luettelo hallituksensa jäsenistä ja johtajistaan;
b) esitettävä sen valtion toimivaltaisen viranomaisen, jossa yrityksen kotipaikka on, antama todistus, joka osoittaa ne vakuutusluokat, joita yrityksellä on oikeus harjoittaa, ja että sillä on vähimmäistakuurahasto tai 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti laskettu vähimmäissolvenssimarginaali, jos se on korkeampi; todistuksesta on myös käytävä ilmi ne riskit, jotka yritys sillä hetkellä kattaa sekä 11 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetut varat;
c) esitettävä 11 artiklan mukainen toimintasuunnitelma;
d) nimettävä valtuutettu asiamies, jolla on vakituinen asuinpaikka ja pysyvä oleskelupaikka vastaanottavassa maassa, ja jolla on riittävä valtuus tehdä yritystä koskevia sitoumuksia kolmansien kanssa ja edustaa sitä vastaanottavan maan viranomaisissa ja tuomioistuimissa; jos valtuutettu on oikeushenkilö, sen kotipaikan on oltava vastaanottavassa maassa, ja sen on vuorostaan nimettävä edustajakseen henkilö, joka täyttää edellä mainitut edellytykset. Jäsenvaltio saa evätä nimetyn valtuutetun asiamiehen vain sellaisilla maineeseen tai ammatilliseen pätevyyteen liittyvällä perusteella, joita sovelletaan hallituksen jäseniin ja johtajiin yrityksissä, joiden kotipaikka on kyseisen valtion alueella.
Vakuutussitoumuksesta vastaanottavassa maassa aiheutuvassa oikeusriidassa ei vakuutettuja henkilöitä saa, kun kysymys on "Lloyd's"-nimisestä vakuutuksenantajien yhteenliittymästä, kohdella huonommin, kuin jos kanne olisi nostettu sellaista yritystä vastaan, jonka liiketoiminta on luonteeltaan tavanomaisempaa. Valtuutetulla asiamiehellä on tämän vuoksi oltava riittävä valtuus, jotta häntä vastaan voidaan nostaa kanne ja hänen tulee tässä ominaisuudessa kyetä toimimaan kysymyksessä olevia "Lloyd's"-nimisen yhteenliittymän vakuutuksenantajaa sitovasti.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että laajentaakseen asioimiston tai sivukonttorin liiketoimintaa joko muihin vakuutusluokkiin tai 6 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetyssä tapauksessa valtion muihin osiin, toimiluvan hakijan on esitettävä 11 artiklan mukainen toimintasuunnitelma ja täytettävä 1 kohdan b alakohdassa säädetyt edellytykset.
3. Nämä yhteensovittamistoimenpiteet eivät estä jäsenvaltioita soveltamasta säännöksiä, jotka edellyttävät kaikilta vakuutusyrityksiltä, että yleisten ja erityisten vakuutusehtojen, maksuperusteiden ja kaikkien muiden mahdollisten, tavanomaiseen valvontaan tarvittavien asiakirjojen tulee olla viranomaisten hyväksymiä.
4. Edellä tarkoitettuihin säännöksiin ei saa sisältyä vaatimusta, että toimilupahakemuksia käsiteltäessä otetaan huomioon markkinoiden taloudelliset tarpeet.
11 artikla
1. Edellä 10 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun asioimiston tai sivukonttorin toimintasuunnitelmaan on sisällyttävä seuraavat tiedot tai selvitykset:
a) niiden riskien laatu, joita yritys aikoo kattaa vastaanottavassa maassa; yleiset ja erityiset vakuutusehdot, joita se aikoo käyttää;
b) maksuperusteet, joita yritys aikoo soveltaa kuhunkin liiketoiminnan luokkaan;
c) jälleenvakuutusta koskevat pääperiaatteet;
d) jäljempänä 16 ja 17 artiklassa tarkoitetun solvenssimarginaalin tila;
e) hallinnon ja myyntiverkoston arvioidut perustamiskustannukset sekä niiden kattamiseen tarkoitetut varat;
ja lisäksi kolmelta ensimmäiseltä tilivuodelta:
f) arviot hallintokustannuksista;
g) arviot uuden liikkeen vakuutusmaksuista ja korvauksista;
h) asioimiston tai sivukonttorin maksuvalmiusennuste.
Edellä a ja b alakohdissa tarkoitettuja selvityksiä ei kuitenkaan vaadita riskeistä, jotka sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 4, 5, 6, 7 ja 12, eikä myöskään b alakohdassa tarkoitettuja selvityksiä riskeistä, jotka sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 14 ja 15. Edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuja selvityksiä ei tarvitse vaatia riskeistä, jotka sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkaan 11.
2. Toimintasuunnitelmaan on liitettävä yrityksen tase ja tuloslaskelma kultakin viimeiseltä kolmelta tilikaudelta. Jos yritys ei kuitenkaan ole vielä toiminut kolmea tilivuotta, sen on annettava ne vain päättyneiltä tilikausiltaan.
"Lloyd's"-nimisen vakuutuksenantajien yhteenliittymän osalta taseen ja tuloslaskelman julkistamisen korvaa vuotuisten, vakuutustoimintaa koskevien tiliasiakirjojen pakollinen esittäminen, joihin liittyy valaehtoinen todistus siitä, että jokaisen vakuutuksenantajan osalta on annettu tilintarkastajan lausunto, jonka mukaan varat kattavat täysimääräisesti toiminnasta aiheutuvat sitoumukset. Näiden asiakirjojen avulla on viranomaisten voitava muodostaa käsityksensä yhteenliittymän vakavaraisuuden tilasta.
3. Toimintasuunnitelma sekä toimiluvan myöntämiseen toimivaltaisten viranomaisten huomautukset on toimitettava sen maan toimivaltaisille viranomaisille, jossa yrityksellä on kotipaikka. Viimeksi mainittujen viranomaisten on toimitettava lausuntonsa ensin mainituille kolmen kuukauden kuluessa asiakirjojen vastaanottamisesta; jos tämän ajan kuluessa heidän lausuntoaan ei ole toimitettu, sitä pidetään myönteisenä.
12 artikla
Päätös, jolla toimilupa evätään, on yksityiskohtaisesti perusteltava ja annettava tiedoksi yritykselle.
Jäsenvaltion on säädettävä, että toimiluvan hakijalla on oikeus saattaa epäävä päätös tuomioistuimen käsiteltäväksi.
On säädettävä myös, että myös niissä tapauksissa, joissa toimivaltaiset viranomaiset eivät ole käsitelleet toimilupahakemusta kuuden kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta, on oikeus saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi.
B jakso: Liiketoiminnan harjoittamisen edellytykset
13 artikla
Jäsenvaltioiden on tiiviissä yhteistyössä keskenään valvottava toimiluvan saaneiden yritysten taloudellista asemaa.
14 artikla
Sen jäsenvaltion valvontaviranomaisten, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, on tarkastettava yrityksen koko liiketoiminnan vakavaraisuus. Muiden jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten on annettava edellä mainitulle kaikki tarkastamiseen tarvittavat tiedot.
15 artikla
1. Jäsenvaltion, jonka alueella liiketoimintaa harjoitetaan, on vaadittava, että yritys muodostaa riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan.
Vakuutustekninen vastuuvelka määräytyy tämän jäsenvaltion säännösten mukaan tai, jos sellaisia ei ole, tässä maassa noudatetun käytännön mukaan.
2. On vaadittava, että vakuutustekninen vastuuvelka katetaan yhtä suurilla ja toisiaan vastaavilla varoilla, jotka sijaitsevat kussakin maassa, jossa liiketoimintaa harjoitetaan. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin lieventää säännöksiä, jotka koskevat toisiaan vastaavia varoja ja niiden sijaintia.
Luxemburgin suurherttuakunta saa, ottaen huomioon sen erikoisaseman, kunnes yritysten purkamista koskeva lainsäädäntö on yhdenmukaistettu, säilyttää vakuutusteknisen vastuuvelan takuujärjestelmän, joka on voimassa tämän direktiivin tullessa voimaan.
Tällaisten varojen laatu ja tarvittaessa se, mihin määrään saakka niitä voidaan käyttää vakuutusteknisen vastuuvelan kattamiseen, määritellään sen maan lainsäädännössä, jossa liiketoimintaa harjoitetaan; siinä säädetään myös tällaisten varojen arvostamisesta.
3. Jos jäsenvaltio sallii, että vakuutusteknisen vastuuvelan kattamiseen voidaan käyttää jälleenvakuuttajilta olevia saatavia, sen on määrättävä sallittu prosenttiosuus. Poiketen 2 kohdan säännöksistä se ei voi tällaisessa tapauksessa vaatia, että saatavia vastaavat jälleenvakuuttajien varat sijaitsevat sen alueella.
4. Sen jäsenvaltion valvontaviranomaisen, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, on todennettava, että yrityksen taseessa vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi osoitetut varat vastaavat yrityksen tekemistä vakuutussopimuksista aiheutuvia vastuita kaikissa niissä maissa, joissa se harjoittaa liiketoimintaa.
16 artikla
1. Jäsenvaltion on vaadittava, että jokainen yritys, jolla on kotipaikka sen alueella, muodostaa koko liiketoimintaansa nähden riittävän solvenssimarginaalin.
Solvenssimarginaali vastaa yrityksen varoja, joista on vähennetty kaikki ennakoitavissa olevat velat sekä aineettomat erät. Erityisesti on otettava huomioon
- maksettu osakepääoma tai, keskinäisen yhtiön tai yhdistyksen osalta takuupääoma,
- puolet maksamattomasta osakepääomasta tai takuupääomasta heti kun 25 prosenttia tästä pääomasta on maksettu,
- rahastot ja varaukset (sidotut ja vapaat), jotka eivät vastaa tiettyjä velvoitteita,
- kaikki siirtyvät voittovarat,
- sellaisen keskinäisen yhtiön tai yhdistyksen osalta, jonka maksut voivat vaihdella, kaikki ne lisämaksuvaateet, jotka sillä on jäseniään kohtaan kyseisenä tilivuonna; sellaisina otetaan huomioon enintään puolet enimmäismaksujen ja perittyjen maksujen erotuksesta, kuitenkin enintään 50 prosenttia solvenssimarginaalista;
- yrityksen pyynnöstä ja sen antamien selvitysten perusteella sekä kaikkien niiden muiden jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten suostumuksella, joissa yritys harjoittaa toimintaansa, ne varaukset, jotka eivät ilmene taseesta ja jotka johtuvat vastaavien aliarvostamisesta ja vastattavien yliarvostamisesta taseessa, jos tällaiset varaukset, jotka eivät ilmene taseesta, eivät ole luonteeltaan poikkeuksellisia.
Vakuutusteknisen vastuuvelan yliarvostaminen määritellään suhteessa vastuuvelan määrään, jonka yritys on laskenut kansallisen lainsäädännön mukaisesti; kuitenkin, ennen vakuutusteknisen vastuuvelan yhdenmukaistamista, solvenssimarginaalissa voidaan 20 prosenttiin saakka ottaa huomioon määrä, joka on 75 prosenttia varsinaisen korvausvastuun määrän, silloin kun yritys laskee vastuun kollektiivisesti käyttäen vähimmäisprosenttia vakuutusmaksuista, ja sopimuskohtaisen laskutavan mukaisen määrän erotuksesta, jos kansallisen lainsäädännön mukaan on mahdollista valita näistä kahdesta menetelmästä.
2. Solvenssimarginaalin laskentaperusteina ovat joko vuotuiset vakuutusmaksut tai kolmen viimeksi kuluneen tilikauden keskimääräinen korvausmenorasite. Kuitenkin sellaisten yritysten kohdalla, jotka varsinaisesti myöntävät vakuutuksia vain myrsky-, raesade- tai hallariskin tai -riskien varalta, keskimääräinen korvausmenorasite lasketaan seitsemän viimeksi kuluneen tilikauden perusteella.
3. Jollei 17 artiklan säännöksistä muuta johdu, solvenssimarginaalin määrä on yhtä suuri kuin suurempi kahdesta seuraavasta tuloksesta:
Ensimmäinen tulos (vakuutusmaksuihin perustuva):
- ensivakuutusliikkeen vakuutusmaksut (mukaan lukien vakuutusmaksuihin liittyvät liitännäismaksut), jotka ovat erääntyneet viimeksi kuluneena tilikautena;
- näin saatuun summaan lisätään tulevan jälleenvakuutuksen vakuutusmaksut viimeksi kuluneen tilikauden aikana;
- tästä summasta vähennetään viimeksi kuluneen tilikauden aikana erääntyneiden, mutta saamatta jääneiden vakuutusmaksujen kokonaismäärä sekä niiden verojen ja veronluonteisten maksujen kokonaismäärä, jotka koskevat tähän summaan sisältyviä vakuutusmaksuja.
Näin saatu määrä jaetaan kahteen osaan, joista ensimmäinen käsittää enintään 10 miljoonaa laskentayksikköä ja toinen ylimenevän osan; näistä otetaan 18 prosenttia edellisestä ja 16 prosenttia jälkimmäisestä ja lasketaan ne yhteen.
Ensimmäinen tulos saadaan kertomalla keskenään näin laskettu summa ja se suhdeluku, joka saadaan vertaamalla yrityksen viimeksi kuluneen tilikauden omalle vastuulle jääviä korvausmenoja korvausmenojen bruttomäärään. Tämä suhdeluku ei kuitenkaan koskaan saa olla pienempi kuin 50 prosenttia.
Toinen tulos (korvauksiin perustuva):
- ensivakuutuksen maksetut korvaukset (vähentämättä niistä jälleenvakuuttajien ja edelleenvakuuttajien osuutta) 2 kohdassa määritettyinä ajanjaksoina lasketaan yhteen;
- tähän kokonaismäärään lisätään samoina ajanjaksoina tulevasta jälleenvakuutuksesta ja edelleenvakuutuksesta maksetut korvaukset;
- tähän summaan lisätään ensivakuutuksen ja tulevan jälleenvakuutuksen varsinainen korvausvastuu viimeksi kuluneen tilikauden lopussa;
- tästä summasta vähennetään 2 kohdassa mainittuja ajanjaksoja koskevat takaisin saadut korvaukset;
- näin jäljelle jääneestä määrästä vähennetään ensivakuutuksen ja tulevan jälleenvakuutuksen varsinainen korvausvastuu, jotka on tehty kahta vuotta ennen viimeistä tilipäätösvuotta olevan vuoden alussa.
Yksi kolmasosa tai yksi seitsemäsosa näin saadusta kokonaismäärästä (2 kohdassa määritellyn viiteajanjakson mukaisesti) jaetaan kahteen osaan, joista ensimmäinen käsittää enintään seitsemän miljoonaa laskentayksikköä ja toinen yli menevän osan; näistä otetaan 26 prosenttia edellisestä ja 23 prosenttia jälkimmäisestä ja lasketaan ne yhteen.
Toinen tulos saadaan kertomalla keskenään näin laskettu summa ja se suhdeluku, joka saadaan vertaamalla yrityksen viimeksi kuluneen tilikauden omalle vastuulle jääviä korvausmenoja korvausmenojen bruttomäärään. Tämä suhdeluku ei kuitenkaan koskaan saa olla pienempi kuin 50 prosenttia.
4. Molemmat 3 kohdassa tarkoitettuihin osiin sovellettavat osuudet alennetaan kolmasosaansa, kun kyseessä on sairausvakuutus, jota harjoitetaan samanlaisin vakuutusteknisin perustein kuin henkivakuutusta, jos
- suoritetut vakuutusmaksut lasketaan sairastuvuustaulukoiden perusteella vakuutusmatemaattisia menetelmiä käyttäen,
- varaus määräytyy iän pitenemisen mukaan,
- riittävän suuren varmuuslisän muodostamiseksi peritään lisämaksua,
- vakuutuksenantaja voi irtisanoa sopimuksen vain viimeistään ennen kolmannen vakuutusvuoden päättymistä,
- sopimuksen nojalla on mahdollista korottaa vakuutusmaksuja tai alentaa korvaussuorituksia myös voimassa olevien sopimusten osalta.
5. "Lloyd's"-nimisen vakuutuksenantajien yhteenliittymän osalta 3 kohdassa mainittu ensimmäinen tulos (vakuutusmaksuihin perustuva) lasketaan nettovakuutusmaksujen perusteella. Nettovakuutusmaksut kerrotaan kiinteällä prosenttiluvulla, jonka yrityksen sisäinen tarkastaja määrää vuosittain. Tämä kiinteä prosenttiluku on laskettava maksettuja palkkioita koskevien tuoreimpien tilastotietojen pohjalta.
Yksityiskohdat sekä asiaan kuuluvat laskelmat lähetetään niiden maiden viranomaisille, joissa "Lloyd's" toimii.
17 artikla
1. Yksi kolmasosa solvenssimarginaalista muodostaa takuurahaston.
2. a) Takuurahasto ei kuitenkaan saa olla vähemmän kuin
- 400 000 laskentayksikköä, jos kaikki tai jotkut katetuista riskeistä sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 10, 11, 12, 13, 14 ja 15,
- 300 000 laskentayksikköä, jos kaikki tai jotkut katetuista riskeistä sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 ja 16,
- 200 000 laskentayksikköä, jos kaikki tai jotkut katetuista riskeistä sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 9 ja 17;b) Jos yrityksen liiketoiminta kattaa useita luokkia tai useita riskejä, otetaan huomioon vain se luokka tai riski, joka edellyttää korkeinta määrää;c) Jäsenvaltio voi alentaa vähimmäistakuurahastovaatimustaan neljänneksellä, jos kyseessä on keskinäinen yhtiö tai yhdistys tai niitä vastaava yhteisö.
18 artikla
1. Jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä niiden varojen valinnasta, jotka ylittävät 15 artiklassa tarkoitettua vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavat varat.
2. Ellei 15 artiklan 2 kohdasta, 20 artiklan 1 ja 3 kohdasta sekä 22 artiklan 1 kohdan viimeisestä alakohdasta muuta johdu, jäsenvaltiot eivät saa rajoittaa toimiluvan saaneiden yritysten oikeutta vapaasti vallita irtainta ja kiinteää omaisuuttaan.
Saksan liittotasavalta voi kuitenkin, kunnes henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien edellytysten yhteensovittaminen on toteutunut, säilyttää sairausvakuutuksessa 16 artiklan 4 kohdan mukaisesti varojen vapaata vallintaa koskevat rajoituksensa, sikäli kuin vakuutusmaksuvastuuta kattavien varojen vapaa vallinta on "Treuhänder"-elimen hyväksymisestä riippuva.
Kunnes enempi yhteensovittaminen on toteutettu, Tanskan kuningaskunta voi kuitenkin pitää voimassa lainsäädäntönsä, jolla rajoitetaan vakuutusyritysten hankkimien sellaisten varojen vapaata vallintaa, joilla katetaan pakollisen työtapaturmavakuutuksen nojalla maksettavia eläkkeitä.
3. Näillä säännöksillä ei estetä toimenpiteitä, joihin jäsenvaltioilla on oikeus ryhtyä kyseisten yritysten omistajina, jäseninä tai osakkaina, kuitenkin noudattaen siinä maassa, jossa se harjoittaa toimintaa, voimassa olevia 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä ja turvaten vakuutettujen edut.
19 artikla
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että kaikki yritykset, joiden kotipaikka on sen alueella, laativat kaiken toimintansa osalta tilinpäätöksen, josta ilmenee yrityksen taloudellinen tilanne ja maksukyky.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että sen alueella toimivat yritykset toimittavat määräajoin tiedot ja tilastolliset asiakirjat, jotka ovat tarpeen valvontaa varten. Toimivaltaisten valvontaviranomaisten on luovutettava toisilleen valvonnassa tarvittavat asiakirjat ja tiedot.
20 artikla
1. Jos yritys ei noudata 15 artiklan säännöksiä, sen maan valvontaviranomainen, jossa yritys harjoittaa liiketoimintaansa, voi kieltää varojen vapaan vallinnan kyseisessä maassa ilmoitettuaan asiasta sen maan valvontaviranomaisille, jossa yrityksellä on kotipaikka.
2. Palauttaakseen sellaisen yrityksen taloudellisen aseman ennalleen, jonka solvenssimarginaali ei ole 16 artiklan 3 kohdan vähimmäisvaatimusten mukainen, sen maan valvontaviranomaisen, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, on vaadittava, että sen hyväksyttäväksi esitetään yrityksen taloudellisen aseman tervehdyttämissuunnitelma.
3. Jos solvenssimarginaali ei ole 17 artiklassa määritellyn takuurahaston mukainen, sen maan valvontaviranomaisen, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, on vaadittava yritystä toimittamaan sen hyväksyttäväksi lyhyen ajan rahoitussuunnitelmansa.
Valvontaviranomainen voi myös kieltää yrityksen varojen vapaan vallinnan tai rajoittaa sitä. Sen on ilmoitettava toimenpiteistään niiden muiden jäsenvaltioiden viranomaisille, joiden alueilla yrityksellä on toimilupa, ja viimeksi mainittujen viranomaisten on ensiksi mainitun pyynnöstä toteutettava samat toimenpiteet.
4. Toimivaltaiset valvontaviranomaiset voivat lisäksi toteuttaa kaikki välttämättömät toimenpiteet turvatakseen vakuutettujen edut 1 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.
5. Muiden sellaisten jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten, joiden alueella kyseisellä yrityksellä on myös toimilupa, on toimittava yhteistyössä 1-4 kohdassa tarkoitettujen säännösten ja määräysten täytäntöönpanemiseksi.
21 artikla
1. Jäsenvaltioiden on sallittava, että yritys luovuttaa koko vakuutuskantansa tai sen osan, jos vastaanottavalla yrityksellä kannanluovutus huomioon ottaen on riittävä solvenssimarginaali.
Asianomaisten valvontaviranomaisten on neuvoteltava keskenään ennen tällaisen kannanluovutuksen hyväksymistä.
2. Toimivaltaisten valvontaviranomaisten hyväksyttyä tällaisen kannanluovutuksen, se on välittömästi voimassa kyseisiin vakuutuksenottajiin tai vakuutettuihin nähden.
C jakso: Toimiluvan peruuttaminen
22 artikla
1. Sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, voi peruuttaa myöntämänsä toimiluvan, jos yritys:
a) ei enää täytä toiminnan aloittamiselle asetettuja edellytyksiä;
b) ei ole kyennyt määräajassa suorittamaan 20 artiklassa tarkoitetussa tervehdyttämis- tai rahoitussuunnitelmassa edellytettyjä toimenpiteitä;
c) laiminlyö törkeästi kansalliseen lainsäädäntöön perustuvia velvoitteitaan.
Siinä tapauksessa, että toimilupa peruutetaan, sen maan valvontaviranomaisen, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, on ilmoitettava peruutuksesta muiden sellaisten jäsenvaltioiden valvontaviranomaisille, jotka ovat myöntäneet toimiluvan yritykselle; tällöin näidenkin on peruutettava myöntämänsä toimilupa. Sen maan valvontaviranomaisen, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, on näiden muiden viranomaisten kanssa toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet vakuutettujen etujen turvaamiseksi ja erityisesti rajoitettava yrityksen varojen vapaata vallintaa, jollei tällaista rajoitusta jo ole määrätty 20 artiklan 1 kohdan ja 3 kohdan toisen alakohdan säännösten mukaisesti.
2. Sellaisen yrityksen asioimistolle tai sivukonttorille, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, myönnetty toimilupa voidaan peruuttaa, jos asioimisto tai sivukonttori:
a) ei enää täytä toiminnan aloittamista varten asetettuja edellytyksiä;
b) törkeästi laiminlyö noudattaa sen maan, jossa yritys toimii, säännöksiin perustuvia, erityisesti 15 artiklassa tarkoitetun vakuutusteknisen vastuuvelan muodostamista koskevia velvoitteitaan.
Sen valtion valvontaviranomaisten, jossa liiketoimintaa harjoitetaan, on ennen toimiluvan peruuttamista neuvoteltava sen maan valvontaviranomaisen kanssa, jossa yrityksellä on kotipaikka. Jos nämä katsovat välttämättömäksi keskeyttää asioimiston tai sivukonttorin liiketoiminnan ennen neuvottelun päättymistä, niiden on ilmoitettava siitä heti sen maan valvontaviranomaiselle, jossa kotipaikka on.
3. Toimiluvan peruuttamista tai liiketoiminnan keskeyttämistä koskeva päätös on yksityiskohtaisesti perusteltava, ja päätös on annettava tiedoksi asianomaiselle yritykselle.
Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tällainen päätös voidaan saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi.
III OSASTO
Säännökset, joita sovelletaan yhteisön alueelle perustettuihin sellaisten yritysten asioimistoihin tai sivukonttoreihin, joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella
23 artikla
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava yrityksiltä, joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella, virallinen toimilupa 1 artiklassa tarkoitetun liiketoiminnan aloittamiselle alueellaan.
2. Jäsenvaltio saa myöntää toimiluvan, jos yritys täyttää vähintään seuraavat edellytykset:
a) sillä on kansallisen lainsäädännön mukaan oikeus harjoittaa vakuutustoimintaa;
b) se perustaa asioimiston tai sivukonttorin jäsenvaltion alueelle;
c) se sitoutuu järjestämään asioimistonsa tai sivukonttorinsa sijaintipaikkaan siellä harjoittamaansa liiketoimintaa koskevan kirjanpidon ja säilyttämään siellä kaikki liiketoimintaan liittyvät asiakirjat;
d) se nimeää valtuutetun asiamiehen, jonka toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät;
e) yrityksen siinä maassa, jossa se harjoittaa liiketoimintaansa, omistamien varojen määrä on vähintään puolet 17 artiklan 2 kohdassa säädetystä takuurahaston vähimmäismäärästä, ja se tallettaa yhden neljäsosan vähimmäismäärästä vakuudeksi;
f) se sitoutuu ylläpitämään 25 artiklan mukaisen solvenssimarginaalin;
g) se esittää 11 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisen toimintasuunnitelman.
24 artikla
Jäsenvaltioiden on vaadittava, että yritykset muodostavat riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan, joka kattaa näiden jäsenvaltioiden alueilla tekemistä vakuutussopimuksista aiheutuvan vastuun. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että asioimisto tai sivukonttori kattaa tämän vakuutusteknisen vastuuvelan samansuuruisin ja kyseisen valtion säätämään määrään saakka toisiaan vastaavin varoin.
Jäsenvaltion lainsäädäntöä on sovellettava vakuutusteknisen vastuuvelan laskemiseen, sallittujen sijoituskohteiden määrittelyyn ja varojen arvostukseen.
Asianomaisen jäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusteknistä vastuuvelkaa vastaavat varat sijaitsevat sen alueella. Tällöin on kuitenkin sovellettava, mitä 15 artiklan 3 kohdassa säädetään.
25 artikla
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että niiden alueille perustetuilla asioimistoilla tai sivukonttoreilla on solvenssimarginaali, joka muodostuu varoista, joista on vähennetty kaikki ennakoitavissa olevat velat sekä aineettomat erät. Solvenssimarginaali on laskettava 16 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti. Tämän marginaalin laskemisessa voidaan kuitenkin ottaa huomioon vain kyseisen asioimiston tai sivukonttorin harjoittamaan toimintaan liittyvät vakuutusmaksut ja korvaukset.
2. Yksi kolmasosa solvenssimarginaalista muodostaa takuurahaston. Takuurahasto ei saa olla pienempi kuin puolet 17 artiklan 2 kohdassa vaaditusta vähimmäismäärästä. Edellä 23 artiklan 2 kohdan e alakohdan mukaisesti tehty alkutallete luetaan tähän takuurahastoon.
3. Solvenssimarginaalia vastaavat varat on pidettävä takuurahaston määrään saakka siinä maassa, jossa liiketoimintaa harjoitetaan, ja sen ylimenevä osa yhteisön alueella.
26 artikla
1. Yritykset, jotka saatuaan toimiluvan yhdeltä jäsenvaltiolta, saavat sen yhdeltä tai useammalta jäsenvaltiolta perustaakseen sinne muita asioimistoja tai sivukonttoreita, voivat hakea yhtä tai useampaa seuraavista eduista:
a) Edellä 25 artiklassa tarkoitettu solvenssimarginaali lasketaan yrityksen koko yhteisön alueella harjoittaman liiketoiminnan mukaan; tätä laskelmaa varten otetaan huomioon ainoastaan kaikkien yhteisön alueelle perustettujen asioimistojen tai sivukonttoreiden toiminnasta aiheutuvat maksut ja vahingot,
b) ne vapautetaan 23 artiklan 2 kohdan e alakohdassa säädetystä velvoitteesta tehdä vaadittu tallete myös näihin jäsenvaltioihin,
c) takuurahaston kattavat varat voivat sijaita missä tahansa niistä jäsenvaltioista, joissa yritys toimii.
2. Jos vähintään kaksi asianomaista jäsenvaltiota on yhtä mieltä yrityksen koko hakemuksesta tai osasta sitä, sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jonka alueella kantajan vanhin laitos sijaitsee, valvovat tämän yrityksen yhtä mieltä olleiden jäsenvaltioiden alueella harjoittaman koko liiketoiminnan vakavaraisuutta. Kuitenkin yrityksen pyynnöstä ja asianomaisten jäsenvaltioiden yksimielisellä sopimuksella valvonnan voi suorittaa jonkin toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen. Valvontaviranomaisen on saatava muilta jäsenvaltioilta niiden alueelle perustettujen asioimistojen ja sivukonttoreiden valvonnassa tarvittavat tiedot.
3. Tämän artiklan nojalla myönnetyt edut on peruutettava yhden tai useamman asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä.
27 artikla
Edellä 19 ja 20 artiklan säännöksiä sovelletaan myös tässä osastossa tarkoitettujen yritysten asioimistoihin ja sivukonttoreihin.
Vanhimman toimipaikan valvontaviranomainen tai se valvontaviranomainen, joka tarkastaa ensiksi mainitun asemesta sivukonttoreiden tai asioimistojen kokonaisvakavaraisuuden, rinnastetaan 20 artiklassa tarkoitetun hakemuksen osalta sen valtion viranomaiseen, jossa yhteisössä toimivan yrityksen pääkonttori on.
28 artikla
Jos 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu viranomainen peruuttaa toimiluvan, tämän on ilmoitettava siitä niiden muiden jäsenvaltioiden viranomaisille, joiden alueella yritys toimii, ja viimeksi mainittujen viranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet. Jos syynä toimiluvan peruuttamiseen on sen kokonaisvakavaraisuuden riittämättömyys, jonka 26 artiklassa tarkoitettuun pyyntöön suostuneet jäsenvaltiot ovat määränneet, suostumuksen antaneiden jäsenvaltioiden on myös peruutettava myöntämänsä toimiluvat.
29 artikla
Yhteisö voi perustamissopimuksen mukaisesti tehdyillä sopimuksilla sitoutua yhden tai useamman kolmannen maan kanssa soveltamaan tässä osastossa olevista säännöksistä poikkeavia säännöksiä varmistaakseen vastavuoroisuuteen perustuen riittävän turvan jäsenvaltioiden vakuutetuille.
IV OSASTO
Siirtymäsäännökset ja muut säännökset
30 artikla
1. Jäsenvaltioiden on sallittava II osastossa tarkoitetuille yrityksille, jotka tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi toteutettujen toimenpiteiden tullessa voimaan harjoittavat niiden alueilla yhtä tai useampaa 1 artiklassa mainittua vakuutusluokkaa, viiden vuoden määräaika tämän direktiivin tiedoksi antamisesta lukien toimintansa mukauttamiseksi 16 ja 17 artiklan säännöksiin.
2. Jäsenvaltiot saavat lisäksi:
a) myöntää kaikille 1 kohdassa tarkoitetuille yrityksille, jotka viisivuotiskauden päättyessä eivät vielä ole kokonaan muodostaneet solvenssimarginaaliaan enintään kahden vuoden lisäajan edellyttäen, että nämä yritykset ovat 20 artiklan mukaisesti esittäneet valvontaviranomaisen hyväksyttäväksi toimenpiteet, joihin ne aikovat ryhtyä tuossa tarkoituksessa;
b) olla vaatimatta 1 kohdassa tarkoitetuilta yrityksiltä, joiden vuotuiset vakuutusmaksutulot viisivuotiskauden päättyessä jäävät pienemmiksi kuin 17 artiklan 2 kohdassa vaaditun vähimmäistakuurahaston kuusinkertainen määrä, tällaisen vähimmäistakuurahaston perustamista ennen sellaisen tilikauden päättymistä, jona vakuutusmaksutulot ovat tämän vähimmäistakuurahaston kuusinkertainen määrä. Harkittuaan 33 artiklassa säädetyn tutkimuksen tuloksia neuvosto päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta, milloin jäsenvaltiot poistavat tämän erivapauden.
3. Yritykset eivät saa laajentaa toimintaansa 8 artiklan 2 kohdan tai 10 artiklan mukaisesti, elleivät ne noudata välittömästi tämän direktiivin määräyksiä. Edellä 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut yritykset, jotka oman maansa alueella laajentavat toimintaansa muihin vakuutusluokkiin tai tämän alueen muihin osiin, voidaan kuitenkin 10 vuoden määräajaksi direktiivin tiedoksiantopäivästä lukien vapauttaa 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta vähimmäistakuurahaston perustamisvaatimuksesta.
4. Yritys, jolla on 8 artiklassa luetelluista poikkeava yhtiömuoto, voi jatkaa direktiivin tiedoksiannosta lukien kolmen vuoden ajan nykyistä liiketoimintaansa sellaisessa oikeudellisessa muodossa, jossa se toimii tiedoksi antamisen ajankohtana. Yritykset, jotka on perustettu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuninkaallisella erityissäädöksellä ("by Royal Charter"), erityisellä asiakirjalla ("by Private Act") tai erityisellä viranomaisen päätöksellä ("by Special Public Act") saavat jatkaa liiketoimintaansa nykyisessä muodossaan rajoittamattoman ajan.
Belgiassa toimivat yritykset, jotka tarkoituksensa mukaisesti harjoittavat kiinnitysluottojen välitysliikettä tai säästämistoimintaa yksityisten säästöpankkien valvontaa koskevien säännösten 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti, jotka on yhteensovitettu 23 päivänä kesäkuuta 1987 annetulla "arrété royal" -säädöksellä, saavat jatkaa tällaista toimintaa kolmen vuoden ajan tämän direktiivin tiedoksi antamisesta.
Kyseisten jäsenvaltioiden on laadittava luettelo tällaisista yrityksistä ja toimitettava se muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
5. Niiden yritysten pyynnöstä, jotka täyttävät 15, 16 ja 17 artiklan vaatimukset, jäsenvaltioiden on lakattava soveltamasta nykyisiin säännöksiin perustuvia rajoituksia, kuten vaatimuksia kiinnityksistä, talletteista ja vakuuksista.
31 artikla
Jäsenvaltioiden on myönnettävä III osastossa tarkoitetuille asioimistoille tai sivukonttoreille, jotka tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi toteutettujen toimenpiteiden tullessa voimaan harjoittavat yhtä tai useampaa 1 artiklassa tarkoitettua vakuutusluokkaa ja jotka eivät laajenna toimintaansa 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, enintään viiden vuoden määräaika tämän direktiivin tiedoksi antamisesta toimintansa mukauttamiseksi 25 artiklan säännöksiin.
32 artikla
Sen ajanjakson kuluessa, joka päättyy kolmannen maan kanssa 29 artiklan mukaisesti tehdyn sopimuksen tullessa voimaan tai viimeistään neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin tiedoksiantoajankohdasta, jokainen jäsenvaltio saa alueelleen perustettuihin tuon maan yrityksiin edelleen soveltaa 1 päivänä tammikuuta 1973 voimassa olleita säännöksiä, jotka koskevat vakuutusteknisen vastuuvelan katteena olevien varojen vastaavuutta ja sijaintia edellyttäen, että ilmoitus siitä tehdään muille jäsenvaltioille ja komissiolle, ja ettei näille yrityksille anneta laajempia helpotuksia kuin mitä sen alueelle perustetuille jäsenvaltioiden yrityksille annetaan 15 artiklan 2 kohdan mukaan.
V OSASTO
Loppusäännökset
33 artikla
Komission ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on toimittava tiiviissä yhteistyössä helpottaakseen ensivakuutuksen valvontaa yhteisössä ja tutkiakseen kaikkia tämän direktiivin soveltamisessa mahdollisesti ilmeneviä vaikeuksia.
34 artikla
1. Komissio antaa neuvostolle kuuden vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta kertomuksen tässä direktiivissä vahvistettujen taloudellisten vaatimusten vaikutuksista jäsenvaltioiden vakuutusmarkkinoihin.
2. Tarvittaessa komissio antaa osakertomuksia neuvostolle ennen 30 artiklan 1 kohdassa säädetyn siirtymäkauden loppua.
35 artikla
Jäsenvaltioiden on muutettava kansalliset säännöksensä tämän direktiivin mukaisiksi 18 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.
Näin muutettuja säännöksiä on ryhdyttävä 30, 31 ja 32 artiklassa säädetyin poikkeuksin soveltamaan 30 kuukauden kuluessa tiedoksiantopäivästä.
36 artikla
Kun tämä direktiivi on annettu tiedoksi, jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset toimitetaan kirjallisina komissiolle.
37 artikla
Liite on erottamaton osa tätä direktiiviä.
38 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 24 päivänä heinäkuuta 1973.