KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 17. marts 1999 i henhold til bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 vedrørende den brasilianske ikke-automatiske importlicensudstedelsesordning og anvendelsen heraf (meddelt under nummer K(1999) 607) (1999/234/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 af 22. december 1994 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, navnlig regler fastlagt i Verdenshandelsorganisationens regi (1), ændret ved forordning (EF) nr. 356/95 (2), særlig artikel 13 og 14,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
(1) Den 12. januar 1998 modtog Kommissionen en klage i henhold til artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 (i det følgende benævnt »forordningen«). Klagen blev indgivet af Febeltex (Fédération belge du textile).
(2) Klagende part gjorde gældende, at den brasilianske ikke-automatiske importlicensudstedelsesordning og navnlig håndhævelsen heraf gennem indførelse af obligatoriske betalingsbetingelser og mindstepriser er uforenelig med flere bestemmelser i overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen (i det følgende benævnt »WTO-overenskomsten«) og bilagene hertil. På dette grundlag anmodede klagende part Kommissionen om at tage de nødvendige skridt til at overbevise Brasilien om at ophæve disse foranstaltninger.
(3) Klagen indeholdt tilstrækkelige prima facie-beviser til at begrunde indledningen af en fællesskabsprocedure for undersøgelse i henhold til artikel 8 i forordningen. Der indledtes følgelig en sådan procedure den 27. februar 1998 (3).
(4) Efter indledningen af undersøgelsesproceduren iværksatte Kommissionen en indgående retlig og faktisk undersøgelse af den brasilianske importlicensordnings anvendelse på tekstilvarer. På grundlag af resultaterne af denne undersøgelse nåede Kommissionen til følgende konklusioner.
B. UNDERSØGELSESRESULTATER VEDRØRENDE FOREKOMSTEN AF HANDELSHINDRINGER
(5) Det fremgik af undersøgelsen, at den brasilianske ordning er en licensudstedelsesordning som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i WTO-aftalen om importlicensprocedurer (ILP), og den bør derfor være i overensstemmelse med de regler, der er fastlagt ved denne aftale samt ved GATT 1994.
(6) Den relevante brasilianske lovgivning vedrørende den ikke-automatiske importlicensudstedelsesordning består af:
- Decreto 660 af 25. september 1992 (hvorved indførtes Sistema Integrado de Comércio Exterior. Siscomex)
- Portaria Interministerial 291 (finansministeriet/industri og handelsministeriet), af 12. december 1996 (om behandlingen af importtransaktioner ved hjælp af Siscomex)
- Portaria SECEX 21, af 12. december 1996 (om gennemførelsen af importtransaktioner ved hjælp af Siscomex, indbefattet priskontrol), og
- Comunidades Decex som indeholder en liste over de varer, der er omfattet af ikke automatisk importlicensudstedelse, og som er konsolideret ved Comunicado 37 Decex af 17. december 1997.
Den brasilianske ordning er imidlertid meget fleksibel; ministeren for industri, handel og turisme kan således ved simpel beslutning føje nye varer til listen over varer, for hvilke der foreskrives ikke-automatisk importlicensudstedelse.
(7) Den brasilianske licensordning styres elektronisk ved et instrument, der benævnes Siscomex. Udstedelsen af importlicenser for import af tekstilvarer med oprindelse i Fællesskabet er direkte forbundet med obligatoriske mindstepriser og betalingsbetingelser. Hvis oplysningerne i en importangivelse ikke er i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat af de brasilianske myndigheder og indeholdt i Siscomex, behandles anmodninger om importlicens ikke, og importøren anmodes om at rette henvendelse til det lokale kontor under industri-, handels- og turistministeriets udenrigshandelsdepartement (Decex).
(8) Den brasilianske lovgivning, hvorved denne ordning indføres, indeholder ingen angivelser af de foranstaltninger, der gennemføres via licensproceduren. Kommissionens tjenestegrene har fastslået, at der findes interne administrative regler eller retningslinjer vedrørende obligatoriske betalingsbetingelser og mindstepriser, som anvendes ved forvaltningen af Brasiliens importlicensordning. Sådanne regler offentliggøres ikke. Regeringsmyndigheder og handlende kan følgelig ikke gøre sig bekendt med dem. Endvidere foreligger der ikke mulighed for at gøre indsigelse mod sådanne uofficielle forskrifter.
(9) Når Siscomex ikke behandler importlicensanmodninger, som ikke er i overensstemmelse med forskrifterne om betalingsbetingelser og mindstepriser, træffes der ikke nogen formel afgørelse om importørens anmodning, som følgelig henligger ubehandlet på ubestemt tid.
(10) Den brasilianske ordning synes ikke at have til formål at gennemføre nogen foranstaltning, som er forenelig med GATT, idet dens eneste funktion er anvendelse og forvaltning af importprocedurer som et handelspolitisk værktøj med henblik på at begrænse importen af tekstilvarer til Brasilien. Det fremgår også af undersøgelsen, at denne ordning gør det muligt for de brasilianske myndigheder skønsmæssigt og vilkårligt at træffe afgørelse om ikke at udstede importlicenser på grundlag af uofficielle og ikke-offentliggjorte bestemmelser. Ved at indføre obligatoriske betalingsbetingelser og mindstepriser som betingelse for at udstede importlicens har Brasilien i væsentlig grad begrænset importen af visse tekstilvarer med oprindelse i Fællesskabet og lagt hindringer i vejen for et stort antal mulige kunder for producenter i Fællesskabet.
(11) Brasilien har ikke givet underretning om en del af den relevante lovgivning (Comunicado Decex 37 af 17. december 1997); den resterende del er der givet underretning om med en forsinkelse på mere end et år, og først efter at Kommissionen havde indledt nærværende undersøgelse i henhold til forordningen, og i den pågældende underretning var betydningsfulde oplysninger udeladt (f.eks. listen over varer, der er undergivet licensudstedelsesproceduren).
(12) Kommissionen finder under disse omstændigheder, at klagende parts påstande er velbegrundede, og at den brasilianske praksis udgør en handelshindring som defineret i artikel 2, stk. 1, i forordningen, eftersom den er i modstrid med følgende bestemmelser:
- Artikel X, paragraf 1, og artikel XI, paragraf 1, i GATT
- Artikel 1, stk. 3, artikel 3, stk. 2, artikel 3, stk. 5, litra f), og artikel 5 i WTO-aftalen om importlicensprocedurer.
(13) Kommissionen finder imidlertid, at henvisning til ovennævnte retsgrundlag ikke udelukker påberåbelse af andre relevante bestemmelser i WTO-overenskomsten og de dertil knyttede aftaler, som måtte være nyttige i procedurer, der forelægges for WTO.
C. UNDERSØGELSESRESULTATER VEDRØRENDE NEGATIVE HANDELSMÆSSIGE VIRKNINGER
(14) Det fremgik af Kommissionens undersøgelse, at der er enorme muligheder på det brasilianske marked for de stærkt konkurrencedygtige varer, som Fællesskabets producenter eksporterer. I den forbindelse fremgår det af de vigtigste resultater af undersøgelsen af de negative handelsmæssige virkninger, der kan tilskrives omtvistede praksis, at den brasilianske ordning for ikke automatisk udstedelse af importlicenser indebærer en betydelig begrænsning af adgangen til det brasilianske marked for adskillige tekstilvarer fra Fællesskabet.
(15) Undersøgelsen omfattede varer henhørende under kapitel 50-63 i den kombinerede nomenklatur og viste, at den brasilianske ordning virker forskelligt fra varesektor til varesektor. Uanset de store muligheder, der foreligger på det brasilianske marked, kan det generelt siges, at der ikke er registreret nogen væsentlig stigning i tekstileksporten til Brasilien mellem 1996 og 1997, især når den sammenlignes med fremgangen på andre tilsvarende sydamerikanske markeder.
(16) Det skal navnlig anføres, at indførelsen af den ikke-automatiske importlicensudstedelsesordning og den måde, hvorpå den gennemføres gennem obligatoriske betalingsbetingelser og mindstepriser, allerede i 1997 (og i nogle tilfælde i 1996) forårsagede en nedgang i eksporten til Brasilien af visse EU-tekstilvarer, såsom madrasbolstre (KN-kode 5516 23 10 og 5210 49 00), vævede bånd (KN-kode 5806 32 10), sengetæpper (og beslægtede varer) (KN-kode 6302 32 90), syntetiske trikotagestoffer til gardiner (KN-kode 6002 43 11), tekniske stoffer til fritidstøj (f.eks. lyocell, elastan) (KN-kode 5516 13 00).
(17) Den anfægtede brasilianske praksis har haft til følge, at EF-eksportører af visse tekstilvarer har mistet en betydelig del af deres konkurrencedygtighed på det brasilianske marked. En sådan forringelse af konkurrencedygtigheden har været særlig udtalt i de sektorer, f.eks. madrasbolstre, gardinstoffer eller vævede bånd, som er omfattet af ordningen med mindsteimportpriser.
(18) Indførelsen af de omtvistede foranstaltninger har i mange tilfælde ført til en betydelig nedgang i antallet og betydningen af brasilianske kunder og i antallet og størrelsen af de ordrer, der er modtaget eller bekræftet.
(19) Bestemmelsen om mindsteimportpriser har også ført til en betydelig begrænsning af det varesortiment, der kan eksporteres til Brasilien. Varer, hvis eksportpris er alt for lav sammenholdt med den obligatoriske mindstepris, kan ikke længere eksporteres, fordi de ikke længere vil være konkurrencedygtige til den højere pris. Karakteristisk nok finder dette ofte sted i forbindelse med lavprisvarer, for hvilke der er større lokal konkurrence. Den brasilianske importør vil følgelig gå over til at købe den brasilianske vare, som uden de obligatoriske mindstepriser ville være dyrere end den tilsvarende tekstilvare fra Fællesskabet.
(20) Endnu en negativ handelsmæssig følgevirkning for EF-producenter/-eksportører af tekstilvarer opstår, ved, at det er nødvendigt at ændre de tekniske specifikationer eller sammensætningen af en vare. Denne ændring er påkrævet, fordi det er nødvendigt at overholde de obligatoriske mindstepriser. I nogle tilfælde vil en ændring af varens tekniske specifikationer være den eneste mulighed for at fremstille en vare, hvis pris opfylder den foreskrevne mindstepris og stadig er økonomisk rentabel. Kommissionens tjenestegrene har til illustration heraf fået forelagt nogle eksempler, og for madrasbolstre var det således nødvendigt at ændre det procentuelle indhold af bomuld, rayon, polyester osv. ved at anvende f.eks. et nyt råmateriale (såsom rayon) eller et helt nyt råmateriale, som resulterer i en anden vægt pr. kvadratmeter (såsom polypropylen).
(21) Anvendelsen af den brasilianske ordning for ikke-automatisk importlicensudstedelse som et handelspolitisk redskab til styring af handelen har i nogle tekstilsektorer resulteret i en fuldstændig ændring af markedsvilkårene, hvilket i nogle tilfælde har ført til en næsten fuldstændig lukning af det brasilianske marked for Fællesskabets tekstileksportører. Eksempelvis er mindsteimportprisen på 20 USD/kg, som de brasilianske myndigheder har lagt på importen af jacquard madrasbolstre henhørende under KN-kode 5516 23 10 mere end det dobbelte af den normale salgspris for denne vare (dvs. 8-11 USD/kg). En sådan prisforhøjelse har forårsaget, at EF-eksportørerne ikke længere er konkurrencedygtige på det brasilianske marked for boligtekstiler af denne art.
(22) Kommissionen konkluderede derfor, at ovennævnte må anses for negative handelsmæssige virkninger som defineret i artikel 2, stk. 4, i forordningen.
D. FÆLLESSKABETS INTERESSER
(23) Inden for de seneste år har europæiske eksportører og producenter anlagt tre sager mod brasilianske former for praksis, som har restriktive følgevirkninger for Fællesskabets eksport af forskellige varer (stålplader, tekstiler og sorbitol). De pågældende foranstaltninger synes at være rettet mod særligt følsomme sektorer på en uigennemsigtig måde og via en meget fleksibel beslutningsproces. Det er derfor af væsentlig betydning for Fællesskabet at gribe ind over for det brasilianske system på en sammenhængende måde.
(24) Det er desuden yderst vigtigt for Fællesskabet at sikre, at dets WTO-partnere fuldt ud overholder deres forpligtelser, således som Fællesskabet har forpligtet sig til at gøre. Det er af afgørende betydning, for at et multilateralt handelssystem kan fungere tilfredsstillende, at der gribes ind over for alle former for praksis, som er uforenelige med WTO.
(25) Hvad angår Febeltex-sagen bør Fællesskabet, i betragtning af tekstilindustriens betydning for Fællesskabet som helhed og nødvendigheden af at sikre adgang til markederne i tredjelande på redelige vilkår for tekstilvarer fra Fællesskabet, omgående anfægte den brasilianske ordning for ikke-automatisk licensudstedelse i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i aftalen om importlicensprocedurer, GATT 1994 og WTO-forståelsen vedrørende regler og procedurer for bilæggelse af tvister.
E. KONKLUSIONER OG FORANSTALTNINGER, DER SKAL TRÆFFES
(26) Der er holdt møder og udvekslet breve med de relevante brasilianske myndigheder for at drøfte denne sag yderligere med henblik på at finde en mindelig løsning, men de brasilianske myndigheder har ikke sendt noget forslag til en sådan løsning.
(27) Under disse omstændigheder må det anses for at være i Fællesskabets interesse at anmode om, at der indledes en WTO-procedure for tvistbilæggelse -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Den brasilianske ordning for ikke-automatisk licensudstedelse, obligatoriske mindstepriser og obligatoriske betalingsbetingelser må anses for uforenelig med dette lands forpligtelser i henhold til Marrakech-overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen og udgør en »handelshindring« som omhandlet i artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 3286/94.
2. Fællesskabet anlægger sag mod Brasilien i henhold til forståelsen vedrørende regler og procedurer for bilæggelse af tvister og andre relevante WTO-bestemmelser med henblik på at sikre, at nævnte handelshindring fjernes.
Artikel 2
Denne afgørelse gælder fra tidspunktet for dens offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. marts 1999.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 17 päivänä maaliskuuta 1999,
neuvoston asetuksen (EY) N:o 3286/94 säännösten mukaisesti Brasilian ei-automaattisesta tuontilisenssijärjestelmästä ja sen toiminnasta (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 607) (1999/234/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöistä yhteisölle annettujen, erityisesti Maailman kauppajärjestössä (WTO) käyttöön otettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi 22 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3286/94 (1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 356/95 (2), ja erityisesti sen 13 ja 14 artiklan,
kuultuaan asiasta neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
(1) Komissio vastaanotti 12 päivänä tammikuuta 1998 neuvoston asetuksen (EY) N:o 3286/94, jäljempänä `asetus`, 4 artiklan mukaisen valituksen. Sen teki Febeltex (Fédération Belge du Textile-Belgian tekstiililiitto).
(2) Valituksen tekijä väitti, että Brasilian ei-automaattinen tuontilisenssijärjestelmä ja erityisesti sen täytäntöönpano pakollisten maksuehtojen ja vähimmäishintojen käyttöönoton avulla on ristiriidassa Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen, `jäljempänä WTO-sopimus`, ja sen liitteiden usean määräyksen kanssa. Tämän perusteella valituksen tekijä pyysi komissiota toteuttamaan tarpeelliset toimet, jotta Brasilia kumoaisi kyseiset toimenpiteet.
(3) Valitus sisälsi riittävät alustavat todisteet yhteisön tutkimusmenettelyn aloittamisen oikeuttamiseksi asetuksen 8 artiklan nojalla. Kyseinen menettely pantiin vireille 27 päivänä helmikuuta 1998 (3).
(4) Aloitettuaan tutkimusmenettelyn komissio toteutti perusteellisen oikeudellisen ja tosiasioihin perustuvan tutkimuksen Brasilian tuontilisenssijärjestelmästä sellaisena kuin sitä sovelletaan tekstiilituotteisiin. Komissio teki tutkimustulosten perusteella seuraavat päätelmät.
B. KAUPAN ESTEEN OLEMASSAOLOA KOSKEVAT PÄÄTELMÄT
(5) Tutkimuksessa kävi ilmi, että Brasilian järjestelmä on tuontilisenssimenettelyistä tehdyn WTO-sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan mukainen lisenssijärjestelmä ja tämän vuoksi sen olisi noudatettava kyseisen sopimuksen ja vuoden 1994 GATT-sopimuksen sääntöjä.
(6) Ei-automaattista tuontilisenssijärjestelmää koskeva Brasilian lainsäädäntö koostuu seuraavista säädöksistä:
- Decreto 660, annettu 25 päivänä syyskuuta 1992 (jolla perustettiin Sistema Integrado de Comércio Exterior, Siscomex);
- Portaria Interministerial 291 (valtionvarainministeriö/kauppa- ja teollisuusministeriö), annettu 12 päivänä joulukuuta 1996 (koskee tuontitapahtumien käsittelemistä Siscomexilla);
- Portaria Secex 21, annettu 12 päivänä joulukuuta 1996 (koskee tuontitapahtumien täytäntöönpanoa Siscomexin avulla, mm. hintavalvontaa), ja
- Communicados Decex, jossa luetellaan ei-automaattista tuontilisenssiä edellyttävät tavarat, jotka on vahvistettu 17 päivänä joulukuuta 1997 annetulla asiakirjalla Communicado Decex 37.
Brasilian järjestelmä on kuitenkin hyvin joustava: uusia tuotteita voidaan lisätä ei-automaattisen tuontilisenssin edellyttävien tuotteiden luetteloon pelkällä kauppa-, teollisuus- ja matkailuministeriön päätöksellä.
(7) Brasilian lisenssijärjestelmä käyttää Siscomex-tietokonejärjestelmää. Tuontilisenssien myöntäminen yhteisöstä peräisin oleville tekstiilituotteille on suorassa yhteydessä tiettyihin pakollisiin vähimmäishintoihin ja maksuehtoihin. Jos kyseiset tuonti-ilmoituksessa olevat tiedot eivät ole Brasilian viranomaisten tekemien ja Siscomexiin sisällytettyjen päätösten mukaisia, tuontilisenssihakemuksia ei käsitellä ja tuojaa pyydetään ottamaan yhteyttä kauppa-, teollisuus- ja matkailuministeriön (Decex) ulkomaankauppaosaston paikallistoimistoon.
(8) Brasilian lainsäädäntö, jolla kyseinen järjestelmä on otettu käyttöön, ei sisällä mainintaa lisenssimenettelyllä täytäntöönpantavasta toimenpiteestä. komission yksiköt ovat päässeet selville siitä, että Brasilian tuontilisenssijärjestelmän hallinnoinnissa käytetään pakollisia maksuehtoja ja vähimmäistuontihintoja koskevia sisäisiä hallinnollisia sääntöjä ja suuntaviivoja. Kyseisiä sääntöjä ei julkaista. Tämän vuoksi hallitukset ja toimijat eivät voi tuntea niitä. Kaiken lisäksi kyseisiin epävirallisiin menettelyihin ei ole mahdollista hakea muutosta.
(9) Koska Siscomexissä ei käsitellä niitä tuontilisenssihakemuksia, jotka eivät täytä maksuehtoja ja vähimmäishintoja koskevia vaatimuksia, tuojan hakemuksesta ei niiden osalta tehdä virallista päätöstä. Sen käsittely jää määräämättömäksi ajaksi kesken.
(10) Brasiliassa käytössä olevassa järjestelmässä ei toteuteta mitään GATTin mukaisia toimenpiteitä. Sen ainoa tarkoitus on tuontimenettelyjen soveltaminen ja hallinnoiminen kauppapoliittisena välineenä tekstiilituotteiden tuontivirtojen rajoittamiseksi Brasiliassa. Tutkimuksessa kävi ilmi myös, että järjestelmä antaa Brasilian viranomaisille mahdollisuuden päättää vapaasti ja mielivaltaisesti epävirallisilla ja julkaisemattomilla perusteilla tuontilisenssien eväämisestä. Ottaessaan käyttöön pakolliset maksuehdot ja vähimmäishinnat lisenssin myöntämisen edellytyksenä Brasilia on olennaisesti rajoittanut eräiden yhteisöstä peräisin olevien tekstiilituotteiden tuontia ja estänyt yhteisön tuottajia hankkimasta suuren määrän mahdollisia asiakkaita.
(11) Brasilia ei ole vielä antanut täysimääräisesti tiedoksi asianomaista lainsäädäntöä (17 päivänä joulukuuta 1997 annettu Communicado Decex 37). Osasta annettiin tieto yli vuoden viiveellä vasta, kun komissio oli pannut vireille tämän asetuksen mukaisen tutkimuksen. Kyseisestä ilmoituksesta puuttui joitakin oleellisia tietoja (esimerkiksi luettelo tuotteista, joihin sovelletaan lisenssimenettelyjä).
(12) Näissä olosuhteissa komissio katsoo, että valituksen tekijän väitteet ovat hyvin perusteltuja ja että Brasilian kauppatavat muodostavat asetuksen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kaupan esteen, koska ne ovat seuraavien määräysten vastaisia:
- GATT-sopimuksen X artiklan 1 kohta ja XI artiklan 1 kohta,
- tuontilisenssimenettelyistä tehdyn WTO-sopimuksen 1 artiklan 3 kohta, 3 artiklan 2 kohta, 3 artiklan 5 kohdan f alakohta ja 5 artikla.
(13) Komissio katsoo kuitenkin, ettei viittaus edellä mainittuihin oikeusperusteisiin estä tukeutumasta mihin tahansa muuhun asiaa koskevaan WTO-sopimuksen tai sen liitteenä olevien sopimusten määräykseen, jota voidaan soveltaa WTO:n riitojenratkaisumenettelyissä.
C. EPÄSUOTUISIA KAUPALLISIA VAIKUTUKSIA KOSKEVAT PÄÄTELMÄT
(14) Komission tutkimuksessa korostettiin Brasilian markkinoiden tarjoamia suunnattomia mahdollisuuksia yhteisön tuottajien hyvin kilpailukykyisille vientituotteille. Valituksen kohteena olevien kauppatapojen aiheuttamia epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia koskevat tärkeimmät päätelmät osoittavat, että Brasilian ei-automaattinen tuontilisenssijärjestelmä rajoittaa merkittävästi useiden yhteisön tekstiilituotteiden pääsyä Brasilian markkinoille.
(15) Tutkimus koski CN-koodin 50-63 ryhmään kuuluvia tuotteita, ja siitä kävi ilmi, että Brasilian järjestelmän vaikutukset vaihtelevat tuotealoittain. Yleisesti voidaan todeta, että Brasilian markkinoiden tarjoamista suurista mahdollisuuksista huolimatta yhteisön tekstiilien viennissä Brasiliaan ei tapahtunut merkittävää kasvua vuosina 1996-1997 verrattuna erityisesti vientiin muille samankaltaisille Etelä-Amerikan markkinoille.
(16) Ei-automaattisen tuontilisenssijärjestelmän käyttöönotto ja sen täytäntöönpano pakollisilla maksuehdoilla ja vähimmäishinnoilla vähensivät jo vuonna 1997 (ja joissakin tapauksissa vuonna 1996) tiettyjen yhteisön tekstiilituotteiden vientiä Brasiliaan. Kyseisiä tuotteita ovat patjakangas (CN-koodit 5516 23 10 ja 5210 49 00), verkko (CN-koodi 5806 32 10), päiväpeitteet (ja niihin liittyvät tuotteet) (CN-koodi 6302 32 90), synteettistä kuituneulosta olevat verhokankaat (CN-koodi 6002 43 11) ja vapaa-ajan asusteissa käytettävät tekokuitukankaat (esim. lyocell, elastaani) (CN-koodi 5516 13 00).
(17) Valituksen kohteena olevat Brasilian kauppatavarat ovat heikentäneet merkittävästi tiettyjen tekstiilituotteiden yhteisön viejien kilpailukykyä Brasilian markkinoilla. Kilpailukyky on heikentynyt erityisen voimakkaasti aloilla, joilla sovelletaan vähimmäistuontihintoja (esim. patjakangas, verhokankaat ja verkot).
(18) Valituksen kohteena olevien toimenpiteiden käyttöönotto on johtanut monissa tapauksissa brasilialaisten asiakkaiden sekä saatujen tai vahvistettujen tilausten määrän ja osuuden merkittävään laskuun.
(19) Vähittäishintoja koskeva vaatimus on johtanut myös Brasiliaan vietävien tuotteiden valikoiman merkittävään supistumiseen. Toisin sanoen niitä tuotteita, joiden vientihinta on liian alhainen verrattuna pakolliseen vähimmäishintaan, ei voida enää viedä, koska ne eivät enää olisi kilpailukykyisiä korkeampihintaisina. Merkittävää on, että näin tapahtuu usein huokeahintaisten tuotteiden kohdalla, joiden osalta on enemmän paikallista kilpailua. Brasilialainen tuoja ostaa lopulta brasilialaisen tuotteen, joka ilman pakollisia vähimmäishintoja olisi kalliimpi kuin vastaava yhteisön tekstiilituote.
(20) Tekstiilituotteiden yhteisön tuottajille/viejille aiheutettuihin epäsuotuisiin kaupallisiin vaikutuksiin kuuluu myös tarve muuttaa tuotteen teknistä eritelmää tai koostumusta. Muutos on välttämätön, jos halutaan noudattaa vaadittuja vähimmäishintoja. Tuotteen teknisen erittelyn muuttaminen on joissakin tapauksissa ainoa tapa saada aikaan tuote, jonka hinta täyttää vähimmäishintavaatimuksen ja joka on silti taloudellisesti elinkelpoinen. Komission yksiköille on annettu esimerkkejä, joissa patjakankaan osalta puuvillan, viskoosin, polyesterin tms. prosenttimäärää tuotteessa oli muutettava esimerkiksi käyttämällä uutta raaka-ainetta (kuten viskoosi) tai käyttämällä uutta raaka-ainetta, joka muuttaa tuotteen neliömetripainoa (kuten polypropyleeni).
(21) Ei-automaattisen tuontilisenssijärjestelmän käyttäminen Brasiliassa kauppapolitiikan välineenä kauppavirtojen valvomiseksi on johtanut joillakin tekstiilialoilla markkinaolosuhteiden täydelliseen muuttumiseen. Se puolestaan on joissakin tapauksissa lähes estänyt yhteisön tekstiiliviejien pääsyn Brasilian markkinoille. Esimerkkinä mainittakoon, että Brasilian viranomaisten CN-koodin 5516 23 10 kuuluvan jacquardneuloksesta valmistetun patjakankaan tuonnissa käyttöön ottama vähimmäistuontihinta (20 Yhdysvaltain dollaria kilolta) on enemmän kuin kaksinkertainen kyseisen tuotteen tavanomaiseen myyntihintaan ( 8-11 Yhdysvaltain dollaria kilolta) nähden. Hinnannousu on aiheuttanut kyseisen kodintekstiilituotteen yhteisön viejien kilpailukyvyn merkittävän laskun Brasilian markkinoilla.
(22) Tämän vuoksi komissio katsoi, että edellä mainitut vaikutukset ovat asetuksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia.
D. YHTEISÖN ETU
(23) Eurooppalaiset viejät ja tuottajat ovat tehneet parin viime vuoden aikana kolme valitusta Brasilian kauppatavoista, jotka vaikuttavat rajoittavasti joidenkin tuotteiden (teräslevyt, tekstiilit ja sorbitoli) vientiin yhteisöstä. Kyseiset toimenpiteet on suunnattu tietyille aroille aloille muulla kuin avoimella tavalla erittäin joustavan päätöksentekoprosessin kautta. Tämän vuoksi yhteisölle on erittäin tärkeätä puuttua Brasilian järjestelmään kokonaisvaltaisesti.
(24) Sen varmistaminen, että WTO:n sopimuspuolet täyttävät kaikki velvoitteensa, on äärimmäisen tärkeätä yhteisölle, joka itsekin on sitoutunut samoihin velvoitteisiin. Monenvälisen kauppajärjestelmän moitteettoman toiminnan kannalta on olennaista puuttua johdonmukaisesti kaikkiin kauppatapoihin, joiden väitetään olevan ristiriidassa WTO:n sääntöjen kanssa.
(25) Ottaen huomioon tekstiiliteollisuuden merkityksen yhteisölle kokonaisuudessaan ja tarpeen varmistaa yhteisön tekstiilituotteiden oikeudenmukaisuuden pääsy kolmannen maan markkinoille, yhteisön olisi Febeltex-tapauksen osalta viipymättä riitautettava Brasilian ei-automaattinen lisenssijärjestelmä tuontilisenssimenettelyistä tehdyn sopimuksen, vuoden 1994 GATT-sopimuksen ja WTO:n riitojenratkaisusopimuksen asianomaisten määräysten nojalla.
E. PÄÄTELMÄT JA TOTEUTETTAVAT TOIMENPITEET
(26) Asianomaisten Brasilian viranomaisten kanssa on pidetty kokouksia ja käyty kirjeenvaihtoa asian käsittelemiseksi ja sovintoratkaisuun pääsemiseksi, mutta Brasilian viranomaiset eivät ole esittäneet ehdotuksia asian ratkaisemiseksi.
(27) Näissä olosuhteissa yhteisön etu edellyttää WTO:n riitojenratkaisumenettelyn aloittamista.
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
1 artikla
1. Brasilian ei-automaattinen lisenssijärjestelmä, pakolliset vähimmäishinnat ja pakolliset maksuehdot ovat ristiriidassa Maailman kauppajärjestön perustamisesta tehdystä Marrakechin sopimuksesta kyseiselle maalle johtuvien velvoitteiden kanssa, ja ne muodostavat asetuksen (EY) N:o 3286/94 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kaupan esteen.
2. Yhteisö aloittaa toimenpiteet Brasiliaa vastaan riitojen ratkaisusta annettuja sääntöjä ja menettelyjä koskevan sopimuksen ja muiden asiaa koskevien WTO:n määräysten nojalla kaupan esteen poistamisen varmistamiseksi.
2 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan siitä päivästä, kun se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 17 päivänä maaliskuuta 1999.