KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 24. april 2007
om statsstøtte C 26/2006 (ex N 110/2006) - midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien - Portugal
(meddelt under nummer K(2007) 1756)
(Kun den portugisiske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2007/581/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med nævnte artikler (1), og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 7. februar 2006, der blev registreret den 10. februar 2006, meddelte de portugisiske myndigheder Kommissionen, at de havde til hensigt at yde driftsstøtte til Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA (ENVC). Ved brev af 13. marts 2006 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger, og Portugal besvarede denne anmodning ved e-mail af 28. april 2006.
(2)
Ved brev af 23. juni 2006 underrettede Kommissionen Portugal om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende ovennævnte støtte.
(3)
Ved brev af 25. juli 2006, der blev registreret den 26. juli 2006, fremlagde de portugisiske myndigheder deres kommentarer i forbindelse med ovennævnte procedure.
(4)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger. Der er ikke modtaget bemærkninger fra tredjeparter.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
(5)
Støtten skulle ydes til Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA (ENVC), et portugisisk skibsværft, som på nuværende tidspunkt har omkring 1 000 ansatte.
(6)
ENVC indgik den 14. november 2003 en kontrakt med den franske rederivirksomhed Fouquet Sacops SA om levering af et tankskib til olieprodukter og kemiske produkter (skrog nr. 227), til en kontraktpris på 22 900 000 EUR. Skibet blev leveret den 26. april 2005.
(7)
Portugal har til hensigt at tildele ENVC en støtte på 1 461 702 EUR i forbindelse med denne kontrakt i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002 om en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien (3), som ændret ved forordning (EF) nr. 502/2004 (4) (MDO-forordningen). MDO-forordningen trådte i kraft den 3. juli 2002, og dens gyldighed ophørte den 31. marts 2005, hvorfor den ikke var i kraft, da Portugal anmeldte støtteforanstaltningen.
(8)
Portugal gør gældende, at kontrakten fortsat giver adgang til støtte efter MDO-forordningen af følgende årsager:
(9)
Artikel 4 i MDO-forordningen fastsætter følgende: »Forordningen finder anvendelse på endelige kontrakter, der undertegnes i tidsrummet fra forordningens ikrafttræden til dens udløb (…)«. Portugal påpeger i den forbindelse, at den pågældende kontrakt blev undertegnet den 14. november 2003, på hvilket tidspunkt MDO-forordningen stadig var i kraft, og at den derfor fortsat berettiger til støtte.
(10)
Portugal fremhæver desuden, at kontrakten var genstand for lavere pristilbud fra koreanske skibsværfter, hvorfor betingelserne i MDO-forordningens artikel 2 var opfyldt og støtten således berettiget over for uloyal konkurrence fra koreanske skibsværfter.
III. ÅRSAGER TIL INDLEDNINGEN AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
(11)
I sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i forbindelse med denne sag fremhævede Kommissionen, at den nærede tvivl om støttens forenelighed med fællesmarkedet i henhold til MDO-forordningen af følgende årsager:
(12)
Kommissionen nærede for det første tvivl om støttens incitamenteffekt. Kommissionen påpegede i den forbindelse, at de portugisiske myndigheder ikke havde fremlagt beviser for, at de ved ENVC's underskrivelse af kontrakten havde givet offentlige garantier for, at skibsværftet ville modtage støtte. Tværtimod fandtes der i Portugal ikke nogen gældende MDO-ordning. Ifølge de foreliggende oplysninger blev de portugisiske myndigheders beslutning om at yde støtte til ENVC (afhængig af Kommissionens godkendelse) desuden først truffet den 28. december 2005, dvs. lang tid efter, at kontrakten var indgået og skibet leveret. Det fremgik således, at ENVC ikke blev tilskyndet til at undertegne kontrakten på grund af statsstøtten, da den ikke var tilgængelig ved projektets afslutning.
(13)
Kommissionen satte for det andet spørgsmålstegn ved det juridiske grundlag for godkendelse af støtten. Kommissionen fremhævede, at MDO-forordningens gyldighed ophørte den 31. marts 2005, hvorfor den ikke var i kraft, da Portugal anmeldte støtteforanstaltningen. Selv om MDO-forordningen anvendtes på kontrakter, der var indgået, mens den var i kraft, var der tvivl om, hvorvidt Kommissionen stadig kunne vurdere den anmeldte støtteforanstaltning på grundlag af et instrument, som ikke længere indgik i EU-lovgivningen.
(14)
Kommissionen understregede desuden, at Korea anfægtede MDO-forordningens forenelighed med WTO-reglerne. Den 22. april 2005 udsendte et WTO-panel en beretning, ifølge hvilken MDO-forordningen og forskellige nationale ordninger, der var vedtaget under dette instrument, og som allerede var i kraft, da Korea klagede til WTO, var i strid med artikel 23, stk. 1, i WTO-forståelsen vedrørende reglerne og procedurerne for tvistbilæggelse (5). WTO's tvistbilæggelsesorgan vedtog den 20. juni 2005 dette panels beretning med en henstilling om, at Fællesskabet foretager en tilpasning af MDO-forordningen og de vedtagne nationale ordninger under dette instrument i overensstemmelse med de forpligtelser, som påhviler Fællesskabet i henhold til WTO-aftalerne (6). Fællesskabet meddelte den 20. juli 2005 WTO's tvistbilæggelsesorgan, at det allerede havde efterlevet organets beslutning og henstillinger, eftersom MDO-forordningens gyldighed var ophørt den 31. marts 2005, og medlemsstaterne ikke fortsat kunne yde driftsstøtte under denne forordning.
(15)
En godkendelse på nuværende tidspunkt af den planlagte støtte ville være ensbetydende med fortsat anvendelse af MDO-forordningen, i strid med Fællesskabets forpligtelse til at efterleve WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning. Kommissionen mente derfor ikke i denne fase, at støtten var i overensstemmelse med Fællesskabets internationale forpligtelser.
(16)
Hvad angår støtteintensiteten, bemærkede Kommissionen for det tredje, at støttebeløbet tilsyneladende oversteg 6 % af kontraktbeløbet og dermed også den tilladte maksimumintensitet, jf. artikel 2, stk. 3, i MDO-forordningen.
IV. KOMMENTARER FRA PORTUGAL
(17)
Portugal bemærkede, at det støttebeløb, Kommissionen havde angivet i sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure (1 401 702 EUR) (7), ikke svarede til det anmeldte støttebeløb (1 461 702 EUR).
(18)
Hvad angår støtteintensiteten, påpegede Portugal, at den maksimale støtteintensitet ifølge MDO-forordningen var på 6 % af kontraktværdien før støtten (i modsætning til de 6 % af kontraktværdien, der var angivet i Kommissionens beslutning om indlede den formelle undersøgelsesprocedure (8), og at støtteintensiteten på det grundlag var i overensstemmelse med MDO-forordningen.
(19)
Mere generelt understregede Portugal, at formålet med MDO-forordningen var at modvirke den illoyale konkurrence fra Korea, og at alle skibsværfter i EU var underlagt tilsvarende betingelser med hensyn til at modtage støtte under MDO-forordningen. Ifølge Portugal påvirker støtten derfor ikke samhandelen i fællesmarkedet, og det er således tvivlsomt, om den kan betragtes som statsstøtte, jf. EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
(20)
Hvad angår incitamenteffekten, fremlagde Portugal ny dokumentation for, at skibsværftet havde anmodet om støtten den 25. september 2003, dvs. inden kontraktunderskrivelsen. Portugal fremsendte i den forbindelse en kopi af et brev, de portugisiske myndigheder havde afsendt til skibsværftet 26. september 2003, og hvori de bekræftede at have modtaget støtteansøgningen og mindede skibsværftet om, at støtten var betinget af Kommissionens godkendelse. Dette brev viste ifølge Portugal, at de portugisiske myndigheder var parate til at yde støtte, hvis alle betingelser i lovgivningen var opfyldt.
(21)
Portugal fremførte også, at i henhold til tidligere praksis var der en opfattelse af, at Portugal imødekom anmodninger om støtte fra skibsværftindustrien, hvis lovgivningen åbnede mulighed herfor (i dette tilfælde MDO-forordningen). Det forhold, at støtten kun var formelt godkendt af Portugal i december 2005, skyldtes interne administrative forsinkelser. Det ændrer imidlertid ikke ved det forhold, at skibsværftet havde forventninger om at modtage støtten på det tidligere nævnte grundlag (se betragtning 20) og med henvisning til de portugisiske myndigheders generelle politik på dette område. Skibsværftet havde beviser for, at de koreanske skibsværfter havde fremsat lavere bud i forbindelse med denne kontrakt og godkendte kontrakten ud fra den antagelse, at de portugisiske myndigheder ville yde støtten.
(22)
Hvad angår det juridiske grundlag for godkendelse af støtten, gentog de portugisiske myndigheder, hvad de havde anført i anmeldelsen, nemlig at MDO-forordningen udgjorde et passende grundlag for godkendelse af støtte, eftersom kontrakten blev underskrevet, mens MDO-forordningen stadig var i kraft, og inden denne forordning blev fordømt af WTO-tvistbilæggelsesorganet. Portugal bemærkede, at situationen derfor ikke adskilte sig fra situationer, hvor andre medlemsstater havde ydet støtte (under MDO-ordninger) i forbindelse med kontrakter, der var undertegnet, mens MDO-forordningen stadig var i kraft. Det var tidspunktet for kontraktundertegnelsen, der var afgørende for, om kontrakterne var støtteberettigede og ikke tidspunktet for anmeldelse eller ydelse af støtten. Portugal anførte også, at ingen af de støttemodtagende skibsværfter var blevet anmodet om at tilbagebetale støtten efter offentliggørelsen af WTO-panelets beretning. Det ville derfor være i strid med det generelle princip om lige behandling, hvis støtten til ENVC ikke godkendtes.
V. VURDERING
(23)
I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(24)
Kommissionen vurderer, at den planlagte foranstaltning er statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1: Der er tale om støtte finansieret med statsmidler; selv om MDO-forordningen var gældende i alle medlemsstater, således som Portugal hævder, er foranstaltningen selektiv, fordi den er forbeholdt ENVC; denne selektive støtte kan fordreje konkurrencen, i og med at den giver ENVC en fordel i forhold til konkurrenterne, som ikke modtager støtte. Skibsværftindustrien er endelig en økonomisk sektor, som er præget af betydelig samhandel mellem medlemsstaterne. Foranstaltningen påvirker derfor samhandelen mellem medlemsstaterne.
(25)
Kommissionen bekræfter derfor, at den anmeldte støtte er omfattet af EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
(26)
Kommissionen bekræfter på baggrund af Portugals kommentarer, at den anmeldte støtte beløber sig til 1 461 702 EUR. MDO-forordningens artikel 2, stk. 3, fastsætter, at den maksimale støtteintensitet er på 6 % af kontraktværdien før støtte (9). Kommissionen konkluderer, at den anmeldte støtte er i overensstemmelse med den maksimale støtteintensitet, som MDO-forordningen tillader.
(27)
Hvad angår det generelle princip, kan statsstøtte kun anses for at være forenelig med fællesmarkedet, hvis den er nødvendig for at tilskynde den støttemodtagende virksomhed til at handle på en måde, der bidrager til at nå de mål, der er opstillet i forbindelse med den pågældende undtagelse (10).
(28)
Kommissionen påpeger i den forbindelse, at målet med MDO-forordningen var, »at sikre, at skibsværfterne i Fællesskabet kan klare sig over for den illoyale konkurrence fra Korea« (betragtning 6). Der kunne således ydes direkte støtte svarende til højst 6 % af kontraktværdien før støtte, forudsat at kontrakten havde været genstand for konkurrence fra et koreansk skibsværft, som tilbyder en lavere pris (artikel 2).
(29)
De nye beviser, som Portugal har lagt frem, viser, at skibsværftet ansøgte om støtte, inden kontraktens underskrivelse. Herudover fremlagde Portugal en kopi af et brev fra de ansvarlige portugisiske myndigheder (Direcção-Geral da Indústria - generaldirektoratet for industri) til ENVC af 26. september 2003, som bekræfter modtagelsen af støtteansøgningen, og hvori der efterlyses bevis for efterlevelse af artikel 2, stk. 1, i MDO-forordningen (dvs. bevis for, at et koreansk skibsværft har fremsat et lavere pristilbud i forbindelse med kontrakten; dette bevis blev efterfølgende fremlagt af værftet), og værftet gøres opmærksom på, at ydelse af støtte er betinget af forudgående anmeldelse til Kommissionen og dennes godkendelse. De ovennævnte forhold var efter Kommissionens opfattelse udtryk for, at de portugisiske myndigheder var indstillede på at yde støtten, hvis alle betingelserne var opfyldt. Eftersom alle betingelserne for støtteberettigelse i det foreliggende tilfælde syntes at være opfyldt, kunne disse forhold skabe forventninger hos skibsværftet om, at støtten ville blive ydet (11). Kommissionen nærede på denne baggrund ikke tvivl om støttens incitamenteffekt.
(30)
Kommissionen understregede i sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, at MDO-forordningens gyldighed ophørte den 31. marts 2005, og at den var derfor ikke i kraft, da Portugal anmeldte støtten. Selv om MDO-forordningen anvendtes på kontrakter, der var indgået, mens den var i kraft, var der tvivl om, hvorvidt Kommissionen stadig kunne vurdere den anmeldte støtteforanstaltning på grundlag af et instrument, som ikke længere indgik i EU-lovgivningen.
(31)
De kommentarer, som Portugal fremsatte efter beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, fjernede ikke Kommissionens tvivl om dette spørgsmål.
(32)
Hvad angår den anmeldte støtte, bemærker Kommissionen, at dens praksis er at basere sig på den lovgivning, der er gældende på vurderingstidspunktet (12), medmindre bestemmelserne i den gældende lovgivning er i strid hermed. Portugal godkendte kun støtten internt (betinget af Kommissionens godkendelse) og meddelte Kommissionen det lang tid efter, at MDO-forordningens gyldighed var ophørt.
(33)
Portugal fremfører i den forbindelse, at MDO-forordningen finder anvendelse på den omhandlede kontrakt i henhold til forordningens artikel 4, som fastsætter, at forordningen »(…) finder anvendelse på endelige kontrakter, der undertegnes fra forordningens ikrafttræden til dens udløb (…)«. Portugal påpeger i den forbindelse, at den pågældende kontrakt blev undertegnet den 14. november 2003, på hvilket tidspunkt MDO-forordningen stadig var i kraft, og at den derfor fortsat berettiger til støtte.
(34)
Kommissionen mener imidlertid ikke, at den citerede artikel 4 definerer MDO-forordningens gyldighedsperiode. Gyldighedsperioden er derimod fastsat i forordningens artikel 5 (13), som fastsætter, at den »udløber den 31. marts 2005«.
(35)
Artikel 4 fastsætter til gengæld supplerende betingelser for, at støtten kan være forenelig med fællesmarkedet. Dette bekræftes ligeledes i anden del af artikel 4, som fastsætter, at MDO-forordningen ikke finder anvendelse på »endelige kontrakter, der undertegnes, før Fællesskabet i De Europæiske Fællesskabers Tidende har meddelt, at det har indledt en tvistbilæggelsesprocedure mod Korea (…), og endelige kontrakter, der undertegnes en måned eller mere efter, at Kommissionen i De Europæiske Fællesskabers Tidende har meddelt, at denne tvistbilæggelsesprocedure har ført til en løsning eller indstilles«.
(36)
Det er på baggrund af ovenstående klart, at MDO-forordningen kun kunne finde anvendelse, hvis der forelå en tvist med Korea (14), og under alle omstændigheder aldrig efter den 31. marts 2005.
(37)
Denne fortolkning er i tråd med MDO-forordningens egentlige mål: som var at udgøre en »ekstraordinær og midlertidig foranstaltning, for at bistå Fællesskabets skibsværfter inden for de segmenter, der har lidt under negative virkninger i form af væsentlig og alvorlig skade på grund af illoyal koreansk konkurrence, [og der bør] gives tilladelse til anvendelse (…) inden for afgrænsede markedssegmenter i et kort og begrænset tidsrum« (15) (betragtning 3).
(38)
Det forhold, at Rådet ikke har forlænget gyldighedsperioden for denne forordning efter dens udløb, er et klart udtryk for, at det ikke havde til hensigt fortsat at bemyndige Kommissionen til at godkende støtte under MDO-forordningen. Det er i overensstemmelse med, at Fællesskabet havde informeret WTO's tvistbilæggelsesorgan om, at medlemsstaterne ikke kunne fortsætte med at yde driftsstøtte i henhold til denne forordning.
(39)
Kommissionen påpeger i den forbindelse, at fortolkningen af MDO-forordningen ligeledes bør analyseres i lyset af Fællesskabets internationale forpligtelser. I henhold til Domstolens faste retspraksis bør fællesskabslovgivningen i videst muligt omfang fortolkes på en måde, der er i overensstemmelse med international lovgivning, herunder med Fællesskabets forpligtelser i forhold til WTO (16).
(40)
I WTO-panelets beretning og WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning om godkendelse af beretningen fordømmes MDO-forordningen i sig selv, fordi den strider imod WTO-reglerne, og det krævedes heri, at Fællesskabet skulle holde op med at anvende den. Kravet over for Fællesskabet om at efterleve WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning omfatter også fremtidige afgørelser om ydelse af ny støtte under MDO-forordningen (17). Da Fællesskabet meddelte WTO's tvistbilæggelsesorgan, at det allerede havde efterlevet organets beslutning og henstillinger, eftersom MDO-forordningens gyldighed var ophørt den 31. marts 2005, og medlemsstaterne ikke kunne fortsætte med at yde driftsstøtte under denne forordning, forpligtede det sig til at ophøre med at anvende denne forordning til godkendelse af ny støtte. Godkendelse af den omhandlede støtte ville derfor være i strid med Fællesskabets internationale forpligtelser.
(41)
Det skal også påpeges, at Portugal ikke indgav sin anmeldelse inden for en rimelig frist. Portugal anmeldte først foranstaltningen den 7. januar 2006, dvs. ca. 27 måneder efter, at skibsværftet havde fremsat sin anmodning om støtte, 10 måneder efter MDO-forordningens ophør og 6 måneder efter, at Fællesskabet havde underrettet WTO's tvistbilæggelsesorgan om, at medlemsstaterne ikke længere kunne yde driftsstøtte under den nævnte forordning. Da forordningen er en ekstraordinær og midlertidig foranstaltning og under hensyn til de internationale forpligtelser, der var indgået inden for rammerne af WTO, og som Portugal var bekendt med, kunne landet ikke forvente, at dette instrument fortsat blev anvendt efter udløbet af dets gyldighedsperiode.
(42)
Kommissionen fremhæver også, at selv om ENVC havde forhåbninger om at modtage støtten, var dette ikke ensbetydende med, at værftet havde ret til at modtage den, hvilket ikke kun afhang af Portugals godkendelse, men også af anmeldelsen til Kommissionen og dennes godkendelse.
(43)
I modsætning til, hvad Portugal hævder, sættes der desuden ikke spørgsmålstegn ved ligebehandlingsprincippet. De skibsværfter i medlemsstaterne, som havde adgang til en ordning under MDO-forordningen, kunne modtage støtte under ordninger, der var godkendt af Kommissionen inden den 30. marts 2005, og Kommissionen har ikke truffet andre beslutninger om godkendelse af ny støtte under denne forordning efter denne dato. Kommissionen gør ligeledes opmærksom på, at i henhold til WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning gælder forpligtelsen til at ophøre med at yde ny støtte under MDO-forordningen både støtte under godkendte støtteordninger og ad hoc-støtte, og der skelnes i beslutningen ikke mellem støtte til skibsværfter, der er omfattet af en ordning, eller som i det foreliggende tilfælde, ad hoc-støtte, som ikke er omfattet af en ordning (jf. betragtning 14): Det blev i WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning anbefalet, at Fællesskabet ikke blot tilpasser MDO-forordningen, men også de nationale ordninger, der er vedtaget under denne ordning, i overensstemmelse med de forpligtelser, det er underlagt i kraft af WTO-aftalerne.
(44)
Kommissionen konkluderer på denne baggrund, at den anmeldte støtte ikke kan godkendes inden for rammerne af MDO-forordningen. Eftersom der ikke kan indrømmes andre undtagelser i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 2 eller 3, er støtten uforenelig med fællesmarkedet -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den anmeldte støtte på 1 461 702 EUR, som Portugal havde til hensigt at yde til Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA i forbindelse med en kontrakt undertegnet af dette skibsværft, kan ikke godkendes i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002 om en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien, som ændret ved forordning (EF) nr. 502/2004, og den er derfor uforenelig med fællesmarkedet. Støtten bør ikke ydes.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til Den Portugisiske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. april 2007.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 24 päivänä huhtikuuta 2007,
valtiontuesta C 26/2006 (ex N 110/2006), laivanrakennusteollisuuden väliaikainen suojajärjestely - Portugali
(tiedoksiannettu numerolla K(2007) 1756)
(Ainoastaan portugalinkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2007/581/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti pyytänyt asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon kyseiset huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Portugali ilmoitti komissiolle 7 päivänä helmikuuta 2006 päivätyllä (ja 10 päivänä helmikuuta 2006 saapuneeksi kirjatulla) kirjeellä, että se aikoo myöntää toimintatukea Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA -yritykselle, jäljempänä ’ENVC’. Komissio pyysi lisätietoja 13 päivänä maaliskuuta 2006 päivätyllä kirjeellä, johon Portugali vastasi sähköpostitse 28 päivänä huhtikuuta 2006.
(2)
Komissio ilmoitti Portugalille 23 päivänä kesäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa kyseistä tukea koskeva EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.
(3)
Portugalin viranomaiset esittivät huomautuksensa edellä mainitussa menettelyssä 25 päivänä heinäkuuta 2006 päivätyllä (ja 26 päivänä heinäkuuta 2006 saapuneeksi kirjatulla) kirjeellä.
(4)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa. Huomautuksia ei ole esitetty.
II KUVAUS TUKITOIMENPITEESTÄ
(5)
Tuki myönnettäisiin portugalilaiselle Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA -telakalle, jäljempänä ’ENVC’, jonka palveluksessa on tällä hetkellä noin 1 000 työntekijää.
(6)
ENVC teki 14 päivänä marraskuuta 2003 ranskalaisen Fouquet Sacops SA -varustamon kanssa sopimuksen öly- ja kemikaalisäiliöaluksen (alus nro 227) toimittamisesta sopimushintaan 22 900 000 euroa. Alus toimitettiin 26 päivänä huhtikuuta 2005.
(7)
Portugali aikoo myöntää ENVC:lle tähän sopimukseen liittyvän 1 461 702 euron tuen laivanrakennusteollisuuden väliaikaisista suojajärjestelyistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1177/2002 (3) nojalla, sellaisena kuin asetus on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 502/2004 (4), jäljempänä ’väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus’. Väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus tuli voimaan 3 päivänä heinäkuuta 2002 ja sen voimassaolo päättyi 31 päivänä maaliskuuta 2005, joten se ei ollut enää voimassa Portugalin ilmoittaessa tuesta.
(8)
Portugali katsoo kuitenkin, että sopimus on vielä tukikelpoinen väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen nojalla seuraavista syistä:
(9)
Väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen 4 artiklassa säädetään seuraavaa: ”Tätä asetusta sovelletaan asetuksen voimassaolon alkamis- ja päättymispäivän välisenä aikana allekirjoitettuihin lopullisiin sopimuksiin […].” Portugali korostaa, että kyseinen sopimus allekirjoitettiin 14 päivänä marraskuuta 2003, jolloin väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus oli vielä voimassa, joten sopimus on sen mukaan edelleen tukikelpoinen.
(10)
Portugali väittää myös, että korealaiset telakat tekivät kyseisestä sopimuksesta alempia hintatarjouksia. Tämän vuoksi väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen 2 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät, ja tukea voidaan siten perustella korealaisten telakoiden epäterveiden kilpailukäytäntöjen torjumisella.
III TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT
(11)
Komissio korosti muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista tässä asiassa koskevassa päätöksessään, että se suhtautuu epäillen siihen, soveltuuko tuki yhteismarkkinoille väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen perusteella.
(12)
Ensiksi komissio suhtautui epäillen tuen kannustinvaikutukseen. Komission mukaan Portugali ei ollut esittänyt näyttöä, joka osoittaisi, että ENVC:n allekirjoittaessa sopimuksen olisi annettu julkisia takeita telakoiden tukemisesta. Tilanne oli päinvastainen, sillä Portugalissa ei ollut voimassa olevaa väliaikaista suojajärjestelyä. Saatavilla olevien tietojen mukaan Portugalin viranomaisten (komission hyväksyntää edellyttänyt) päätös tuen myöntämisestä ENVC:lle tehtiin vasta 28 päivänä joulukuuta 2005 eli pitkän ajan kuluttua sopimuksen tekemisestä ja aluksen toimittamisesta. Vaikuttaakin siltä, ettei ENVC:tä kannustettu valtiontuen avulla allekirjoittamaan sopimusta, sillä tukea ei ollut saatavilla hankkeen päättyessä.
(13)
Toiseksi komissio epäili tuen hyväksymistä koskevaa oikeusperustaa. Komissio korosti, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolo päättyi 31 päivänä maaliskuuta 2005, joten se ei ollut voimassa Portugalin ilmoittaessa tuesta. Vaikka väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevaa asetusta sovellettaisiinkin sen voimassaoloaikana tehtyihin sopimuksiin, oli epävarmaa, voiko komissio vielä tutkia ilmoitetun toimenpiteen sellaisen säädöksen perusteella, joka ei enää ollut osa EU:n oikeusjärjestystä.
(14)
Lisäksi komissio korosti, että Korea on riitauttanut väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen yhteensopivuuden WTO:n sääntöjen kanssa. WTO:n paneeli antoi 22 päivänä huhtikuuta 2005 selvityksen, jonka mukaan väliaikaiset suojajärjestelyt ja niiden nojalla hyväksytyt erilaiset kansalliset järjestelyt, jotka olivat käytössä Korean valittaessa asiasta WTO:ssa, olivat riitojen ratkaisusta annettuja sääntöjä ja menettelyjä koskevan sopimuksen (5) 23 artiklan 1 kohdan vastaisia. WTO:n riitojenratkaisuelin hyväksyi 20 päivänä kesäkuuta 2005 tämän paneelin selvityksen. Se antoi lisäksi suosituksen, jonka mukaan komission on saatettava väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus ja näiden järjestelyjen nojalla hyväksytyt kansalliset järjestelyt WTO:n sopimuksista johtuvien velvoitteiden mukaisiksi (6). Komissio ilmoitti riitojenratkaisuelimelle 20 päivänä heinäkuuta 2005, että se oli jo pannut täytäntöön riitojenratkaisuelimen päätöksen ja suositukset, koska väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolo oli päättynyt 31 päivänä maaliskuuta 2005. Jäsenvaltiot eivät siis voineet enää myöntää toimintatukea kyseisen asetuksen nojalla.
(15)
Jos suunnitellun tuen myöntäminen sallittaisiin nyt, tämä merkitsisi väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen soveltamisen jatkamista. Tällöin rikottaisiin yhteisölle kuuluvaa velvoitetta panna riitojenratkaisuelimen päätös täytäntöön. Komissio ei siten katsonut tuossa vaiheessa, että tuki olisi yhteensopivaa yhteisön kansainvälisten velvoitteiden kanssa.
(16)
Kolmanneksi komissio pani merkille tuki-intensiteetin osalta, että tuen määrä oli ilmeisesti suurempi kuin 6 prosenttia sopimusarvosta ja ettei se siten ollut väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen 2 artiklan 3 kohdassa sallitun tuen enimmäisintensiteetin mukainen.
IV PORTUGALIN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(17)
Portugali huomautti, että muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa komission päätöksessä mainittu tuen määrä (1 401 702 euroa) (7) ei vastannut ilmoitetun tuen määrää (1 461 702 euroa).
(18)
Tuki-intensiteetin osalta Portugali korosti, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen mukaan tuen enimmäisintensiteetti on 6 prosenttia tukea edeltävästä sopimusarvosta (eikä 6 prosenttia tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa komission päätöksessä mainitusta sopimusarvosta (8). Portugalin mukaan tuki-intensiteetti on siten väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen mukainen.
(19)
Portugalin mukaan väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen tavoitteena on Korean epäterveiden kilpailukäytäntöjen torjuminen. Kaikki EU:n telakat saattoivat samoin edellytyksin saada tukea väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen nojalla. Portugalin mielestä tuki ei siten vaikuta kauppaan yhteismarkkinoilla, ja tästä syystä on kyseenalaista, että sitä voitaisiin pitää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena.
(20)
Kannustinvaikutuksesta Portugali esitti uusia todisteita, joiden mukaan telakka oli hakenut tukea 25 päivänä syyskuuta 2003 eli ennen sopimuksen allekirjoittamista. Portugali esitti jäljennöksen Portugalin viranomaisten telakalle 26 päivänä syyskuuta 2003 lähettämästä kirjeestä, jossa nämä vahvistivat saaneensa tukihakemuksen ja huomauttivat telakalle, että tuki edellyttää komission hyväksyntää. Portugalin mukaan kirje osoitti, että Portugalin viranomaiset olivat valmiita myöntämään tukea, kunhan kaikki lakisääteiset edellytykset täyttyvät.
(21)
Portugali väitti vielä, että aiemman käytännön perusteella vallitsi sellainen käsitys, että Portugali puoltaisi laivanrakennusteollisuuden tukihakemuksia, kunhan tätä varten on asianmukainen oikeusperusta (tässä tapauksessa väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus). Portugali hyväksyi tuen virallisesti vasta joulukuussa 2005 sisäisten hallinnollisten viivästysten vuoksi. Tämä ei kuitenkaan poista sitä tosiseikkaa, että telakka odotti saavansa tukea edellä mainittujen seikkojen (ks. johdanto-osan 20 kappale) ja Portugalin viranomaisten tällä alalla soveltaman yleisen käytännön perusteella. Telakalla oli todisteita siitä, että korealaiset telakat olivat tarjonneet kyseisestä sopimuksesta alempia hintoja, ja se oli sopimuksen tehdessään luottanut siihen, että Portugalin viranomaiset myöntäisivät tuen.
(22)
Tuen hyväksymistä koskevan oikeusperustan osalta Portugali toisti ilmoituksessa esittämänsä perustelut, joiden mukaan väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus on asianmukainen oikeusperusta tuen hyväksymiselle, koska sopimus allekirjoitettiin väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen ollessa vielä voimassa ja tosiasiallisesti ennen kuin riitojenratkaisuelin antoi asetuksesta kielteisen päätöksen. Portugali huomautti, ettei tilanne siten poikennut muiden jäsenvaltioiden (väliaikaisten suojajärjestelyjen nojalla) myöntämistä tuista niiden sopimusten osalta, jotka allekirjoitettiin väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen ollessa vielä voimassa. Sopimusten tukikelpoisuuden kannalta ratkaiseva seikka on sopimusten allekirjoittamisajankohta eikä ilmoitusajankohta tai tuen myöntämisajankohta. Portugali totesi myös, ettei mitään tuensaajatelakkaa vaadittu palauttamaan tukea WTO:n paneelin selvityksen perusteella. Olisi siten yhdenvertaista kohtelua koskevan periaatteen vastaista olla hyväksymättä ENVC:lle myönnettävää tukea.
V ARVIOINTI
(23)
EY:n perustamissopimuksen 87artiklan 1kohdassa määrätään, että jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(24)
Komissio katsoo, että suunniteltu toimenpide on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Tuki rahoitetaan valtion varoista. Vaikka väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevaa asetusta sovellettaisiinkin kaikissa jäsenvaltioissa, kuten Portugali väittää, toimenpide on valikoiva, sillä se koskee ainoastaan ENVC:tä. Tämä valikoiva tuki uhkaa vääristää kilpailua, koska se antaa ENVC:lle edun suhteessa muihin kilpailijoihin, jotka eivät saa tukea. Laivanrakennus on taloudellista toimintaa, jonka osuus jäsenvaltioiden välisestä kaupasta on merkittävä. Toimenpide vaikuttaa siten jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(25)
Komissio toteaa, että ilmoitettu tuki kuuluu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
(26)
Komissio vahvistaa Portugalin esittämien huomautusten perusteella, että ilmoitetun tuen määrä on 1 461 702 euroa. Väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaan tuen sallittu enimmäisintensiteetti on 6 prosenttia tukea edeltävästä sopimusarvosta (9). Komissio toteaa, että ilmoitettu tuki on väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevassa asetuksessa sallitun tuen enimmäisintensiteetin mukainen.
(27)
Yleisen periaatteen mukaan valtiontukea voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvana vain silloin, kun se on välttämätön tuensaajayrityksen kannustamiseksi toimimaan tavalla, joka edistää asiaa koskevassa poikkeuksissa tarkoitettujen tavoitteiden toteutumista (10).
(28)
Komissio korostaa tässä yhteydessä, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen tavoitteena oli, että ”yhteisön telakat voisivat selviytyä Korean epäterveistä kilpailukäytännöistä” (ks. johdanto-osan 6 kappale). Tällä tavoin voitiin myöntää suoraa tukea, joka on enintään 6 prosenttia tukea edeltävästä sopimusarvosta, edellyttäen, että sopimuksesta oli kilpailtu sellaisen Koreasta peräisin olevan telakan kanssa, joka tarjosi alempaa hintaa (2 artikla).
(29)
Portugalin esittämä uusi näyttö osoittaa, että telakka haki tukea ennen sopimuksen allekirjoittamista. Lisäksi Portugali toimitti jäljennöksen Portugalin toimivaltaisten viranomaisten (Direcção-Geral da Indústria) ENVC:lle 26 päivänä syyskuuta 2003 lähettämästä kirjeestä. Viranomaiset vahvistivat siinä saaneensa tukihakemuksen, pyysivät todisteita siitä, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen 2 artiklan 1 kohdan edellytykset täyttyivät (eli todisteita siitä, että sopimuksesta oli kilpailtu sellaisen korealaisen telakan kanssa, joka tarjosi alempaa hintaa - telakka esitti sittemmin nämä todisteet), ja huomauttivat telakalle, että tuen myöntäminen edellyttää ennakkoilmoitusta ja komission hyväksyntää. Komissio katsoo edellä esitetyn perusteella, että Portugalin viranomaiset olivat valmiita myöntämään tukea, kunhan kaikki edellytykset täyttyvät. Koska kaikki tukikelpoisuuden edellytykset ilmeisesti täyttyivät tässä asiassa, nämä tosiseikat olivat omiaan luomaan telakalla tuen myöntämiseen liittyviä odotuksia (11). Näistä syistä komissiolla ei ole enää epäilyksiä tuen kannustinvaikutuksesta.
(30)
Komissio korosti muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolo päättyi 31 päivänä maaliskuuta 2005, joten se ei ollut enää voimassa Portugalin ilmoittaessa tuesta. Vaikka väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevaa asetusta sovellettaisiinkin sen voimassaoloaikana tehtyihin sopimuksiin, oli epävarmaa, voisiko komissio vielä tutkia ilmoitetun toimenpiteen sellaisen säädöksen perusteella, joka ei enää ollut osa EU:n oikeusjärjestystä.
(31)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksen perusteella esitetyt Portugalin huomautukset eivät ole poistaneet komission epäilyjä tästä kysymyksestä.
(32)
Komissio huomauttaa käytäntönään olevan ilmoitetun tuen tapauksessa, että sen arviointi perustuu arviointihetkellä voimassa olevaan lainsäädäntöön (12), jollei voimassa olevassa lainsäädännössä toisin säädetä. Portugali hyväksyi tuen vain sisäisesti (ehdollisena ennen komission hyväksyntää) ja ilmoitti siitä komissiolle pitkän ajan kuluttua väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolon päättymisestä.
(33)
Portugali väittää, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevaa asetusta sovelletaan tarkasteltavaan sopimukseen kyseisen asetuksen 4 artiklan nojalla, jossa säädetään seuraavaa: ”Tätä asetusta sovelletaan asetuksen voimassaolon alkamis- ja päättymispäivän välisenä aikana allekirjoitettuihin lopullisiin sopimuksiin […].” Portugali korostaa, että kyseinen sopimus allekirjoitettiin 14 päivänä marraskuuta 2003, jolloin väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus oli vielä voimassa, joten se on sen mukaan edelleen tukikelpoinen.
(34)
Komissio kuitenkin katsoo, ettei edellä mainitussa 4 artiklassa määritellä väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen ajallista soveltamisalaa. Tätä vastoin asetuksen ajallinen soveltamisala määritellään sen 5 artiklassa (13), jonka mukaan asetuksen ”voimassaolo päättyy 31 päivänä maaliskuuta 2005”.
(35)
Sitä vastoin 4 artiklassa säädetään tuen soveltuvuuden lisäedellytyksistä. Tämä ilmenee myös 4 artiklan loppuosasta, jossa todetaan, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevaa asetusta ei sovelleta ”sellaisiin lopullisiin sopimuksiin, jotka on allekirjoitettu ennen kuin komissio ilmoittaa Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, että se on aloittanut […] riidanratkaisumenettelyt Koreaa vastaan […], eikä sellaisiin lopullisiin sopimuksiin, jotka on allekirjoitettu vähintään kuukausi sen jälkeen kun komissio ilmoittaa Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, että nämä riidanratkaisumenettelyt on saatu päätökseen tai keskeytetty”.
(36)
Edellä esitetyn perusteella on selvää, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevaa asetusta sovellettaisiin vain, jos vireillä olisi menettely Koreaa vastaan (14), eikä sitä kuitenkaan enää sovellettaisi 31 päivän maaliskuuta 2005 jälkeen.
(37)
Väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen tavoite tukee tätä tulkintaa. Asetus nimittäin on annettu ”poikkeuksellisena ja väliaikaisena toimenpiteenä yhteisön telakoiden avustamiseksi niillä segmenteillä, jotka ovat kärsineet haittavaikutuksista Korean epäterveistä kilpailukäytännöistä aiheutuneiden huomattavien vahinkojen ja vakavien haittojen muodossa, [mutta se] olisi kuitenkin suppeilla markkinasegmenteillä sallittava […] lyhyeksi ja rajoitetuksi ajaksi” (15) (johdanto-osan 3 kappale).
(38)
Neuvosto ei ole antanut uutta asetusta tämän asetuksen voimassaolon päätyttyä. Tämä on selvä osoitus siitä, ettei neuvosto aikonut enää antaa komission hyväksyä tukea väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen nojalla. Yhteisö oli nimittäin ilmoittanut WTO:n riitojenratkaisuelimelle, etteivät jäsenvaltiot saa jatkaa toimintatuen myöntämistä tämän asetuksen nojalla.
(39)
Komissio korostaa, että väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen tulkintaa on arvioitava myös yhteisön kansainvälisten velvoitteiden perusteella. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön lainsäädäntöä on tulkittava mahdollisimman pitkälle kansainvälisen oikeuden mukaisesti, mukaan luettuina WTO:sta johtuvat EY:n velvoitteet (16).
(40)
Paneelin selvityksessä ja sen hyväksymisestä tehdyssä riitojenratkaisuelimen päätöksessä torjuttiin väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus sellaisenaan WTO:n sääntöjen vastaisena ja velvoitettiin yhteisö luopumaan sen soveltamisesta. Yhteisölle asetettu velvoite noudattaa riitojenratkaisuelimen päätöstä kattaa myös tulevat päätökset, jotka koskevat uuden tuen myöntämistä väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen nojalla (17). Kun yhteisö ilmoitti riitojenratkaisuelimelle, että se oli jo pannut täytäntöön riitojenratkaisuelimen päätöksen ja suositukset, koska väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolo oli päättynyt 31 päivänä maaliskuuta 2005 eivätkä jäsenvaltiot saaneet enää myöntää toimintatukea kyseisen asetuksen nojalla, se sitoutui olemaan soveltamatta kyseistä asetusta hyväksyttäessä uutta tukea. Nyt kyseessä olevan tuen hyväksyminen merkitsisi siten yhteisön kansainvälisten sitoumusten rikkomista.
(41)
Lopuksi on syytä mainita myös, ettei Portugali ilmoittanut toimenpiteestä kohtuullisessa määräajassa. Portugali ilmoitti toimenpiteestä vasta 7 päivänä tammikuuta 2006 eli lähes 27 kuukauden kuluttua siitä, kun telakka oli jättänyt tukihakemuksen, 10 kuukauden kuluttua väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolon päättymisestä ja 6 kuukauden kuluttua siitä, kun yhteisö oli ilmoittanut riitojenratkaisuelimelle, etteivät jäsenvaltiot saaneet enää myöntää toimintatukea kyseisen asetuksen nojalla. Kun otetaan huomioon asetuksen poikkeuksellinen ja väliaikainen luonne sekä WTO:n kanssa tehdyt kansainväliset sitoumukset, joista Portugali oli tietoinen, Portugali ei voinut olettaa, että järjestelyä sovellettaisiin vielä sen voimassaolon päätyttyä.
(42)
Komissio korostaa vielä, että vaikka ENVC odottaisikin saavansa tukea, se ei antaisi telakalle oikeutta saada tukea, sillä tämä riippui paitsi Portugalin hyväksynnästä myös ilmoituksesta ja komission hyväksynnästä.
(43)
Vastaavasti ja toisin kuin Portugali väittää, yhdenvertaisen kohtelun periaate ei tule kyseeseen tässä asiassa. Niiden jäsenvaltioiden telakat, joilla oli väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen mukainen järjestely, saattoivat saada tukea komission ennen 30 päivää maaliskuuta 2005 hyväksymien järjestelyjen perusteella. Komissio ei ole kuitenkaan tehnyt muita päätöksiä uuden tuen hyväksymisestä tämän asetuksen nojalla kyseisen ajankohdan jälkeen. Komissio korostaa, että riitojenratkaisuelimen päätöksen mukaan velvoitetta, jonka mukaan väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen nojalla ei saa myöntää uutta tukea, sovelletaan paitsi hyväksyttyjen tukiohjelmien mukaiseen tukeen myös tapauskohtaisiin tukiin. Tukiohjelman piiriin kuuluvan telakkatuen tai - kuten käsiteltävänä olevassa asiassa - ohjelman ulkopuolisen tapauskohtaisen tuen välillä ei siis tehdä eroa (ks. 14 kappale). Riitojenratkaisuelimen päätöksessä suositeltiin, että yhteisö mukauttaisi paitsi väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevaa asetusta myös näiden järjestelyjen nojalla hyväksyttyjä kansallisia tukiohjelmia WTO:n sopimuksista johtuvien velvoitteiden mukaisesti.
(44)
Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, ettei ilmoitettua tukea voida hyväksyä väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen nojalla. Koska EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisia poikkeuksia ei voida soveltaa, tuki ei sovellu yhteismarkkinoille,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Ilmoitettua valtiontukea, jonka Portugali aikoo myöntää Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA -yritykselle kyseisen telakan allekirjoittaman sopimuksen hyväksi ja jonka määrä on 1 461 702 euroa, ei voida hyväksyä laivanrakennusteollisuuden väliaikaisista suojajärjestelyistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1177/2002 nojalla, sellaisena kuin asetus on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 502/2004, joten tuki ei sovellu yhteismarkkinoille. Tämän vuoksi tätä tukea ei saa myöntää.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Portugalin tasavallalle.
Tehty Brysselissä 24 päivänä huhtikuuta 2007.