RAADETS DIREKTIV 92/102/EOEF af 27. november 1992 om identifikation og registrering af dyr
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra foelgende betragtninger:
Det bestemmes i artikel 3, stk. 1, litra c), i Raadets direktiv 90/425/EOEF af 26. juni 1990 om veterinaerkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Faellesskabet med henblik paa gennemfoerelse af det indre marked (3), at dyr, som indgaar i samhandelen mellem medlemsstaterne, skal vaere identificeret i overensstemmelse med kravene i faellesskabsbestemmelserne og registreret paa en saadan maade, at de kan spores tilbage til de bedrifter, centre eller organer, hvor de har deres oprindelse, eller som de har passeret igennem, og at disse identifikations- og registreringsordninger inden den 1. januar 1993 skal udvides til ogsaa at omfatte flytning af dyr inden for de enkelte medlemsstaters omraader;
efter artikel 14 i Raadets direktiv 91/496/EOEF af 15. juli 1991 om fastsaettelse af principperne for tilrettelaeggelse af veterinaerkontrollen for dyr, der foeres ind i Faellesskabet fra tredjelande, og om aendring af direktiv 89/662/EOEF, 90/425/EOEF og 90/675/EOEF (4), skal den i artikel 3, stk. 1, litra c), i direktiv 90/425/EOEF naevnte identifikation og registrering af disse dyr undtagen for slagtedyr og registrerede enhovede dyr finde sted efter naevnte kontrol;
forvaltningen af visse EF-stoetteordninger paa landbrugsomraadet forudsaetter, at bestemte slags husdyr maerkes enkeltvis; identifikations- og registreringsordningen maa derfor ikke vaere til hinder for gennemfoerelse og kontrol af saadanne ordninger;
det maa sikres, at oplysninger udveksles hurtigt og effektivt mellem medlemsstaterne, saaledes at dette direktiv kan gennemfoeres korrekt; der er vedtaget faellesskabsbestemmelser herom dels ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1468/81 af 19. maj 1981 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik paa at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne (5), dels ved Raadets direktiv 89/608/EOEF af 21. november 1989 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik paa at sikre den rette anvendelse af de veterinaere og zootekniske bestemmelser (6);
brugerne af dyr skal til stadighed have ajourfoerte registre over dyrene paa deres bedrift; personer, som driver handel med dyr, skal foere registre over deres handel; den paagaeldende myndighed skal efter anmodning have adgang til disse registre;
for hurtigt og praecist at kunne foelge dyr, som er flyttet, skal disse kunne identificeres ved et maerke; for saa vidt angaar kvaeg skal maerkets form og indhold fastlaegges paa faellesskabsplan; for saa vidt angaar svin, faar og geder boer afgoerelsen om maerkets art henvises til en senere afgoerelse, og saa laenge en saadan ikke foreligger, boer de nationale identifikationsordninger opretholdes for flytninger, der er begraenset til det nationale marked;
der boer vaere mulighed for at fravige kravet om maerker i forbindelse med dyr, som transporteres direkte fra en bedrift til et slagteri; dyrene skal dog under alle omstaendigheder vaere identificeret saaledes, at oprindelsesbedriften kan spores;
der boer kunne fraviges fra pligten til at foere en fortegnelse over brugere af dyr, der holdes som hobbydyr, og, for at tage hensyn til visse saerlige tilfaelde, fra enkeltheder i forbindelse med foeringen af fortegnelser;
dyr, hvis maerke er blevet ulaeseligt eller gaaet tabt, skal forsynes med et nyt maerke, som goer det muligt at knytte en forbindelse til det tidligere maerke;
dette direktiv maa ikke beroere de specifikke krav i Kommissionens beslutning 89/153/EOEF af 13. februar 1989 om korrelation mellem proever taget med henblik paa undersoegelse for restkoncentrationer og dyrene og deres oprindelsesbedrifter (7) eller de relevante gennemfoerelsesbestemmelser i henhold til direktiv 91/496/EOEF;
der maa fastlaegges en forvaltningsprocedure til vedtagelse af de bestemmelser, der er noedvendige til gennemfoerelsen af dette direktiv -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktiv fastsaettes minimumskravene til identifikation og registrering af dyr, med forbehold af mere detaljerede faellesskabsregler, som vil kunne fastlaegges med henblik paa at udrydde eller kontrollere sygdomme.
Dette direktiv anvendes med forbehold af beslutning 89/153/EOEF og de gennemfoerelsesbestemmelser, der er vedtaget i overensstemmelse med direktiv 91/496/EOEF, samt under hensyn til artikel 5 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3508/92 af 27. november 1992 om et integreret system for forvaltning af og kontrol med visse EF-stoetteordninger (8).
Artikel 2
I dette direktiv forstaas ved:
a) dyr: alle dyr som omhandlet i direktiv 64/432/EOEF (9) og 91/68/EOEF (10)
b) bedrift: enhver virksomhed, enhver bygning eller, i tilfaelde af frilandsopdraet, ethvert sted, hvor dyr holdes, opdraettes eller behandles
c) bruger: enhver fysisk eller juridisk person, som er ansvarlig for dyr, ogsaa midlertidigt
d) kompetent myndighed: en medlemsstats centrale myndighed, der er kompetent til at udfoere veterinaerkontrol, eller enhver myndighed, som den har overdraget denne kompetence med henblik paa gennemfoerelsen af dette direktiv
e) samhandel: handel som defineret i artikel 2 i direktiv 90/425/EOEF.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne paaser:
a) at den kompetente myndighed er i besiddelse af en ajourfoert fortegnelse over samtlige bedrifter, hvorpaa der holdes dyr, der er omfattet af dette direktiv, og som er beliggende paa dens omraade, med angivelse af arten af de holdte dyr og deres brugere; bedrifterne skal figurere paa fortegnelsen i tre aar efter, at der ikke laengere holdes dyr paa bedriften. Fortegnelsen skal ogsaa indeholde det eller de maerker, der bruges til identifikation af bedriften i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, litra a), artikel 5, stk. 2, litra c), andet afsnit, artikel 5, stk. 3, foerste afsnit, og artikel 8
b) at Kommissionen, den kompetente myndighed samt enhver myndighed, der er ansvarlig for kontrol med gennemfoerelsen af forordning (EOEF) nr. 3508/92, kan faa adgang til alle oplysninger, som indhentes i henhold til dette direktiv.
2. Medlemsstaterne kan efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF faa tilladelse til i den i stk. 1, litra a), naevnte fortegnelse at undlade at medtage fysiske personer, der holder hoejst tre faar og/eller geder, hvor hvilke der ikke modtages nogen praemie, eller, for at tage hensyn til saerlige omstaendigheder, ét svin, og som er bestemt til eget brug eller konsum, saafremt hvert enkelt dyr, inden det flyttes, underkastes kontrolforanstaltningerne i dette direktiv.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne paaser:
a) at enhver bruger af kvaeg eller svin, som er omfattet af direktiv 64/432/EOEF og opfoert paa den i artikel 3, stk. 1, litra a), omhandlede fortegnelse, foerer et register over antallet af dyr paa bedriften.
Registret skal indeholde ajourfoerte oplysninger om alle foedsler, doedsfald og flytninger (antal dyr, der er omfattet af hver flytning til eller fra bedriften), mindst paa grundlag af til- og afgang med angivelse af henholdsvis dyrenes oprindelses- og/eller bestemmelsessted og datoen for disse til- og afgange.
Det efter artikel 5 og 8 anvendte identifikationsmaerke skal anfoeres i samtlige tilfaelde.
For saa vidt angaar svin er det dog ikke obligatorisk at medtage oplysninger om foedsler og doedsfald.
For racerene svin og hybridsvin, der er registreret i en avlsbog i henhold til direktiv 88/661/EOEF (11), kan en alternativ registreringsordning, der bygger paa individuel identifikation af dyrene, imidlertid anerkendes efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF, hvis den giver samme garantier som et register
b) at enhver bruger af faar og geder, hvis bedrift er registreret i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra a), foerer et register over mindst det samlede antal faar og geder, der hvert aar befinder sig paa bedriften paa en dato, der fastsaettes af den kompetente myndighed.
Registret skal ligeledes omfatte:
- en ajourfoert liste over antallet paa bedriften af levende hundyr, som er over tolv maaneder gamle, eller som har laemmet eller faaet kid inden denne alder
- flytninger (antal dyr, der er omfattet af hver flytning til eller fra bedriften) af faar og geder, mindst paa grundlag af til- og afgange med angivelse af henholdsvis dyrenes oprindelses- og/eller bestemmelsessted, deres maerke og datoen for disse til- og afgange.
2. Der skal dog efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF inden den 1. januar 1993 fastlaegges en forenklet procedure for registrering af boefler og inden den 1. oktober 1994 for registrering af faar og geder, der skifter graesgange, og for alle naevnte dyr, der holdes paa faelles graesgange eller opdraettes i geografisk isolerede omraader.
3. Medlemsstaterne paaser:
a) at enhver bruger af dyr paa den kompetente myndigheds forlangende giver denne alle oplysninger om oprindelsessted, identifikation og i givet fald bestemmelsessted for dyr, som han har ejet, holdt, transporteret, afsat eller slagtet
b) at enhver bruger af dyr, der flyttes til eller fra et marked eller en samlestation, forelaegger den handlende, som paa markedet eller samlestationen er dyrenes midlertidige bruger, et dokument med naermere oplysninger om dyrene, herunder identifikationsnumrene eller -maerkerne for kvaeg.
Den ansvarlige kan anvende de dokumenter, der er forelagt i overensstemmelse med foerste afsnit, til at opfylde forpligtelserne i henhold til stk. 1, litra a), tredje afsnit
c) at registrene og oplysningerne foreligger paa bedriften og paa forlangende stilles til raadighed for den kompetente myndighed i en af denne fastsat minimumsperiode paa ikke under tre aar.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne paaser, at foelgende generelle principper overholdes:
a) identifikationsmaerkerne skal anbringes paa dyrene, inden de flyttes fra den bedrift, hvor de er foedt
b) intet maerke maa fjernes eller erstattes uden den kompetente myndigheds tilladelse.
Hvis et maerke er blevet ulaeseligt eller gaaet tabt, anbringes der et nyt maerke i overensstemmelse med denne artikel
c) brugeren anfoerer ethvert nyt maerke i det i artikel 4 naevnte register, saaledes at der etableres en forbindelse til dyrets tidligere maerke
d) det i stk. 2, litra a), naevnte oeremaerke skal godkendes af den kompetente myndighed, vaere umuligt at forfalske og vaere laeseligt i hele dyrets levetid. Det maa ikke kunne bruges mere end én gang og skal vaere af en saadan beskaffenhed, at det kan blive siddende paa dyret uden at genere det.
2. Medlemsstaterne paaser for saa vidt angaar kvaeg:
a) at alle dyr, der er omhandlet i artikel 2 i direktiv 64/432/EOEF og findes paa en bedrift, identificeres ved hjaelp af et oeremaerke med en alfanumerisk kode paa hoejst 14 bogstaver/tal, der goer det muligt at identificere hvert enkelt dyr samt den bedrift, hvor det er foedt, eller, for saa vidt angaar tyre der er bestemt til kulturelle begivenheder eller sportsbegivenheder, bortset fra messer og udstillinger, ved hjaelp af en identifikationsordning, der giver tilsvarende garantier og er godkendt af Kommissionen.
De i foerste afsnit naevnte oeremaerker skal anbringes senest ni maaneder efter, at der efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF er vedtaget foranstaltninger med henblik paa identifikation af medlemsstaten og oprindelsesbedriften. Dyr, der identificeres inden udloebet af denne periode paa ni maaneder, skal maerkes enten efter de i tredje afsnit naevnte nationale ordninger eller med det i foerste afsnit naevnte maerke.
Efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF kan denne periode paa ni maaneder paa anmodning af en medlemsstat forlaenges til den 1. juli 1994.
Dyr, der inden udloebet af ovennaevnte perioder er identificeret efter gaeldende nationale identifikationsordninger og anmeldt til Kommissionen, skal dog fortsat kontrolleres paa dette grundlag
b) at identifikationsmaerkerne tildeles bedriften, uddeles og anbringes paa dyrene efter anvisning fra den kompetente myndighed
c) at identifikationsmaerkerne anbringes paa dyrene senest 30 dage efter foedslen.
Den kompetente myndighed kan dog udsaette denne anbringelse af maerket, indtil dyret er hoejst seks maaneder gammelt, dersom brugeren, inden dyret er 30 dage gammelt, forsyner det med et midlertidigt maerke, der er godkendt af naevnte myndighed og goer det muligt at identificere oprindelsesbedriften, saafremt dyret kun forlader bedriften med henblik paa slagtning i et slagteri, der er beliggende paa naevnte kompetente myndigheds omraade, uden at passere igennem en anden bedrift.
Den kompetente myndighed kan dog give tilladelse til, at kalve, der skal slagtes inden de er seks maaneder gamle, og som, inden de er 30 dage gamle, flyttes i overensstemmelse med en national flytningsordning, der er godkendt efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF og goer det muligt mindst at henfoere dyrene til oprindelsesbedriften, maerkes paa opfedningsbedriften, forudsat at kalvene er flyttet direkte til den paagaeldende bedrift fra oprindelsesbedriften, og at der ikke ydes praemie for dyr, der er omfattet af saadanne ordninger.
3. Andre dyr end kvaeg skal maerkes snarest muligt, og under alle omstaendigheder inden de forlader bedriften, med en oeremaerkning eller tatovering, hvorved dyret kan henfoeres til den bedrift, det kommer fra, og som muliggoer reference til fortegnelsen i artikel 3, stk. 1, litra a), idet dette maerke skal vaere anfoert i ethvert ledsagedokument.
Uanset artikel 3, stk. 1, litra c), andet afsnit, i direktiv 90/425/EOEF kan medlemsstaterne, indtil afgoerelsen efter artikel 10 i naervaerende direktiv er truffet, anvende deres nationale ordning for saa vidt angaar flytning af dyr med undtagelse af kvaeg inden for deres eget omraade. Denne ordning skal goere det muligt at henfoere dyret til den bedrift, det kommer fra, og at efterspore den bedrift, hvor det er foedt. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke ordninger de agter at indfoere i dette oejemed fra 1. juli 1993 for svin og fra 1. juli 1994 for faar og geder. Efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF kan en medlemsstat opfordres til at foretage de noedvendige aendringer i sin ordning, hvis den ikke opfylder betingelsen i andet punktum.
Dyr med et midlertidigt maerke, der identificerer en sending, skal under hele flytningen ledsages af et dokument, som goer det muligt at fastslaa dyrenes oprindelse, ejer, afsendelses- og bestemmelsessted.
Den kompetente myndighed kan dog tillade flytning af faar og geder uden maerke mellem bedrifter med samme sundhedsstatus, der har samme ejer, og som er beliggende paa myndighedens omraade, forudsat at denne flytning finder sted inden for rammerne af en national ordning, der goer det muligt at henfoere dyret til den bedrift, hvor det er foedt. Medlemsstaterne skal inden den 1. juli 1994 meddele Kommissionen, hvilke ordninger de agter at indfoere i dette oejemed. Efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF kan en medlemsstat anmodes om at aendre denne ordning, hvis den ikke opfylder ovennaevnte betingelse.
4. Artikel 3, stk. 2, litra e), i direktiv 64/432/EOEF affattes saaledes:
»e) vaere identificeret i overensstemmelse med artikel 5 i Raadets direktiv 92/102/EOEF af 27. november 1992 om identifikation og registrering af dyr (*).
(*) EFT nr. L 355 af 5. 12. 1992, s. 32.«
Artikel 6
1. Hvis den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten beslutter ikke at bevare det identifikationsmaerke, som dyret har faaet tildelt paa den bedrift, det oprindelig tilhoerte, skal den afholde alle omkostninger i forbindelse med udskiftning af maerket. Naar maerket er udskiftet saaledes, skal der etableres en forbindelse mellem den identifikation, der var tildelt af den kompetente myndighed i afsendelsesmedlemsstaten, og den nye identifikation, der tildeles af bestemmelsesmedlemsstatens kompetente myndighed, og denne forbindelse skal anfoeres i det i artikel 4 naevnte register.
Muligheden i foerste afsnit gaelder ikke for dyr til slagtning, der indfoeres i overensstemmelse med artikel 8 uden at vaere forsynet med et nyt maerke i overensstemmelse med artikel 5.
2. Naar dyrene har vaeret genstand for samhandel, kan den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten til gennemfoerelse af artikel 5 i direktiv 90/425/EOEF paaberaabe sig bestemmelserne i artikel 4 i direktiv 89/608/EOEF for at faa oplysninger om dyrene, den besaetning, de oprindelig tilhoerte, samt deres eventuelle flytning.
Artikel 7
Medlemsstaterne paaser, at enhver oplysning om flytning af dyr, med hvilke der ikke foelger et certifikat eller et dokument, der er paakraevet efter veterinaerlovgivningen eller den zootekniske lovgivning, opbevares for paa den kompetente myndigheds forlangende at kunne forevises denne i en af den fastsat minimumsperiode.
Artikel 8
Dyr indfoert fra tredjelande, som er godkendt ved kontrollen efter direktiv 91/496/EOEF, og som forbliver paa Faellesskabets omraade, skal inden tredive dage efter naevnte kontrol, og under alle omstaendigheder inden de flyttes, forsynes med identifikation ved hjaelp af et maerke i overensstemmelse med artikel 5, medmindre bestemmelsesbedriften er et slagteri, der er beliggende paa den myndigheds omraade, som er ansvarlig for veterinaerkontrollen, og dyrene faktisk slagtes inden for denne frist paa tredive dage.
Der skal etableres en forbindelse mellem den identifikation, der anvendes i tredjelandet, og den, der tildeles dyret af bestemmelsesmedlemsstaten. Denne forbindelse skal anfoeres i det i artikel 4 naevnte register.
Artikel 9
Medlemsstaterne traeffer administrative og/eller strafferetlige foranstaltninger for at gribe ind over for enhver tilsidesaettelse af Faellesskabets veterinaerbestemmelser, hvis det konstateres, at maerkningen eller identifikationen af dyrene eller foerelsen af det i artikel 4 naevnte register ikke har fundet sted under overholdelse af dette direktivs krav.
Artikel 10
Senest den 31. december 1996 skal Raadet paa grundlag af en rapport fra Kommissionen med eventuelle forslag, som det skal tage stilling til med kvalificeret flertal, samt i lyset af de indvundne erfaringer, tage direktivet op til revision med henblik paa at fastlaegge et ensartet faellesskabssystem for identifikation og registrering og traeffe afgoerelse om en eventuel indfoerelse af en edb-baseret identifikationsmetode paa grundlag af de fremskridt, Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO) har gjort paa omraadet.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv:
- for saa vidt angaar kravene til kvaeg saaledes at:
i) kvaeg fra 1. februar 1993 skal registreres efter gaeldende nationale regler, som er i overensstemmelse med kravene i artikel 4, og identificeres efter de gaeldende bestemmelser, der er omhandlet i artikel 5, stk. 2, litra a), andet og tredje afsnit
ii) faellesskabsordningen for registrering og identifikation i dette direktiv indfoeres fra den 1. oktober 1993
- inden den 1. januar 1994 for saa vidt angaar kravene til svin
- inden den 1. januar 1995 for saa vidt angaar kravene til faar og geder.
De underretter straks Kommissionen herom.
Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette dirketiv.
3. Fastsaettelsen af gennemfoerelsesfristen til 1. januar 1994 og 1. januar 1995 beroerer ikke afskaffelsen af veterinaerkontrol ved graenserne efter direktiv 90/425/EOEF.
Artikel 12
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 27. november 1992.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 27 päivänä marraskuuta 1992,
eläinten tunnistamisesta ja rekisteröinnistä (92/102/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),
sekä katsoo, että
eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/425/ETY() 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan yhteisön sisäiseen kauppaan tarkoitetut eläimet on varustettava tunnisteella yhteisön lainsäädännön mukaisesti ja rekisteröitävä siten, että alkuperä- tai kauttakulkutila, -keskus tai -järjestö voidaan jäljittää; nämä tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmät on laajennettava ennen 1 päivää tammikuuta 1993 koskemaan eläinten siirtoja kunkin jäsenvaltion alueella,
kolmansista maista yhteisöön tuotavien eläinten eläinlääkärintarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista ja direktiivien 89/662/ETY, 90/425/ETY ja 90/675/ETY muuttamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/496/ETY() 14 artiklan mukaan näiden eläinten, lukuun ottamatta rekisteröityjä teuras- ja hevoseläimiä, tunnisteella varustaminen ja rekisteröinti direktiivin 90/425/ETY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyllä tavalla on tehtävä mainittujen tarkastusten jälkeen,
yhteisön tiettyjen maatalousalan tukijärjestelmien hallinto edellyttää tietynlaisen karjan yksilöllistä tunnistamista; tunnistusja rekisteröintijärjestelmän on tämän vuoksi sovittava tällaisten toimenpiteiden soveltamiseen ja valvontaan,
on tarpeen taata nopea ja tehokas tietojen vaihto jäsenvaltioiden kesken tämän direktiivin oikean soveltamisen varmistamiseksi; yhteisön säännökset ovat toisaalta jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi 19 päivänä toukokuuta 1981 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1468/81() ja toisaalta jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä eläinlääkintää ja kotieläinjalostusta koskevan lainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi 21 päivänä marraskuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/608/ETY(),
eläinten pitäjien on pidettävä tilallaan olevia eläimiä koskevat rekisterit ajan tasalla; eläinten kaupan kanssa tekemisissä olevien henkilöiden on pidettävä rekisteriä kauppatoimistaan; toimivaltaisten viranomaisten on pyynnöstä saatava nämä rekisterit käyttöönsä,
eläinten siirtojen nopean ja tarkan jäljittämisen mahdollistamiseksi kukin eläin on voitava tunnistaa; naudan merkin muoto ja sisältö on määrättävä yhteisön tasolla; sikojen, lampaiden ja vuohien merkin luonteesta olisi tehtävä päätös myöhemmin, ja tämän päätöksen tekoon asti olisi säilytettävä kansalliset tunnistusjärjestelmät siltä osin kuin siirrot rajoittuvat kansallisille markkinoille,
olisi säädettävä mahdollisuudesta poiketa merkintävaatimuksista kuljetettaessa eläimiä tilalta suoraan teurastamoon; kaikissa tapauksissa eläimet on kuitenkin varustettava tunnisteella siten, että niiden alkuperätila voidaan jäljittää,
olisi säädettävä mahdollisuudesta poiketa velvoitteesta rekisteröidä eläintenpitäjät, jotka pitävät eläimiä henkilökohtaisiin tarkoituksiinsa, ja mahdollisuudesta poiketa rekisterien pitämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tiettyjen erityistapausten huomioon ottamiseksi,
eläinten merkin tultua lukukelvottomaksi tai kadottua on tehtävä uusi merkki, jonka avulla yhteys edelliseen merkkiin säilyy,
tämä direktiivi ei saa vaikuttaa jäämätarkastuksia varten otettujen näytteiden vastaavuudesta eläinten ja niiden alkuperätilojen suhteen 13 päivänä helmikuuta 1989 tehdyssä komission päätöksessä 89/153/ETY() määrättyihin erityisiin edellytyksiin tai direktiivin 91/496/ETY mukaisesti annettuihin asiaan liittyviin soveltamissäännöksiin, ja
olisi säädettävä hallintomenettelystä tämän direktiivin soveltamisessa tarvittavien säännösten antamiseksi,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä vahvistetaan eläinten tunnistamista ja rekisteröintiä koskevat vähimmäisvaatimukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten yksityiskohtaisempien yhteisön sääntöjen soveltamista, joita voidaan vahvistaa tautien hävittämistä tai valvontaa varten.
Tätä direktiiviä sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta päätöksen 89/153/ETY ja direktiivin 91/496/ETY mukaisesti annettujen soveltamissäännösten soveltamista, ja ottaen huomioon tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhtenäistetystä hallinta- ja valvontajärjestelmästä 27 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92() 5 artikla.
2 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a)
"eläimellä" kaikkia direktiiveissä 64/432/ETY() ja 91/68/ETY() tarkoitettuja eläinlajeja;
b)
"tilalla" laitosta taikka rakennusta, tai kasvatettaessa eläimiä ulkona paikkaa, jossa eläimiä pidetään, kasvatetaan tai käsitellään;
c)
"pitäjällä" luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka on vastuussa eläimistä tilapäisesti tai pysyvästi;
d)
"toimivaltaisella viranomaisella" jäsenvaltion keskusviranomaista, jolla on toimivalta tehdä eläinlääkärintarkastuksia, tai viranomaista, jolle se on siirtänyt tämän toimivallan tämän direktiivin soveltamista varten;
e)
"kaupalla" direktiivin 90/425/ETY 2 artiklassa määriteltyä kauppaa.
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a)
toimivaltaisella viranomaisella on käytettävissään ajan tasalla oleva luettelo kaikista alueellaan sijaitsevista tiloista, joilla pidetään tässä direktiivissä tarkoitettuja eläimiä, pidettäviä eläinlajeja ja niiden pitäjiä koskevine mainintoineen; nämä tilat on säilytettävä mainitussa luettelossa kolmen vuoden ajan eläinten pitämisen lakattua. Tässä luettelossa on myös mainittava merkki tai merkit, joita käytetään tilan tunnistamiseen 5 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja c alakohdan toisen alakohdan, 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan sekä 8 artiklan mukaisesti;
b)
komissio, toimivaltaiset viranomaiset ja kaikki asetuksen (ETY) N:o 3508/92 soveltamisen valvonnasta vastaavat viranomaiset voivat saada tämän direktiivin mukaisesti saadut tiedot käyttöönsä.
2. Jäsenvaltioiden voidaan direktiivin 90/425/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen sallia jättää 1 kohdan a alakohdassa säädetyn luettelon ulkopuolelle luonnolliset henkilöt, jotka pitävät vastikkeetta enintään kolmea lammasta tai vuohta, tai erityisten olosuhteiden huomioon ottamiseksi yhtä sikaa, jotka on tarkoitettu heidän omaan käyttöönsä tai kulutukseensa, jos näille kaikille eläimille tehdään tässä direktiivissä säädetyt tarkastukset ennen eläinten siirtämistä.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a)
kaikki direktiivissä 64/432/ETY tarkoitettujen nauta-eläinten tai sikojen pitäjät, jotka mainitaan 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyssä luettelossa, pitävät rekisteriä, jossa mainitaan heidän tilallaan olevien eläinten määrä.
Tässä rekisterissä on oltava ajan tasalla olevat tiedot kaikista syntymistä, kuolemista ja siirroista (tilalle tuotujen ja tilalta vietyjen eläinten määrä) ainakin yhdistettyjen siirtojen tarkkuudella, ja siinä on täsmennettävä tapauksen mukaan eläinten alkuperä tai määräpaikka ja tällaisten siirtojen päivämäärä.
Jäljempänä olevien 5 ja 8 artiklan mukaisesti tehtävä tunnistusmerkki on mainittava kaikissa tapauksissa.
Maininta sikojen syntymistä ja kuolemista ei ole kuitenkaan pakollinen.
Kantakirjoihin direktiivin 88/661/ETY() mukaisesti merkittyjen puhdasrotuisten tai risteytettyjen jalostussikojen yksilöintiin perustuva rekisteröintijärjestelmä voidaan vahvistaa direktiivin 90/425/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos se antaa rekisteriä vastaavat takuut;
b)
kaikki lampaiden ja vuohien pitäjät, joiden tila mainitaan 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyssä luettelossa, pitävät rekisteriä, joka sisältää ainakin tilalla kunakin vuonna toimivaltaisen viranomaisen vahvistamana päivänä olevien lampaiden ja vuohien kokonaismäärän.
Tässä rekisterissä on myös oltava:
P ajan tasalla olevat tiedot sellaisten naaraseläinten määrästä, jotka ovat vanhempia kuin 12 kuukauden ikäisiä tai ovat poikineet ennen tätä ikää ja ovat tilalla,
P lampaiden ja vuohien siirrot (tilalle tuotujen ja tilalta vietyjen eläinten määrä) ainakin yhdistettyjen siirtojen tarkkuudella ja tapauksen mukaan maininta eläinten alkuperästä tai määräpaikasta, niiden merkistä ja siirtojen päivämäärästä.
2. Rekisterinpidosta on kuitenkin laadittava yksinkertaistettu järjestelmä direktiivin 90/425/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ennen 1 päivää tammikuuta 1993 puhveleille ja ennen 1 päivää lokakuuta 1994 vuodenajan mukaan laitumelta toiselle siirrettäville lampaille ja vuohille sekä kaikille edellä mainituille eläimille, joita pidetään yhteisillä laidunmailla tai kasvatetaan maantieteellisesti syrjäisillä alueilla.
3. Jäsenvaltioiden on myös varmistettava, että:
a)
kaikki eläinten pitäjät toimittavat toimivaltaiselle viranomaiselle tämän pyynnöstä kaikki omistamiensa, pitämiensä, kuljettamiensa, kaupan pitämiensä tai teurastamiensa eläinten alkuperään, tunnistamiseen ja tarvittaessa määräpaikkaan liittyvät tiedot;
b)
kaikki markkinoille tai keräilykeskukseen tarkoitettujen tai näistä peräisin olevien eläinten pitäjät toimittavat eläimiä koskevat yksityiskohtaiset tiedot, mukaan luettuna kaikkien nautojen numerot tai tunnistusmerkit, sisältävän asiakirjan toimijalle, joka on markkinoilla tai keräilykeskuksessa tilapäisesti näiden eläinten pitäjänä.
Tämä toimija voi käyttää ensimmäisen alakohdan mukaisesti saamiaan asiakirjoja 1 kohdan a alakohdan kolmannessa alakohdassa säädettyjen velvoitteiden täyttämiseksi;
c)
rekisterit ja tiedot ovat nähtävillä tilalla ja toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä tämän käytettävissä määräajan, jonka toimivaltainen viranomainen määrittää ja joka on vähintään kolme vuotta.
5 artikla
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että seuraavia yleisperiaatteita noudatetaan:
a)
tunnistusmerkit on tehtävä ennen kuin eläimet viedään pois syntymätilaltaan;
b)
merkkiä ei saa poistaa tai vaihtaa ilman toimivaltaisen viranomaisen lupaa.
Jos merkki on tullut lukukelvottomaksi tai kadonnut, uusi merkki on tehtävä tämän artiklan mukaisesti;
c)
pitäjän on kirjattava kaikki uudet merkit 4 artiklassa tarkoitettuun rekisteriin siten, että niiden yhdistäminen edellisiin merkkeihin on mahdollista;
d)
jäljempänä 2 kohdan a alakohdassa säädetyn korvamerkin on oltava toimivaltaisen viranomaisen hyväksymän mallin mukainen, mahdoton väärentää ja luettavissa eläimen koko elinajan. Se ei saa olla käytettävissä uudelleen, ja sen on pysyttävä kiinni eläimessä siten, ettei se haittaa eläimen hyvinvointia.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että nautaeläinten osalta:
a)
kaikki direktiivin 64/432/ETY 2 artiklassa tarkoitetut tilalla olevat eläimet varustetaan korvamerkillä, joka sisältää eläimen ja syntymätilan yksilöllisen tunnistamisen mahdollistavan, enintään 14 merkin pituisen aakkosnumeerisen koodin, tai kun on kyse kulttuuri- tai urheilutapahtumiin, lukuun ottamatta markkinoita tai näyttelyitä, tarkoitetuista häristä, komission vahvistaman, vastaavat takuut antavan tunnistusjärjestelmän mukaisesti.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu korvamerkintä on tehtävä viimeistään yhdeksän kuukautta sen jälkeen, kun jäsenvaltion ja alkuperätilan tunnistamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt on annettu direktiivin 90/425/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Ennen tämän yhdeksän kuukauden määräajan päättymistä tunnisteella varustetut eläimet on merkittävä joko kolmannessa alakohdassa tarkoitettujen kansallisten järjestelmien mukaisesti tai ensimmäisessä alakohdassa säädetyllä merkillä.
Tätä yhdeksän kuukauden määräaikaa voidaan jäsenvaltion pyynnöstä pidentää 1 päivään heinäkuuta 1994 direktiivin 90/425/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Eläimiä, jotka on ennen edellä mainittujen määräaikojen päättymistä merkitty voimassa olevien kansallisten tunnistusjärjestelmien mukaisesti, valvotaan kuitenkin edelleen näiden järjestelmien perusteella;
b)
tunnistusmerkit osoitetaan tilalle, jaetaan ja tehdään eläimiin toimivaltaisen viranomaisen vahvistamia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen;
c)
tunnistusmerkki tehdään viimeistään 30 päivää eläimen syntymän jälkeen.
Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin myöhentää tätä merkintää, kunnes eläin on saavuttanut enintään kuuden kuukauden iän, jos kasvattaja on tehnyt tähän eläimeen ennen 30 päivän ikää toimivaltaisen viranomaisen vahvistaman väliaikaisen merkin, joka mahdollistaa syntymätilan tunnistamisen ja jos tämä eläin voidaan viedä tilalta ainoastaan teurastettavaksi teurastamoon, joka sijaitsee väliaikaisen merkin vahvistaneen viranomaisen toimivaltaan kuuluvalla alueella, eläimen kulkematta toisen tilan kautta.
Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin sallia, että ennen kuuden kuukauden ikää teurastettaviksi tarkoitetut vasikat, jotka siirretään ennen 30 päivän ikää direktiivin 90/425/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistetun ja ainakin alkuperätilan jäljittämisen mahdollistavan kansallisen siirtojärjestelmän mukaisesti, merkitään lihotustilalla, jos ne on siirretty sinne suoraan syntymätilaltaan ja jos näiden järjestelmien mukaisesti siirretyt vasikat eivät oikeuta vastikkeeseen.
3. Muut eläimet kuin naudat on merkittävä niin pian kuin mahdollista ja ainakin ennen niiden siirtämistä tilalta korvamerkillä tai tatuoinnilla, joka mahdollistaa näiden eläinten yhdistämisen tilaan, jolta ne ovat lähtöisin, ja viittauksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun luetteloon; tämä merkki on mainittava kaikissa saateasiakirjoissa.
Jäsenvaltiot voivat tämän direktiivin 10 artiklassa mainitun päätöksen tekoon asti ja poiketen siitä, mitä direktiivin 90/425/ETY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan toisessa alakohdassa säädetään, soveltaa kansallista järjestelmäänsä kaikkiin alueellaan tapahtuviin eläinten siirtoihin nautaeläinten siirtoja lukuunottamatta. Tämän järjestelmän avulla on voitava tunnistaa tila, jolta eläimet ovat lähtöisin, ja jäljittää niiden syntymätila. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle järjestelmät, joita ne aikovat soveltaa tätä tarkoitusta varten sikoihin 1 päivään heinäkuuta 1993 sekä lampaisiin ja vuohiin 1 päivään heinäkuuta 1994. Direktiivin 90/425/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen jäsenvaltiota voidaan kehottaa muuttamaan järjestelmäänsä, jos se ei ole toisessa virkkeessä mainitun vaatimuksen mukainen.
Siirrettäessä lähetystä, johon kuuluvilla eläimillä on väliaikainen tunnistusmerkki, sen mukana on oltava asiakirja, jonka avulla voidaan määrittää eläinten alkuperä, omistaja, lähtöpaikka ja määräpaikka.
Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin sallia merkittömien lampaiden ja vuohien siirron sellaisten tilojen välillä, joiden karjan terveydentila on sama ja jotka kuuluvat samalle omistajalle ja sijaitsevat mainitun viranomaisen toimivaltaan kuuluvalla alueella, jos tämä siirto toteutetaan eläimen syntymätilan jäljittämisen mahdollistavan kansallisen järjestelmän mukaisesti. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ennen 1 päivää heinäkuuta 1994 järjestelmät, jotka ne aikovat luoda tätä varten. Direktiivin 90/425/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen jäsenvaltiota voidaan kehottaa muuttamaan järjestelmäänsä, jos se ei ole edellä mainitun vaatimuksen mukainen.
4. Korvataan direktiivin 64/432/ETY 3 artiklan 2 kohdan e alakohta seuraavasti:
"e) Niissä on oltava eläinten tunnistamisesta ja rekisteröinnistä 27 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/102/ETY(*) 5 artiklan mukainen tunniste.
(*) EYVL N:o L 355, 5.12.1992, s. 32"
6 artikla
1. Jos määrämaana olevan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen päättää olla säilyttämättä tunnistusmerkkiä, joka eläimelle määrättiin alkuperätilalla, mainitun viranomaisen on vastattava kaikista merkin korvaamiseen liittyvistä kuluista. Jos merkki on tällä tavoin vaihdettu, lähettäjänä olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen määräämän tunnisteen ja määrämaana olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen määräämän uuden tunnisteen välille on luotava yhteys. Tämä yhteys on tallennettava 4 artiklassa säädettyyn rekisteriin.
Ensimmäisessä alakohdassa säädettyä mahdollisuutta ei voi käyttää, kun on kyse teurastamoon tarkoitetuista eläimistä, jotka tuodaan maahan 8 artiklan mukaisesti ilman 5 artiklan mukaista uutta merkkiä.
2. Kun eläimillä on käyty kauppaa, määrämaana olevan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi direktiivin 90/425/ETY 5 artiklan soveltamiseksi vedota direktiivin 89/608/ETY 4 artiklan säännöksiin saadakseen eläimiin, niiden alkuperäkarjaan ja niiden mahdollisiin siirtoihin liittyviä tietoja.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki sellaisten eläinten siirtoihin liittyvät tiedot, joiden mukana ei ole eläinlääkintätai kotieläinjalostuslainsäädännössä vaadittua todistusta tai asiakirjaa, säilytetään toimivaltaisen viranomaisen vahvistama vähimmäisaika, jotta tiedot voidaan esittää toimivaltaiselle viranomaiselle tämän pyynnöstä.
8 artikla
Kaikki kolmansista maista tuodut eläimet, jotka ovat läpäisseet direktiivissä 91/496/ETY säädetyt tarkastukset ja jäävät yhteisön alueelle, on varustettava 5 artiklan mukaisella merkillä 30 päivän kuluessa kyseisistä tarkastuksista, kuitenkin ennen eläinten siirtämistä, lukuun ottamatta tapausta, jossa määräpaikkana oleva tila on eläinlääkärintarkastuksista vastuussa olevan viranomaisen alueella sijaitseva teurastamo ja eläin teurastetaan tämän 30 päivän määräajan kuluessa.
Kolmannen maan antaman tunnisteen ja määräpaikkana olevan jäsenvaltion määräämän tunnisteen välille on luotava yhteys. Tämä yhteys on tallennettava 4 artiklassa säädettyyn rekisteriin.
9 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat hallinnolliset ja/tai rikosoikeudelliset toimenpiteet seuraamusten määräämiseksi yhteisön eläinlääkintälainsäädännön rikkomisesta, kun todetaan, että tämän direktiivin vaatimusten mukainen eläinten merkintä tai tunnisteella varustaminen taikka 4 artiklassa säädetty rekisterin pito on lyöty laimin.
10 artikla
Neuvosto ottaa tämän direktiivin uudelleen tarkasteltavaksi viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1996 komission kertomuksen ja siihen mahdollisesti liitettyjen ehdotusten, joista se päättää määräenemmistöllä, ja saadun kokemuksen perusteella yhteisön yhdenmukaistetun tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän määrittämiseksi ja päättää mahdollisuudesta ottaa käyttöön elektroninen tunnistuslaitteisto tällä alalla Kansainvälisessä standardointijärjestössä (ISO) saavutetun kehityksen perusteella.
11 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämän lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan:
P nautoihin liittyvien vaatimusten osalta siten, että
i) naudat rekisteröidään 1 päivään helmikuuta 1993 noudattaen voimassa olevia kansallisia yksityiskohtaisia sääntöjä, joissa otetaan huomioon 4 artiklan vaatimukset, ja varustetaan tunnisteella noudattaen 5 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa tarkoitettuja voimassa olevia sääntöjä;
ii) tässä direktiivissä säädetyt yhteisön rekisteröinti- ja tunnistusjärjestelmät otetaan käyttöön 1 päivään lokakuuta 1993,
P ennen 1 päivää tammikuuta 1994 sikoihin liittyvien vaatimusten osalta,
P ennen 1 päivää tammikuuta 1995 lampaisiin ja vuohiin liittyvien vaatimusten osalta.
Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiivin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
3. Osaksi kansallista lainsäädäntöä saattamisen määräajan asettaminen päättymään 1 päivänä tammikuuta 1994 ja 1 päivänä tammikuuta 1995 ei vaikuta direktiivissä 90/425/ETY säädettyyn eläinlääkärintarkastusten poistamiseen rajoilta.
12 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 27 päivänä marraskuuta 1992.