*****
KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 26. november 1986
vedroerende en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85
(IV/31.204 - MELDOC)
(Kun den nederlandske tekst er autentisk)
(86/596/EOEF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,
under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (1), senest aendret ved akten vedroerende Portugals og Spaniens tiltraedelse, saerlig artikel 3 og 4,
under henvisning til Raadets forordning nr. 26 af 4. april 1962 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer (2), aendret ved forordning nr. 49 (3), saerlig artikel 1 og 2,
under henvisning til Kommissionens beslutning af 25. september 1985 om at indlede en procedure i denne sag,
efter at have givet de paagaeldende virksomheder lejlighed til at fremsaette deres bemaerkninger til de af Kommissionen fremfoerte klagepunkter i overensstemmelse med artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 og med Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Raadets forordning nr. 17 (4),
efter hoering af Det raadgivende Udvalg for Monopol- og Kartelspoergsmaal, og
ud fra foelgende betragtninger:
I. SAGSFREMSTILLING
A. Parterne
(1) Parterne i denne sag er foelgende:
- Melkunie Holland BV (»MU«)
- Cooeperatieve Melkproduktenbedrijven »DOMO-Bedum« GA (»DOMO«)
- Verenigde Cooeperatieve Melkindustrie »Coberco« BA (»Coberco«)
- DMV Campina BV (»Campina«)
- Menken Landbouw BV (»ML«).
(2) Parterne hoerer alle til den nederlandske mejeriindustri. De har hver isaer et individuelt produktsortiment, der afviger fra de andres, og som er blevet fastlagt under paavirkning af den geografiske beliggenhed, den organisatoriske struktur og selskabets strategi. De fire foerste selskaber er andelsselskaber, medens det femte selskab, ML, er et ikke-boersnoteret aktieselskab. Alle parterne eksporterer deres produkter i stoerre eller mindre omfang.
B. Produkterne og markedet
(3) De paagaeldende produkter er flydende maelk og flydende mejeriprodukter, baade friske og langtidsholdbare produkter som defineret i de terminologiforskrifter, som Produktschap voor Zuive (Kontoret for Maelk og Mejeriprodukter) fastsatte i 1958. Denne definition omfatter ikke kondenseret maelk, men derimod floede og yoghurt. I denne beslutning afgraenses alle markedsandelene paa grundlag af den her fastlagte definition.
(4) Markedsstrukturen for mejeriprodukter i Nederlandene har ligesom i andre medlemsstater aendret sig markant inden for de sidste tyve aar. Disse aendringer vedroerer baade udbud og efterspoergsel paa markedet. Mejeriindustrien i Nederlandene er ligesom i andre lande velorganiseret og er repraesenteret i en lang raekke offentlige institutioner.
(5) Traditionelt udgjorde leverandoererne en lang raekke regionale selskaber. Den faelles markedsordning, der etableredes ved Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 (1), samt innovation og en oeget koncentration inden for detailhandelen har imidlertid resulteret i virksomhedsovertagelser og fusioner paa regionalt plan baade mellem andelsselskaber og ikke-boersnoterede aktieselskaber.
(6) I 1960 var der i Nederlandene 247 anlaeg til behandling af flydende maelk. Dette antal er i aarenes loeb gradvis faldet til 39 anlaeg i 1984. Antallet af mejerier - hvoraf nogle har mere end ét behandlingsanlaeg - der behandlede mindre end 60 000 tons maelk, var i 1984 14, der tilsammen havde en markedsandel paa 10,95 %. Disse mejeriers samlede produktion androg 184 000 tons i 1984. De resterende 89,05 % produceres af fem mejerier, der i 1984 havde en samlet produktion paa 1 496 000 tons. Der er fire store andelsselskaber tilbage. Herudover findes der en raekke mindre andelsselskaber og ikke-boersnoterede aktieselskaber. De fire stoerste andelsselskaber er MU, Campina, Coberco og Noord Nederland (som DOMO er en del af).
(7) Levering af maelk og maelkeprodukter ved doeren var tidligere den mest almindelige distributionsform, men den er nu faldet til ca. 20 %. Siden 1970 er de store supermarkedskaeder tiltaget i betydning, og disses salg tegner sig for omkring 75 % af distributionen. En vigtig faktor, der har bidraget til denne udvikling, er, at lovgivningen nu tillader salg af maelk i supermarkeder. Disse store detailsalgsforretninger har normalt nationale og internationale forgreninger, hvilket navnlig har betydning i relation til langtidsholdbar maelk, der ifoelge sin natur kan transporteres over lange afstande. Markedskoncentrationen paa denne del af markedet, fremgaar af den omstaendighed, at to supermarkedskaeder har mere end 50 % af markedet.
(8) Selv om den nederlandske befolkning er vokset betydeligt inden for de sidste 20 aar, er det samlede forbrug af maelk kun steget meget lidt. Produktsortimentets sammensaetning har aendret sig betydeligt: forbrugerne vaelger nu i hoejere grad maelkeprodukter og langtidsholdbar maelk, medens den nederlandske forbruger traditionelt primaert har vaeret interesseret i frisk maelk.
(9) Udviklingen i produktionsmoenstret siden 1960 fremgaar af foelgende oversigt:
(× 1 000 tons) 1.2.3.4.5.6.7.8.9 // // // // // // // // // // Produkte r // 1961 // 1970 // 1975 // 1980 // 1981 // 1982 // 1983 // 1984 // // // // // // // // // // Friske produkter // 1 363 // 1 357 // 1 346 // 1 340 // 1 351 // 1 370 // 1 373 // 1 381 // Langtidsholdbar maelk og maelkeprodukter // 247 // 283 // 360 // 420 // 439 // 459 // 467 // 458 // Gaardmaelk // 334 // 260 // 225 // 150 // 140 // 140 // 140 // 140 // // // // // // // // // // // 1 944 // 1 890 // 1 931 // 1 910 // 1 930 // 1 969 // 1 980 // 1 979 // // // // // // // // //
Den udvikling, som har fundet sted i Nederlandene siden 1950 med hensyn til det daglige maelkeforbrug per person (maalt i gram) fremgaar af foelgende oversigt:
(gram)
1.2.3.4 // // // // // AAr // Konsummaelk // Maelkeprodukter // I alt // // // // // 1950 // 517 // 56 // 573 // 1955 // 477 // 76 // 553 // 1960 // 397 // 84 // 481 // 1965 // 330 // 93 // 423 // 1970 // 280 // 112 // 392 // 1975 // 254 // 124 // 378 // 1980 // 236 // 126 // 362 // 1983 // 229 // 138 // 367 // 1984 // 230 // 134 // 364 // // // //
(10) Den udvikling, der fremgaar af oversigten ovenfor, har bevirket, at markedsvilkaarene har aendret sig til fordel for efterspoergslen, dvs. de store distributionsselskaber, som opererer baade nationalt og internationalt. Store omkostninger i forbindelse med reorganisation, virksomhedskoncentration og investeringer i ny teknologi har resulteret i overkapacitet paa et marked, der er praeget af haard konkurrence mellem maelkeproducenterne i kampen om at vinde indpas hos de store supermarkeder.
Import
(11) Allerede i 1970 importerede Nederlandene maelk fra Belgien. Importen fra Tyskland begyndte nogle
faa aar senere. Nedenstaaende tabel viser den udvikling, der har fundet sted i perioden 1971 til 1983 for saa vidt angaar importen fra Belgien og Tyskland.
TABEL 1
Belgien
(× 1 000 kg)
1.2,4.5 // // // // AAr // NIMEXE 1983 // I alt // // 1.2.3.4.5 // // 04.01-11 (1) // 04.01-21 (2) // 04.01-25 (3) // // // // // // // 1971 // // // // 4 861 // 1972 // // // // 26 247 // 1973 // 6 612 // 23 234 // 26 230 // 57 076 // 1974 // 2 982 // 14 994 // 26 649 // 44 625 // 1975 // 5 759 // 17 710 // 42 810 // 66 279 // 1976 // 7 217 // 27 887 // 57 174 // 92 278 // 1977 // 7 019 // 33 355 // 60 582 // 100 956 // 1978 // 4 632 // 31 924 // 56 932 // 93 488 // 1979 // 6 487 // 23 675 // 77 310 // 107 472 // 1980 // 7 468 // 20 856 // 91 833 // 120 157 // 1981 // 7 484 // 24 022 // 106 065 // 137 571 // 1982 // 11 816 // 16 737 // 105 951 // 134 504 // 1983 // 9 816 // 15 636 // 106 075 // 131 527 // // // // //
TABEL 2
Tyskland
(× 1 000 kg)
1.2,4.5 // // // // AAr // NIMEXE 1983 // I alt // // 1.2.3.4.5 // // 04.01-11 (1) // 04.01-21 (2) // 04.01-25 (3) // // // // // // // 1976 // 339 // 53 // 1 048 // 1 440 // 1977 // 246 // 26 // 697 // 969 // 1978 // 331 // 27 // 973 // 1 364 // 1979 // 12 698 // 68 // 451 // 13 217 // 1980 // 10 158 // 38 // 514 // 10 647 // 1981 // 13 114 // 1 530 // 9 174 // 23 818 // 1982 // 16 519 // 6 452 // 23 322 // 46 293 // 1983 // 24 560 // 2 774 // 20 949 // 48 283 // // // // //
(1) 04.01-11: - yoghurt, kaernemaelk, koaguleret maelk, syrnet maelk.
(2) 04.01-21: - skummetmaelk.
(3) 04.01-25: - soedmaelk og letmaelk.
Regler om mindstepriser
(12) Flydende maelk er et af de produkter, som der er fastsat mindstepriser for i Nederlandene. Ansvaret for fastlaeggelsen af mindstepriser er ved kongeligt dekret af 2. marts 1973 (1) blevet delegeret til det saakaldte Produktschap voor Zuive, et halvoffentligt organ, hvor begge mejeriindustriens parter er repraesenteret. Mindsteprisen gaelder i relation til den endelige forbruger: skummetmaelk og letmaelk, der er pasteuriseret og emballeret i et nederlandsk mejeri, maa ikke saelges til den endelige forbruger til en pris, der ligger under mindsteprisen. Denne pris var sat saa hoej, at import blev attraktiv. For saa vidt angaar anden maelk end den ovenfor naevnte pasteuriserede maelk gaelder der et andet prissystem. Steriliseret skummetmaelk og letmaelk samt importeret maelk maa ikke saelges til den endelige forbruger til en pris, der er lavere end koebsprisen pr. liter plus en margen paa 0,08 hfl. plus moms af de to produkters samlede pris.
(13) Mindstepriserne justeres to eller tre gange om aaret paa grundlag af udviklingen i raavarepriserne og andre omkostninger. Mindsteprisen for standardiseret og emballeret frisk soedmaelk med et fedtindhold paa 3,2 % blev med virkning fra 13. marts 1973 fastsat til 0,69 hfl. pr. liter. De efterfoelgende prisjusteringer var et resultat af forskellige faktorer, blandt hvilke kan naevnes en stigning i raavarepriserne, EF-myndighedernes interventionspriser og momsforhoejelse. Udviklingen med hensyn til mindsteprisen viser, at denne pris steg langsommere end de generelle leveomkostninger. At mindsteprisen blev nedsat to gange, den 13. september og 18. oktober 1983, skyldtes beslutninger, som mejeriindustrien selv havde truffet.
Den lille Meldoc-organisation
(14) Paa denne baggrund tog tre selskaber i 1974 initiativet til at indlede et samarbejde. De dannede i forening det saakaldte lille Meldoc-kartel. MU, DOMO og Coberco indgik aftalen den 24. september 1974. Deres samarbejde skulle kun finde sted paa nationalt plan. I henhold til aftalen, der blev anmeldt til og godkendt af de nederlandske myndigheder, skulle salget af flydende maelk og mejeriprodukter reguleres ved hjaelp af en kvotaordning. Kvoterne skulle justeres med periodiske mellemrum, og der var opstillet regler for, hvorledes man skulle forholde sig, dersom det faktiske salg divergerede fra de tildelte kvoter. Det andet hovedelement i aftalen var en ordning, hvorefter indtaegterne fra leverancer til smaa detailforhandlere blev samlet i en pulje. Der blev nedsat to udvalg hver bestaaende af tre medlemmer samt et administrativt udvalg, der skulle administrere aftalen, ligesom der ogsaa blev nedsat et kommercielt udvalg, der skulle fastlaegge regler med henblik paa samordning af salget.
(15) De tre partnere tegnede sig i 1974 for ca. 45 % af den nederlandske konsummaelkindustri, hvilket svarede til 39 % af det samlede salg paa det nederlandske marked.
(16) Importen til Nederlandene af belgisk langtidsholdbar maelk paa plastikflaske begyndte allerede omkring 1970. Ingen af Meldocs medlemmer havde de faciliteter, der var noedvendige for at fremstille maelk af denne type. De fulgte imidlertid noeje
den udvikling, der fandt sted med hensyn til langtidsholdbar maelk paa plastikflaske, herunder den belgiske import af produkter, hvis pris laa under prisen for frisk maelk produceret i Nederlandene. For at faa kontrol med det nederlandske marked for langtidsholdbar maelk paa plastikflaske indgik de tre Meldoc-partnere den 15. januar 1975 en aftale i Deventer med virksomheden De Volharding WA, Nijkerk »Volnij«, i henhold til hvilken Volnij fik eneret paa at fremstille langtidsholdbar maelk af deres maelk til det nederlandske marked. Til gengaeld skulle Meldoc-medlemmerne deltage i vedtagelsen og gennemfoerelsen af beslutninger i Volnij, og virksomheden skulle drives for medlemmernes faelles regning. Meldoc paatog sig at levere soedmaelk til Volnij til rimelige priser. Aftalen blev aendret i december 1977, og Volnijs enefremstillingsret blev begraenset. Over en vis graense kunne Meldocs medlemmer selv frit producere maelk paa plastikflaske eller opkoebe leverancer fra tredjemand. I 1981 blev Volnij sluttet sammen med Coberco.
Den store Meldoc-organisation
(17) Den store Meldoc-organisation er resultatet af en sammenslutning mellem den lille Meldoc-organisation og Campina og ML, og udvidelsen var grundigt forberedt i et memorandum af 27. januar 1978 med titlen »Arbejdspapir vedroerende samarbejdet mellem Meldoc, Campina og Menken Landbouw om salget af flydende maelk i Nederlandene«. Der var i memorandummet opregnet en raekke traek, der kendetegner det nederlandske marked for flydende maelk som f. eks. den fortsatte priskonkurrence og de hoejere rabatter, den stigende koncentration i detailhandelen og de aendrede distributionsmoenstre, stagnationen i salget af flydende maelk og de belgiske leverandoerers stadig staerkere stilling.
(18) Der blev i arbejdspapiret saerlig peget paa en raekke fordele ved et samarbejde, som f.eks. muligheden for at ivaerksaette faelles aktioner, herunder »samlede modtraek mod en resterende konkurrence, og faelles infiltrering over graenserne«. Det ville ifoelge arbejdspapiret ogsaa vaere en fordel at svaekke aftagernes position, idet disse i saa fald ikke laengere ville kunne spille deres leverandoerer ud mod hinanden ved at soege at opnaa bedre priser. En anden fordel ved samarbejdet, der blev naevnt i papiret, var, at de indenlandske og udenlandske konkurrenter ville faa vanskeligere ved at opnaa, opretholde og styrke deres stilling paa markedet.
Arbejdspapiret indeholder paa s. 13 en passage, hvor magtaspektet over for aftagerne blev naevnt som det mest afgoerende aspekt af samarbejdet. Samarbejdet skulle vaere saa lidet ioejnefaldende som muligt for detailhandlerne og de endelige forbrugere. Udenlandsk indtraengen paa det indenlandske marked for frisk maelk kunne imidlertid betyde, at denne strategi maatte aendres.
Det hed videre i dokumentet: »Det staar allerede klart, at den stigende koncentration inden for detailhandelen og yderligere udenlandsk indtraengen paa det indenlandske marked vil oege behovet for yderligere samarbejde inden for mejeriindustrien.«
(19) De i ovennaevnte arbejdspapir anfoerte traek af markedssituationen blev anfoert som begrundelse for at indgaa en »kartelaftale«. At de fremtidige partnere var klar over, at deres samarbejde ville give anledning til indvendinger fra et EF-synspunkt fremgaar af et saerskilt kapitel i arbejdspapiret om fordele og ulemper ved et samarbejde med henblik paa regeringen og EF.
Paa et moede den 27. februar 1978 blev emnet udenlandsk import droeftet, og der var enighed om, at der skulle goeres forsoeg paa at arrangere droeftelser af emnet med belgiske producenter. Det hedder i et memorandum affattet paa et eller andet tidspunkt i maj/juni 1979: »Strategigruppen besluttede den 19. december 1978 efter droeftelse af et aars varighed at anse det fjerde udkast til samarbejdsaftalen som bindende«. (Aftalens egentlige navn er »Den grundlaeggende samarbejdsaftale vedroerende mejeriindustri«; kvotaordningen fik tilbagevirkende kraft indtil 25. december 1977).
(20) Aftalerne om samarbejde mellem den lille Meldoc-organisation og Campina og ML med henblik paa dannelse af den store Meldoc-organisation blev nedfaeldet i »Den grundlaeggende samarbejdsaftale inden for mejeriindustrien« (i det foelgende benaevnt »den grundlaeggende aftale«).
(21) I henhold til den grundlaeggende aftale skulle parterne foere en faelles afsaetningspolitik, hvorefter de kollektivt skulle fastsaette deres politik for priser og salgsbetingelser for flydende maelk og mejeriprodukter. For fortsat at vaere konkurrencedygtige skulle parterne ogsaa i henhold til den grundlaeggende aftale sigte mod at holde deres kostpriser saa langt nede som muligt. Med dette for oeje skulle de foere en faelles produktions- og distributionspolitik, hvorefter man skulle deles om produktionen, der skulle ske en samordning og koncentrering af indkoebene, og standardisering og udveksling af produkter skulle fremmes. Medlemmerne delte omkostningerne til det Meldoc-kontor, der var centrum for kartellets virksomhed. Parterne skulle soege at koncentrere deres salg om det omraade, hver enkelt havde faaet tildelt. Salgsomraaderne, som i grove traek fulgte graenserne mellem provinserne, var angivet paa et kort, der blev vedlagt aftalen. Det var udtrykkelig angivet, at hver enkelt part over for de andre parter var forpligtet til at beskytte sin omsaetning mod tredjemand.
Der var ogsaa i den grundlaeggende aftale fastsat kvoter paa grundlag af parternes salg i 1977. Kvoterne kunne tilpasses fra tid til anden afhaengigt af det faktiske salg. Kvoter eller en del af kvoterne kunne overfoeres til en anden part, men skulle foerst tilbydes alle parterne kollektivt. En part, der overskred eller ikke opfyldte sin kvota, skulle betale eller fik kompensation. Disse kvotaordninger var nedfaeldet i en supplerende aftale til den grundlaeggende aftale. Kvotaaftalen blev undertegnet for seks aar fra 25. december 1977 indtil udgangen af 1983 eller deromkring med mulighed for forlaengelser for et aar ad gangen. Parterne kunne traekke sig ud med et aars varsel.
Meldoc-organisationens markedsandel steg fra 68 % i 1978 til over 90 % i 1983. Den stoerre markedsandel skyldes hovedsagelig yderligere virksomhedsovertagelser og fusioner.
Der blev oprettet en bestyrelse, hvor hver part var repraesenteret af det medlem af sit personale, der havde det endelige ansvar for salgspolitikken vedroerende flydende maelk. Bestyrelsen var i henhold til den grundlaeggende aftale ansvarlig for gennemfoerelse og haandhaevelse af denne og kunne indgaa nye supplerende aftaler. Bestyrelsens vedtaegter var nedfaeldet i en supplerende aftale til den grundlaeggende aftale. Den grundlaeggende aftale blev aldrig underskrevet af de fem Meldoc-partnere og skulle af denne grund ikke anmeldes til de nederlandske myndigheder i henhold til konkurrenceloven (artikel 2 i Wet Economische Mededinging). Ved indgaaelsen af aftalen repraesenterede de fem parter en markedsandel paa 68 %, der steg til mere end 90 % i 1983.
(22) Baade Campina og ML har erklaeret, at de ikke havde nogen anden mulighed end at tilslutte sig Meldoc. ML har under henvisning til markedsudviklingen gjort gaeldende, at selskabets eksistens ville have vaeret truet, hvis det ikke havde benyttet lejligheden til at gaa ind i samarbejdet i Meldoc. Campina har haevdet, at en af dette selskabs vigtigste grunde til at slutte sig til Meldoc var dets manglende evne til at imoedegaa konkurrencen fra den lille Meldoc-organisation, naar denne samarbejdede med Volnij, som sammen med Campina til sidst var den eneste tilbageblevne nederlandske leverandoer af langtidsholdbar maelk paa plastikflaske. Denne type maelk var langt vigtigere i den sydlige del af landet, hvor den havde en andel paa 35 % af det samlede marked for konsummaelk, end i den oevrige del af Nederlandene, hvor dens andel var 8 %. Det var navnlig vanskeligt at imoedegaa konkurrencen fra Volnij, da dette selskab blev stoettet af Meldoc. Campina var ligeledes udsat for konkurrencen fra de belgiske maelkeleverandoerer, der havde en stor markedsandel (ca. 20 %), medens denne kun var ca. 3 % i resten af Nederlandene. Disse forhold tvang i forbindelse med interne problemer i selskabet af mere strukturmaessig art Campina til at slutte sit til Meldoc i stedet for at staa alene. Campina har erklaeret, at selskabet ved tiltraedelsen af Meldoc ikke var klar over, at denne form for samarbejde kunne give anledning til problemer i henhold til EF's konkurrenceregler. Kommissionens kopi af ovennaevnte arbejdspapir, der kom den i haende under kontrolundersoegelsen af Campinas forretningssted, efterlader imidlertid det indtryk, at dette ikke var tilfaeldet. Paa side 7, hvor der naevnes juridisk raadgivning vedroerende spoergsmaal i forbindelse med konkurrencereglerne, er der en haandskreven bemaerkning, der lyder som foelger:
»Kvoter et et farligt emne. Tilintetgoer alt. Behold én kopi. Foretag en grundig eftersoegning. Hav et hemmeligt arkiv per firma«.
Den grundlaeggende aftales funktion
(23) Aftalen skal ses i lyset af ovennaevnte markedsudvikling og paa baggrund af parternes generelle maalsaetning. Som det er blevet paavist ovenfor, herskede der enighed blandt de nederlandske maelkeproducenter i Meldoc vedroerende den samordnede reaktion paa den trussel, som importen fra andre medlemsstater udgjorde for deres stilling paa markedet. Aftalen maa derfor ses i sammenhaeng med arbejdspapiret (se afsnit 17, stk. 19) og andre dokumenter som f.eks. det memorandum, der citeres i afsnit 17, og hvori det anfoeres, at et af de oprindelige formaal med kartellet var at beskytte det nederlandske marked mod import af udenlandsk maelk.
(24) Den store Meldoc-organisation omfattede mange udvalg og arbejdsgrupper. Fra 1978 indtil slutningen af juli 1984 fandt der omkring 175 moeder sted, hvoraf hovedparten var moeder i den kommercielle arbejdsgruppe vedroerende frisk maelk og i styringsgruppen for flydende maelk. Dagsordenerne omfattede en lang raekke spoergsmaal vedroerende de samarbejdsomraader, aftalen vedroerte.
(25) Importen fra Belgien af langtidsholdbar maelk blev droeftet i vidt omfang i Meldoc. I et memorandum af 18. februar 1980 blev der naevnt en raekke modforholdsregler, der eventuelt kunne anvendes til at holde den belgiske import nede, f.eks. trusler om at gaa ind paa det belgiske marked for at opnaa prisaftaler, som hovedsagelig ville vaere til fordel for Volnij og Campina (som paa det tidspunkt var de eneste nederlandske producenter af langtidsholdbar maelk paa plastikflaske). Andre ideer var at underminere fortjenstmargenen paa maelk paa plastikflaske i Belgien ved at tilbyde lavere priser fra Nederlandene for at skaffe sig en andel af det belgiske marked for langtidsholdbar maelk gennem salg af langtidsholdbar nederlandsk maelk i karton (selv om det maaske skulle ske med tab), at henvende sig til nederlandske opkoebere af belgisk maelk, at proeve at opbygge salg af pasteuriseret maelk og mejeriprodukter (frisk maelk og friske mejeriprodukters markedsandel var paa det paagaeldende tidspunkt under 10 % i Belgien), eller at erhverve en andel i et belgisk mejeri og »anvende den til at skabe forstyrrelser paa markedet (baade negativt og positivt)«.
Det anfoeres i referatet af moedet den 22. februar 1980 i styringsgruppen for flydende maelk under punkt 6 »Import fra Belgien af maelk paa plastikflaske«, at den bedste fremgangsmaade var »yderligere at underminere fortjenstmargenerne for maelk paa plastikflaske i Belgien ved at give lavere tilbud fra Nederlandene«, og det hed endvidere, at »der boer oprettes en faelles fond, og ansaettes en uafhaengig markedsfoeringsekspert, saaledes at belgierne faar saa mange vanskeligheder, at de bliver til at tale med«.
(26) Meldocs medlemmers opfattelse af, at det var i deres faelles interesse at goere noget for at mindske belgiernes andel af det nederlandske marked kom ogsaa til udtryk i et memorandum af 2. maj 1980 med titlen »Nogle »headlines« vedroerende salget af maelk paa plastikflaske«. Det bestemtes i ovennaevnte memorandum af 2. juni 1980, at eventuelle omkostninger i forbindelse med udvidelsen af den nederlandske produktion af langtidsholdbar maelk paa plastikflaske skulle baeres i faellesskab.
Droeftelsen blev afsluttet paa moedet den 6. juni 1980 i styringsgruppen for flydende maelk, hvor det blev besluttet at soege at fastfryse det belgiske salg i Nederlandene. Meldoc ville selv soege at sikre sig tilvaeksten inden for det paagaeldende markedsomraade. Der var enighed om en samlet aktion for at tiltraekke den forventede vaekst paa 0 til 15 mio liter om aaret gennem enten salgsforpligtelser eller ved at baere tabet i faellesskab.
(27) I 1981 skete den foerste import af UHT-langtidsholdbar maelk fra Tyskland. Man mente, at UHT-maelk i det lange loeb ville skubbe langtidsholdbar maelk paa plastikflaske ud, og at udenlandske leverandoerer ville faa en stigende andel af markedet for langtidsholdbar maelk. Meldoc-gruppen frygtede, at denne tendens paa laengere sigt ville skade deres egen stilling paa markedet for frisk maelk og friske mejeriprodukter. Der opnaaedes derfor enighed om, at de selv ville foretage saerlige leverancer af UHT-maelk. Droeftelserne af de arrangementer, der skulle traeffes, havde som udgangspunkt, at de maalsaetninger, som partnerne oprindeligt var blevet enige om, skulle bibeholdes. Disse maalsaetninger er formuleret saaledes i et dokument af 29. december 1982:
»a) forsvar af fortjenstmargenerne for pasteuriseret maelk
b) beskyttelse mod, at udenlandsk, langtidsholdbar maelk goer yderligere indhug i markedet
c) paa laengere sigt (naar der er opbygget et betydeligt salgsvolumen) bestraebelser paa at naa frem til en afbalanceret fordeling af produktionen, saaledes at der ikke behoever at ske finansiel kompensation.«
(28) I henhold til aftalen skulle leverandoerer af UHT-maelk kompenseres af de oevrige medlemmer for tab, de led. Forskellen mellem salgsprisen ex lager og en aftalt »Meldoc-kostpris« blev samlet i en pulje, som blev fordelt mellem medlemmerne efter foelgende procentsatser: Melkunie 26 %, DOMO 16 %, Coberco 22 %, Campina 29 % og ML 7 %. Det blev aftalt, at Melkunie skulle laegge penge ud for at kompensere de oevrige leverandoerer, indtil regnskabet var afsluttet. Ordningen omfattede UHT-soedmaelk og kakaoskummetmaelk (memorandum af 1. februar 1982).
(29) Tabene paa Campinas leverancer af UHT-maelk til Aldi (en stor tysk supermarkedskaede, der ogsaa har forretninger i Nederlandene) androg i 1982 i alt 947 858 hfl. For 1983 var tallene for leverancerne af UHT-maelk fra Campina og Coberco til Aldi og fra ML til Edah en supermarkedskaede som foelger:
(i hfl.)
1.2.3.4 // // // // // // Fra Campina til Aldi // Fra Coberco til Aldi // Fra ML til Edah // // // // // MU // 16 490 // 261 426 // 172 509 // DOMO // 4 639 // 160 828 // 106 160 // Coberco // 6 451 // 221 207 // 145 970 // Campina // 7 080 // 291 590 // 192 414 // ML // 4 028 // 70 384 // 46 445 // // // // // I alt // 38 688 // 1 005 435 // 663 498 // // // //
(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.
(2) EFT nr. 30 af 20. 4. 1962, s. 293/62.
(3) EFT nr. 53 af 1. 7. 1962, s. 1571/62.
(4) EFT nr. 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63.
(1) EFT nr. L 148 af 28. 6. 1968, s. 13.
(1) Staatsblad 52.
(30) Resultatet af Meldocs oenske om at beskytte sit salgsvolumen mod udenlandske leverandoerer er beskrevet som foelger for aarene 1980 til 1982 i et notat af 24. oktober 1983:
»I de paagaeldende aar fulgte vi en politik, der gik ud paa at erstatte importen af maelk paa plastikflaske med UHT-maelk i karton. En politik, som ikke var uden resultater, selv om den kun kunne gennemfoeres ved hjaelp af en kraftig prissaenkning. Et af de vigtigste motiver for denne politik var at give Belgien og Tyskland saa faa muligheder som muligt for at goere indhug i markedet for frisk maelk, hvor vi var saarbare paa grund af hoeje priser.«
Paa et moede i Meldocs arbejdsgruppe vedroerende langtidsholdbar maelk den 5. maj 1983 blev resultaterne af den faelles politik for langtidsholdbar maelk opsummeret som foelger:
»Vi kan sige, at navnlig belgierne i vidt omfang har tabt terraen. Hvis stigningen i salget til Aldi medtages, er tyskerne heller ikke gaaet ram forbi. Konklusionen - efter droeftelserne - er, at der i det kommende aar vil vaere behov for kapacitet til ca. 100 til 125 mio liter UHT-maelk i karton.«
(31) Intensive konsultationer mellem Meldocs medlemmer fandt ogsaa sted i de kommercielle arbejdsgrupper. Der blev ikke kun udvekslet oplysninger om langtidsholdbar maelk, men ogsaa om frisk maelk og friske mejeriprodukter. I et dokument af 24. maj 1982 hedder det om Meldocs almindelige politik, at partnerne ved fastsaettelsen af prisniveauerne skulle tage hensyn til hinandens stilling. De foreslaaede priser blev i virkeligheden droeftet i alle enkeltheder af arbejdsgrupperne. Det fremgaar af referatet af det 11. moede i styringsgruppen vedroerende flydende maelk under punkt 3 vedroerende liste nr. 55 over arbejdsgruppens konklusioner, at »der traditionelt har vaeret gennemfoert egentlige konsultationer vedroerende tilbud til hinandens kunder.« Det sidste eksempel, der skal naevnes paa de detaljerede droeftelser om pristilbud, er liste nr. 15 over konklusionerne paa moedet den 17. januar 1984 i arbejdsgruppen vedroerende langtidsholdbar maelk og frisk maelk. Flere store kunder og udviklingen i de priser, der er blevet tilbudt dem, droeftes efter tur.
(32) I 1983 skete der det, som Meldoc-gruppen havde frygtet i mange aar: der indledtes import af frisk maelk. Det strategiske udvalg blev indkaldt til et saerligt moede den 29. juli for at droefte spoergsmaalet om import af frisk maelk. I moedereferatet er formandens redegoerelse for situationen op- summeret som foelger:
»Den hoeje fortjenstmargen for flydende maelk i Nederlandene goer det attraktivt for den udenlandske konkurrence (navnlig fra Belgien og Tyskland) at gaa ind paa dette marked«.
Der naevnes en raekke eksempler paa belgisk og tysk import. Den importerede maelk er af en kvalitet, som forbrugeren kan acceptere, og saelges under den nederlandske minimumsforbrugerpris.
(33) Foer og efter moedet den 29. juli 1983 blev der truffet en raekke saerlige foranstaltninger for at daemme op for importen af frisk maelk. Disse foranstaltninger droeftes nedenfor, hvor der vil blive henvist til et memorandum fra Meldoc-kontoret af 24. oktober 1983 med titlen »Nogle kendsgerninger og baggrundsoplysninger om prisnedsaettelserne den 12. september og 17. oktober 1983«, hvori situationen og de foranstaltninger, der blev truffet som foelge af denne, blev beskrevet. Saa vidt Kommissionen har kunnet fastslaa, bestod disse foranstaltninger i at overtale Ziko (1) til ikke at importere frisk maelk fra Vesttyskland, henvendelser til belgiske leverandoerer for at faa dem til at indstille deres leverancer til nederlandske kunder og »dumping« af maelk paa det belgiske marked.
(34) Da Ziko var utilfreds med de rabatter, selskabet fik af MU, begyndte det at forberede en afproevning af soedmaelk og letmaelk fra Tyskland. I et notat fra MU's salgspersonales 151. moede den 28. marts 1983 erkendtes det, at der var risiko for, at denne idé ville brede sig til andre kunder, der ogsaa var paa udkig efter import fra Tyskland. Man henvendte sig flere gange til den potentielle tyske leverandoer, og MU gjorde det klart, at leverancer af soedmaelk og letmaelk til det nederlandske marked ville laegge pres paa de store nederlandske mejeriers fortjenstmargener.
(35) Ziko-sagen blev droeftet ved flere Meldoc-moeder som f.eks. moederne den 6. maj og 3. juni 1983 i styringsgruppen for flydende maelk. Det fremgaar klart af referaterne af de forskellige moeder, at der i Meldoc var enighed om at soege at forhindre Ziko i at indlede en import fra Tyskland.
(36) MU indgik en fleraarig kontrakt med Ziko om frisk maelk og mejeriprodukter. Den foerste klausul i kontrakten lyder saaledes:
»Samtlige anfoerte medlemmer af ZIKO lover at aftage det grundlaeggende sortiment af frisk maelk og friske mejeriprodukter fra Melkunie Holland til alle deres salgssteder«.
At det udtrykkelige formaal med kontrakten med Ziko var at forhindre import understreges af foelgende passage fra Meldoc-kontorets memorandum af 24. oktober 1983: »I mellemtiden truede Ziko-gruppen med at importere fra Tyskland. Ved at give en ekstra rabat fik vi selskabet til at undertegne en fleraarig koebekontrakt.«
(37) Zikos potentielle tyske leverandoer, Naarmann, havde modtaget emballagemateriale til brug for leverancerne til Ziko. MU forklarede i en skrivelse til Kommissionen, at efter at Ziko havde besluttet ikke at aftage frisk letmaelk eller soedmaelk fra Naarmann, godtgjorde MU Ziko de beloeb, der var blevet udbetalt Naarmann for emballagen. Disse omkostninger blev fordelt mellem Meldocs medlemmer. Regnskabet for 1983 indeholder en post paa 26 289 hfl. for »godtgoerelse papir Tyskland«, som blev fordelt imellem dem.
»Dumping« ( 1) i Belgien
(38) Henimod slutningen af maj 1983 begyndte Edah at saelge frisk importeret soedmaelk og letmaelk i en lang raekke af sine butikker i den sydlige del af Nederlandene. Soedmaelken fra Belgien blev solgt til 0,10 hfl. mindre per liter end nederlandsk soedmaelk. Meldoc proevede derefter tre gange uden held at faa de belgiske leverandoerer til at indstille deres leverancer. Det anfoeres i memorandummet af 24. oktober 1983, at de belgiske leverandoerer i begyndelsen viste nogen interesse, men senere blev det paa grund af uoverensstemmelser besluttet, at det ikke tjente noget formaal med fortsat at forsoege.
(39) I loebet af sommeren steg importen af belgisk maelk fortsat. I en interimsrapport udfaerdiget af MU den 27. september 1983 blev det bemaerket, at man ikke kunne acceptere, at der skete import af frisk maelk, og at man tabte markedsandele. To dage senere, den 29. september, blev der afholdt et interimsmoede i styringsgruppen om den stigende import. Man droeftede forskellige foranstaltninger med henblik paa at begraense importen. Det blev bl. a. besluttet, at Campina skulle opkoebe 10 mio kg maelk i Belgien for at faa de belgiske leverandoerer til at gaa til forhandlingsbordet.
(40) I et skriftligt internt MU-notat af 29. september 1983 hed det, at der var indgaaet en raekke aftaler vedroerende den belgiske import, heriblandt en aftale om »dumping« af langtidsholdbar maelk i Belgien. Partnerne afsatte 10 mio liter maelk paa plastikflaske og 5 mio liter maelk i karton hertil.
Formaalet med alt dette var at trykke de belgiske fortjenstmargener for langtidsholdbar maelk.
(41) I et internt memorandum fra Campina af 18. oktober 1983 er det anfoert, at kostprisen for de produkter, der skulle »dumpes« paa det belgiske marked, skulle godtgoeres efter en aftale med Meldoc.
I et andet memorandum af 24. oktober 1983 hedder det, at det var blevet besluttet at forsoege at saelge saa lille en maengde landtidsholdbar maelk som muligt i Belgien til saa mange adresser som muligt, «dvs. spredt saa meget ud, at det vil medfoere det stoerst mulige prisfald.« Det anfoeres endvidere, at det boer undgaas, at der opstod en fornemmelse af, at den nederlandske mejeriindustri handlede i samdraegtighed.
(42) Maelken blev faktureret til belgiske kunder (Delhaize, Dial og CFC) af et datterselskab af Melkunie Holland, Mona-Belgium. Mona koebte maelken af Melkunie, som paa sin side fik hovedparten af den fra Coberco og Campina. Coberco og Campina leverede maelken direkte til de belgiske kunder, men fakturerede den til Melkunie. Kommissionen er i besiddelse af dokumenter, der godtgoer alle disse transaktioner mellem Melkunie og Mona og derefter Delhaize, Dial og CFC.
(43) Kommissionen er i besiddelse af en nogenlunde komplet liste over de priser, der blev forlangt for den maelk, der blev leveret til de belgiske detailhandlere i 1983 paa alle stadier. Leverancerne af soedmaelk paa plastikflaske fra Volnij til Melkunie kan tjene som eksempel. Melkunie betalte 103 hfl. per 100 liter for denne maelk. Melkunie forlangte af Mona 80,93 hfl. per 100 liter, dvs. 22,07 hfl. mindre, end Volnij havde faaet. Mona solgte maelken til Dial og Delhaize for 82,45 hfl. og 83,22 hfl. per 100 liter, dvs. henholdsvis 20,55 og 19,78 hfl. under den pris, som Volnij havde faktureret maelken til ved transaktionens begyndelse.
(44) Disse leverancer foregik stadig paa det tidspunkt, hvor Kommissionen aflagde inspektionsbesoeg i firmaerne. Et Melkunie memorandum af 13. juni
1984 viser, at det tabgivende salg af nederlandsk maelk paa det belgiske marked fortsatte. Efter at Coberco/Volnij havde indstillet produktionen af maelk paa plastikflaske fra 1. juni 1984, blev leverancerne fortsat af Campina og Melkunie paa egen haand.
(45) Det fremgaar af et dokument udarbejdet med henblik paa det 135. moede i styringsgruppen den 2. marts 1984 for saa vidt angaar leverancerne af langtidsholdbar maelk til Delhaize,
- at Volnij og Campina leverede henholdsvis ca. 100 000 og 50 000 liter soedmaelk paa plastikflaske pr. uge
- at fakturaen blev udfaerdiget af Mona-Belgium paa vegne af MU's afdeling for flydende maelk, og
- at leveringskontrakten loeb fra 1. december 1983 indtil omkring 1. juni 1984.
Det fremgaar af moedereferatet, at det var blevet besluttet at fremsaette forslag om fordelinger af disse omkostninger paa naeste moede. De paagaeldende omkostninger androg ca. 687 500 hfl.
(46) Et dokument af 4. april 1984 med titlen »Yderligere beslutninger om regnskabsafslutningen 1983« indeholder foelgende passage:
»Leverancer til belgiske kunder
Der er indgaaet foelgende aftaler om leverancer fra Coberco (Volnij), Campina og Melkunie til belgiske kunder:
a) Aftalerne omfatter langtidsholdbar maelk paa plastikflaske og UHT-maelk.
b) Maelken leveres i tidsrummet fra november 1983 til begyndelsen af juni 1984.
c) Der vil hoejst kunne leveres 10 mio liter maelk paa plastikflaske og 5 mio liter UHT-maelk.
d) Leverandoererne vil faa kompensation for forskellen mellem omkostninger og salgspris (gennemsnitligt ca. 15 cents per liter).
For 1983 skal der afsluttes regnskab for leverancerne i november/december.«
(47) Regnskabet for Meldocs virksomhed blev foert paa MU's edb-anlaeg. Under undersoegelsen hos MU blev der paa side 6 i protokollen over databehandling ud for den 12. marts 1984 vedroerende det regnskab, der afsluttedes den 31. december 1983 fundet en post paa 117 577,79 hfl. med referencen »memo 4.01.02« og med betegnelsen »Meldoc steril maelk Belgien«. Dette beloeb udgjorde tabet ved at »dumpe« nederlandsk langtidsholdbar maelk paa det belgiske marked. MU's oekonomichef, der var ansvarlig over for direktoeren for afdelingen for flydende maelk, og som repraesenterede MU i mange af Meldocs arbejdsgrupper, havde allerede opfoert en procentdel af dette beloeb paa Melkunies regnskab.
(48) I Meldoc-partnernes svar paa Kommissionens skrivelse af 6. juni 1984 afviste disse, at de havde haft til hensigt at dele omkostningerne ved de tabgivende transaktioner paa det belgiske marked, selv om de erkendte, at dette var blevet droeftet paa en raekke moeder. Det fremgik af referatet af det 139. moede i styringsgruppen den 2. juni 1984, hvor ogsaa Kommissionens besoeg blev droeftet, at alle parterne fandt, at forsigtighed i omkostningsdelingen generelt var paakraevet paa grund af den forventede udvikling paa markedet og EF-Kommissionens besoeg, og at »det forslag, som formanden dengang havde fremsat om faelles daekning af eventuelle tab ved Melkunies salg til belgiske kunder, definitivt blev skrinlagt«.
(49) Meldoc-parterne erklaerede baade i deres skriftlige forsvar og under hoeringen, at deres aktion paa det belgiske marked som beskrevet ovenfor var en reaktion paa den konkurrencebegraensende praksis, de haevdede havde fundet sted paa det belgiske marked. Selv om de indroemmede, at deres reaktion paa den belgiske import muligvis ville kunne falde ind under traktatens artikel 85, stk. 1, fandt Meldoc-partnerne, at der under disse forhold ikke var anledning til at paalaegge dem boeder.
(50) I arbejdsdokument nr. 3 af 21. marts 1983 udarbejdet til et moede i den strategiske gruppe den 30. marts 1983 blev samarbejdspolitikken for tidsrummet 1984 til 1985 behandlet. Medlemmerne i styringsgruppen for flydende maelk deltog i moedet. Det hed i arbejdsdokumentet, at det var »noedvendigt at styrke og udvide medlemmernes rimeligt konkurrencedygtige stilling i forhold til den udenlandske konkurrence«. Med dette for oeje skulle medlemmerne bestraebe sig paa at nedskaere deres kostpriser, forny deres varesortiment og forbedre forbindelserne til storkunderne. Om den belgiske import, som i henhold til memorandummet paa det paagaeldende tidspunkt androg 5 mio liter mejeriprodukter paa aarsbasis hed det: »Vore modforholdsregler i Belgien bestaar i at laegge pres paa priserne der, som allerede generelt er lave, ved at saenke pristilbudene kraftigt og levere ca. 200 000 liter langtidsholdbar maelk om ugen indtil den 1. juni naeste aar. En eventuel fortsaettelse og midlerne hertil (omkostninger ca. 15 cents per liter) er under droeftelse«. Med hensyn til den import fra Tyskland, der blev foretaget af Pollfood, som leverede til storkunder, hed det, at der inden for det paagaeldende markedsomraade var opbygget et »uansvarligt« kraftigt prispres, og at »den hidtidige taktik, hvor de har faaet saa lidt manoevrerum som muligt«, skulle forfines. Det hed videre: »Reaktioner paa konkurrencen maa som hidtil droeftes, besluttes og om noedvendigt finansieres i faellesskab. De maa saa vidt muligt gennemfoeres saaledes, at et eller flere medlemmer er direkte ansvarlige.«
(51) Det blev anbefalet i arbejdsdokumentet, at forsoeget paa at genvinde det salg af langtidsholdbar maelk og mejeriprodukter, der hovedsagelig var gaaet tabt til belgiske leverandoerer (ca. 130 mio liter maelk paa plastikflaske), skulle fortsaettes. I dokumentet skoennedes det, at den udenlandske import androg ca. 100 mio liter om aaret, og det blev anfoert, at priskonkurrencen med de tyske leverandoerer af UHT-maelk var overordentlig skarp. Medlemmerne burde forsoege at udnytte hinandens kapacitet saa meget som muligt og foerst beslutte at ekspandere efter en faelles konsultation.
II. RETLIG VURDERING
A. Artikel 2 i forordning nr. 26
(52) Den store Meldoc-organisations aktiviteter vedroerer produktion og handel med de i bilag II til traktaten anfoerte landbrugsvarer (1). Disse varer er omhandlet i artikel 1 og 2 i forordning nr. 26. I artikel 1 fastsaettes det, at traktatens artikel 85 til 90 gaelder for aftaler vedroerende saadanne varer, mens artikel 2 indeholder undtagelser fra anvendelsen af artikel 85 paa aftaler vedroerende saadanne varer. Det fastsaettes i artikel 2, stk. 1, foerste punktum, at artikel 85, stk. 1, ikke gaelder for aftaler, vedtagelser og former for praksis, der udgoer en integrerende del af en national markedsordning, eller som er noedvendige for at naa de i traktatens artikel 39 angivne maal. Det fastsaettes i artikel 2, stk. 1, andet punktum, at artikel 85, stk. 1, ikke gaelder for aftaler, vedtagelser og former for praksis mellem landmaend, landbrugssammenslutninger eller sammenslutninger af landbrugssammenslutninger, der henhoerer under en enkelt medlemsstat, i det omfang, hvori de - uden at medfoere forpligtelse til at holde en bestemt pris - angaar produktion eller salg af landbrugsvarer, medmindre Kommissionen fastslaar, at konkurrence saaledes er udelukket, eller at de i traktatens artikel 39 naevnte maal er bragt i fare.
(53) De nationale markedsordninger inden for mejeriindustrien er blevet erstattet af den faelles markedsordning, hvis regler er indeholdt i Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 (2). Aftalen om oprettelse af den store Meldoc-organisation kan saaledes ikke falde ind under den foerste undtagelse i artikel 2, stk. 1, foerste punktum, i forordning nr. 26.
(54) Aftalen om oprettelse af den store Meldoc-organisation er heller ikke noedvendig for at naa de i EOEF-traktatens artikel 39 angivne maal. Ifoelge tredje afsnit i praeamblen til forordning nr. 26 gaelder denne undtagelse kun, hvis anvendelsen af traktatens artikel 85, stk. 1, medfoerer fare for, at maalene for den faelles landbrugspolitik inden for den paagaeldende sektor ikke kan naas. For det andet er det i forordning (EOEF) nr. 804/68 angivet, hvilke midler der maa anvendes inden for mejerisektoren for at naa de i traktatens artikel 39 anfoerte maal for den faelles landbrugspolitik. Dette gaelder navnlig prisstoetteforanstaltninger. Selv om der er et vist spillerum for privat initiativ inden for rammerne af de midler, der i henhold til forordning (EOEF) nr. 804/68 kan anvendes til at naa maalene i traktatens artikel 39, er Meldoc-partnernes aktiviteter i denne sag (der har omfattet en kvotaordning, en kompensationsordning, konsultationer vedroerende salg og priser og specifikke aktioner med det formaal at hindre importen fra andre medlemsstater) et forsoeg paa at indfoere en privat interventionsmekanisme, der adskiller sig staerkt fra den intervention, der kan ske i henhold til forordning (EOEF) nr. 804/68, og som maa »goeres ensartet, saa der ikke laegges hindringer i vejen for de paagaeldende produkters frie bevaegelighed inden for Faellesskabet« (fjerde betragtning). Aftalen om den store Meldoc-organisation var et forsoeg paa at beskytte parternes markedsstilling mod konkurrence, navnlig fra andre medlemsstater. Den kan derfor ikke siges at vaere noedvendig for at naa de i traktatens artikel 39 angivne maal; midlerne hertil er inden for denne sektor fastsat i forordning (EOEF) nr. 804/68.
(1) Ziko er et handelsselskab, hjemmehoerende i Eindhoven, der optraeder som central indkoebsoganisation for maelk og mejeriprodukter for sine medlemmer.
(1) »Dumping« anvendes her i en anden betydning end i Raadets forordning (EOEF) nr. 2176/84. Det anvendes, fordi kartellets medlemmer selv anvendte det. For at undgaa misforstaaelser vil det blive sat i anfoerelsestegn.
(1) Kapitel 4 i liste omhandlet i traktatens artikel 38.
(2) EFT nr. L 148 af 28. 6. 1968, s. 13.
(55) Da de to betingelser, for at der kan indroemmes undtagelse i henhold til artikel 2, stk. 1, foerste punktum, i forordning nr. 26, ikke er opfyldt, finder undtagelsen i andet punktum ikke anvendelse, idet den omhandler en saerlig form for de arrangementer, der omfattes af foerste punktum, og forudsaetter, at sagen opfylder en af de to betingelser for indroemmelse af undtagelsen i foerste punktum og frembyder de traek, der beskrives i andet punktum (1).
Selv om det imidlertid skulle have vaeret hensigten, at de saerlige omstaendigheder, der er beskrevet i andet punktum, skulle udgoere en saerskilt undtagelsesgrund, ville dette yderligere uafhaengige kriterium heller ikke vaere opfyldt. Da ML er et ikke-boersnoteret aktieselskab og ikke en landbrugssammenslutning, kan det ikke goeres gaeldende, at Meldoc-aftalen falder ind under undtagelsen i artikel 2, stk. 1, andet punktum.
(56) De i artikel 2 i forordning nr. 26 omhandlede undtagelser finder derfor ikke anvendelse i denne sag og udelukker derfor ikke anvendelsen af EOEF-traktatens artikel 85.
B. Artikel 85, stk. 1
(57) I artikel 85, stk. 1, forbydes som uforenelige med det faelles marked »alle aftaler mellem virksomheder, alle vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og alle former for samordnet praksis, der kan paavirke handelen mellem medlemsstater, og som har til formaal eller til foelge at hindre, begraense eller fordreje konkurrencen inden for faellesmarkedet, navnlig saadanne, som bestaar i:
a) direkte eller indirekte fastsaettelse af koebs-eller salgspriser eller af andre forretningsbetingelser,
b) begraensning af eller kontrol med produktion, afsaetning, teknisk udvikling eller investeringer,
c) opdeling af markeder eller forsyningskilder, . . .«
Den grundlaeggende aftale
(58) Det fjerde udkast til aftalen om samarbejdet inden for »den store Meldoc-gruppe« bestaaende af fem medlemmer med hensyn til flydende maelk og mejeriprodukter, den saakaldte grundlaeggende aftale vedroerende mejeriindustrien, blev vedtaget af Meldocs strategiske gruppe den 19. december 1978 og maa betragtes som en aftale i artikel 85, stk. 1's forstand. Den strategiske gruppe bestod af repraesentanter paa hoejeste niveau fra de fem selskaber.
(59) Den grundlaeggende aftale indeholder en lang raekke konkurrencebegraensende bestemmelser, med hensyn til salg, priser, produktion, distribution og markeder. Hvor snaevert samarbejdet har vaeret, ses endvidere af det store antal moeder, der fandt sted inden for Meldoc-organisationen.
De dokumenter, som er kommet i Kommissionens besiddelse, og hvoraf nogle er omtalt ovenfor (bl. a. referaterne af moederne i styringsgruppen for maelk, den strategiske gruppe og de forskellige arbejdsgrupper), beviser, at der fandt regelmaessige konsultationer sted vedroerende alle de ovennaevnte former for samarbejde.
(60) Der er blevet traditionelt afholdt udtoemmende konsultationer vedroerende pristilbud til de oevrige parters kunder. De forskellige arbejdsgruppers moeder (vedroerende langtidsholdbar maelk og frisk maelk) vedroerte hovedsagelig samordning af salg og priser, og var dermed et led i gennemfoerelsen af maalsaetningen, en faelles markedsfoeringstrategi.
Ud over at kvotaordningerne generelt paavirkede medlemmernes frihed til at nedskaere eller oege produktionen, vedroerte de egentlige produktionsbegraensninger hovedsagelig den langtidsholdbare maelk. Den stigende import af langtidsholdbar maelk paa plastikflaske fra Belgien og senere af UHT-maelk fra Belgien og Tyskland gav anledning til aftaler om at foroege produktionen.
Ved kvotaordningerne fordeltes markedet mellem medlemmerne i maengdemaessig henseende. I den grundlaeggende aftale fordeltes markedet ogsaa geografisk. Hovedparten af de enkelte medlemmers salg var underkastet kvotaordninger. Stigningen i Meldoc-organisationens andel af det nederlandske marked (fra 70,2 % i 1978 til 91,4 % i 1983) og i den andel af markedet, der var omfattet af Meldocs kvotaregulerede salg (fra 65,2 % i 1978 til 78 % i 1983) viser, at Meldoc-samarbejdet udelukkede eller begraensede konkurrencen i landet som helhed. Konkurrencen blev begraenset ikke blot gennem tildelingen af kvoter, men ogsaa gennem de finansielle overfoersler mellem parterne, hvis de ikke opfyldte eller overskred de aftalte kvoter, samt gennem de konsultationer, de afholdt vedroerende tilbud til hinandens kunder, og de aftaler, de indgik om produktionens niveauer.
Aktioner mod import
(61) Ved en vurdering af Meldoc-parternes adfaerd paa markedet bliver det klart, at den grundlaeggende aftale ikke kan betragtes adskilt fra tidligere og senere skriftlige besvarelser. Selv om der ikke i den grundlaeggende aftale omtales import eller eksport, saa forpligtes parterne heri udtrykkeligt til at beskytte deres salgsvolumen mod tredjemand. I det arbejdsdokument, der udgjorde et bidrag til droeftelserne om den grundlaeggende aftale, var det allerede blevet anfoert, at »den stigende koncentration i detailhandelen« og »udenlandske konkurrenters yderligere indtraengen paa det indenlandske marked« repraesenterede en udvikling, der ville kraeve et snaevrere samarbejde. Fordelene ved samarbejdet var bl. a., at man kunne indlede faelles aktioner, herunder »samlede modtraek mod den resterende konkurrence, og faelles infiltrering over graenserne«. Kendsgerningerne viser, at Meldoc-partnerne beskyttede deres salgsvolumen mod tredjemand ved i faellesskab at indlede faelles aktioner for at begraense importen. Et dokument, der er senere end den grundlaeggende aftale, bekraefter ogsaa, at denne aftale ikke kan betragtes adskilt fra senere bevismidler, som f. eks. memorandummet af 29. december 1982, hvori det erklaeres, at beskyttelsen af hjemmemarkedet mod »yderligere indhug fra udenlandsk langtidsholdbar maelk« var et af kartellets oprindelige formaal. Dette dokument blev udarbejdet i forbindelse med en droeftelse af Meldoc-partnernes faelles aktioner mod import af UHT-maelk.
Import af langtidsholdbar mael
(62) Meldoc-partnerne oenskede at standse konkurrencen fra belgisk maelk paa det nederlandske marked, fordi den billigere belgiske maelk trykkede deres priser, og fordi de frygtede, at der ville ske en tilbagegang i deres andele af markedet for frisk maelk. For at naa dette maal blev der gennemfoert forskellige faelles aktioner. Som det fremgaar af afsnit 31 udvekslede Meldoc-partnerne regelmaessigt oplysninger om pristilbud i forbindelse med importeret maelk og i andre sammenhaenge. Derved fordrejedes ikke blot konkurrencen mellem kartellets medlemmer, fordi de delte oplysninger om priser og kunder, og fordi de respekterede hinandens markedsstillinger, ogsaa konkurrencen mellem nederlandsk og udenlandsk maelk blev fordrejet.
(63) Den i afsnit 26 naevnte beslutning om at fastfryse det belgiske salg af langtidsholdbar maelk i Nederlandene og at opsuge den forventede vaekst i dette afsnit af markedet er et andet eksempel paa en beslutning, der fordrejede konkurrencen. De saerlige leverancer af UHT-maelk var ogsaa en Meldoc-operation med det formaal at fordreje konkurrencen i Nederlandene og fjerne konkurrencen fra Tyskland og Belgien. Det drejede sig om selektiv tilbud til lave priser til de paagaeldende kunder, saaledes at det kunne betale sig for dem at undlade at importere den billigere UHT-maelk. Tabene blev fordelt mellem medlemmerne. Citaterne i afsnit 30 viser, at Meldoc-gruppen fandt, at deres aktion var en succes.
Import af frisk maelk
- Ziko -
(64) Den fleraarige kontrakt, som MU indgik med Ziko, havde klart til formaal at forhindre tab af omsaetning til tyske leverandoerer. Dette fremgaar tydeligst af det andet citat i afsnit 36, hvoraf det fremgaar, at MU reagerede paa Zikos beslutning om at indkoebe maelk fra Tyskland ved at tilbyde en ekstra rabat. Til gengaeld for denne ekstra rabat var Ziko rede til at undertegne en fleraarig kontrakt, der, som det fremgaar at det foerste citat i afsnit 36, forhindrede, at Zikos salgssteder anvendte andre leverandoerer end MU, for saa vidt angaar det »grundlaeggende« sortiment af frisk maelk og mejeriprodukter i kontraktens loebetid, hvorved andre, navnlig tyske, leverandoerer blev udelukket. MU's kontrakt med Ziko faldt ind i Meldoc-gruppens generelle strategi, der gik ud paa at holde import af langtidsholdbar maelk og frisk maelk ude fra det nederlandske marked. Det fremgaar ogsaa af det i afsnit 35 og 36 naevnte bevismateriale at Meldoc-gruppen betragtede det som vaerende i alles interesse, at MU indgik kontrakten med Ziko. Ikke blot blev Ziko-sagen droeftet paa flere moeder i Meldoc, men omkostningerne ved at godtgoere Ziko den emballage, selskabet havde afgivet ordre paa hos den tyske leverandoer, hvilket var en del af den pris, MU maatte betale for at faa kontrakten, blev delt mellem partnerne.
Det maa konkluderes, at MU's kontrakt med Ziko var en foelge af den grundlaeggende aftale, som bl.a. havde til formaal at beskytte Meldoc-partnernes andel af det nederlandske marked mod indhug fra udenlandske maelkeleverandoerer.
Aktionen paa det belgiske marked
(65) Importen af belgisk maelk og eventuelle foranstaltninger for at forhindre denne i at foroeges eller for at genvinde omsaetning, som medlemmerne havde maattet afgive til belgiske leverandoerer, blev regelmaessigt droeftet i Meldoc. Bortset fra Meldoc-medlemmernes aktion mod den belgiske import af langtidsholdbar maelk og mejeriprodukter til Nederlandene ivaerksatte de ogsaa i 1983 en faelles aktion paa det belgiske marked for at faa de belgiske leverandoerer til at indstille deres leverancer af frisk maelk til nederlandske kunder. I 1983 begyndte Edah at importere frisk belgisk maelk, og flere andre kunder fulgte Edahs eksempel. For at tvinge de belgiske leverandoerer til at indstille denne eksport og undgaa at tabe salg paa det vigtige marked for frisk maelk besluttede Meldocs medlemmer at indlede en »dumping«-operation paa det belgiske marked. Indledende forsoeg paa at standse importen ved at forhandle med de belgiske leverandoerer var slaaet fejl. At »dumping«-operationen udtrykkeligt var rettet mod den belgiske import, bevises af flere dokumenter, herunder dem, der naevnes i afsnit 39 og 40. Disse dokumenter viser ogsaa, at der var tale om en faelles aktion ivaerksat af Meldocs medlemmer. Tabsmargenen paa den »dumpede« maelk var betydelig, som det fremgaar af tallene i afsnit 43, og dette blev aabent erkendt i det memorandum, der citeres i afsnit 44, hvor der tales om tabgivende salg. Dette salgs betydelige omfang fremgaar af tallene i afsnit 45. Det fremgaar af citaterne i afsnit 41, hvor aggressiv og hemmelig operationen var. Formaalet var at opnaa »det stoerst mulige prisfald«, og for at undgaa at give indtryk af, at »den nederlandske mejeriindustri handler i samdraegtighed«, kanaliserede Volnij sine leverancer til Dial under et af Melkunies maerker.
(66) Det er i strid med bevismaterialet, naar Meldoc-medlemmerne i deres svar paa Kommissionens spoergsmaal afviser, at der forelaa nogen beslutning om at fordele omkostningerne i forbindelse med operationen paa det belgiske marked. For det foerste gives der i en raekke af de dokumenter, hvori operationerne droeftes, udtryk for, at det er hensigten, at omkostningerne i forbindelse med de faelles operationer skulle deles. Det fremgaar af bevismaterialet, at dette ogsaa skete i visse tilfaelde (saa som de saerlige leverancer af UHT-maelk og i Ziko-sagen). At det var hensigten at dele omkostningerne i forbindelse med aktionen mod den belgiske import af frisk maelk bevises af:
a) skoennene over det tab, der skulle baeres af Meldoc i forbindelse med leverancerne til de belgiske kunder, i det dokument, der henvises til i afsnit 45,
b) henvisningen til en beslutning om at holde leverandoererne skadesloese i et dokument med titlen »Yderligere beslutninger«, der henvises til i afsnit 46,
c) at Melkunie allerede paa sit eget regnskab havde opfoert en procentdel af den post paa 117 577,79 hfl. vedroerende »Meldoc steril maelk Belgien«, der blev fundet i selskabets edb-regnskaber.
(67) Det kan konkluderes, at »dumping«-operationen blev ivaerksat af Meldoc for at begraense importen af frisk maelk fra Belgien med det formaal at fordele omkostningerne ved operationen i et forud aftalt forhold. Den omstaendighed, at omkostningerne ved operationen ikke blev delt, eller Kommissionens mangel paa beviser paa, at de rent faktisk blev delt, goer ikke denne operation mindre alvorlig. Hvis omkostningerne rent faktisk ikke blev fordelt, kunne dette skyldes, at Kommissionen havde indledt sin undersoegelse af selskaberne. Selv om operationen blev besluttet i faellesskab af alle Meldocs medlemmer, maa der peges paa, at anfoererne var MU, Coberco og Campina. MU, fordi dette selskab spillede en hovedrolle i organiseringen af operationen, og Coberco og Campina, fordi disse selskaber sammen med MU leverede den maelk, der blev »dumpet« paa det belgiske marked.
(68) Meldocs ovenfor beskrevne aktioner mod import kan ikke blot anses som tilfaeldige. Strategien med en faelles holdning mod al konkurrence, herunder udenlandsk konkurrence, bekraeftes af det i afsnit 50 naevnte bevismateriale, hvor det ikke blot anfoeres, at reaktionerne paa konkurrencen skulle droeftes, og at der skulle traeffes en faelles beslutning herom, samt at udgifterne om noedvendigt skulle baeres i faellesskab, men ogsaa at en saadan strategi skulle fortsaettes i aarene 1984/85.
(69) Endelig kan det som forsvar fremfoerte argument med hensyn til den angiveligt konkurrencebegraensende praksis paa det belgiske marked, ikke godtages af Kommissionen. Selv om det skulle vaere sandt, at den belgiske import til Nederlandene er sket paa illoyal vis, fordi den er baseret paa de paastaaede konkurrencebegraensende former for praksis, ville dette ikke kunne betragtes som en formildende omstaendighed, naar det skal besluttes, om der skal paalaegges boeder. Ellers kunne virksomhederne blive tilskyndet til selv at beslutte, hvordan de vil reagere paa adfaerd, der er i strid med EF's konkurrenceregler, og se bort fra de regler, der er vedtaget med saerligt henblik paa at standse en saadan adfaerd. Meldoc-parterne burde have indgivet en klage til Kommissionen i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17. Dette har de aldrig gjort. Det var kun som led i svaret paa meddelelsen om klagepunkter, at dette punkt vedroerende paastaaet konkurrencebegraensende praksis paa det belgiske marked blev anfoert. Paavirkning af handelen mellem medlemsstater
(70) Domstolen har fastlaaet foelgende: »et kartel, som straekker sig over en medlemsstats hele omraade, bevirker ifoelge selve sin natur en styrkelse af opdelingen i nationale markeder, hvorved det haemmer den med traktaten tilstraebte oekonomiske sammenvoksen og sikrer beskyttelse af den indenlandske produktion«. (VCH-dommen af 17. 10. 72 - sag 8/72 (1)).
(71) I svaret paa meddelelsen om klagepunkter peges der paa, at VCH-dommen i modsaetning til denne sag, der vedroerer et kartel mellem producenter, vedroerte et kartel mellem handlende. Det fremfoeres som forsvar, at princippet i Domstolens afgoerelse er baseret paa den opfattelse, at udenlandske leverandoerer normalt er afhaengige af lokale forhandlere, naar de proever at traenge ind paa et udenlandsk marked. En situation, hvor de fleste forhandlere er beroevet deres frihed til uafhaengigt at traeffe kommercielle beslutninger, vil naesten uundgaaeligt paavirke andre udenlandske parter (navnlig producenter), da disse vil lide under forhandlernes manglende selvstaendighed. Det hedder i svaret, at denne argumentation ikke kan anvendes paa en aftale mellem producenter, som er af strengt national karakter, navnlig naar forbindelserne mellem de paagaeldende producenter og deres aftagere ikke har en eksklusiv karakter.
(72) De forhold, der ligger til grund for VCH-dommen, goer sig ogsaa gaeldende i denne sag. Den foreliggende aftale, der - praktisk taget - daekker hele det nederlandske omraade, goer det rent faktisk vanskeligere at traenge ind paa det nederlandske marked, end det ellers ville have vaeret. Kartellets stoerrelse har sammen med forpligtelsen til at forsvare salget mod tredjemand og det omfattende samarbejde vedroerende salg og priser i sig selv haft en negativ virkning paa de udenlandske leverandoerers mulighed for at traenge ind paa det nederlandske marked. Disse leverandoerer staar over for et marked, som er opdelt mellem medlemmerne af et kartel, som endte med at daekke over 90 % af markedet for de relevante produkter, og som i faellesskab forsvarede deres salgsvolumen. Endelig har samarbejdet med hensyn til pristilbud haft en fordrejende virkning paa konkurrencen fra udenforstaaende leverandoerer, herunder udenlandske leverandoerer.
(73) En hovedbestanddel i Meldocs forsvar var adskillelsen mellem aftalen om oprettelse af den store Meldoc-organisation som en aftale af streng national karakter, og saakaldte »episoder«, foerst og fremmest aktionen paa det belgiske marked mellem december 1983 og juni 1984. Paastanden om, at Meldoc-kartellet var af streng national karakter, kan ikke opretholdes i betragtning af det i foregaaende afsnit anfoerte. Endvidere fremgaar det klart af bevismaterialet, at en skelnen mellem Meldoc-aftalen og de saakaldte episoder er kunstig. Det fremgaar af arbejdspapiret, at en del af formaalet med aftalen om oprettelse af den store Meldoc-organisation udtrykkeligt var at paavirke handelen mellem medlemsstaterne. Det fremgaar af dokumentet, at samarbejdet til dels havde til hensigt at hindre importen af udenlandsk maelk. Naar der endvidere henvises til det i afsnit 61 anfoerte, kan det konkluderes, at det kontraktmaessige formaal og den efterfoelgende adfaerd viser, at parterne hele tiden har bestraebt sig paa at fordreje og begraense konkurrencen fra den udenlandske import til Nederlandene.
Artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 17
(74) Meldoc-partnerne gjorde i deres svar paa meddelelsen om klagepunkter gaeldende, at artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 17 fandt anvendelse paa aftalen om oprettelse af den store Meldoc-organisation. I henhold til denne bestemmelse skal aftaler m.v. ikke anmeldes for at opnaa undtagelse i henhold til artikel 85, stk. 3, hvis der i aftalen kun deltager virksomheder fra en medlemsstat, og saafremt aftalerne m.v. ikke vedroerer import eller eksport mellem medlemsstater. Det fremgaar imidlertid klart af det i afsnit 61 anfoerte, at et af de oprindelige formaal med Meldoc-organisationen var at beskytte det nederlandske marked mod import. Meldoc-partnerne har under gennemfoerelsen af aftalen taget flere skridt, der tog direkte sigte mod at hindre import. Aftalen vedroerer derfor import. Stk. 2, andet afsnit, finder naturligvis ikke anvendelse, idet Meldoc-kartellet vedroerer en aftale mellem mere end to virksomheder. Artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 17 kan derfor ikke anvendes paa denne sag.
Artikel 85, stk. 3
(75) Det foelger af foregaaende afsnit, at der bestod en forpligtelse til at anmelde aftalen om oprettelse af den store Meldoc-organisation. Da der ikke er sket nogen anmeldelse, kan der ikke indroemmes nogen undtagelse for aftalen.
Artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17
(76) Kommissionen kan med hjemmel i artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 paalaegge virksomheder boeder, saafremt de forsaetligt eller uagtsomt overtraeder bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 1. Ved fastsaettelsen af boedens stoerrelse skal der tages hensyn til baade overtraedelsens grovhed og dens varighed. Domstolen fastslog i sin dom af 7. juni 1983 i Pioneersagen (forenede sager 100 til 103/80 (1), at naar overtraedelsens grovhed skal fastslaas, skal der tages hensyn til en lang raekke faktorer af forskellige art og betydning alt efter den paagaeldende overtraedelse og de saerlige omstaendigheder i forbindelse hermed. Der kan vaere tale om antallet og vaerdien af de varer, som overtraedelsen omfatter, samt virksomhedernes stoerrelse og deres oekonomiske betydning og i hvor hoej grad, de kunne paavirke markedet. Det er vigtigt at tage hensyn til den sammenhaeng overtraedelsen indgik i. I denne henseende boer der ogsaa tages hensyn til markedets struktur.
(77) Vedtagelsen af Raadets forordning nr. 26 er et udtryk for landbrugets saerstilling med hensyn til anvendelsen af EF's konkurrenceregler. Endvidere paavirkes landbrugsmarkedets struktur, herunder ogsaa konkurrencens rolle paa dette marked af talrige nationale bestemmelser og EF-bestemmelser. Dette gaelder navnlig mejerisektoren.
(78) Det maa navnlig tages med i betragtningerne, at fire af de fem selskaber, der udgoer Meldoc, er andelsselskaber. Et karakteristisk traek ved andelsselskaber er, at de ejes af landmaend, hvis indkomst afhaenger direkte af deres andelsselskabs driftresultater.
(79) Det maa endvidere erkendes, at Meldoc-partnerne stod over for en vanskelig markedssituation. De store detailhandleres staerke stilling paa markedet, konsolideringen af virksomhedsovertagelser og fusioner, de omfattende aendringer i sammensaetningen af varesortimentet og saarbarheden over for import tilskyndede Meldoc-partnerne til at indlede et samarbejde. Herved og ved at undlade at anmelde samarbejdet til Kommissionen paatog Meldoc-partnerne sig imidlertid retten til selv at regulere det nederlandske marked for maelk og mejeriprodukter. For saa vidt som en saadan regulering er en overtraedelse af artikel 85, stk. 1, kan en saadan adfaerd naturligvis aldrig godkendes af Kommissionen. I den foreliggende sag staar Kommissionen endvidere over for graverende overtraedelser af EF's konkurrenceregler. Markedsdeling gennem et kvotasystem i forbindelse med samarbejde paa nationalt niveau med hensyn til salg og priser samt beskyttelse af markeder mod import udgoer karakteristiske overtraedelser. Det maa endvidere tages i betragtning, at kartellet har eksisteret i lang tid (siden den 25. december 1977), at det har haft en negativ virkning paa handelen mellem medlemsstaterne i hvert fald siden 1980, og at kartellets medlemmer var klar over, at deres samarbejde kunne vaere i strid med EF's konkurrenceregler (jf. afsnit 19 og 22).
(80) For saa vidt angaar den andel, hvert af kartellets medlemmer har haft i de overtraedelser, der er sket, er det klart, at Melkunie baerer hovedansvaret. Ikke blot var denne virksomhed en af de tre, der startede kartellet, den var ogsaa den stoerste partner i Meldoc-organisationen. Paa grund af virksomhedens markedsandel inden for frisk maelk i forhold til de andre Meldoc-medlemmer havde den den stoerste interesse i at lukke det nederlandske marked for frisk maelk af og spillede en ledende rolle i gennemfoerelsen af »dumping«-operationen paa det belgiske marked. Melkunie var ogsaa hovedansvarlig for aftalen med Ziko.
(81) Det forhold, at DOMO og Coberco sammen med Melkunie var stiftende medlemmer af Meldoc-kartellet fortjener ogsaa saerlig opmaerksomhed ved fastsaettelsen af boedernes stoerrelse. Coberco er sammen med Campina endvidere ansvarlig for gennemfoerelsen af »dumping«-operationen paa det belgiske marked i samarbejde med Melkunie. Det fremgaar af bevismaterialet, at ML deltog aktivt i kartellet, men havde en mindre central rolle end de oevrige medlemmer.
(82) Endelig maa det vaere en vigtig overvejelse ved fastsaettelsen af boedernes stoerrelse, at parterne forsaetligt har soegt at hindre gennemfoerelsen af et af de har grundlaeggende maal for traktaten, integreringen af medlemsstaternes oekonomier. Ved at blokere importen af billigere maelk fra Belgien og Tyskland var kartellet klart i modstrid med forbrugernes interesser -
VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Aftalen om oprettelse af den store Meldoc-organisation er en overtraedelse af artikel 85, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, for saa vidt som den gav anledning til en kombination af konsultation om salg og priser, en kvotaordning kaedet sammen med en kompensationsordning og aktioner mod import.
Artikel 2
De selskaber, der udgoer den store Meldoc-organisation, skal afholde sig fra den adfaerd, der er omtalt i artikel 1.
Artikel 3
Nedennaevnte virksomheder paalaegges foelgende boeder for den i artikel 1 omhandlede overtraedelse:
1. Verenigde Cooeperatieve Melkindustrie
»Coberco«: 1 360 000 ECU
2. DMV »Campina« BV: 1 020 000 ECU
3. Menken-Landbouw BV: 425 000 ECU
4. Melkunie Holland BV: 3 150 000 ECU
5. Cooeperatieve Melkproduktie Bedrijven
»DOMO-Bedum«: 600 000 ECU.
Disse boeder skal inden tre maaneder fra meddelelsen af denne beslutning indbetales paa foelgende af Kommissionens konti:
a) Konto-Nr. 54.16.99.369 - Commissie van de Europese Gemeenschappen Brussel - ECU (ved betaling i ECU)
Algemene Bank Nederland NV,
attention Hr. F. Maane,
Vijzelstraat 32,
Amsterdam,
b) Konto-Nr. 41.60.95.518 - (ved betaling i hfl.)
Amrobank,
Rembrandtplein 47,
Postbus 1220,
Amsterdam 1000.
Boeden baerer automatisk en rente fra udloebet af ovennaevnte frist til den sats, der anvendes af Den europaeiske Fond for monetaert Samarbejde paa dennes transaktioner i ECU, og som var gaeldende den foerste arbejdsdag i den maaned, hvor denne beslutning er vedtaget, forhoejet med treogethalvt point dvs. 10,5 %.
Sker betalingen i adressatens nationale valuta, omregnes beloebet efter den gaeldende kurs paa dagen forud for indbetalingen.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til:
1. Melkunie Holland BV,
De Bleek 1,
NL-3440 AE Woerden,
2. Cooeperatieve Melkproduktie Bedrijven »DOMO-Bedum«,
De Perk 30,
NL-9411 PZ Beilen,
3. Verenigde Cooeperatieve Melkindustrie »Coberco«,
Stationsplein 37,
NL-7200 AB Zutphen,
4. DMV »Campina« BV,
Dirk Boutslaan 2,
NL-5600 AN Eindhoven,
5. Menken-Landbouw BV,
Rijksstraatweg 500,
NL-2240 Wassenaar.
Denne beslutning kan tvangsfuldbyrdes i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 192.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 26. november 1986.