Rådets forordning (EF) nr. 873/2004
af 29. april 2004
om ændring af forordning (EF) nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 308,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Ved Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse(2) er der indført en EF-ordning for plantesorter, som eksisterer parallelt med de nationale ordninger, og som gør det muligt at opnå industriel ejendomsret, der gælder i hele EF ("EF-sortsbeskyttelse").
(2) Gennemførelsen og anvendelsen af denne ordning varetages af en EF-myndighed, der har status som juridisk person, og som benævnes "EF-Sortsmyndigheden" ("Sortsmyndigheden").
(3) Begrebet "compulsory licence" bør have samme mening som det nuværende begreb "compulsory exploitation right" (begge begreber oversættes til dansk ved "tvangslicens", så dette vedrører ikke den danske udgave).
(4) Kun Sortsmyndigheden kan meddele tvangslicens for en plantesort, som er EF-sortsbeskyttet.
(5) Fællesskabets retlige ramme for beskyttelse af bioteknologiske opfindelser er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/44/EF af 6. juli 1998 om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser(3). I direktivets artikel 12 er der fastsat forskrifter for meddelelse af ikke-eksklusiv tvangslicens i tilfælde, hvor der i beskyttede plantesorter, herunder EF-plantesorter, indgår patenterede opfindelser og omvendt.
(6) Artikel 29 i forordning (EF) nr. 2100/94 indeholder almindelige bestemmelser om meddelelse af tvangslicens for EF-plantesorter ud fra almenhedens interesse, men den henviser ikke udtrykkeligt til de licenser, der skal meddeles i medfør af artikel 12 i direktiv 98/44/EF.
(7) Da det er nødvendigt at sikre, at ordningen for gensidig tvangslicens er konsekvent og gennemsigtig, bør de bestemmelser, der er fastsat ved forordning (EF) nr. 2100/94, ændres, således at der udtrykkeligt henvises til og fastlægges specifikke betingelser for de tvangslicenser, der er fastsat i direktiv 98/44/EF.
(8) Da beskyttelsen af bioteknologiske opfindelser i henhold til direktiv 98/44/EF kun gælder på nationalt plan, må det sikres, at nationale patenthavere kun opnår en gensidig licens for en sortsbeskyttelse i den eller de medlemsstater, hvor de har et patent på en bioteknologisk opfindelse.
(9) Traktaten indeholder ingen anden hjemmel end artikel 308 til vedtagelse af denne forordning -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Artikel 29 i forordning (EF) nr. 2100/94 affattes således:
"Artikel 29
Tvangslicens
1. Sortsmyndigheden meddeler en eller flere personer tvangslicens efter ansøgning fra denne eller disse, men udelukkende ud fra almenhedens interesse og efter høring af det i artikel 36 nævnte administrationsråd.
2. På anmodning af en medlemsstat, af Kommissionen eller af en organisation, som er oprettet på fællesskabsplan og registreret af Kommissionen, kan der meddeles en tvangslicens enten til en gruppe af personer, der opfylder bestemte krav, eller til enkeltpersoner i en eller flere medlemsstater eller overalt i Fællesskabet. Licensen kan kun meddeles ud fra almenhedens interesse og med administrationsrådets samtykke.
3. Ved meddelelse af tvangslicens i henhold til stk. 1, 2, 5 eller 5a fastsætter Sortsmyndigheden, hvilken type handlinger der er dækket, hvilke rimelige betingelser der knytter sig dertil, samt hvilke bestemte krav der skal opfyldes, jf. stk. 2. Ved fastsættelsen af de rimelige betingelser, skal der tages hensyn til alle indehavere af sortsbeskyttelser, som berøres af meddelelsen af tvangslicens. De rimelige betingelser kan omfatte en eventuel tidsbegrænsning og betaling af en passende royalty som et rimeligt vederlag til indehaveren, ligesom indehaveren kan pålægges visse forpligtelser, som skal overholdes, hvis tvangslicensen skal kunne udnyttes.
4. Ved udløbet af hver étårsperiode efter meddelelsen af en tvangslicens i henhold til stk. 1, 2, 5 eller 5a og inden for den eventuelle tidsbegrænsning fastsat i stk. 3, kan enhver berørt part anmode om, at afgørelsen om meddelelse af tvangslicens ophæves eller ændres. En sådan anmodning kan kun begrundes med, at de omstændigheder, der har været afgørende for den trufne afgørelse, i mellemtiden har ændret sig.
5. Tvangslicens meddeles indehaveren for en i det væsentlige afledt sort efter ansøgning, hvis kriterierne i stk. 1 er opfyldt. De rimelige betingelser, som er omhandlet i stk. 3, omfatter en klausul om betaling af en passende royalty som et rimeligt vederlag til indehaveren af den oprindelige sort.
5a. Mod betaling af en rimelig royalty som et passende vederlag meddeles der efter ansøgning indehaveren af et patent på en bioteknologisk opfindelse tvangslicens til ikke-eksklusiv udnyttelse af en plantesort, der er beskyttet i henhold til artikel 12, stk. 2, i direktiv 98/44/EF, forudsat at patenthaveren godtgør
i) at han forgæves har rettet henvendelse til indehaveren af sortsbeskyttelsen for at opnå en licensaftale, og
ii) at opfindelsen udgør et betydeligt teknisk fremskridt af væsentlig økonomisk interesse i forhold til den beskyttede plantesort.
Hvis en forædler for at kunne opnå eller udnytte en EF-sortsbeskyttelse er blevet meddelt en tvangslicens til ikke-eksklusiv udnyttelse af en patenteret opfindelse i henhold til artikel 12, stk. 1, i direktiv 98/44/EF, meddeles der efter ansøgning indehaveren af patentet på den pågældende opfindelse en ikke-eksklusiv gensidig licens på rimelige vilkår til udnyttelse af sorten.
Den geografiske rækkevidde af den licens eller den gensidige licens, der er nævnt i dette stykke, begrænses til den eller de dele af Fællesskabet, som patentet omfatter.
6. I gennemførelsesbestemmelserne i medfør af artikel 114 kan der anføres enkelte andre eksempler på tilfælde, hvor man kan påberåbe sig almenhedens interesse som nævnt i stk. 1, 2 og 5a, og endvidere kan der deri fastsættes nærmere detaljer forbundet med den praktiske gennemførelse af stk. 1-5a.
7. Medlemsstaterne kan ikke meddele tvangslicens vedrørende EF-sortsbeskyttelse."
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 29. april 2004.
Neuvoston asetus (EY) N:o 873/2004,
annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004,
yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun asetuksen (EY) N:o 2100/94 muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 308 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27 päivänä heinäkuuta 1994 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2100/94(2) luodaan kansallisten järjestelmien rinnalle kasvilajikkeita koskeva yhteisön järjestelmä, joka tekee mahdolliseksi koko yhteisön alueella voimassa olevien teollisoikeuksien myöntämisen ("yhteisön kasvinjalostajanoikeudet").
(2) Yhteisön kasvilajikevirasto ("virasto"), joka on yhteisön virasto ja oikeushenkilö, varmistaa mainitun yhteisön järjestelmän täytäntöönpanon ja soveltamisen.
(3) Ilmaisulla "pakkolupa" pitäisi olla sama merkitys ja sisältö kuin nykyisellä ilmaisulla "pakkoviljelylupa".
(4) Ainoastaan virastolla on oikeus myöntää pakkolupa kasvilajikkeelle, joka on suojattu yhteisön kasvinjalostajanoikeudella.
(5) Bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta 6 päivänä heinäkuuta 1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/44/EY(3) vahvistettiin yhteisön oikeuskehys bioteknologian keksintöjen suojaamiseksi, ja direktiivin 12 artiklassa annetaan säännöt pakkoluvan myöntämisestä muulla kuin yksinoikeudella tapahtuvaa käyttöä varten, kun suojattavaan kasvilajikkeeseen, myös yhteisön kasvilajikkeeseen, liittyy patentilla suojattu keksintö ja päinvastoin.
(6) Asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklassa säädetään yleisesti pakkolupien myöntämisestä yhteisön kasvilajikkeita varten yleisen edun vuoksi, mutta siinä ei nimenomaisesti viitata direktiivin 98/44/EY 12 artiklan mukaisesti annettaviin lupiin.
(7) Koska on tarpeen varmistaa vastavuoroisen pakkolupajärjestelmän avoimuus ja johdonmukaisuus, asetuksessa (EY) N:o 2100/94 vahvistettuja sääntöjä on syytä muuttaa viittaamalla nimenomaisesti direktiivissä 98/44/EY edellytettyihin pakkolupiin ja määrittelemällä niitä koskevat erityisedellytykset.
(8) On otettava huomioon direktiivin 98/44/EY mukainen bioteknologian keksintöjen suojan kansallinen soveltamisala ja tarve varmistaa, että kansallisen patentin haltijalle myönnetään vastavuoroinen lupa kasvinjalostajanoikeutta varten ainoastaan siinä jäsenvaltiossa tai niissä jäsenvaltioissa, jossa tai joissa haltijalla on bioteknologian keksinnön patentti.
(9) Valtuuksista tämän asetuksen antamiseksi ei perustamissopimuksessa ole muuta määräystä kuin 308 artikla,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artikla seuraavasti:
" 29 artikla
Pakkoluvat
1. Virasto myöntää pakkoluvan yhdelle tai useammalle henkilölle tämän henkilön tai näiden henkilöiden hakemuksesta, mutta ainoastaan yleisen edun vuoksi ja vasta kuultuaan 36 artiklassa tarkoitettua hallintoneuvostoa.
2. Kun jokin jäsenvaltio, komissio tai yhteisön tasolla perustettu ja komission rekisteröimä järjestö sitä hakee, pakkolupa voidaan myöntää, joko erityisedellytykset täyttävän luokan henkilöille tai kenelle tahansa henkilölle yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa tai koko yhteisössä. Pakkolupa voidaan myöntää ainoastaan yleisen edun vuoksi ja hallintoneuvoston suostumuksella.
3. Myöntäessään 1, 2, 5 tai 5 a kohdan mukaista pakkolupaa virasto määrittää toimet, joita se koskee, ja noudatettavat kohtuulliset edellytykset sekä 2 kohdassa tarkoitetut erityisedellytykset. Kohtuullisten edellytysten osalta otetaan huomioon kaikkien sellaisten kasvinjalostajanoikeuksien haltijoiden edut, joihin pakkoluvan myöntäminen vaikuttaisi. Kohtuullisiin edellytyksiin voi kuulua mahdollinen kestoajan rajoitus tai asianmukainen käyttölupamaksu kohtuullisen korvauksen suorittamiseksi haltijalle, tai ne voivat asettaa haltijalle tiettyjä velvoitteita, joiden täyttäminen on tarpeen pakkoluvan käyttämiseksi.
4. Kunkin yksivuotiskauden kuluttua 1, 2, 5 tai 5 a kohdan mukaisen pakkoluvan myöntämisestä ja mahdollisen 3 kohdassa tarkoitetun kestoajan rajoissa menettelyn osapuoli voi hakea pakkoluvan myöntämistä koskevan päätöksen peruuttamista tai muuttamista. Tällaisen hakemuksen ainoa peruste on se, että aiemmin tehtyä päätöstä koskevat olosuhteet ovat muuttuneet tällä välin.
5. Pakkolupa myönnetään hakemuksesta kasvinjalostajanoikeudenhaltijalle johdannaislajikkeen osalta, jos 1 kohdassa esitetyt perusteet täyttyvät. Edellä 3 kohdassa tarkoitettuihin kohtuullisiin edellytyksiin kuuluu asianmukainen käyttölupamaksu kohtuullisen korvauksen suorittamiseksi alkuperäisen lajikkeen omistajalle.
5a. Bioteknologisen keksinnön patentin haltijalle on hakemuksesta myönnettävä asianmukaista korvausta vastaan pakkolupa direktiivin 98/44/EY 12 artiklan 2 kohdan mukaista suojatun kasvilajikkeen muulla kuin yksinoikeudella tapahtuvaa käyttöä varten edellyttäen, että patentin haltija osoittaa:
i) hakeneensa kasvinjalostusoikeuden haltijalta sopimukseen perustuvaa käyttölupaa saamatta sitä; ja
ii) että keksintö merkitsee merkittävää teknistä kehitystä, johon liittyy huomattava taloudellinen etu suojattuun kasvilajikkeeseen verrattuna.
Kun haltijalle on myönnetty direktiivin 98/44/EY 12 artiklan 1 kohdan mukainen pakkolupa patentilla suojatun keksinnön muulla kuin yksinoikeudella tapahtuvaa käyttöä varten, jotta hän voisi hankkia kasvinjalostajanoikeuden tai hyödyntää kasvinjalostajanoikeuttaan, kyseistä keksintöä koskevan patentin haltijalle on myönnettävä hakemuksesta kohtuullisin ehdoin vastavuoroinen lupa kyseisen kasvilajikkeen muulla kuin yksinoikeudella tapahtuvaan hyödyntämiseen.
Tässä kohdassa tarkoitetun luvan tai vastavuoroisen luvan alueellinen soveltamisala rajataan niihin yhteisön osiin, joissa patentti on voimassa.
6. 114 artiklan mukaisissa täytäntöönpanosäännöksissä voidaan mainita tiettyjä muita esimerkkitapauksia 1, 2 ja 5 a kohdassa tarkoitetusta yleisen edun vuoksi myönnettävästä luvasta sekä täsmentää lisäksi yksityiskohtaiset säännöt 1-5 a kohdan panemisesta täytäntöön.
7. Jäsenvaltiot eivät voi myöntää pakkolupia yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien osalta."
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 29 päivänä huhtikuuta 2004.