Rådets beslutning
af 22. december 2003
om ændring af del V, tredje afsnit (væsentlige kriterier for gennemgangen af ansøgninger) i de fælles konsulære instrukser
(2004/14/EF)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 789/2001 af 24. april 2001 om at forbeholde Rådet gennemførelsesbeføjelserne vedrørende visse detailbestemmelser og konkrete procedurer i forbindelse med behandling af visumansøgninger(1),
under henvisning til initiativ fra Den Italienske Republik, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) På Det Europæiske Råds møder i Tammerfors, Laeken, Sevilla og Thessaloniki opfordredes medlemsstaterne til at videreudvikle deres fælles visumpolitik og forstærke det lokale konsulære samarbejde mellem deres repræsentationer i tredjelande.
(2) Det fremgår af en analyse af statistikkerne vedrørende ulovlig indvandring, at visa til kortvarigt ophold (turisme, forretningsbesøg, studier, erhvervsaktivitet eller familiebesøg) er de hyppigst anvendte til lovlig indrejse på Schengen-landenes område med efterfølgende ulovligt ophold, når visummet udløber.
(3) For at kunne vurdere indvandringsrisikoen er det nødvendigt at forstærke det lokale konsulære samarbejde yderligere med hensyn til at bestemme, hvilke supplerende dokumenter der skal kræves i forbindelse med visumudstedelse, og med hensyn til vedtagelsen af fælles mekanismer til bedre at kunne afsløre falske eller forfalskede dokumenter.
(4) Blandt de forskellige faktorer, som bidrager til at underbygge vurderingen af indvandringsrisikoen, er resultaterne af den samtale, som den diplomatiske eller konsulære repræsentation har med visumansøgeren, ligeledes af afgørende betydning.
(5) De diplomatiske og konsulære repræsentationer burde derfor være i stand til mere effektivt at udøve den beføjelse, der påhviler dem til at vurdere indvandringsrisikoen.
(6) I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter at Rådet har truffet afgørelse om denne beslutning til udbygning af Schengen-reglerne efter bestemmelserne i tredje del, afsnit IV i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne beslutning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 5 i protokollen om Danmarks stilling.
(7) For så vidt angår Island og Norge udgør denne beslutning en udbygning af bestemmelserne i Schengen-reglerne, som falder ind under artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til den aftale, som Rådet for Den Europæiske Union har indgået med Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og den videre udvikling af Schengen-reglerne(2)(3).
(8) Denne beslutning udgør en udbygning af Schengen-reglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2000/365/EF af 19. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne(4). Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af beslutningen, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(9) Denne beslutning udgør en udbygning af Schengen-reglerne, som Irland ikke deltager i, i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne(5). Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af beslutningen, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.
(10) Denne beslutning udgør en retsakt, der bygger på eller på anden måde har tilknytning til Schengen-reglerne i henhold til artikel 3, stk. 2 i tiltrædelsesakten af 2003 -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Del V, tredje afsnit, (væsentlige kriterier for gennemgangen af ansøgningen) i de fælles konsulære instrukser affattes således:
"For så vidt angår vurderingen af indvandringsrisikoen er den diplomatiske eller konsulære repræsentation eneansvarlig. Ved gennemgangen af visumansøgningen skal det fastslås, om ansøgeren har til hensigt at indrejse til medlemsstaternes område ved hjælp af et visum, som er udstedt med henblik på turisme, forretningsbesøg, studier, erhvervsaktivitet eller familiebesøg, for at bosætte sig dér. Opmærksomheden skal her især rettes mod 'personer i særlige risikokategorier', arbejdsløse, personer, som ikke har fast indtægt, osv. Det er ligeledes helt afgørende at interviewe ansøgeren for at vurdere formålet med rejsen. Der kan ligeledes kræves supplerende dokumentation, som kan underbygge ansøgningen, eventuelt efter aftale inden for rammerne af det lokale konsulære samarbejde. Den diplomatiske eller konsulære repræsentation skal ligeledes støtte sig til det lokale konsulære samarbejde for at styrke sin evne til at afsløre falske eller forfalskede dokumenter, der fremlægges til støtte for visse visumansøgninger. I tilfælde af tvivl, især med hensyn til ægtheden af dokumenterne og den forelagte dokumentation, og om indholdet er korrekt, samt troværdigheden af de udsagn, der er indsamlet ved interviewet, udsteder repræsentationen ikke noget visum."
Artikel 2
Denne beslutning anvendes fra dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2003.
Neuvoston päätös,
tehty 22 päivänä joulukuuta 2003,
yhteisen konsuliohjeiston V osan kolmannen alakohdan (Yleiset arviointiperusteet hakemuksen tutkinnalle) muuttamisesta
(2004/14/EY)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon täytäntöönpanovallan varaamisesta neuvostolle viisumihakemusten käsittelyä koskevien tiettyjen yksityiskohtaisten määräysten ja käytännön menettelytapojen osalta 24 päivänä huhtikuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 789/2001(1),
ottaa huomioon Italian aloitteen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Tampereen, Laekenin, Sevillan ja Thessalonikin Eurooppa-neuvostoissa jäsenvaltioita kehotettiin kehittämään edelleen yhteistä viisumipolitiikkaa ja tehostamaan paikallista konsuliyhteistyötä kolmansissa maissa olevien edustustojensa välillä.
(2) Laitonta maahanmuuttoa koskevien tietojen analysointi on osoittanut, että yleisimmin käytettyjä laillisesti Schengen-valtioiden alueelle saapumiseksi ja laittomasti sinne jäämiseksi viisumin voimassaolon päätyttyä ovat lyhytaikaista oleskelua (matkailua, liikematkaa, opiskelua, työskentelyä tai sukulaisvierailuja) varten myönnetyt viisumit.
(3) Maahanmuuttoriskien arvioimiseksi näyttää välttämättömältä edelleen vahvistaa paikallista konsuliyhteistyötä määritettäessä viisumin myöntämiseksi vaadittavat asiakirjat täydentävät asiakirjat ja/tai lisäasiakirjat ja omaksuttaessa yhteisiä menetelmiä väärien tai väärennettyjen asiakirjojen löytämisen tehostamiseksi.
(4) Viisuminhakijan kanssa diplomaatti- tai konsuliedustustossa tehtävä haastattelu on myös erittäin tärkeä maahanmuuttoriskin arvioimista helpottava tekijä.
(5) Diplomaatti- ja konsuliedustustojen olisikin voitava nykyistä tehokkaammin käyttää niille kuuluvia valtuuksia maahanmuuttoriskien arvioimiseksi.
(6) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen eikä päätös sido Tanskaa eikä sitä sovelleta siihen. Koska tämä päätös kehittää Schengenin säännöstöä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen kolmannen osan IV osaston määräysten mukaisesti, Tanska päättää edellä mainitun pöytäkirjan 5 artiklan mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvosto on tehnyt tämän päätöksen, saattaako se päätöksen osaksi kansallista lainsäädäntöään.
(7) Islannin ja Norjan osalta tämä päätös merkitsee Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisessä, viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyssä sopimuksessa(2) tarkoitettujen Schengenin säännöstön niiden määräysten kehittämistä, jotka kuuluvat mainitun sopimuksen yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä tehdyn neuvoston päätöksen 1999/437/EY(3) 1 artiklan A kohdassa tarkoitettuun alaan.
(8) Tämä päätös merkitsee Schengenin säännöstön niiden määräysten kehittämistä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 29 päivänä toukokuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/365/EY(4) mukaisesti. Näin ollen Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen eikä päätös sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta siihen.
(9) Tämä päätös merkitsee Schengenin säännöstön niiden määräysten kehittämistä, joihin Irlanti ei osallistu Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 28 päivänä helmikuuta 2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/192/EY(5) mukaisesti. Näin ollen Irlanti ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen eikä päätös sido Irlantia eikä sitä sovelleta siihen.
(10) Tämä päätös on vuoden 2003 liittymisasiakirjan 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu Schengenin säännöstöön perustuva tai muuten siihen liittyvä säädös,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Korvataan yhteisen konsuliohjeiston V osan kolmannen alakohdan sanamuoto (Yleiset arviointiperusteet hakemuksen tutkinnalle) seuraavalla:
"Maahanmuuttoriskin todennäköisyyden arviointi on täysin diplomaatti- tai konsuliedustuston vastuulla. Viisumihakemusten tutkinnan yhteydessä pyritään toteamaan, aikooko hakija päästä jäsenvaltioiden alueelle sellaisen viisumin avulla, joka on myönnetty matkailua, liikematkaa, opiskelua, työskentelyä tai sukulaisvierailua varten, ja asettua sinne asumaan. Tätä varten on syytä harjoittaa erityistä valppautta 'erittäin riskialttiin väestön', kuten työttömien ja vailla säännöllisiä tuloja olevien henkilöiden, suhteen. Lisäksi hakijan haastattelulla, jolla pyritään varmistamaan matkan tarkoitus, on erityisen suuri merkitys. Tässä yhteydessä voidaan myös pyytää paikallista konsuliyhteistyötä mahdollisesti hyväksi käyttäen määritettyjä lisätodisteita. Diplomaatti- ja konsuliedustuston on myös hyödynnettävä paikallista konsuliyhteistyötä vahvistaakseen valmiuksiaan löytää joidenkin viisumihakemusten tueksi esitetyt väärät tai väärennetyt asiakirjat. Mikäli asiakirjojen tai esitettyjen todistusten aitoudesta, niiden sisällön todenperäisyydestä tai haastattelussa saatujen lausuntojen luotettavuudesta on epäilyksiä, diplomaatti- tai konsuliedustusto ei myönnä viisumia."
2 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan siitä päivästä alkaen, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu jäsenvaltioille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.
Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2003.