KOMMISSIONENS BESLUTNING af 4. april 1995 om ændring af beslutning af 27. juli 1994 om CDC-Participations tegning af obligationslån emitteret af Air France (sag 93/C 334/04) (Kun den franske udgave er autentisk) (Tekst af betydning for EØS) (95/367/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a), og den dertil hørende protokol 27, og
ud fra følgende betragtninger:
I
Den 27. juli 1994 besluttede Kommissionen, at den tegning, som CDC-P - et datterselskab af det statsejede franske selskab Caisse des dépôts et des consignations - havde foretaget af obligationslån emitteret af Air France, udgjorde en ulovlig støtte, der var uforenelig med fællesmarkedet og med EØS-aftalen. De emitterede obligationslån var obligationer, der kunne indfries ved ombytning til aktier (»obligations remboursables en actions«, kaldes ORA), og efterstillede værdipapirer med voksende forrentning og warrants (»titres subordonnés à intérêt progressif assortis de bond de souscription d'actions«, eller TSIP-BSA) til en samlet værdi af 1 497 415 290 ffr. I beslutningens artikel 2 blev det pålagt Frankrig at beordre støtten tilbagebetalt inden for to måneder efter offentliggørelsen af beslutningen i De Europæiske Fællesskabers Tidende, der fandt sted den 6. oktober 1994. I artikel 2 blev det også bestemt, at tilbagebetalingen af støtten skal omfatte de lovfæstede renter, der er påløbet siden datoen for ydelsen af støtten, efter fradrag af de renter, som Air France allerede måtte have betalt til CDC-P.
Den 26. oktober 1994 indankede Frankrig beslutningen for De Europæiske Fællesskabers Domstol, og sideløbende hermed indankede Air France beslutningen for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans med henblik på at opnå en annullation af beslutningen.
Den 14. december 1994 mødtes repræsentanter for Air France og den franske regering i Bruxelles med repræsentanter for Kommissionen. De franske myndigheder meddelte Kommissionen, at de var stødt på vanskeligheder ved gennemførelsen af beslutningen, og at de havde til hensigt at forelægge Kommissionen en midlertidig tilbagebetalingsordning, der tog højde for disse vanskeligheder.
Den 21. december 1994 sendte de franske myndigheder Kommissionen et notat, hvori de forklarede, hvilke skridt de agtede at tage med henblik på at efterkomme beslutningen.
II
I notatet til Kommissionen af 21. december 1994 foreslås det, på baggrund af, at Kommissionens beslutning nu prøves ved Domstolen, at tilbagebetalingen kunne ske i form af en foreløbig ordning, hvorved Air France deponerer det beløb, der skal tilbagebetales, på en spærret bankkonto, hvor det vil blive stående under hele retssagen. Hvis beslutningen opretholdes vil Air France overføre hovedbeløbet tillige med de påløbne renter fra 1. maj 1993 til 27. juli 1994 til CDC-P. Hvis beslutningen annulleres, vil Air France lukke den spærrede konto og dermed få fuld rådighed over midlerne.
I notatet understreges det endvidere, at ordningen vil blive gennemført i løbet af januar 1995, og kontoens art beskrives nærmere, idet det drejer sig om en særlig konto med visse forpligtelser for Air France og banken i medfør af en kontooprettelsesaftale. Som følge af denne aftale vil Air France ikke få lov til at hæve midler på kontoen under retssagens forløb, og banken skal på sin side sikre, at kontoen vedvarende er krediteret det indsatte beløb.
Endvidere indebærer ordningen, at de lovfæstede renter vil blive lagt oven i det beløb, der er indsat på kontoen, og at Kommissionen med regelmæssige mellemrum vil blive underrettet om bevægelserne på kontoen.
Den franske regering begrundede på ovennævnte møde den 14. december 1994 den foreslåede ordning med de tekniske vanskeligheder Air France ville løbe ind i ved tilbagebetalingen af støtten til CDC-P. Disse vanskeligheder, der skyldes fransk lovgivning, kan opsummeres således:
a) En tilbagebetaling af det beløb, der er tegnet obligationer for hos CDC-P, indebærer et brud på den tegningskontrakt, CDC-P har indgået med Air France. I henhold til denne kontrakt skal ORA'erne obligatorisk indfries ved ombytning til aktier, og kan ikke refunderes kontant. For at undgå, at Air France bryder tegningskontrakten, kan denne ændres og tilpasses, så den kommer i overensstemmelse med kravet om tilbagebetaling. En sådan ændring vil dog skade CDC-P, og bankens accept heraf, som er nødvendig, vil sandsynligvis ikke kunne opnås.
b) En tilbagebetaling af det af CDC-P tegnede beløb vil forpligte Air France til at annullere hele transaktionen omkring tegning af obligationer, og dermed refundere de beløb, der er tegnet af private investorer, hvis deltagelse i transaktionen er helt lovlig og ikke udgør nogen støtte. Derfor vil Air France være nødt til at bryde den kontrakt, den har indgået med de private investorer, eller at ændre den, og Air France vil dermed være stillet over for de samme problemer, som dem, der rejser sig vedrørende CDC-P.
c) En tilbagebetaling af det af CDC-P tegnede beløb vil skade alle de tredjeparter, som tidligere har tegnet ORA, TSIP-BSA eller lignende obligationer emitteret af Air France, eftersom de ikke har fået tilbudt samme mulighed for refundering af deres obligationer. De kunne da anlægge sag mod Air France på grund af brud på princippet om ligebehandling og anmode om kontant refundering. Subsidiært kunne disse aktionærer også mene, at en fremskyndet tilbagebetaling af det beløb, som CDC-P og de private investorer har betalt, tillige med renter, ville være imod deres interesser.
Endvidere hævder den franske regering, at en annullering af hele tegningsaktionen, der ville være nødvendig for at muliggøre tilbagebetalingen af det af CDC-P tegnede beløb og den derpå følgende tilbagebetaling af de af de private investorer tegnede beløb, ville være definitiv og uigenkaldelig. I tilfælde af at Kommissionens beslutning annulleres, vil Air France ikke retligt kunne pålægge investorerne at geninvestere det samme beløb på de samme vilkår. Derfor mener de franske myndigheder, at den foreslåede ordning i den mellemliggende tid udgør det bedste alternativ, og at den sikrer en effektiv gennemførelse af Kommissionens beslutning, eftersom Air France mister rådigheden over et beløb, der svarer til støtten.
III
Den 1. februar 1995 sendte Kommissionen en skrivelse til den franske regering, hvori den fremsatte en række kommentarer til ordningens neutralitet. Kommissionen fremhævede, at denne skrivelse ikke foregreb dens stillingtagen med hensyn til tilbagebetalingsordningens forenelighed med Kommissionens beslutning af 27. juli 1994. I den forbindelse har de franske myndigheder ved skrivelse af 14. februar 1995 og af 30. marts 1995 accepteret at foretage visse ændringer af deres oprindelige forslag.
IV
Frankrig hævder, at vanskelighederne med gennemførelsen af Kommissionens beslutning, som omhandlet under litra a), b) og c), hænger sammen med beskaffenheden af det franske retssystem. Domstolen mener imidlertid, at en medlemsstat ikke kan påberåbe sig bestemmelser, praksis eller forhold i deres nationale retssorden som begrundelse for ikke at opfylde de forpligtelser, der følger af fællesskabsretten (1). Derfor berettiger disse retlige vanskeligheder ikke som sådan Frankrig til at undlade at beordre støtten tilbagebetalt. Desuden er det ikke Frankrig, men alene Air France, der er stødt på disse vanskeligheder. De franske lovbestemmelser vanskeliggør Air France's tilbagebetaling, eftersom de forpligter Air France til at ændre eller bryde kontrakten, der er indgået med CDC-P og andre investorer, og til at lade hånt om princippet om ligebehandling. Imidlertid hindrer disse bestemmelser ikke Frankrig i at tage et hvilket som helst skridt til at sikre, at Air France tilbagebetaler støtten til CDC-P.
Imidlertid mener Domstolen, at hvis en medlemsstat ved gennemførelsen af en kommissionsbeslutning om tilbagebetaling af støtte støder på uforudsete og uforudsigelige problemer eller får kendskab til følger, der ikke er forudset af Kommissionen, skal den forelægge Kommissionen disse problemer til vurdering med forslag om passende ændringer af den pågældende beslutning. I så fald skal Kommissionen og medlemsstaten, i henhold til den regel der pålægger medlemsstaterne og Fællesskabets institutioner en gensidig pligt til loyalt samarbejde, jf. navnlig traktatens artikel 5, samarbejde efter bedste evne med henblik på at overvinde vanskelighederne, idet traktatens bestemmelse fuldt ud skal overholdes, særlig bestemmelserne om støtte (2).
På baggrund af de problemer og de konsekvenser, der er fulgt i kølvandet af gennemførelsen af Kommissionens beslutning, har Frankrig forelagt sidstnævnte en midlertidig tilbagebetalingsordning. I henhold til traktatens artikel 5 er Kommissionen forpligtet til at undersøge denne ordning med hensyn til de ovenfor anførte principper og tage stilling til, om den bør ændre sin beslutning af 27. juli 1994.
På baggrund af støttens særlige beskaffenhed, der har taget form af en transaktion, der gennemføres ved hjælp af yderst komplicerede finansielle instrumenter, og som inddrager såvel en offentlig investor som diverse private investorer, ser det ud til, at en gennemførelse af den anfægtede beslutning, inden Domstolen har truffet endelig afgørelse, vil få uoprettelige konsekvenser, som Kommissionen ikke har kunnet forudse. Såfremt støtten straks betales tilbage til CDC-P, og hele den samlede tegningstransaktion annulleres, vil det være umuligt at genskabe status quo ante, hvis Domstolen annullerer Kommissionens beslutning. Under hensyntagen til ovennævnte konsekvenser skønner Kommissionen, at betingelserne for gennemførelsen af dens beslutning af 27. juli 1994 bør tages op til fornyet vurdering.
I den forbindelse må det sikres, at ovennævnte beslutning gennemføres effektivt. Dette forudsætter en vurdering af tilbagebetalingsordningen ud fra et økonomisk synspunkt med henblik på beslutningens endelige formål: genoprettelse af status quo. I den henseende er formålet med tilbagebetaling af støtte at fratage støttemodtageren den økonomiske fordel, der stammer fra ydelsen af støtte. Dette mål opnås normalt ved en tilbagebetaling til den instans, der har ydet lånet. Ved at sikre, at Air France ikke får adgang til et beløb, der svarer til støtten, og at dette nævnes i de af selskabet offentliggjorte regnskaber, er målet med tilbagebetalingen opnået: den konkurrencemæssige fordel, Air France har haft frem for sine konkurrenter, er bortfaldet. Det forhold, at CDC-P ikke modtager beløbet øjeblikkeligt, berører ikke effektiviteten af Kommissionens beslutning, og ordningen får samme økonomiske virkning for Air France som en øjeblikkelig tilbagebetaling til CDC-P.
Derfor giver Kommissionen sin tilslutning til den tilbagebetalingsordning, som de franske myndigheder har forelagt, og den ændrer således sin beslutning af 27. juli 1994, forudsat at følgende betingelser opfyldes:
- Frankrig drager omsorg for, at de deponerede midler bliver stående på en spærret konto under hele retssagen ved Domstolen, og at disse midler overføres direkte til CDC-P af banken i tilfælde af, at Domstolen giver Kommissionen medhold i dens beslutning, eller i tilfælde af, at klagen over Kommissionens beslutning trækkes tilbage.
- Det beløb, der krediteres kontoen, skal hele tiden svare til det støttebeløb, der skal betales tilbage, tillige med de påløbne renter. Hvis beløbet, der er krediteret kontoen, af en eller anden grund skulle være lavere end støttebeløbet, er Air France forpligtet til ufortøvet at godtgøre forskellen.
- For at bogføringen af de pågældende beløb kan fremgå korrekt, skal der i Air France's offentliggjorte årsregnskaber under hele retssagen indføjes en særskilt erklæring om de særlige betingelser, der er knyttet til den spærrede konto.
- I henhold til Kommissionens meddelelse af 1. februar 1995 om den gældende rente ved tilbagebetalingen af ulovlig støtte er den gældende rentesats, der refereres til i artikel 2 i Kommissionens beslutning af 27. juli 1994, den laveste af følgende to satser: enten den lovfæstede rentesats, som fastsættes af de relevante franske myndigheder for gæld til staten, eller den gennemsnitlige rentesats på grundlag af den kvartalsvise oversigt fra Banque de France for virksomheders låntagning på langt eller mellemlangt sigt.
- Ovennævnte rente betales fra datoen for ydelsen af støtten til det tidspunkt, hvor støtten rent faktisk betales tilbage til CDC-P.
Kommissionen fører tilsyn med kontoen og skal have sendt kontooprettelsesaftalen samt den afsluttende opgørelse ved lukningen af kontoen. Det skal udtrykkeligt fremgå af aftalen om oprettelsen af kontoen, at Air France under sagens behandling ved henholdsvis Domstolen og Retten i Første Instans ikke må få adgang til de midler, der er indsat på den, og at banken overfører midlerne til CDC-P i tilfælde af, at Kommissionen får medhold i sin beslutning gennem ovennævnte retsinstansers endelige dom, eller i tilfælde af at sagerne slettes af disse retsinstansers registre -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
I Kommissionens beslutning af 27. juli 1994 (sag 93/C 334/04) foretages følgende ændringer:
1) Artikel 2 affattes således:
»Artikel 2
1. Frankrig drager omsorg for, at støtten på 1 497 415 290 ffr. tillige med morarenterne fra den dato, hvor støtten blev ydet, til datoen for den faktiske tilbagebetaling af støtten, indsættes på en spærret konto senest en måned efter meddelelsen af denne beslutning til Frankrig. Frankrig sørger for, at midlerne forbliver på kontoen, indtil sag C 282/94 og T 358/94 er afsluttet med en endelig dom eller er blevet slettet af henholdsvis Domstolens register og registret for Retten i Første Instans.
2. Frankrig skal inden for en måned efter datoen for den endelige dom i sag C 282/94 og T 358/94, der stadfæster denne beslutning, eller inden for en måned efter, at disse sager er blevet slettet af Domstolens register og registret for Retten i Første Instans, hvis sagerne trækkes tilbage, beordre tilbagebetaling af støtten og tilhørende morarenter som nævnt i stk. 1, efter fradrag af de renter, som Air France allerede måtte have betalt til CDC-Participations. Tilbagebetalingen skal foregå i overensstemmelse med de nationale retsforskrifter.
3. Den gældende sats for de i stk. 1 og 2 omhandlede morarenter er den laveste af følgende to satser: den af de kompetente franske myndigheder lovfæstede sats for gæld til staten eller den gennemsnitlige rentesats på grundlag af den kvartalsvise oversigt fra Banque de France for virksomheders låntagning på langt eller mellemlangt sigt.
4. Air France vil ikke få adgang til de midler, som den har indsat på kontoen. Banken overfører midlerne direkte enten til CDC-Participations, i tilfælde af, at Domstolen giver Kommissionen medhold i dens beslutning i form af en endelig dom i de i stk. 1 nævnte sager, eller i tilfælde af at de i stk. 1 nævnte sager slettes af Domstolens register og af registret for Retten i Første Instans, eller til Air France i tilfælde af at Domstolen annullerer Kommissionens beslutning i form af en endelig dom i de i stk. 1 nævnte sager.
5. De midler, der krediteres kontoen, omfatter det ovenfor nævnte hovedbeløb samt de forfaldne renter indtil åbningen af kontoen. De renter, der påløber fra datoen for åbningen af kontoen til datoen for lukningen af samme, indsættes i rette tid på kontoen for at sikre, at denne til stadighed er krediteret de beløb, der skal tilbagebetales i henhold til stk. 1.
En særskilt erklæring om, at de midler, der er indsat på den spærrede konto, ikke er tilgængelig for Air France, tillige med en angivelse af de særlige betingelser, der er knyttet til denne spærrede konto, indføjes i de regnskaber, som Air France offentliggør under hele behandlingen af de sager om annullering af Kommissionens beslutning, der er omhandlet i stk. 1.«
2) Artikel 3 affattes således:
»Artikel 3
Senest en måned efter datoen for offentliggørelsen af denne beslutning sender Frankrig Kommissionen kontooprettelsesaftalen, ligesom Frankrig ved lukningen af kontoen tilsender Kommissionen den afsluttende kontoopgørelse.«
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. april 1995.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 4 päivänä huhtikuuta 1995,
CDC-Participations-yhtiön suorittamasta Air Francen liikkeeseen laskemien joukkovelkakirjojen merkinnästä (asia 93/C 334/04) 27 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn päätöksen muuttamisesta (Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (95/367/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja pöytäkirjan 27,
sekä katsoo, että
I
komissio teki 27 päivänä heinäkuuta 1994 päätöksen, että Caisse des dépôts et consignations -nimisen ranskalaisen julkisyhteisön tytäryhtiön CDC-P:n suorittamassa Air Francen liikkeeseen laskemien joukkovelkakirjojen merkinnässä oli kyse laittomasta tuesta, joka ei sovellu yhteismarkkinoille eikä ole sopusoinnussa ETA-sopimuksen kanssa. Joukkovelkakirjat olivat osakkeiksi lunastettavia obligaatioita ("obligations remboursables en actions", jäljempänä "ORA") sekä osakkeenmerkintään oikeuttavia optioarvopapereita progressiivisella korolla ("titres subordonnés à intérêt progressif assortis de bons de souscription d'actions", jäljempänä "TSIP-BSA") yhteisarvoltaan 1 497 415 290 Ranskan frangia (FF). Päätöksen 2 artiklassa Ranska velvoitetaan määräämään tuki palautettavaksi kahden kuukauden määräajassa päätöksen julkaisemisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, ja päätös julkaistiin 6 päivänä lokakuuta 1994. Mainitussa 2 artiklassa määrätään edelleen, että palautukseen on sisällytettävä korko, jota tukeen on lain mukaan sovellettava sen myöntämispäivästä alkaen, kun siitä on ensin vähennetty Air Francen CDC-P:lle obligaatioista jo mahdollisesti maksamat korot.
Ranska nosti mainitusta päätöksestä kanteen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa 26 päivänä lokakuuta 1994 samalla, kun Air France vastaavasti jätti Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle päätöksen hakemuksen mitättömäksi julistamisesta.
Air Francen ja Ranskan hallituksen edustajat tapasivat komission edustajia Brysselissä 14 päivänä joulukuuta 1994; Ranskan viranomaiset ilmoittivat komissiolle, että heillä oli ollut vaikeuksia päätöksen täytäntöönpanossa ja että heidän aikomuksenaan oli esittää komissiolle väliaikainen palautussuunnitelma, jossa kyseiset vaikeudet otettaisiin huomioon.
Ranskan viranomaiset lähettivät komissiolle nootin 21 päivänä joulukuuta 1994 selittäen toimenpiteitä, jotka heillä oli aikomuksena toteuttaa päätöksen noudattamiseksi.
II
Komissiolle 21 päivänä joulukuuta 1994 lähetetyssä nootissa ehdotetaan, että koska komission päätöksestä on nostettu kanne yhteisöjen tuomioistuimessa, takaisin periminen toteutetaan väliaikaisen suunnitelman mukaisesti siten, että Air France tallettaa korvaussumman jäädytetylle pankkitilille, jossa sitä säilytetään oikeudenkäyntimenettelyn ajan. Jos päätös vahvistetaan, Air France siirtää CDC-P:lle kyseisen määrän sille 1 päivän toukokuuta 1993 ja 27 päivän heinäkuuta 1994 välisenä aikana kasvaneine korkoineen. Jos päätös mitätöidään, Air France päättää jäädytetyn tilin ja saa varat käyttöönsä rajoituksetta.
Nootissa tähdennetään lisäksi, että suunnitelma olisi pantava täytäntöön tammikuussa 1995, ja siinä täsmennetään tilin luonnetta siltä osin, että se olisi erityistili, jolle tilinavaussopimuksen mukaisesti talletetaan Air Francen ja pankin vastattavana olevia joukkovelkakirjoja. Tämän sopimuksen mukaisesti Air France ei näin ollen voi nostaa varoja menettelyn kestäessä ja pankki valvoo, että tilille merkitty määrä on jatkuvasti sinne talletetun määrän suuruinen.
Lisäksi talletettuun määrään lisätään suunnitelman mukaisesti laillinen korko, ja komissiolle tiedotetaan määräajoin kirjatut tilitapahtumat.
Edellä mainitussa kokouksessa 14 päivänä joulukuuta 1994 Ranskan hallitus vetosi ehdotettua suunnitelmaa koskevissa perusteluissaan teknisiin vaikeuksiin, joita Air Francelle aiheutuisi tuen korvaamisesta CDC-P:lle. Noista vaikeuksista, jotka johtuivat Ranskan lainsäädännöstä, voidaan tehdä yhteenveto seuraavasti:
a) CDC-P:n merkitsemän summan korvaaminen merkitsee CDC-P:n ja Air Francen välillä tehdyn merkintäsopimuksen rikkomista. Sopimuksen mukaan ORA:t voidaan lunastaa yksinomaan osakkeiksi eikä niiden korvaaminen käteisenä rahana ole mahdollista. Jotta Air Francen ei tarvitsisi rikkoa merkintäsopimusta, kyseistä sopimusta voitaisiin muuttaa ja mukauttaa korvaamisvelvoitteen noudattamiseksi. Kyseisen kaltaisesta muutoksesta olisi kuitenkin vahinkoa CDC-P:lle eikä viimeksi mainitun myöntyminen siihen ole kovin todennäköistä, vaikka se olisi välttämätöntä.
b) CDC-P:n merkitsemän summan korvaaminen velvoittaisi Air Francen peruuttamaan kyseisten arvopapereiden merkintäjärjestelyn kokonaisuudessaan ja siten korvaamaan sellaisten yksityisten sijoittajien merkitsemät määrät, joiden osallistuminen järjestelyyn on laillista ja osallistumisessa ei ole kyse tuesta. Air France velvoitettaisiin näin ollen rikkomaan yksityisten sijoittajien kanssa tekemäänsä sopimusta tai muuttamaan sitä, jolloin sillä olisi näiden osalta edessään samat ongelmat kuin CDC-P:hen nähden.
c) CDC-P:n merkitsemän määrän korvaamisesta olisi vahinkoa kaikille kolmansille osapuolille, jotka joskus aiemmin ovat merkinneet Air Francen liikkeeseen laskemia ORA-, TSIP-BSA- tai niiden kaltaisia joukkovelkakirjoja, koska niille ei ole tarjottu samanlaista mahdollisuutta lunastaa sitoumuksiaan. Nämä voisivat ryhtyä toimiin Air Francea vastaan tasavertaisen kohtelun periaatteen perusteella ja vaatia korvausta käteisenä rahana. Nämä osakkaat voisivat myös pitää CDC-P:n ja yksityisten sijoittajien maksamien määrien ennenaikaista korvaamista korkoineen yhteiskunnallisen edun vastaisena.
Ranskan hallitus vakuuttaa lisäksi, että merkintäjärjestelyn peruuttaminen kokonaisuudessaan, joka olisi tarpeen CDC-P:n merkitsemän määrän palauttamisen ja sen jälkeen yksityisten sijoittajien merkitsemien määrien korvaamisen mahdollistamiseksi, olisi toimenpiteenä luonteeltaan lopullinen ja peruuttamaton. Jos komission päätös julkistettaisiin mitättömäksi, Air France ei voisi lain mukaan pakottaa osallistujia sijoittamaan samaa määrää uudelleen samoin edellytyksin. Näin ollen Ranskan viranomaiset katsovat, että ehdotettu suunnitelma on tällä välin paras ratkaisu ja takaa sen, että komission päätös vastaa todellisia olosuhteita, koska Air France ei saa käyttöönsä tukea vastaavia määrää.
III
Komissio lähetti 1 päivänä helmikuuta 1995 Ranskan hallitukselle kirjeen, jossa se esitti kyseisen suunnitelman puolueettomuutta koskevia huomioita. Komissio tähdensi, ettei sen kirje rajoita sen kantaa siihen, onko palautussuunnitelma sopusoinnussa 27 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn komission päätöksen kanssa. Tältä osin Ranskan viranomaiset ovat 14 päivänä helmikuuta 1995 päivätyssä kirjeessä ja 30 päivänä maaliskuuta 1995 päivätyssä kirjeessä myöntyneet tekemään alkuperäiseen ehdotukseensa tiettyjä muutoksia.
IV
Ranska vakuuttaa, että komission päätöksen täytäntöönpanossa ilmenneet ja edellä a, b ja c kohdassa mainitut vaikeudet liittyvät Ranskan oikeusjärjestelmään. Yhteisöjen tuomioistuin katsoo kuitenkin, ettei jäsenvaltio voi vedota omaa sisäistä oikeusjärjestelmää koskeviin säännöksiin, toimintamenetelmiin tai tilanteisiin perustellakseen niillä yhteisön lainsäädännön mukaisesti sille kuuluvan velvoitteen (1) noudattamatta jättämistä. Nämä oikeusjärjestelmään liittyvät vaikeudet eivät näin ollen sinänsä riitä perusteeksi sille, että tukea ei ole määrätty korvattavaksi. Lisäksi kyseiset vaikeudet eivät koske Ranskaa vaan ainoastaan Air Francea. Ranskan oikeuden säännökset vaikeuttavat korvaamista ainoastaan Air Francen osalta velvoittaessaan tämän joko muuttamaan tai rikkomaan CDC-P:n ja muiden sijoittajien kanssa tekemäänsä sopimusta ja loukkaamaan tasavertaisen kohtelun periaatetta. Nämä säännökset eivät kuitenkaan millään tavoin estä Ranskaa ryhtymästä toimiin Air Franceen nähden varmistaakseen tuen korvaamisen CDC-P:lle.
Yhteisöjen tuomioistuin katsoo kuitenkin, että jos jäsenvaltio kohtaa odottamattomia ja ennalta arvaamattomia vaikeuksia saattaessaan voimaan komission päätöstä, jossa tuki määrätään takaisin perittäväksi, tai jos jäsenvaltion tietoon tulee, että kyseisestä päätöksestä on muita kuin komission tarkoittamia seurauksia, sen on annettava kyseiset ongelmat komission arvioitaviksi ja tehtävä asianmukaiset ehdotukset kyseisen päätöksen muuttamiseksi. Tällaisessa tapauksessa komission ja kyseisen jäsenvaltion on noudatettava perustamissopimuksen 5 artiklassa ilmenevää periaatetta, joka velvoittaa yhteisön toimielimet vilpittömään yhteistyöhön ja hyvässä uskossa tapahtuvaan yhteistoimintaan vaikeuksien voittamiseksi perustamissopimuksessa määrättyjä sääntöjä ja erityisesti tukea koskevia sääntöjä (2) noudattaen.
Komission päätöksen täytäntöönpanoon liittyvien ongelmien ja siitä aiheutuvien seurausten vuoksi Ranska on antanut komission käsiteltäväksi väliaikaisen palautussuunnitelman. Perustamissopimuksen 5 artiklan mukaan komission on tarkasteltava tätä suunnitelmaa edellä esitettyjen periaatteiden kannalta ja todennettava, olisiko komission 27 päivänä heinäkuuta 1994 tehtyä päätöstä muutettava.
Ottaen huomioon tuen erityispiirteet eli sen toteuttamismuodon erityisen monimutkaisten rahoitusvälineiden avulla toteutettuna menettelynä, jossa oli mukana sekä julkinen sijoittaja että yksityisiä sijoittajia, vaikuttaa siltä, että päätöksen, jota on vastustettu, täytäntöön panemisesta ennen kuin yhteisöjen tuomioistuin on antanut asiassa lopullisen päätöksen olisi muita kuin komission tarkoittamia, peruuttamattomia seurauksia. Jos tuki palautetaan välittömästi CDC-P:lle ja jos merkintämenettely näin ollen peruutetaan kokonaisuudessaan, paluu aiemmin vallinneeseen tilanteeseen käy mahdottomaksi, jos yhteisöjen tuomioistuin julistaa komission päätöksen mitättömäksi. Ottaen huomioon edellä mainitut seuraukset komissio arvioi, että sen 27 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn päätöksen täytäntöönpanoa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä olisi tarkasteltava uudelleen.
Tässä yhteydessä olisi varmistettava, että edellä mainittu päätös vastaa todellisia olosuhteita. Tällainen vastaavuus edellyttää palautussuunnitelman arviointia taloudellisten näkökohtien perusteella ottaen huomioon päätöksen lopullisen tavoitteen, joka on paluu aiemmin vallinneeseen tilanteeseen. Tältä osin tuen palauttamisen tavoitteena on estää tuensaajaa saamasta tuen myöntämisestä johtuvaa taloudellista etua; kyseisen tavoitteen saavuttamisen edellytyksenä on tavanomaisesti tuen korvaaminen sen myöntäneelle toimielimelle. Epäämällä Air Francelta käyttöoikeus tukea vastaavaan määrään ja edellyttämällä, että kyseinen käyttömahdollisuuden puuttuminen mainitaan yhtiön julkaisemissa tilinpäätöksissä, saavutetaan tavoite, johon korvaamisella pyritään: poistetaan kilpailuetu, joka Air Francella oli kilpailijoihinsa nähden. Se, ettei CDC-P saa määrää välittömästi, ei estä komission päätöksen ja todellisen tilanteen vastaavuutta, ja on suotavaa panna merkille, että Air Francen kannalta suunnitelmalla on sama taloudellinen vaikutus kuin välittömällä CDC-P:lle maksettavalla korvauksella.
Komissio antaa näin ollen luvan Ranskan viranomaisten ehdottaman väliaikaisen palautussuunnitelman täytäntöönpanoon ja muuttaa 27 päivänä heinäkuuta 1994 tehtyä päätöstään vastaavasti sillä edellytyksellä, että kyseiseen suunnitelmaan sisällytetään seuraavat määräykset:
- Ranskan on valvottava, että talletetut varat säilyvät jäädytettyinä tilillä yhteisön tuomioistuimessa vireillä olevan oikeudenkäynnin ajan ja että pankki siirtää kyseiset varat suoraan CDC-P:lle, jos yhteisöjen tuomioistuin vahvistaa komission päätöksen tai kyseisestä päätöksestä nostetut kanteet peruutetaan;
- tilille merkityn määrän on jatkuvasti vastattava palautettavan tuen määrää sille kasvaneine korkoineen; jos tilille merkitty määrä on jostain syystä kyseistä määrää pienempi, Air Francen on välittömästi korvattava erotus;
- jotta kyseisten määrien kirjanpidollinen kohtelu Air Francen vuosittain julkaisemissa tilinpäätöksissä olisi asianmukainen, niihin on oikeudenkäynnin ajan sisällytettävä erityinen ilmoitus, jossa täsmennetään jäädytetyn tilin toimintaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt;
- laitonta tukea takaisin perittäessä sovellettavan koron suuruudesta 1 päivänä helmikuuta 1995 annetun komission tiedonannon mukaisesti 27 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn komission päätöksen 2 artiklassa mainittu korko on samansuuruinen kuin Ranskan toimivaltaisten viranomaisten valtion saataville vahvistama alin lain mukainen korko tai Ranskan keskuspankin neljännesvuosittain suorittaman kyselyn perusteella yrityksille myönnettyjen pitkän tai keskipitkän aikavälin luottojen oalta vahvistettu alin keskikorko;
- edellä mainittu korko kasvaa tuen myöntämispäivästä alkaen siihen asti, kunnes tuki tosiasiallisesti korvataan CDC-P:lle.
Komissio valvoo tilin käyttöä, ja tilinavaussopimus ja tiliä päätettäessä laadittava lopullinen selvitys tilistä on toimitettava komissiolle. Tilinavaussopimuksessa on nimenomaan määrättävä, että Air France ei saa käyttöoikeutta talletettuihin varoihin yhteisöjen tuomioistuimessa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsittelyn aikana ja että pankki siirtää varat CDC-P:lle edellä mainittujen tuomioistuinten lopullisella päätöksellä tai jos kyseiset asiat poistetaan edellä mainittujen tuomioistuinten rekisteristä,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Muutetaan 27 päivänä heinäkuuta 1994 tehty komission päätös (asia 93/C 334/04) seuraavasti:
1. Korvataan 2 artikla seuraavasti:
"2 artikla
1. Ranskan on huolehdittava, että kyseinen 1 497 415 290 Ranskan frangin suuruinen tuki ja erääntyneelle velalle tuen myöntämispäivästä sen tosiasialliseen palautuspäivään asti kasvanut korko talletetaan jäädytetylle tilille sitä päivää, jona tämä päätös annetaan Ranskalle tiedoksi, seuraavan kuukauden aikana. Ranskan on määrättävä, että varat on säilytettävä tilillä siihen asti, kunnes asioissa C 282/94 ja T 358/94 annetaan lopullinen tuomio tai nämä asiat poistetaan yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.
2. Ranskan on huolehdittava, että tuki ja kyseiselle erääntyneelle velalle kasvanut 1 kohdassa mainittu korko, josta on vähennetty Air Francen CDC-Participations-yhtiölle mahdollisesti jo maksamat korot, palautetaan sitä päivää, jona asioissa C 282/94 ja T 358/94 annetaan tämän päätöksen pysyttävä lopullinen tuomio, seuraavan kuukauden aikana tai, jos kanteet peruutetaan, seuraavan kuukauden aikana sen jälkeen, kun kyseiset asiat on poistettu yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä. Palautus on suoritettava kansallisen lain säännösten mukaisesti.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa mainittuun erääntyneeseen velkaan sovellettava korko on Ranskan toimivaltaisten viranomaisten valtion saataville vahvistama alin lain mukainen korko tai Ranskan keskuspankin neljännesvuosittain suorittaman kyselyn perusteella yrityksille myönnettyjen pitkän tai keskipitkän aikavälin luottojen osalta vahvistettu alin keskikorko.
4. Air Francella ei ole käyttöoikeutta tilille merkitsemiinsä varoihin. Pankki siirtää varat suoraan joko CDC-Participations-yhtiölle, jos komission päätös pysytetään 1 kohdassa mainituissa asioissa annettavalla lopullisella tuomiolla tai kyseiset asiat poistetaan yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen asteen tuomioistuimen rekisteristä, tai Air Francelle, jos komission päätös julistetaan mitättömäksi 1 kohdassa mainituissa asioissa annettavalla lopullisella tuomiolla.
5. Tilille merkittyihin varoihin on sisällyttävä se pääoman määrä, johon edellä on viitattu, sekä sille tilin avaamiseen mennessä kasvanut korko. Varoille tilin avaamispäivästä sen päättämispäivään asti kasvanut korko on talletettava tilille kohtuullisen ajan kuluessa sen varmistamiseksi, että tilille on jatkuvasti merkitty 1 kohdan mukaan palautettavat summat.
Nimenomainen ilmoitus, jossa todetaan, ettei Air Francella ole käyttöoikeutta jäädytetylle tilille talletettuihin varoihin ja jossa täsmennetään kyseisen tilin toimintaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt, on liitettävä Air Francen 1 kohdassa mainituissa asioissa nostettujen mitätöimiskanteiden käsittelyn aikana julkaisemiin tilinpäätöksiin."
2. Korvataan 3 artikla seuraavasti:
"3 artikla
Ranskan on toimitettava komissiolle tilinavaussopimus kuukauden määräajassa tämän päätöksen julkaisemisesta sekä tiliä päätettäessä laadittava lopullinen selvitys tilistä."
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 4 päivänä huhtikuuta 1995.