RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 50/1999 af 18. december 1998 om fastsættelse for 1999 af visse foranstaltninger til bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne, som finder anvendelse på fartøjer, der fører norsk flag
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur (1), særlig artikel 8, stk. 4,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
Fællesskabet og Norge har efter proceduren i artikel 2 og 7 i fiskeriaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Norge (2), ført konsultationer om deres gensidige fiskerirettigheder for 1999 og forvaltningen af de fælles biologiske ressourcer;
under disse konsultationer blev delegationerne enige om at henstille til deres respektive myndigheder, at der fastsættes visse fangstkvoter for 1999 for den anden parts fartøjer;
ifølge aftalen af 19. december 1966 mellem Danmark, Norge og Sverige om gensidig adgang til fiskeri i Skagerrak og Kattegat skal hver part give de øvrige parters fartøjer adgang til sin fiskerizone i Skagerrak og en del af Kattegat op til fire sømil fra basislinjerne;
der blev ligeledes ført konsultationer med deltagelse af EF, Færøerne, Island, Norge og Den Russiske Føderation om forvaltningen og fordelingen af atlantisk-skandinavisk sild for 1999;
disse konsultationer førte bl. a. til efterfølgende arrangementer om gensidig adgang, ifølge hvilken Norge kan fiske 9 000 tons af sin kvote i EF-fiskerifarvande nord for 62 °N;
Rådet skal fastsætte de særlige betingelser, der skal gælde for sådanne fangster;
det fiskeri, der er omhandlet i denne forordning, skal undergives kontrolforanstaltningerne i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (3);
i artikel 3, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1381/87 af 20. maj 1987 om fastsættelse af mærknings- og dokumentationsbestemmelser for fiskerfartøjer (4), er det fastsat, at alle fartøjer med tanke med nedkølet havvand om bord skal medføre et af en kompetent myndighed certificeret dokument med angivelse af tankenes kalibrering i m3 med intervaller på 10 cm;
det er af almene hensyn strengt nødvendigt, at denne forordning anvendes fra den 1. januar 1999 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Fartøjer, der fører norsk flag, kan indtil den 31. december 1999 drive fiskeri efter de arter, der anført i bilag I og IA, inden for de i nævnte bilag fastsatte geografiske og mængdemæssige begrænsninger og i overensstemmelse med denne forordning i medlemsstaternes fiskerizone på 200 sømil i Nordsøen, Skagerrak, Kattegat, Østersøen og Atlanterhavet nord for 43 °00'N.
2. Fiskeri, der er tilladt i henhold til stk. 1, må kun finde sted i de dele i fiskerizonen på 200 sømil, som ligger mere end 12 sømil fra de basislinjer, hvorfra medlemsstaternes fiskerizoner måles; fiskeri i Skagerrak er dog tilladt mere end 4 sømil fra de danske basislinjer.
3. Fiskeri i den del af ICES-afsnit IIIa, der i vest er afgrænset af en ret linje fra Hanstholm fyr til Lindesnes fyr og i syd af en ret linje fra Skagen fyr til Tistlarna fyr og derfra videre til det nærmeste punkt på den svenske kyst, er ikke underkastet mængdemæssige restriktioner, bortset fra fiskeri efter makrel og sej.
4. Uanset stk. 1 er uundgåelige bifangster af arter, for hvilke der i en zone ikke er fastsat kvoter, tilladt inden for de grænser, der er fastsat i de bevarelsesforanstaltninger, der gælder for den pågældende zone.
5. Bifangster i en given zone af arter, for hvilke der er fastsat kvoter i denne zone, afskrives på den pågældende kvote.
Artikel 2
1. Fartøjer, der fisker i henhold til de i artikel 1 fastsatte kvoter, skal overholde de bevarelses- og kontrolforanstaltninger og øvrige bestemmelser, der gælder for fiskeriet i de i artikel 1 nævnte zoner.
2. Fartøjerne skal føre en logbog, hvori de i bilag II anførte oplysninger indføres.
3. De i stk. 1 omhandlede fartøjer, undtagen fartøjer der driver fiskeri i ICES-afsnit IIIa, fremsender de i bilag III nævnte oplysninger til Kommissionen efter de regler, der er fastsat i nævnte bilag.
4. De i stk. 1 omhandlede fartøjer med tanke med nedkølet havvand om bord skal have et af en kompetent myndighed godkendt dokument med angivelse af tankenes kalibrering i m3 med intervaller på 10 cm.
5. Fartøjers registreringsbogstaver og -numre skal tydeligt anføres på begge sider af hvert fartøjs forstavn.
Artikel 3
1. Ved fiskeri i alle ICES-afsnit i henhold til de i artikel 1 fastsatte kvoter skal fartøjer på over 200 BRT have en licens og en særlig fiskeritilladelse, der er udstedt af Kommissionen på Fællesskabets vegne, og skal overholde de betingelser, der er fastsat i nævnte licens og særlige fiskeritilladelse.
Uanset første afsnit udsteder Kommissionen på Fællesskabets vegne ti licenser og særlige fiskeritilladelser, der er gyldige på en hvilken som helst dag, for fartøjer, der fisker efter sild i ICES-afsnit IIa (nord for 62 °N).
Norge meddeler Kommissionen navnene og kendetegnene for de fartøjer, for hvilke der kan udstedes licenser og særlige fiskeritilladelser.
2. Kommissionen udsteder i de stk. 1 nævnte licenser og særlige fiskeritilladelser til alle fartøjer, for hvilke de norske myndigheder anmoder om licens og særlig fiskeritilladelse.
Anmodninger om ændring af listen over fartøjer med licenser kan fremsættes på ethvert tidspunkt og vil blive behandlet så hurtigt som muligt.
3. Ved indgivelse af ansøgning om licens og særlig fiskeritilladelse til Kommissionen gives følgende oplysninger:
a) fartøjets navn
b) registreringsnummer
c) havnekendingsbogstav og -nummer
d) registreringshavn
e) ejerens eller befragterens navn og adresse
f) bruttotonnage og længde overalt
g) maskinkraft
h) kaldesignal og radiofrekvens
i) fangstmetode
j) fiskerizone
k) arter, der vil blive fisket efter
l) periode, for hvilken der søges om licens.
4. Hver licens og særlig fiskeritilladelse gælder for ét fartøj. Hvis flere fartøjer fisker i fællesskab, skal hvert af disse fartøjer have en licens og en særlig fiskeritilladelse.
5. Licenser og særlige fiskeritilladelser kan tilbagekaldes med henblik på udstedelse af nye licenser og særlige fiskeritilladelser. Tilbagekaldelser får virkning dagen forud for datoen for Kommissionens udstedelse af nye licenser og særlige fiskeritilladelser. Nye licenser og særlige fiskeritilladelser får virkning fra udstedelsesdatoen.
6. Licensen og den særlige fiskeritilladelse tilbagekaldes helt eller delvis inden udløbstidspunktet, såfremt de i artikel 1 fastsatte respektive kvoter er opbrugt.
7. Licensen og den særlige fiskeritilladelse tilbagekaldes i tilfælde af manglende overholdelse af forpligtelserne i henhold til denne forordning.
8. Der udstedes i en periode på op til tolv måneder ikke licens og særlig fiskeritilladelse til fartøjer, for hvilke forpligtelserne i henhold til denne forordning ikke er overholdt.
9. Kommissionen meddeler på Fællesskabets vegne Norge navn på og beskrivelse af de norske fartøjer, som ikke vil få tilladelse til at fiske i Fællesskabets fiskerizone i de(n) følgende måned(er) som følge af overtrædelse af Fællesskabets regler.
Artikel 4
Fiskeri efter byrkelange, lange og brosme omfattet af kvoterne i artikel 1 må kun finde sted med langline i ICES-afsnit Vb og -underområde VI og VII.
Artikel 5
Anvendelse af trawl og snurpenot ved fiskeri efter pelagiske arter er forbudt i Skagerrak fra midnat lørdag til midnat søndag.
Artikel 6
Fartøjer, som har tilladelse til at fiske den 31. december, kan fortsætte med at fiske fra begyndelsen af det følgende år på grundlag af denne tilladelse, indtil de nye lister over fartøjer for det pågældende år er blevet godkendt af Kommissionen på Fællesskabets vegne.
Artikel 7
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 1999.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. december 1998.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 50/1999,
annettu 18 päivänä joulukuuta 1998,
tietyistä Norjan lipun alla purjehtiviin aluksiin sovellettavista kalavarojen säilyttämis- ja hoitotoimenpiteistä vuodeksi 1999
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta 20 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3760/92 (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
yhteisö ja Norja ovat neuvotelleet erityisesti Euroopan talousyhteisön ja Norjan kuningaskunnan välisen kalastussopimuksen (2) 2 ja 7 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti keskinäisistä kalastusoikeuksistaan vuoden 1999 osalta sekä yhteisten elollisten luonnonvarojen hoidosta,
näissä neuvotteluissa valtuuskunnat ovat sopineet suosittelevansa omille viranomaisilleen tiettyjen pyyntikiintiöiden vahvistamista toisen osapuolen aluksille vuodeksi 1999,
Tanskan, Norjan ja Ruotsin välisessä 19 päivänä joulukuuta 1966 tehdyssä keskinäistä pääsyä kalastamaan Skagerrakiin ja Kattegatiin koskevassa sopimuksessa määrätään, että jokainen osapuoli myöntää toisten osapuolten aluksille pääsyn kalastusvyöhykkeelleen Skagerrakissa ja osassa Kattegatia perusviivoista neljään meripeninkulmaan asti,
yhteisö, Färsaaret, Islanti, Norja ja Venäjän federaatio ovat myös neuvotelleet norjalaisen kevätkutuisen sillin (Atlantin-Skandinavian sillin) hallinnosta ja jakamisesta vuonna 1999,
nämä neuvottelut johtivat muun muassa molemminpuolista alueelle pääsyä koskeviin järjestelyihin, joiden mukaan Norja saa kalastaa 9 000 tonnia osuudestaan linjan 62° pohjoista leveyttä pohjoispuolella sijaitsevilla yhteisön kalastusvesillä,
neuvoston tehtävänä on vahvistaa erityisedellytykset, joiden mukaisesti pyyntiä on harjoitettava,
tässä asetuksessa tarkoitettuun kalastustoimintaan sovelletaan yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2847/93 (3) säädettyjä valvontatoimenpiteitä,
kalastusalusten merkitsemistä ja asiakirjoilla todistamista koskevista yksityiskohtaisista erityissäännöistä 20 päivänä toukokuuta 1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1381/87 (4) 3 artiklan 2 kohdassa säädetään, että kaikilla aluksilla, joissa on jäähdytettyjä merivesisäiliöitä, on säilytettävä toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä asiakirja, johon on merkitty säiliöiden tilavuus kuutiometreinä 10 senttimetrin välein mitattuna, ja
yhteisen edun mukaisista pakottavista syistä tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 1999,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Norjan lipun alla purjehtivilla aluksilla on lupa harjoittaa kalastustoimintaa 31 päivään joulukuuta 1999 asti liitteessä I ja I A tarkoitettujen lajien osalta mainitussa liitteessä vahvistetuin maantieteellisin ja määrällisin rajoituksin sekä tämän asetuksen mukaisesti jäsenvaltioiden kalastusvyöhykkeillä, jotka ulottuvat 200 meripeninkulman päähän Pohjanmeren, Skagerrakin, Kattegatin, Itämeren ja linjan 43°00' pohjoista leveyttä pohjoispuolella Atlantin valtameren rannikosta.
2. Edellä 1 kohdan nojalla sallittu kalastustoiminta rajoittuu sen 200 meripeninkulman kalastusvyöhykkeen osiin, joka sijaitsee 12 meripeninkulman ulkopuolella niistä perusviivoista laskettuna, joita käytetään jäsenvaltioiden kalastusvyöhykkeiden mittaamisessa; pyynti on kuitenkin sallittu Skagerrakissa 4 meripeninkulman ulkopuolella Tanskan perusviivoista.
3. ICES-osa-alueen III a niissä osissa, jotka rajoittuvat lännessä viivaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä viivaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan sekä viivaan tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, harjoitettua pyyntiä eivät koske määrälliset rajoitukset, lukuun ottamatta makrillin ja seidin pyyntiä.
4. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, niiden lajien väistämättömät sivusaaliit, joille ei ole vahvistettu kiintiötä jollekin vyöhykkeelle, sallitaan kyseisellä vyöhykkeellä voimassa olevien säilyttämistoimenpiteiden määräämissä rajoissa.
5. Jollakin vyöhykkeellä pyydetyt niiden lajien sivusaaliit, joille on vahvistettu kiintiö tälle vyöhykkeelle, merkitään pyydetyksi kyseisestä kiintiöstä.
2 artikla
1. Alusten, jotka kalastavat 1 artiklassa vahvistettujen kiintiöiden rajoissa, on noudatettava säilyttämis- ja valvontatoimenpiteitä sekä kaikkia muita kalastustoimintaa mainitussa artiklassa tarkoitetuilla vyöhykkeillä koskevia säännöksiä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen alusten on pidettävä kalastuspäiväkirjaa, johon on merkittävä liitteessä II tarkoitetut tiedot.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen alusten, lukuun ottamatta niitä aluksia, jotka harjoittavat kalastustoimintaa ICES-osa-alueella III a, on toimitettava komissiolle liitteessä III tarkoitetut tiedot, ja kyseiset tiedot on toimitettava mainitussa liitteessä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla aluksilla, joissa on jäähdytettyjä merivesisäiliöitä, on säilytettävä toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä asiakirja, joka osoittaa säiliöiden tilavuuden kuutiometreinä 10 senttimetrin välein mitattuna.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen alusten rekisterikirjaimet ja -numerot on merkittävä selvästi aluksen keulan molemmille puolille.
3 artikla
1. Kun yli 200 bruttorekisteritonnia painavat alukset harjoittavat pyyntiä ICES-alueilla 1 artiklassa vahvistettujen kiintiöiden rajoissa, niillä on oltava komission yhteisön puolesta myöntämä lisenssi ja erityiskalastuslupa sekä täytettävä tässä lisenssissä ja tässä erityiskalastusluvassa esitetyt edellytykset.
Ensimmäisestä alakohdasta poiketen komissio antaa yhteisön puolesta kymmenen vain yhden päivän voimassa olevaa lisenssiä ja erityiskalastuslupaa aluksille, jotka pyytävät silliä ICES-alueella II a (linjan 62° pohjoista leveyttä pohjoispuolella).
Norja ilmoittaa komissiolle niiden alusten nimen ja ominaisuudet, joille lisenssit ja erityiskalastusluvat voidaan myöntää.
2. Komissio myöntää 1 kohdassa tarkoitetut kalastuslisenssit ja erityiskalastusluvat kaikille aluksille, joille Norjan viranomaiset esittävät lisenssiä tai erityiskalastuslupaa.
Lisenssin saaneiden alusten luetteloa voidaan milloin tahansa pyytää muutettavaksi, ja pyynnöt käsitellään viipymättä.
3. Jokaisessa komissiolle jätettävässä lisenssi- ja erityiskalastuslupahakemuksessa on oltava seuraavat tiedot:
a) aluksen nimi;
b) rekisterinumero;
c) ulkoiset tunnuskirjaimet ja -numerot;
d) rekisterisatama;
e) omistajan tai rahtaajan nimi ja osoite;
f) bruttovetoisuus ja kokonaispituus;
g) koneteho;
h) radiokutsutunnus ja taajuus;
i) aiottu pyyntitapa;
j) aiottu pyyntialue;
k) kalalajit, joita aiotaan pyytää;
l) ajanjakso, jolle lisenssiä haetaan.
4. Lisenssit ja erityiskalastusluvat ovat voimassa aluskohtaisesti. Jos samaan kalastustoimeen osallistuu useita aluksia, niillä kaikilla on oltava lisenssi tai erityiskalastuslupa.
5. Lisenssit ja erityiskalastusluvat voidaan peruuttaa uusien lisenssien ja uusien erityiskalastuslupien myöntämisen yhteydessä. Tällainen peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää edeltävänä päivänä, jona komissio myöntää uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat. Uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat tulevat voimaan niiden myöntämispäivänä.
6. Lisenssi tai erityiskalastuslupa peruutetaan kokonaan tai osittain ennen viimeistä voimassaolopäivää, jos 1 artiklassa vahvistetut vastaavat kiintiöt ovat täydet.
7. Lisenssi ja erityiskalastuslupa peruutetaan, jos tässä asetuksessa vahvistettuja velvoitteita ei täytetä.
8. Niille aluksille, jotka eivät täytä tässä asetuksessa säädettyjä velvoitteitaan, ei myönnetä enintään kahdentoista kuukauden aikana lisenssejä eikä erityiskalastuslupia.
9. Komissio toimittaa yhteisön puolesta Norjalle niiden alusten nimen ja ominaisuudet, joilla ei ole lupaa kalastaa yhteisön kalastusvyöhykkeellä seuraavan kuukauden tai seuraavien kuukausien aikana yhteisön sääntöjen rikkomisen vuoksi.
4 artikla
Tylppäpyrstömolvan, molvan ja keilan pyynti 1 artiklassa tarkoitettujen kiintiöiden rajoissa on sallittu ainoastaan, jos ICES-alueella V b ja ICES-suuralueilla VI ja VII käytetään pyyntimuotoa, jota kutsutaan yleisesti "pitkäsiimakalastukseksi".
5 artikla
Troolien ja kierrenuottien käyttö pelagisten lajien pyyntiin on kielletty Skagerrakissa lauantaista keskiyöstä sunnuntaihin keskiyöhön.
6 artikla
Alukset, joilla on lupa kalastaa 31 päivänä joulukuuta voivat jatkaa kalastustoimintaansa seuraavan vuoden alussa tämän luvan perusteella, kunnes komissio hyväksyy yhteisön puolesta kyseisen vuoden uudet alusluettelot.
7 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1999.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 18 päivänä joulukuuta 1998.