RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2046/97 af 13. oktober 1997 om Nord-Syd-samarbejde vedrørende bekæmpelse af narkotika og narkotikamisbrug
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 130 W,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (2), og
ud fra følgende betragtninger:
Virkningerne på samfundsstrukturerne af en økonomi, der bygger på produktion af narkotika, eller som har væsentlige indkomster herfra, er ødelæggende for et udviklingslands harmoniske integration i verdensøkonomien;
stofmisbrug og dertil knyttet virksomhed nedbryder de sociale strukturer i udviklingslandene og skader derved en bæredygtig social udvikling og gennemførelsen af målene for Fællesskabets politik inden for udviklingssamarbejde, således som de er fastlagt i traktatens artikel 130 U;
som led i bekæmpelsen af udbuddet af narkotika er det bl.a. afgørende, at fattigdommen markant mindskes i Syd, og at man giver befolkningen et lovligt alternativ til dyrkning af ulovlig afgrøder;
der bør ydes institutionel støtte til udviklingslande, som anmoder herom, således at de mere effektivt kan bekæmpe narkotika;
i meddelelsen af 23. juni 1994 til Rådet og Europa-Parlamentet fremlagde Kommissionen sine retningslinjer for en handlingsplan for Den Europæiske Union til bekæmpelse af narkotika (1995-1999), særlig på internationalt plan;
Europa-Parlamentet afgav den 15. juni 1995 udtalelse om retningslinjerne i nævnte meddelelse;
fjerde AVS-EF-konvention og de samarbejds-, associerings- eller partnerskabsaftaler, som Fællesskabet har indgået med udviklingslande, indeholder bestemmelser om samarbejde om bekæmpelse af misbrug af og ulovlig handel med narkotika, overvågning af handelen med prækursorer, kemiske produkter og psykotrope stoffer og udveksling af relevante oplysninger, herunder om foranstaltninger vedrørende hvidvaskning af penge; der er forbindelse mellem kampen mod narkotika og stofmisbrug og målene for det samarbejde, som Fællesskabet har etableret med sine partnere blandt udviklingslandene;
universel tiltrædelse af enkeltkonventionen af 1961 om narkotiske midler som ændret ved 1972-protokollen, af konventionen af 1971 om psykotrope stoffer og af konventionen af 1988 imod ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer samt systematisk gennemførelse på nationalt og internationalt plan af disse konventioners bestemmelser er hjørnestenen i den internationale strategi til bekæmpelse af misbrug af og ulovlig handel med narkotika;
Fællesskabet er part i konventionen af 1988, særlig efter konventionens artikel 12, og det har i overensstemmelse dermed og på grundlag af anbefalingerne fra Chemical Action Task Force (CATF), der blev nedsat af G7 og Kommissionens formand i 1989, vedtaget fællesskabslovgivning, hvis effektivitet som helhed ville blive øget ved vedtagelse af hensigtsmæssige love og procedurer i andre dele af verden;
en effektiv bekæmpelse af narkotika må også omfatte foranstaltninger mod hvidvaskning af penge, der stammer fra narkotikahandel som f.eks. vedtagelse af hensigtsmæssige juridiske rammer og passende mekanismer i de pågældende lande;
menneskerettighederne skal respekteres ved gennemførelsen af foranstaltninger under denne forordning;
EU-medlemsstaterne har tilsluttet sig den politiske erklæring og det globale handlingsprogram, der blev vedtaget af FN's Generalforsamling på den 17. ekstraordinære session;
der anføres i denne forordning et finansielt referencegrundlag som omhandlet i punkt 2 i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens erklæring af 6. marts 1995 for perioden 1998-2000, uden at dette berører budgetmyndighedens beføjelser i henhold til traktaten -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Fællesskabet gennemfører inden for rammerne af sin politik for udviklingssamarbejde og under hensyntagen til den skadelige virkning, som produktion, handel og brug af narkotika har på udviklingsarbejdet, samarbejdsaktioner vedrørende bekæmpelse af narkotika og narkotikamisbrug i udviklingslande, idet der gives forrang til lande, der på højeste plan har vist politisk vilje til at løse deres narkotikaproblem. Et tegn på sådan vilje kan være ratifikation af enkeltkonventionen af 1961, som ændret ved 1972-protokollen, konventionen af 1971 og konventionen af 1988. Udviklingslandes politiske vilje skal bl.a. komme til udtryk gennem implementeringen af national lovgivning om bekæmpelse af hvidvaskning af penge fra ulovlig narkotika.
Artikel 2
Den bistand, der ydes i medfør af denne forordning, skal udbygge og styrke den bistand, der ydes i medfør af andre instrumenter inden for udviklingssamarbejde.
Artikel 3
Fællesskabet yder på et partnerlands anmodning højt prioriteret støtte til udarbejdelsen af en »National Drug Control Master Plan« i snævert samråd med De Forenede Nationers Program for International Narkotikakontrol (UNDCP). Denne »plan« fastlægger ikke alene målene, strategierne og prioriteringen for et partnerlands bekæmpelse af narkotika, men også behovene for ressourcer af enhver art, herunder finansielle ressourcer, og udgør grundlaget for en integreret, tværfaglig og flersektoriel tilgang, der kan styrke effektiviteten af nationale narkotikabekæmpelsesprogrammer og international støtte.
Der skal føres en sammenhængende politik til forebyggelse af stofmisbrug og nedbringelse af narkotikaefterspørgslen bl.a. på uddannelsesområdet og omfattende en objektiv information, der i første række henvender sig til de unge, om stofmisbrugets konsekvenser.
EF-samarbejdet skal foregå på baggrund af en stadig dialog, der tager hensyn til de faktiske kulturforskelle, som har indflydelse på hvorledes problemerne i forbindelse med narkotika opfattes. En sådan dialog er af afgørende betydning for narkotikabekæmpelsesstrategiernes sociale og politiske bæredygtighed.
Artikel 4
Fortrinsvis inden for strategiske rammer fastsat ved nationale planer yder Fællesskabet også støtte til særlige aktioner på følgende områder under hensyn til, at disse skal have faktiske og håndgribelige nyttevirkninger inden for en på forhånd fastsat frist:
- udvikling af den institutionelle kapacitet, navnlig med henblik på
- udviklingslandenes implementering af en »National Drug Control Master Plan«
- implementeringen af aftaler mellem Fællesskabet og visse udviklingslande, navnlig inden for bekæmpelse af uretmæssig anvendelse af kemiske prækursorer og hvidvaskning af penge
- nedbringelse af efterspørgslen, navnlig gennem analyse af narkotikaproblemet på lokalt plan, indførelse af mekanismer til kontrol med handelen med og forbruget af narkotika og psykotrope stoffer, behandling og rehabilitering af narkomaner, samt risikobegrænsning. Sådanne aktioner skal integreres i politikken på områderne sundhed og uddannelse, udvikling, bekæmpelse af fattigdom og økonomisk og social udelukkelse
- fremme af pilotprojekter for alternativ udvikling forstået som en proces, som i sidste ende fører til, at produktionen af ulovlig narkotika er bekæmpet og elimineret gennem passende foranstaltninger til udvikling i landdistrikterne inden for rammerne af en varig national økonomisk vækst. Disse projekter skal omfatte økonomiske og sociale foranstaltninger, der tager højde for de faktorer, der bidrager til ulovlig produktion, samt sådanne, som kan fremme en bedre udnyttelse af handelspræferencerne. I denne forbindelse vil man systematisk undersøge, om det er muligt i større omfang at gøre brug af andre finansielle EF-instrumenter (f.eks. ALA) og Den Europæiske Udviklingsfond til alternative udviklingsprojekter
- finansiering af undersøgelser, seminarer og fora, der giver mulighed for udveksling af erfaringer på ovennævnte områder.
Der lægges særlig vægt på lokalbefolkningens og målgruppers deltagelse i udvælgelse, planlægning og gennemførelse af aktionerne.
Fællesskabet støtter kun projekter, i forbindelse med hvilke det garanteres, at menneskerettighederne overholdes.
Artikel 5
De samarbejdspartnere, der kan få finansiel bistand i henhold til denne forordning, er regionale og internationale organisationer, navnlig UNDCP, lokale og medlemsstatsbaserede ikke-statslige organisationer, offentlige forvaltninger og organer på nationalt, regionalt eller lokalt plan, samt lokalsamfundsbaserede organisationer, institutter og offentlige og private institutioner og aktører.
Artikel 6
1. De instrumenter, der kan bringes i anvendelse under de i artikel 3 og 4 omhandlede aktioner, omfatter bl.a. undersøgelser, faglig bistand, erhvervsuddannelse eller andre tjenesteydelser, leverancer og arbejder samt revision og evaluerings- og kontrolmissioner.
2. Fællesskabsfinansieringen kan dække såvel anlægsudgifter, dog ikke køb af fast ejendom, som driftsudgifter i udenlandsk eller lokal valuta alt efter, hvad der er behov for til gennemførelsen af de pågældende aktioner. For andre programmer end erhvervsuddannelsesprogrammer kan driftsudgifterne dog almindeligvis kun dækkes i igangsættelsesfasen og i gradvis aftagende omfang.
3. De i artikel 5 nævnte partnere anmodes om at yde et finansielt bidrag til hver samarbejdsaktion. Det bidrag, de anmodes om at yde, skal stå i forhold til de pågældende partneres formåen og vil afhænge af den enkelte foranstaltnings karakter.
4. Der skal først og fremmest i forbindelse med projekter, som tager sigte på igangsætning af en langsigtet aktivitet, anmodes om et finansielt bidrag fra de lokale partnere, navnlig til dækning af driftsudgifterne, med henblik på at sikre projekternes levedygtighed, efter at fællesskabsfinansieringen er ophørt.
5. Der kan tilstræbes samfinansiering med andre finansieringskilder, især medlemsstaterne.
6. Kommissionen sikrer, at fællesskabskarakteren af den bistand der ydes i henhold til denne forordning, kommer klart til udtryk.
7. For at opfylde traktatens mål om sammenhæng og komplementaritet og derved sikre, at disse aktioner som helhed bliver så effektive som muligt, træffer Kommissionen alle nødvendige koordineringsforanstaltninger, herunder:
a) indførelse af en ordning for systematisk udveksling og analyse af oplysninger om de aktioner, der finansieres eller påtænkes finansieret af Fællesskabet og medlemsstaterne
b) koordinering på stedet af gennemførelsen af aktionerne ved hjælp af regelmæssige møder og udveksling af oplysninger mellem Kommissionens og medlemsstaternes repræsentanter i modtagerlandet.
8. For at den størst mulige globale og nationale virkning kan opnås, tager Kommissionen sammen med medlemsstaterne de nødvendige initiativer til at sikre en god koordination og et nært samarbejde med modtagerlandene og finansieringskilderne samt andre relevante internationale organer, navnlig organer i FN's regi, specielt UNDCP.
Artikel 7
Den finansielle bistand i henhold til denne forordning ydes i form af gavebistand.
Artikel 8
Det finansielle referencegrundlag til gennemførelsen af dette program er for perioden 1998-2000 på 30 mio. ECU.
De årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for de finansielle overslag.
Artikel 9
1. Kommissionen undersøger, godkender og forvalter de i denne forordning omhandlede aktioner efter gældende budgetprocedurer og andre gældende procedurer, især procedurerne i finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.
2. Ved projekt- og programbedømmelsen tages der hensyn til følgende:
- operatørernes effektivitet og levedygtighed
- kulturelle, sociale, kønsrelaterede og miljømæssige aspekter
- den institutionelle udvikling, der er nødvendig for at nå projektets målsætning
- erfaringerne fra tilsvarende aktioner.
3. Afgørelser om aktioner, hvis finansiering i henhold til denne forordning overstiger 2 mio. ECU pr. aktion, og om enhver ændring, der medfører en overskridelse på over 20 % af det oprindeligt fastsatte beløb for den pågældende aktion, træffes efter proceduren i artikel 10.
Kommissionen giver det i artikel 10 nævnte udvalg en kortfattet orientering om de finansieringsafgørelser, som den har til hensigt at træffe vedrørende projekter og programmer til en værdi af under 2 mio. ECU. Underretningen foretages senest en uge, inden afgørelsen træffes.
4. Kommissionen er bemyndiget til uden forudgående høring af det i artikel 10 nævnte udvalg at godkende nødvendige ekstrabevillinger til at dække forventede eller konstaterede overskridelser i forbindelse med aktionerne, hvis overskridelsen eller det ekstra behov ikke overstiger 20 % af den bevilling, der oprindeligt blev fastsat i finansieringsafgørelsen.
5. Enhver finansieringsaftale eller -kontrakt, der indgås i medfør af denne forordning, skal indeholde bestemmelse om, at Kommissionen og Revisionsretten kan foretage kontrol på stedet efter de sædvanlige af Kommissionen fastlagte regler inden for rammerne af de gældende bestemmelser, især bestemmelserne i finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.
6. For så vidt aktionerne fører til finansieringsaftaler mellem Fællesskabet og modtagerlandet, fastsættes det i disse aftaler, at betaling af skatter, afgifter og andre gebyrer ikke finansieres af Fællesskabet.
7. Deltagelse i udbud og kontrakter står åben på lige vilkår for alle fysiske og juridiske personer i medlemsstaterne og modtagerstaten. Dette kan udvides til også at omfatte andre udviklingslande.
8. Leverancerne skal have oprindelse i medlemsstaterne, modtagerstaten eller andre udviklingslande. I særlige behørigt begrundede tilfælde kan leverancerne have oprindelse i andre lande.
9. Der vil blive taget særligt hensyn til
- omkostningseffektivitet og bæredygtig indvirkning ved projektets udformning
- en klar definition og opfølgning af formål og gennemførelsesindikatorer for samtlige projekter.
Artikel 10
1. Kommissionen bistås af det geografisk kompetente udviklingsudvalg.
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Har Rådet ved udløbet af en frist på tre måneder regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.
3. På et fællesmøde i de udvalg, der er nævnt i stk. 1, udveksles der én gang årligt synspunkter på grundlag af de af Kommissionens repræsentant fremlagte generelle retningslinjer for de aktioner, der skal gennemføres det kommende år.
Artikel 11
1. Kommissionen forelægger efter hvert regnskabsårs afslutning Europa-Parlamentet og Rådet en beretning, der indeholder et resumé af de aktioner, som er finansieret i regnskabsårets løb, og en evaluering af gennemførelsen af denne forordning i regnskabsårets løb.
Resuméet indeholder bl.a. oplysninger om de aktører, hvormed der er indgået kontrakter.
2. Kommissionen foretager regelmæssige evalueringer af de af Fællesskabet finansierede aktioner for at konstatere, om målene for disse aktioner er nået, og for at opstille retningslinjer for forbedring af effektiviteten af fremtidige aktioner. Kommissionen forelægger det i artikel 10 nævnte udvalg et resumé af de udførte evalueringer, som i givet fald kan drøftes i udvalget. Medlemsstaterne kan på begæring få disse evalueringsrapporter udleveret.
3. Kommissionen underretter senest en måned efter, at en afgørelse er truffet, medlemsstaterne om godkendte aktioner og projekter med oplysning om beløb, art, modtagerland og partnere.
Artikel 12
1. Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
2. Kommissionen forelægger tre år efter denne forordnings ikrafttræden Europa-Parlamentet og Rådet en samlet evaluering af aktioner, som Fællesskabet har finansieret i henhold til forordningen, sammen med forslag til, hvad der videre skal ske med forordningen, samt om fornødent forslag til ændringer eller ophævelse af denne.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 13. oktober 1997.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2046/97,
annettu 13 päivänä lokakuuta 1997,
pohjoinen-etelä-yhteistyöstä huumausaineiden ja niiden väärinkäytön vastaisessa toiminnassa
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 130 w artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä (2),
sekä katsoo, että
huumausaineiden tuotantoon tai siitä saataviin huomattaviin tuloihin perustuvan talouden vaikutukset kehitysmaan yhteiskuntarakenteisiin vaarantavat maan sopusointuisen liittymisen maailmantalouteen,
huumausaineiden käytöstä ja niiden valmistuksesta johtuva sosiaalisten rakenteiden hajoaminen vaikeuttaa kehitysmaissa yhteiskunnan kestävää kehitystä ja yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden saavuttamista sellaisina kuin ne määritellään perustamissopimuksen 130 u artiklassa,
huumausaineiden tarjonnan vastaisessa toiminnassa on oleellista, että etelässä vallitsevaa köyhyyttä vähennetään olennaisesti ja että väestölle tarjotaan laillinen vaihtoehto laittoman viljelyn harjoittamiselle,
kehitysmaille on niiden pyytäessä annettava institutionaalista tukea, jotta ne voisivat ehkäistä tehokkaammin huumausaineiden väärinkäyttöä,
komissio esitti 23 päivänä kesäkuuta 1994 parlamentille ja neuvostolle toimittamassaan tiedonannossa Euroopan unionin huumeiden torjuntaa koskevan toimintasuunnitelman (1995-1999) suuntaviivat erityisesti sen kansainvälisen tason osalta,
Euroopan parlamentti esitti kantansa suuntaviivoista 15 päivänä kesäkuuta 1995 antamassaan tiedonantoa koskevassa lausunnossa,
neljäs AKT-EY-yleissopimus ja unionin kehitysmaiden kanssa tekemät yhteistyö-, assosiaatio- tai kumppanuussopimukset sisältävät lausekkeita, jotka koskevat yhteistyötä huumausaineiden väärinkäytön ja laittoman kaupan torjumiseksi, lähdeaineiden, kemikaalien ja psykotrooppisten aineiden kaupan valvontaa sekä tietojenvaihtoa, mukaan lukien rahanpesun torjuntaan liittyvät toimet; sopimuksissa huomioidaan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön torjunnan sekä yhteisön ja sen kehitysmaakumppaneiden välisen yhteistyön toteuttamisen väliset yhteydet,
yleinen sitoutuminen vuoden 1961 huumausaineyleissopimukseen ja samaan sopimukseen sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1972 pöytäkirjalla, vuoden 1971 yleissopimukseen psykotrooppisista aineista sekä Yhdistyneiden Kansakuntien vuoden 1988 yleissopimukseen huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan sekä näiden sopimusten määräysten järjestelmällinen noudattaminen kansallisella ja kansainvälisellä tasolla ovat perusta huumausaineiden väärinkäytön ja laittoman kaupan vastaiselle kansainväliselle toiminnalle,
Euroopan yhteisö on sopimuspuolena vuoden 1988 yleissopimuksessa erityisesti sen 12 artiklan nojalla ja Euroopan yhteisö on G-7:n ja Euroopan komission puheenjohtajan vuonna 1989 perustaman kemikaalityöryhmän GATF:n suosituksesta antanut lähdeaineiden kaupan valvontaa koskevat yhteisön säännökset, joiden yleismaailmallista tehokkuutta lisäisi asianmukaisen lainsäädännön ja menettelytapojen omaksuminen muissa osissa maailmaa,
huumausaineiden tehokkaaseen torjuntaan on kuuluttava myös huumekaupasta peräisin olevan rahan pesun vastaiset toimenpiteet, kuten riittävän oikeudellisen perustan ja asianmukaisten mekanismien omaksuminen asianomaisissa maissa,
ihmisoikeuksia on kunnioitettava asianmukaisesti tämän asetuksen toimenpiteitä toteutettaessa,
Euroopan yhteisön jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen 17. erityisistunnossa hyväksytyn poliittisen julistuksen ja yleismaailmallisen toimintasuunnitelman,
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 6 päivänä maaliskuuta 1995 antaman julistuksen 2 kohdassa tarkoitettu rahoitusohjeen määrä on otettu tähän asetukseen vuosiksi 1998-2000, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta perustamissopimuksessa määriteltyjen budjettivallan käyttäjien toimivaltuuksiin,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Yhteisö toteuttaa kehitysyhteistyöpolitiikassaan ja ottaen huomioon huumeiden tuotannon, myynnin ja käytön haitalliset vaikutukset kehitykselle yhteistyötoimia huumausaineiden ja niiden väärinkäytön torjumiseksi kehitysmaissa antaen etusijan niille maille, jotka ovat osoittaneet korkeimman tason poliittista tahtoa huumeongelmansa ratkaisemiseksi. Osoituksena tällaisesta tahdosta pidetään esimerkiksi vuoden 1972 pöytäkirjalla muutetun vuoden 1961 yleissopimuksen, vuoden 1971 yleissopimuksen sekä vuoden 1988 yleissopimuksen ratifioimista. Kehitysmaiden sitoutumisen on ilmettävä muun muassa laittomien huumausaineiden kaupasta saadun rahan pesemisen vastaisen kansallisen lainsäädännön soveltamisena.
2 artikla
Tämän asetuksen perusteella annettu tuki täydentää ja vahvistaa muiden kehitysyhteistyömuotojen perusteella annettua tukea.
3 artikla
Yhteisö antaa yhteistyökumppanina olevan maan pyynnöstä ensisijaisen tukensa kansallisen huumevalvonnan toimintasuunnitelman laatimiselle läheisessä yhteistyössä Yhdistyneiden Kansakuntien kansainvälisen huumevalvontaohjelman (UNDCP) kanssa. Näissä toimintasuunnitelmissa määritellään huumeiden vastaisen toiminnan tavoitteet, strategiat ja painopisteet sekä niihin liittyvät voimavaratarpeet (rahoitus mukaan lukien) ja luodaan näin kokonaisvaltainen, monitieteinen ja monialainen toimintamalli, jonka tarkoituksena on tehostaa mahdollisimman paljon kansallisten huumevalvontaohjelmien ja kansainvälisen avun vaikutusta.
Huumeriippuvuuden ehkäisyn ja kysynnän vähentämisen on oltava osa yhtenäistä politiikkaa, johon sisältyy huumeriippuvuuden seurauksia käsittelevää, erityisesti nuoriin kohdistettavaa koulutusta ja puolueetonta tiedotusta.
Yhteisön yhteistyö toteutetaan sellaisen vuoropuhelun hengessä, joka heijastaa huumeisiin liittyvien ongelmien hahmottamiseen vaikuttavia kulttuurieroja, mikä on erityisen tärkeää sen varmistamiseksi, että huumevalvontastrategiat ovat sosiaalisesti ja poliittisesti toteuttamiskelpoisia.
4 artikla
Toimien mieluiten kansallisten toimintasuunnitelmien puitteissa yhteisö tukee myös erityistoimia, joilla saadaan aikaan mitattavissa olevia vaikutuksia (ts. tehokkaita ja konkreettisia tuloksia etukäteen määrätyissä aikarajoissa) seuraavilla aloilla:
- institutionaalisten voimavarojen kehittäminen erityisesti
- kansallisen huumevalvonnan toimintasuunnitelman toimeenpanemiseksi kehitysmaissa,
- yhteisön ja tiettyjen kehitysmaiden välisten sopimusten täytäntöön panemiseksi erityisesti kemiallisten esiaineiden laittomiin tarkoituksiin käyttämisen ja rahanpesun torjunnassa,
- kysynnän vähentäminen paikallisen tilanteen analysoinnin avulla, huumausaineiden sekä psykotrooppisten aineiden kaupan ja kulutuksen valvontamekanismien käyttöönotto, huumausaineiden väärinkäyttäjien hoito ja kuntouttaminen sekä riskien pienentäminen. Kyseiset toimet on liitettävä osaksi terveys-, koulutus- ja kehityspolitiikkaa, köyhyyden vastaisia toimia sekä taloudellisen ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnassa toteutettavaa politiikkaa,
- sellaisten vaihtoehtoista kehitystä koskevien kokeiluhankkeiden edistäminen, joiden on tarkoitus pitkällä aikavälillä torjua laittomien huumausaineiden tuotantoa sekä pyrkiä samanaikaisesti niiden tuotannon lopettamiseen asianmukaisten maatalouden kehittämistoimenpiteiden avulla osana kansallisen talouden kestävää kehitystä. Hankkeisiin sisältyy taloudellisia ja sosiaalisia toimenpiteitä, joissa otetaan huomioon laittomaan tuotantoon vaikuttavat tekijät sekä myös toimenpiteitä, jotka saattavat helpottaa kaupallisen suosituimmuusaseman hyödyntämistä. Tässä yhteydessä tutkitaan järjestelmällisesti mahdollisuuksia käyttää suuremmassa määrin muita yhteisön rahoitusvälineitä (esimerkiksi Latinalaisen Amerikan ja Aasian maihin kohdistetut rahoitusvälineet) ja Euroopan kehitysrahastoa vaihtoehtoista kehitystä koskeviin hankkeisiin,
- sellaisten tutkimusten, seminaarien ja foorumeiden rahoittaminen, jotka mahdollistavat kokemusten vaihdon edellä mainituilla aloilla.
Paikallisten asukkaiden ja kohderyhmien osallistuminen toimien määrittelyyn, suunnitteluun ja toteuttamiseen on erityisesti otettava huomioon.
Yhteisö tukee ainoastaan hankkeita, joissa ihmisoikeuksien kunnioittaminen taataan.
5 artikla
Tämän asetuksen mukaista rahallista tukea voivat saada seuraavat yhteistyökumppanit: alueelliset ja kansainväliset järjestöt, erityisesti UNDCP, paikalliset ja jäsenvaltioissa toimivat valtioista riippumattomat järjestöt, kansalliset, alueelliset ja paikalliset hallintoelimet ja virastot, lähiyhteisön järjestöt sekä julkiset tai yksityiset laitokset ja toimijat.
6 artikla
1. Edellä 3 ja 4 artiklassa tarkoitettujen toimien toteuttamiskeinoja ovat erityisesti tutkimukset, tekninen apu, koulutus tai muut palvelut, hankinnat ja työsuoritukset sekä tilintarkastukset ja arviointi- ja valvontatehtävät.
2. Kyseisten toimien toteuttamiseen liittyvien tarpeiden mukaisesti yhteisön rahoitus voi kattaa sekä investointikustannuksia, kiinteän omaisuuden hankintaa lukuun ottamatta, että juoksevia menoja paikallisessa tai ulkomaanvaluutassa. Juoksevia menoja voidaan kuitenkin koulutushankkeita lukuun ottamatta kattaa vain alkuvaiheessa ja asteittain vähenevästi.
3. Kullekin yhteistyötoimelle haetaan avustusta 5 artiklassa määritellyiltä kumppaneilta. Sitä pyydetään kyseisten kumppanien mahdollisuuksien rajoissa ja kunkin toimen luonteen mukaan.
4. Paikalliset kumppanit pyritään saamaan osallistumaan erityisesti juoksevien menojen rahoitukseen erityisesti pitkäaikaisiin toimiin tähtäävissä hankkeissa niiden jatkuvuuden varmistamiseksi yhteisön rahoituksen päättyessä.
5. Yhteisrahoitusmahdollisuuksia voidaan etsiä muiden rahoittajien, erityisesti jäsenvaltioiden kanssa.
6. Komissio vastaa siitä, että tämän asetuksen mukaisesti toimitettavan avun yhteydessä korostetaan sen yhteisöllistä luonnetta.
7. Perustamissopimuksessa tarkoitettujen yhtenäisyyden ja täydentävyyden toteuttamiseksi ja kaikkien näiden toimien mahdollisimman suuren tehokkuuden takaamiseksi komissio voi toteuttaa kaikki tarpeelliset yhteensovittamistoimenpiteet, joita ovat erityisesti
a) järjestelmällinen niiden tietojen vaihdon ja analysoinnin järjestelmä, jotka liittyvät rahoitettuihin toimiin sekä toimiin, joiden rahoittamista yhteisö ja jäsenvaltiot suunnittelevat,
b) toimien toteuttamisen yhteensovittaminen itse paikalla järjestämällä tukea saavassa maassa olevien komission ja jäsenvaltioiden edustajien välisiä säännöllisiä kokouksia ja tietojen vaihtoa.
8. Mahdollisimman suuren vaikutuksen aikaansaamiseksi maailmanlaajuisesti ja kansallisesti komissio tekee yhdessä jäsenvaltioiden kanssa kaikki tarvittavat aloitteet moitteettoman yhteensovittamisen ja tiiviin yhteistyön varmistamiseksi sekä kohdemaiden että rahoittajien ja muiden asianomaisten kansainvälisten järjestöjen, erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöjen ja varsinkin UNDCP:n kanssa.
7 artikla
Tämän asetuksen nojalla annettavaa rahoitustukea ei makseta takaisin.
8 artikla
Tämän ohjelman toteuttamiseksi on varattu 30 miljoonan ecun suuruinen ohjeellinen rahoitusmäärä ajanjaksolle 1998-2000.
Budjettivallan käyttäjä myöntää vuosittaiset määrärahat rahoitusnäkymien asettamissa rajoissa.
9 artikla
1. Komissio vastaa tässä asetuksessa tarkoitettujen toimien arvioinnista, niistä päättämisestä ja niiden hallinnoimisesta talousarviomenettelyjen ja muiden voimassa olevien menettelyjen mukaisesti ja erityisesti yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavassa varainhoitoasetuksessa säädettyjä menettelyjä noudattaen.
2. Hankkeissa ja ohjelmien arvioinnissa huomioidaan seuraavat tekijät:
- toimien tehokkuus ja mahdollisuudet,
- kulttuuriin, yhteiskuntaan, sukupuoleen ja ympäristöön liittyvät tekijät,
- hankkeiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarvittava institutionaalinen kehitys,
- vastaavista toimista saatu aikaisempi kokemus.
3. Päätökset toimista, joiden rahoitus tämän asetuksen nojalla on yli 2 miljoonaa ecua yhtä toimintaa kohti, ja kaikki muutokset, joiden vuoksi kyseiseen toimintaan alun perin hyväksytty summa nousee yli 20 prosenttia, tehdään 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Komissio ilmoittaa lyhyesti 10 artiklassa tarkoitetulle komitealle rahoituspäätöksistä, jotka se aikoo tehdä sellaisten hankkeiden ja ohjelmien osalta, joiden arvo on alle 2 miljoonaa ecua. Tämä ilmoitus tehdään viimeistään viikkoa ennen päätöksen tekemistä.
4. Komissiolla on oikeus hyväksyä 10 artiklassa tarkoitetun komitean lausuntoa pyytämättä sellaiset lisäsitoumukset, jotka tarvitaan näiden toimien yhteydessä tapahtuvien tai jo kirjattujen ylitysten kattamiseen edellyttäen, että ylitys tai lisätarve on korkeintaan 20 prosenttia alkuperäisestä rahoituspäätöksellä määrätystä maksusitoumuksesta.
5. Kaikissa tämän asetuksen nojalla tehdyissä rahoitussopimuksissa on erityisesti määrättävä, että komissio ja tilintarkastustuomioistuin voivat tehdä paikan päällä tarkastuksia noudattaen komission voimassa olevien sääntöjen nojalla määrittelemiä ja erityisesti Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen mukaisia tavanomaisia menettelyjä.
6. Jos toimiin liittyy yhteisön ja edunsaajavaltion välisiä rahoitussopimuksia, niissä määrätään, että yhteisö ei rahoita veroja, tulleja tai muita maksuja.
7. Osallistuminen tarjouskilpailuihin ja hankintasopimuksiin on avoin tasapuolisin edellytyksin kaikille jäsenvaltioiden ja edunsaajavaltion luonnollisille ja oikeushenkilöille. Osallistumista voidaan laajentaa muihin kehitysmaihin.
8. Hankintojen on oltava peräisin jäsenvaltioista tai edunsaajavaltioista tai muista kehitysmaista. Asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa hankinnat voivat olla peräisin muista maista.
9. Erityistä huomiota kiinnitetään
- kannattavuuden ja kestävien vaikutusten tavoitteluun hankesuunnittelussa,
- tavoitteen ja sen toteutumisen indikaattorien selkeään määrittelyyn ja seurantaan kaikkien hankkeiden osalta.
10 artikla
1. Komissiota avustaa maantieteellisesti määräytyvä kehitysasioissa toimivaltainen komitea.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainituissa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaisia.
Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.
3. Komission edustajan antaman selostuksen pohjalta käydään 1 kohdassa tarkoitettujen komiteoiden yhteisessä kokouksessa kerran vuodessa seuraavana vuonna toteutettavien toimien yleisiä suuntaviivoja koskeva keskustelu.
11 artikla
1. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle jokaisen varainhoitovuoden jälkeen kertomuksen, joka sisältää yhteenvedon varainhoitovuoden aikana rahoitetuista toimista sekä arvioinnin tämän asetuksen täytäntöönpanosta varainhoitovuoden aikana.
Yhteenveto sisältää erityisesti tietoja toimijoista, joiden kanssa on tehty sopimuksia.
2. Komissio arvioi säännöllisesti yhteisön rahoittamia toimia vahvistaakseen, onko näiden toimien tavoitteet saavutettu, ja voidakseen antaa suuntalinjat tulevien toimien tehokkuuden parantamiseksi. Komissio toimittaa 10 artiklassa tarkoitetulle komitealle yhteenvedon tehdyistä arvioinneista, joita komitea voi tarvittaessa tarkastella. Arviointikertomukset ovat jäsenvaltioiden pyynnöstä niiden käytettävissä.
3. Viimeistään kuukauden kuluttua päätöksestään komissio ilmoittaa jäsenvaltioille hyväksytyistä toimista ja hankkeista mainiten niiden kustannukset, luonteen, edunsaajamaan ja kumppanit.
12 artikla
1. Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
2. Komissio esittää kolmen vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle kokonaisarvion kaikista yhteisön tämän asetuksen nojalla rahoittamista toimista liittäen arviointiin ehdotuksia tämän asetuksen tulevaisuudesta ja tarvittaessa ehdotuksia asetukseen tehtävistä muutoksista tai sen kumoamisesta.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 13 päivänä lokakuuta 1997.