RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1256/1999
af 17. mai 1999
om ændring af forordning (EØF) nr. 3950/92 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(3),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(4),
under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten(5), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Ved Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28. december 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter(6) blev tillægsafgiftsordningen, der oprindelig blev indført i denne sektor den 2. april 1984, forlænget med yderligere syv tolvmånedersperioder; formålet med ordningen var at formindske uligevægten mellem udbud og efterspørgsel efter mælk og mejeriprodukter og at nedbringe det deraf følgende strukturelle overskud; ordningen er fortsat nødvendig i fremtiden, hvis der skal opnås en bedre markedsligevægt; den bør derfor videreføres for yderligere otte tolvmånedersperioder fra den 1. april 2000;
(2) prisstøtten i mejerisektoren vil gradvis blive nedsat med 15 % i alt over tre produktionsår fra den 1. juli 2005; denne foranstaltnings virkninger for det interne forbrug og for udførslen af mælk og mejeriprodukter berettiger en velafbalanceret forhøjelse af den samlede referencemængde for mælk i Fællesskabet, efter at der på den ene side er blevet foretaget de respektive prisnedsættelser, og på den anden side er gjort en målrettet indsats for at løse visse strukturelle problemer;
(3) den individuelle referencemængde bør defineres som den mængde, der uden hensyn til de mængder, som måtte være afstået midlertidigt, er til rådighed den 31. marts 2000, hvor afgiftsordningens syv anvendelsesperioder udløber efter dens forlængelse, der blev besluttet i 1992;
(4) producenternes underudnyttelse af referencemængder kan hindre sektoren for mælkeproduktion i at udvikle sig hensigtsmæssigt; for at undgå en sådan praksis bør medlemsstaterne have mulighed for i overensstemmelse med fællesskabsrettens generelle principper at beslutte, at de uudnyttede referencemængder i tilfælde af væsentlig underudnyttelse over en betydelig tidsperiode skal returneres til den nationale reserve med henblik på omfordeling til andre producenter;
(5) for at styrke mulighederne for decentraliseret forvaltning af referencemængder med henblik på at omlægge mælkeproduktionen eller forbedre miljøet bør medlemsstaterne have tilladelse til at gennemføre visse bestemmelser herom på det relevante territoriale niveau eller i indsamlingsområder;
(6) erfaringen med tillægsafgiftsordningen har vist, at overførsel af referencemængder via juridiske konstruktioner såsom forpagtning, der ikke nødvendigvis fører til en permanent tildeling af de pågældende referencemængder til modtageren, kan være en yderligere omkostningsfaktor for mælkeproduktionen, som hindrer forbedring af produktionsstrukturerne; for at styrke referencemængdernes karakter som et middel til regulering af markedet for mælk og mejeriprodukter bør medlemsstaterne have beføjelse til at tilbageføre referencemængder, der er overført via bortforpagtning eller lignende juridiske konstruktioner, til den nationale reserve med henblik på omfordeling efter objektive kriterier til aktive producenter, navnlig til producenter, der tidligere har udnyttet dem; medlemsstaterne bør også have beføjelse til at foretage overførsler af referencemængder på anden måde end ved individuelle transaktioner mellem producenter; det bør, navnlig for at sikre eksisterende juridiske rettigheder, udtrykkeligt fastsættes, at medlemsstaterne, når de anvender disse beføjelser, skal træffe de nødvendige foranstaltninger for at overholde fællesskabsrettens generelle principper;
(7) en række bestemmelser i forordning (EØF) nr. 3950/92 er forældede og bør derfor ophæves -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EØF) nr. 3950/92 foretages følgende ændringer:
1) Artikel 1, stk. 1, affattes således: "For yderligere otte på hinanden følgende tolvmånedersperioder, der begynder den 1. april 2000, erlægger producenter af komælk en tillægsafgift for de mængder mælk eller mælkeækvivalenter, de i den pågældende tolvmånedersperiode har leveret til en opkøber eller solgt direkte til konsum ud over en nærmere fastsat mængde."
2) Tabellen i artikel 3, stk. 2, erstattes med tabellen i bilag I til denne forordning.
3) Artikel 3, stk. 2, affattes således: "2. De samlede mængder i bilaget fastsættes uden at foregribe en eventuel revision i lyset af den generelle markedssituation og særlige forhold i visse medlemsstater.
Den samlede mængde for de finske leverancekvoter kan forhøjes for at kompensere de finske SLOM-producenter med højst 200000 tons, der skal tildeles efter fællesskabsreglerne. Denne reserve kan ikke overføres og skal udelukkende anvendes til producenter, hvis ret til at genoptage produktionen påvirkes af tiltrædelsen.
Forhøjelsen af de samlede mængder og betingelserne for tildeling af de i det foregående afsnit fastsatte individuelle referencemængder besluttes efter proceduren i artikel 11."
4) Artikel 3, stk. 3, udgår.
5) Artikel 4 affattes således: "Artikel 4
1. Den individuelle referencemængde, der er til rådighed på bedriften, er lig med den mængde, der er til rådighed den 31. marts 2000. Den tilpasses eventuelt for hver af de pågældende perioder, så summen af de individuelle referencemængder af samme art ikke overstiger den tilsvarende samlede mængde i artikel 3, idet der tages højde for eventuelle nedsættelser med henblik på overførsel til den nationale reserve som omhandlet i artikel 5.
2. De individuelle referencemængder forhøjes eller fastlægges på behørigt begrundet anmodning fra producenten, for at der kan tages hensyn til ændringer, der påvirker producentens leverancer og/eller direkte salg. Forhøjelse eller fastlæggelse af en referencemængde forudsætter, at den anden referencemængde, som producenten råder over, nedsættes tilsvarende eller bortfalder. Disse tilpasninger må for den pågældende medlemsstat ikke føre til en forøgelse af de i artikel 3 omhandlede samlede mængder for leverancer og direkte salg.
Ved definitive ændringer af de individuelle referencemængder tilpasses de mængder, der er omhandlet i artikel 3, tilsvarende efter proceduren i artikel 11."
6) Artikel 5 affattes således: "Artikel 5
Inden for de mængder, der er omhandlet i artikel 3, kan medlemsstaten foretage overførsler til den nationale reserve på baggrund af en lineær reduktion af samtlige individuelle referencemængder, således at der efter objektive kriterier, der fastsættes efter aftale med Kommissionen, kan tildeles bestemte producenter yderligere eller specifikke mængder.
Med forbehold af artikel 6, stk. 1, overgår de referencemængder, som er til rådighed for producenter, der ikke har afsat mælk eller andre mejeriprodukter i en tolvmånedersperiode, til den nationale reserve og kan genuddeles i overensstemmelse med stk. 1. Såfremt producenten genoptager produktionen af mælk eller andre mejeriprodukter inden for en frist, der fastsættes af medlemsstaten, får han senest dén 1. april, som følger efter datoen for anmodningen, tildelt en referencemængde i henhold til artikel 4, stk. 1.
Har en producent i mindst en tolvmånedersperiode ikke udnyttet mindst 70 % af den individuelle referencemængde, han råder over, enten ved leverancer eller ved direkte salg kan medlemsstaterne i overensstemmelse med fællesskabsrettens generelle principper afgøre:
- hvorvidt og under hvilke betingelser den uudnyttede referencemængde helt eller delvis skal tilfalde den nationale reserve. De uudnyttede referencemængder skal dog ikke overføres til den nationale reserve i tilfælde af force majeure eller i behørigt begrundede tilfælde, der påvirker de pågældende producenters produktionskapacitet, og som anerkendes af den kompetente myndighed
- under hvilke betingelser en referencemængde skal omfordeles til de pågældende producenter."
7) Artikel 6, stk. 1, første afsnit, affattes således: "1. Inden en dato, som medlemsstaterne skal fastlægge, og senest den 31. marts skal medlemsstaterne for den pågældende tolvmånedersperiode give tilladelse til midlertidige overførsler af individuelle referencemængder, som de producenter, der har ret til dem, ikke agter at udnytte."
8) Artikel 7, stk. 1, affattes således: "1. Den referencemængde, der er til rådighed på en bedrift, overdrages sammen med bedriften ved salg, bortforpagtning eller overdragelse ved arv til de producenter, som overtager den, efter nærmere regler, som medlemsstaterne fastsætter under hensyn til de arealer, der anvendes til produktion af mejeriprodukter, eller under hensyn til andre objektive kriterier og eventuelt til en aftale mellem parterne.
Den del af referencemængden, der ikke overdrages sammen med bedriften, overgår til den nationale reserve. Hvis en del er overført til den nationale reserve i forbindelse med overdragelse af referencemængder, anvendes nedsættelsen ikke i tilfælde af tilbageførsel af referencemængder.
De samme bestemmelser gælder for andre overdragelser, der har tilsvarende retningsvirkninger for producenterne.
Hvis der overdrages jord til offentlige myndigheder og/eller til offentlig brug, eller overdragelsen sker til ikke-landbrugsmæssige formål, sørger medlemsstaterne dog for, at der træffes de nødvendige foranstaltninger til beskyttelse af parternes legitime interesser, herunder at der gives den hidtidige producent mulighed for at fortsætte med mælkeproduktion, hvis han agter at gøre det."
9) Artikel 8 affattes således: "Artikel 8
For at omstrukturere mælkeproduktionen eller forbedre miljøet kan medlemsstaterne iværksætte en eller flere af følgende aktioner efter nærmere regler, som de fastsætter under hensyntagen til parternes legitime interesser:
a) yde de producenter, der forpligter sig til definitivt at opgive hele deres mælkeproduktion eller en del af den, en godtgørelse, der udbetales i en eller flere årsrater, og overføre de således frigivne referencemængder til den nationale reserve
b) på grundlag af objektive kriterier fastsætte, på hvilke betingelser producenterne ved begyndelsen af en tolvmånedersperiode fra den kompetente myndighed eller det af denne udpegede organ mod betaling kan opnå en ekstratildeling af de referencemængder, der ved udgangen af den foregående tolvmånedersperiode er endeligt frigivet af andre producenter mod ydelse i en eller flere årsrater af en godtgørelse svarende til ovennævnte betaling
c) ved overdragelse af jord med henblik på miljøforbedring bestemme, at den referencemængde, der er til rådighed på den pågældende bedrift, stilles til rådighed for den hidtidige producent, hvis denne agter at fortsætte med mælkeproduktion
d) på grundlag af objektive kriterier fastsætte, i hvilke regioner og indsamlingsområder definitiv overdragelse af referencemængder uden overdragelse af den tilsvarende jord er tilladt med henblik på at forbedre mælkeproduktionens struktur
e) efter anmodning fra producenten til den kompetente myndighed eller til den organisation, som myndigheden har udpeget, tillade definitiv overdragelse af referencemængder uden tilsvarende overdragelse af jord eller omvendt med henblik på at forbedre mælkeproduktionens struktur på bedriftsniveau eller at muliggøre ekstensivering af produktionen.
Bestemmelserne i litra a), b), c) og e), kan gennemføres på nationalt plan eller på det hensigtsmæssige regionale plan eller i indsamlingsområderne."
10) Følgende artikel indsættes efter artikel 8: "Artikel 8a
I overensstemmelse med fællesskabsrettens generelle principper kan medlemsstaterne træffe følgende foranstaltninger for at sikre, at referencemængderne udelukkende tildeles aktive mælkeproducenter:
a) Hvis referencemængder er blevet overdraget eller overdrages med eller uden de tilsvarende arealer ved forpagtning eller andre arrangementer med tilsvarende retsvirkning, kan medlemsstaterne på grundlag af objektive kriterier fastsætte, om og under hvilke betingelser den overdragne referencemængde helt eller delvis skal overføres til den nationale reserve, jf. dog artikel 7, stk. 1, andet afsnit.
Denne bestemmelse anvendes ikke på midlertidig afståelse som omhandlet i artikel 6.
b) Medlemsstaterne kan vedtage ikke at anvende bestemmelserne om overdragelse af referencemængder i artikel 7, stk. 1."
11) Bilaget i bilag II til denne forordning indsættes i forordning (EØF) nr. 3950/92.
Artikel 2
Hvis overgangsforanstaltninger er nødvendige for at lette gennemførelsen af de i artikel 1 omhandlede ændringer, vedtages de efter proceduren i artikel 11 i forordning (EØF) nr. 3950/92.
Artikel 3
På grundlag af en rapport fra Kommissionen foretager Rådet i 2003 en midtvejsrevision med henblik på at lade de nuværende kvotaordninger udløbe efter 2006.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. april 2000, med undtagelse af artikel 1, nr. 2, der anvendes fra datoen for ikrafttrædelsen.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. mai 1999.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1256/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun asetuksen (ETY) N:o 3950/92 muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon(4),
ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon(5),
sekä katsoo, että
(1) maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92(6) mukaisesti lisämaksujärjestelmää, joka otettiin tällä alalla alun perin käyttöön 2 päivänä huhtikuuta 1984, jatkettiin uudelleen seitsemän 12 kuukauden pituisen jakson ajaksi; järjestelmän tarkoituksena oli vähentää kysynnän ja tarjonnan välistä epätasapainoa ja siitä johtuvaa rakenteellista ylijäämää maidon ja maitotuotteiden markkinoilla; järjestelmä on tulevaisuudessa edelleen tarpeen paremman markkinatasapainon saavuttamiseksi; tästä syystä sitä olisi sovellettava edelleen kahdeksan peräkkäisen 12 kuukauden pituisen jakson ajan 1 päivästä huhtikuuta 2000 alkaen,
(2) maitoalan hintatukea pienennetään asteittain yhteensä 15 prosentilla kolmen markkinointivuoden aikana 1 päivästä heinäkuuta 2005 alkaen; tästä toimenpiteestä maito- ja maitotuotteiden yhteisön kulutukselle ja viennille aiheutuvien seurausten perusteella maidon kokonaisviitemääriä voidaan yhteisössä korottaa tasapainoisesti kulloisenkin vastaavan hinnanleikkauksen jälkeen ja puuttumalla rakenteellisiin ongelmiin varhaisemmassa vaiheessa,
(3) tilakohtainen viitemäärä olisi määriteltävä käytettävissä olevaksi määräksi niitä määriä lukuun ottamatta, jotka mahdollisesti on siirretty väliaikaisesti 31 päivänä maaliskuuta 2000, jolloin maksujärjestelmän soveltamisen vuonna 1992 päätetty seitsemän jakson jatkoaika päättyy,
(4) tilakohtaisten viitemäärien vajaakäyttö voi haitata maidontuotantoalan asianmukaista kehittymistä; tämän välttämiseksi jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus päättää yhteisön lainsäädännön yleisten periaatteiden mukaisesti, että tapauksissa, joissa vajaakäyttö on merkittävää ja kestää huomattavan pitkän ajan, käyttämättä jääneet viitemäärät palautuvat valtakunnalliseen varastoon, josta ne voidaan myöntää uudelleen muille tuottajille,
(5) maitotuotannon rakenneuudistusta ja ympäristöparannuksia koskevien viitemäärien hajautetun hallinnoinnin mahdollistamiseksi paremmin jäsenvaltioille olisi annettava valtuudet soveltaa tiettyjä asiaa koskevia määräyksiä asianomaisella alueellisella tasolla tai keräilyvyöhykkeillä,
(6) lisämaksujärjestelmästä saadun kokemuksen perusteella viitemäärien siirto käyttämällä sellaisia oikeudellisia toimia, esimerkiksi vuokrausta, jotka eivät välttämättä johda kyseisten viitemäärien pysyvään myöntämiseen vastaanottajalle, voi olla tuotantorakenteiden parantamista haittaava ylimääräinen kustannustekijä maidontuotannossa; jotta viitemäärien merkitys maito- ja maitotuotteiden markkinoita säätelevänä tekijänä vahvistuisi, jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää vuokrauksen tai vastaavien oikeudellisten toimien kautta valtakunnalliseen varastoon uudelleen jakamista varten siirrettyjä viitemääriä objektiivisin perustein aktiivisille tuottajille, erityisesti niille, jotka ovat käyttäneet niitä aikaisemmin; lisäksi jäsenvaltioilla olisi oltava oikeus järjestää viitemäärien siirto muulla tavalla kuin tuottajien välisinä yksittäisinä toimina; erityisesti olemassa olevien laillisten oikeuksien huomioon ottamiseksi olisi selvästi säädettävä siitä, että jäsenvaltioiden on näitä valtuuksia käyttäessään toteutettava tarvittavat toimenpiteet yhteisön lainsäädännön yleisten periaatteiden noudattamiseksi, ja
(7) tietyt asetuksen (ETY) N:o 3950/92 säännöksistä ovat vanhentuneet, ja siksi ne pitäisi poistaa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (ETY) N:o 3950/92 seuraavasti:
1. Korvataan 1 artiklan ensimmäinen alakohta seuraavasti: "Otetaan käyttöön 1 päivästä huhtikuuta 2000 alkaen kahdeksan uuden peräkkäisen 12 kuukauden pituisen jakson ajaksi lisämaksu, jonka lehmänmaidon tuottajat maksavat maidosta tai maitomäärää vastaavasta tuotteesta, joka on toimitettu ostajalle tai myyty suoraan kulutukseen kyseisen 12 kuukauden pituisen jakson aikana, ja jonka määrä ylittää erikseen määritettävän määrän."
2. Korvataan 3 artiklan 2 kohdassa oleva taulukko tämän asetuksen liitteessä I olevalla taulukolla.
3. Korvataan 3 artiklan 2 kohta seuraavasti:
"2) Vahvistetaan liitteessä olevat kokonaismäärät, ellei tarkistuksesta, joka mahdollisesti tehdään yleisen markkinatilanteen ja erityisesti tietyissä jäsenvaltioissa vallitsevien erityisolosuhteiden perusteella, muuta johdu.
Korvauksena suomalaisille SLOM-tuottajille Suomen toimituskiintiön kokonaismäärä voidaan korottaa enintään 200000 tonniin, joka jaetaan yhteisön lainsäädännön mukaisesti. Tämä varaerä ei ole siirrettävä, ja se on käytettävä yksinomaan sellaisten tuottajien hyväksi, joiden kohdalla liittyminen vaikuttaa haitallisesti oikeuteen aloittaa tuotanto uudelleen.
Kokonaismäärien korotuksesta sekä edellytyksistä, joiden mukaisesti edellisessä alakohdassa tarkoitetut tilakohtaiset viitemäärät myönnetään, päätetään 11 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti."
4. Poistetaan 3 artiklan 3 kohta.
5. Korvataan 4 artikla seuraavasti:
" 4 artikla
1. Tilalla käytettävissä oleva tilakohtainen viitemäärä on yhtä suuri kuin 31 päivänä maaliskuuta 2000 käytettävissä oleva viitemäärä. Sitä mukautetaan tarvittaessa kunkin ajanjakson osalta, jotta samankaltaisten tilakohtaisten viitemäärien summa ei ylitä vastaavaa 3 artiklassa tarkoitettua yhteismäärää ottaen huomioon mahdolliset vähennykset 5 artiklassa tarkoitetun valtakunnallisen varaston kasvattamiseksi.
2. Tilakohtaista viitemäärää korotetaan tai se vahvistetaan tuottajan asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä, jotta voitaisiin ottaa huomioon tuottajan toimituksiin ja/tai suoramyyntiin vaikuttavat muutokset. Viitemäärän korottaminen tai sen vahvistaminen edellyttää tuottajalla olevan muun viitemäärän vastaavaa laskua tai poistamista. Nämä mukautukset eivät saa lisätä kyseisen jäsenvaltion 3 artiklassa tarkoitettujen toimitusten tai suoramyynnin yhteismääriä.
Kun tilakohtaisiin viitemääriin tehdään lopullisia muutoksia, 3 artiklassa tarkoitetut määrät mukautetaan 11 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti."
6. Korvataan 5 artikla seuraavasti:
" 5 artikla
Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen määrien sisällä jäsenvaltio voi kasvattaa valtakunnallista varastoa tilakohtaisten viitemäärien kautta linjan tehtävän alentamisen vuoksi, jotta ylimääräiset tai erityiset viitemäärät voitaisiin myöntää tietyille tuottajille komission kanssa sovituilla asiallisilla perusteilla.
Jos tuottajat eivät ole myyneet maitoa tai muita maitotuotteita yhtenä 12 kuukauden pituisen jakson aikana, heidän käytettävissään olevat viitemäärät siirretään valtakunnalliseen varastoon ja ne voidaan myöntää uudelleen ensimmäisen alakohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 1 kohdan soveltamista. Jos tuottaja aloittaa maidon tai muiden maitotuotteiden tuotannon uudelleen jäsenvaltion määrittämän ajan kuluessa, hänelle myönnetään viitemäärä 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti viimeistään hänen anomustaan seuraavana 1 päivänä huhtikuuta.
Jos tuottaja ei käytä vähintään 70 prosenttia käytettävissä olevasta tilakohtaisesta viitemäärästä joko toimituksina tai suoramyyntinä vähintään yhden 12 kuukauden pituisen jakson aikana, jäsenvaltiot voivat päättää yhteisön lainsäädännön yleisten periaatteiden mukaisesti:
- palautuuko käyttämätön viitemäärä kokonaan tai osittain valtakunnalliseen varastoon ja millä ehdoilla. Käyttämättömät viitemäärät eivät kuitenkaan palaudu valtakunnalliseen varastoon, jos kyseessä on ylivoimainen este tai jos kyseisen tuottajan tuotantokyvyn muutokseen on toimivaltaisen viranomaisen toteama perusteltu syy.
- millä ehdoilla viitemäärä myönnetään uudelleen kyseiselle tuottajalle."
7. Korvataan 6 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:
"1. Jäsenvaltioiden on ennen niiden määrittämää päivämäärää ja viimeistään 31 päivään maaliskuuta mennessä annettava lupa niiden tilakohtaisten viitemäärien tilapäiseen siirtämiseen kyseiseksi 12 kuukauden jaksoksi, joita niihin oikeutetut tuottajat eivät aio käyttää."
8. Korvataan 7 artiklan 1 kohta seuraavasti:
"1. Tilalla käytettävissä oleva viitemäärä siirtyy tilan mukana, kun se myydään, vuokrataan toiselle tai siirretään perinnön kautta uudelleen viitemäärät käyttöön ottaville tuottajille sellaisia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen, jotka jäsenvaltio määrittää ottaen huomioon maidontuotantoon käytettävän pinta-alan tai muut asialliset perusteet ja tarvittaessa osapuolten välisen sopimuksen.
Se osa viitemäärästä, jota ei mahdollisesti siirretä tilan mukana, lisätään valtakunnalliseen varastoon. Kuitenkin, jos osa viitemäärästä on palautettu valtakunnalliseen varastoon viitemäärien siirtämisen yhteydessä, vähennystä ei sovelleta tapauksiin, joissa viitemäärät siirretään takaisin.
Samoja säännöksiä sovelletaan muihin siirtotoimiin, joilla on vastaavanlaisia oikeudellisia vaikutuksia tuottajille.
Kuitenkin kun maa-alueet siirretään julkisille viranomaisilla ja/tai kun julkinen etu niin vaatii tai kun siirtoa ei toteuteta maataloudellisista syistä, jäsenvaltiot säätävät, että tarvittavat toimenpiteet osapuolten oikeudellisen edun turvaamiseksi otetaan käyttöön ja erityisesti luopuvan tuottajan on pystyttävä jatkamaan maidontuotantoa, jos hän niin haluaa."
9. Korvataan 8 artikla seuraavasti:
" 8 artikla
Jäsenvaltiot voivat maidontuotannon rakenneuudistuksen toteuttamiseksi tai ympäristön parantamiseksi toteuttaa yhden tai useamman seuraavista toimenpiteistä sellaisia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen, jotka jäsenvaltio antaa ottaen huomioon osapuolten oikeudelliset edut. Jäsenvaltio voi
a) myöntää tuottajille, jotka sitoutuvat lopettamaan kokonaan tai osittain maidontuotantonsa, yhtenä tai useampana eränä maksettavan korvauksen ja kasvattaa valtakunnallista varastoa näin vapautuneilla viitemäärillä;
b) määrittää asiallisilla perusteilla ne edellytykset, joiden perusteella toimivaltainen viranomainen tai sen nimeämä toimielin voi jakaa uudelleen tuottajille ennakkomaksua vastaan 12 kuukauden pituisen jakson alussa muilta sellaisilta tuottajilta lopullisesti vapautuneet viitemäärät, joille on maksettu yhtenä tai useampana eränä edellä mainitun ennakkomaksun suuruinen korvaus;
c) säätää, että jos luopuva tuottaja haluaa jatkaa maidontuotantoa, hänelle annetaan käyttöön kyseisellä tilalla käytettävissä oleva viitemäärä silloin, kun ympäristön parantamiseksi tarkoitetut maa-alueet on siirretty;
d) määrittää asiallisilla perusteilla keräilyalueet ja keräilyvyöhykkeet, joiden sisällä sallitaan lopulliset viitemäärien siirrot ilman vastaavien maa-alueiden siirtämistä maidontuotannon rakenteen parantamiseksi;
e) sallia tuottajan pyydettyä sitä toimivaltaiselta viranomaiselta tai sen nimittämältä toimielimeltä maidontuotannon rakenteen parantamiseksi tilalla tai tuotannon laajentamisen sallimiseksi siirtää viitemäärät lopullisesti ilman vastaavien maa-alueiden siirtämistä ja päinvastoin.
Edellä a, b, c ja e alakohdassa tarkoitettuja säännöksiä voidaan soveltaa kansallisella tasolla, sopivalla alueellisella tasolla tai keräilyvyöhykkeillä."
10. Lisätään 8 artiklan jälkeen uusi artikla seuraavasti:
" 8a artikla
Jäsenvaltiot voivat yhteisön lainsäädännön yleisiä periaatteita noudattaen toteuttaa seuraavat toimenpiteet, joiden tavoitteena on varmistaa se, että viitemäärät myönnetään ainoastaan aktiivisille maidontuottajille:
a) Jos viitemäärä on siirretty tai siirretään sitä vastaavan maa-alueen mukana tai ilman maa-aluetta maanvuokrauksella tai oikeudellisilta vaikutuksiltaan vastaavalla tavalla, jäsenvaltioiden on päätettävä objektiivisin perustein, palautuuko siirretty viitemäärä kokonaan tai osittain valtakunnalliseen varastoon, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan soveltamista.
Tätä säännöstä ei sovelleta 6 artiklan mukaisiin väliaikaisiin siirtoihin.
b) Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta viitemäärien siirtoa koskevia 7 artiklan 1 kohdan säännöksiä."
11. Lisätään tämän asetuksen liitteessä II oleva liite asetukseen (ETY) N:o 3950/92.
2 artikla
Jos 1 artiklassa säädettyjen muutosten soveltamisen helpottamiseksi tarvitaan siirtymäkauden toimenpiteitä, ne vahvistetaan asetuksen (ETY) N:o 3950/92 11 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
3 artikla
Neuvosto toteuttaa vuonna 2003 komission selvityksen pohjalta lisämaksujärjestelmää koskevan välitarkastuksen tavoitteena lakkauttaa järjestelmä vuoden 2006 jälkeen.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 2000, lukuun ottamatta sen 1 artiklan 2 kohtaa, jota sovelletaan asetuksen voimaantulopäivästä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä toukokuuta 1999.