Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1980/2000
af 17. juli 2000
om en revideret ordning for tildeling af et EF-miljømærke
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
efter høring af Regionsudvalget,
i overensstemmelse med fremgangsmåden i traktatens artikel 251(3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Formålet med Rådets forordning (EØF) nr. 880/92 af 23. marts 1992 om en EF-ordning for tildeling af et miljømærke(4) var at oprette en frivillig EF-ordning for tildeling af et miljømærke for at fremme produkter med færre miljøpåvirkninger i hele deres livscyklus og give forbrugerne nøjagtige, ikke-vildledende og videnskabeligt baserede oplysninger om produkters miljøpåvirkninger.
(2) Ifølge artikel 18 i forordning (EØF) nr. 880/92 skal Kommissionen senest fem år efter forordningens ikrafttræden gennemgå ordningen på baggrund af erfaringerne med anvendelsen af den og i givet fald foreslå passende ændringer til forordningen.
(3) Erfaringerne fra forordningens anvendelse har vist, at der er behov for at gøre ordningen mere effektiv, forbedre planlægningen og forenkle anvendelsen.
(4) De grundlæggende mål for en frivillig og selektiv EF-miljømærkeordning er stadig gyldige. En sådan ordning bør navnlig vejlede forbrugerne om produkter, der giver mulighed for at mindske indvirkningen på miljøet i løbet af hele deres livscyklus, samt give oplysninger om de mærkede produkters miljømæssige egenskaber.
(5) Af hensyn til den brede offentligheds accept af EF-miljømærkeordningen er det væsentligt, at ikke-statslige organisationer på miljøområdet og forbrugerorganisationer spiller en vigtig rolle i udviklingen og opstillingen af kriterier for EF-miljømærker og inddrages aktivt i dette arbejde.
(6) Det er nødvendigt at forklare forbrugerne, at miljømærket repræsenterer de produkter, der giver mulighed for at mindske visse negative miljøpåvirkninger sammenlignet med andre produkter i samme produktgruppe, uden at det berører de bestemmelser, der gælder for produkter på fællesskabsplan eller nationalt plan.
(7) Ordningens anvendelsesområde bør omfatte produkter og miljøfaktorer, som er af interesse for så vidt angår både det indre marked og miljøet. I denne forordning bør produkter også omfatte tjenesteydelser.
(8) Procedurer og metoder for opstilling af miljømærkekriterier bør ajourføres i lyset af den videnskabelige og tekniske udvikling og den indhøstede erfaring på dette område for at sikre overensstemmelse med relevante internationalt anerkendte standarder, der udvikles på dette område.
(9) Principperne for opstilling af selektivitetsniveauet for miljømærket bør tydeliggøres for at fremme en ensartet og effektiv gennemførelse af ordningen.
(10) Miljømærket bør indeholde enkle, præcise, ikke-vildledende og videnskabeligt baserede oplysninger om væsentlige miljøforhold, der tages i betragtning i forbindelse med tildeling af mærket, således at forbrugerne kan træffe deres valg på et velinformeret grundlag.
(11) På de forskellige trin i tildelingen af et miljømærke skal der gøres en indsats for at sikre en effektiv anvendelse af ressourcerne og en høj grad af miljøbeskyttelse.
(12) Det er nødvendigt, at mærket påføres flere oplysninger om grundene for tildelingen af mærket for at hjælpe forbrugerne med at forstå betydningen heraf.
(13) Miljømærkeordningen bør på lang sigt fortrinsvis være selvfinansierende. De finansielle bidrag fra medlemsstaterne bør ikke stige.
(14) Det er nødvendigt at overlade opgaven med at bidrage til opstilling og gennemgang af miljømærkekriterierne samt kravene til vurdering og verifikation til et passende organ, Den Europæiske Unions Miljømærkenævn (EUMN), for at opnå en effektiv og neutral gennemførelse af ordningen. EUMN bør sammensættes af de ansvarlige organer, som medlemsstaterne allerede har udpeget i henhold til artikel 9 i forordning (EØF) nr. 880/92, og af et Samrådsforum, hvor en afbalanceret deltagelse af alle relevante interesserede parter er sikret.
(15) Det er nødvendigt at sikre, at EF-miljømærkeordningen er forenelig og koordineret med Fællesskabets miljøpolitiske prioriteringer og med andre EF-mærknings- eller kvalitetscertificeringsordninger, som dem der er oprettet ved Rådets direktiv 92/75/EØF af 22. september 1992 om angivelse af husholdningsapparaters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede vareoplysninger(5) og Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler(6).
(16) Eksisterende samt nye miljømærkeordninger i medlemsstaterne kan fortsat bestå, men der bør fastsættes bestemmelser for at sikre samordning mellem EF-miljømærkeordningen og andre miljømærkeordninger i Fællesskabet for at fremme den fælles målsætning om et bæredygtigt forbrug.
(17) Det er nødvendigt at sikre gennemsigtighed i ordningens anvendelse og at sikre, at den er i overensstemmelse med relevante internationale standarder, så fabrikanter og eksportører fra lande uden for Fællesskabet lettere kan få adgang til og deltage i ordningen.
(18) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(7).
(19) Af ovennævnte grunde bør forordning (EØF) nr. 880/92 erstattes af denne forordning, således at de nødvendige reviderede bestemmelser kan indføres på den mest effektive måde, samtidig med at der fastsættes passende overgangsbestemmelser for at sikre kontinuiteten og en smidig overgang mellem de to forordninger -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Formål og principper
1. Formålet med ordningen for tildeling af et EF-miljømærke (i det følgende benævnt "ordningen") er at fremme produkter, der vil kunne mindske negative miljøpåvirkninger sammenlignet med andre produkter i samme produktgruppe, og derved bidrage til en effektiv ressourceanvendelse og et højt miljøbeskyttelsesniveau. Dette formål skal forfølges ved at give forbrugerne vejledning og nøjagtige, ikke-vildledende og videnskabeligt baserede oplysninger om sådanne produkter.
I denne forordning:
- omfatter ordet "produkt" alle varer og tjenesteydelser
- omfatter ordet "forbrugere" professionelle købere.
2. Miljøpåvirkningerne fastlægges på grundlag af en undersøgelse af produkternes interaktioner med miljøet, herunder anvendelsen af energi og naturressourcer i produktets livscyklus.
3. Deltagelse i ordningen berører ikke miljøkrav og andre forskrifter i fællesskabsretten eller national lovgivning, der gælder for de forskellige stadier af varernes og, hvor det er relevant, tjenesteydelsernes livsforløb.
4. Gennemførelsen af ordningen skal være i overensstemmelse med traktaternes bestemmelser, herunder forsigtighedsprincippet, og med de retsakter, der er vedtaget i henhold hertil, samt med Fællesskabets miljøpolitik som beskrevet i Fællesskabets program for politik og handling i forbindelse med miljøet og bæredygtig udvikling (femte handlingsprogram), indført ved resolution af 1. februar 1993(8), og skal koordineres med andre mærknings- og kvalitetscertificeringssystemer og -ordninger som især EF-energimærkningsordningen, indført ved Rådets direktiv 92/75/EØF, og ordningen for økologisk landbrug, indført ved Rådets forordning (EF) nr. 2092/91.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. EF-miljømærket kan tildeles produkter, der markedsføres i Fællesskabet og overholder de væsentlige miljøkrav i artikel 3 og miljømærkekriterierne i artikel 4. Miljømærkekriterierne fastlægges efter produktgrupper.
Ved en produktgruppe forstås varer eller tjenesteydelser, der tjener samme formål og kan sidestilles, hvad angår anvendelse og forbrugernes opfattelse.
2. For at indgå i denne ordning skal en produktgruppe opfylde følgende betingelser:
a) den skal repræsentere et betydeligt salgs- og handelsvolumen i det indre marked
b) den skal på et eller flere stadier i produktets livsforløb indebære betydelige miljøpåvirkninger på globalt eller regionalt niveau og/eller af generel art
c) den skal indeholde et betydeligt potentiale for at udvirke miljøforbedringer gennem forbrugernes valg samt et incitament for fabrikanterne eller tjenesteleverandørerne til at søge konkurrencefordele ved at markedsføre produkter, der opfylder kravene for miljømærket, og
d) en betydelig del af det samlede salgsvolumen skal sælges til slutforbrug eller -anvendelse.
3. En produktgruppe kan underopdeles i undergrupper med tilsvarende tilpasning af miljømærkekriterierne, hvis produkternes funktionelle egenskaber kræver det, samt hvis miljømærkets muligheder for at skabe miljøforbedringer derved optimeres.
Miljømærkekriterierne for de forskellige undergrupper af en given produktgruppe, der er omfattet af samme kriteriedokument, som er offentliggjort i henhold til artikel 6, stk. 5, skal være anvendelige fra samme tidspunkt.
4. Miljømærket må ikke tildeles stoffer eller præparater, der er klassificeret som meget giftige, giftige, miljøfarlige, kræftfremkaldende, reproduktionstoksiske eller mutagene i overensstemmelse med Rådets direktiv 67/548/EØF(9) eller Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/45/EF(10), eller varer, der er fremstillet ved processer, som kan forårsage betydelig skade på mennesket og/eller miljøet, eller som i almindelig brug kan skade forbrugeren.
5. Denne forordning gælder ikke for levnedsmidler, drikkevarer og lægemidler eller for medicinsk udstyr som defineret i Rådets direktiv 93/42/EØF(11), der udelukkende er beregnet på professionel anvendelse, eller som skal ordineres eller kontrolleres af medicinsk personale.
Artikel 3
Miljøkrav
1. Miljømærket kan tildeles et produkt, der besidder egenskaber, der giver det mulighed for i væsentlig grad at bidrage til forbedringer i forbindelse med vigtige miljøforhold som er knyttet til de formål og principper, der er angivet i artikel 1. Disse miljøforhold fastlægges på grundlag af det vejledende vurderingsskema i bilag I og skal opfylde de metodemæssige krav i bilag II.
2. Følgende bestemmelser finder anvendelse:
a) Når de komparative forbedringer vurderes, tages der hensyn til de positive nettovirkninger for miljøet og de miljømæssige fordele og ulemper, herunder sundheds- og sikkerhedsaspekter, i tilknytning til tilpasningerne igennem de forskellige stadier af livsforløbet for de produkter, der vurderes. Ved vurderingen tages der også hensyn til eventuelle miljøfordele ved at anvende de pågældende produkter.
b) De vigtigste miljøforhold fastlægges ved at identificere de kategorier af miljøpåvirkninger, hvor det undersøgte produkt yder det største bidrag fra et livscyklusperspektiv, og blandt disse forhold dem, hvor der er et betydeligt potentiale for forbedringer.
c) Præproduktionsfasen for varernes livscyklus omfatter udvinding eller produktion og forarbejdning af råmaterialer og energiproduktion. Disse aspekter skal, så vidt det er teknisk muligt, tages i betragtning.
Artikel 4
Miljømærkekriterier og vurderings- og verifikationskrav
1. Der fastsættes specifikke miljømærkekriterier for hver produktgruppe. Disse kriterier fastlægger de krav for hvert af de i artikel 3 nævnte miljøforhold, som et produkt skal opfylde for at få tildelt miljømærket, herunder krav for så vidt angår produktets egnethed i forbindelse med opfyldelsen af forbrugernes behov.
2. Kriterierne skal så vidt muligt sikre, at produkterne udvælges efter følgende principper:
a) i kriteriernes gyldighedsperiode skal produktets udsigter til markedsindtrængning i Fællesskabet være tilstrækkelig store til at udvirke miljøforbedringer gennem forbrugernes valg
b) kriteriernes selektivitet skal fastlægges under hensyntagen til den tekniske og økonomiske gennemførlighed af de tilpasninger, der er nødvendige for at opfylde det inden for et rimeligt tidsrum
c) kriteriernes selektivitet skal fastlægges med henblik på at opnå den maksimale mulighed for miljøforbedringer.
3. Kravene ved vurdering af specifikke produkters overensstemmelse med miljømærkekriterierne og ved verifikation af betingelserne for miljømærkets anvendelse, som anført i artikel 9, stk. 1, opstilles sammen med miljømærkekriterierne efter produktgrupper.
4. Gyldighedsperioden for kriterierne samt kravene til vurdering og verifikation fastlægges inden for hvert sæt miljømærkekriterier for hver enkelt produktgruppe.
En gennemgang af miljømærkekriterierne samt af de krav til vurdering og verifikation, der er knyttet til kriterierne, skal finde sted i god tid inden udløbet af gyldighedsperioden for de kriterier, der er specificeret for hver produktgruppe, og skal resultere i et forslag til forlængelse, tilbagetrækning eller revision.
Artikel 5
Arbejdsplan
I overensstemmelse med formålene og principperne i artikel 1 udarbejder Kommissionen inden et år efter denne forordnings ikrafttræden en arbejdsplan for EF-miljømærket efter forudgående høring af Den Europæiske Unions Miljømærkenævn, i det følgende benævnt EUMN, som er omhandlet i artikel 13, og efter proceduren i artikel 17. Arbejdsplanen skal omfatte en strategi for udvikling af ordningen, der for de efterfølgende tre år skal fastsætte:
- mål for den miljøforbedring og markedsindtrængning, der søges opnået med ordningen
- en ikke-udtømmende liste over produktgrupper, der skal prioriteres i forbindelse med Fællesskabets indsats
- planer for koordination og samarbejde mellem ordningen og andre miljømærkningsordninger i medlemsstaterne.
Arbejdsplanen skal især tage hensyn til udarbejdelse af fælles aktioner til fremme af de produkter, der er forsynet med miljømærket, og til indførelse af en ordning for udveksling af oplysninger om eksisterende og kommende produktgrupper på nationalt plan og på EU-plan.
Arbejdsplanen skal ligeledes indeholde foranstaltninger til gennemførelse af strategien, herunder den planlagte finansiering af ordningen.
Den skal endvidere angive, hvilke tjenesteydelser ordningen ikke gælder for, under hensyntagen til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøstyring og miljørevision (EMAS).
Arbejdsplanen tages regelmæssigt op til revision. Den første revision skal omfatte en rapport om, hvorledes planerne for koordination og samarbejde mellem fællesskabsordningen og de nationale ordninger for miljømærkning er blevet gennemført.
Artikel 6
Procedurer for fastsættelse af miljømærkekriterier
1. Betingelserne for tildeling af miljømærket fastlægges for hver produktgruppe.
De specifikke miljøkriterier for hver produktgruppe og deres respektive gyldighedsperioder fastsættes efter proceduren i artikel 17 efter høring af EUMN.
2. Kommissionen indleder proceduren på eget initiativ eller efter anmodning fra EUMN. Den giver EUMN mandat til at udvikle og regelmæssigt gennemgå miljømærkekriterierne samt de krav til vurdering og verifikation, der er knyttet til disse kriterier, der gælder for de produktgrupper, der falder ind under denne forordnings anvendelsesområde. Mandatet skal indeholde en tidsfrist for afslutningen af dette arbejde.
Kommissionen skal ved udformningen af dette mandat tage passende hensyn til
- den arbejdsplan, der er fastsat i artikel 5
- de metodemæssige krav i bilag II.
3. På grundlag af mandatet udarbejder EUMN udkast til miljømærkekriterierne for hver produktgruppe og kravene til vurdering og verifikation, der er knyttet til disse kriterier, som angivet i artikel 4 og bilag IV, under hensyntagen til resultaterne af feasibility- og markedsundersøgelser, livscyklusbetragtninger og den i bilag II omhandlede forbedringsanalyse.
4. Kommissionen underrettes om de udkast til kriterier, der er nævnt i stk. 3, og træffer afgørelse:
- om mandatet er opfyldt, og om udkastene til kriterier kan forelægges forskriftsudvalget i overensstemmelse med artikel 17, eller
- om mandatet ikke er opfyldt; i så fald fortsætter EUMN sit arbejde med udkastene til kriterier.
5. Kommissionen offentliggør miljømærkekriterierne og ajourføringerne heraf i De Europæiske Fællesskabers Tidende, (L-udgaven).
Artikel 7
Tildeling af miljømærket
1. Ansøgninger om miljømærket kan indgives af fabrikanter, importører, tjenesteleverandører, handlende og detailhandlere. Handlende og detailhandlere må kun indgive ansøgninger for produkter, der markedsføres under deres eget varemærke.
2. Ansøgningen kan vedrøre et produkt, der markedsføres under et eller flere varemærker. Der kræves ikke en ny ansøgning for ændringer i et produkts egenskaber, der ikke påvirker opfyldelsen af kriterierne. De ansvarlige organer skal dog underrettes om væsentlige ændringer.
3. Ansøgningen skal indgives til et ansvarligt organ i overensstemmelse med følgende:
a) hvis et produkt har sin oprindelse i en enkelt medlemsstat, skal ansøgningen indgives til det ansvarlige organ i denne medlemsstat
b) hvis et produkt har sin oprindelse i samme form i flere medlemsstater, kan ansøgningen indgives til et ansvarligt organ i en af disse medlemsstater. I sådanne tilfælde skal det pågældende ansvarlige organ ved vurderingen af ansøgningen høre de ansvarlige organer i disse andre medlemsstater
c) hvis et produkt har sin oprindelse uden for Fællesskabet, kan ansøgningen indgives til et ansvarligt organ i en hvilken som helst af de medlemsstater, hvor produktet markedsføres eller vil blive markedsført.
4. Afgørelsen om tildeling af mærket træffes af det ansvarlige organ, der modtager ansøgningen, efter at det:
a) har undersøgt, om produktet opfylder de kriterier, der er offentliggjort i henhold til artikel 6, stk. 5
b) har undersøgt, om ansøgningen er i overensstemmelse med kravene til vurdering og verifikation, og
c) om nødvendigt har hørt de ansvarlige organer i henhold til stk. 3.
5. Hvis miljømærkekriterierne kræver, at produktionsanlæg opfylder visse krav, skal disse opfyldes i alle anlæg, hvor produktet fremstilles.
6. De ansvarlige organer skal anerkende de tests og verifikationer, som er foretaget af organer, der er akkrediteret efter standarderne EN 45000-serien eller tilsvarende internationale standarder. De ansvarlige organer samarbejder for at sikre en effektiv og ensartet gennemførelse af vurderings- og verifikationsprocedurerne.
Artikel 8
Miljømærket
Miljømærkets form skal være i overensstemmelse med bilag III. Specifikationerne for de miljøoplysninger, der er relevante for hver produktgruppe, samt specifikationerne for præsentationen af disse oplysninger på miljømærket indgår i de kriterier, der er fastsat i henhold til artikel 6. Oplysningerne skal i begge tilfælde være klare og forståelige.
Kommissionen skal inden den 24. september 2005 høre de nationale forbrugersammenslutninger, der er repræsenteret i det forbrugerudvalg, der blev nedsat ved Kommissionens afgørelse 95/260/EF(12), for at vurdere, hvor effektivt miljømærket og de supplerende oplysninger opfylder forbrugernes informationsbehov. På grundlag af denne vurdering indfører Kommissionen eventuelle hensigtsmæssige ændringer med hensyn til de oplysninger, der skal anføres på miljømærket, efter den i artikel 17 fastsatte procedure.
Artikel 9
Anvendelsesbetingelser
1. Det ansvarlige organ indgår en kontrakt med ansøgeren om et miljømærke, der omfatter betingelserne for mærkets anvendelse. Disse betingelser skal ligeledes omfatte bestemmelser om tilbagetrækning af tilladelsen til at anvende mærket. Tilladelsen genbehandles, og kontrakten revideres eller bringes til ophør efter hver ændring af de miljømærkekriterier, der gælder for et givet produkt. Denne kontrakt anfører, at deltagelse i ordningen ikke berører miljøkrav og andre forskrifter i fællesskabsretten eller national lovgivning, der gælder for de forskellige stadier af varernes og, hvor det er relevant, tjenesteydelsernes livsforløb.
For at gøre det lettere vedtages der en standardkontrakt efter proceduren i artikel 17.
2. Miljømærket må ikke anvendes, og der må ikke henvises til miljømærket i reklamer, inden mærket er blevet tildelt, og fra dette tidspunkt kun i forbindelse med det specifikke produkt, for hvilket det er tildelt.
Falsk eller vildledende reklame eller brug af et mærke eller logo, der kan føre til forveksling med det EF-miljømærke, der indføres med denne forordning, er ikke tilladt.
Artikel 10
Fremme af miljømærket
Medlemsstaterne og Kommissionen fremmer i samarbejde med medlemmerne af EUMN anvendelsen af EF-miljømærket ved opmærksomhedsskabende foranstaltninger og informationskampagner, der er henvendt til forbrugere, producenter, handlende, detailhandlere og offentligheden generelt, og støtter således videreudviklingen af ordningen.
For at tilskynde til anvendelsen af miljømærkede produkter bør Kommissionen og Fællesskabets øvrige institutioner samt andre offentlige myndigheder på nationalt plan, under overholdelse af fællesskabsretten, tjene som eksempel, når de specificerer deres krav til produkter.
Artikel 11
Andre miljømærkeordninger i medlemsstaterne
Kommissionen og medlemsstaterne træffer foranstaltninger til at sikre den nødvendige koordination mellem denne fællesskabsordning og de nationale ordninger i medlemsstaterne, navnlig ved udvælgelsen af produktgrupper samt ved udarbejdelsen og gennemgangen af kriterier på fællesskabsplan og på nationalt plan. Der etableres med henblik herpå samarbejds- og koordinationsforanstaltninger efter proceduren i artikel 17, herunder bl.a. dem, der påtænkes i den arbejdsplan, der udarbejdes i henhold til artikel 5.
Når et produkt både bærer EF-miljømærket og det nationale mærke, anbringes de to mærker ved siden af hinanden på det pågældende produkt.
I den forbindelse kan allerede eksisterende samt nye miljømærkeordninger i medlemsstaterne fortsat eksistere parallelt med ordningen.
Artikel 12
Omkostninger og gebyrer
Ved ansøgning om tildeling af et miljømærke opkræves et gebyr i relation til omkostningerne ved behandling af ansøgningen.
Ansøgeren skal erlægge et årligt gebyr for brug af miljømærket.
Størrelsen af ansøgningsgebyret og det årlige gebyr fastsættes i overensstemmelse med bilag V og efter proceduren i artikel 17.
Artikel 13
Den Europæiske Unions Miljømærkenævn
Kommissionen opretter Den Europæiske Unions Miljømærkenævn (EUMN) bestående af de ansvarlige organer, der er omhandlet i artikel 14, samt det Samrådsforum, der er omhandlet i artikel 15. EUMN skal navnlig bidrage til fastsættelsen og gennemgangen af miljømærkekriterier samt kravene til vurdering og verifikation i overensstemmelse med artikel 6.
Forretningsordenen for EUMN fastsættes af Kommissionen efter proceduren i artikel 17 og under hensyntagen til de proceduremæssige principper i bilag IV.
Artikel 14
Ansvarlige organer
1. Hver medlemsstat sikrer, at det eller de organer (i det følgende benævnt "ansvarligt organ" eller "ansvarlige organer"), der har ansvaret for at udføre de opgaver, der er omhandlet i denne forordning, udpeges og er funktionsdygtige. Hvis der udpeges mere end et ansvarligt organ, fastlægger medlemsstaten de respektive beføjelser og koordineringskrav, der gælder for de pågældende organer.
2. Medlemsstaterne påser:
a) at de ansvarlige organer er sammensat på en måde, der sikrer, at de er uafhængige og neutrale
b) at de ansvarlige organers forretningsorden sikrer, at alle berørte parter inddrages aktivt på nationalt plan, samt at der er en passende gennemsigtighed
c) at de ansvarlige organer anvender bestemmelserne i denne forordning korrekt.
Artikel 15
Samrådsforum
Kommissionen sikrer, at EUMN under udførelsen af sine aktiviteter med hensyn til hver enkelt produktgruppe sørger for en afbalanceret deltagelse af alle relevante interesseparter, der er berørt af den pågældende produktgruppe, såsom industri og tjenesteleverandører, herunder små- og mellemstore virksomheder, håndværkere og deres erhvervsorganisationer, fagforeninger, handlende, detailhandlere, importører, miljøbeskyttelsesgrupper og forbrugerorganisationer. Disse parter mødes i et samrådsforum. Forretningsordenen for dette forum fastsættes af Kommissionen efter proceduren i artikel 17.
Artikel 16
Tilpasning til den tekniske udvikling
Bilagene til denne forordning tilpasses til den tekniske udvikling, herunder udviklingen i den relevante internationale standardisering, efter proceduren i artikel 17.
Artikel 17
Udvalg
1. Kommissionen bistås af et forskriftsudvalg.
2. Når der henvises til denne artikel, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jævnfør dens artikel 8.
Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre måneder.
3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 18
Overtrædelser
Medlemsstaterne træffer de fornødne retslige og administrative foranstaltninger i tilfælde af overtrædelse af bestemmelserne i denne forordning og meddeler Kommissionen disse foranstaltninger.
Artikel 19
Overgangsbestemmelser
Forordning (EØF) nr. 880/92 ophæves herved. Den gælder dog fortsat for kontrakter, der er indgået i henhold til dens artikel 12, stk. 1. Afgørelser baseret på forordning (EØF) nr. 880/92 forbliver i kraft, indtil de revideres eller er udløbet.
Artikel 20
Revision
Inden den 24. september 2005 gennemgår Kommissionen på ny ordningen på baggrund af erfaringerne med dens anvendelse.
Kommissionen fremsætter forslag til eventuelle ændringer af forordningen.
Artikel 21
Afsluttende bestemmelser
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. juli 2000.
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1980/2000,
annettu 17 päivänä heinäkuuta 2000,
tarkistetusta yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmästä
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1) Yhteisön ekotuotemerkin myöntämisjärjestelmästä 23 päivänä maaliskuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 880/92(4) tavoitteena oli luoda vapaaehtoinen yhteisön järjestelmä ympäristömerkin myöntämistä varten, jonka tarkoituksena oli edistää sellaisten tuotteiden myyntiä, joilla on koko elinkaarensa aikana vähemmän haitallisia vaikutuksia ympäristöön, ja antaa kuluttajille täsmällistä, luotettavaa ja tieteellisiin tutkimuksiin perustuvaa tietoa tuotteiden ympäristövaikutuksista.
(2) Asetuksen (ETY) N:o 880/92 18 artiklassa säädetään, että komission olisi tarkasteltava järjestelmää asetuksen soveltamisaikana saadun kokemuksen pohjalta viimeistään viiden vuoden kuluttua asetuksen voimaantulosta ja että sen olisi ehdotettava asetukseen tarvittavia muutoksia.
(3) Asetuksen soveltamisaikana saadut kokemukset ovat osoittaneet, että järjestelmää on tarpeen muuttaa sen tehokkuuden lisäämiseksi, sen suunnittelun parantamiseksi ja sen toimivuuden tehostamiseksi.
(4) Vapaaehtoisen ja valikoivan yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän päätavoitteet ovat edelleen voimassa. Tällaisen järjestelmän olisi erityisesti annettava kuluttajille opastusta tuotteista, joita käyttämällä on mahdollista vähentää ympäristövaikutuksia tuotteiden koko elinkaaren aikana, ja annettava tietoja sellaisten tuotteiden ympäristöön vaikuttavista ominaisuuksista, joille on myönnetty ympäristömerkki.
(5) Jotta suuri yleisö hyväksyisi yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän, on ensisijaisen tärkeää, että valtioista riippumattomilla ympäristöjärjestöillä ja kuluttajajärjestöillä on merkittävä asema yhteisön ympäristömerkin myöntämisperusteiden laatimisessa ja vahvistamisessa ja että ne voivat osallistua aktiivisesti näihin toimiin.
(6) On tarpeen selventää kuluttajille, että ympäristömerkki edustaa niitä tuotteita, joita käyttämällä on mahdollista vähentää joitakin kielteisiä ympäristövaikutuksia verrattuna saman tuoteryhmän muihin tuotteisiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisössä tai kansallisella tasolla koskevassa lainsäädännössä tuotteille asetettujen vaatimusten soveltamista.
(7) Sekä sisämarkkinoiden että ympäristön kannalta merkittävien tuotteiden ja ympäristönäkökohtien olisi kuuluttava järjestelmän soveltamisalaan. Tässä asetuksessa tuotteisiin olisi luettava myös palvelut.
(8) Ympäristömerkin myöntämisperusteiden vahvistamista koskevat menettelytavat ja menetelmät olisi ajantasaistettava tieteen ja tekniikan kehityksen sekä tällä alalla saadun kokemuksen perusteella, jotta varmistetaan, että ne ovat yhdenmukaiset alalla kehitettävien merkityksellisten ja kansainvälisesti tunnustettujen standardien kanssa.
(9) Järjestelmän johdonmukaisen ja tehokkaan toteuttamisen helpottamiseksi olisi ympäristömerkin valikoitua myöntämistä koskevat periaatteet selkeytettävä.
(10) Ympäristömerkissä olisi annettava yksinkertaista, täsmällistä, luotettavaa ja tieteellisiin tutkimuksiin perustuvaa tietoa merkkiä myönnettäessä huomioon otettavista keskeisistä ympäristönäkökohdista, jotta kuluttajilla olisi mahdollisuus tehdä perusteltuja valintoja.
(11) Ympäristömerkin myöntämisen eri vaiheissa on pyrittävä varmistamaan voimavarojen tehokas käyttö ja ympäristönsuojelun korkea taso.
(12) Ympäristömerkissä on tarpeen tiedottaa paremmin sen myöntämisen syistä, jotta kuluttajien olisi helpompi ymmärtää merkin myöntämisen merkitys.
(13) Ympäristömerkkijärjestelmän olisi ennen pitkää oltava pääosin omarahoitteinen, eivätkä jäsenvaltioiden rahoitusosuudet saisi kasvaa.
(14) Jotta järjestelmää toteutettaisiin tehokkaasti ja puolueettomasti, on tarpeen antaa sopivalle elimelle, Euroopan unionin ympäristömerkintälautakunnalle (EUEB), tehtäväksi osallistua ympäristömerkin myöntämisperusteiden sekä arviointi- ja todentamisvaatimusten määrittämiseen ja tarkistamiseen. EUEB:n olisi koostuttava jäsenvaltioiden asetuksen (ETY) N:o 880/92 9 artiklan mukaisesti jo nimeämistä toimivaltaisista elimistä ja neuvoa-antavasta foorumista, jonka avulla olisi varmistettava kaikkien sidosryhmien tasapuolinen osallistuminen.
(15) On tarpeen varmistaa, että yhteisön ympäristömerkkijärjestelmä on yhdenmukainen ja yhteensovitettu yhteisön ympäristöpolitiikan ensisijaisten tavoitteiden ja muiden yhteisön tuotemerkki- tai laadunvarmistusjärjestelmien kanssa, joita ovat muun muassa kodinkoneiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin 22 päivänä syyskuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/75/ETY(5) sekä maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa 24 päivänä kesäkuuta 1991 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2092/91(6) perustetut järjestelmät.
(16) Vaikka jäsenvaltioissa voi olla edelleen nykyisiä ja uusia ympäristömerkkijärjestelmiä, olisi kestävää kulutusta koskevien yhteisten tavoitteiden edistämiseksi toteutettava toimenpiteet yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän ja muiden yhteisössä sovellettavien ympäristömerkkijärjestelmien yhteensovittamisen varmistamisesta.
(17) Järjestelmän toteuttamisessa on tarpeen taata avoimuus ja varmistaa yhdenmukaisuus asian kannalta merkityksellisten kansainvälisten standardien kanssa, jotta helpotettaisiin yhteisön ulkopuolisten valmistajien ja viejien pääsyä ja osallistumista järjestelmään.
(18) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(7) mukaisesti.
(19) Asetus (ETY) N:o 880/92 olisi korvattava tällä asetuksella, jotta tarpeelliset tarkistetut säännökset voitaisiin edellä mainituista syistä antaa tehokkaammalla mahdollisella tavalla, samalla kun jatkuvuus ja näiden kahden asetuksen välisen siirtymäajan sujuvuus varmistetaan aiheellisin siirtymäsäännöksin,
OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tavoitteet ja periaatteet
1. Yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmän, jäljempänä "järjestelmä", tavoitteena on edistää sellaisten tuotteiden myyntiä, joita käyttämällä on mahdollista vähentää kielteisiä ympäristövaikutuksia verrattuna saman tuoteryhmän muihin tuotteisiin, ja myötävaikuttaa näin tehokkaaseen luonnonvarojen käyttöön ja ympäristönsuojelun korkeaan tasoon. Tavoitteeseen pyritään antamalla kuluttajille ohjausta sekä täsmällistä, luotettavaa ja tieteellisiin tutkimuksiin perustuvaa tietoa tällaisista tuotteista.
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
- käsitteellä "tuote" kaikkia tavaroita ja palveluja, ja
- käsitteellä "kuluttaja" myös ammattimaisia ostajia.
2. Ympäristövaikutukset on määriteltävä tutkimalla tuotteiden koko elinkaaren ajalta tuotteiden ja ympäristön keskinäistä vaikutusta ja myös energian ja luonnonvarojen käyttöä.
3. Järjestelmään osallistuminen ei rajoita tavaroiden elinkaaren eri vaiheita tai palveluita koskevien, yhteisön tai kansallisen lainsäädännön asettamien ympäristö- tai muiden vaatimusten soveltamista.
4. Järjestelmän täytäntöönpanossa on noudatettava perussopimusten määräyksiä, muun muassa ennalta varautumisen periaatetta, niiden nojalla annettuja säädöksiä sekä yhteisön ympäristöpolitiikkaa, joka on määritelty 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa päätöslauselmassa(8) hyväksytyssä ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvää politiikkaa ja toimintaa koskevassa yhteisön ohjelmassa (viides toimintaohjelma), ja täytäntöönpano on sovitettava yhteen muiden merkintä- tai laadunvarmistusjärjestelyjen ja -järjestelmien, kuten erityisesti direktiivillä 92/75/ETY perustetun yhteisön energiankulutusmerkintäjärjestelmän ja asetuksella (ETY) N:o 2092/91 perustetun maataloustuotteiden luonnonmukaisuutta osoittavan merkintäjärjestelmän kanssa.
2 artikla
Soveltamisala
1. Yhteisön ympäristömerkki voidaan myöntää yhteisössä saatavilla oleville tuotteille, jotka ovat 3 artiklassa tarkoitettujen keskeisten ympäristövaatimusten ja 4 artiklassa tarkoitettujen ympäristömerkin myöntämisperusteiden mukaisia. Ympäristömerkin myöntämisperusteet määritetään tuoteryhmittäin.
Tuoteryhmällä tarkoitetaan kaikkia tavaroita tai palveluja, joita käytetään samaan tarkoitukseen ja jotka ovat käytön kannalta ja kuluttajien käsityksen mukaan tasavertaisia.
2. Tuoteryhmän on tähän järjestelmään kuuluakseen täytettävä seuraavat edellytykset:
a) sen myynnin ja kaupan määrän on oltava sisämarkkinoilla merkittävä;
b) sillä on yhdessä tai useammassa tuotteen elinkaaren vaiheessa oltava maailmanlaajuisesti tai alueellisesti huomattavia ja/tai yleisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia;
c) sillä on voitava vaikuttaa merkittävästi ympäristön parantamiseen kuluttajien valintojen kautta ja kannustamalla valmistajia tai palvelujen tarjoajia tavoittelemaan kilpailuetua siten, että ne tarjoavat ympäristömerkin myöntämisperusteet täyttäviä tuotteita; ja
d) merkittävä osa siitä myydään lopulliseen kulutukseen tai käyttöön.
3. Sen varmistamiseksi, että ympäristömerkillä voidaan mahdollisimman tehokkaasti vaikuttaa ympäristön parantamiseen, voidaan tuoteryhmä jakaa alaryhmiin ja ympäristömerkin myöntämisperusteita mukauttaa tätä vastaavasti, jos tuotteiden ominaisuudet sitä edellyttävät.
Saman tuoteryhmän eri alaryhmiä koskevia ympäristömerkin myöntämisperusteita, jotka sisältyvät samaan myöntämisperusteita koskevaan, 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti julkaistavaan asiakirjaan, sovelletaan samasta ajankohdasta lukien.
4. Ympäristömerkkiä ei saa myöntää aineille tai valmisteille, jotka on neuvoston direktiivin 67/548/ETY(9) tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/45/EY(10) mukaisesti luokiteltu erittäin myrkyllisiksi, myrkyllisiksi, ympäristölle vaarallisiksi, syöpää aiheuttaviksi, lisääntymiselle vaarallisiksi tai perimän muutoksia aiheuttaviksi, eikä tavaroille, jotka on valmistettu sellaisilla tuotantomenetelmillä, jotka ovat todennäköisesti merkittävällä tavalla haitallisia ihmisille ja/tai ympäristölle, eikä tavaroille, jotka voivat normaalissa käytössä aiheuttaa haittaa kuluttajalle.
5. Tätä asetusta ei sovelleta elintarvikkeisiin, juomiin, lääkevalmisteisiin eikä sellaisiin neuvoston direktiivissä 93/42/ETY(11) määriteltyihin lääkinnällisiin laitteisiin, jotka on tarkoitettu ainoastaan ammattikäyttöön tai jotka edellyttävät lääketieteen ammattilaisten hoitomääräystä tai valvontaa.
3 artikla
Ympäristövaatimukset
1. Jotta tuotteelle voidaan myöntää ympäristömerkki, sillä on oltava ominaisuuksia, joiden ansiosta se voi vaikuttaa merkittävästi niiden keskeisten ympäristönäkökohtien parantamiseen, jotka liittyvät 1 artiklassa säädettyihin tavoitteisiin ja periaatteisiin. Nämä ympäristönäkökohdat yksilöidään liitteessä I olevan ohjeellisen arviointitaulukon ja liitteessä II asetettujen menetelmiä koskevien vaatimusten mukaisesti.
2. Sovelletaan seuraavia säännöksiä:
a) arvioitaessa verrattavissa olevaa ympäristön parantumista otetaan huomioon ympäristöhyötyjen ja -kuormituksen välinen nettoympäristötase, mukaan luettuina terveys- ja turvallisuusnäkökohdat, sekä tarkasteltavien tuotteiden muuntuminen niiden elinkaaren aikana. Arvioinnissa otetaan huomioon myös tarkasteltavan tuotteen käyttöön mahdollisesti liittyvät ympäristöhyödyt;
b) keskeiset ympäristönäkökohdat määritetään yksilöimällä ne ympäristövaikutusten ryhmät, joihin tutkittavilla tuotteilla on suurin vaikutus tuotteen koko elinkaari huomioon ottaen, ja valitsemalla näistä näkökohdista ne, joiden osalta on olemassa merkittäviä parantamismahdollisuuksia;
c) tavaroiden elinkaareen sisältyy tuotantoa edeltävässä vaiheessa raaka-aineiden hankinta tai tuotanto ja jalostus sekä energiantuotanto. Nämä näkökohdat otetaan huomioon niin laajasti kuin se teknisesti on mahdollista.
4 artikla
Ympäristömerkin myöntämisperusteet sekä arviointi- ja todentamisvaatimukset
1. Erityiset ympäristömerkin myöntämisperusteet vahvistetaan tuoteryhmittäin. Näiden perusteiden nojalla määritellään vaatimukset, jotka tuotteen on täytettävä kunkin 3 artiklassa mainitun keskeisen ympäristönäkökohdan osalta, jotta tuotteelle voitaisiin myöntää ympäristömerkki, mukaan lukien vaatimukset, jotka liittyvät tuotteen soveltuvuuteen kuluttajien tarpeiden täyttämisessä.
2. Myöntämisperusteilla pyritään varmistamaan valikoitu merkin myöntäminen seuraavien periaatteiden pohjalta:
a) tuotteen markkinoillepääsymahdollisuuksien yhteisössä on myöntämisperusteiden voimassaoloaikana oltava riittävät, jotta ympäristöä voidaan parantaa kuluttajien valinnoilla;
b) myöntämisperusteiden valikoivuudessa on otettava huomioon niiden mukautusten tekninen ja taloudellinen toteutettavuus, joita tarvitaan perusteiden soveltamiseksi kohtuullisessa ajassa;
c) myöntämisperusteiden valikoivuutta määritettäessä on pyrittävä maksimoimaan ympäristön parantamismahdollisuudet.
3. Ympäristömerkin myöntämisperusteita määritettäessä vahvistetaan kullekin tuoteryhmälle vaatimukset, joiden perusteella arvioidaan, täyttävätkö tietyt tuotteet ympäristömerkin myöntämisperusteet, ja valvotaan jäljempänä 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen ympäristömerkin käyttöehtojen noudattamista.
4. Myöntämisperusteiden voimassaoloaika sekä arviointi- ja todentamisvaatimukset määritetään erikseen kutakin tuoteryhmää varten sitä koskevien ympäristömerkin myöntämisperusteiden osana.
Ympäristömerkin myöntämisperusteet ja niihin liittyvät arviointi- ja todentamisvaatimukset tarkistetaan hyvissä ajoin ennen kullekin tuoteryhmälle vahvistetun myöntämisperusteiden voimassaoloajan päättymistä, ja tämän perusteella tehdään ehdotus niiden voimassaoloajan jatkamisesta, kumoamisesta tai tarkistamisesta.
5 artikla
Työsuunnitelma
Komissio laatii yhteisön ympäristömerkkiä koskevan työsuunnitelman 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen 1 artiklassa säädettyjen tavoitteiden ja periaatteiden mukaisesti yhden vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta kuultuaan ensin 13 artiklassa säädettyä Euroopan unionin ympäristömerkintälautakuntaa, jäljempänä "EUEB". Työsuunnitelmaan sisältyy järjestelmän kehittämisstrategia, jossa olisi vahvistettava seuraavaksi kolmeksi vuodeksi:
- ympäristön parantamista ja markkinaosuuksia koskevat tavoitteet, jotka järjestelmän avulla pyritään saavuttamaan,
- ei-tyhjentävä luettelo tuoteryhmistä, jotka katsotaan yhteisön toiminnan ensisijaisiksi kohteiksi,
- järjestelmän ja muiden jäsenvaltioissa käytössä olevien ympäristömerkin myöntämisjärjestelmien välistä yhteensovittamista ja yhteistyötä koskevat suunnitelmat.
Työsuunnitelmassa otetaan erityisesti huomioon yhteisten toimien kehittäminen ympäristömerkin saaneiden tuotteiden käytön tukemiseksi sekä jo olemassa olevia ja tulevia tuoteryhmiä koskevan tiedonvaihtojärjestelmän perustaminen jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin tasolla.
Työsuunnitelmaan sisältyy lisäksi strategian toteuttamista koskevia toimenpiteitä sekä suunnitellut järjestelmän rahoitusjärjestelyt.
Työsuunnitelmassa luetellaan myös palvelut, joihin järjestelmää ei sovelleta, organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS) annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus huomioon ottaen.
Työsuunnitelmaa tarkistetaan määräajoin. Ensimmäiseen tarkistamiseen sisältyy kertomus yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän ja kansallisten järjestelmien yhteensovittamista ja yhteistyötä koskevien suunnitelmien täytäntöönpanosta.
6 artikla
Ympäristömerkin myöntämisperusteiden vahvistamisessa noudatettavat menettelyt
1. Ympäristömerkin myöntämisedellytykset määritetään tuoteryhmittäin.
Kutakin tuoteryhmää koskevat ekologiset arviointiperusteet ja niiden voimassaoloajat vahvistetaan 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti EUEB:n kuulemisen jälkeen.
2. Komissio aloittaa menettelyn omasta aloitteestaan tai EUEB:n pyynnöstä. Se antaa EUEB:lle toimeksiantoja kehittää ja tarkistaa määräajoin tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluville tuoteryhmille annettavien ympäristömerkkien myöntämisperusteita sekä niihin liittyviä arviointi- ja todentamisvaatimuksia. Toimeksiannossa asetetaan määräpäivä tehtävän loppuunsaattamiselle.
Komissio ottaa toimeksiantoja laatiessaan asianmukaisesti huomioon
- 5 artiklassa säädetyn työsuunnitelman,
- liitteen II mukaiset menetelmiä koskevat vaatimukset.
3. EUEB laatii toimeksiannon pohjalta ehdotuksen tuoteryhmää koskeviksi ympäristömerkin myöntämisperusteiksi sekä näihin perusteisiin liittyvät arviointi- ja todentamisvaatimukset 4 artiklan ja liitteen IV mukaisesti sekä ottaen huomioon liitteessä II tarkoitetut soveltuvuus- ja markkinatutkimusten tulokset, elinkaaritarkastelun sekä selvityksen ympäristön parannusmahdollisuuksista.
4. Komissiolle on ilmoitettava 3 kohdassa tarkoitetut myöntämisperusteita koskevat ehdotukset, ja se päättää, onko toimeksianto
- toteutettu ja voidaanko ehdotukset myöntämisperusteiksi antaa sääntelykomitean käsiteltäviksi 17 artiklan mukaisesti, vai
- keskeneräinen, jolloin EUEB jatkaa myöntämisperusteita koskevan ehdotuksen valmistelua.
5. Komissio julkaisee ympäristömerkin myöntämisperusteet sekä niitä koskevat ajantasaistetut tiedot Euroopan yhteisöjen virallisen lehden L-sarjassa.
7 artikla
Ympäristömerkin myöntäminen
1. Ympäristömerkkihakemuksia voivat tehdä valmistajat, maahantuojat, palvelujen tarjoajat, kauppiaat ja vähittäismyyjät. Kahteen viimeksi mainittuun ryhmään kuuluvat voivat tehdä vain omilla tuotenimillään markkinoille saatettuja tuotteita koskevia hakemuksia.
2. Hakemus voi koskea yhdellä tai useammalla tuotenimellä markkinoille saatettua tuotetta. Uutta hakemusta ei tarvita, jos tuotteen ominaisuudet muuttuvat siten, että ne eivät vaikuta myöntämisperusteiden täyttymiseen. Huomattavista muutoksista on kuitenkin ilmoitettava toimivaltaisille elimille.
3. Hakemus on jätettävä toimivaltaiselle elimelle seuraavasti:
a) jos tuote on peräisin yhdestä jäsenvaltiosta, hakemus jätetään tämän jäsenvaltion toimivaltaiselle elimelle;
b) jos tuote on samassa muodossa peräisin useista jäsenvaltioista, hakemus voidaan jättää toimivaltaiselle elimelle yhdessä näistä jäsenvaltioista. Tällöin asianomaisen toimivaltaisen elimen on kuultava hakemuksen arvioinnissa muiden asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisia elimiä;
c) jos tuote on peräisin yhteisön ulkopuolelta, hakemus voidaan jättää toimivaltaiselle elimelle missä tahansa jäsenvaltiossa, jossa tuote aiotaan saattaa tai on saatettu markkinoille.
4. Hakemuksen vastaanottanut toimivaltainen elin tekee päätöksen merkin myöntämisestä
a) todettuaan, että tuote on 6 artiklan 5 kohdan nojalla julkaistujen myöntämisperusteiden mukainen;
b) todettuaan, että hakemus on arviointi- ja todentamisvaatimusten mukainen; ja
c) kuultuaan toimivaltaisia elimiä silloin, kun se 3 kohdan mukaan on tarpeen.
5. Jos ympäristömerkin myöntämisperusteissa edellytetään tuotantolaitosten täyttävän tietyt vaatimukset, niiden on täytyttävä kaikissa laitoksissa, joissa tuotetta valmistetaan.
6. Toimivaltaisten elinten on tunnustettava testit ja todentamiset, jotka on suorittanut EN 45000 -sarjan standardien tai vastaavien kansainvälisten standardien mukaisesti akkreditoitu elin. Toimivaltaiset elimet tekevät yhteistyötä varmistaakseen arviointi- ja valvontamenettelyjen tehokkaan ja johdonmukaisen soveltamisen.
8 artikla
Ympäristömerkki
Ympäristömerkki on liitteen III mukainen. Edellä 6 artiklan mukaisesti vahvistettuihin myöntämisperusteisiin on sisällyttävä tarkat ohjeet kunkin tuoteryhmän asiaan vaikuttavista ympäristötiedoista sekä näiden tietojen esittämistavasta ympäristömerkissä. Tietojen on oltava aina selkeitä ja ymmärrettäviä.
Komissio kuulee komission päätöksellä 95/260/EY(12) perustetussa kuluttajakomiteassa edustettuina olevia kansallisia kuluttajajärjestöjä ennen 24 päivää syyskuuta 2005 arvioidakseen, kuinka tehokkaasti ympäristömerkki ja lisätiedot täyttävät kuluttajien tiedontarpeen. Tämän arvion perusteella komissio tekee 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti ympäristömerkkiin sisällytettäviä tietoja koskevat aiheelliset muutokset.
9 artikla
Käyttöehdot
1. Toimivaltainen elin tekee ympäristömerkin hakijan kanssa sopimuksen merkin käyttöehdoista. Näihin on kuuluttava myös määräykset merkin käyttöluvan peruuttamisesta. Aina kun kyseiseen tuotteeseen sovellettavia ympäristömerkin myöntämisperusteita on tarkistettu, lupaa harkitaan uudelleen ja tarvittaessa sopimus tarkistetaan tai irtisanotaan. Sopimuksessa on mainittava, että järjestelmään osallistuminen ei rajoita tavaroiden elinkaaren eri vaiheita tai palveluita koskevien, yhteisön tai kansallisen lainsäädännön asettamien ympäristö- tai muiden vaatimusten soveltamista.
Tätä varten hyväksytään sopimusmalli 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
2. Ympäristömerkkiä ei saa käyttää eikä siihen viitata mainonnassa ennen merkin myöntämistä ja merkin myöntämisen jälkeenkin ainoastaan silloin, kun on kyse siitä yksittäisestä tuotteesta, jolle merkki on myönnetty.
Kaikenlainen virheellinen tai harhaanjohtava mainonta taikka sellaisen tuotemerkin tai tunnusmerkin käyttö, jonka voi sekoittaa tällä asetuksella käyttöön otettuun yhteisön ympäristömerkkiin, on kielletty.
10 artikla
Ympäristömerkin käytön edistäminen
Jäsenvaltiot ja komissio edistävät yhteistyössä EUEB:n jäsenten kanssa yhteisön ympäristömerkin käyttöä järjestämällä kuluttajille, tuottajille, kauppiaille, vähittäismyyjille ja kansalaisille yleisesti suunnattuja valistus- ja tiedotuskampanjoita tukien näin järjestelmän kehittämistä.
Komission ja muiden yhteisön toimielinten sekä kansallisten viranomaisten olisi ympäristömerkillä varustettujen tuotteiden käyttöä edistääkseen näytettävä esimerkkiä silloin, kun ne määrittelevät omia tuotevaatimuksiaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön oikeuden soveltamista.
11 artikla
Muut jäsenvaltioissa käytössä olevat ympäristömerkkijärjestelmät
Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat tarvittavan yhteensovittamisen yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän ja jäsenvaltioissa käytössä olevien kansallisten järjestelmien välillä, erityisesti tuoteryhmien valinnan sekä myöntämisperusteiden laatimisen ja tarkistamisen osalta sekä yhteisössä että kansallisella tasolla. Tätä varten on 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti toteutettava muun muassa 5 artiklan mukaisesti laaditussa työsuunnitelmassa esitettyjä yhteistyö- ja yhteensovittamistoimenpiteitä.
Jos tuotteessa on sekä yhteisön ympäristömerkki että kansallinen merkki, nämä kaksi merkkiä on esitettävä rinnakkain.
Jäsenvaltioissa jo käytössä olevia sekä uusia ympäristömerkkijärjestelmiä voidaan edelleen soveltaa rinnakkain yhteisön järjestelmän kanssa.
12 artikla
Kulut ja maksut
Ympäristömerkin myöntämistä koskevan hakemuksen käsittelystä on suoritettava hakemusmaksu.
Hakijan on suoritettava vuosimaksu ympäristömerkin käytöstä.
Hakemus- ja vuosimaksut vahvistetaan liitteen V mukaisesti ja 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
13 artikla
Euroopan unionin ympäristömerkintälautakunta
Komissio perustaa Euroopan unionin ympäristömerkintälautakunnan (EUEB), joka koostuu 14 artiklassa mainituista toimivaltaisista elimistä ja 15 artiklassa tarkoitetusta neuvoa-antavasta foorumista. EUEB:n on osallistuttava muun muassa ympäristömerkin myöntämisperusteiden sekä arviointi- ja todentamisvaatimusten vahvistamiseen ja tarkistamiseen 6 artiklan mukaisesti.
Komissio vahvistaa EUEB:n työjärjestyksen 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti ja ottaen huomioon liitteen IV mukaiset menettelyä koskevat periaatteet.
14 artikla
Toimivaltaiset elimet
1. Kunkin jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että tässä asetuksessa säädettyjen tehtävien suorittamisesta vastaamaan nimetään yksi tai useampi toimivaltainen elin, jäljempänä "toimivaltainen elin" tai "toimivaltaiset elimet", joka on toimintavalmis. Jos nimetään useampi kuin yksi toimivaltainen elin, jäsenvaltion on määritettävä niiden keskinäinen toimivalta ja niihin sovellettavat yhteensovittamisvaatimukset.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että:
a) toimivaltaisten elinten kokoonpano takaa niiden riippumattomuuden ja puolueettomuuden;
b) toimivaltaisten elinten työjärjestys takaa kansallisella tasolla kaikkien sidosryhmien aktiivisen osallistumisen ja asianmukaisen avoimuuden;
c) toimivaltaiset elimet soveltavat tämän asetuksen säännöksiä asianmukaisesti.
15 artikla
Neuvoa-antava foorumi
Komissio varmistaa, että EUEB huolehtii toiminnassaan siitä, että tietyn tuoteryhmän osalta kaikki tämän tuoteryhmän parissa toimivat sidosryhmät, kuten teollisuus ja palvelujen tarjoajat, pk-yritykset mukaan lukien, käsiteollisuusyritykset ja niiden liikejärjestöt, ammattijärjestöt, kauppiaat, vähittäismyyjät, maahantuojat, ympäristönsuojeluryhmät ja kuluttajajärjestöt, osallistuvat asian käsittelyyn tasapuolisesti. Osapuolet kokoontuvat neuvoa-antavassa foorumissa. Komissio vahvistaa foorumin työjärjestyksen 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
16 artikla
Mukauttaminen tekniikan kehitykseen
Tämän asetuksen liitteet voidaan mukauttaa 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti tekniikan sekä kansainvälisen standardointitoiminnan kehitykseen.
17 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa komitea.
2. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
18 artikla
Asetuksen rikkominen
Jos tämän asetuksen säännöksiä ei noudateta, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat oikeudelliset tai hallinnolliset toimenpiteet ja ilmoitettava niistä komissiolle.
19 artikla
Siirtymäsäännökset
Kumotaan asetus (ETY) N:o 880/92. Sitä sovelletaan kuitenkin edelleen sen 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti tehtyihin sopimuksiin. Asetukseen (ETY) N:o 880/92 perustuvat päätökset pysyvät voimassa, kunnes niitä tarkistetaan tai niiden soveltaminen lakkaa.
20 artikla
Tarkistaminen
Komissio tarkastelee järjestelmää sen soveltamisesta saadun kokemuksen pohjalta ennen 24 päivää syyskuuta 2005.
Komissio ehdottaa tarvittaessa asianmukaisia muutoksia tähän asetukseen.
21 artikla
Loppusäännökset
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä heinäkuuta 2000.