KOMMISSIONENS BESLUTNING af 9. januar 1997 om en anmodning fra Frankrig om undtagelse i henhold til artikel 14 i direktiv 92/51/EØF (Kun den franske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (97/42/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF (1), særlig artikel 14,
efter den 19. juni 1996 at have modtaget en note fra Frankrig med anmodning om en undtagelse i henhold til artikel 14 i direktiv 92/51/EØF for så vidt angår instruktørfunktionen inden for visse sportsgrene,
efter den 8. juli 1996 at have hørt de nationale koordinatorer for direktiv 92/51/EØF,
efter den 12. september 1996 at have sendt et brev til Frankrig med anmodning om supplerende oplysninger,
efter den 17. oktober 1996 at have modtaget svar fra Frankrig på denne anmodning om supplerende oplysninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. DEN GENERELLE RAMME
(1) Ved direktiv 92/51/EØF indførtes anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF (2). Ved sidstnævnte direktiv indførtes en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed. Direktiv 92/51/EØF tager sigte på eksamensbeviser på et andet niveau end de eksamensbeviser, der omfattes af direktiv 89/48/EØF.
(2) Direktiv 92/51/EØF hviler på princippet om gensidig tillid. Dette betyder bl.a., at når der i værtslandet kræves et eksamensbevis, et certifikat eller en dokumentation for kvalifikationer for at optage eller udøve et bestemt lovreguleret erhverv, kan denne medlemsstats kompetente myndighed ikke under henvisning til manglende kvalifikationer nægte en statsborger fra en anden medlemsstat adgang til at optage eller udøve et sådant erhverv på samme vilkår som dem, der gælder for landets egne statsborgere, såfremt ansøgeren er i besiddelse af et eksamensbevis, som i en anden medlemsstat er foreskrevet som betingelse for adgang til dér at optage eller udøve det samme erhverv, og som er opnået i denne medlemsstat.
(3) Denne regel er imidlertid ikke til hinder for, at værtsmedlemsstaten i visse tilfælde, der er fastsat i direktiv 92/51/EØF, af ansøgeren kræver, at han gennemgår en prøvetid eller går op til en egnethedsprøve. Betingelserne fastsættes i artikel 4, 5 og 7 i direktiv 92/51/EØF. Hvis værtsmedlemsstaten anvender denne mulighed skal den give ansøgeren mulighed for at vælge mellem prøvetiden eller egnethedsprøven.
II. ARTIKEL 14 I DIREKTIV 92/51/EØF
Artikel 14 i direktiv 92/51/EØF fastsætter følgende:
»1. Har en medlemsstat i medfør af artikel 4, stk. 1, litra b), andet afsnit andet punktum eller artikel 5, stk. 3, eller artikel 7, litra a), andet afsnit, andet punktum, til hensigt ikke at lade ansøgere vælge mellem prøvetid og egnethedsprøve, skal den straks sende et udkast til den pågældende forskrift til Kommissionen. Samtidig skal den meddele Kommissionen grundene til, at det er nødvendigt at indføre en sådan forskrift.
Kommissionen underretter straks de øvrige medlemsstater om udkastet; den kan desuden høre den i artikel 13, stk. 2, omhandlede koordinationsgruppe om dette udkast.
2. Ud over Kommissionens og de øvrige medlemsstaters mulighed for at indgive bemærkninger til udkastet kan medlemsstaten kun vedtage forskriften, hvis Kommissionen ikke inden for en frist på tre måneder har rejst indsigelse mod den ved en beslutning.
3. Efter anmodning fra en medlemsstat eller Kommissionen skal medlemsstaterne straks fremsende den endelige ordlyd af en forskrift, der følger af anvendelsen af denne artikel.«
III. FRANKRIGS ANMODNING
(1) Ved en note, som Kommissionen modtog den 19. juni 1996, anmodede Frankrig om en undtagelse efter artikel 14 i direktiv 92/51/EØF for instruktørfunktionen inden for visse sportsgrene. Denne note blev ledsaget af et udkast til dekret og en begrundelse. Denne anmodning vedrører sportslærererhvervet og tager sigte på for visse sportsdiscipliner at kunne fravige princippet om ansøgerens frie valg.
(2) Denne anmodning vedrører udelukkende etablering. Tjenesteydelser leveret af sportslærere falder nemlig fremover i Frankrig ind under et andet regelsæt (dekret nr. 96-1011 af 25. november 1996 om sportslærerydelser, der leveres af statsborgere i en medlemsstat i Den Europæiske Union eller i en EØS-stat).
(3) Det udkast til dekret, som Frankrig har fremlagt, indfører en anerkendelsesprocedure, der respekterer den pågældendes valg mellem egnethedsprøve og prøvetid. Det fastsættes imidlertid for de fem erhverv, der nævnes i bilaget til udkastet til dekret, at »ministeren for sport kan pålægge egnethedsprøve«. Ifølge det udkast, der er forelagt Kommissionen, kan denne egnethedsprøve pålægges inden for følgende fem sportsgrene: skilærere, bjergførere, dykkerinstruktører, instruktører i faldskærmsudspring og instruktører i speleologi.
(4) De franske myndigheder lagde vægt på at præcisere, at denne anmodning, der er fremsat inden for rammerne af artikel 14, ikke anfægter princippet om gensidig tillid, men »skal tværtimod understøtte princippet på aktivitetsområder, hvor mål af generel interesse, såsom fastholdelse af sikkerheden, er på spil.«
(5) Anmodningen er efter de franske myndigheders opfattelse berettiget som følge af de pågældende sportsgrenes farlige karakter. De franske myndigheder mener, at den mest hensigtsmæssige udligningsforanstaltning i disse tilfælde er egnethedsprøven. Den mulighed, som ansøgerne har til at vælge mellem to typer udligningsforanstaltninger, giver ikke tilstrækkelige garantier og kunne resultere i at skjule tekniske lakuner, som er uforenelige med udøvelsen af erhvervet.
(6) De franske myndigheder mener også, at egnethedsprøven er den mest effektive måde, hvorpå det kan sikres, at ansøgeren har de nødvendige tekniske færdigheder og besidder evnen til at styre og tilrettelægge en redningsaktion.
(7) Endelig tilføjer de franske myndigheder, at farligheden ved de fem nævnte aktiviteter ifølge sagens natur øges af elementerne i det miljø, hvor aktiviteten udøves.
IV. DISKUSSIONEN I KOORDINATIONSGRUPPEN
I overensstemmelse med artikel 14 i direktiv 92/51/EØF blev den franske anmodning om undtagelse forelagt medlemsstaterne. Den blev sendt til alle koordinatorer for den generelle ordning for anerkendelse af eksamensbeviser. Desuden blev den som fastsat i samme artikel 14 diskuteret på det møde i koordinationsgruppen, der blev holdt den 8. juli 1996. De franske repræsentanter kunne på dette møde redegøre for deres anmodning og svare på spørgsmål fra Kommissionen og de forskellige delegationer.
V. ANMODNING OM SUPPLERENDE OPLYSNINGER
Efter en første gennemgang af den franske anmodning og i fortsættelse af mødet i koordinationsgruppen den 8. juli 1996 fandt Kommissionen det nødvendigt at stille Frankrig fem yderligere spørgsmål. Dette skete ved brev af 12. september 1996. Frankrig svarede udtømmende på disse fem spørgsmål ved en note af 14. september 1996, som Kommissionen modtog den 17. oktober 1996.
VI. GENERELLE BETRAGTNINGER
(1) Den frie bevægelighed for personer er en fundamental frihed med hjemmel i traktaten. Domstolens konstante retspraksis har på dette grundlag ikke blot forbudt forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, men også foranstaltninger, der, selv om de anvendes forskelsløst på nationale statsborgere og statsborgere fra andre medlemsstater, faktisk fører til samme resultat. Nationale foranstaltninger, der kan genere eller gøre udøvelsen af de fundamentale rettigheder i traktaten mindre tiltrækkende, kan dog være tilladte, hvis de opfylder fire betingelser: at de anvendes på en ikke-diskriminerende måde, at de retfærdiggøres af tvingende grunde af generel interesse, at de kan garantere realiseringen af de mål, de forfølger, og at de ikke går videre, end hvad der er nødvendigt for at nå målet. I det omfang, den frie etableringsret er en fundamental frihed, skal der i analysen af Frankrigs anmodning tages hensyn til disse fire kriterier.
(2) De franske myndigheder præciserer i deres anmodning om undtagelse, at de eneste aktiviteter, der er omfattet af anmodningen er »aktiviteter, hvor mål af generel interesse, såsom opretholdelse af sikkerheden, er på spil«. De fremhæver de særlige forhold, der gør sig gældende for de fem omhandlede sportsgrene: usikkert miljø, objektiv fare, hverken afgrænset eller afmærket miljø, nødvendigt at have kendskab til tilrettelæggelse af redningsaktioner osv. Kommissionen erkender, at de fem pågældende aktiviteter frembyder en særlig fare, og at opretholdelse af sikkerheden derfor i den foreliggende sag kan påberåbes som »tvingende grund af generel interesse«. I forbindelse med disse fem aktiviteter erkender Kommissionen ligeledes, at forpligtelsen for ansøgeren til at underkaste sig en egnethedsprøve, når hans uddannelse vedrører områder, der er væsentligt forskellige fra dem, der figurerer i det uddannelsesprogram, der gælder i Frankrig, kan være en forholdsregel, som kan garantere virkeliggørelsen af det forfulgte mål, nemlig opretholdelse af sikkerheden. På lignende måde erkender Kommissionen, at egnethedsprøven, i modsætningen til prøvetiden, i forbindelse med de fem discipliner kan vise sig at være bedre til at kontrollere, hvordan ansøgeren reagerer i en virkelig situation, når det sikres, at ansøgeren har de nødvendige tekniske færdigheder og besidder evnen til at styre og tilrettelægge redningsaktioner. Denne foranstaltning synes ligeledes at være proportional med det mål, der skal nås. Endelig synes der ikke at være elementer af diskriminerende karakter i Frankrigs anmodning. De sportslærercertifikater, den franske stat udsteder inden for de pågældende fem sportsdiscipliner, udstedes faktisk efter selektive prøver, der giver mulighed for at sikre, at ansøgeren har de nødvendige tekniske færdigheder og pædagogiske kvaliteter samt er i stand til at opretholde sikkerheden og iværksætte de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger.
For så vidt angår det principielle, kan manglen på valgfrihed mellem en prøvetid og en egnethedsprøve altså være berettiget i den foreliggende sag. Det er imidlertid vigtigt, at de kriterier, der er opregnet, overholdes fuldstændigt i forbindelse med den praktiske gennemførelse af de franske myndigheders påtænkte foranstaltninger.
(3) I det omfang, etableringsretten er en fundamental frihed, ønsker Kommissionen imidlertid at give en tidsbegrænset godkendelse, således at den ved prøveperiodens udløb med sikkerhed kan vurdere de praktiske vanskeligheder, som anvendelsen af denne undtagelse kan medføre.
Kommissionen kan derfor godkende Frankrigs anmodning for en begrænset periode, der udløber den 31. juli 1999.
(4) Denne periode skal give de franske myndigheder mulighed for at vurdere, om de foranstaltninger, der nævnes i anmodningen om undtagelse, virkelig er de mest hensigtsmæssige for at nå det forfulgte mål. Den skal ligeledes give alle interesserede parter mulighed for at notere de praktiske gennemførelsesvanskeligheder og at give Kommissionen underretning herom.
(5) Ved udgangen af denne periode skal Frankrig udarbejde en evalueringsrapport om »gennemførelsen af artikel 14-undtagelsen«. Denne rapport skal give Kommissionen alle kvantitative og kvalitative oplysninger om anvendelsen af egnethedsprøver. Ved udgangen af denne periode skal Kommissionen også modtage bemærkninger fra interesserede medlemsstater og alle andre berørte parter (fagforeninger, rejseorganisationer, skiskoler, sammenslutninger og enhver anden interesseret organisation). Frankrigs evalueringsrapport og alle bemærkninger fra de forskellige parter skal være Kommissionen i hænde inden den 30. april 1999. Hvis Frankrig fortsat ønsker at få en undtagelse, skal de franske myndigheder vedlægge evalueringsrapporten en ansøgning herom.
(6) Hvis Kommissionen ved udgangen af prøveperioden vil afvise Frankrigs anmodning, skal der træffes en negativ beslutning inden for tre måneder efter Frankrigs anmodning og senest den 31. juli 1999 i den form, der er fastsat i artikel 14 i direktiv 92/51/EØF. Hvis Kommissionen ikke inden for denne frist har truffet en negativ beslutning, vil undtagelsen i overensstemmelse med denne artikel automatisk blive videreført uden tidsbegrænsning -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Uanset bestemmelserne i artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 92/51/EØF bemyndiges Frankrig til for en begrænset periode, der udløber den 31. juli 1999, at stille krav om en egnethedsprøve for ansøgere, der ønsker at opnå anerkendelse af deres sportsinstruktør- eller sportslærercertifikat for at etablere sig i Frankrig, og hvis uddannelse er væsentligt forskellig fra den, der kræves i Frankrig. Denne undtagelse gælder kun for følgende fem erhverv: skilærere, bjergførere, dykkerinstruktører, instruktører i faldskærmsudspring og instruktører i speleologi.
Artikel 2
Frankrig skal inden den 30. april 1999 forelægge Kommissionen en evalueringsrapport om »gennemførelsen af artikel 14-undtagelsen«.
Artikel 3
Medlemsstaterne og alle interesserede parter opfordres til at sende deres bemærkninger til Kommissionen inden den 30. april 1999.
Artikel 4
Hvis Frankrig ønsker at få en bekræftelse uden tidsbegrænsning ud over den 31. juli 1999 af undtagelsen i artikel 1, skal de franske myndigheder inden den 30. april 1999 fremsende en ny anmodning til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 14 i direktiv 92/51/EØF. Inden for en frist på tre måneder efter Frankrigs anmodning træffer Kommissionen en beslutning som fastsat i artikel 14 i direktiv 92/51/EØF.
Artikel 5
Denne beslutning træder i kraft på datoen for meddelelsen.
Artikel 6
Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. januar 1997.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 9 päivänä tammikuuta 1997,
neuvoston direktiivin 92/51/ETY 14 artiklan nojalla esitetystä Ranskan poikkeuspyynnöstä (Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (97/42/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon direktiiviä 89/48/ETY (1) täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/51/ETY ja erityisesti sen 14 artiklan,
saatuaan 19 päivänä kesäkuuta 1996 Ranskalta kirjelmän, jossa pyydetään direktiivin 92/51/ETY 14 artiklan mukaisen poikkeuksen myöntämistä tiettyjen urheilulajien ohjaajien koulutuksen valvontaan,
kuultuaan 8 päivänä heinäkuuta 1996 direktiivin 92/51/ETY kansallisesta yhteen-sovittamisesta vastaavia henkilöitä
lähetettyään 12 päivänä syyskuuta 1996 Ranskalle pyynnön täydentävien tietojen saamisesta,
saatuaan 17 päivänä lokakuuta 1996 Ranskan vastauksen täydentävien tietojen saamista koskevaan pyyntöön,
sekä katsoo, että
I YLEISET PUITTEET
1) direktiivissä 92/51/ETY otettiin käyttöön direktiiviä 89/48/ETY täydentävä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskeva toinen yleinen järjestelmä. Jälkimmäissä direktiivissä otettiin käyttöön vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskeva yleinen järjestelmä. Direktiivi 92/51/ETY koskee muun tasoisia kuin direktiivissä 89/48/ETY (2) tarkoitettuja tutkintotodistuksia.
2) Direktiivi 92/51/ETY perustuu molemminpuolisen luottamuksen periaatteeseen. Tämä tarkoittaa erityisesti sitä, että kun ammattiin pääsy tai sen harjoittaminen vastaanottavassa jäsenvaltiossa edellyttää tutkintotodistusta, todistusta tai kelpoisuustodistusta, kyseisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ei voi kelpoisuuden puuttumisen perusteella kieltää jonkin jäsenvaltion kansalaisen pääsyä kyseiseen ammattiin tai ammatin harjoittamista samoin edellytyksin kuin kyseisen jäsenvaltion kansalaiset, jos hakijalla on tutkintotodistus, jonka jokin toinen jäsenvaltio on antanut tähän samaan ammattiin pääsyä tai sen harjoittamista varten jäsenvaltion omalla alueella ja joka on saatu kyseisissä jäsenvaltiossa.
3) Tämä sääntö ei kuitenkaan estä sitä, etteikö vastaanottava jäsenvaltio voisi tietyissä direktiivissä 92/51/ETY säädetyissä tapauksissa vaatia hakijaa suorittamaan sopeutumisaikaa tai kelpoisuuskoetta. Edellytyksistä säädetään direktiivin 92/51/ETY 4, 5 ja 7 artiklassa. Jos vastaanottava jäsenvaltio käyttää direktiivissä annettua mahdollisuutta, sen on annettava hakijan valita sopeutumisajan ja kelpoisuuskokeen välillä.
II DIREKTIIVIN 92/51/ETY 14 ARTIKLA
Direktiivin 92/51/ETY 14 artiklassa säädetään:
"1. Jos jäsenvaltio 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan toisen virkkeen, 5 artiklan kolmannen alakohdan tai 7 artiklan a alakohdan toisen alakohdan toisen virkkeen mukaisesti suunnittelee, ettei se myöntäisi hakijoille oikeutta valita sopeutumisajan ja kelpoisuuskokeen välillä, sen on toimitettava asiaa koskeva säännösehdotus komissiolle viipymättä. Samalla sen on ilmoitettava komissiolle ne perusteet, joiden vuoksi tällaisen säännöksen antaminen on tarpeen.
Komissio saattaa vastaanottamansa ehdotuksen muiden jäsenvaltioiden tietoon viipymättä; se voi myös kuulla ehdotuksesta 13 artiklan 2 kohdassa mainittua seurantaryhmää.
2. Jäsenvaltio voi antaa säännöksen, jos komissio ei ole kolmen kuukauden kuluessa tehnyt päinvastaista päätöstä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission ja muiden jäsenvaltioiden oikeutta tehdä esitystä koskevia huomautuksia.
3. Jäsenvaltioiden on yksittäisen jäsenvaltion tai komission pyynnöstä saatettava viipymättä niiden tietoon tämän artiklan soveltamisen johdosta annettu säännös lopullisessa kirjallisessa muodossaan."
III RANSKAN ESITTÄMÄ PYYNTÖ
1) Ranska pyysi 19 päivänä kesäkuuta 1996 komissioon saapuneella kirjeellä direktiivin 92/51/ETY 14 artiklan mukaista poikkeusta tiettyjen urheilulajien ohjaajien koulutuksen valvontaan. Kirjeen liitteenä oli asetusehdotus perusteluineen. Pyyntö koskee liikunnanohjaajan ammattia, ja sillä pyritään siihen että tiettyjen urheilulajien osalta voitaisiin poiketa periaatteesta, jonka mukaan hakija voisi itse tehdä valintansa.
2) Kyseinen pyyntö koskee ainoastaan sijoittautumista. Liikunnanohjaajien palvelujen tarjoamista Ranskassa säännellään nimittäin vastaisuudessa toisella lainsäädännöllä (Euroopan unionin jäsenvaltion kansalaisen tai Euroopan talousalueeseen kuuluvan valtion kansalaisen liikunnanohjaajan palvelujen tarjoamisesta 25 päivänä marraskuuta 1996 annettu asetus N:o 96/1011).
3) Ranskan tekemässä asetusehdotuksessa säädetään tunnustamismenettelystä, jossa muuttajan annetaan tehdä valinta kelpoisuuskokeen ja sopeutumisajan välillä. Asetusehdotuksen liitteessä mainittujen viiden ammatin osalta kuitenkin säädetään, että "urheiluministeriö voi antaa määräyksen kelpoisuuskokeen suorittamisesta". Komissiolle annetun asetusehdotuksen mukaan kelpoisuuskokeesta voidaan määrätä seuraavien viiden urheilulajin ohjaajien osalta: hiihdonopettajat, vuoristo-oppaat, sukellusohjaajat, laskuvarjohypyn ohjaajat ja luolaoppaiden kouluttajat.
4) Ranskan viranomaiset ovat korostaneet, että 14 artiklan nojalla esitetty pyyntö ei kyseenalaista molemminpuolisen luottamuksen periaatetta, vaan "päinvastoin tukee sitä sellaisten toimintojen tapauksessa, joihin liittyy yleistä etua koskevia tavoitteita, esimerkiksi turvallisuuden varmistamista".
5) Ranskan viranomaisten mielestä pyyntöä voidaan perustella kyseisten urheilulajien vaarallisella luonteella. Ranskan viranomaiset katsovat, että kyseisten lajien tapauksessa aiheellisimpana korvaavana toimenpiteenä on kelpoisuuskoe. Ne ovat sitä mieltä, että jos hakijoiden annettaisiin valita kahden korvaavan toimenpiteen välillä, kaikkia vaadittavia takeita ei täytettäisi ja ammatin harjoittamisessa voisi ilmetä teknisiä puutteita.
6) Ranskan viranomaiset katsovat myös, että kelpoisuuskoe on tehokkain tapa varmistua hakijan teknisestä osaamisesta ja hänen kyvystään johtaa ja järjestää paikalle apujoukkoja.
7) Lisäksi Ranskan viranomaiset toteavat, että kyseisten viiden lajin vaarallisuutta lisäävät entisestään tekijät, jotka liittyvät toiminnan riskialttiiseen suoritusympäristöön.
IV KESKUSTELU SEURANTARYHMÄSSÄ
Poikkeuspyyntö saatettiin direktiivin 92/51/ETY 14 artiklan mukaisesti muiden jäsenvaltioiden tietoon. Pyyntö lähetettiin kaikille tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä vastaaville seurantaviranomaisille. Lisäksi pyynnöstä keskusteltiin 14 artiklan säännösten mukaisesti seurantaryhmän kokouksessa, joka pidettiin 8 päivänä heinäkuuta 1996. Ranskan edustajat saivat esittää siellä pyyntönsä ja vastata komission ja eri valtuuskuntien esittämiin kysymyksiin.
V TÄYDENTÄVIEN TIETOJEN SAAMISTA KOSKEVA PYYNTÖ
Ranskan pyynnön alustavan tarkastelun ja 8 päivänä heinäkuuta 1996 pidetyn seurantaryhmän kokouksen jälkeen komissio katsoi, että Ranskalle oli esitettävä viisi täydentävää kysymystä. Kysymykset esitettiin 12 päivänä syyskuuta 1996 lähetetyssä kirjeessä. Ranska vastasi kysymyksiin tyhjentävästi 14 päivänä lokakuuta 1996 päivätyllä ja komissioon 17.10.1996 saapuneella kirjeellä.
VI YLEISTÄ
1) Henkilöiden vapaa liikkuvuus on yksi perustamissopimuksessa taattu perusvapaus. Näin ollen yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kiellettyä ei ole ainoastaan kansalaisuuteen perustuva avoin syrjintä, vaan kiellettyjä ovat myös kaikki sellaiset toimenpiteet, joilla päädytään käytännössä samaan lopputulokseen siitä huolimatta, että niitä sovelletaan erottelematta oman maan kansalaisiin ja muihin yhteisön kansalaisiin. Kansalliset toimenpiteet, jotka voivat haitata perustamissopimuksessa taattujen perusvapauksien käyttöä tai vähentää kiinnostusta niiden käyttöön, voivat kuitenkin olla hyväksyttäviä, jos ne täyttävät neljä edellytystä: toimenpiteitä on sovellettava ilman syrjintää, niiden on oltava omiaan takaamaan niille asetetun tavoitteen toteutuminen ja niiden on pysyttävä tavoitteen saavuttamisen edellyttämissä rajoissa. Koska sijoittumisvapaus on perusvapaus, Ranskan pyyntöä analysoitaessa on otettava huomioon edellä mainitut neljä perustetta.
2) Poikkeuspyynnössään Ranskan viranomaiset täsmentävät, että pyyntö koskee ainoastaan "toimintoja, joihin liittyy yleistä etua koskevia tavoitteita, esimerkiksi turvallisuuden varmistaminen". Viranomaiset korostavat kyseessä olevien urheilulajien erityispiirteitä: riskialtista ympäristöä, todellisia vaaroja, rajoittamatonta ja viitoittamatonta ympäristöä, avun saamiseen liittyvien taitojen välttämättömyyttä jne. Komissio myöntää, että kyseiset viisi lajia ovat luonteeltaan erityisen vaarallisia ja että tämän vuoksi turvallisuuden varmistamiseen voidaan tässä tapauksessa vedota "yleistä etua koskevana pakottavana syynä". Komissio myöntää myös, että näiden viiden lajin tapauksessa muuttajan velvollisuus osallistua kelpoisuuskokeeseen silloin, kun hänen koulutukseensa on sisältynyt aineita, jotka poikkeavat olennaisesti Ranskassa vaadittavassa tutkintotodistuksessa mainituista aineista, voi olla aiheellinen toimenpide takaamaan asetetun tavoitteen, eli turvallisuuden varmistamisen, saavuttamisen. Lisäksi komissio myöntää, että näiden viiden lajin tapauksessa kelpoisuuskoe, jossa varmistutaan hakijan alaa koskevasta teknisestä osaamisesta ja hänen kyvystään johtaa ja järjestää paikalle apuvoimia, voi sopeutumisaikaa paremmin soveltua sen tarkistamiseen, miten hakija käyttäytyy todellisessa tilanteessa. Kyseinen toimenpide vaikuttaa lisäksi kohtuulliselta suhteessa asetettuun tavoitteeseen. Lisäksi Ranskan esittämässä pyynnössä ei ole yhtään syrjivältä vaikuttavaa kohtaa. Ranskan valtion antamien liikunta-alan tutkintotodistusten saaminen edellyttää kyseisten viiden lajin tapauksessa, että hakija läpäisee valintakokeet, joissa varmistutaan hakijan teknisestä osaamisesta, pedagogisista ominaisuuksista ja hänen kelpoisuudestaan varmistaa turvallisuus ja toteuttaa pelastustoimenpiteitä.
Periaatteessa valinnanvapauden puuttuminen sopeutumisajan ja kelpoisuuskokeen välillä voi siis olla perusteltua tässä tapauksessa. On kuitenkin tärkeää, että Ranskan viranomaisten esittämien toimenpiteiden käytännön toteutuksessa täytetään edellä luetellut neljä edellytystä.
3) Koska sijoittautumisvapaus on perusvapaus, komissio haluaa kuitenkin rajoittaa hyväksyntänsä ajallisesti siten, että koeajan kuluessa voidaan varmuudella arvioida käytännön vaikeuksia, joita poikkeuksen toteuttamisesta voisi seurata.
Näin ollen komissio hyväksyy Ranskan pyynnön määräajaksi, joka päättyy 31 päivänä heinäkuuta 1999.
4) Kyseisen määräajan kuluessa Ranskan viranomaisten pitäisi kyetä arvioimaan, soveltuvatko poikkeuspyynnössä tarkoitetut toimenpiteet parhaiten asetetun tavoitteen saavuttamiseen. Määräajan kuluessa kaikki, joita asia koskee, voivat lisäksi huomioida toimenpiteiden toteuttamisessa ilmenneet käytännön vaikeudet ja ilmoittaa niistä komissiolle.
5) Määräajan päättyessä Ranskan on laadittava arviointikertomus 14 artiklan mukaisen poikkeuksen täytäntöönpanosta. Kertomuksessa on esitettävä komissiolle kaikki kelpoisuuskokeiden toteuttamista koskevat määrälliset ja laadulliset tiedot. Määräajan päättyessä komissio ottaa vastaan asianomaisten jäsenvaltioiden ja kaikkien muiden osapuolten (ammattiyhdistysten, matkanjärjestäjien, hiihtokoulujen, yhdistysten ja muiden mahdollisten asianomaisten elinten) huomautukset. Ranskan arviointikertomus ja eri osapuolten huomautukset on esitettävä komissiolle 30 päivään huhtikuuta 1999 mennessä. Jos Ranska tahtoo jatkaa poikkeusta, sen on liitettävä jatkamista koskeva pyyntö arviointikertomukseensa.
6) Jos komissio aikoo koeajan päättyessä hylätä Ranskan pyynnön, hylkäävä päätös on tehtävä kolmen kuukauden kuluessa Ranskan esittämästä pyynnöstä ja viimeistään 31 päivänä huhtikuuta 1999 direktiivin 92/51/ETY 14 artiklassa säädetyn muodon mukaisesti. Jos komissio ei tee hylkäävää päätöstä säädetyssä määräajassa, poikkeusta jatketaan edellä mainitun artiklan mukaisesti ilman erityisiä toimenpiteitä ja ilman aikarajaa.
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Poiketen siitä, mitä direktiivin 92/51/ETY 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään, Ranska saa 31 päivänä heinäkuuta 1999 päättyvän määräajan kuluessa vaatia kelpoisuuskokeen suorittamista hakijoilta, jotka Ranskaan sijoittautumista varten haluavat tunnustetuksi liikunnanohjaajan tai -kouluttajan todistuksensa ja joiden saama koulutus poikkeaa olennaisesti Ranskassa vaadittavasta koulutuksesta. Poikkeus koskee ainoastaan seuraavaa viittä ammattia: hiihdonopettajat, vuoristo-oppaat, sukellusohjaajat, laskuvarjohypyn ohjaajat ja luolaoppaiden kouluttajat.
2 artikla
Ranskan on viimeistään 30 päivän huhtikuuta 1999 annettava komissiolle arviointikertomus 14 artiklan poikkeuksen täytäntöönpanosta.
3 artikla
Jäsenvaltioita ja kaikkia muita osapuolia, joita asia koskee, kehotetaan esittämään huomautuksensa komissiolle 30 päivään huhtikuuta 1999 mennessä.
4 artikla
Jos Ranska haluaa saada vahvistuksen 1 artiklassa säädetyn poikkeuksen jatkamisesta ilman aikarajaa 31 päivän heinäkuuta 1999 jälkeen, sen on direktiivin 92/51/ETY 14 artiklan mukaisesti esitettävä komissiolle uusi pyyntö 30 päivään huhtikuuta 1999 mennessä. Komissio tekee päätöksensä direktiivin 92/51/ETY 14 artiklassa säädetyn muodon mukaisesti kolmen kuukauden kuluessa Ranskan pyynnön esittämisestä.
5 artikla
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se annetaan tiedoksi.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 9 päivänä tammikuuta 1997.