Kommissionens forordning (EF) nr. 1251/2003
af 14. juli 2003
om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af hule profiler med oprindelse i Tyrkiet
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1972/2002(2), særlig artikel 7,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Indledning
(1) Den 16. oktober 2002 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af hule profiler med oprindelse i Rusland og Tyrkiet ("de pågældende lande") og indledte en undersøgelse.
(2) Proceduren blev indledt på grundlag af en klage indgivet i september 2002 af Defence Committee of the Welded Steel Tube Industry ("klageren") på vegne af producenter, som tegner sig for en betydelig del, dvs. ca. 80 %, af den samlede produktion i Fællesskabet af hule profiler. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted i forbindelse med den pågældende vare og forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket blev anset for at være tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(3) Kommissionen underrettede officielt de klagende EF-producenter, de andre kendte EF-producenter, importører og brugersammenslutninger, som den vidste var berørt af sagen, samt de kendte eksporterende producenter og repræsentanterne for Rusland og Tyrkiet om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
2. Stikprøver
(4) I betragtning af det store antal EF-producenter, importører i Fællesskabet, der ikke er forretningsmæssigt forbundet med en eksporterende producent i et af de pågældende lande, og eksporterende producenter i de pågældende lande blev det i overensstemmelse med artikel 17 i forordning (EF) nr. 384/96 ("grundforordningen") anset for hensigtsmæssigt at undersøge, om der burde anvendes stikprøver. For at gøre det muligt for Kommissionen at afgøre, om det rent faktisk ville være nødvendigt at udtage en stikprøve, og i bekræftende fald at udvælge en stikprøve, blev alle de ovennævnte parter i henhold til artikel 17, stk. 2, i grundforordningen anmodet om at give sig til kende senest to uger efter indledningen af proceduren og give Kommissionen de oplysninger, der anmodes om i indledningsmeddelelsen, for perioden fra 1. oktober 2001 til 30. september 2002 ("undersøgelsesperioden" eller "UP").
(5) Alle 14 EF-producenter, på hvis vegne klagen var indgivet, indvilgede i at indgå i stikprøven og indsendte de ønskede oplysninger inden for den fastsatte frist. Otte(4) ud af disse EF-producenter blev udvalgt til stikprøven. De blev konstateret at være repræsentative for alle de klagende EF-producenter hvad angår produktionsmængde og salg af den pågældende vare i Fællesskabet samt med hensyn til geografisk dækning.
(6) 12 ikke-forretningsmæssigt forbundne importører indvilgede også i at indgå i stikprøven og indsendte de ønskede grundlæggende oplysninger inden for den fastsatte frist. På denne baggrund besluttede Kommissionen ikke at anvende stikprøver for de ikke-forretningsmæssigt forbundne importører, men at sende spørgeskemaer til alle de 12 ovennævnte importører.
(7) Med hensyn til de eksporterende producenter var der kun en enkelt eksporterende producent i Rusland, der gav sig til kende inden for den pågældende frist, og derfor blev der ikke anvendt stikprøver for Rusland. I Tyrkiet var der derimod 19 eksporterende producenter, der indvilgede i at indgå i stikprøven og indgav de ønskede oplysninger inden for den fastsatte frist. Kun 16 af disse producenter solgte rent faktisk den pågældende vare i Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Stikprøven blev udvalgt i samråd med selskabernes repræsentanter og de tyrkiske myndigheder. Det blev aftalt at anvende en stikprøve med fem selskaber, der repræsenterede ca. 80 % af den samlede eksport af den pågældende vare til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Blandt de selskaber, der solgte den pågældende vare til Fællesskabet, har seks selskaber, der ikke blev udvalgt til stikprøven, desuden anmodet om en individuel undersøgelse. På baggrund af det store antal af anmodninger, der endda oversteg antallet af selskaber i stikprøven, blev disse individuelle undersøgelser anset for at være urimeligt byrdefulde i henhold til artikel 17, stk. 3, i grundforordningen, og kun to af anmodningerne blev imødekommet.
3. Undersøgelse
(8) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle de EF-producenter, der havde indvilget i at indgå i stikprøven (et komplet spørgeskema til de otte selskaber i stikprøven og en kortfattet udgave, som var begrænset til visse makroindikatorer, til de seks selskaber, der ikke indgik heri, jf. efterfølgende afsnit om skade), alle de ikke-forretningsmæssigt forbundne importører, der havde givet sig til kende inden for fristen i indledningsmeddelelsen, den eneste kendte eksporterende producent i Rusland, alle de eksporterende producenter i Tyrkiet, der indgik i stikprøven, eller som var blevet indrømmet individuel behandling, samt til 11 sammenslutninger af selskaber, som Kommissionen vidste var brugere af den pågældende vare.
(9) Der blev modtaget besvarelser fra de otte EF-producenter i stikprøven, de seks EF-producenter, der ikke indgik i stikprøven, seks ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet, en eksporterende producent i Rusland, der også anmodede om markedsøkonomisk behandling, og seks eksporterende producenter i Tyrkiet. Der blev ikke modtaget nogen besvarelser fra brugerne.
(10) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse om dumping, den deraf følgende skade og Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende selskaber:
a) EF-producenter, der indgik i stikprøven
- Voestalpine Krems GmbH, Krems/Donau, Østrig
- SRW GmbH, Altensteig-Walddorf, Tyskland
- Arcelor Tubes France SA, Vincey, Frankrig
- ILVA SpA, Milano, Italien
- Marcegaglia SpA, Mantova, Italien
- Rautaruukki Oyj Metform, Helsingfors, Finland
- Corus UK Ltd, Corby, Det Forenede Kongerige.
b) Eksporterende producenter i Tyrkiet, der indgik i stikprøven
- Cayirova Boru San Ve Tic AS, Istanbul (forretningsmæssigt forbundet med Yücel Boru Profil Endüstrisi AS)
- Yücel Boru Profil Endüstrisi AS, Istanbul (forretningsmæssigt forbundet med Cayirova Boru San Ve Tic AS)
- MMZ Onur Boru Profil Uretim, Istanbul
- Ozdemir Sanayi Ve Tic Ltd, Eregli.
c) Eksporterende producenter i Tyrkiet, der var indrømmet individuel behandling
- Noksel Celik Boru Sanayi AS, Ankara
- Guven Boru ve Profil Sanayi ve Ticaret Ltd, Istanbul.
d) Eksporterende producent i Rusland
- JSC Severstal, Cherepovets.
(11) Det skal bemærkes, at et af de selskaber, der oprindeligt var udvalgt til at indgå i stikprøven for Tyrkiet, Toscelik Profil ve Sac, på grund af force majeure alligevel ikke var i stand til at indsende alle de ønskede oplysninger til Kommissionen i rette tid. Dette selskab blev derfor udelukket fra stikprøven og blev ikke omfattet af et kontrolbesøg, selv om det stadig blev anset for at være samarbejdsvilligt.
4. Undersøgelsesperioden
(12) Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. oktober 2001 til 30. september 2002 ("undersøgelsesperioden" eller "UP"). Skadesundersøgelsen omfattede perioden fra 1. januar 1998 til udgangen af undersøgelsesperioden ("den betragtede periode").
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Generelt
(13) Hule profiler består af svejsede rør og hule profiler, med firkantet eller rektangulært tværsnit, af jern eller stål, bortset fra varer af rustfrit stål eller med en omkreds på over 600 mm, og tariferes i øjeblikket under KN-kode ex 7306 60 31 (Taric-kode 7306 60 31 90 ) og ex 7306 60 39 (Taric-kode 7306 60 39 90 ).
(14) Hule profiler fremstilles i en række forskellige dimensioner, tykkelser, længder og stålkvaliteter. Der er to grundlæggende fremstillingsprocesser. Hule profiler kan enten fremstilles ved kold- eller varmformning. Begge typer anvendes hovedsagelig i bygge- og anlægsindustrien, selv om sidstnævnte normalt anvendes til mere krævende formål (f.eks. til bærende formål og ingeniørarbejder). Den mest almindelige type blandt de koldformede hule profiler er konstruktionsprofiler, der navnlig anvendes i bygge- og anlægsindustrien, men som kan have forskellige anvendelsesformål (f.eks. bygge- og anlægsarbejder, oplagring, landbrugsudstyr, påhængsvogne, lastvogne og gravemaskiner). I modsætning hertil anvendes præcisionsprofiler, der som regel er af mindre størrelse, af slutbrugere, f.eks. inden for bilindustrien, og til kontor- og designmøbler, haveredskaber og børneartikler. Mængdemæssigt er konstruktionsprofiler langt de mest anvendte.
2. Den pågældende vare
(15) Den pågældende vare er hule profiler med oprindelse i Rusland og Tyrkiet ("den pågældende vare").
(16) Det fremgik af undersøgelsen, at alle typer af den pågældende vare på trods af forskellige produktionsmetoder har de samme fysiske og tekniske egenskaber og anvendes til de samme formål.
(17) Derfor anses alle typer af den pågældende vare foreløbigt for at være en og samme vare i forbindelse med denne antidumpingprocedure.
3. Samme vare
(18) Det fastsættes foreløbigt, at de hule profiler, der fremstilles og sælges af EF-erhvervsgrenen på EF-markedet, og hule profiler, der har oprindelse i de pågældende lande og eksporteres til EF, er samme vare, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen. Desuden er hule profiler, der fremstilles og sælges i de pågældende lande, og hule profiler, der har oprindelse i de pågældende lande og eksporteres til EF, også en og samme vare.
C. DUMPING
1. Generel metode
(19) Den generelle metode, der beskrives nedenfor, blev anvendt for alle de eksporterende producenter i Tyrkiet og for den eneste samarbejdsvillige russiske eksporterende producent, der var blevet indrømmet markedsøkonomisk behandling, jf. betragtning 34 til 39. Fremlæggelsen af undersøgelsesresultaterne vedrørende dumping omfatter derfor kun, hvad der er specifikt for hvert af de pågældende eksporterende lande.
Normal værdi
(20) For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi fastslog Kommissionen først for hver enkelt eksporterende producent, om det samlede hjemmemarkedssalg af den pågældende vare var repræsentativt i forhold til det samlede eksportsalg til Fællesskabet. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen blev hjemmemarkedssalget anset for repræsentativt, hvis den mængde, som hver eksporterende producent solgte på hjemmemarkedet, udgjorde mindst 5 % af det pågældende selskabs samlede eksportsalg til Fællesskabet.
(21) Kommissionen identificerede efterfølgende de typer af hule profiler, som solgtes på hjemmemarkedet af selskaber med et repræsentativt hjemmemarkedssalg, og som var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet.
(22) For hver type, der solgtes af de eksporterende producenter på hjemmemarkedet og fandtes at være direkte sammenlignelige med den type af hule profiler, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev det fastsat, hvorvidt hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Hjemmemarkedssalget af en bestemt type af hule profiler blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, hvis den samlede mængde af den pågældende type, der solgtes på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, udgjorde mindst 5 % af den samlede solgte mængde af den sammenlignelige type af hule profiler, der eksporteredes til Fællesskabet.
(23) Det blev også undersøgt, om hjemmemarkedssalget af hver type af hule profiler kunne anses for at have fundet sted i normal handel, ved at fastsætte andelen af fortjenstgivende salg af den pågældende type til uafhængige kunder. I tilfælde, hvor mængden af en type af hule profiler solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mindst 80 % af den samlede salgsmængde for den pågældende type, og hvor den vejede gennemsnitspris for denne type svarede til eller lå over produktionsomkostningerne, beregnedes den normale værdi på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på alle salgstransaktioner for den pågældende type på hjemmemarkedet, der havde fundet sted i undersøgelsesperioden, uanset om disse havde været rentable eller ej. I tilfælde, hvor den vejede gennemsnitspris for hule profiler af den pågældende type lå under produktionsomkostningerne, eller hvor det fortjenstgivende salg udgjorde 80 % eller derunder, men mindst 10 % af det samlede salg af den pågældende type, blev den normale værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af de fortjenstgivende salgstransaktioner for den pågældende type.
(24) I tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg af en hvilken som helst type af hule profiler udgjorde mindre end 10 % af det samlede salg af den pågældende type, fandt Kommissionen, at denne bestemte type solgtes i utilstrækkelige mængder til, at hjemmemarkedsprisen kunne give et passende grundlag for fastsættelsen af den normale værdi.
(25) I tilfælde, hvor hjemmemarkedsprisen på en bestemt type af hule profiler, der solgtes af en eksporterende producent, ikke kunne benyttes til at fastsætte den normale værdi, måtte der anvendes en anden metode. I denne forbindelse benyttede Kommissionen de priser på den pågældende vare, som andre producenter anvendte på hjemmemarkedet, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen. I alle de tilfælde, hvor dette ikke var muligt, anvendte Kommissionen en beregnet normal værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.
(26) I alle de tilfælde, hvor der anvendtes en beregnet normal værdi, blev den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen beregnet på grundlag af produktionsomkostningerne for de eksporterede typer (om nødvendigt justeret) plus en rimelig margen til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA & G) samt fortjeneste. I alle tilfælde blev SA & G og fortjeneste fastsat i overensstemmelse med metoderne i artikel 2, stk. 6, i grundforordningen.
Eksportpris
(27) I alle de tilfælde, hvor den pågældende vare blev eksporteret til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, dvs. på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
(28) I tilfælde, hvor salget fandt sted gennem en forretningsmæssigt forbundet importør, blev eksportprisen beregnet på grundlag af prisen ved videresalg til uafhængige kunder. Der blev foretaget justeringer for alle omkostninger, der påløb mellem indførsel og videresalg for denne importør, herunder SA & G-omkostninger, samt en rimelig fortjenstmargen, jf. artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.
Sammenligning
(29) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede prissammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der blev foretaget passende justeringer i alle de tilfælde, hvor de ansås for at være rimelige, korrekte og veldokumenterede.
Dumpingmargen
(30) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev der for hver eksporterende producent foretaget en sammenligning af den vejede gennemsnitlige normale værdi med den vejede gennemsnitlige eksportpris.
(31) For ikke-samarbejdsvillige selskaber blev der i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen fastsat en restdumpingmargen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.
(32) For de lande, hvor samarbejdsniveauet var højt, og hvor der ikke var grund til at antage, at nogen eksporterende producent ikke udviste samarbejdsvilje, besluttedes det at fastsætte restdumpingmargenen på samme niveau som for det samarbejdsvillige selskab, der havde den højeste dumpingmargen, for at sikre, at eventuelle foranstaltninger var effektive.
(33) I tilfælde, hvor der var lille samarbejdsvilje i et land, blev restdumpingmargenen fastsat på grundlag af det største dumpingeksportsalg til Fællesskabet af repræsentative mængder. Denne fremgangsmåde blev også anset for nødvendig for ikke at belønne manglende samarbejde, og fordi der ikke var noget, der tydede på, at en ikke-samarbejdsvillig part havde solgt den pågældende vare til lavere dumpingpriser.
2. Rusland
Markedsøkonomisk behandling
(34) I henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen skal den normale værdi i antidumpingundersøgelser vedrørende import med oprindelse i Rusland fastsættes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1 til 6, for de producenter, der konstateres at opfylde kriterierne i artikel 2, stk. 7, litra c), dvs. hvis det er påvist, at de fremstiller og sælger den pågældende vare på markedsøkonomiske vilkår.
(35) Det eneste samarbejdsvillige russiske selskab, JSC Severstal, gav sig til kende inden for den fastsatte frist og anmodede om markedsøkonomisk behandling i henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen ved at besvare ansøgningsskemaet herom for eksporterende producenter.
(36) For at få markedsøkonomisk behandling skulle det pågældende selskab påvise, at dets virksomhed drives under markedsøkonomiske vilkår.
(37) Kommissionen indhentede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige, og efterprøvede alle oplysningerne i anmodningen om markedsøkonomisk behandling ved kontrolbesøg hos det pågældende selskab.
(38) Det blev konstateret, at selskabets beslutninger vedrørende priser og omkostninger blev truffet uden nogen omfattende statslig indgriben, jf. artikel 2, stk. 7, litra c), og at omkostninger og priser afspejlede markedsværdierne. Selskabets regnskaber blev revideret uafhængigt i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder, og dets produktionsomkostninger og økonomiske situation var ikke genstand for væsentlige fordrejninger, der var overført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system. Dette blev også bekræftet af, at selskabet er omfattet af love om konkurs og ejerforhold, der giver retlig sikkerhed og stabilitet i forbindelse med driften af virksomheder, og at valutaomregninger finder sted til markedskurs.
(39) Det blev derfor konkluderet, at JSC Severstal opfyldte betingelserne i artikel 2, stk. 7, litra c), i grundforordningen, og at det kunne indrømmes markedsøkonomisk behandling. Det rådgivende udvalg blev hørt og gjorde ikke indsigelse mod Kommissionens konklusioner.
Normal værdi
(40) JSC Severstal blev anmodet om at indgive en fuldstændig besvarelse af spørgeskemaet, herunder oplysninger om hjemmemarkedssalget og produktionsomkostningerne for den pågældende vare. Som nævnt i betragtning 10 blev denne besvarelse efterprøvet ved et kontrolbesøg hos selskabet.
(41) Den normale værdi blev fastsat som beskrevet i betragtning 20 til 26, dvs. enten på grundlag af de priser, som uafhængige kunder havde betalt eller skulle betale i normal handel på hjemmemarkedet, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen, eller beregnet i henhold til artikel 2, stk. 3, i grundforordningen for den type af den pågældende vare, der solgtes til Fællesskabet.
Eksportpriser
(42) Det fremgik af undersøgelsen, at den russiske eksporterende producents eksportsalg både fandt sted direkte til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet og via et forretningsmæssigt forbundet selskab i Schweiz. Eksportprisen blev derfor fastsat ifølge den metode, der er beskrevet i betragtning 27 og 28, dvs. på basis af enten de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales, eller en beregnet eksportpris baseret på prisen ved videresalg til den første uafhængige kunde i Fællesskabet.
(43) I sidstnævnte tilfælde blev der foretaget justeringer for alle den forretningsmæssigt forbundne importørs relevante omkostninger, herunder SA & G-omkostninger, samt en rimelig fortjenstmargen, jf. artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.
Sammenligning
(44) Sammenligningen fandt sted på grundlag af priser ab fabrik og i samme handelsled. For at sikre en rimelig sammenligning blev der i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen taget hensyn til forskelle, der angiveligt påvirkede priserne og dermed prisernes sammenlignelighed, hvis dette påvistes at være tilfældet. I denne forbindelse blev der foretaget justeringer for forskelle i handelsled samt omkostninger til transport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, kreditomkostninger, provisioner og importafgifter.
Dumpingmargen for det samarbejdsvillige selskab
(45) Den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, blev sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare, jf. artikel 2, stk. 11, i grundforordningen.
(46) På dette grundlag udgør den foreløbige dumpingmargen 9,5 % af cif-prisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet.
Restdumpingmargen
(47) Da der var en høj grad af samarbejdsvilje i Rusland, ca. 90 %, og der ikke var noget, der tydede på, at nogen eksporterende producent bevidst ikke ville samarbejde, fastsættes restdumpingmargenen på samme niveau som den margen, der blev fastsat for det eneste samarbejdsvillige selskab, nemlig 9,5 % af cif-prisen, Fællesskabets grænse.
3. Tyrkiet
(48) Som nævnt i betragtning 4 og 7 blev der anvendt stikprøver på grund af det store antal eksporterende producenter i Tyrkiet. Følgende selskaber blev udvalgt til at indgå i stikprøven:
- Cayirova Boru San Ve Tic AS, Istanbul
- Yücel Boru Profil Endüstrisi AS, Istanbul
- Özdemir Boru Profil San. ve Ticaret AS, Eregli
- Toscelik Profil ve Sac. Endüstrisi AS, Iskenderun
- MMZ Onur Boru Profil Uretim, Istanbul.
(49) Som nævnt i betragtning 11 skal det bemærkes, at selskabet Toscelik Profil ve Sac alligevel ikke var i stand til at indgive alle de ønskede oplysninger i rette tid til Kommissionen. Det blev derfor udelukket fra stikprøven, men blev imidlertid af de årsager, der er nævnt i betragtning 11, stadig anset for at være samarbejdsvilligt.
(50) Følgende selskaber blev indrømmet individuel undersøgelse:
- Noksel Celik Boru Sanayi AS, Ankara
- Guven Boru ve Profil Sanayi ve Ticaret Ltd, Istanbul.
(51) Følgende selskaber blev ikke udvalgt, men indvilgede i at samarbejde:
- Goktas Yassi Hadde Mamülleri Sanayi ve Ticaret AS, Gebze-Kocaeli
- Yasan Yassi Metal San. Tic. AS, Istanbul
- Boral Boru Profil San. ve Tic. Ltd, Istanbul
- Umran Celik Boru Sanayii AS, Istanbul
- Borusan Birlesik Boru Fabrikalari AS, Istanbul
- Mannesmann Boru Endustrisi AS, Istanbul
- Erbosan Erciyas Boru Sanayii ve Ticaret AS, Kayseri
- Borutas Boru Sanayii ve Ticaret AS, Adapazari
- Cinar Boru Profil San. Tic. Ltd STI, Eregli
- Sevil Boru-Profil Sanayii ve Ticaret AS, Istanbul
- Özborsan Boru San. ve Ticaret AS, Istanbul.
Normal værdi
(52) I betragtning af den betydelige inflation i Tyrkiet, ca. 45 % i 2002, fastsatte Kommissionen den normale værdi på månedligt grundlag for de typer af den pågældende vare, som var direkte sammenlignelige med de typer af hule profiler, der eksporteredes til Fællesskabet. Kun i de tilfælde, hvor der ikke forekom noget salg eller noget repræsentativt salg af sammenlignelige typer af hule profiler på hjemmemarkedet, eller hvor det månedlige hjemmemarkedssalg ikke fandt sted i normal handel, anvendte Kommissionen andre eksporterende producenters gennemsnitspriser på hjemmemarkedet i eksportlandet til at fastsætte den normale værdi. Kun i de tilfælde, hvor andre eksporterende producenter ikke solgte de samme typer af hule profiler på eksportlandets hjemmemarked, blev den normale værdi beregnet i henhold til artikel 2, stk. 6, i grundforordningen. For fem samarbejdsvillige eksporterende producenter anvendtes i denne forbindelse selskabernes egne produktionsomkostninger, SA & G-omkostninger og fortjeneste. For et selskab, hvis samlede salg på hjemmemarkedet af den pågældende vare ikke var repræsentativt i forhold til dets samlede eksportsalg til Fællesskabet, anvendte Kommissionen andre eksporterende producenters priser på eksportlandets hjemmemarked til at fastsætte den normale værdi.
Eksportpris
(53) Eksportprisen på varer med oprindelse i Tyrkiet blev baseret på eksportsalget direkte til uafhængige kunder i Fællesskabet og blev således fastsat i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.
Sammenligning
(54) Der blev foretaget justeringer for nedslag og rabatter, transport-, håndterings-, gebyr- og losningsomkostninger og dermed forbundne omkostninger (bankgebyrer) samt omkostninger til forsikring og kredit, hvor dette var relevant.
Dumpingmargen
(55) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev der for hver eksporterende producent foretaget en sammenligning af den månedlige vejede gennemsnitlige normale værdi med den månedlige vejede gennemsnitlige eksportpris.
1) Samarbejdsvillige eksporterende producenter i stikprøven og eksporterende producenter, der var indrømmet individuel undersøgelse
(56) Det er Kommissionens almindelige praksis at fastsætte én dumpingmargen for forretningsmæssigt forbundne eksporterende producenter for at forhindre, at den fremtidige eksport til Fællesskabet kanaliseres gennem selskaber med en lavere margen.
(57) De foreløbige dumpingmargener udtrykt i procent af cif-importprisen, frit Fællesskabets grænse, udgør:
- Özdemir Boru Profil San. ve Ticaret AS, Eregli: 14,7 %
- MMZ Onur Boru Profil Uretim, Istanbul: 14,4 %
- Guven Boru ve Profil Sanayi ve Ticaret Ltd, Istanbul: 6,4 %
- Noksel Celik Boru Sanayi AS, Ankara: 5,3 %
- Yücel Boru Profil Endüstrisi AS, Istanbul: 4,2 %
- Cayirova Boru San Ve Tic AS, Istanbul: 4,2 %.
2) Andre samarbejdsvillige eksporterende producenter, der ikke indgik i stikprøven
(58) For at fastsætte dumpingmargenen for de samarbejdsvillige tyrkiske producenter, der ikke indgik i stikprøven, beregnede Kommissionen en vejet gennemsnitlig dumpingmargen for producenterne i stikprøven, jf. artikel 9, stk. 6, i grundforordningen.
(59) Resultatet heraf var en vejet gennemsnitlig dumpingmargen på 6,4 % for følgende selskaber:
- Goktas Yassi Hadde Mamülleri Sanayi ve Ticaret AS, Gebze-Kocaeli
- Yasan Yassi Metal San. Tic. AS, Istanbul
- Boral Boru Profil San. ve Tic. Ltd, Istanbul
- Umran Celik Boru Sanayii AS, Istanbul
- Borusan Birlesik Boru Fabrikalari AS, Istanbul
- Mannesmann Boru Endustrisi AS, Istanbul
- Erbosan Erciyas Boru Sanayii ve Ticaret AS, Kayseri
- Borutas Boru Sanayii ve Ticaret AS, Adapazari
- Cinar Boru Profil San. Tic. Ltd STI, Eregli
- Sevil Boru-Profil Sanayii ve Ticaret AS, Istanbul
- Toscelik Profil ve Sac. Endüstrisi AS, Iskenderun
- Özborsan Boru San. ve Ticaret AS, Istanbul.
3) Ikke-samarbejdsvillige selskaber
(60) Der var en høj grad af samarbejdsvilje i Tyrkiet, og den foreløbige restdumpingmargen blev fastsat til niveauet for det samarbejdsvillige selskab, der havde den højeste dumpingmargen, dvs. 14,7 %.
D. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET
1. Samlet produktion i Fællesskabet
(61) I Fællesskabet fremstilles den pågældende vare af 14 producenter i Belgien, Finland, Det Forenede Kongerige, Frankrig, Grækenland, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Spanien, Tyskland og Østrig, på hvis vegne klagen blev indgivet, samt af 12 andre producenter. Kommissionen finder, at alle de ovennævnte 26 producenter tegner sig for produktionen i Fællesskabet i henhold til artikel 4, stk. 1, i grundforordningen.
2. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(62) Som anført i indledningsmeddelelsen blev der blandt de 14 klagende EF-producenter udvalgt en stikprøve på otte selskaber(5). Disse selskaber samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. Kommissionen udvalgte hovedsagelig stikprøven på grundlag af størrelsen af EF-producenternes produktion og salgsmængde. Der blev desuden lagt vægt på kriteriet om geografisk dækning for at få et geografisk afbalanceret billede af den pågældende erhvervsgren.
(63) Til orientering tegner de otte EF-producenter i stikprøven sig alene for 54 % af den samlede produktion i Fællesskabet og 69 % af EF-erhvervsgrenens produktion og havde i undersøgelsesperioden en markedsandel på 47 %.
(64) De 14 klagende EF-producenter (dvs. både de otte EF-producenter i stikprøven og de seks EF-producenter, der ikke indgik i stikprøven, men som støttede klagen) anses derfor for at opfylde betingelserne i artikel 5, stk. 4, i grundforordningen, da de tegner sig for en væsentlig del af den samlede produktion af den pågældende vare i Fællesskabet, nemlig 80 %. De 14 klagende EF-producenter anses derfor for at udgøre erhvervsgrenen i Fællesskabet (i det følgende benævnt "EF-erhvervsgrenen") i henhold til artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen.
E. SKADE
1. Forbruget i Fællesskabet
TABELPOSITION
(65) Forbruget i Fællesskabet blev fastsat på grundlag af EF-erhvervsgrenens salgsmængde på EF-markedet, andre EF-producenters salgsmængde på EF-markedet og Eurostats oplysninger om den samlede import til EU, som om nødvendigt var behørigt justeret.
(66) På dette grundlag steg forbruget i Fællesskabet mellem 1998 og undersøgelsesperioden med 6 %. Nærmere betegnet steg det med 8 % mellem 1998 og 1999 og forblev stort set liggende på dette niveau indtil 2001. Mellem 2001 og undersøgelsesperioden faldt forbruget med 3 %. Da den pågældende vare hovedsagelig anvendes til ingeniørarbejder og i bygge- og anlægssektoren, skal udviklingen i forbruget ses på baggrund af et generelt opsving i Fællesskabets økonomi og i bygge- og anlægssektoren i særdeleshed.
2. Ingen kumulativ vurdering af importen fra Rusland og importen fra Tyrkiet
(67) Kommissionen overvejede, om importen af den pågældende vare med oprindelse i Rusland og Tyrkiet skulle vurderes kumulativt i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i grundforordningen. Dumpingmargenen for importen fra Rusland og Tyrkiet lå over minimumsgrænsen i artikel 9, stk. 3, i grundforordningen.
(68) For så vidt angår konkurrencevilkårene fremgik det af undersøgelsen, at den pågældende vare importeret fra Rusland og Tyrkiet og den pågældende vare fremstillet af EF-erhvervsgrenen type for type var identiske i alle væsentlige fysiske og tekniske egenskaber. På dette grundlag var disse varer desuden indbyrdes udskiftelige, og de blev i den betragtede periode hovedsagelig solgt i Fællesskabet gennem sammenlignelige salgskanaler (dvs. forhandlere). Importen af den pågældende vare blev derfor anset for både at konkurrere indbyrdes og med den i Fællesskabet fremstillede vare.
(69) Kommissionen vurderede, om importen fra hvert af de pågældende lande var ubetydelig. I undersøgelsesperioden udgjorde forbruget, som fastlagt ovenfor, ca. 2720000 tons. I den samme periode udgjorde den russiske eksport til Fællesskabet af den pågældende vare ca. 26000 tons ifølge Eurostat. Dertil skal lægges yderligere ca. 1000 tons, da det under kontrolbesøget blev konstateret, at den samarbejdsvillige russiske eksportør havde angivet salget af den pågældende vare under en toldposition, der ikke var omfattet af proceduren. Det fastslås derfor foreløbigt, at Rusland har eksporteret lidt under 27000 tons af den pågældende vare til Fællesskabet, hvilket er lige under minimumstærsklen. Som følge heraf bør der ikke indføres midlertidige foranstaltninger over for importen med oprindelse i Rusland. Proceduren bør imidlertid ikke afsluttes, og spørgsmålet bør undersøges yderligere for at nå frem til en endelig afgørelse i sagen.
3. Importen med oprindelse i Tyrkiet ("det pågældende land")
Mængde
(70) Mængden af den pågældende vare, som importeredes fra Tyrkiet til Fællesskabet, steg med 30 % mellem 1998 og undersøgelsesperioden. Importen fra Tyrkiet var forholdsvis stabil mellem 1998 og 1999. Derefter steg den kraftigt med 43 % mellem 1999 og 2000, dvs. fra 135357 tons til 195331 tons. Mellem 2000 og 2001 faldt importen med 8 %, og mellem 2001 og undersøgelsesperioden faldt den med yderligere 2 %.
Markedsandel
TABELPOSITION
(71) Det pågældende lands markedsandel steg med 1,3 procentpoint i den betragtede periode, nemlig fra 5,4 til 6,7 %. Først faldt den med 0,5 procentpoint mellem 1998 og 1999, og derefter steg den med 2 procentpoint til 6,9 % i 2000, inden den igen faldt en smule til 6,7 % i undersøgelsesperioden.
(72) Det skal bemærkes, at stigningen i importen fra det pågældende land og denne imports markedsandel i perioden fra 1998 til undersøgelsesperioden faldt sammen med en nedgang i forbruget på 6 %. Desuden skal det tages i betragtning, at de tyrkiske producenter af den pågældende vare havde en betydelig fortjeneste på deres salg på hjemmemarkedet. Under disse omstændigheder afhænger den eksporterede mængde direkte af, hvor meget det tyrkiske hjemmemarked kan aftage. Derfor udviser den tyrkiske eksportmængde og markedsandel denne forholdsvis ujævne udvikling.
Priser
a) Prisudvikling
(73) Mellem 1998 og undersøgelsesperioden faldt de gennemsnitlige cif-priser på importen af den pågældende vare med oprindelse i Tyrkiet først fra 331 EUR/ton i 1998 til 283 EUR/ton i 1999, men steg derefter igen til 370 EUR/ton i 2000, hvorefter de faldt til 310 EUR/ton i 2001 og i undersøgelsesperioden til sidst endte på et lidt lavere niveau end i 1998, nemlig på 314 EUR/ton. De gennemsnitlige importpriser faldt med 14 % mellem 1998 og 1999 som følge af et fald i priserne på det vigtigste råmateriale (varmtvalsede bredbånd), inden de igen steg med 26 % mellem 1999 og 2000. I 2001 faldt de igen med 18 % og forblev stort set på dette niveau i undersøgelsesperioden.
b) Prisunderbud
(74) Der blev foretaget en sammenligning mellem de eksporterende producenters og EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser i Fællesskabet for sammenlignelige typer af den pågældende vare. I den forbindelse blev EF-erhvervsgrenens priser ab fabrik uden rabatter og afgifter ved salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder sammenlignet med de tyrkiske eksporterende producenters cif-priser, Fællesskabets grænse, justeret for omkostninger efter importen og i samme handelsled. Det fremgik af sammenligningen, at den pågældende vare med oprindelse i Tyrkiet i undersøgelsesperioden blev solgt i Fællesskabet til priser, der underbød EF-erhvervsgrenens priser med mellem 3,8 og 5,6 %.
(75) Det skal bemærkes, at disse prisunderbudsmargener ikke giver et fuldstændigt billede af dumpingimportens virkninger for EF-erhvervsgrenens priser, da der både var tale om et pristryk og et prisfald. Dette underbygges af, at EF-erhvervsgrenen var tabsgivende mellem 2000 og undersøgelsesperioden, selv om den i denne periode kunne have haft en rimelig fortjeneste, hvis der ikke havde været dumping.
4. EF-erhvervsgrenens situation
(76) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 5, i grundforordningen undersøgte Kommissionen alle relevante økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på EF-erhvervsgrenens situation.
Indledende bemærkninger
(77) Da der blev anvendt stikprøver for EF-erhvervsgrenen, blev skaden både vurderet på basis af oplysninger for hele EF-erhvervsgrenen ("EE") og på basis af oplysninger for EF-producenterne i stikprøven ("PS").
(78) Når der anvendes stikprøver inden for EF-erhvervsgrenen, er det Kommissionens praksis at fastlægge visse skadesindikatorer, som f.eks. produktion, kapacitet, lagre, salg, markedsandel og beskæftigelse, for EF-erhvervsgrenen som helhed og at fastlægge skadesindikatorer for de enkelte selskabers resultater, dvs. priser, produktionsomkostninger og fortjeneste, på grundlag af oplysninger for EF-producenterne i stikprøven.
(79) Det fremgik af undersøgelsen af EF-producenterne i stikprøven, at deres oplysninger om produktion, kapacitet, salg, markedsandel og beskæftigelse stemmer overens med de oplysninger, der blev indsamlet for EF-erhvervsgrenen som helhed.
(80) Undersøgelsen af visse skadesindikatorer (salgsmængde, salgspriser og fortjeneste) var begrænset til salget til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder. Det konstateredes foreløbigt i undersøgelsen, at salget til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder ikke havde nogen væsentlig indflydelse på skadesudviklingen, da det i gennemsnit udgjorde mindre end 10 % af den samlede salgsmængde.
Oplysninger vedrørende EF-erhvervsgrenen som helhed
a) Produktion
TABELPOSITION
(81) EF-erhvervsgrenens produktion steg en smule (med 7 %) mellem 1998 og undersøgelsesperioden. Efter en første stigning på ca. 9 % mellem 1998 og 1999 faldt den i 2000 med 2 %, hvorefter den igen steg i 2001 med 3 % og endelig faldt med 3 % i undersøgelsesperioden. Stigningen i 1999 var en følge af det gode økonomiske klima, der også kom til udtryk i en stigende kapacitetsudnyttelse. Produktionsstigningen i 2001 tog sigte på at genvinde tabte markedsandele, men gik ud over fortjenstmargenerne.
b) Kapacitet og kapacitetsudnyttelsesgrad
TABELPOSITION
(82) De anførte kapacitetstal vedrører den tekniske kapacitet i modsætning til den teoretiske kapacitet, hvilket betyder, at der allerede er foretaget de justeringer, der af erhvervsgrenen anses for rutinemæssige, nemlig for normale feriedage, installationsperioder, vedligeholdelse og andre almindelige produktionsophold. På trods af disse justeringer anser klageren selv, at det er umuligt for et enkeltstående selskab at opnå en kapacitetsudnyttelsesgrad på 100 % over et helt år. I stedet bør 80 til 85 % anses for et absolut maksimum. Det skal også bemærkes, at der anvendes de samme produktionslinjer til at fremstille enten den pågældende vare eller runde rør. Der blev derfor foretaget en fordeling af den fulde produktionslinjekapacitet, som blev indberettet af de enkelte selskaber, for at sikre, at den nedenfor anførte kapacitet kun vedrører den pågældende vare. På dette grundlag var der en lille stigning i produktionskapaciteten i den betragtede periode. Mellem 1998 og undersøgelsesperioden steg den med 6 %. Det skal bemærkes, at en stor del af denne stigning fandt sted i 1999, dvs. på et tidspunkt, hvor EF-erhvervsgrenen stadig var rentabel. Kapaciteten forblev stabil i 2000, steg igen i 2001 og blev liggende på dette niveau i undersøgelsesperioden.
(83) Kapacitetsudnyttelsen lå først på 44 % i 1998, inden den steg til 46 % i 1999 som følge af en stor efterspørgsel og en positiv fortjeneste. I 2000, 2001 og UP faldt den lidt til 45 % og kom derefter ned på 44 % igen.
c) Lagre
TABELPOSITION
(84) EF-producenterne fremstiller som regel deres varer på bestilling, og derfor består deres lagre af varer, der afventer levering til kunderne. Udviklingen i lagerbeholdningerne forekommer derfor ikke relevant i forbindelse med undersøgelsen af EF-erhvervsgrenens økonomiske situation. Af fuldstændighedshensyn analyseres udviklingen i lagerbeholdningerne imidlertid nedenfor. Lagerbeholdningerne af færdigvarer udgør i gennemsnit 13 % af de samlede salgsmængder i EF. EF-erhvervsgrenens slutlagre voksede gradvist i den betragtede periode. Ved udgangen af den betragtede periode var lagerbeholdningerne 13 % større end i 1998.
d) Salgsmængde
TABELPOSITION
(85) EF-erhvervsgrenens salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder på EF-markedet steg med 7 % i den betragtede periode, nemlig fra ca. 1570000 tons i 1998 til ca. 1680000 tons i undersøgelsesperioden. I 1999 steg det med 11 %, i 2000 faldt det med 4 %, i 2001 steg det igen med 4 %, og i undersøgelsesperioden faldt det igen med 4 %.
(86) Udviklingen i salgsmængden skal ses i lyset af, at EF-erhvervsgrenen over for den stigende lavprisimport med oprindelse i det pågældende land havde valget mellem enten at opretholde salgspriserne med en negativ udvikling i salg og markedsandel til følge eller at sænke salgspriserne og følge tendensen for den pågældende import til skade for rentabiliteten. Mellem 1998 og 1999 nød EF-erhvervsgrenen godt af det voksende marked og øgede både sine salgsmængder og sin fortjeneste. I 2000 mistede EF-erhvervsgrenen imidlertid både salgsmængder og fortjeneste, selv om markedet stadig var i vækst. I de efterfølgende år forsøgte EF-erhvervsgrenen at fastholde sine salgsmængder, selv om efterspørgslen faldt, men dette gik ud over rentabiliteten.
e) Faktorer, der påvirkede hjemmemarkedspriserne
(87) Det fremgik af undersøgelsen, at dumpingimporten i gennemsnit underbød EF-erhvervsgrenens trykkede salgspriser med 5 % i undersøgelsesperioden. Type for type fandtes det imidlertid, at de pågældende eksporterende producenters priser i visse tilfælde endda lå væsentligt under det gennemsnitlige prisunderbud på 5 % i forhold til EF-erhvervsgrenens priser. Kombinationen af dette underbud og den øgede dumpingimport fra Tyrkiet påvirkede med sikkerhed EF-erhvervsgrenens hjemmemarkedspriser.
f) Markedsandel
(88) EF-erhvervsgrenens markedsandel steg først med næsten et procentpoint mellem 1998 og 1999 og faldt derefter drastisk med næsten tre procentpoint i 2000. Den steg med ca. 2 procentpoint i 2001, inden den igen faldt en smule i undersøgelsesperioden. Som følge heraf lå EF-erhvervsgrenens markedsandel ved udgangen af den betragtede periode meget tæt på det niveau, der indledningsvis blev konstateret i 1998.
g) Vækst
(89) Mellem 1998 og undersøgelsesperioden, hvor forbruget i Fællesskabet steg med 6 %, steg EF-erhvervsgrenens salgsmængde med 7 %. EF-erhvervsgrenen fastholdt således stort set sin markedsandel, mens markedsandelen for den pågældende import steg med 1,3 procentpoint i samme periode. EF-erhvervsgrenen fastholdt således sin position på markedet, men dette skal ses i lyset af udviklingen i rentabiliteten og investeringsafkastet.
h) Beskæftigelse
TABELPOSITION
(90) Beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen forblev stabil mellem 1998 og undersøgelsesperioden. Det skal bemærkes, at disse tal giver et lidt for positivt billede af situationen, da en række selskaber i perioder var nødt til at indføre arbejdsfordeling, når efterspørgslen var lav.
i) Produktivitet
TABELPOSITION
(91) EF-erhvervsgrenens produktivitet pr. ansat pr. år steg først kraftigt med 9 % fra 1998 til 1999 og faldt derefter med 4 % mellem 1999 og 2000, inden den igen steg i 2001 og efterfølgende faldt lidt i undersøgelsesperioden. Ved udgangen af den betragtede periode lå produktiviteten 6 % over det niveau, der konstateredes i starten af perioden. Det skal bemærkes, at der ved denne måde at beregne produktiviteten på (produktion pr. ansat pr. år) hverken tages hensyn til den nedsatte arbejdstid efter 1998, navnlig i Frankrig, hvor arbejdsugen blev nedsat til 35 timer, eller til den omstændighed, at visse selskaber var nødt til at indføre arbejdsfordeling (som nævnt ovenfor). Selv om produktiviteten pr. ansat pr. år kun steg med 6 % siden 1998, skal det bemærkes, at produktiviteten pr. time steg med meget mere.
j) Dumpingmargenens størrelse
(92) For så vidt angår virkningerne for EF-erhvervsgrenen af størrelsen af den faktiske dumpingmargen kan de ikke anses for ubetydelige i betragtning af mængden og priserne på importen fra det pågældende land, især ikke på et så åbent og prisfølsomt marked som det for den pågældende vare.
k) Genrejsning fra virkningerne af tidligere dumping eller subsidiering
(93) I betragtning af at dette er en ny antidumpingprocedure, og da der ikke er fremlagt beviser på tidligere dumping, anses dette spørgsmål ikke for at være relevant.
Oplysninger vedrørende EF-producenterne i stikprøven
a) Salgspriser
(94) Salgsprisen pr. enhed faldt først med 9 % i 1999, fra 400 til 365 EUR/ton, og steg derefter med 16 % i 2000 til 427 EUR/ton, inden den faldt med 11 % i 2001 til 385 EUR/ton og blev liggende på dette niveau i undersøgelsesperioden. Denne forholdsvis ujævne udvikling skyldes nedenstående omstændigheder. Priserne på den pågældende vare, der sælges af EF-erhvervsgrenen, bestemmes af to afgørende faktorer: prisen på råmaterialet, der normalt er varmtvalsede bredbånd, og som typisk udgør ca. 70 % af de samlede produktionsomkostninger til den færdige vare, og konkurrenceforholdene på markedet.
(95) Mellem 1998 og 1999 faldt EF-erhvervsgrenens produktionsomkostninger med 10 % som følge af et kraftigt fald i priserne på varmtvalsede bredbånd. Mellem 1999 og 2000 steg EF-erhvervsgrenens omkostninger med 20 % som følge af en stigning i prisen på varmtvalsede bredbånd. Mellem 2000 og 2001 faldt produktionsomkostningerne med 5 % og forblev stort set på samme niveau i undersøgelsesperioden. I hele den betragtede periode (1998-UP) steg de samlede produktionsomkostninger således med 3 %, mens salgspriserne pr. enhed faldt med 5 %, hvilket medførte en forringet rentabilitet for EF-erhvervsgrenen.
b) Lønninger
TABELPOSITION
(96) Gennemsnitslønnen pr. ansat steg med 5 % mellem 1998 og undersøgelsesperioden. Dette tal er lavere end både inflationen i forbrugerpriserne i Fællesskabet i den samme periode (7 %) og stigningstakten i de nominelle lønomkostninger pr. ansat (12 %) i den samme periode i Fællesskabet (alle sektorer).
c) Investeringer
TABELPOSITION
(97) EF-erhvervsgrenens samlede investeringer i den pågældende vare faldt med ca. 60 % mellem 1998 og undersøgelsesperioden. Det fremgik af undersøgelsen, at det er af afgørende betydning for denne erhvervsgren at fastholde et vist investeringsniveau for at være konkurrencedygtig. De fleste investeringer tog sigte på modernisering, og meget få blev foretaget for at øge kapaciteten. Det skal imidlertid bemærkes, at selv investeringer i udskiftning af udstyr normalt øger den tekniske kapacitet lidt, fordi det nye udstyr er mere effektivt og produktivt end det gamle.
d) Rentabilitet og afkast af investeringer
TABELPOSITION
(98) I den betragtede periode faldt rentabiliteten på salget til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet fra 1,4 % i 1998 og 3,3 % i 1999 til - 1,0 % i 2000, - 6,5 % i 2001 og - 6,1 % i undersøgelsesperioden, udtrykt i afkastet af nettosalget før skat. EF-erhvervsgrenen var stadig fortjenstgivende i 1998 og 1999, hvor dumpingimporten havde en forholdsvis lille markedsandel, og efterspørgslen voksede kraftigt (+ 8 % mellem 1998 og 1999).
(99) Rentabiliteten blev negativ efter 1999 og nåede ned på et niveau, der var utilstrækkeligt til at sikre EF-erhvervsgrenens levedygtighed på lang sigt. Det skal erindres, at priserne steg med 5 % mellem 1999 og undersøgelsesperioden, mens omkostningerne steg med 14 %.
(100) Investeringsafkastet, udtrykt som fortjeneste i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne, fulgte stort set den ovennævnte udvikling i rentabiliteten i hele den betragtede periode. Det faldt fra hhv. 20 og 24 % i 1998 og 1999 til - 14 % i 2001 og - 10 % i undersøgelsesperioden.
e) Likviditet og evne til at tilvejebringe kapital
TABELPOSITION
(101) Nettolikviditeten fra driftsaktiviteter udviklede sig fra ca. 40000000 EUR i 1998 til ca. - 6000000 EUR i undersøgelsesperioden. Den toppede i 1999, men faldt derefter kraftigt i 2000 og nåede sit lavpunkt i 2001. Som følge heraf må EF-erhvervsgrenen i stigende grad sætte sig i gæld for at kunne finansiere sine nuværende aktiviteter og investeringer.
(102) Det fremgik af undersøgelsen, at kapitalbehovet for en række af EF-producenterne i stikprøven er blevet påvirket i en negativ retning af deres svære finansielle situation. Selv om de fleste af disse selskaber indgår som en del af store stålkoncerner, bliver kapitalbehovene ikke altid dækket i tilstrækkelig grad, da de finansielle midler i disse koncerner som regel tildeles de mest rentable enheder.
5. Konklusion vedrørende skade
(103) Mellem 1998 og undersøgelsesperioden steg dumpingimporten af den pågældende vare med oprindelse i Tyrkiet betydeligt målt i mængde, nemlig med 30 %, og dens markedsandel i Fællesskabet øgedes fra 5,4 % i 1998 til 6,7 % i undersøgelsesperioden. Den største vækst fandt sted mellem 1999 og 2000, hvor dumpingimportens mængde steg med 43 % og dens markedsandel med 2 procentpoint. Gennemsnitspriserne på dumpingimporten med oprindelse i Tyrkiet var konsekvent lavere end EF-erhvervsgrenens priser i den betragtede periode. Endvidere lå priserne på importen fra det pågældende land i undersøgelsesperioden i gennemsnit 5 % under EF-erhvervsgrenens priser.
(104) Det konstateredes, at EF-erhvervsgrenens situation blev forværret i den betragtede periode. Mellem 1998 og undersøgelsesperioden var der en negativ udvikling i en række skadesindikatorer: Salgsprisen pr. enhed faldt med 4 %, mens produktionsomkostningerne pr. enhed steg med 3 %, rentabiliteten faldt fra 1 % i 1998 og 4 % 1999 til - 6 % i 2001 og undersøgelsesperioden, og investeringsafkastet og likviditeten fra driftsaktiviteterne fulgte den samme negative udvikling. Visse skadesindikatorer forblev stort set konstante: kapacitetsudnyttelsen, EF-erhvervsgrenens markedsandel og beskæftigelsen. Endelig var der en tilsyneladende positiv udvikling i visse indikatorer: I hele den betragtede periode steg produktionen med 7 %, kapaciteten med 6 %, salgsmængden i EF med 7 %, hvilket lå på linje med udviklingen i forbruget, og investeringerne (som hovedsagelig bestod af investeringer med henblik på modernisering) med 61 %. Det skal imidlertid bemærkes, at stigningen i produktionsmængden, kapacitetsudnyttelsen og salgsmængden i EF hovedsagelig indtraf mellem 1998 og 1999, hvor efterspørgslen var i kraftig fremgang. Derefter var der en generel nedgang i alle tre faktorer. På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. artikel 3 i grundforordningen.
F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Indledning
(105) I henhold til artikel 3, stk. 6 og 7, i grundforordningen undersøgte Kommissionen, om dumpingimporten af den pågældende vare med oprindelse i det pågældende land har forvoldt EF-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end dumpingimporten, som samtidig kunne skade EF-erhvervsgrenen, blev også undersøgt for at sikre, at skade, der eventuelt forvoldtes af sådanne andre faktorer, ikke blev tilskrevet dumpingimporten.
2. Dumpingimportens virkninger
(106) Den væsentlige stigning i dumpingimportens mængde med 30 %, dvs. fra 140000 tons i 1998 til 181000 tons i undersøgelsesperioden, og i dens markedsandel i Fællesskabet, nemlig fra 5,4 % i 1998 til 6,7 % i undersøgelsesperioden, samt det konstaterede prisunderbud (i gennemsnit på ca. 5 % i undersøgelsesperioden) faldt sammen med forværringen af EF-erhvervsgrenens økonomiske situation. Dumpingimportens indtrængning på markedet var særlig betydelig mellem 1999 og 2000, hvor den importerede mængde steg med 43 %, og dumpingimportens markedsandel steg med 2 procentpoint. I samme periode havde EF-erhvervsgrenen faldende salg (- 4 %) og markedsandel (- 3 procentpoint) samt forværret rentabilitet (- 4,3 procentpoint). Denne udvikling skal ses på baggrund af den lille vækst i forbruget af den pågældende vare i Fællesskabet mellem 1999 og 2000. Desuden lå dumpingpriserne under EF-erhvervsgrenens priser i hele den betragtede periode og udøvede et tryk på dem, som forhindrede EF-erhvervsgrenens priser i at stige med samme takt som stigningen i produktionsomkostningerne mellem 1999 og undersøgelsesperioden, hvilket udløste den nedgang, der førte til negative økonomiske resultater fra og med 2000. Kommissionen finder derfor, at dumpingimporten har haft en betydelig negativ indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation.
3. Virkningerne af andre faktorer
a) Dumpingimportens forholdsvis lille markedsandel
(107) Kommissionen undersøgte, om den omstændighed, at dumpingimporten med oprindelse i Tyrkiet havde en forholdsvis lille og kun langsomt voksende markedsandel, var nok til at bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten fra det pågældende land og den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen. Som allerede nævnt i betragtning 71 og 72 steg markedsandelen for dumpingimporten med oprindelse i Tyrkiet med 1,3 procentpoint, nemlig fra 5,4 % i 1998 til 6,7 % i undersøgelsesperioden. I betragtning 73 og 74 blev det konstateret, at priserne på den pågældende vare med oprindelse i Tyrkiet konstant underbød EF-erhvervsgrenens priser.
(108) Det skal erindres, at det i undersøgelsen blev konstateret, at de tyrkiske producenter af den pågældende vare havde en betydelig fortjeneste på deres salg på hjemmemarkedet. Under disse omstændigheder afhænger den eksporterede mængde direkte af, hvor meget det tyrkiske hjemmemarked kan aftage. Derfor udviser den tyrkiske eksportmængde og markedsandel en forholdsvis ujævn udvikling.
(109) Markedsstrukturen for den pågældende vare er kendetegnet ved, at produktionen er forholdsvis spredt, og at der ikke er nogen enkeltstående producent, der har en reelt dominerende stilling. Den største EF-producent havde således en markedsandel på 10,6 % i undersøgelsesperioden, mens syv andre EF-producenter havde en markedsandel på mellem 5 og 10,5 %.
(110) Den pågældende vare er en typisk råvare. Den er homogen, indbyrdes udskiftelig og sælges på et gennemsigtigt marked. Det skal bemærkes, at mængdemæssigt set er de største brugere af den pågældende vare lagerførende selskaber, der konstant sammenligner priserne og i vid udstrækning fastsætter den endelige pris.
(111) På baggrund af disse oplysninger konkluderer Kommissionen, at selv forholdsvis små varemængder kan have prisdæmpende virkninger på hele EF-markedet, fordi det er så prisfølsomt.
b) Andre EF-producenters resultater
(112) Ingen af de andre EF-producenter, der ikke tilhørte EF-erhvervsgrenen, samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Det fremgår af de foreliggende oplysninger, at de andre producenters salgsmængde i EF forblev forholdsvis stabil på ca. 490000 tons om året i hele den betragtede periode. Deres markedsandel faldt fra 19,2 % i 1998 til 18,1 % i undersøgelsesperioden. Dette viser, at de andre EF-producenter ikke vandt nogen markedsandele på bekostning af EF-erhvervsgrenen, men at de snarere mistede tilsvarende markedsandele som EF-erhvervsgrenen.
c) Handelsbeskyttende foranstaltninger indført af USA og andre lande, virkninger af begivenhederne den 11. september 2001 og EF-erhvervsgrenens eksportresultater
(113) En af de interesserede parter hævdede, at noget af den skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt, kunne tilskrives den omstændighed, at en række vigtige eksportmarkeder var blevet lukket for EF-erhvervsgrenen på grund af forskellige beskyttelsesforanstaltninger over for den pågældende vare i USA og andre lande, og at begivenhederne den 11. september 2001 havde påvirket efterspørgslen på verdensmarkedet.
(114) Det er korrekt, at EF-eksporten af den pågældende vare er omfattet af en række nationale beskyttelsesforanstaltninger, der blev indført fra og med 2001 som følge af de amerikanske foranstaltninger. Mængden af EF-erhvervsgrenens eksportsalg steg imidlertid med 33 %, nemlig fra ca. 85000 tons i 1998 til ca. 114000 tons i undersøgelsesperioden, og størstedelen af denne stigning fandt sted mellem 1998 og 2000. Eksportsalget udgjorde ca. 7 % af EF-erhvervsgrenens samlede salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden. Det skal også bemærkes, at den førnævnte rentabilitet udelukkende vedrører salget i EF af den pågældende vare. I modsætning hertil udviste eksportsalget en positiv rentabilitet i hele perioden 1998-UP, nemlig på mellem 18 og 9 %. Eksportaktiviteterne kan derfor ikke anses for at have bidraget til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen.
TABELPOSITION
d) Virkninger af den økonomiske krise i Sydøstasien
(115) En af de interesserede parter hævdede, at den skade, der måtte være forvoldt EF-erhvervsgrenen, skyldtes den økonomiske krise i Sydøstasien i 1997-1998. Det skal bemærkes, at krisen i Asien kan være en årsag til faldet i prisen på stålprodukter og derfor på det vigtigste råmateriale (varmtvalsede bredbånd), som benyttes ved fremstillingen af den pågældende vare. Hvis krisen kan have påvirket leverandørindustrien, kan producenterne af den pågældende vare derfor have opnået fordel af lavere priser på det vigtigste råmateriale. I 1999, hvor priserne på varmtvalsede bredbånd var lavest, var EF-erhvervsgrenen faktisk i stand til at sænke priserne og øge salget. Det skal også bemærkes, at undersøgelsen ikke viste nogen kraftig stigning i importen af den pågældende vare fra asiatiske lande. På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at krisen i Asien ikke bidrog til den skade, der blev påført EF-erhvervsgrenen.
e) Importen fra andre tredjelande
(116) Ifølge de foreliggende oplysninger steg den samlede import af den pågældende vare fra andre tredjelande med 7 %, nemlig fra 197000 tons i 1998 til 211000 tons i undersøgelsesperioden, og dens markedsandel steg først fra 7,7 % i 1998 til 10 % i 2000, inden den faldt til 7,7 % i undersøgelsesperioden. De vejede gennemsnitlige cif-priser på denne import faldt med 12 % mellem 1998 og undersøgelsesperioden, nemlig fra 444 EUR/ton i 1998 til 390 EUR/ton i undersøgelsesperioden. Det skal bemærkes, at priserne på importen fra andre tredjelande var betydeligt højere end priserne på importen fra det pågældende land i hele den betragtede periode.
(117) Det blev endvidere konstateret, at kun importen fra to andre lande end Tyrkiet havde en markedsandel i EF, der lå over 1 % i undersøgelsesperioden, nemlig importen fra Ungarn og Slovenien. Med hensyn til Ungarn blev det konstateret, at markedsandelen faldt fra 1,9 % i 1998 til 1,7 % i undersøgelsesperioden. Markedsandelen for importen fra Slovenien, der var på 0 % i 1998, faldt fra 1,5 % i 1999 til 1,2 % i undersøgelsesperioden. Selv om cif-priserne på importen fra disse to lande underbyder EF-erhvervsgrenens priser, har de altid ligget over priserne på importen fra det pågældende land. Der er endvidere ikke noget, der tyder på, at denne import kan have fundet sted til dumpingpriser. Det kan konkluderes, at de eventuelle virkninger af denne import for EF-erhvervsgrenens situation kun var marginale i betragtning af denne imports gennemsnitspriser og dens begrænsede omfang og markedsandel. Det konkluderes derfor foreløbigt, at hvis importen fra tredjelande har bidraget til den skade, EF-erhvervsgrenen har lidt, har det kun været i meget begrænset omfang, og at den derfor ikke havde virkninger, der kunne ændre konklusionen om, at der er en reel og betydelig årsagssammenhæng mellem dumpingimporten fra det pågældende land og den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
f) Overinvestering og overskudskapacitet
(118) En række interesserede parter hævdede, at EF-erhvervsgrenen i lighed med stålindustrien i almindelighed lider under en kronisk overskudskapacitet, der bl.a. skyldes, at væksten er langsom på verdensmarkedet for stålprodukter, at stål i stigende grad erstattes af andre materialer i visse anvendelser, og at stålets egne mekaniske egenskaber, som f.eks. styrke og stivhed, er blevet forbedret. Det blev derfor hævdet, at den skade, der måtte være påført EF-erhvervsgrenen, blot er resultatet af en systematisk overinvestering i anlægsaktiver, der har ført til en akkumuleret overskudskapacitet.
(119) EF-erhvervsgrenens investeringer har hovedsagelig taget sigte på at erstatte og modernisere forældede produktionslinjer og at bygge nye, fuldt automatiserede lagerbygninger. Investeringerne har kun i begrænset omfang haft til formål at øge kapaciteten. Det skal bemærkes, at selv investeringer i udskiftning af udstyr normalt øger den tekniske kapacitet lidt, fordi det nye udstyr er mere effektivt og produktivt end det gamle. Kapacitetsstigningen, der er forholdsvis begrænset (6 % over fire år), skal også ses på baggrund af, at EF-erhvervsgrenen var rentabel i begyndelsen af den betragtede periode, og at efterspørgslen var stærkt stigende. Kapacitetstallene var allerede høje i 1998 og 1999, hvor dumpingimporten var begrænset, men dette forhindrede imidlertid ikke EF-erhvervsgrenen i at være fortjenstgivende i disse år. Endelig skal det bemærkes, at en af EF-producenterne i stikprøven i 1998 lukkede et produktionsanlæg, der havde en kapacitet på 50000 tons. Det konkluderes derfor foreløbigt, at hvis den påståede overinvestering og overskudskapacitet har bidraget til den skade, EF-erhvervsgrenen har lidt, har det kun været i meget begrænset omfang, og at dette derfor ikke havde virkninger, der kunne ændre konklusionen om, at der er en reel og betydelig årsagssammenhæng mellem dumpingimporten fra det pågældende land og den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
g) Den mindskede efterspørgsel på grund af nedgangen i bygge- og anlægssektoren
(120) En af de interesserede parter hævdede, at den skade, der måtte være påført EF-erhvervsgrenen, var knyttet til den nedgang, der ramte den største forbruger af den pågældende vare, nemlig bygge- og anlægssektoren. Til støtte for denne påstand fremlagde nævnte part en række oplysninger fra Eurostat om EU-produktionen i bygge- og anlægssektoren, der viste, at væksten i denne sektor fladede ud i 2000 og 2001 og derefter faldt fra og med det sidste kvartal af 2001.
(121) Det er velkendt, at der i 2002 var en recession i bygge- og anlægssektoren, og dette bekræftes af ovenstående tal for forbruget af den pågældende vare. Det fremgår af disse tal, at forbruget af den pågældende vare toppede i 2000 og derefter faldt i både 2001 og undersøgelsesperioden. Det skal imidlertid bemærkes, at den store ændring fra en rentabilitet på 3,3 % til et tab på ca. - 1 % indtraf mellem 1999 og 2000, på trods af at forbruget på markedet toppede samme år. I det pågældende år steg mængden af importen fra Tyrkiet kraftigt med 43 %, og dens markedsandel voksede fra 4,9 til 6,9 %. Det konkluderes derfor foreløbigt, at hvis den mindskede efterspørgsel som følge af nedgangen i bygge- og anlægssektoren har bidraget til den skade, EF-erhvervsgrenen har lidt, har det kun været i meget begrænset omfang, og at dette derfor ikke havde virkninger, der kunne ændre konklusionen om, at der er en reel og betydelig årsagssammenhæng mellem dumpingimporten fra det pågældende land og den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
4. Konklusion vedrørende årsagssammenhæng
(122) Det konkluderes, at den pågældende dumpingimport var årsag til den væsentlige skade, der blev påført EF-erhvervsgrenen, navnlig i form af de faldende salgspriser pr. enhed (4 %), samtidig med at produktionsomkostningerne pr. enhed steg med 3 %, den mindskede rentabilitet fra 1998 og 1999 til 2001 og undersøgelsesperioden samt det tilsvarende fald i investeringsafkastet og likviditeten fra driftsaktiviteter.
(123) Virkningerne af andre faktorer (dumpingimportens forholdsvis lille markedsandel, andre EF-producenters resultater, de handelsmæssige beskyttelsesforanstaltninger, der er indført af USA og andre lande, begivenhederne den 11. september 2001, EF-erhvervsgrenens eksportresultater, den økonomiske krise i Sydøstasien, importen fra andre tredjelande, den påståede overinvestering og overskudskapacitet samt den mindskede efterspørgsel som følge af nedgangen i bygge- og anlægssektoren) for EF-erhvervsgrenens negative udvikling var enten ikke-eksisterende eller kun meget begrænsede og kunne således ikke ændre konklusionen om, at der er en reel og betydelig årsagssammenhæng mellem dumpingimporten fra det pågældende land og den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
(124) Det konkluderes derfor foreløbigt, at dumpingimporten med oprindelse i Tyrkiet har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade, jf. artikel 3, stk. 6, i grundforordningen.
G. FÆLLESSKABETS INTERESSER
(125) Kommissionen undersøgte, om der til trods for konklusionerne om dumping, skade og årsagssammenhæng var tvingende grunde til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i dette bestemte tilfælde. Med henblik herpå og i henhold til artikel 21, stk. 1, i grundforordningen overvejede Kommissionen de sandsynlige virkninger af foranstaltninger for alle parter, der var berørt af undersøgelsen.
1. EF-erhvervsgrenens interesser
EF-erhvervsgrenens karakter og struktur
(126) EF-erhvervsgrenen består af 14 selskaber. Næsten alle indgår i internationale koncerner, der hovedsagelig er aktive i stålsektoren. Mange af dem køber det vigtigste råmateriale til markedspriser fra andre selskaber i koncernen. EF-erhvervsgrenen beskæftigede i alt ca. 160000 personer, hvoraf 2772 beskæftigede sig direkte med den pågældende vare i undersøgelsesperioden.
Virkningerne for EF-erhvervsgrenen af en eventuel indførelse af foranstaltninger
(127) Efter en indførelse af foranstaltninger forventes det, at EF-erhvervsgrenens salg af den pågældende vare på EF-markedet vil stige. Dette vil gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at vinde markedsandele og med øget kapacitetsudnyttelse at mindske produktionsomkostningerne pr. enhed og øge produktiviteten yderligere. Endvidere vil EF-erhvervsgrenens priser kunne stige noget, omend ikke med samme niveau som antidumpingtolden, da der stadig vil være konkurrence mellem EF-producenterne indbyrdes og med importen fra det pågældende land til ikke-dumpede priser samt med importen med oprindelse i andre tredjelande. Konkluderende kan det forventes, at stigningen i produktionen og salgsmængden på den ene side og det yderligere fald i enhedsomkostningerne på den anden side, eventuelt kombineret med en beskeden prisstigning, vil gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at forbedre sin finansielle situation.
(128) Hvis der på den anden side ikke indføres antidumpingforanstaltninger, er det sandsynligt, at den negative udvikling vil fortsætte for EF-erhvervsgrenen. EF-erhvervsgrenen lider navnlig under sin tabsgivende situation. I betragtning af den væsentlige skade, der blev forvoldt i undersøgelsesperioden, og nedgangen i bygge- og anlægsindustrien siden starten af 2002 er det klart, at EF-erhvervsgrenens finansielle situation vil blive yderligere forværret, hvis der ikke indføres foranstaltninger. Det vil sandsynligvis føre til yderligere nedskæringer i produktionen eller lukning af visse produktionsanlæg og således true beskæftigelsen og investeringerne i Fællesskabet.
Konklusion
(129) Det konkluderes, at en indførelse af antidumpingforanstaltninger vil gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at rejse sig efter virkningerne af den konstaterede skadevoldende dumping.
2. Ikke-forretningsmæssigt forbundne EF-importørers og -forhandleres interesser
(130) Distributionen af den pågældende vare i Fællesskabet er kendetegnet ved tilstedeværelsen af importører og forhandlere, som også handler med mange andre varer. Både EF-erhvervsgrenen og de eksporterende producenter sælger deres varer i Fællesskabet gennem forhandlere. I betragtning af det store antal involverede importører besluttede Kommissionen at udtage stikprøver i henhold til artikel 17 i grundforordningen og meddelte dette i indledningsmeddelelsen. Kommissionen anmodede alle 102 importører, der var anført i klagen, om at besvare spørgsmålene i indledningsmeddelelsen om deres samlede omsætning, deres samlede antal ansatte, mængden og værdien af deres import af den pågældende vare til Fællesskabet og videresalget på EF-markedet i undersøgelsesperioden.
(131) 12 importører indvilgede i at indgå i stikprøven og indgav de ønskede oplysninger inden for den fastsatte frist. På denne baggrund blev det besluttet at sende spørgeskemaet for importører til alle de 12 ovennævnte selskaber. Kun seks(6) ud af disse 12 importører udviste fuld samarbejdsvilje og udfyldte spørgeskemaet.
(132) De seks samarbejdsvillige importører tegner sig for ca. 45 % af den samlede import af den pågældende vare fra det pågældende land til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Hvis der indføres antidumpingforanstaltninger, er det muligt, at importen med oprindelse i det pågældende land vil falde. Det kan endvidere ikke udelukkes, at en indførelse af antidumpingforanstaltninger kan føre til begrænsede prisstigninger på den pågældende vare i Fællesskabet og derved påvirke importørernes og forhandlernes økonomiske situation. En eventuel antidumpingtolds indvirkning på importørernes og forhandlernes situation skal imidlertid ses på baggrund af, at handelen med den pågældende vare kun udgør en begrænset del af deres samlede aktiviteter. Det fremgik af oplysningerne fra ovennævnte samarbejdsvillige importører, at den pågældende vare med oprindelse i Tyrkiet i gennemsnit tegnede sig for ca. 12 % af disse selskabers samlede omsætning. Det fremgik også af undersøgelsen, at antallet af ansatte, der var direkte eller indirekte involveret i handelen med den pågældende vare, kun udgjorde 23 % af de i alt 107 ansatte i de samarbejdsvillige selskaber. Derfor vil eventuelle foranstaltninger få begrænsede virkninger for importørernes samlede virksomhed. Endvidere vil virkningerne for importører af stigningen i priserne på importen af den pågældende vare afhænge af deres mulighed for at overvælte prisstigningen på deres kunder. Da den pågældende vare kun udgør en lille andel af brugernes samlede omkostninger, bør importørerne have lettere ved at overvælte en eventuel prisstigning på brugerne. På dette grundlag har Kommissionen foreløbigt konkluderet, at en indførelse af antidumpingforanstaltninger sandsynligvis ikke vil have alvorlige negative følger for importørerne i Fællesskabet.
3. Brugerindustriens interesser
(133) Den vigtigste bruger af den pågældende vare i Fællesskabet er bygge- og anlægsindustrien. Derfor afhænger efterspørgslen på den pågældende vare hovedsagelig af udviklingen i bygge- og anlægsaktiviteterne i den private sektor og i industrien. Der blev sendt spørgeskemaer til 11 sammenslutninger af brugere, som blev opfordret til at fremsende kopier af spørgeskemaet for brugere til de af deres medlemmer, som var berørt af undersøgelsen. Kommissionen modtog ingen besvarelser af spørgeskemaet fra interesserede brugere eller fra deres repræsentative sammenslutninger. På baggrund af den manglende interesse fra brugerne af den pågældende vare konkluderes det foreløbigt, at det sandsynligvis ikke vil påvirke deres situation i væsentlig grad, hvis der indføres antidumpingforanstaltninger.
4. Konklusion om Fællesskabets interesser
(134) Indførelsen af foranstaltninger kan forventes at give EF-erhvervsgrenen mulighed for at genvinde salg og markedsandel og forbedre rentabiliteten. På den anden side er der i betragtning af EF-erhvervsgrenens forværrede situation risiko for, at visse EF-producenter kan lukke deres produktionslinjer eller endda hele produktionsanlæg og afskedige en del af deres ansatte, hvis der ikke indføres foranstaltninger. Det er sandsynligt, at der vil forekomme visse negative følger i form af faldende importmængder og moderate prisstigninger for importørerne og forhandlerne, men omfanget heraf kan begrænses ved at overvælte stigningen på brugerne. Brugerne vil for deres del næppe lide synderligt under en sådan forhøjelse, fordi den pågældende vare sandsynligvis kun har lille betydning for deres færdige varer. I lyset af ovenstående konkluderer Kommissionen foreløbigt, at der ikke findes nogen tvingende grund til ikke at træffe foranstaltninger i det aktuelle tilfælde, og at en indførelse af foranstaltninger vil være i Fællesskabets interesse.
H. MIDLERTIDIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(135) I betragtning af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser bør der indføres midlertidige foranstaltninger for at hindre, at dumpingimporten forårsager yderligere skade for EF-erhvervsgrenen.
1. Skadestærskel
(136) De midlertidige antidumpingforanstaltninger bør være af tilstrækkeligt omfang til at afhjælpe den skade, som dumpingimporten har forvoldt EF-erhvervsgrenen, uden at overstige de konstaterede dumpingmargener. Ved beregningen af størrelsen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af den skadevoldende dumping, fandtes det, at enhver foranstaltning skulle gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at genvinde dens omkostninger og opnå en fortjeneste før skat, som med rimelighed kunne forventes under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden dumpingimport.
(137) På grundlag af de foreliggende oplysninger fandtes det foreløbigt, at en fortjenstmargen på 3,3 % af EF-erhvervsgrenens omsætning i 1999 kunne anses for et passende niveau, som EF-erhvervsgrenen kunne forventes at opnå, hvis der ikke forekom skadelig dumping. Den nødvendige prisstigning blev derefter fastsat på grundlag af en sammenligning i samme handelsled mellem den vejede gennemsnitlige importpris, der blev fastlagt i forbindelse med prisunderbudsberegningerne, og den ikke-skadevoldende pris på varer, der sælges af EF-erhvervsgrenen på EF-markedet. Den ikke-skadevoldende pris er blevet beregnet ved at justere salgspriserne for hvert selskab i EF-erhvervsgrenen til omsætningsnulpunktet og dertil lægge den ovennævnte fortjenstmargen. Forskelle som følge af denne sammenligning blev derefter udtrykt i procent af den samlede cif-importværdi.
(138) De antidumpingtoldsatser for individuelle selskaber, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af den foreliggende undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der konstateredes for disse selskaber i undersøgelsen. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for "alle andre selskaber") udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land og fremstillet af selskaberne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Varer, som er fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning med navn og adresse, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder til de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for "alle andre selskaber".
(139) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser for selskaber (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) indgives omgående til Kommissionen med alle relevante oplysninger, især om ændringer i selskabets aktiviteter i forbindelse med produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Kommissionen vil efter høring af det rådgivende udvalg i påkommende tilfælde ændre forordningen i overensstemmelse hermed ved at ajourføre listen over de selskaber, der er omfattet af individuelle toldsatser.
2. Foreslåede midlertidige foranstaltninger
(140) På baggrund af ovenstående er det Kommissionens opfattelse, at der i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen bør indføres en midlertidig antidumpingtold på importen med oprindelse i Tyrkiet, som bør svare til de konstaterede dumpingmargener, da de er lavere end skadesmargenerne.
3. Tilsagn
(141) I henhold til artikel 46 i afgørelse nr. 1/95 truffet af Associeringsrådet EF-Tyrkiet om iværksættelse af slutfasen af toldunionen blev de samarbejdsvillige eksporterende producenter på et tidligt tidspunkt underrettet om resultaterne af undersøgelsen. En række eksporterende producenter, nemlig Özdemir Boru Profil San. ve Ticaret AS, MMZ Onur Boru Profil Uretim og Guven Boru ve Profil Sanayi ve Ticaret Ltd, afgav pristilsagn i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, i grundforordningen.
(142) I denne forbindelse konstaterede Kommissionen følgende:
- Den pågældende vare er en råvare, hvis priser selv på meget kort sigt er særdeles flygtige, og som derfor ikke er særlig egnet til et fast pristilsagn. Denne flygtighed skyldes bl.a. varierende priser på råmaterialerne, især varmtvalsede bredbånd, der er vigtige, men variable komponenter i produktionsomkostningerne. Den er også forbundet med valutakurserne, der er stabile i EF, med undtagelse af Det Forenede Kongerige, Sverige og Danmark, men som ændrer sig hurtigt i forhold til amerikanske dollar, som er den valuta, der anvendes for transaktionerne i Tyrkiet. Det ville derfor være nødvendigt at revidere priserne hver måned.
- Hvis mindsteimportpriserne blev indekseret efter prisen på varmtvalsede bredbånd, ville der skulle fastsættes forskellige indekseringsformler for hver undervaregruppe, da energien og arbejdskraften pr. ton varierer i forhold til størrelsen. Indførelsen af en formel for prisjustering ville derfor kræve, at der blev fastlagt mellem tre og fire underformler for hver varekategori, alt efter størrelse.
- Den pågældende vare forekommer i en lang række fremtrædelsesformer (op til 250), eftersom flere forskellige faktorer (stålkvalitet, størrelse, tykkelse osv.) påvirker priserne. Dette gør toldkontrollen urimeligt byrdefuld og kompliceret.
(143) Desuden eksporterer nogle af de producenter, der afgav pristilsagn, en række forskellige stålprodukter, som f.eks. svejsede rør, konstruktionsrør, kulstofholdige rør, kvadratiske rør, rektangulære rør osv., der kun er delvis omfattede af antidumpingundersøgelsen. Der er derfor stor risiko for priskompensation for de forskellige varer, der eksporteres til de samme kunder. Af samme årsager hævdede EF-erhvervsgrenen også, at tilsagn, og således også mindstepriser, i almindelighed helt klart ikke er en hensigtsmæssig foranstaltning i forbindelse med den pågældende vare.
(144) På baggrund af ovenstående blev de fremsatte pristilsagn afvist.
I. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE
(145) Af hensyn til en rimelig forvaltning bør der fastsættes en periode, inden for hvilken de interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen, kan fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Desuden bør det fastsættes, at alle afgørelser, der træffes vedrørende indførelsen af told med henblik på denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på indførelse af en endelig told -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af hule profiler, der består af svejsede rør og hule profiler, med firkantet eller rektangulært tværsnit, af jern eller stål, bortset fra varer af rustfrit stål eller med en omkreds på over 600 mm, og som i øjeblikket tariferes under KN-kode ex 7306 60 31 (Taric-kode 7306 60 31 90 ) og ex 7306 60 39 (Taric-kode 7306 60 39 90 ) og har oprindelse i Tyrkiet.
2. Den midlertidige told fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer fremstillet af følgende producenter:
TABELPOSITION
3. Gældende bestemmelser for told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
4. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af den vare, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
1. Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for en måned fra datoen for denne forordnings ikrafttræden, jf. dog artikel 20 i forordning (EF) nr. 384/96.
2. I medfør af artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de berørte parter inden for en frist på en måned fra nærværende forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til anvendelsen heraf.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2003.
Komission asetus (EY) N:o 1251/2003,
annettu 14 päivänä heinäkuuta 2003,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Turkista peräisin olevien putkipalkkien tuonnissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1972/2002(2), ja erityisesti sen 7 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Vireillepano
(1) Komissio ilmoitti 16 päivänä lokakuuta 2002 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3) julkaistulla ilmoituksella Venäjältä ja Turkista (jäljempänä "asianomaiset maat") peräisin olevien putkipalkkien tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta ja käynnisti asiassa tutkimuksen.
(2) Menettely aloitettiin sen jälkeen, kun Defence Committee of the Welded Steel Tube Industry, jäljempänä "valituksen tekijä", teki syyskuussa 2002 valituksen tuottajien puolesta, joiden osuus putkipalkkien yhteisön kokonaistuotannosta on yli 80 prosenttia. Valitukseen sisältynyt näyttö tarkasteltavana olevan tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi oikeuttamaan menettelyn aloittamisen.
(3) Komissio ilmoitti virallisesti menettelyn aloittamisesta valituksen tehneille yhteisön tuottajille, muille tunnetuille yhteisön tuottajille, tuojien ja käyttäjien järjestöille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä tunnetuille vientiä harjoittaville tuottajille sekä Venäjän ja Turkin edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
2. Otanta
(4) Koska yhteisössä on paljon tuottajia ja tuojia, jotka eivät ole etuyhteydessä vientiä harjoittavaan tuottajaan kummassakaan asianomaisessa maassa, ja asianomaisissa maissa on paljon vientiä harjoittavia tuottajia, asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 17 artiklan perusteella katsottiin asianmukaiseksi selvittää, olisiko käytettävä otantamenetelmää. Jotta komissio pystyi päättämään otannan tarpeellisuudesta ja myönteisessä tapauksessa valitsemaan otoksen, kaikkia edellä mainittuja osapuolia pyydettiin perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoittautumaan kahden viikon kuluessa menettelyn aloittamisesta ja toimittamaan komissiolle menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa pyydetyt tiedot ajanjaksolta 1 päivästä lokakuuta 2001 30 päivään syyskuuta 2002 (jäljempänä "tutkimusajanjakso").
(5) Kaikki neljätoista yhteisön tuottajaa, joiden puolesta valitus oli tehty, suostuivat mukaan otokseen ja antoivat pyydetyt tiedot määräajassa. Niistä otokseen valittiin kahdeksan yritystä(4). Niitä todettiin voitavan pitää edustavina suhteessa valituksen tehneisiin yhteisön tuottajiin yhteensä niin kyseisen tuotteen yhteisössä tapahtuvan tuotannon ja myynnin kuin myös maantieteellisen edustavuuden kannalta.
(6) Kaksitoista etuyhteydetöntä tuojaa suostui mukaan otokseen ja antoi pyydetyt perustiedot määräajassa. Tämä huomioon ottaen komission yksiköt päättivät olla soveltamatta otantaa etuyhteydettömien tuojien osalta ja sen sijaan lähettää kyselykaavakkeet kaikille kahdelletoista edellä mainitulle tuojalle.
(7) Vientiä harjoittavista tuottajista vain yksi Venäjällä toimiva vientiä harjoittava tuottaja ilmoittautui määräajan kuluessa, ja näin ollen otantaa ei sovellettu Venäjään. Turkin tapauksessa kuitenkin yhdeksäntoista vientiä harjoittavaa tuottajaa suostui mukaan otokseen ja antoi pyydetyt tiedot määräajassa. Näistä tuottajista kuusitoista tosiasiallisesti myi tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisössä tutkimusajanjakson aikana. Otos valittiin yhteistyössä asianomaisten yritysten edustajien ja Turkin viranomaisten kanssa. Otokseen sovittiin otettavan viisi yritystä, joiden vienti muodosti noin 80 prosenttia asianomaisen tuotteen koko viennistä yhteisöön tutkimusajanjaksona. Edellä mainitun lisäksi on kyseistä tuotetta yhteisöön myyneistä yrityksistä kuusi, joita ei ole valittu otokseen, pyytänyt yksilöllistä tarkastelua. Koska pyyntöjä oli näin paljon ja niiden määrä jopa ylitti otokseen valittujen yritysten määrän, yksilölliset tarkastelut katsottiin perusasetuksen 17 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla kohtuuttoman vaivalloisiksi ja vain kahteen pyyntöön suostuttiin.
3. Tutkinta
(8) Komissio lähetti kaikille yhteisön tuottajille, jotka olivat suostuneet mukaan otokseen (täysimääräinen kyselylomake kahdeksalle otokseen kuuluvalle yritykselle ja tiettyihin makroindikaattoreihin rajoittunut lyhyt kyselylomake kuudelle otokseen kuulumattomalle yritykselle, katso jäljempänä vahinkoa koskeva luku), kaikille etuyhteydettömille tuojille, jotka olivat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetun määräajan kuluessa, ainoalle tiedetylle Venäjällä toimivalle vientiä harjoittavalle tuottajalle sekä kaikille Turkissa toimiville vientiä harjoittaville tuottajille sekä yhdelletoista yritysjärjestölle, joiden tiedettiin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjiä.
(9) Vastaus saatiin kahdeksalta otokseen kuuluvalta yhteisön tuottajalta, kuudelta otokseen kuulumattomalta yhteisön tuottajalta, kuudelta yhteisössä toimivalta etuyhteydettömältä tuojalta, yhdeltä Venäjällä toimivalta vientiä harjoittavalta tuottajalta, joka pyysi myös markkinatalouskohtelua, ja kuudelta Turkissa toimivalta vientiä harjoittavalta tuottajalta. Käyttäjiltä ei saatu yhtään vastausta.
(10) Komissio hankki ja tarkasti kaikki polkumyynnin, siitä aiheutuneen vahingon ja yhteisön edun määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin:
a) Otokseen valitut yhteisön tuottajat
- Voestalpine Krems GmbH, Krems/Donau, Itävalta,
- SRW GmbH, Altensteig-Walddorf, Saksa,
- Arcelor Tubes France SA, Vincey, Ranska,
- ILVA SpA, Milano, Italia,
- Marcegaglia SpA, Mantova, Italia,
- Rautaruukki Oyj Metform, Helsinki, Suomi,
- Corus UK Ltd, Corby, Yhdistynyt kuningaskunta.
b) Otokseen kuuluvat Turkin vientiä harjoittavat tuottajat
- Cayirova Boru San Ve Tic AS, Istanbul (etuyhteydessä Yücel Boru Profil Endüstrisi AS:ään),
- Yücel Boru Profil Endüstrisi AS, Istanbul (etuyhteydessä Cayirova Boru San Ve Tic AS:ään),
- MMZ Onur Boru Profil Uretim, Istanbul,
- Ozdemir Sanayi Ve Tic Ltd, Eregli.
c) Turkkilaiset vientiä harjoittavat tuottajat, joille on myönnetty yksilöllinen tarkastelu
- Noksel Celik Boru Sanayi AS, Ankara,
- Guven Boru ve Profil Sanayi ve Ticaret Ltd, Istanbul.
d) Venäläinen vientiä harjoittava tuottaja
- JSC Severstal, Cherepovets.
(11) Olisi huomattava, että ylivoimaisen esteen vuoksi yksi alun perin otokseen valittu Turkissa toimiva yritys, Toscelik Profil ve Sac, ei loppujen lopuksi kyennyt toimittamaan kaikkea pyydettyä tietoa komission yksiköille määräajassa. Tämän vuoksi tämä yritys lopulta jätettiin otoksen ulkopuolelle eikä siellä vierailtu, mutta sitä pidettiin kuitenkin yhteistyössä toimineena.
4. Tutkimusajanjakso
(12) Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän lokakuuta 2001 ja 30 päivän syyskuuta 2002 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahingon määrittämisen kannalta merkittävien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 1998 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajan, jäljempänä "tarkastelujakso".
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Yleistä
(13) Putkipalkkeja ovat raudasta tai teräksestä valmistetut poikkileikkaukseltaan neliön tai suorakaiteen muotoiset kierteitetyt tai kierteitettävät putket ja profiiliputket, lukuun ottamatta ruostumattomasta teräksestä valmistettuja tai sellaisia, joiden ulkoläpimitta on suurempi kuin 600 mm, jotka tällä hetkellä luokitellaan CN-koodeihin ex 7306 60 31 (Taric-koodi 7306 60 31 90 ) ja ex 7306 60 39 (Taric-koodi 7306 60 39 90 ).
(14) Putkipalkkeja valmistetaan hyvin eri suuruisina, paksuisina, pituisina ja pitoisuuksiltaan vaihtelevina. Valmistusmenetelmiä on pääpiirteissään kaksi. Putkipalkit voidaan valmistaa kylmänä tai kuumana. Molempia lajeja käytetään pääasiassa rakennusteollisuudessa, tosin jälkimmäistä tavallisesti käytetään vaativampiin sovellutuksiin (esimerkiksi kannattaminen, koneenrakennus). Kylmänä valmistetuista putkipalkeista tavallisin laji ovat niin sanotut "rakenteelliset" putkipalkit, joita käytetään pääasiassa rakennusteollisuudessa, mutta joita voidaan käyttää myös erilaisissa sovellutuksissa (esimerkiksi rakentaminen, säilyttäminen, maatalousvälineet, perävaunut, rekat, maansiirtokoneet). Sen sijaan niin kutsuttuja "tarkkuusputkipalkkeja", jotka tavallisesti ovat pienikokoisempia, käytetään loppukäyttäjien toiminnoissa kuten autoteollisuus, toimisto- ja design-huonekalut, puutarhavälineet ja lastenhoitosovellutukset. Määrällisesti mitattuna rakenteellisia putkipalkkeja käytetään huomattavasti enemmän.
2. Tarkasteltavana oleva tuote
(15) Tarkasteltavana oleva tuote on Venäjältä ja Turkista peräisin olevat putkipalkit (jäljempänä "tarkasteltavana oleva tuote").
(16) Tutkimus osoitti, että kaikilla tarkasteltavana olevan tuotteen lajeilla on tuotantomenetelmien eroista riippumatta samat fyysiset ja tekniset ominaisuudet ja niitä käytetään samoihin tarkoituksiin.
(17) Tämän vuoksi tässä polkumyyntimenettelyssä alustavasti pidetään tarkasteltavana olevan tuotteen kaikkia lajeja yhtenä tarkasteltavana olevana tuotteena.
3. Samankaltainen tuote
(18) Alustavasti määritetään, että yhteisön tuotannonalan tuottamat ja yhteisön markkinoilla myymät putkipalkit ovat perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdan mukainen vastaava tuote putkipalkeille, jotka viedään yhteisöön ja jotka ovat peräisin tarkastelun kohteena olevista maista. Samoin tarkastelun kohteena olevissa maissa tuotetut ja myydyt putkipalkit ovat vastaava tuote putkipalkeille, jotka viedään yhteisöön ja jotka ovat peräisin tarkastelun kohteena olevista maista.
C. POLKUMYYNTI
1. Yleiset menetelmät
(19) Tässä esitettyjä yleisiä menetelmiä on sovellettu kaikkiin Turkissa toimiviin vientiä harjoittaviin tuottajiin ja ainoaan yhteistyössä Venäjällä toimivaan vientiä harjoittavaan tuottajaan, jolle myönnettiin markkinatalouskohtelu, kuten johdanto-osan 34-39 kappaleessa selitettiin. Näin ollen polkumyyntiä koskevat päätelmät esitetään siten, että kunkin asianomaisen viejämaan osalta esitetään ainoastaan kyseistä maata erityisesti koskevat tiedot.
Normaaliarvo
(20) Normaaliarvon määrittämiseksi komissio tutki ensin, oliko kunkin vientiä harjoittavan tuottajan tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinoiden kokonaismyynti ollut edustavaa asianomaisen tuottajan vastaavaan yhteisöön suuntautuvaan kokonaisvientimyyntiin verrattuna. Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti kotimarkkinamyynnin katsottiin olevan edustavaa, mikäli kunkin vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä oli vähintään viisi prosenttia sen yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin kokonaismäärästä.
(21) Komissio yksilöi tämän jälkeen ne putkipalkit, joita myyvät kotimarkkinoilla sellaiset yritykset, joiden myynti kotimarkkinoilla on edustavaa ja jotka ovat samanlaisia kuin yhteisöön vietäväksi myytävät putkipalkit tai suoraan verrattavissa niihin.
(22) Komissio tutki kunkin vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinoillaan myymän ja yhteisöön vietäväksi myymän tuotteen kanssa suoraan vertailukelpoiseksi todetun tuotteen osalta, oliko kotimarkkinamyynti ollut riittävää perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Kotimarkkinamyynnin katsottiin olleen riittävää, jos tutkimusajanjakson aikana kyseisen putkipalkkityypin kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä oli vähintään viisi prosenttia siihen verrattavissa olevan yhteisöön vietäväksi myydyn putkipalkkityypin koko myyntimäärästä.
(23) Lisäksi tutkittiin, voitiinko kunkin putkipalkkityypin kotimarkkinamyyntiä pitää tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneena määrittämällä, kuinka suuri osuus kyseisen tyypin riippumattomille asiakkaille tapahtuneesta myynnistä oli ollut kannattavaa. Kun vähintään määritettyjen tuotantokustannusten tasoisilla nettomyyntihinnoilla myydyn putkipalkkityypin määrä oli vähintään 80 prosenttia tuon tuotetyypin kokonaismyyntimäärästä ja kun kyseisen tuotetyypin painotettu keskimääräinen myyntihinta oli vähintään tuotantokustannusten tasoinen, normaaliarvon perusteena käytettiin sellaista tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä tuotetyypin tutkimusajanjakson aikaisen kotimarkkinoiden kokonaismyynnin hintojen painotettu keskiarvo riippumatta siitä, oliko myynti ollut kannattavaa. Jos putkipalkkityypin kannattava myynti oli alle 80 prosenttia tuotetyypin kokonaismyyntimäärästä tai jos kyseisen tyypin painotettu keskimääräinen hinta oli tuotantokustannuksia alempi, normaaliarvon perusteena käytettiin sellaista tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä tuon tuotetyypin kannattavan myynnin painotettu keskiarvo edellyttäen, että kyseinen myynti oli vähintään 10 prosenttia kokonaismyyntimäärästä.
(24) Tapauksissa, joissa jonkin putkipalkkityypin kannattavan myynnin määrä oli alle kymmenen prosenttia kokonaismyynnin määrästä, kyseisen tyypin myynti katsottiin riittämättömäksi eikä kotimarkkinoiden hinnan katsottu soveltuvan normaaliarvon perustaksi.
(25) Kun vientiä harjoittavan tuottajan myymän tietyn putkipalkkityypin kotimarkkinahintoja ei voitu käyttää normaaliarvon määrittämiseen, oli sovellettava toista menetelmää. Tällöin komissio käytti perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti toisten tuottajien tarkasteltavana olevasta tuotteesta kotimarkkinoilla veloittamia hintoja. Kaikissa tapauksissa, joissa tämä ei ollut mahdollista, käytettiin laskennallista normaaliarvoa perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(26) Kaikissa tapauksissa, joissa käytettiin laskennallista normaaliarvoa, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti lisäämällä vietävien tyyppien tuotantokustannuksiin, joita oikaistiin tarvittaessa, kohtuullinen osuus myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali. Kaikissa tapauksissa myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisin menetelmin.
Vientihinta
(27) Kaikissa tapauksissa, joissa tarkasteltavana olevaa tuotetta vietiin yhteisöön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, toisin sanoen tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
(28) Etuyhteydessä olevan tuojansa kautta toteutuneen myynnin osalta vientihinta muodostettiin riippumattomilta asiakkailta laskutettavan jälleenmyyntihinnan perusteella. Oikaisuja tehtiin kaikkien tuonnin ja jälleenmyynnin välissä kyseiselle tuojalle aiheutuneiden kustannusten, myös myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten, sekä kohtuullisen voittomarginaalin huomioon ottamiseksi.
Vertailu
(29) Normaaliarvon ja vientihinnan välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon, oikaisujen muodossa, hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat eroavuudet perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Asianmukaiset oikaisut tehtiin kaikissa niissä tapauksissa, joissa ne katsottiin kohtuullisiksi, oikeellisiksi ja todennetun näytön tukemiksi.
Polkumyyntimarginaali
(30) Painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vientiä harjoittavan tuottajan osalta perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vientihintojen painotettuun keskiarvoon.
(31) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti.
(32) Niiden maiden osalta, joissa yhteistyössä toimimisen aste oli korkea eikä ollut syytä uskoa, että yksikään vientiä harjoittava tuottaja olisi kieltäytynyt yhteistyöstä, jäännöspolkumyyntimarginaali päätettiin vahvistaa yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn korkeimman polkumyyntimarginaalin suuruiseksi, jotta mahdollisten toimenpiteiden tehokkuus voitiin varmistaa.
(33) Niissä tapauksissa, joissa yhteistyössä toimimisen aste oli yhden maan kohdalla alhainen, jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin eniten polkumyynnillä tapahtuvan, määrällisesti edustavan yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin perusteella. Tätä menetelmää pidettiin tarpeellisena, koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen ja koska ei ollut viitteitä siitä, että jokin yhteistyöhön osallistumaton osapuoli olisi harjoittanut polkumyyntiä alhaisemmalla tasolla.
2. Venäjä
Markkinatalouskohtelu
(34) Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti Venäjältä peräisin olevaa tuontia koskevissa polkumyyntitutkimuksissa normaaliarvo määritetään 2 artiklan 1-6 kohdan mukaisesti niiden tuottajien osalta, joiden on todettu täyttävän 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa esitetyt ehdot, eli jos osoitetaan tarkastelun kohteena olevan tuotteen valmistuksen ja myynnin tapahtuvan markkinatalousolosuhteissa.
(35) Vain yksi venäläinen yritys, JSC Severstal, ilmoittautui määräajan kuluessa ja pyysi markkinatalouskohtelua perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti vastaamalla vientiä harjoittavien tuottajien markkinatalouskohtelupyyntöön.
(36) Jotta kyseiselle yritykselle myönnettäisiin markkinatalouskohtelu, sen oli osoitettava, että markkinatalousolosuhteiden ehdot täyttyivät sen osalta.
(37) Komissio hankki kaikki tarpeellisiksi katsomansa tiedot ja tarkasti kaikki markkinatalouskohtelua koskevissa pyynnöissä ilmoitetut tiedot asianomaisen yrityksen toimitiloissa.
(38) Vahvistui, että sen hintoja ja kustannuksia koskevat päätökset oli tehty ilman, että valtio olisi merkittävästi puuttunut asiaan perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa mielessä, ja että hinnat ja kustannukset vastasivat merkittävässä määrin markkina-arvoja. Kyseisellä yrityksellä oli kansainvälisesti hyväksyttyjen tilinpäätössuositusten mukaisesti riippumattomasti tarkastettuja tilejä, eikä sen tuotantokustannuksiin tai rahoitusasemaan ollut kohdistunut merkittäviä markkinatalousjärjestelmää edeltävältä ajalta juontuvia häiriöitä. Vahvistui myös, että yritystä koski konkurssi- ja omaisuuslainsäädäntö, joka takaa yritysten toiminnan oikeusvarmuuden ja vakauden ja että valuuttakurssien muuttaminen suoritetaan markkinahintaan.
(39) Näin ollen pääteltiin, että JSC Severstal täyttää perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan mukaiset edellytykset ja sille voidaan myöntää markkinatalouskohtelu. Neuvoa-antavaa komiteaa kuultiin, eikä se esittänyt vastalauseita komission päätelmistä.
Normaaliarvo
(40) JSC Severstalia pyydettiin toimittamaan täysimääräinen vastaus kyselylomakkeeseen mukaan luettuna tiedot tarkasteltavana olevan tuotteen kotimaan myynnistä ja tuotantokustannuksista. Kuten johdanto-osan 10 kappaleessa on selitetty, tämän vastauksen paikkansapitävyys tarkastettiin yrityksen tiloissa.
(41) Normaaliarvo määritettiin johdanto-osan 15-21 kappaleessa kuvatulla tavalla eli joko kotimarkkinoiden riippumattomien asiakkaiden tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamien tai maksettaviksi tulevien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti tai ne muodostettiin yhteisöön myydyn asianomaisen tuotetyypin osalta perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Vientihinnat
(42) Tutkimus osoitti, että venäläisen vientiä harjoittavan tuottajan vienti tapahtui suoraan yhteisössä toimiville etuyhteydettömille asiakkaille sekä Sveitsissä sijaitsevan etuyhteydessä olevan yrityksen kautta. Tämän vuoksi vientihinta määritettiin johdanto-osan 27 ja 28 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti eli ensimmäisessä tapauksessa tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella ja jälkimmäisessä tapauksessa sellaisen laskennallisen vientihinnan perusteella, joka pohjautuu ensimmäiseltä yhteisössä olevalta riippumattomalta asiakkaalta laskutettavaan jälleenmyyntihintaan.
(43) Jälkimmäisessä tapauksessa oikaisuja tehtiin kaikkien etuyhteydessä olevalle tuojalle aiheutuneiden kustannusten, myös myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten, sekä kohtuullisen voittomarginaalin huomioon ottamiseksi perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti.
Vertailu
(44) Tämä vertailu tehtiin noudettuna lähettäjältä -hinnan perusteella ja samassa kaupan portaassa. Tasapuolisen vertailun aikaansaamiseksi otettiin huomioon perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti hintoihin ja hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttaviksi väitetyt ja osoitetut eroavuudet. Tämän perusteella tehtiin oikaisut kuljetuskustannusten, kaupan portaan tasosta aiheutuvien kustannusten, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, luottokustannusten, palkkioiden ja tuontimaksujen erojen mukaisesti.
Yhteistyössä toimineiden yritysten polkumyyntimarginaali
(45) Kunkin yhteisöön viedyn tarkasteltavana olevan tuotetyypin normaaliarvon painotettua keskiarvoa verrattiin tarkasteltavana olevan tuotteen vastaavan tuotetyypin vientihinnan painotettuun keskiarvoon, kuten perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdassa säädetään.
(46) Tämän perusteella väliaikaisesti määritetty polkumyyntimarginaali ilmoitettuna prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana on 9,5 prosenttia.
Jäännöspolkumyyntimarginaali
(47) Kun otetaan huomioon Venäjällä toimivien yritysten yhteistyössä toimimisen korkea aste, noin 90 prosenttia, ja kun ei ollut osoitusta siitä, että mikään vientiä harjoittava tuottaja olisi tahallisesti pidättäytynyt yhteistyöstä, jäännöspolkumyyntimarginaali vahvistettiin ainoalle yhteistyössä toimivalle yritykselle vahvistetun marginaalin tasoiseksi eli 9,5 prosentiksi cif-hinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana.
3. Turkki
(48) Kuten johdanto-osan 4 ja 7 kappaleessa selitettiin ja koska Turkissa on paljon asianomaisia vientiä harjoittavia tuottajia, sovellettiin otantaa. Otokseen valitut yritykset ovat:
- Cayirova Boru San Ve Tic AS, Istanbul,
- Yücel Boru Profil Endüstrisi AS, Istanbul,
- Özdemir Boru Profil San.ve Ticaret AS, Eregli,
- Toscelik Profil ve Sac. Endüstrisi AS, Iskenderun,
- MMZ Onur Boru Profil Uretim, Istanbul.
(49) Kuten johdanto-osan 11 kappaleessa todettiin, olisi muistettava, että Toscelik Profil ve Sac -yritys ei lopulta kyennyt toimittamaan pyydettyjä tietoja komission yksiköille määräajassa. Tämän vuoksi yritys lopulta jätettiin otoksen ulkopuolelle, mutta edellä johdanto-osan 11 kappaleessa esitettyjen syiden vuoksi sitä pidettiin kuitenkin yhteistyössä toimineena.
(50) Seuraaville yrityksille myönnettiin yksilöllinen tarkastelu:
- Noksel Celik Boru Sanayi AS, Ankara,
- Guven Boru ve Profil Sanayi ve Ticaret Ltd, Istanbul.
(51) Seuraavia yrityksiä ei valittu, mutta ne suostuivat toimimaan yhteistyössä:
- Goktas Yassi Hadde Mamülleri Sanayi ve Ticaret AS, Gebze-Kocaeli,
- Yasan Yassi Metal San. Tic. A.S, Istanbul,
- Boral Boru Profil San. ve Tic. Ltd, Istanbul,
- Umran Celik Boru Sanayii AS, Istanbul,
- Borusan Birlesik Boru Fabrikalari AS, Istanbul,
- Mannesmann Boru Endustrisi AS, Istanbul,
- Erbosan Erciyas Boru Sanayii ve Ticaret AS, Kayseri,
- Borutas Boru Sanayii ve Ticaret AS, Adapazari,
- Cinar Boru Profil San. Tic. Ltd STI, Eregli,
- Sevil Boru-Profil Sanayii ve Ticaret AS, Istanbul,
- Özborsan Boru San.ve Ticaret AS, Istanbul.
Normaaliarvo
(52) Ottaen huomioon Turkin huomattavan inflaation, noin 45 prosenttia vuonna 2002, komissio määritti normaaliarvon kuukausittain sellaisille tarkasteltavana olevan tuotteen tyypeille, jotka olivat suoraan verrattavissa yhteisöön vietyihin putkipalkkityyppeihin. Niissä tapauksissa, joissa kotimarkkinoilla ei ollut verrattavissa olevien putkipalkkityyppien myyntiä tai edustavaa myyntiä tai joissa kuukausittainen kotimarkkinamyynti ei tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, komissio käytti normaaliarvon määrittämisessä muiden vientiä harjoittavien tuottajien keskimääräisiä hintoja vievän maan kotimarkkinoilla. Ainoastaan niissä tapauksissa, joissa muilla vientiä harjoittavilla tuottajilla ei ollut samantyyppisiä putkipalkkeja myynnissä vievän maan kotimarkkinoilla, normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti. Viiden yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan osalta käytettiin niiden omia tuotantokustannuksia ja yritysten omia myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia ja voittoa. Koska yhden yrityksen tapauksessa tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä ei ollut edustavaa verrattuna sen yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin kokonaismäärään, komissio käytti muiden vientiä harjoittavien tuottajien hintoja vievän maan kotimarkkinoilla normaaliarvon määrityksen perustana.
Vientihinta
(53) Turkista peräisin olevien tuotteiden vientihinta perustuu suoraan yhteisön riippumattomille asiakkaille tapahtuvaan vientimyyntiin, ja näin ollen vientihinta on määritetty perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
Vertailu
(54) Oikaisut tehtiin tarvittaessa hyvitysten, alennusten, kuljetuksen, käsittelyn, maksujen, purkauskustannusten, liitännäiskustannusten (pankkimaksut) ja vakuutus- ja luottokustannusten mukaisesti.
Polkumyyntimarginaali
(55) Kuukausittaista painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vientiä harjoittavan tuottajan osalta perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vientihintojen kuukausittaiseen painotettuun keskiarvoon.
1) Otokseen kuuluvat yhteistyössä toimivat tuottajat ja vientiä harjoittavat tuottajat, joille on myönnetty yksilöllinen tarkastelu
(56) Komission vakiokäytäntönä on määrittää yksi polkumyyntimarginaali etuyhteydessä oleville vientiä harjoittaville tuottajille, jotta myöhemmin tapahtuvaa vientiä yhteisöön ei olisi mahdollista kanavoida sellaisten yritysten kautta, joiden marginaali on alhaisempi.
(57) Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat:
- Özdemir Boru Profil San.ve Ticaret AS, Eregli: 14,7 %,
- MMZ Onur Boru Profil Uretim, Istanbul: 14,4 %,
- Guven Boru ve Profil Sanayi ve Ticaret Ltd, Istanbul: 6,4 %,
- Noksel Celik Boru Sanayi AS, Ankara: 5,3 %,
- Yücel Boru Profil Endüstrisi AS, Istanbul: 4,2 %,
- Cayirova Boru San Ve Tic AS, Istanbul: 4,2 %.
2) Muut yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat, jotka eivät ole mukana otoksessa
(58) Polkumyyntimarginaalin määrittämiseksi yhteistyössä toimineille turkkilaisille tuottajille, jotka eivät ole mukana otoksessa, komissio laski otoksessa mukana oleville tuottajille polkumyyntimarginaalin painotetun keskiarvon perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdan säännösten mukaisesti.
(59) Tämän johdosta määritettiin 6,4 prosentin painotettu keskimääräinen polkumyyntimarginaali seuraaville yrityksille:
- Goktas Yassi Hadde Mamülleri Sanayi ve Ticaret AS, Gebze-Kocaeli,
- Yasan Yassi Metal San. Tic. AS, Istanbul,
- Boral Boru Profil San. ve Tic. Ltd, Istanbul,
- Umran Celik Boru Sanayii AS, Istanbul,
- Borusan Birlesik Boru Fabrikalari AS, Istanbul,
- Mannesmann Boru Endustrisi AS, Istanbul,
- Erbosan Erciyas Boru Sanayii ve Ticaret AS, Kayseri,
- Borutas Boru Sanayii ve Ticaret AS, Adapazari,
- Cinar Boru Profil San. Tic. Ltd STI, Eregli,
- Sevil Boru-Profil Sanayii ve Ticaret AS, Istanbul,
- Toscelik Profil ve Sac. Endüstrisi AS, Iskenderun,
- Özborsan Boru San.ve Ticaret AS, Istanbul.
3) Yhteistyöstä kieltäytyneet yritykset
(60) Yhteistyössä toimimisen aste oli Turkin osalta korkea, ja väliaikaiseksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin sama kuin yhteistyössä toimineen yrityksen korkein polkumyyntimarginaali eli 14,7 prosenttia.
D. YHTEISÖN TUOTANNONALA
1. Yhteisön kokonaistuotanto
(61) Tarkasteltavana olevaa tuotetta valmistavat yhteisössä Itävaltaan, Belgiaan, Saksaan, Kreikkaan, Ranskaan, Suomeen, Italiaan, Luxemburgiin, Alankomaihin, Espanjaan ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneet 14 tuottajaa, joiden puolesta valitus jätettiin, ja 12 muuta tuottajaa. Näin ollen katsotaan, että kaikki edellä mainitut 26 tuottajaa muodostavat perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannon.
2. Yhteisön tuotannonalan määritelmä
(62) Edellä mainitun menettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen mukaisesti valittiin valituksen tehneiden 14 yhteisön tuottajan joukosta kahdeksan yrityksen otos(5). Nämä yritykset toimivat täysin yhteistyössä tutkimuksessa. Komissio valitsi otoksen ennen muuta asianmukaisten yhteisön tuottajien tuotannon ja myynnin määrän perusteella. Lisäksi kiinnitettiin huomiota maantieteellisen kattavuuden vaatimuksiin, jotta saataisiin maantieteellisesti tasapainoinen kuva kyseisestä teollisuudenalasta.
(63) Voidaan todeta, että kahdeksan otokseen kuuluvaa yhteisön tuottajaa vastaa yhdessä 54 prosentista yhteisön kokonaistuotannosta, 69 prosentista yhteisön tuotannonalan tuotannosta ja niiden markkinaosuus tutkimusajanjakson aikana oli 47 prosenttia.
(64) Näin ollen katsotaan, että 14 valituksen tehnyttä yhteisön tuottajaa (eli sekä kahdeksan otokseen kuulunutta yhteisön tuottajaa että kuusi otokseen kuulumatonta mutta sitä tukevaa yhteisön tuottajaa) täyttävät perusasetuksen 5 artiklan 4 kohdan mukaiset vaatimukset, koska niiden tuotanto muodostaa pääosan tarkasteltavana olevan tuotteen koko tuotannosta yhteisössä eli 80 prosenttia. Neljäntoista valituksen tehneen yhteisön tuottajan katsotaan tämän vuoksi muodostavan yhteisön tuotannonalan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti, ja niistä käytetään jäljempänä nimitystä "yhteisön tuotannonala".
E. VAHINKO
1. Yhteisön kulutus
TAULUKON PAIKKA
(65) Yhteisön kulutus määritettiin yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla tapahtuvan myynnin määrän, muiden yhteisön tuottajien yhteisön markkinoilla tapahtuvan myynnin määrän ja kaikkea EU:n tuontia koskevien, tarvittaessa oikaistujen Eurostatin tietojen perusteella.
(66) Tämän perusteella tarkasteltavana olevan tuotteen kulutus yhteisössä kasvoi 6 prosenttia vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Lähemmin tarkasteltuna sen voidaan todeta kasvaneen 8 prosenttia vuosina 1998-1999 ja säilyneen juurikaan muuttumatta tuolla tasolla vuoteen 2001 asti. Vuoden 2001 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana se laski 3 prosenttia. Koska tarkasteltavana olevaa tuotetta käytetään pääasiassa koneenrakennus- ja rakennusaloilla, kulutuksen kasvua on tarkasteltava yhteydessä yhteisön talouden ja tarkemmin ottaen rakennusalan toiminnan kasvuun.
2. Venäjältä peräisin olevan tuonnin jättäminen Turkista peräisin olevan tuonnin kumulaation ulkopuolelle
(67) Komissio tutki perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti, olisiko Venäjältä ja Turkista peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuontia arvioitava kumulatiivisesti. Venäjältä ja Turkista peräisin olevalle tuonnille määritetty polkumyyntimarginaali ylitti perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdassa määritellyn vähimmäistason.
(68) Kilpailuedellytyksiä tutkittaessa ilmeni, että Venäjältä ja Turkista tuotu tarkasteltavana oleva tuote ja yhteisön tuotannonalan tuottama tuote olivat tuotetyypeittäin tarkasteltuina samanlaisia kaikilta oleellisilta fyysisiltä ja teknisiltä ominaisuuksiltaan. Samaten tuotetyypeittäin tarkasteltuina kyseiset tuotteet olivat vaihdettavissa keskenään ja niitä myytiin yhteisön markkinoilla tarkastelujakson aikana keskenään verrattavissa olevien myyntikanavien (eli kauppiaitten) kautta. Tämän vuoksi tarkasteltavana olevien tuotujen tuotteiden katsottiin kilpailevan keskenään ja yhteisön tuottamien tuotteiden kanssa.
(69) Komissio arvioi, oliko kummastakin maasta peräisin olevan tuonnin määrä vähäinen vai ei. Tutkimusajanjakson aikana edellä määritelty kulutus oli noin 2720000 tonnia. Saman ajanjakson aikana Venäjän harjoittama tarkasteltavana olevan tuotteen vienti yhteisöön oli Eurostatin mukaan noin 26000 tonnia. Tähän määrään olisi lisättävä vielä noin 1000 tonnia, koska tarkistuskäynnin aikana huomattiin, että yhteistyössä toimiva venäläinen viejä oli ilmoittanut tarkasteltavana olevan tuotteen myynnin nimikkeeseen, joka ei kuulu menettelyn soveltamisalaan. Näin ollen alustavasti katsottiin, että Venäjä on vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön hieman enemmän kuin 27000 tonnia, mikä on juuri alle vähimmäistason. Tämän vuoksi katsottiin, että väliaikaisia toimenpiteitä ei olisi otettava käyttöön Venäjältä peräisin olevan tuonnin suhteen. Menettely olisi kuitenkin pidettävä avoinna, ja asiaa tutkitaan tarkemmin lopullisten päätelmien tekemiseksi.
3. Turkista (asianomaisesta maasta) peräisin oleva tuonti
Määrä
(70) Turkista peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin määrä yhteisöön kasvoi 30 prosenttia vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Lähemmin tarkasteltuna voidaan todeta Turkista peräisin olevan tuonnin pysyneen suhteellisen vakaana vuosina 1998-1999. Myöhemmin se vuosina 1999-2000 nousi jyrkästi 43 prosenttia 135357 tonnista 195331 tonniin. Vuosina 2000-2001 se laski 8 prosenttia ja vuoden 2001 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana vielä lisäksi 2 prosenttia.
Markkinaosuus
TAULUKON PAIKKA
(71) Asianomaisen maan markkinaosuus kasvoi 1,3 prosenttiyksikköä jakson aikana eli 5,4 prosentista 6,7 prosenttiin. Aluksi se laski 0,5 prosenttiyksikköä vuosina 1998-1999, sitten nousi 2 prosenttiyksikköä 6,9 prosenttiin vuonna 2000, minkä jälkeen se hiukan laski 6,7 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana.
(72) Olisi huomattava, että vuodesta 1998 tutkimusajanjaksoon asianomaisen maan tuonnin ja markkinaosuuden kasvu ajoittui samaan aikaan kuin 6 prosentin kasvu kulutuksessa. Toinen huomioon otettava seikka on, että tarkasteltavana olevan tuotteen turkkilaiset tuottajat saivat kotimarkkinoilla huomattavaa voittoa. Näissä oloissa viennin määrä riippuu suoraan turkkilaisten kotimarkkinoiden absorbointikyvystä. Tämän vuoksi Turkin viennin määrä ja markkinaosuus heijastavat tätä suhteellisen epätasaista käyttäytymistä ajan kuluessa.
Hinnat
a) Hintojen kehitys
(73) Vuodesta 1998 tutkimusajanjaksoon Turkista peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin keskimääräiset cif-hinnat ensin laskivat 331 eurosta tonnilta vuonna 1998 283 euroon tonnilta vuonna 1999 mutta nousivat taas 370 euroon tonnilta vuonna 2000, laskivat 310 euroon tonnilta vuonna 2001 ja lopulta olivat tutkimusajanjakson aikana 314 euroa tonnilta eli hiukan alle vuoden 1998 tason. Keskimääräiset tuontihinnat laskivat 14 prosenttia vuosina 1998-1999 pääraaka-aineen (kuumavalssatut kelat) hintojen laskun myötä, ja ne nousivat taas 26 prosenttia vuosina 1999-2000. Vuonna 2001 ne laskivat taas 18 prosenttia ja käytännöllisesti katsoen jäivät tälle tasolle tutkimusajanjakson ajaksi.
b) Hinnan alittavuus
(74) Tarkasteltavana olevan tuotteen verrattavissa olevien mallien osalta vertailtiin vientiä harjoittavien tuottajien ja yhteisön tuotannonalan keskimääräisiä myyntihintoja yhteisössä. Tätä varten yhteisön tuotannonalan noudettuna lähettäjältä -hintoja etuyhteydettömille asiakkaille ilman kaikkia hyvityksiä ja veroja on verrattu turkkilaisten vientiä harjoittavien tuottajien cif-hintoihin yhteisön rajalla tarvittaessa korjattuna tuonnin jälkeisillä kustannuksilla ja samalla kaupan portaan tasolla. Vertailu osoitti, että tutkimusajanjakson aikana Turkista peräisin olevaa tarkasteltavana olevaa tuotetta myytiin yhteisössä hinnoilla, jotka alittivat yhteisön tuotannonalan hinnat 3,8-5,6 prosentilla.
(75) On syytä huomata, että nämä hinnan alittavuuden marginaalit eivät kuvasta täysimääräisesti polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutusta yhteisön tuotannonalan hintoihin, sillä tutkimuksessa todettiin sekä hintojen alenemista että hinnankorotusten estymistä. Tätä todistaa se, että yhteisön tuotannonala oli tappiollista vuodesta 2000 tutkimusajanjaksoon siitä huolimatta, että kyseisenä aikana se olisi voinut saada kohtuullista voittoa, jos polkumyyntiä ei olisi esiintynyt.
4. Yhteisön tuotannonalan tilanne
(76) Komissio tarkasteli perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikkia sellaisia olennaisia taloudellisia tekijöitä ja osoittimia, jotka vaikuttavat yhteisön tuotannonalan tilanteeseen.
Alustavat huomautukset
(77) Ottaen huomioon se, että yhteisön tuotannonalan tapauksessa käytettiin otantamenetelmää, vahinko on arvioitu sekä koko yhteisön tuotannonalan osalta hankittujen tietojen että otokseen valittujen yhteisön tuottajien osalta.
(78) Kun yhteisön tuotannonalaan sovelletaan otantamenetelmää, komission käytäntönä on määrittää tiettyjä vahingon osoittimia kuten yhteisön koko tuotannonalan tuotantoa, kapasiteettia, varastoja, myyntiä, markkinaosuutta ja työllisyyttä kuvaavia lukuja sekä määrittää yksittäisten yritysten toimintaan liittyvät vahingon osoittimet kuten hinnat, tuotantokustannukset ja voitto otokseen valituilta yhteisön tuottajilta saatujen tietojen perusteella.
(79) Otokseen valittujen yhteisön tuottajien osalta toteutetusta tutkimuksesta ilmeni, että niiden tuotanto, kapasiteetti, myynti, markkinaosuus ja työllisyys tulevat asianmukaisesti ilmi yhteisön tuotannonalan osalta kerätyistä tiedoista.
(80) Tiettyjen vahinkoa koskevien indikaattorien (myynnin määrä, myyntihinnat, kannattavuussuhteet) tarkastelu rajoitettiin myyntiin etuyhteydettömille asiakkaille. Tutkimuksen alustavana tuloksena on, että koska myynti etuyhteydettömille asiakkaille oli keskimäärin alle 10 prosenttia myynnin kokonaismäärästä, tällä myynnillä ei ollut merkittävää vaikutusta vahingon kehityssuuntauksiin.
Yhteisön koko tuotannonalaa koskevat tiedot
a) Tuotanto
TAULUKON PAIKKA
(81) Yhteisön tuotannonalan tuotanto kasvoi hieman (7 prosenttia) vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Aluksi se kasvoi noin 9 prosenttia vuosina 1998-1999 ja sen jälkeen laski vuonna 2000 2 prosenttia, nousi taas vuonna 2001 3 prosenttia ja lopulta laski 3 prosenttia tutkimusajanjakson aikana. Vuonna 1999 tapahtunut lisäys johtui suotuisasta taloudellisesta tilanteesta, mikä johti myös korkeampaan kapasiteetin käyttöasteeseen. Vuonna 2001 tapahtuneen tuotannon lisäyksen tarkoituksena oli menetettyjen markkinaosuuksien saaminen takaisin, mutta se tapahtui voittomarginaalien kustannuksella.
b) Kapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
TAULUKON PAIKKA
(82) Ilmoitetut kapasiteettiluvut viittaavat tekniseen kapasiteettiin vastakohtana teoreettiselle kapasiteetille, mikä tarkoittaa, että tuotannonalan vakioina pitämät oikaisut tavallisista lomista, käynnistysajasta, ylläpidosta ja tavallisista keskeytyksistä, on jo vähennetty. Näistä oikaisuista huolimatta valituksen tekijän mielestä on mahdotonta, että yksittäisen yrityksen kapasiteetin käyttöaste voisi olla 100 prosenttia koko vuoden ajan. Ehdottomana enimmäismääränä olisi sen sijaan pidettävä 80-85 prosenttia. Olisi myös huomattava, että samoja putkien tuotantolinjoja käytetään sekä tarkasteltavana olevan tuotteen että pyöreiden putkien valmistukseen. Tämän vuoksi kunkin yksittäisen yrityksen ilmoittaman putkien tuotantolinjan koko kapasiteetti jaoteltiin johdonmukaisesti, jotta taattiin, että jäljempänä kuvattu kapasiteetti kuvaa vain tarkasteltavana olevaan tuotteeseen keskittynyttä kapasiteettia. Näin tarkasteltuna tuotantokapasiteetti hiukan kasvoi tarkasteltavana olevan ajanjakson aikana. Vuodesta 1998 tutkimusajanjaksoon kasvu oli 6 prosenttia. Olisi huomattava, että suuri osa tästä kasvusta tapahtui vuonna 1999 eli silloin, kun yhteisön tuotannonala vielä oli kannattavaa. Kapasiteetti pysyi vakaana vuonna 2000, kasvoi vuonna 2001 ja pysyi taas vakaana tällä tasolla tutkimusajanjakson ajan.
(83) Kapasiteetin käyttöaste oli 44 prosenttia vuonna 1998 ja kasvoi 46 prosenttiin vuonna 1999 suuren kysynnän ja positiivisten tuottavuustasojen vuoksi. Vuosina 2000 ja 2001 sekä tutkimusajanjakson aikana kapasiteetin käyttöaste laski hiukan 45 prosenttiin ja sitten 44 prosenttiin.
c) Varastot
TAULUKON PAIKKA
(84) Yhteisön tuottajat tuottavat yleensä tilauksesta, ja sen vuoksi varastoissa on asiakkaille lähettämistä odottavia tavaroita. Tämän vuoksi ei ole mielekästä arvioida varastojen kehitystä yhteisön tuotannonalan taloudellisen tilanteen tarkastelemiseksi. Varastojen kehitystä arvioidaan kuitenkin seuraavassa tietojen täydentämiseksi. Valmiiden tuotteiden varastot ovat keskimäärin 13 prosenttia EY:n myynnin määrästä. Yhteisön tuotannonalan loppuvarastot pienenivät asteittain koko tarkastelujakson ajan. Tarkastelujakson lopussa varastoja oli 13 prosenttia enemmän kuin vuonna 1998.
d) Myyntimäärä
TAULUKON PAIKKA
(85) Yhteisön tuotannonalan myynti yhteisön markkinoilla etuyhteydettömille asiakkaille kasvoi tarkastelujaksona 7 prosenttia eli 1570000 tonnista vuonna 1998 1680000 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Vuonna 1999 se kasvoi 11 prosenttia, vuonna 2000 laski 4 prosenttia, kasvoi taas 4 prosenttia vuonna 2001 ja laski taas 4 prosenttia tutkimusajanjakson aikana.
(86) Tätä myynnin määrän kehitystä on tulkittava siinä valossa, että yhteisön tuotannonalalla oli asianomaisesta maasta peräisin olevan matalahintaisen tuonnin kasvun vuoksi vaihtoehtoina joko säilyttää myyntihintansa myyntimäärien ja markkinaosuuden kustannuksella tai alentaa myyntihintojaan tuonnin suuntauksen mukaisesti kannattavuuden kustannuksella. Vuosina 1998-1999 yhteisön tuotannonala hyötyi kasvavista markkinoista ja kasvatti sekä myyntinsä määrää että tuottavuutta. Kuitenkin vuonna 2000, vaikka markkinat edelleen kasvoivat, sekä yhteisön tuotannonalan myynnin määrä että tuottavuus laskivat. Seuraavina vuosina yhteisön tuotannonala koetti säilyttää myyntinsä määrän sopimusmarkkinoilla, mutta tämä tapahtui tuottavuuden kustannuksella.
e) Kotimarkkinahintoihin vaikuttavat tekijät
(87) Tutkimuksessa kävi ilmi, että polkuhintaan tapahtuva tuonnin hinnan alittavuus tutkimusajanjakson aikana oli keskimäärin 5 prosenttia yhteisön tuotannonalan laskeneista myyntihinnoista. Tuotetyypeittäin tehdyssä tarkastelussa kuitenkin todettiin, että tarkastelun kohteena olevien vientiä harjoittavien tuottajien veloittamat hinnat olivat joissakin tapauksissa merkittävästi alempia kuin keskimääräinen yhteisön tuotannonalan hintojen 5 prosentin alittavuus. Tämä hinnan alittavuus yhdessä Turkista polkumyynnillä tuotujen tuotteiden määrän kasvun kanssa on varmastikin vaikuttanut yhteisön tuotannonalan kotimarkkinahintoihin.
f) Markkinaosuus
(88) Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus kasvoi aluksi melkein prosenttiyksikön vuosina 1998-1999 ja laski sitten jyrkästi melkein 3 prosenttiyksikköä vuonna 2000. Se kasvoi noin 2 prosenttiyksikköä vuonna 2001 ja sitten hiukan laski tutkimusajanjakson aikana. Tämän seurauksena yhteisön tuotannonalan markkinaosuus oli tarkastelujakson lopussa hyvin lähellä alkuperäistä vuoden 1998 tasoa.
g) Kasvu
(89) Vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, jolloin yhteisön kulutus kasvoi 6 prosenttia, yhteisön tuotannonalan myynnin määrä kasvoi 7 prosenttia. Yhteisön tuotannonala suurin piirtein säilytti markkinaosuutensa, mutta tarkasteltavana oleva tuonnin osuus lisääntyi 1,3 prosenttiyksikköä saman ajanjakson aikana. Näin ollen yhteisön tuotannonala pysyi markkinoilla, mitä olisi kuitenkin tarkasteltava tuottavuuden kehityksen ja investointien tuoton valossa.
h) Työllisyys
TAULUKON PAIKKA
(90) Yhteisön tuotannonalan työllisyyden taso pysyi vakaana vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Olisi huomattava, että nämä luvut antavat hiukan liian myönteisen kuvan, koska useiden yritysten oli toisinaan turvauduttava lyhytaikaisiin työsuhteisiin, kun kysyntä oli alhaista.
i) Tuottavuus
TAULUKON PAIKKA
(91) Tuotannon määrällä työntekijää kohti vuodessa mitattu yhteisön tuotannonalan työvoiman tuottavuus kasvoi ensin voimakkaasti 9 prosenttia vuosina 1998-1999, sitten laski 4 prosenttia vuosina 1999-2000, nousi taas vuonna 2001 ja laski hiukan tutkimusajanjakson aikana. Tarkastelujakson lopussa tuottavuus oli 6 prosenttia korkeampi kuin jakson alussa. Olisi huomattava, että tuottavuudessa sellaisena kuin se tässä lasketaan (tuotanto työntekijää kohti vuodessa) ei määritelmänsä mukaisesti oteta huomioon vuodesta 1998 tapahtunutta työajan lyhentämistä erityisesti Ranskassa, jossa on otettu käyttöön 35-tuntinen työviikko, eikä sitä, että tietyt yritykset ovat turvautuneet lyhytaikaisiin työsuhteisiin (kuten edellä on mainittu). Jos vuodesta 1998 alkaen tuottavuus työntekijää kohti vuodessa kasvoi vain 6 prosenttia, on huomattava, että tuottavuus työskenneltyä tuntia kohti kasvoi kuitenkin paljon enemmän.
j) Polkumyyntimarginaalin suuruus
(92) Tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin merkittävyydestä on todettava, että sen vaikutusta yhteisön tuotannonalaan ei voida pitää vähäisenä, kun otetaan huomioon asianomaisesta maasta tulevan tuonnin määrä ja hinnat erityisesti avoimilla ja näin ollen hintavaihteluille erittäin alttiilla markkinoilla, kuten tarkasteltavana olevan tuotteen markkinat ovat.
k) Aiemman polkumyynnin tai tuen vaikutuksista toipuminen
(93) Kun otetaan huomioon, että kyseessä on uusi polkumyyntimenettely eikä aiemmasta polkumyynnistä ole esitetty todisteita, tätä aihetta ei pidetä olennaisena.
Otokseen kuuluvia yhteisön tuottajia koskevat tiedot
a) Myyntihinnat
(94) Yksikkökohtainen myyntihinta laski aluksi 9 prosenttia vuonna 1999 400 eurosta tonni 365 euroon tonni, sitten vuonna 2000 nousi 16 prosenttia 427 euroon tonni, vuonna 2001 laski 11 prosenttia 385 euroon tonni ja jäi sille tasolle tutkimusajanjakson ajaksi. Tämä suhteellisen epätasainen kehitys selittyy seuraavalla. Yhteisön tuotannonalan myymän tarkasteltavana olevan tuotteen hintoihin vaikuttaa kaksi merkittävää voimaa: raaka-aineen, jona tavallisesti ovat kuumavalssatut kelat, hinta, joka muodostaa yleensä noin 70 prosenttia lopputuotteen kokonaistuotantokustannuksista, sekä markkinoiden kilpailutilanne.
(95) Vuosina 1998-1999 yhteisön tuotannonalan tuotantokustannukset laskivat 10 prosenttia kuumavalssattujen kelojen hinnan huomattavan laskun takia. Vuosina 1999-2000 yhteisön tuotannonalan kustannukset lisääntyivät 20 prosenttia kuumavalssattujen kelojen hintojen kasvun seurauksena. Vuosina 2000-2001 tuotantokustannukset laskivat 5 prosenttia ja pysyivät suunnilleen sillä tasolla tutkimusajanjakson ajan. Tämän vuoksi koko tarkastelujakson aikana (vuodesta 1998 tutkimusajanjaksoon) kokonaistuotantokustannukset kasvoivat 3 prosenttia ja yksikkökohtaiset myyntihinnat laskivat 5 prosenttia, minkä seurauksena yhteisön tuotannonala kärsi tuottavuuden laskusta.
b) Palkat
TAULUKON PAIKKA
(96) Vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana työntekijöiden keskipalkka nousi 5 prosenttia. Tämä luku on vähemmän kuin yhteisössä kyseisenä aikana vallinnut kuluttajahintojen inflaatio (7 prosenttia) ja vähemmän kuin yhteisössä samaan aikaan (kaikki alat yhteensä) todettu keskimääräinen nimelliskorvauksen nousu työntekijää kohti (12 prosenttia).
c) Investoinnit
TAULUKON PAIKKA
(97) Yhteisön tuotannonalan kokonaisinvestoinnit tarkasteltavana olevaan tuotteeseen kasvoivat 60 prosenttia vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tutkimuksessa kävi ilmi, että tälle tuotannonalalle on kilpailukyvyn takaamiseksi elintärkeää säilyttää tietty investointien taso. Suurin osa investoinneista tehtiin nykyaikaistamisen vuoksi ja hyvin harva kapasiteetin lisäämisen vuoksi. On kuitenkin huomattava, että jopa korvaava investointi tavallisesti hiukan nostaa teknistä kapasiteettia yksinkertaisesti sen vuoksi, että uusi laitteisto on tehokkaampaa ja tuottavampaa kuin aikaisempi.
d) Kannattavuus ja sijoitetun pääoman tuotto
TAULUKON PAIKKA
(98) Tarkastelujaksolla etuyhteydettömille asiakkaille yhteisössä suunnatun myynnin kannattavuus nettomyynnin tuottona ennen veroja laski 1,4 prosentista vuonna 1998 ja 3,3 prosentista vuonna 1999 - 1,0 prosenttiin vuonna 2000, - 6,5 prosenttiin vuonna 2001 ja - 6,1 prosenttiin tutkimusajanjaksolla. Yhteisön tuotannonala tuotti edelleen voittoa vuosina 1998 ja 1999, kun polkumyynnillä tapahtuneella tuonnilla oli suhteellisen pieni markkinaosuus ja kysyntä kasvoi voimakkaasti (+ 8 prosenttia vuosina 1998-1999).
(99) Kannattavuus muuttui negatiiviseksi vuoden 1999 jälkeen ja saavutti tason, joka ei ole riittävä yhteisön tuotannonalan pitkän aikavälin elinkelpoisuuden varmistamiseksi. Olisi muistettava, että hinnat nousivat 5 prosenttia vuoden 1999 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana samalla kun kustannukset kasvoivat 14 prosenttia.
(100) Sijoitetun pääoman tuotto ilmaistuna sijoitetun pääoman nettokirjanpidon voittoprosenttina noudatti suunnilleen edellä kuvattua tuottavuuden kehitystä koko tarkastelujakson ajan. Vuonna 1998 se oli 20 prosenttia ja vuonna 1999 24 prosenttia, mistä se laski - 14 prosenttiin vuonna 2001 ja - 10 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana.
e) Kassavirta ja pääoman saanti
TAULUKON PAIKKA
(101) Toiminnasta aiheutuva nettokassavirta oli noin 40000000 euroa vuonna 1998 ja - 6000000 euroa tutkimusajanjakson aikana. Huippu saavutettiin vuonna 1999, mutta vuonna 2000 se pieneni jyrkästi ja oli alimmillaan vuonna 2001. Tämän seurauksena yhteisön tuotannonala joutuu keskimäärin turvautumaan yhä enemmän lainoihin rahoittaakseen nykyisen toimintansa ja investointinsa.
(102) Tutkimuksesta kävi ilmi, että useiden otokseen valittujen yhteisön tuottajien vaikea rahoitustilanne on vaikuttanut kielteisesti niiden pääoman saantiin. Vaikka useimmat näistä yrityksistä ovat osa suuria teräsyrityksiä, niiden pääomatarpeita ei aina tyydytetä toivotulla tasolla, koska rahoitus ohjataan yleensä näiden yritysten sisällä tuottavimpiin yksiköihin.
5. Vahinkoa koskeva päätelmä
(103) Turkista peräisin olevan, tarkasteltavana olevan tuotteen polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä kasvoi vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana huomattavasti, 30 prosenttia, ja sen osuus yhteisön markkinoista kasvoi vuoden 1998 5,4 prosentista 6,7 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Suurin kasvu tapahtui vuosina 1999-2000, jolloin polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä kasvoi 43 prosenttia ja sen markkinaosuus kasvoi 2 prosenttiyksikköä. Turkista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin keskimääräiset hinnat olivat jatkuvasti alemmat kuin yhteisön tuotannonalan hinnat tarkastelujaksolla. Lisäksi tutkimusajanjakson aikana asianomaisesta maasta peräisin olevan tuonnin hinnat alittivat yhteisön tuotannonalan hinnat keskimäärin 5 prosentilla.
(104) Yhteisön tuotannonalan tilanteen on todettu heikentyneen tarkastelujakson aikana. Vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana monet vahingon osoittimet kehittyivät kielteisesti: yksikkökohtainen myyntihinta laski 4 prosenttia samalla kun tuotantokustannukset kasvoivat 3 prosenttia, tuottavuus oli vuonna 1998 1 prosenttia ja vuonna 1999 4 prosenttia mutta laski - 6 prosenttiin vuonna 2001 ja tutkimusjakson aikana, sijoitetun pääoman tuotto ja toiminnasta aiheutuva kassavirta olivat saman kielteisen suuntauksen mukaisia. Jotkin vahingon osoittimet säilyivät suunnilleen ennallaan: kapasiteetin käyttöaste, yhteisön tuotannonalan markkinaosuus ja työllisyys. Lopuksi voidaan todeta, että joissakin osoittimissa oli nähtävissä myönteistä kehitystä: koko tarkastelujakson aikana tuotanto kasvoi 7 prosenttia, kapasiteetti 6 prosenttia, EY:n myynnin määrä 7 prosenttia kulutuksen ja investointien (pääasiassa korvaavaa investointia) 61 prosentin kehityksen mukaisesti. On kuitenkin huomattava, että tuotantomäärän, kapasiteetin käyttöasteen ja EY:n myynnin määrän kasvu tapahtui pääasiassa vuosina 1998-1999, jolloin kysyntä oli suurta. Sen jälkeen ne kaikki yleisesti ottaen laskivat. Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa perusasetuksen 3 artiklassa tarkoitetussa merkityksessä.
F. SYY-YHTEYS
1. Johdanto
(105) Perusasetuksen 3 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaisesti komissio on tarkastellut, onko asianomaisesta maasta peräisin olevien tarkasteltavana olevien tuotteiden polkumyynnillä tapahtuva tuonti aiheuttanut vahinkoa yhteisön tuotannonalalle siinä määrin, että sitä voidaan pitää merkittävänä. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin lisäksi tutkittiin muut tiedossa olevat tekijät, jotka saattoivat aiheuttaa samaan aikaan vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, sen varmistamiseksi, että kyseisten muiden tekijöiden mahdollisesti aiheuttaman vahingon ei katsota johtuvan polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista.
2. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutukset
(106) Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrän huomattava kasvu 30 prosentilla 140000 tonnista vuonna 1998 tutkimusajanjakson 181000 tonniin, vastaava kasvu sen osuudessa yhteisön markkinoista eli 5,4 prosentista vuonna 1998 6,7 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana sekä todettu hinnan alittavuuden määrä (noin 5 prosenttia keskimäärin tutkimusajanjakson aikana) ajoittuivat yhteen yhteisön tuotannonalan taloudellisen tilanteen heikkenemisen kanssa. Tämä polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin markkinoiden valtaus oli erityisen huomattavaa vuosina 1999-2000, jolloin tuonnin määrä kasvoi 43 prosenttia ja polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin markkinaosuus 2 prosenttiyksikköä. Saman ajanjakson aikana yhteisön tuotannonalan myynnin määrä laski 4 prosenttia, markkinaosuus 3 prosenttiyksikköä ja kannattavuus 4,3 prosenttiyksikköä. Tätä kehitystä olisi tarkasteltava yhteydessä tarkasteltavana olevan tuotteen kulutuksen lievään kasvuun yhteisössä vuosina 1999-2000. Lisäksi polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hinnat alittivat yhteisön tuotannonalan hinnat koko tarkastelujakson ajan aiheuttaen hintoihin painetta, joka esti yhteisön tuotannonalan hintoja nousemasta samaan tahtiin tuotantokustannusten kasvun kanssa vuoden 1999 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana ja siten laukaisi edellä havaitun laskevan kehityksen ja negatiiviset taloudelliset tulokset vuodesta 2000 alkaen. Tämän perusteella katsotaan, että polkumyynnillä tapahtuvalla tuonnilla on ollut huomattava kielteinen vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen.
3. Muiden tekijöiden vaikutus
a) Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin suhteellisen pieni markkinaosuus
(107) Komissio tarkasteli, poistiko se, että Turkista peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin markkinaosuus oli suhteellisen pieni ja lievästi kasvava, syy-yhteyden asianomaisesta maasta peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän merkittävän vahingon väliltä. Kuten johdanto-osan 71 ja 72 kappaleessa todetaan, Turkista peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin markkinaosuus kasvoi 1,3 prosenttiyksikköä 5,4 prosenttiyksiköstä vuonna 1998 6,7 prosenttiyksikköön tutkimusajanjakson aikana. Johdanto-osan 73 ja 74 kappaleessa on todettu tarkasteltavana olevan Turkista peräisin olevan tuotteen hintojen jatkuvasti alittaneen yhteisön tuotannonalan hinnat.
(108) Aluksi olisi palautettava mieleen tutkimuksessa todetun, että tarkasteltavana olevan tuotteen turkkilaiset tuottajat saivat kotimarkkinoilla huomattavaa voittoa. Näissä oloissa viennin määrä riippuu suoraan turkkilaisten kotimarkkinoiden absorbointikyvystä. Tämän vuoksi Turkin viennin määrä ja markkinaosuus heijastavat suhteellisen epätasaista käyttäytymistä ajan kuluessa.
(109) Tarkasteltavana olevan tuotteen markkinarakenteelle on ominaista tuotannon suhteellinen hajanaisuus eikä ole yhtä tuottajaa, jolla olisi aidosti määräävä markkina-asema. Yhteisön suurimman tuottajan markkinaosuus tutkimusajanjakson aikana oli 10,6 prosenttia ja seitsemällä muulla yhteisön tuottajalla oli 5-10,5 prosentin osuus markkinoista.
(110) Tarkasteltavana oleva tuote on tyypillinen raaka-aine. Se on homogeeninen, keskenään korvattavissa oleva ja sitä myydään avoimilla markkinoilla. Olisi huomattava, että tarkasteltavana olevan tuotteen määrällisessä mielessä ensisijaiset ostajat ovat jälleenmyyjiä, jotka jatkuvasti vertailevat hintoja ja suuressa määrin määräävät lopullisen hinnan.
(111) Kaiken edellä esitetyn vuoksi komissio päätteli, että näillä hintavaihteluille erittäin alttiilla markkinoilla jopa suhteellisen pienillä määrillä voi olla lamauttava hintavaikutus koko yhteisön markkinoihin.
b) Muiden yhteisön tuottajien toimintakyky
(112) Yksikään muu yhteisön tuotannonalaan kuulumaton yhteisön tuottaja ei toiminut tutkimuksessa yhteistyössä. Parhaan saatavilla olevan näytön mukaan muiden tuottajien EY:n myynnin määrä on pysynyt suunnilleen vakaana noin 490000 tonnissa vuotta kohti koko tarkastelujakson ajan. Niiden markkinaosuus puolestaan laski 19,2 prosentista vuonna 1998 18,1 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Edellä esitetty osoittaa, että yhteisön muut tuottajat eivät saaneet suurempaa markkinaosuutta yhteisön tuotannonalan kustannuksella vaan pikemminkin kärsivät samanlaisista markkinatappioista kuin yhteisön tuotannonala.
c) Yhdysvaltain ja muiden maiden käyttöönottamat kaupan suojatoimenpiteet, 11. syyskuuta 2001 tapahtumien vaikutus ja yhteisön tuotannonalan vienti
(113) Yksi asianomainen osapuoli väitti, että osa yhteisön tuotannonalan kärsimästä vahingosta johtui siitä, että yhteisön tuotannonalalta oli sulkeutunut monta tärkeää vientimarkkinaa Yhdysvaltojen ja muiden maiden tarkasteltavana olevan tuotteen suhteen käyttöönottamien kaupan suojatoimenpiteiden vuoksi, ja 11. syyskuuta 2001 tapahtumien vaikutuksesta yleiseen kysyntään.
(114) EY:n tarkasteltavana olevan tuotteen vientiin todellakin kohdistuu useita kansallisia kaupan suojatoimenpiteitä, jotka on otettu käyttöön vuodesta 2001 alkaen Yhdysvaltojen toimenpiteiden seurauksena. Yhteisön tuotannonala kuitenkin kasvatti vientiin tarkoitetun myyntinsä määrää 33 prosenttia, eli noin 85000 tonnista vuonna 1998 noin 114000 tonniin tutkimusajanjakson aikana siten, että suurin osa kasvusta tapahtui vuosina 1998-2000. Vientiin tarkoitettu myynti muodosti noin 7 prosenttia yhteisön tuotannonalan tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyynnistä tutkimusajanjaksolla. On syytä myös huomata, että edellä mainittu kannattavuus viittaa ainoastaan tarkasteltavana olevan tuotteen EY:n myyntiin. Sen sijaan vientiin tarkoitetun myynnin kannattavuus oli positiivista koko ajanjakson vuodesta 1998 tutkimusajanjaksoon, kun kannattavuussuhteet vaihtelivat 9-18 prosenttiin. Näin ollen päätellään, että vientitoiminnasta ei ole voinut osaltaan aiheutua vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
TAULUKON PAIKKA
d) Kaakkois-Aasian talouskriisin vaikutus
(115) Yksi asianomainen osapuoli väitti, että yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtui Kaakkois-Aasian talouskriisistä vuosina 1997-1998. Olisi huomattava, että Aasian kriisi voi olla syynä terästuotteiden hintojen laskuun ja siten tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa käytetyn tärkeimmän raaka-aineen, kuumavalssattujen kelojen, hintojen laskuun. Jos talouskriisi olisi vaikuttanut varhaisemman jalostusasteen teollisuuteen, tarkasteltavana olevan tuotteen tuottajat olisivat voineet hyötyä pääraaka-aineen alhaisemmista hinnoista. Vuonna 1999, jolloin kuumavalssattujen kelojen hinnat olivat alhaisimmillaan, yhteisön tuotannonala pystyi alentamaan hintojaan ja lisäämään myyntiään. Olisi huomattava, että tutkimuksessa ei käynyt ilmi tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin suurta lisäystä asianomaisista Aasian maista. Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että Aasian kriisi ei aiheuttanut yhteisön tuotannonalalle vahinkoa.
e) Tuonti muista kolmansista maista
(116) Käytettävissä olevien tietojen mukaan kolmansista maista peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin kokonaismäärä kasvoi 7 prosenttia 197000 tonnista vuonna 1998 211000 tonniin tutkimusajanjaksolla ja sen markkinaosuus ensin kasvoi 7,7 prosentista vuonna 1998 10 prosenttiin vuonna 2000 ja sitten laski 7,7 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Kyseisen tuonnin painotetut keskimääräiset cif-hinnat laskivat 12 prosenttia vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana eli 444 eurosta tonnilta vuonna 1998 390 euroon tonnilta tutkimusajanjaksolla. Olisi huomattava, että tarkastelujaksolla muista kolmansista maista peräisin olevan tuonnin hinnat pysyivät merkittävästi korkeampina kuin asianomaisesta maasta peräisin olevan tuonnin hinnat.
(117) Lisäksi todettiin, että vain kahdesta muusta maasta kuin Turkista peräisin olevalla tuonnilla oli tutkimusajanjakson aikana yli 1 prosentin osuus yhteisön markkinoista. Nämä maat olivat Unkari ja Slovenia. Unkarin suhteen todettiin, että sen markkinaosuus laski 1,9 prosentista vuonna 1998 1,7 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Slovenian markkinaosuus puolestaan oli nolla vuonna 1998 ja laski vuonna 1999 olleesta 1,5 prosentista 1,2 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Vaikka näiden kahden maan cif-tuontihinnat näyttävätkin alittavan yhteisön tuotannonalan hinnat, ne ovat aina olleet korkeammat kuin asianomaisen maan. Ei myöskään ole saatavilla mitään näyttöä, joka osoittaisi, että Unkarista ja Sloveniasta peräisin oleva tuonti olisi tapahtunut polkumyyntihinnoin. Voidaan päätellä, että kyseisen tuonnin vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen oli ainoastaan vähäinen ottaen huomioon keskimääräiset hinnat, tuonnin pienen määrän ja niiden rajallisen markkinaosuuden. Tämän vuoksi päätellään alustavasti, että kolmansista maista peräisin oleva tuonti aiheutti yhteisön tuotannonalalle vahinkoa ainoastaan erittäin rajoitetusti, jos lainkaan, ja että sen vaikutus ei muuttanut päätelmää, jonka mukaan asianomaisesta maasta peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon välillä on aito ja huomattava syy-seuraussuhde.
f) Ylisuuret investoinnit ja ylikapasiteetti
(118) Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että yhteisön tuotannonala kärsii kroonisesta ylikapasiteetista kuten terästeollisuus yleensä. Tämä johtuu muun muassa terästuotteiden maailmanmarkkinoiden hitaasta kasvusta, siitä että joissakin sovellutuksissa teräs korvataan yhä useammin muilla materiaaleilla sekä teräksen omien mekaanisten ominaisuuksien kuten lujuuden ja jäykkyyden parantumisesta. Näin ollen väitetään, että yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko on pelkästään sen seurausta, että tuotantohyödykkeisiin on järjestelmällisesti sijoitettu liikaa, mikä on johtanut liikakapasiteetin kertymiseen.
(119) Yhteisön tuotannonalan investoinnit ovat koostuneet enimmäkseen vanhentuneiden tuotantolinjojen korvaamisesta ja uudistamisesta sekä uusien täysin automaattisten varastojen rakentamisesta. Investoinneista on hyvin pieni osa käytetty kapasiteetin lisäämiseen. On huomattava, että jopa korvaava investointi tavallisesti hiukan nostaa teknistä kapasiteettia yksinkertaisesti sen vuoksi, että uusi laitteisto on tehokkaampaa ja tuottavampaa kuin aikaisempi. Kapasiteetin lisäämistä, joka on ollut sangen vähäistä (6 prosenttia neljässä vuodessa), on tarkasteltava seuraavaa taustaa vasten: Yhteisön tuotannonala oli kannattavaa tarkastelujakson alussa ja kysyntä oli erittäin suurta. Sitä vastoin sangen korkeat kapasiteettiluvut vuosina 1998 ja 1999, jolloin polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä oli alhainen, eivät estäneet yhteisön tuotannonalaa saamasta voittoa noina vuosina. Lopuksi on vielä huomattava, että yksi otokseen kuulunut yhteisön tuottaja sulki 50000 tonnin kapasiteetin omaavan teollisuuslaitoksensa vuonna 1998. Tämän vuoksi päätellään alustavasti, että väitetyt ylisuuret investoinnit ja ylikapasiteetti aiheuttivat yhteisön tuotannonalalle vahinkoa ainoastaan erittäin rajoitetusti, jos lainkaan, ja että niiden vaikutus ei muuttanut päätelmää, jonka mukaan asianomaisesta maasta peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon välillä on aito ja huomattava syy-seuraussuhde.
g) Rakennusalan toiminnan hiljentymistä heijastanut kysynnän lasku
(120) Yksi asianomainen osapuoli väitti, että yhteisön tuotannonalan kärsimät vahingot liittyivät tarkasteltavana olevan tuotteen ensisijaisen kuluttajan eli rakennusalan hiljenemiseen. Väitteensä tueksi kyseinen osapuoli esitti Eurostatin tietoja, jotka liittyivät EU:n tuotantoon rakennusalalla ja jotka osoittivat tämän erityisalan kasvun tasoittuneen vuosina 2000 ja 2001 ja laskeneen vuoden 2001 viimeisestä neljänneksestä alkaen.
(121) Rakennusalan lama vuonna 2002 on tunnustettu asia, ja tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevat kulutusluvut, jotka on esitetty edellä, vahvistavat sen. Nämä kulutusluvut osoittavat, että tarkasteltavana olevan tuotteen kulutus saavutti huippunsa vuonna 2000 ja sen jälkeen laski sekä vuonna 2001 että tutkimusajanjakson aikana. Olisi kuitenkin muistettava, että suurin muutos, jossa siirryttiin 3,3 prosentin kannattavuudesta noin 1 prosentin tappioon, tapahtui vuosina 1999-2000 siitä huolimatta, että markkinat saavuttivat tuolloin huipun. Samana vuonna Turkista peräisin olevan tuonnin määrä oli kasvanut jyrkästi 43 prosenttia ja sen markkinaosuus 4,9 prosentista 6,9 prosenttiin. Tämän vuoksi päätellään alustavasti, että rakennusalan toiminnan laskua heijastanut kysynnän lasku aiheutti yhteisön tuotannonalalle vahinkoa ainoastaan erittäin rajoitetusti, jos lainkaan, ja että sen vaikutus ei muuttanut päätelmää, jonka mukaan asianomaisesta maasta peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon välillä on aito ja huomattava syy-seuraussuhde.
4. Syy-yhteyttä koskeva päätelmä
(122) Päätelmänä vahvistetaan, että yhteisön tuotannonalalle aiheutunut huomattava vahinko, eli se, että yksikkökohtaiset myyntihinnat laskivat (4 prosenttia) samalla kun tuotantokustannukset nousivat 3 prosenttia, kannattavuuden lasku vuosista 1998 ja 1999 vuoteen 2001 ja tutkimusajanjaksoon sekä vastaava sijoitetun pääoman tuoton ja toiminnasta aiheutuvan kassavirran lasku johtui polkumyynnillä tapahtuneesta asianomaisesta tuonnista.
(123) Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin suhteellisen pienellä markkinaosuudella, Yhdysvaltojen ja muiden maiden käyttöönottamilla kaupan suojatoimenpiteillä, 11. syyskuuta 2001 tapahtumilla ja yhteisön tuotannonalan viennin seuraamuksilla sekä Kaakkois-Aasian talouskriisillä, muista kolmansista maista tapahtuvalla tuonnilla, väitetyillä ylisuurilla investoinneilla ja ylikapasiteetilla ja rakennusalan toiminnan laskua heijastaneen kysynnän laskulla ei ollut vaikutusta tai oli ainoastaan hyvin pieni vaikutus yhteisön tuotannonalan kielteiseen kehitykseen, eikä se tämän vuoksi muuttanut päätelmää, jonka mukaan asianomaisesta maasta peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon välillä on aito ja huomattava syy-seuraussuhde.
(124) Tästä syystä päätellään alustavasti, että Turkista peräisin oleva polkumyynnillä tapahtunut tuonti on aiheuttanut yhteisön tuotannonalalle perusasetuksen 3 artiklan 6 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
G. YHTEISÖN ETU
(125) Komissio tutki, oliko polkumyyntiä, vahinkoa ja syy-yhteyttä koskevista päätelmistä huolimatta olemassa pakottavia syitä, joiden perusteella olisi pääteltävä, että toimenpiteiden käyttöönotto ei tässä tapauksessa ole yhteisön edun mukaista. Tämän vuoksi ja perusasetuksen 21 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissio tarkasteli toimenpiteiden vaikutusta kaikkiin osapuoliin, joita tutkimus koski.
1. Yhteisön tuotannonalan etu
Yhteisön tuotannonalan luonne ja rakenne
(126) Yhteisön tuotannonala muodostuu 14 yrityksestä. Melkein kaikki niistä kuuluvat kansainvälisiin ryhmiin, jotka toimivat pääasiassa teräsalalla. Monet niistä ostavat pääraaka-aineen muilta ryhmäänsä kuuluvilta yrityksiltä markkinahintaan. Yhteisön tuotannonala työllisti yhteensä noin 160000 henkeä, joista 2772 henkeä työskenteli välittömästi tarkasteltavana olevan tuotteen parissa tutkimusajanjakson aikana.
Toimenpiteiden käyttöönoton / käyttöönotosta luopumisen mahdollinen vaikutus yhteisön tuotannonalaan
(127) Toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen odotetaan, että yhteisön tuotannonalan tarkasteltavana olevan tuotteen myyntimäärät kohoavat yhteisön markkinoilla. Tämän myötä yhteisön tuotannonala pystyisi kasvattamaan markkinaosuuttaan, ja kapasiteetin käyttöasteen nostaminen alentaisi tuotannon yksikkökustannuksia ja lisäisi tuottavuutta. Yhteisön tuotannonalan hintataso todennäköisesti voisi nousta hieman vaikkakaan ei polkumyyntitullin vertaa, sillä markkinoilla olisi edelleen kilpailua yhteisön tuottajien, asianomaisesta maasta muilla kuin polkumyyntihinnoilla peräisin olevan tuonnin ja muista yhteisön ulkopuolista maista peräisin olevan tuonnin välillä. Kaiken kaikkiaan odotetaan, että tuotannon ja myynnin määrien kasvu sekä yksikkökustannusten lasku entisestään mahdollisesti yhdistettynä varovaiseen hinnankorotukseen parantaisivat yhteisön tuotannonalan taloudellista tilannetta.
(128) Jos polkumyyntitoimenpiteitä taas ei oteta käyttöön, on todennäköistä, että yhteisön tuotannonalan kielteinen kehitys jatkuu. Yhteisön tuotannonala kärsii erityisesti tilanteesta, jossa se ei ole kannattavaa. Kun otetaan huomioon yhteisön tuotannonalalle tutkimusajanjakson aikana jo aiheutunut merkittävä vahinko sekä rakennusalan ilmeinen hiljentyminen vuoden 2002 alusta, on ilmeistä, että yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne heikkenee entisestään, jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön. Mitä todennäköisimmin tämä johtaa tuotannon supistamiseen tai tiettyjen tuotantolaitosten sulkemiseen ja se saattaa näin ollen uhata yhteisön työllisyyttä ja investointeja.
Päätelmät
(129) Päätellään, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto sallisi yhteisön tuotannonalan toipua todetun vahingollisen polkumyynnin vaikutuksista.
2. Yhteisön etuyhteydettömien tuojien/kauppiaiden etu
(130) Tarkasteltavana olevan tuotteen jakelun yhteisössä suorittavat tuojat/kauppiaat, jotka käyvät kauppaa myös monilla muilla tuotteilla. Sekä yhteisön tuotannonala että vientiä harjoittavat tuottajat myyvät tuotteitaan yhteisössä kauppiaitten kautta. Ottaen huomioon tuojien suuren määrän komissio on päättänyt soveltaa polkumyynnin perusasetuksen 17 artiklan mukaista otantaa ja on ilmoittanut asiasta menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa. Komissio otti yhteyttä 102 tuojaan, jotka on lueteltu valituksessa, ja pyysi niitä vastaamaan menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa lueteltuihin kysymyksiin, joista tärkeimmät koskivat niiden kokonaisliikevaihtoa, työntekijöiden kokonaismäärää ja tarkasteltavana olevan tuotteen tutkimusajanjakson aikana yhteisön markkinoille suuntautuneen tuonnin sekä yhteisön markkinoilla tapahtuneen jälleenmyynnin määrää ja arvoa.
(131) Kaksitoista tuojaa suostui mukaan otokseen ja antoi pyydetyt perustiedot määräajassa. Tilanne huomioon ottaen päätettiin lähettää tuojille tarkoitettu kyselylomake kaikille kahdelletoista edellä mainitulle yritykselle. Vain kuusi(6) näistä kahdestatoista tuojasta lopulta toimi täydessä yhteistyössä ja vastasi kyselylomakkeeseen.
(132) Kuusi yhteistyössä toiminutta tuojaa edustivat noin 45:tä prosenttia asianomaisesta maasta peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin kokonaismäärästä yhteisössä tutkimusajanjakson aikana. Jos polkumyyntitoimenpiteet otetaan käyttöön, asianomaisesta maasta peräisin oleva tuonti mahdollisesti vähenisi. Ei voida myöskään sulkea pois mahdollisuutta, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto voi johtaa tarkasteltavana olevan tuotteen hintojen vähäiseen nousuun yhteisössä, millä olisi vaikutusta tuojien ja kauppiaiden taloudelliseen tilanteeseen. Polkumyyntitullin vaikutusta tuojien ja kauppiaiden tilanteeseen olisi kuitenkin tarkasteltava siltä kannalta, miten pienen osan tarkasteltavana olevan tuotteen kauppa muodostaa niiden koko liiketoiminnasta. Edellä mainittujen, yhteistyössä toimineiden tuojien antamien tietojen perusteella on todettu, että Turkista tuotu tarkasteltavana oleva tuote edusti keskimäärin 12:ta prosenttia yhteistyössä toimineiden yritysten kokonaisliikevaihdosta. Tutkimuksesta kävi myös ilmi, että tarkasteltavana olevan tuotteen kauppaan suoraan tai epäsuorasti liittyneiden työntekijöiden suhteellinen osuus oli vain 23 prosenttia edellä mainittujen yhteistyössä toimineiden tuojien 107 työntekijän suuruisesta kokonaishenkilökunnasta. Näin ollen toimenpiteiden vaikutus tuojien koko liiketoimintaan olisi vähäinen. Lisäksi tarkasteltavana olevan tuotteen tuontihintojen nousun vaikutus tuojiin riippuu niiden kyvystä siirtää hintojen nousu asiakkailleen. Koska tarkasteltavana olevan tuotteen osuus käyttäjien kokonaiskustannuksista on pieni, tuottajat voivat kyetä helpommin siirtämään hintojen nousun käyttäjille. Tästä syystä päätellään alustavasti, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotolla ei todennäköisesti ole vakavaa kielteistä vaikutusta yhteisön tuojien tilanteeseen.
3. Tuotetta käyttävän tuotannonalan etu
(133) Tarkasteltavana olevan tuotteen pääasiallisin käyttäjä yhteisössä on rakennusteollisuus. Tämän vuoksi tuotteen kysyntä on ensisijassa riippuvainen rakennustoiminnan kehityksestä yksityisellä ja teollisella sektorilla. Kyselylomakkeet lähetettiin 11 käyttäjäjärjestölle, joita pyydettiin lähettämään käyttäjille tarkoitetusta kyselylomakkeesta otettu kopio niille jäsenille, joita tutkimus koski. Komissio ei saanut vastauksia käyttäjiltä, joita asia koski, tai niitä edustavilta järjestöiltä. Koska tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjät eivät osoittaneet kiinnostusta asiaan, voidaan alustavasti päätellä, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto ei todennäköisesti vaikuta merkittävästi niiden tilanteeseen.
4. Yhteisön etua koskevat päätelmät
(134) Toimenpiteiden käyttöönoton voidaan odottaa antavan yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden saavuttaa takaisin menettämäänsä myyntiä ja markkinaosuutta ja parantaa kannattavuuttaan. Toisaalta ottaen huomioon yhteisön tuotannonalan huonontuneen tilanteen on olemassa vaara, että jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, tietyt yhteisön tuottajat voivat lopettaa tuotantolinjansa tai jopa koko tuotantolaitoksensa ja pakkolomauttamaan osan työvoimastaan. Kielteisiä vaikutuksia ovat todennäköisesti tuontimäärien väheneminen ja tuojille/kauppiaille aiheutuvat vähäiset hintojen nousut, mutta niitä voidaan minimoida siirtämällä hintojen nousu käyttäjille. Käyttäjille puolestaan ei todennäköisesti aiheudu kyseisestä hintojen noususta vakavia seurauksia, koska tarkasteltavana olevaa tuotetta käytetään niiden valmiissa tuotteissa vähän. Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että pakottavia syitä polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönotosta luopumiselle ei tässä tapauksessa ole ja että toimenpiteiden toteuttaminen on yhteisön etujen mukaista.
H. VÄLIAIKAISET POLKUMYYNTITOIMENPITEET
(135) Polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevat päätelmät huomioon ottaen olisi otettava käyttöön väliaikaiset toimenpiteet, jotta estettäisiin polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista aiheutuvien lisävahinkojen syntyminen yhteisön tuotannonalalle.
1. Vahingon korjaava taso
(136) Väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden tason olisi oltava riittävä poistamaan polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko ylittämättä todettuja polkumyyntimarginaaleja. Vahingollisen polkumyynnin vaikutukset poistavaa tullin määrää laskettaessa katsottiin, että mitkä tahansa toimenpiteet mahdollistaisivat yhteisön tuotannonalan kattaa kustannuksensa ja saada sellaisen ennen veroja lasketun myyntivoiton, jonka yhteisön tuotannonala voisi kohtuudella saada tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa eli polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin puuttuessa.
(137) Käytettävissä olevien tietojen perusteella todettiin alustavasti, että yhteisön tuotannonalan vuonna 1999 saavuttamaa 3,3 prosentin voittomarginaalia liikevaihdosta voidaan pitää sopivana määränä, jonka yhteisön tuotannonalan voidaan odottaa saavan vahingollisen polkumyynnin puuttuessa. Tarvittava hinnankorotus määritettiin vertaamalla hinnan alittavuuden laskemisessa määritettyä painotettua keskimääräistä tuontihintaa samassa kaupan portaassa yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla myymän tuotteen vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan. Vahinkoa aiheuttamaton hinta saatiin mukauttamalla kunkin yhteisön tuotannonalan muodostavan yrityksen myyntihinta kannattavuuden takaavalle tasolle ja lisäämällä edellä mainittu voittomarginaali. Tästä vertailusta ilmenevät erot ilmaistiin tuonnin cif-arvon prosenttiosuutena.
(138) Tässä asiakirjassa esitetyt yrityskohtaiset polkumyyntitullit vahvistettiin nyt tehdyn tutkimuksen päätelmien pohjalta. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten senhetkistä tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevia "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavia tulleja) yksinomaan asianomaisesta maasta peräisin olevien, kyseisten yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Yritysten, joiden nimeä ja osoitetta ei erikseen mainita tämän asetuksen artiklaosassa, erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset mukaan luettuina, tuottamat tuontituotteet eivät voi saada etua kyseisistä tulleista, vaan niihin on sovellettava "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tullia.
(139) Kaikki näiden yrityskohtaisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt pyynnöt) on toimitettava viipymättä komissiolle, ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot, erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Komissio muuttaa tarvittaessa tätä asetusta neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelon ajan tasalle.
2. Ehdotetut väliaikaiset toimenpiteet
(140) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että Turkista peräisin olevassa tuonnissa olisi perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti otettava käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli todettujen polkumyyntimarginaalien tasoisena, koska ne ovat vahinkomarginaaleja alhaisempia.
3. Hintasitoumukset
(141) Tulliliiton viimeisen vaiheen aloittamisesta tehdyn EY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/95 46 artiklan mukaisesti Turkin yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille toimitettiin tutkimuksen päätelmiä koskevat tiedot varhaisessa vaiheessa. Useat vientiä harjoittavat tuottajat, eli Özdemir Boru Profil San.ve Ticaret AS, MMZ Onur Boru Profil Uretim ja Guven Boru ve Profil Sanayi ve Ticaret Ltd, tarjosivat perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisia hintasitoumuksia.
(142) Komissio on todennut hintasitoumuksista seuraavaa:
- Tarkasteltavana oleva tuote on hyödyketuote, jonka hinnoissa on huomattavasti volatiliteettia jopa lyhyellä aikavälillä, minkä vuoksi se ei sovellu kiinteisiin hintasitoumuksiin. Volatiliteetti johtuu osittain vaihteluista raaka-aineiden, erityisesti kuumavalssattujen kelojen, hinnoissa, jotka muodostavat suurimman, vaikkakin suuruudeltaan vaihtelevan osan tuotantokustannuksista. Volatiliteetti on kytköksissä myös valuuttakursseihin, jotka ovat yhteisössä vakaat Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Ruotsia ja Tanskaa lukuun ottamatta mutta jotka muuttuvat nopeasti suhteessa Yhdysvaltain dollariin, jossa liiketoimet tehdään Turkissa. Hinnat onkin tarkistettava kuukausittain.
- Jos tuonnin vähimmäishinnat sidottaisiin kuumavalssattujen kelojen hintaan, tuotteiden alaryhmille pitäisi vahvistaa ryhmäkohtaiset indeksointikaavat, koska energian ja työvoiman tarve tonnia kohden vaihtelee tuotteen koon mukaan. Tästä syystä, jos tällainen tarkistusjärjestelmä päätettäisiin ottaa käyttöön, kullekin tuoteryhmälle pitäisi vahvistaa kolmesta neljään kaavaa tuotteen koon mukaan.
- Tuotteella on hyvin monta esittämismuotoa (jopa 250), koska useat tekijät (teräspitoisuus, koko, paksuus jne.) vaikuttavat hintoihin. Tämä tekee yhteisön tullitarkastuksen kohtuuttoman raskaaksi ja vaikeaksi.
(143) Lisäksi osa hintasitoumuksia tarjonneista tuottajista vie monenlaisia terästuotteita, kuten esimerkiksi hitsattuja putkia, rakenne- ja hiiliteräsputkia sekä neli- ja suorakulmaisia putkia, joihin polkumyyntitutkimusta sovelletaan vain osittain. Samoille asiakkaille vietävien eri tuotteiden hinnantasausriski on tästä syystä suuri. Yleisellä tasolla yhteisön tuotannonala väitti myös, etteivät sitoumukset eivätkä näin ollen myöskään vähimmäishinnat olisi samoista syistä selvästikään asianmukaisia toimenpiteitä tarkasteltavana olevan tuotteen osalta.
(144) Edellä esitetyn perusteella kyseiset hintasitoumustarjoukset hylättiin.
I. LOPPUSÄÄNNÖS
(145) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi on vahvistettava määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet, jotka ilmoittautuivat aloittamista koskevassa ilmoituksessa vahvistetussa määräajassa, voivat esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi todettava, että tätä asetusta varten tullien käyttöönotosta tehdyt päätelmät ovat alustavia ja niitä voidaan joutua tarkistamaan mahdollisesta lopullisesta tullista päätettäessä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli Turkista peräisin olevien putkipalkkien, joihin kuuluvat raudasta tai teräksestä valmistetut poikkileikkaukseltaan neliön tai suorakaiteen muotoiset kierteitetyt tai kierteitettävät putket ja profiiliputket, lukuun ottamatta ruostumattomasta teräksestä valmistettuja tai sellaisia, joiden ulkoläpimitta on suurempi kuin 600 mm, jotka tällä hetkellä luokitellaan CN-koodeihin ex 7306 60 31 (Taric-koodi 7306 60 31 90 ) ja ex 7306 60 39 (Taric-koodi 7306 60 39 90 ).
2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava väliaikainen tulli on seuraavien valmistajien tuottamien tuotteiden osalta seuraava:
TAULUKON PAIKKA
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista.
2 artikla
1. Asianomaiset osapuolet voivat yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta pyytää, että niille ilmoitetaan niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella tämä asetus annettiin, ja ne voivat saman ajan kuluessa esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla komission kuulemiksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan soveltamista.
2. Asianomaiset osapuolet voivat asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulosta.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2003.