Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/18/EF
af 17. april 2000
om minimumseksamenskravene for sikkerhedsrådgivere i forbindelse med transport af farligt gods med jernbane eller ad vej eller indre vandveje
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 71, stk. 1, litra c),
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
efter høring af Regionsudvalget,
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Det er vigtigt at forbedre transportsikkerhed og miljøbeskyttelse, navnlig i forbindelse med transport af farligt gods med jernbane, ad vej eller ad indre vandveje, og den menneskelige faktor er betydningsfuld for sikker anvendelse af disse transportmåder.
(2) I henhold til Rådets direktiv 96/35/EF af 3. juni 1996 om udpegelse af og faglige kvalifikationer for sikkerhedsrådgivere for transport med jernbane eller ad vej eller indre vandveje af farligt gods(4) skal alle virksomheder, hvis aktiviteter omfatter transport af farligt gods samt pålæsning eller aflæsning i forbindelse med sådanne transporter, udpege en eller flere sikkerhedsrådgivere. Nævnte direktiv indeholder ingen detaljerede bestemmelser om harmonisering af eksamenskravene for sikkerhedsrådgivere eller regler for eksamenskommissionerne.
(3) Det er nødvendigt, at medlemsstaterne udarbejder en fælles minimumsramme for sikkerhedsrådgivereksamen og de regler, der skal gælde for eksamenskommissionerne for at garantere et vist kvalitetsniveau og for at lette gensidig anerkendelse af EF-uddannelsesbeviser for sikkerhedsrådgivere.
(4) Sikkerhedsrådgivereksamen skal mindst bestå i en skriftlig prøve, hvorved der stilles spørgsmål, der som et minimum vedrører emnerne i bilag II til direktiv 96/35/EF, samt en undersøgelse af et konkret tilfælde, hvor kandidaterne kan vise deres egnethed til at udføre en sikkerhedsrådgivers opgaver.
(5) Medlemsstaterne kan bestemme, at sikkerhedsrådgivere, som skal arbejde for virksomheder, der udelukkende transporterer særlige typer farligt gods, kun skal eksamineres i emner, der vedrører denne aktivitet. Det skal i så fald klart fremgå af EF-uddannelsesbeviset, at det har begrænset gyldighed.
(6) Eksamen bør afholdes af eksamenskommissioner og godkendes af medlemsstaternes kompetente myndigheder; medlemsstaterne fastsætter regler for eksamenskommissionerne med henblik på at sikre et højt kvalitetsniveau. Eksamenskommissionerne skal være teknisk kompetente, pålidelige og uafhængige.
(7) Medlemsstaterne bør bistå hinanden ved gennemførelsen af dette direktiv -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
Anvendelsesområde og definitioner
Artikel 1
1. Dette direktiv fastsætter minimumseksamenskravene, som skal opfyldes for at få EF-uddannelsesbevis som sikkerhedsrådgiver for transport af farligt gods i henhold til direktiv 96/35/EF.
2. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige og hensigtsmæssige foranstaltninger for at sikre, at sikkerhedsrådgiverne for transport af farligt gods eksamineres, således at disse minimumskrav opfyldes.
Artikel 2
I dette direktiv forstås ved:
a) "sikkerhedsrådgiver for transport af farligt gods", i det følgende benævnt "rådgiver": de personer, der er omhandlet i artikel 2, litra b), i direktiv 96/35/EF
b) "farligt gods", gods som defineret i artikel 2 i direktiv 94/55/EF(5) og artikel 2 i direktiv 96/49/EF(6)
c) "virksomhed": virksomheder i henhold til artikel 2, litra a), i direktiv 96/35/EF
d) "eksamen": eksamen i henhold til artikel 5, stk. 2, i direktiv 96/35/EF
e) "eksamenskommission": ethvert organ, som medlemsstaternes kompetente myndigheder har udpeget til at forestå eksaminer
f) "EF-uddannelsesbevis": uddannelsesbevis udformet efter modellen i bilag III til direktiv 96/35/EF.
KAPITEL II
Eksamen
Artikel 3
1. Den kompetente myndighed eller eksamenskommissionen holder en obligatorisk skriftlig eksamen, som den kan supplere med en mundtlig eksamen for at kontrollere, om kandidaterne har tilstrækkelige kundskaber til at udføre opgaverne som sikkerhedsrådgivere med henblik på at opnå EF-uddannelsesbevis.
2. Den obligatoriske eksamen består af en skriftlig prøve, der er tilpasset efter de(n) transportform(er), som EF-uddannelsesbeviset udstedes for.
3. a) Kandidaten skal besvare et spørgeskema. Det består af mindst 20 åbne spørgsmål, der i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, i direktiv 96/35/EF som et minimum skal omfatte emnerne på listen i bilag II til direktivet. Der kan dog anvendes multiple choice-spørgsmål. I så fald tæller to multiple choice-spørgsmål som ét åbent spørgsmål.
Blandt emnerne skal der lægges særlig vægt på følgende afhængigt af den pågældende transportform:
- generelle forebyggelses- og sikkerhedsforanstaltninger
- klassificering af farligt gods
- almindelige betingelser for emballering, herunder for tanke, tankcontainere, tankbiler osv.
- farepåskrifter og -mærkater
- angivelser i transportdokumentet
- håndtering og stuvning
- personalets faglige kvalifikationer
- transportdokumenter
- sikkerhedsinstrukser
- krav til transportmateriellet.
b) Kandidaterne foretager en undersøgelse af et konkret tilfælde i forbindelse med bilag I til direktiv 96/35/EF for at vise, at de har de nødvendige kvalifikationer til at udføre en sikkerhedsrådgivers arbejdsopgaver.
c) Medlemsstaterne kan bestemme, at kandidater, der ønsker at arbejde for virksomheder, hvis aktiviteter udelukkende omfatter transport af visse typer farligt gods, i henhold til bilag II til direktiv 96/35/EF kun eksamineres i emner vedrørende deres aktiviteter.
Det drejer sig om følgende godstyper:
- klasse 1 (eksplosive stoffer)
- klasse 2 (gasser)
- klasse 7 (radioaktive stoffer)
- klasse 3, 4.1, 4.2, 4.3, 5.1, 5.2, 6.1, 6.2, 8 og 9 (faste og flydende stoffer)
- randnummer 1202, 1203 og 1223 (mineralolieprodukter).
Det skal klart fremgå af EF-uddannelsesbevisets overskrift, at det kun gælder for de typer farligt gods, som er nævnt i dette litra, og som rådgiveren har aflagt eksamen i på betingelserne i litra a) og b).
4. Den kompetente myndighed eller eksamenskommissionen udarbejder efterhånden en liste over de spørgsmål, der er blevet stillet til eksamen.
KAPITEL III
Regler for eksamenskommissioner
Artikel 4
1. Hvis medlemsstaterne ikke selv tilrettelægger eksamen, udpeger de eksamenskommissioner på grundlag af følgende kriterier:
a) eksamenskommissionens kompetence
b) specifikation af de eksamineringsmåder, som eksamenskommissionen foreslår
c) foranstaltninger, der skal sikre, at eksamen er upartisk
d) kommissionens uafhængighed af alle fysiske eller juridiske personer, der ansætter sikkerhedsrådgivere.
2. Udpegelsen af den godkendte eksamenskommission sker skriftligt. Godkendelsen kan være for et begrænset tidsrum.
Artikel 5
Medlemsstaterne bistår hinanden ved gennemførelsen af dette direktiv.
Alle medlemsstaterne sender regelmæssigt Kommissionen den liste over spørgsmål, der er nævnt i artikel 3, stk. 4. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.
KAPITEL IV
Afsluttende bestemmelser
Artikel 6
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest tre måneder efter dets ikrafttræden. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 7
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 8
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 17. april 2000.
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/18/EY,
annettu 17 päivänä huhtikuuta 2000,
vaarallisten aineiden maantie-, rautatie- ja sisävesikuljetusten turvallisuusneuvonantajan tutkintoa koskevista vähimmäisvaatimuksista
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 71 artiklan 1 kohdan c alakohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
toimivat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen(3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1) Kuljetusten turvallisuuden kohentaminen ja ympäristönsuojelu, erityisesti vaarallisten aineiden maantie-, rautatie- ja sisävesikuljetuksissa, sekä inhimilliset tekijät eri kuljetusmuotojen turvallisessa käytössä ovat tärkeitä kysymyksiä.
(2) Vaarallisten aineiden maakuljetusten turvallisuusneuvonantajan nimeämisestä ja ammatillisesta pätevyydestä 3 päivänä kesäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/35/EY(4) mukaan vaarallisten aineiden maantie-, rautatie- tai sisävesikuljetuksia tai niihin liittyviä kuormaus- tai purkamistoimia suorittavan yhtiön on nimettävä yksi tai useampi turvallisuusneuvonantaja. Mainittu direktiivi ei sisällä yksityiskohtaisia säännöksiä turvallisuusneuvonantajan tutkintojen ehtojen yhtenäistämisestä eikä tutkintojen järjestäjiä koskevista vaatimuksista.
(3) Jäsenvaltioiden olisi luotava turvallisuusneuvonantajan tutkinnolle ja tutkinnon järjestäjiä koskeville vaatimuksille yhteiset vähimmäispuitteet, jotta voidaan varmistaa tietty laatutaso ja helpottaa turvallisuusneuvonantajien EY-todistusten vastavuoroista tunnustamista yhteisön koko alueella.
(4) Turvallisuusneuvonantajan tutkinnossa on vähintään yksi kirjallinen koe, joka käsittää ainakin direktiivin 96/35/EY liitteessä II lueteltuja aiheita koskevia kysymyksiä sekä annettuun tapaukseen liittyvän tehtävän, jonka nojalla kokelaat voivat osoittaa, että he soveltuvat suorittamaan turvallisuusneuvonantajan tehtäviä.
(5) Jäsenvaltiot voivat säätää, että ainoastaan tiettyihin vaarallisiin aineisiin liittyvää toimintaa harjoittavien yritysten palvelukseen aikoville kokelaille esitetään vain tähän toimintaan liittyviä aihekokonaisuuksia koskevia kysymyksiä. Tällöin on EY-todistuksessa selvästi ilmoitettava sen kattavuuden rajoitukset.
(6) Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen hyväksyy tutkinnon järjestäjän järjestämän tutkinnon. Jäsenvaltioiden on määriteltävä tutkinnon järjestäjille asetettavat vaatimukset, jotta voidaan varmistaa palvelujen korkea laatutaso. Tutkinnon järjestäjien on oltava teknisesti päteviä, luotettavia ja riippumattomia.
(7) Jäsenvaltioiden olisi avustettava toisiaan tämän direktiivin täytäntöönpanossa,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
Soveltamisala ja määritelmät
1 artikla
1. Tässä direktiivissä vahvistetaan direktiivissä 96/35/EY säädetyn vaarallisten aineiden kuljetusten turvallisuusneuvonantajan EY-todistuksen saamiseksi vaadittavaa tutkintoa koskevat vähimmäisvaatimukset.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vaarallisten aineiden kuljetusten turvallisuusneuvonantajien pätevyys tutkitaan niin, että nämä vähimmäisvaatimukset täyttyvät.
2 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) "vaarallisten aineiden kuljetusten turvallisuusneuvonantajalla", jäljempänä "neuvonantaja", direktiivin 96/35/EY 2 artiklan b alakohdassa tarkoitettua henkilöä;
b) "vaarallisilla aineilla" direktiivin 94/55/EY(5) 2 artiklassa ja direktiivin 96/49/EY(6) 2 artiklassa määriteltyjä aineita;
c) "yrityksellä" direktiivin 96/35/EY 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettua yritystä;
d) "tutkinnolla" direktiivin 96/35/EY 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tutkintoa;
e) "tutkinnon järjestäjällä" jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämää laitosta, joka järjestää tutkinnon;
f) "EY-todistuksella" direktiivin 96/35/EY liitteessä III olevan mallin mukaisesti laadittua todistusta.
II LUKU
Tutkinnot
3 artikla
1. Toimivaltainen viranomainen tai tutkinnon järjestäjä järjestää pakollisen kirjallisen tutkinnon, jota se voi täydentää suullisella tutkinnolla sen tarkistamiseksi, onko kokelailla turvallisuusneuvonantajan tehtävien hoitamiseksi tarvittavat tiedot, jotta heille voidaan myöntää EY-todistus.
2. Pakollinen tutkinto koostuu kirjallisesta kokeesta, joka on mukautettu siihen yhteen tai useampaan kuljetustapaan, jota varten EY-todistus annetaan.
3. a) Kokelaalle annetaan kysymyslomake. Se käsittää vähintään 20 vapaamuotoista kysymystä, jotka kattavat direktiivin 96/35/EY 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti ainakin kyseisen direktiivin liitteessä II luetteloidut aiheet. Monivalintakysymysten käyttö on kuitenkin mahdollista. Siinä tapauksessa kaksi monivalintakysymystä vastaa yhtä vapaamuotoista kysymystä.
Mainituista aiheista on kyseessä oleva kuljetustapa huomioon ottaen kiinnitettävä erityistä huomiota seuraaviin:
- yleiset ennalta ehkäisevät ja turvatoimenpiteet,
- vaarallisten aineiden luokitus,
- yleiset pakkausmääräykset, mukaan lukien erityisesti säiliöt, säiliökontit ja säiliövaunut,
- vaaraa osoittavat merkinnät ja varoituslipukkeet,
- rahtikirjassa olevat merkinnät,
- käsittely ja ahtaus,
- miehistön ammatillinen koulutus,
- ajoneuvossa mukana pidettävät asiakirjat ja kuljetusasiakirjat,
- kirjalliset turvaohjeet,
- kuljetusta koskevat varustemääräykset.
b) Kokelaille annetaan ratkaistavaksi direktiivin 96/35/EY liitteeseen I liittyvää tapausta koskeva tehtävä, jonka nojalla he voivat osoittaa soveltuvansa suorittamaan neuvonantajan tehtäviä.
c) Jäsenvaltiot voivat säätää, että tiettyjen vaarallisten ainetyyppien kuljetuksiin erikoistuneen yrityksen palvelukseen aikoville kokelaille esitetään direktiivin 96/35/EY liitteen II mukaisesti kysymyksiä vain heidän toimintaansa liittyvistä aiheista.
Kyseisiä vaarallisia ainetyyppejä ovat seuraavat:
- luokka 1 (räjähteet),
- luokka 2 (kaasut),
- luokka 7 (radioaktiiviset aineet),
- luokat 3, 4.1, 4.2, 4.3, 5.1, 5.2, 6.1, 6.2, 8 ja 9 (kiinteät ja nestemäiset),
- YK-numerot 1202, 1203, 1223 (mineraaliöljytuotteet).
EY-todistuksen otsakkeessa on ilmoitettava selvästi, että todistus on pätevä ainoastaan niiden tässä alakohdassa tarkoitettujen vaarallisten ainetyyppien osalta, joista neuvonantajalle on esitetty kysymyksiä a ja b alakohtien mukaisesti.
4. Toimivaltainen viranomainen tai tutkinnon järjestäjä laatii luettelon kokeessa esitetyistä kysymyksistä ja pitää luetteloa ajan tasalla.
III LUKU
Tutkinnon järjestäjälle asetettavat vaatimukset
4 artikla
1. Mikäli jäsenvaltiot eivät suoraan vastaa tutkinnon järjestämisestä, ne nimeävät tutkintojen järjestäjät seuraavia perusteita noudattaen:
a) tutkinnon järjestäjän pätevyys;
b) tutkinnon järjestäjän ehdottamien, tutkintoa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen erittely;
c) tutkinnon puolueettomuuden takaamiseksi tarkoitetut toimenpiteet;
d) tutkinnon järjestäjän riippumattomuus neuvonantajia palkkaavista luonnollisista henkilöistä tai oikeushenkilöistä.
2. Hyväksytyn tutkinnon järjestäjän nimeäminen tapahtuu kirjallisesti. Hyväksyntä voidaan antaa määräajaksi.
5 artikla
Jäsenvaltiot avustavat toisiaan tämän direktiivin täytäntöönpanossa.
Kukin jäsenvaltio toimittaa säännöllisesti komissiolle 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun kysymysluettelon. Komissio antaa siitä tietoja muille jäsenvaltioille.
IV LUKU
Loppusäännökset
6 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan kolmen kuukauden kuluessa sen voimaantulosta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltiot päättävät siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tämän direktiivin soveltamisalalla antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
7 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
8 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 17 päivänä huhtikuuta 2000.