RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1419/2006
af 25. september 2006
om ophævelse af forordning (EØF) nr. 4056/86 om fastsættelse af de nærmere retningslinjer for anvendelsen af traktatens artikel 85 og 86 på søtransport og ændring af forordning (EF) nr. 1/2003 med henblik på udvidelse af dens anvendelsesområde til at omfatte cabotagesejlads og international trampfart
(EØS-relevant tekst)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 83,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter høring af Regionsudvalget, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Siden 1987 har anvendelsen af konkurrencereglerne inden for søtransport været omfattet af forordning (EØF) nr. 4056/86 (3). Forordning (EØF) nr. 4056/86 havde oprindelig to funktioner. For det første indeholdt den procedureregler for håndhævelsen af Fællesskabets konkurrenceregler inden for søtransport. For det andet indeholdt den en række specifikke, materielle konkurrenceregler for søtransportsektoren, navnlig en gruppefritagelse for linjekonferencer, hvorved de fik mulighed for at fastsætte priserne og regulere kapaciteten på bestemte betingelser, en bestemmelse om udelukkelse af rent tekniske aftaler fra anvendelsen af traktatens artikel 81, stk. 1, og en procedure for behandling af internationale lovkonflikter. Forordningen fandt ikke anvendelse på søtransport mellem havne i en og samme medlemsstat (cabotagesejlads) og international trampfart.
(2)
Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (4) ændrede forordning (EØF) nr. 4056/86, så søtransport, undtagen cabotagesejlads og international trampfart, kom til at falde ind under de fælles gennemførelsesbestemmelser på konkurrenceområdet, der gjaldt for samtlige erhvervssektorer med virkning fra 1. maj 2004. De specifikke, materielle konkurrenceregler for søtransportsektoren falder dog fortsat ind under forordning (EØF) nr. 4056/86.
(3)
Gruppefritagelsen for linjekonferencer i forordning (EØF) nr. 4056/86 indebærer, at aftaler, vedtagelser og samordnet praksis mellem alle eller nogle af en eller flere linjekonferencers medlemmer er fritaget fra forbuddet i traktatens artikel 81, stk. 1, på bestemte betingelser. Begrundelsen for gruppefritagelsen er hovedsagelig, at konferencerne formodes at medføre stabilitet og dermed sikrer eksportørerne pålidelige ydelser, som ikke kan opnås med mindre restriktive midler. Ved en indgående undersøgelse af denne branche har Kommissionen dog påvist, at linjefart ikke er enestående, da dens omkostningsstruktur ikke adskiller sig væsentligt fra andre branchers. Der er derfor ikke noget belæg for, at denne branche behøver at være beskyttet mod konkurrence.
(4)
Den første betingelse for fritagelse efter traktatens artikel 81, stk. 3, er, at den restriktive aftale bidrager til at forbedre produktionen eller fordelingen af varerne eller til at fremme den tekniske eller økonomiske udvikling. Med hensyn til de effektivitetsgevinster, som konferencerne muliggør, er linjekonferencerne ikke længere i stand til at håndhæve konferencetariffen, selv om de stadig kan fastsætte tillæg og gebyrer, der er en del af transportprisen. Der foreligger heller ikke noget bevis på, at konferencesystemet medfører mere stabile fragtrater eller mere pålidelige shippingydelser, end det ville have været tilfældet på et fuldt konkurrenceudsat marked. Konferencerederierne tilbyder i stigende omfang deres ydelser gennem individuelle serviceaftaler, som de indgår med de enkelte eksportører. Konferencerne styrer heller ikke den transportkapacitet, der er til rådighed, da denne fastsættes af det enkelte rederi ved en individuel beslutning. Under de nuværende markedsforhold er det de individuelle serviceaftaler, der skaber prisstabilitet og pålidelige serviceydelser. Den årsagsforbindelse, der angiveligt skulle være mellem begrænsningerne (prisfastsættelse og regulering af udbuddet) og de påståede effektivitetsgevinster (pålidelige serviceydelser), er derfor alt for svag til, at den første betingelse i artikel 81, stk. 3, er opfyldt.
(5)
Den anden betingelse for fritagelse efter traktatens artikel 81, stk. 3, er, at forbrugerne skal have kompensation for konkurrencebegrænsningernes negative virkninger. I tilfælde af særlig alvorlige begrænsninger, såsom horisontal prisfastsættelse, der forekommer ved fastlæggelsen af konferencetariffen og ved den fælles fastsættelse af tillæg og gebyrer, er de negative virkninger meget alvorlige. Der er dog ikke påvist nogen klart positive virkninger. Transportbrugerne finder, at konferencerne opererer til fordel for de mindst effektive medlemmer og foreslår dem afskaffet. Konferencerne opfylder ikke i dag anden betingelse i artikel 81, stk. 3.
(6)
Den tredje betingelse for fritagelse efter traktatens artikel 81, stk. 3, er, at den omhandlede adfærd ikke pålægger de pågældende virksomheder begrænsninger, som ikke er nødvendige for at nå dens mål. Konsortier er samarbejdsaftaler mellem linjerederier, som ikke indebærer prisfastsættelse og derfor er mindre restriktive end konferencer. Transportbrugerne mener, at konsortierne sikrer tilstrækkelig, pålidelig og effektiv linjesejlads. Desuden er anvendelsen af individuelle serviceaftaler vokset betydeligt i de senere år. Sådanne individuelle serviceaftaler er pr. definition ikke konkurrencebegrænsende og er til gavn for eksportørerne, som herved får mulighed for at få skræddersyede specialydelser. Da prisen er fastsat på forhånd og ikke svinger i en forudbestemt periode (normalt op til et år), kan serviceaftalerne desuden bidrage til prisstabilitet. Det er derfor ikke påvist, at de konkurrencebegrænsninger, der er tilladt efter forordning (EØF) nr. 4056/86 (prisfastsættelse og regulering af kapaciteten), er nødvendige for, at transportbrugerne kan få leveret pålidelige shippingydelser, da disse kan opnås med mindre restriktive midler. Den tredje betingelse i artikel 81, stk. 3, er derfor ikke opfyldt.
(7)
Den fjerde og sidste betingelse i traktatens artikel 81, stk. 3, er, at konferencen skal være udsat for effektiv konkurrence. Under de nuværende markedsforhold er der konferencer på næsten alle større fragtruter, og de konkurrerer med konsortier og uafhængige rederier. Selv om der kan være tale om priskonkurrence på oceanfragtraterne som følge af svækkelsen af konferencesystemet, er der stort set ingen konkurrence inden for de forskellige former for tillæg. Disse fastsættes af konferencen, og rederier, der ikke er medlemmer af nogen konference, anvender samme niveau. Desuden deltager rederierne i konferencer og konsortier på den samme rute, hvor de udveksler kommercielt følsomme oplysninger og kumulerer fordelene ved gruppefritagelsen for konferencer (prisfastsættelse og regulering af kapacitet) og for konsortier (driftssamarbejde om levering af en fælles serviceydelse). I betragtning af det stigende antal forbindelser mellem rederierne på samme rute er det meget kompliceret at fastslå, i hvilket omfang konferencerne er udsat for effektiv intern og ekstern konkurrence, og dette kan kun vurderes fra sag til sag.
(8)
Linjekonferencerne opfylder derfor ikke længere samtlige fire betingelser for fritagelse i traktatens artikel 81, stk. 3, og gruppefritagelsen for sådanne konferencer bør ophæves.
(9)
Udelukkelse af rent tekniske aftaler fra forbuddet i traktatens artikel 81, stk. 1, og proceduren for behandling af eventuelle lovkonflikter er også overflødige. Disse bestemmelser bør derfor også ophæves.
(10)
På baggrund af ovenstående bør forordning (EØF) nr. 4056/86 helt ophæves.
(11)
Linjekonferencer er tilladt i flere jurisdiktioner, men som det er tilfældet inden for andre sektorer anvendes konkurrencereglerne ikke på samme måde overalt i verden. Da linjeskibsfarten er international, bør Kommissionen tage passende skridt til at fremskynde afskaffelsen af fritagelsen for prisfastsættelse for linjekonferencer, der eksisterer andre steder, og samtidig opretholde fritagelsen for driftssamarbejde mellem linjerederier, der indgår i konsortier og alliancer, i overensstemmelse med OECD-sekretariatets henstillinger i 2002.
(12)
Cabotagesejlads og international trampfart er udelukket fra reglerne om anvendelse af traktatens artikel 81 og 82, som oprindelig blev fastlagt i forordning (EØF) nr. 4056/86 og senere i forordning (EF) nr. 1/2003. De er for øjeblikket de eneste sektorer, der fortsat skal udelukkes fra Fællesskabets gennemførelsesbestemmelser på konkurrenceområdet. Manglen på effektive håndhævelsesbeføjelser for disse sektorer er en lovgivningsmæssig brist.
(13)
Udelukkelsen af trampfart fra forordning (EF) nr. 1/2003 skyldes, at raterne for denne sejlads forhandles frit fra sag til sag på grundlag af efterspørgsels- og udbudsbetingelserne. Sådanne markedsvilkår gør sig dog også gældende i andre sektorer, og de materielle bestemmelser i traktatens artikel 81 og 82 anvendes allerede på disse ydelser. Der er ikke fremført nogen overbevisende begrundelse for fortsat at udelukke disse serviceydelser fra reglerne for anvendelse af traktatens artikel 81 og 82. Ofte påvirker cabotagesejlads ikke samhandelen mellem medlemsstaterne, men det betyder ikke, at den fra begyndelsen bør udelukkes fra anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1/2003.
(14)
Da foranstaltningerne i forordning (EF) nr. 1/2003 er hensigtsmæssige, når det gælder anvendelsen af konkurrencereglerne på samtlige sektorer, bør forordningens anvendelsesområde ændres, så den kommer til at omfatte cabotagesejlads og trampfart.
(15)
Forordning (EF) nr. 1/2003 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(16)
Da medlemsstaterne måske skal tilpasse deres internationale forpligtelser på grund af afskaffelsen af konferencesystemet, bør bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 4056/86 om gruppefritagelse for linjekonferencer fortsat gælde i en overgangsperiode for konferencer, der på nærværende forordnings ikrafttrædelsestidspunkt opfylder kravene i forordning (EØF) nr. 4056/86 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Forordning (EØF) nr. 4056/86 ophæves.
Artikel 1, stk. 3, litra b) og c), artikel 3-7, artikel 8, stk. 2, og artikel 26 i forordning (EØF) nr. 4056/86 gælder dog fortsat for linjekonferencer, der den 18. oktober 2006 opfylder kravene i forordning (EØF) nr. 4056/86 i en overgangsperiode på to år fra nævnte dato.
Artikel 2
Artikel 32 i forordning (EF) nr. 1/2003 ophæves.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 25. september 2006.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1419/2006,
annettu 25 päivänä syyskuuta 2006,
perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan yksityiskohtaisesta soveltamisesta meriliikenteeseen annetun asetuksen (ETY) N:o 4056/86 kumoamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1/2003 muuttamisesta kabotaasipalvelujen ja kansainvälisten hakurahtipalvelujen lisäämiseksi sen soveltamisalaan
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 83 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
on kuullut alueiden komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Kilpailusääntöjen soveltaminen meriliikenteen alalla on vuodesta 1987 perustunut asetukseen (ETY) N:o 4056/86 (3). Asetuksella (ETY) N:o 4056/86 oli alun perin kaksi tehtävää. Se sisälsi menettelysäännökset yhteisön kilpailusääntöjen täytäntöönpanemiseksi meriliikenteen alalla. Toiseksi siinä säädettiin meriliikennettä koskevia erityisiä aineellisia kilpailusäännöksiä, kuten linjakonferensseille myönnettävästä ryhmäpoikkeuksesta, jonka nojalla linjakonferenssit saivat tietyin edellytyksin vahvistaa hinnat ja säännellä kapasiteettia, yksinomaan teknisten sopimusten jättämisestä perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle ja menettelystä lainvalintatilanteiden ratkaisemiseksi. Sitä ei sovellettu yhden jäsenvaltion satamien välisiin meriliikennepalveluihin (kabotaasipalvelut) eikä kansainvälisiin hakurahtipalveluihin.
(2)
Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16 päivänä joulukuuta 2002 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1/2003 (4) muutettiin asetusta (ETY) N:o 4056/86 siten, että meriliikenne lisättiin kaikkia aloja koskevien kilpailuoikeuden yleisten täytäntöönpanosääntöjen soveltamisalaan 1 päivästä toukokuuta 2004, lukuun ottamatta kabotaasipalveluja ja kansainvälisiä hakurahtipalveluja. Meriliikennettä koskevat aineelliset kilpailusäännöt kuuluvat edelleen asetuksen (ETY) N:o 4056/86 soveltamisalaan.
(3)
Asetuksen (ETY) N:o 4056/86 mukaisella linjakonferenssien ryhmäpoikkeuksella vapautetaan tietyin edellytyksin perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa määrätystä kiellosta yhden tai useamman linjakonferenssin yhden tai useamman jäsenen sopimukset, päätökset ja yhdenmukaistetut menettelytavat. Ryhmäpoikkeuksen myöntämistä voidaan perustella lyhyesti olettamuksella, että konferenssit vakauttavat markkinoita ja varmistavat viejille luotettavat palvelut, eikä näitä tavoitteita voida saavuttaa vähemmän rajoittavin keinoin. Komission tällä alalla toteuttama perusteellinen tarkastelu on kuitenkin osoittanut, että linjaliikennepalvelut eivät ole ainutlaatuisia, sillä alan kustannusrakenne ei eroa olennaisesti muista toimialoista. Tämän vuoksi ei ole todisteita siitä, että alaa olisi tarpeen suojella kilpailulta.
(4)
Perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan ensimmäisen edellytyksen mukaan kilpailua rajoittavan sopimuksen on tehostettava tuotantoa tai tuotteiden jakelua taikka edistettävä teknistä tai taloudellista kehitystä. Tarkasteltaessa konferenssien tuottamia tehokkuusetuja todetaan, että linjakonferenssit eivät enää pysty noudattamaan konferenssitariffia, vaikka ne voivat edelleen määrätä maksuja ja lisämaksuja, jotka muodostavat osan kuljetuksen hinnasta. Lisäksi ei ole osoitettu, että konferenssijärjestelmä johtaisi vakaampiin rahtimaksuihin tai luotettavampiin meriliikennepalveluihin kuin vastaavat palvelut markkinoilla, joilla kilpailu on täysin vapaata. Konferenssien jäsenet tarjoavat yhä useammin palvelujaan yksittäisten vientiyritysten kanssa tehtyjen yksittäisten palvelusopimusten nojalla. Konferenssit eivät myöskään hallinnoi käytettävissä olevaa kuljetuskapasiteettia, vaan jokainen varustamo tekee omat kapasiteettipäätöksensä. Nykyisissä markkinaolosuhteissa hintojen vakaus ja luotettavat palvelut perustuvat yksittäisiin palvelusopimuksiin. Väitetty syy-yhteys rajoitusten (hintojen vahvistaminen ja tarjonnan sääntely) ja tehokkuusetujen (luotettavat palvelut) välillä vaikuttaa tämän vuoksi liian löyhältä täyttääkseen perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaisen ensimmäisen edellytyksen.
(5)
Poikkeuksen myöntämisen toinen edellytys perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaan on se, että kuluttajien on saatava korvausta kilpailunrajoituksista aiheutuvista kielteisistä vaikutuksista. Kielteiset vaikutukset ovat huomattavan suuria erittäin vakavien kilpailunrajoitusten tapauksessa, kuten horisontaalinen hintojen vahvistaminen silloin kun konferenssitariffista sekä maksuista ja lisämaksuista sovitaan yhdessä. Sitä vastoin selviä myönteisiä vaikutuksia ei ole havaittu. Kuljetusten käyttäjät katsovat, että konferenssit toimivat tehottomimman jäsenen eduksi ja vaativat konferenssien lakkauttamista. Konferenssit eivät enää täytä perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaista toista edellytystä.
(6)
Poikkeuksen myöntämisen kolmas edellytys perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaan on se, että toiminnalla ei saa määrätä kyseisille yrityksille rajoituksia, jotka eivät ole välttämättömiä poikkeuksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Konsortiot ovat linjaliikennettä harjoittavien varustamojen välisiä yhteistyösopimuksia, joihin ei sisälly hintojen vahvistamista ja jotka rajoittavat tämän vuoksi konferensseja vähemmän kilpailua. Kuljetuspalvelujen käyttäjien mukaan ne tarjoavat säännöllisiä meriliikennepalveluja asianmukaisesti, luotettavasti ja tehokkaasti. Lisäksi yksittäisten palvelusopimusten käyttö on lisääntynyt tuntuvasti viime vuosina. Tällaiset yksittäiset palvelusopimukset eivät lähtökohtaisesti rajoita kilpailua ja ne tarjoavat etuja vientiyrityksille, sillä tällaisten sopimusten avulla voidaan tarjota asiakaskohtaisia erityispalveluja. Koska hinnasta sovitaan ennakolta eikä se ennakolta määritetyllä sopimuskaudella vaihtele (yleensä enintään vuosi), palvelusopimukset voivat edistää hintavakautta. Ei siis ole osoitettu, että asetuksen (ETY) N:o 4056/86 nojalla sallitut kilpailunrajoitukset (hintojen vahvistaminen ja kapasiteetin sääntely) olisivat välttämättömiä luotettavien meriliikennepalvelujen tarjoamiseksi asiakkaille, vaan tämä tavoite voidaan saavuttaa vähemmän rajoittavin keinoin. Tämän vuoksi perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukainen kolmas edellytys ei täyty.
(7)
Neljäs perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukainen edellytys on se, että konferenssiin pitäisi kohdistua tehokasta kilpailupainetta. Nykyisissä markkinaolosuhteissa konferensseja on lähes kaikilla tärkeimmillä kauppareiteillä ja ne kilpailevat konsortioiksi ryhmittyneiden varustamojen ja riippumattomien linjojen kanssa. Konferenssijärjestelmän heikkenemisen vuoksi hintakilpailua käydään valtameriliikenteen kuljetusmaksuista, mutta lisämaksuista ja liitännäismaksuista kilpaillaan tuskin lainkaan. Konferenssit sopivat näistä maksuista ja konferenssin ulkopuoliset varustamot soveltavat usein samantasoisia maksuja. Varustamot osallistuvat lisäksi konferensseihin ja konsortioihin samoilla kauppareiteillä, vaihtavat kaupallisesti arkaluontoisia tietoja ja yhdistävät konferensseille (hintojen vahvistaminen ja kapasiteetin sääntely) ja konsortioille (operatiivinen yhteistyö yhteisen palvelun tarjoamiseksi) myönnettyjen ryhmäpoikkeusten edut. Koska samalla reitillä toimivien varustamojen väliset yhteydet ovat lisääntyneet, on varsin monimutkaista arvioida, missä määrin konferenssit ovat tehokkaan sisäisen ja ulkoisen kilpailun kohteena; tällainen arviointi on mahdollista ainoastaan tapauskohtaisesti.
(8)
Linjaliikennekonferenssit eivät tämän vuoksi enää täytä neljää kumulatiivista edellytystä perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeuksen soveltamiseksi, joten näille konferensseille myönnetty ryhmäpoikkeus olisi kumottava.
(9)
Yksinomaan teknisten sopimusten ja mahdollisten lainvalintatilanteiden ratkaisumenettelyn jättäminen perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan mukaisen kiellon soveltamisalan ulkopuolelle on niin ikään tarpeetonta. Tämän vuoksi kyseiset säännökset olisi myös poistettava.
(10)
Edellä esitetyn perusteella asetus (ETY) N:o 4056/86 olisi kumottava kokonaan.
(11)
Linjakonferenssit on hyväksytty monilla lainkäyttöalueilla. Kilpailuoikeutta ei tällä alalla, kuten ei muillakaan aloilla, sovelleta samalla tavoin eri puolilla maailmaa. Koska linjaliikenteen ala on maailmanlaajuinen, komission olisi toteutettava kaikki aiheelliset toimenpiteet edistääkseen linjakonferenssien hintojen vahvistamiselle muualla myönnettyjen poikkeusten kumoamista siten, että samalla säilytetään konsortioiksi ja liittoutumiksi ryhmittyneiden varustamojen väliselle toiminnalliselle yhteistyölle myönnetty poikkeus, kuten OECD:n sihteeristön vuonna 2002 antamissa suosituksissa esitetään.
(12)
Kabotaasipalvelut ja kansainväliset hakurahtipalvelut on vapautettu perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan sellaisten täytäntöönpanosääntöjen soveltamisesta, joista on säädetty alun perin asetuksessa (ETY) N:o 4056/86 ja sen jälkeen asetuksessa (EY) N:o 1/2003. Nämä ovat nykyisin ainoat alat, joihin ei sovelleta kyseisiä täytäntöönpanosääntöjä. Tehokkaiden täytäntöönpanovaltuuksien puuttuminen näiltä aloilta on sääntelyn kannalta epätavallista.
(13)
Hakurahtipalvelut jätettiin asetuksen (EY) N:o 1/2003 soveltamisalan ulkopuolelle, koska näiden palvelujen hinnoista neuvoteltiin vapaasti ja tapauskohtaisesti tarjonta- ja kysyntäolosuhteiden mukaan. Tällaiset markkinaolosuhteet vallitsevat kuitenkin muillakin aloilla, joilla jo sovelletaan perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan aineellisia määräyksiä. Näiden palvelujen pitämiseksi edelleen perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanosääntöjen soveltamisalan ulkopuolella ei ole esitetty vakuuttavia perusteluja. Vaikka kabotaasipalveluilla ei tavallisesti ole vaikutusta yhteisön sisäiseen kauppaan, tämä ei kuitenkaan tarkoita, että ne pitäisi lähtökohtaisesti jättää asetuksen (EY) N:o 1/2003 soveltamisalan ulkopuolelle.
(14)
Asetuksessa (EY) N:o 1/2003 säädetyt mekanismit ovat asianmukaisia kilpailusääntöjen soveltamiseksi kaikilla aloilla, joten kabotaasi- ja hakurahtipalvelut olisi lisättävä kyseisen asetuksen soveltamisalaan.
(15)
Näistä syistä asetus (EY) N:o 1/2003 olisi muutettava vastaavasti.
(16)
Koska jäsenvaltioiden saattaa olla tarpeen mukauttaa kansainvälisiä sitoumuksiaan konferenssijärjestelmän kumoamisen vuoksi, linjakonferenssien ryhmäpoikkeusta koskevia asetuksen (ETY) N:o 4056/86 säännöksiä olisi sovellettava kyseisen asetuksen mukaiset vaatimukset täyttäviin konferensseihin tämän asetuksen voimaantulopäivästä myönnettävän siirtymäkauden ajan,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 4056/86.
Asetuksen (ETY) N:o 4056/86 1 artiklan 3 kohdan b ja c alakohtaa, 3-7 artiklaa, 8 artiklan 2 kohtaa ja 26 artiklaa sovelletaan kuitenkin asetuksen (ETY) N:o 4056/86 mukaiset vaatimukset täyttäviin linjakonferensseihin 18 päivästä lokakuuta 2006 myönnettävän kahden vuoden siirtymäkauden ajan.
2 artikla
Poistetaan asetuksen (EY) N:o 1/2003 32 artikla.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 25 päivänä syyskuuta 2006.