RÅDETS FORORDNING (EF) nr 237/2008
af 10. marts 2008
om afslutning af den delvise interimsundersøgelse vedrørende antidumpingtold på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i bl.a. Ukraine, i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (grundforordningen), særlig artikel 11, stk. 3,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Gældende foranstaltninger
(1)
Ved forordning (EF) nr. 132/2001 indførte Rådet den 22. januar 2001 (2) en endelig antidumpingtold på 33,25 EUR pr. ton på importen af ammoniumnitrat henhørende under KN-kode 3102 30 90 og 3102 40 90 med oprindelse i bl.a. Ukraine. Den undersøgelse, som førte til de gældende foranstaltninger, vil i det følgende blive benævnt »den oprindelige undersøgelse«.
(2)
Den 17. maj 2004 fritog Rådet ved forordning (EF) nr. 993/2004 (3) efter en delvis interimsundersøgelse import til Fællesskabet af den pågældende vare produceret af virksomheder, hvis tilsagn Kommissionen ville godtage, fra den antidumpingtold, som indførtes ved forordning (EF) nr. 132/2001. Ved forordning (EF) nr. 1001/2004 (4) godtog Kommissionen tilsagn for en periode på seks måneder og ved forordning (EF) nr. 1996/2004 (5) godtog Kommissionen tilsagn for yderligere en periode indtil den 20. maj 2005. Formålet med disse tilsagn var at tage hensyn til visse følger af, at EU blev udvidet til at omfatte 25 medlemsstater den 1. maj 2004.
(3)
Efter en interimsundersøgelse, der var begrænset til at omfatte definitionen på den pågældende vare, besluttede Rådet ved forordning (EF) nr. 945/2005, at definitionen på den pågældende vare skulle præciseres, og at de gældende foranstaltninger skulle gælde for den pågældende vare, når den sammen med andre marginale stoffer og næringsstoffer indgik i andre gødninger, i forhold til deres indhold af ammoniumnitrat.
(4)
Efter en udløbsundersøgelse, som blev indledt i januar 2006, forlængede Rådet ved forordning (EF) nr. 442/2007 (6) disse foranstaltninger på deres nuværende niveau for endnu to år. Foranstaltningerne består af en særtold.
2. Anmodning om en fornyet undersøgelse
(5)
Open Joint Stock Company (OJSC) Azot Cherkassy (ansøgeren), som er en eksporterende producent fra Ukraine, indsendte en anmodning om en delvis interimsundersøgelse i medfør af grundforordningens artikel 11, stk. 3. Anmodningen var begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren.
(6)
I sin anmodning i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, hævdede ansøgeren, at de omstændigheder med hensyn til dumping, der var blevet lagt til grund ved fastsættelsen af de gældende foranstaltninger, havde ændret sig, og at ændringerne var af varig karakter. Ansøgeren hævdede endvidere, at en sammenligning mellem den normale værdi baseret på virksomhedens egne omkostninger eller hjemmemarkedspriser og dets priser ved eksport til Fællesskabet viser, at dumpingen er faldet til et niveau, der er væsentligt under niveauet for de nuværende foranstaltninger. Ansøgeren hævdede derfor, at det ikke længere var nødvendigt at opretholde de gældende foranstaltninger til afhjælpning af dumpingen.
3. Undersøgelse
(7)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at anmodningen indeholdt tilstrækkelige umiddelbare beviser til at indlede en delvis interimsundersøgelse, og den indledte derfor den 19. december 2006 en sådan undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, ved en meddelelse offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (7).
(8)
Undersøgelsen var begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren. Undersøgelsen af dumpingaspektet omfattede perioden fra den 1. oktober 2005 til den 30. september 2006 (den fornyede undersøgelsesperiode).
(9)
Kommissionen underrettede officielt ansøgeren, repræsentanterne for eksportlandet og producentsammenslutningen i EF om indledningen af undersøgelsen. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(10)
Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(11)
For at indhente de oplysninger, som den anså for nødvendige til sin undersøgelse, sendte Kommissionen et spørgeskema til ansøgeren, og modtog besvarelsen inden for den fastsatte frist.
(12)
Kommissionen indhentede og efterprøvede også alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på konstatering af dumping. Kommissionen foretog kontrolbesøg på stedet hos ansøgeren i Cherkassy.
(13)
Ansøgeren informerede de interesserede parter om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, som ligger til grund for at anbefale, at denne undersøgelse afsluttes, og at de eksisterende antidumpingforanstaltninger på importen af den pågældende vare opretholdes, og disse parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger. Parternes bemærkninger blev taget i betragtning, hvor det var relevant.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(14)
Den pågældende vare er den samme som i den oprindelige undersøgelse som defineret ved forordning (EF) nr. 945/2005, nemlig gødning i fast form med et indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent med oprindelse i Ukraine, henhørende under KN-kode 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 og ex 3105 90 91 (herefter benævnt »AN«). AN er et nitrogenholdigt gødningsstof i fast form, der er almindeligt anvendt i landbruget. Det fremstilles af ammoniak og salpetersyre og har et nitrogenindhold på over 28 vægtprocent i pilleform eller i granulatform.
2. Samme vare
(15)
Denne undersøgelse bekræftede - som den oprindelige undersøgelse - at AN er en ren råvare, og kvaliteten og de grundlæggende fysiske egenskaber er identiske uanset oprindelseslandet. Det AN, der fremstilles og sælges på markedet i Ukraine af ansøgeren, og det AN, der eksporteres til Fællesskabet, har de samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og i al væsentlighed samme anvendelsesformål. Varerne anses derfor for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4. Denne undersøgelse er begrænset til at fastlægge dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren, og det var derfor ikke muligt at nå frem til en konklusion vedrørende den vare, der produceres og sælges af EF-erhvervsgrenen på markedet i Fællesskabet.
C. RESULTATER AF UNDERSØGELSEN
1. Normal værdi
(16)
For at beregne den normale værdi, blev det først kontrolleret, om ansøgerens samlede salg på hjemmemarkedet var repræsentativt, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2, altså udgjorde mindst 5 % af ansøgerens samlede solgte mængde, der eksporteredes til Fællesskabet. Undersøgelsen viste, at ansøgeren kun solgte én form for AN, og at denne form blev solgt i repræsentative mængder på hjemmemarkedet.
(17)
Kommissionen undersøgte efterfølgende, om hjemmemarkedssalget af AN kunne anses for at have fundet sted i normal handel i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 4, ved at sammenligne nettosalgsprisen på hjemmemarkedet med de beregnede produktionsomkostninger.
(18)
Ved vurderingen af ansøgerens produktionsomkostninger blev det konstateret, at gasomkostningerne ikke var rimeligt afspejlet i ansøgerens regnskaber. I den forbindelse skal det nævnes, at energiomkostninger, som f.eks. gas, udgør en betydelig del af fremstillingsomkostningerne og en betydelig del af de samlede produktionsomkostninger.
(19)
Hvad angår gasomkostningerne, blev det konstateret, at Ukraine importerer hovedparten af den gas, der benyttes til fremstilling af AN, fra Rusland. I den forbindelse tyder alle tilgængelige oplysninger på, at Ukraine importerer naturgas fra Rusland til priser, der ligger langt under markedspriserne på uregulerede markeder for naturgas. Undersøgelsen viste, at prisen for naturgas fra Rusland ved eksport til Fællesskabet var næsten dobbelt så høj som gasprisen på det ukrainske hjemmemarked. Som fastlagt i grundforordningens artikel 2, stk. 5, blev de udgifter til gas, som blev afholdt af ansøgeren, derfor justeret ud fra oplysningerne fra andre repræsentative markeder.
(20)
Efter offentliggørelsen påstod ansøgeren, at en justering af virksomhedens gaspriser på hjemmemarkedet var ubegrundet, da virksomhedens regnskaber til fulde afspejler de omkostninger, der er forbundet med produktion og salg af samme vare i oprindelseslandet.
(21)
Når omkostningerne i forbindelse med produktion af samme vare i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, gennemgås, skal det dog afgøres, om de omkostninger, der er registreret i virksomhedens regnskaber, i rimeligt omfang afspejler omkostningerne til produktion og salg af den pågældende vare. Dette viste sig ikke at være tilfældet, jf. betragtning 19 ovenfor.
(22)
Desuden påstod ansøgeren, at den normale værdi for virksomheden skulle baseres på salget af den pågældende vare på hjemmemarkedet, da der ikke er grund til at formode, at dette salg ikke fandt sted i normal handel. Det skal i den forbindelse bemærkes, at det først skal afgøres, om ansøgerens omkostninger udgjorde et pålideligt grundlag, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5, før det kan afgøres, om salget på hjemmemarkedet fandt sted i normal handel i prismæssig henseende, dvs. om det var rentabelt. Først efter en pålidelig fastsættelse af omkostningerne kan det afgøres, hvilken metode der skal anvendes til fastsættelse af den normale værdi. Som skitseret i betragtning 28 og de følgende betragtninger og da sammenligningen af nettosalgsprisen på hjemmemarkedet og de justerede produktionsomkostninger i den fornyede undersøgelsesperiode viste, at salget på hjemmemarkedet ikke fandt sted i normal handel, kunne ansøgerens hjemmemarkedspriser ikke anvendes ved fastsættelsen af den normale værdi.
(23)
Ansøgeren påstod endvidere, at undersøgelsen var baseret på data fra den fornyede undersøgelsesperiode, og at konklusionerne derfor ikke tog hensyn til udviklingen efter denne periode, f.eks. den fortsatte stigning i gaspriserne og det øgede forbrug af gødningsstoffer på hjemmemarkedet i Ukraine. I den forbindelse erindres det, at der for at sikre, at undersøgelsesresultaterne er repræsentative, vælges en undersøgelsesperiode, jf. grundforordningens artikel 6, stk. 1, som for så vidt angår dumping normalt omfatter en periode på mindst seks måneder umiddelbart forud for indledningen af proceduren. Der mindes også om, at den fornyede undersøgelsesperiode vedrørende dumping varede et år i tråd med Fællesskabets almindelige praksis.
(24)
Det blev overvejet, om udviklingen i gaspriserne i Ukraine efter den fornyede undersøgelsesperiode skulle tages i betragtning i forbindelse med fastsættelsen af ansøgerens dumpingmargen. Det bemærkes, at der ifølge grundforordningens artikel 6, stk. 1, normalt ikke tages hensyn til oplysninger, som vedrører en periode efter undersøgelsesperioden. I tråd med almindelig praksis i Fællesskabet fortolkes dette således, at begivenheder, som vedrører en periode efter undersøgelsesperioden, kun kan tages i betragtning, hvis de er indlysende, uomtvistelige og vedvarende. Selv om der kunne konstateres en stigning i gaspriserne efter den fornyede undersøgelsesperiode, kunne det i den forbindelse ikke med sikkerhed fastslås, at denne prisstigning var af varig karakter. Det blev konstateret, at de tilgængelige oplysninger om den fremtidige udvikling i gaspriserne i Ukraine blot bestod af forudsigelser og ikke verificerbare oplysninger vedrørende de faktiske gaspriser. I henhold til artikel 6, stk. 1, kan oplysninger og data, som ikke vedrører undersøgelsesperioden (eller den fornyede undersøgelsesperiode), kun anvendes om ganske særlige omstændigheder. I den pågældende sag blev det ikke fundet, at situationen berettiger brugen af data eller informationer, som ikke vedrører den fornyede undersøgelsesperiode. Desuden dokumenterede ansøgeren ikke sin påstand, da der ikke blev fremlagt bevis for, at data, der vedrører en periode efter den fornyede undersøgelsesperiode, er mere repræsentative end de oplysninger, der vedrører den fornyede undersøgelsesperiode. Påstanden blev derfor afvist.
(25)
Ansøgeren begrundede og viste heller ikke i hvilket omfang stigningen i forbruget af gødningsstoffer i Ukraine kunne have en indvirkning på de resultater, der blev konstateret på grundlag af oplysninger vedrørende den fornyede undersøgelsesperiode. Ansøgeren fremlagde således ikke tilstrækkelige oplysninger, som kunne lægges til grund for anvendelige konklusioner, og desuden forelå der ingen nye oplysninger, som kunne have støttet ansøgerens påstand i den henseende. Konklusioner på dette grundlag ville være spekulative, og ansøgerens påstand blev derfor afvist.
(26)
Den justerede gaspris var baseret på gennemsnitsprisen for russisk gas, når den blev solgt til eksport ved den tysk/tjekkiske grænse (Waidhaus) efter fradrag af transportomkostninger. Waidhaus, der er midtpunktet for det russiske salg af gas til EU, som er det største marked for russisk gas, og hvis priser i rimeligt omfang afspejler omkostningerne, kan anses for at være et repræsentativt marked, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5.
(27)
Ansøgeren påstod, at Ukraine køber gas på samme markedsvilkår som Fællesskabet, og at den pris, som ansøgeren betalte for gas i 2007, var højere end gasprisen ved den ukrainsk-russiske grænse i den samme periode. Ansøgeren fremlagde dog ingen beviser til støtte for sine påstande og har dermed ikke bevist, at betingelserne for at tage hensyn til begivenheder, der vedrører en periode efter den fornyede undersøgelsesperiode var opfyldt, jf. betragtning 24. Argumentet afvistes derfor.
(28)
Sammenligningen af nettosalgspriserne på hjemmemarkedet og de justerede produktionsomkostninger i den fornyede undersøgelsesperiode viste, at salget på hjemmemarkedet ikke fandt sted i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4.
(29)
Det blev derfor fundet, at hjemmemarkedspriserne ikke kunne bruges som et rimeligt grundlag for fastsættelse af den normale værdi, og der måtte således anvendes en anden metode. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6, beregnes den normale værdi ved at lægge et rimeligt beløb for SA&G-omkostninger og et rimeligt beløb for fortjeneste til ansøgerens omkostninger til fremstilling af den pågældende vare, evt. justeret, jf. betragtning 19 ovenfor.
(30)
SA&G-omkostninger samt fortjeneste kunne ikke fastslås ud fra grundforordningens artikel 2, stk. 6, da ansøgeren ikke havde et repræsentativt hjemmemarkedssalg af den pågældende vare i normal handel. Grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra a), kunne ikke anvendes, da kun ansøgeren var omfattet af undersøgelsen. Artikel 2, stk. 6, litra b), fandt heller ikke anvendelse, da ansøgerens fremstillingsomkostninger for varer af samme generelle varekategori også skulle justeres for gasomkostninger af de grunde, der er nævnt i betragtning 19. Derfor blev SA&G-omkostningerne samt fortjenesten fastsat i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra c).
(31)
På det nordamerikanske marked var der et betydeligt hjemmemarkedssalg og en betydelig konkurrence fra både indenlandske og udenlandske virksomheder. I den forbindelse blev offentligt tilgængelige oplysninger om større virksomheder inden for gødningssektoren taget i betragtning. Det blev konstateret, at tilsvarende oplysninger fra nordamerikanske (amerikanske og canadiske) producenter ville være de mest hensigtsmæssige i forbindelse med denne undersøgelse i betragtning af den store mængde pålidelige og fuldstændige finansielle oplysninger, der var offentligt tilgængelige fra børsnoterede virksomheder i denne del af verden. Derfor blev SA&G-omkostninger samt fortjeneste fastsat ud fra de vejede gennemsnitlige SA&G-omkostninger samt fortjeneste for tre nordamerikanske producenter, der var blandt de største virksomheder inden for sektoren for nitrogenholdige gødninger, for så vidt angår deres hjemmemarkedssalg af den samme generelle varekategori (nitrogenholdige gødninger). Disse tre producenter blev anset for at være repræsentative for sektoren for nitrogenholdige gødninger, og deres SA&G-omkostninger samt fortjeneste var dermed repræsentative for de omkostninger og den fortjeneste, som normalt gør sig gældende for virksomheder, der har succes i denne branche. Det bør bemærkes, at intet tydede på, at den således beregnede fortjeneste oversteg den fortjeneste, som de øvrige ukrainske producenter fik på salg af produkter af den samme generelle varekategori på det russiske hjemmemarked.
(32)
Efter fremlæggelsen af resultaterne påstod ansøgeren, at der er en betydelig forskel mellem markedssituationen i Nordamerika og Ukraine. Ansøgeren kunne dog ikke gøre rede for forskellen og bevise sin påstand. Ansøgeren kunne heller ikke foreslå et andet rimeligt beregningsgrundlag, og påstanden blev derfor afvist.
2. Eksportpris
(33)
Da den pågældende vare blev eksporteret til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen fastlagt i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, dvs. på grundlag af den eksportpris, der faktisk var betalt eller skulle betales.
3. Sammenligning
(34)
Den normale værdi og eksportprisen blev sammenlignet ab fabrik og på samme handelstrin. For at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, korrigeret for forskelle, som påvirkede prisen og prissammenligneligheden. Der blev således justeret for forskelle i transport-, håndterings- og lastomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, hvor dette var berettiget og kunne dokumenteres.
(35)
Efter fremlæggelse af resultaterne påstod sammenslutningen af fællesskabsproducenter, at priserne for jernbanetransport i Ukraine af bl.a. den pågældende vare ved eksport til Fællesskabet var kunstigt lave og derfor burde justeres. Undersøgelsen viste dog ikke, at transportomkostningerne i Ukraine ikke var rimeligt afspejlet i ansøgerens regnskaber. Påstanden blev derfor afvist.
4. Dumpingmargen
(36)
Dumpingmargenen blev fastlagt på grundlag af en sammenligning af den normale værdi beregnet som et vejet gennemsnit og det vejede gennemsnit af eksportpriserne, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11.
(37)
Denne sammenligning viste en dumpingmargen på 38,2 %, udtrykt i procent af prisen cif Fællesskabets grænse, ufortoldet.
5. De ændrede omstændigheders varige karakter
(38)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 3, blev det undersøgt, om ændringen i omstændighederne vedrørende dumping med rimelighed kunne siges at være af varig karakter.
(39)
I den forbindelse blev det bemærket, at den gældende dumpingmargen for ansøgeren var fastlagt i den oprindelige undersøgelse ud fra en normal værdi, der var fastlagt på grundlag af data fra en producent i et tredjeland med markedsøkonomi, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 7. I den fornyede undersøgelse blev den normale værdi dog beregnet ud fra oplysninger om ansøgerens egne data, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1 til 6, efter at Ukraine blev indrømmet markedsøkonomisk behandling (ændring af grundforordningen ved forordning (EF) nr. 2117/2005).
(40)
Der var ikke noget, der tydede på, at niveauet for den normale værdi eller eksportprisen, som blev fastlagt for ansøgeren i denne undersøgelse, ikke kunne siges at være af varig karakter. Det kan fremføres, at udviklingen i naturgaspriserne, som er den vigtigste råvare, kunne have betydelig indflydelse på den normale værdi. Det blev dog skønnet, at prisstigningens indvirkning ville berøre alle aktører på markedet og derfor have en indvirkning på både den normale værdi og eksportprisen.
(41)
Det konstateredes, at ansøgerens eksportpris ved salg til Fællesskabet i den fornyede undersøgelsesperiode svarede til eksportprisen ved salg til andre lande, hvortil der solgtes væsentligt større mængder i den fornyede undersøgelsesperiode.
(42)
Skønt den dumpingmargen, man nåede frem til i den fornyede undersøgelsesperiode, bygger på en relativt lille eksportmængde til Fællesskabet, er der derfor grund til at tro, at denne dumpingmargen bygger på ændrede omstændigheder af varig karakter.
D. AFSLUTNING AF DEN FORNYEDE UNDERSØGELSE
(43)
Da tolden i den oprindelige undersøgelse blev indført som et fast beløb pr. ton, bør den have samme form i den aktuelle undersøgelse. Den told, der blev beregnet på grundlag af den gældende dumpingmargen, ville være på 47 EUR pr. ton.
(44)
Der mindes om, som skitseret i betragtning 59 i forordning (EF) nr. 132/2001, at skadestærsklen ved indførelsen af de endelige foranstaltninger i 2001 blev anvendt til fastlæggelse af beløbet for den endelige told, der skulle indføres i henhold til reglen om den lavest mulige told. Den gældende told afhænger, jf. artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 442/2007, af den specifikke varetype og varierer mellem 29,26 EUR pr. ton og 33,25 EUR pr. ton.
(45)
Da den told, der blev fastlagt på grundlag af den gældende dumpingmargen, er højere end den gældende told, bør den fornyede undersøgelse afsluttes uden ændring af niveauet af tolden for ansøgeren, som bør opretholdes på niveau med den definitive antidumpingtold, der blev fastlagt i den oprindelige undersøgelse.
E. TILSAGN
(46)
Ansøgeren gav udtryk for at være interesseret i at afgive tilsagn, men afgav ikke et tilstrækkeligt dokumenteret pristilsagn inden for den frist, der er fastsat i grundforordningens artikel 8, stk. 2. Følgelig kunne tilsagnet ikke godtages af Kommissionen. Det blev dog vurderet, at problematikken i flere spørgsmål, nemlig 1) udsvinget i priserne på den pågældende vare, som nødvendiggør en form for indeksering af mindstepriserne, samtidig med at udsvinget ikke i tilstrækkeligt omfang kan forklares ved hjælp af den vigtigste omkostningsfaktor; og 2) den særlige markedssituation for den pågældende vare (der er bl.a. begrænset import fra den eksportør, der er genstand for undersøgelsen) viser, at der er behov for at overveje, om et tilsagn kombineret med en indekseret mindstepris og et kvantitativt loft kunne være en brugbar løsning.
(47)
Som nævnt ovenfor kunne ansøgeren på grund af de komplekse spørgsmål ikke afgive et acceptabelt tilsagn inden for den fastsatte frist. Derfor vurderer Rådet, at ansøgeren undtagelsesvis bør have tilladelse til at færdiggøre sit tilsagn efter den fastsatte frist, men dog senest ti kalenderdage efter denne forordnings ikrafttræden.
F. FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER
(48)
De interesserede parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, som ligger til grund for at afslutte den fornyede undersøgelse og opretholde de eksisterende antidumpingforanstaltninger på importen af den pågældende vare fremstillet af ansøgeren. Alle parter fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Deres bemærkninger blev taget i betragtning, hvor det var påkrævet og behørigt dokumenteret -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Eneste artikel
Den delvise interimsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent henhørende under KN-kode 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 og ex 3105 90 91 og med oprindelse i Ukraine, som blev indledt i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96, afsluttes hermed uden ændring af de gældende antidumpingforanstaltninger.
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 10. marts 2008.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 237/2008,
annettu 10 päivänä maaliskuuta 2008,
muun muassa Ukrainasta peräisin olevan ammoniumnitraatin tuontiin sovellettavaa polkumyyntitullia koskevan, asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 3 kohdan nojalla suoritetun osittaisen välivaiheen tarkastelun päättämisestä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 11 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti 22 päivänä tammikuuta 2001 asetuksella (EY) N:o 132/2001 (2) käyttöön muun muassa Ukrainasta peräisin olevan CN-koodeihin 3102 30 90 ja 3102 40 90 kuuluvan ammoniumnitraatin tuonnissa lopullisen polkumyyntitullin, jonka määrä oli 33,25 euroa tonnilta, jäljempänä ’voimassa oleva toimenpide’. Voimassa olevien toimenpiteiden käyttöönottoon johtaneesta tutkimuksesta käytetään jäljempänä nimitystä ’alkuperäinen tutkimus’.
(2)
Osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen neuvosto vapautti 17 päivänä toukokuuta 2004 asetuksella (EY) N:o 993/2004 (3) tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisöön suuntautuvaan tuontiin sovellettavista polkumyyntitulleista, jotka oli otettu käyttöön asetuksella (EY) N:o 132/2001, sellaisten yritysten valmistamat tuotteet, joiden sitoumukset komissio voisi hyväksyä. Komission asetuksella (EY) N:o 1001/2004 (4) hyväksyttiin sitoumuksia kuudeksi kuukaudeksi ja komission asetuksella (EY) N:o 1996/2004 (5) vielä lisäkaudeksi 20 päivään toukokuuta 2005 asti. Sitoumusten tarkoituksena oli ottaa huomioon tietyt seuraukset siitä, että Euroopan unioni laajentui käsittämään 25 jäsenvaltiota 1 päivänä toukokuuta 2004.
(3)
Neuvosto antoi tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään rajatun välivaiheen tarkastelun jälkeen asetuksen (EY) N:o 945/2005, jonka mukaan tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmää olisi selvennettävä ja voimassa olevia toimenpiteitä olisi sovellettava tarkasteltavana olevaan tuotteeseen silloin, kun sitä sisältyy muihin lannoitteisiin, suhteessa lannoitteen ammoniumnitraattipitoisuuteen yhdessä muiden marginaalisten aineiden ja ravinteiden kanssa.
(4)
Tammikuussa 2006 käynnistetyn toimenpiteiden päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen toimenpiteiden voimassaolo uudistettiin samantasoisina kahdeksi vuodeksi neuvoston asetuksella (EY) N:o 442/2007 (6). Toimenpiteet muodostuvat erityistulleista.
2. Tarkastelupyyntö
(5)
Ukrainalainen vientiä harjoittava tuottaja Open Joint Stock Company (OJSC) Azot Cherkassy, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, pyysi perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaista osittaista välivaiheen tarkastelua. Pyyntö rajoittui polkumyyntiin pyynnön esittäjän osalta.
(6)
Pyynnön esittäjä väitti perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisessa pyynnössään, että voimassa olevien toimenpiteiden käyttöönoton perustana olevaa polkumyyntiä koskevat olosuhteet ovat muuttuneet ja että muutokset ovat pysyviä. Lisäksi pyynnön esittäjä väitti, että jos sen omien kustannusten tai kotimarkkinahintojen perusteella määritettyä normaaliarvoa vertailtaisiin yhteisöön suuntautuvan viennin hintoihin, polkumyyntimarginaali olisi huomattavasti alhaisempi kuin voimassa olevien toimenpiteiden taso. Pyynnön esittäjä väitti, että polkumyynnin vaikutusten korjaaminen ei tästä syystä enää edellytä nykyisen tasoisten toimenpiteiden soveltamista.
3. Tutkimus
(7)
Neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan komissio tuli siihen tulokseen, että pyyntöön sisältyi riittävä alustava näyttö, ja ilmoitti 19 päivänä joulukuuta 2006 perusasetuksen 11 artiklan 3 kohtaan perustuvan osittaisen välivaiheen tarkastelun vireillepanosta Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (7).
(8)
Tarkastelu rajattiin koskemaan polkumyyntiä pyynnön esittäjän osalta. Polkumyyntitutkimus käsitti 1 päivän lokakuuta 2005 ja 30 päivän syyskuuta 2006 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’.
(9)
Komissio ilmoitti pyynnön esittäjälle, viejämaan edustajille ja yhteisön tuottajien järjestölle virallisesti tarkastelun vireillepanosta. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(10)
Mahdollisuus tulla kuulluiksi myönnettiin kaikille asianomaisille osapuolille, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
(11)
Saadakseen tutkimuksen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot komissio lähetti pyynnön esittäjälle kyselylomakkeen ja sai vastauksen asetetussa määräajassa.
(12)
Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot. Komissio teki tarkastuskäyntejä pyynnön esittäjän toimitiloihin Cherkassyssa.
(13)
Asianomaisille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella tämän tarkastelun päättämistä ja nykyisten polkumyyntitoimenpiteiden pitämistä voimassa pyynnön esittäjän tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa. Osapuolille annettiin myös mahdollisuus esittää huomautuksia. Saadut huomautukset otettiin huomioon niiltä osin kuin se oli aiheellista.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(14)
Tarkasteltavana oleva tuote on sama kuin asetuksessa (EY) N:o 945/2005 yksilöity eli Ukrainasta peräisin olevat kiinteät lannoitteet, joiden ammoniumnitraattipitoisuus on suurempi kuin 80 painoprosenttia ja jotka luokitellaan CN-koodeihin 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 ja ex 3105 90 91. Ammoniumnitraatti on kiinteä typpilannoite, jota käytetään yleisesti maataloudessa. Sitä valmistetaan ammoniakista ja typpihaposta, ja sen typpipitoisuus mikrorakeisessa tai rakeisessa muodossa on suurempi kuin 28 painoprosenttia.
2. Samankaltainen tuote
(15)
Tarkastelua koskeva tutkimus vahvisti alkuperäisessä tutkimuksessa tehdyn päätelmän, jonka mukaan ammoniumnitraatti on puhdas hyödyketuote ja sen laatu sekä fyysiset perusominaisuudet ovat samat riippumatta siitä, mistä maasta se on peräisin. Pyynnön esittäjän tuottamalla ja kotimarkkinoillaan Ukrainassa myymällä sekä Euroopan yhteisöön viedyllä ammoniumnitraatilla on samat fyysiset ja kemialliset perusominaisuudet ja pääasiassa samat käyttötarkoitukset. Tämän vuoksi kyseisten tuotteiden katsotaan olevan perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita. Koska tässä tarkastelussa käsiteltiin vain polkumyynnin määrittämistä pyynnön esittäjän osalta, päätelmiä ei tehty yhteisön tuotannonalan valmistamasta ja yhteisön kotimarkkinoilla myymästä tuotteesta.
C. TUTKIMUKSEN TULOKSET
1. Normaaliarvo
(16)
Normaaliarvon määrittämiseksi ensin varmennettiin, että pyynnön esittäjän kotimarkkinamyynti kokonaisuudessaan oli perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti edustava eli että tällaisen myynnin kokonaismäärän osuus oli vähintään 5 prosenttia pyynnön esittäjän yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin kokonaismäärästä. Tutkimuksessa kävi ilmi, että pyynnön esittäjä myy vain yhdenlaista ammoniumnitraattia ja että sen kotimarkkinamyynnin määrä oli edustava.
(17)
Tämän jälkeen komissio tarkasteli, voidaanko ammoniumnitraatin kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti tavanomaisessa kaupankäynnissä, vertaamalla kotimarkkinoiden nettomyyntihintoja laskettuihin tuotantokustannuksiin.
(18)
Pyynnön esittäjän tuotantokustannuksia arvioitaessa havaittiin, että kaasukustannuksia ei ollut asianmukaisesti otettu huomioon pyynnön esittäjän kirjanpidossa. On syytä huomata, että energiakustannukset, kuten kaasu, muodostavat suurimman osan valmistuskustannuksista ja huomattavan osan kaikista tuotantokustannuksista.
(19)
Kaasukustannusten osalta havaittiin, että Ukraina tuo suurimman osan ammoniumnitraatin tuotannossa käytetystä kaasusta Venäjältä. Kaikki saatavilla olevat tiedot osoittavat, että Ukraina tuo maakaasua Venäjältä hinnoilla, jotka ovat selvästi alempia kuin sääntelemättömillä maakaasumarkkinoilla maksetut markkinahinnat. Tutkimuksessa kävi ilmi, että Venäjältä Euroopan yhteisöön viedyn maakaasun hinta oli noin kaksinkertainen Ukrainan kotimarkkinoiden kaasuhintoihin verrattuna. Siksi pyynnön esittäjän maksamat kaasukustannukset oikaistiin muilta edustavilta markkinoilta saatujen tietojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
(20)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen pyynnön esittäjä väitti, että sen kotimarkkinoilla maksaman kaasun hinnan oikaisu ei ole perusteltua, koska yrityksen kirjanpidosta käyvät täysimääräisesti ilmi kustannukset, jotka liittyvät samankaltaisen tuotteen tuotanto- ja myyntitoimintaan alkuperämaassa.
(21)
Tutkittaessa samankaltaisen tuotteen tuotantokustannuksia perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti on kuitenkin määritettävä, antavatko yrityksen kirjanpitoon merkityt kustannukset kohtuullisen hyvän käsityksen tutkimuksen kohteena olevan tuotteen valmistukseen ja myyntiin liittyvistä kustannuksista. Näin ei kuitenkaan ollut 19 kappaleessa esitetyistä syistä.
(22)
Pyynnön esittäjä väitti vielä, että sen normaaliarvon olisi perustuttava tarkasteltavana olevan tuotteen myyntiin kotimarkkinoilla, eikä ole mitään syitä katsoa, että myynti ei olisi tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä. Jotta voitaisiin määrittää, tapahtuiko kotimarkkinamyynti hinnan puolesta tavanomaisessa kaupankäynnissä eli oliko se kannattavaa, ensin on määritettävä, muodostavatko pyynnön esittäjän kustannukset luotettavan perustan perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Normaaliarvon määrittämiseen käytettävä menetelmä voidaan päättää vasta kun kustannukset on luotettavasti määritetty. Kuten 28 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa todetaan, kotimarkkinoiden nettomyyntihintojen vertaaminen oikaistuihin tuotantokustannuksiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla osoitti, että kotimarkkinamyynti ei tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä. Pyynnön esittäjän kotimarkkinahintoja ei voitu käyttää normaaliarvon määrittämiseen.
(23)
Pyynnön esittäjä väitti vielä, että tutkimukset perustuivat tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikaisiin tietoihin eikä päätelmissä sen vuoksi otettu huomioon tämän jakson jälkeistä kehitystä, erityisesti kaasun hintojen jatkuvaa nousua ja lannoitteiden kotimaan kulutuksen lisääntymistä Ukrainassa. Tässä yhteydessä olisi muistettava, että perusasetuksen 6 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Jotta määritys olisi edustava, valitaan tutkimusajanjakso, joka polkumyyntitapauksissa tavallisesti käsittää vähintään kuuden kuukauden jakson välittömästi ennen menettelyn aloittamista”. Lisäksi on muistettava, että yhteisön tavanomaisen käytännön mukaisesti polkumyynnin tarkastelua koskeneen tutkimusajanjakson pituus oli yksi vuosi.
(24)
Tältä osin pohdittiin, olisiko kaasun hintojen kehitys Ukrainassa tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen pitänyt ottaa huomioon määritettäessä pyynnön esittäjän polkumyyntimarginaalia. On syytä todeta, että perusasetuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaan tutkimusajanjakson jälkeistä aikaa koskevia tietoja ei tavallisesti oteta huomioon. Yhteisön vakiintuneen käytännön mukaisesti tätä on tulkittu siten, että tutkimusajanjakson jälkeiseen aikaan liittyviä tapahtumia voidaan ottaa huomioon ainoastaan, jos ne ovat ilmeisiä, kiistattomia ja pysyviä. Vaikka kaasun hintojen nousua havaittiin tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen, ei voitu vahvistaa riittävän varmasti, että hinnan nousu oli pysyvää. Kaasun hintojen tulevaa kehitystä Ukrainassa koskevat tiedot olivat enemmänkin arvioita kuin varsinaisiin kaasun hintoihin liittyvää todennettavaa tietoa. Perusasetuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti tutkimusajanjakson (tai tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson) ulkopuolisen tiedon käyttö on mahdollista vain hyvin poikkeuksellisissa oloissa. Tässä tapauksessa tilannetta ei pidetty sellaisena, että se olisi oikeuttanut tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson ulkopuolisen tiedon käytön. Pyynnön esittäjä ei myöskään esittänyt väitteensä tueksi mitään näyttöä, joka olisi osoittanut, että tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeiseen kauteen liittyvät tiedot olisivat edustavampia kuin kyseiseen ajanjaksoon liittyvät. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(25)
Pyynnön esittäjä ei myöskään selittänyt tai osoittanut, missä määrin se, että lannoitteiden kulutus lisääntyi Ukrainassa tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen, olisi voinut vaikuttaa päätelmiin, jotka tehtiin tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon liittyvien tietojen perusteella. Pyynnön esittäjä ei näin ollen toimittanut riittäviä tietoja, joiden perusteella olisi voitu tehdä merkityksellisiä päätelmiä, eikä saatavilla ollut muutakaan tietoa, joka olisi tukenut pyynnön esittäjän väitteitä. Koska tällä perusteella tehdyt päätelmät olisivat olleet spekulatiivisia, pyynnön esittäjän väite hylättiin.
(26)
Oikaistu kaasun hinta perustui Saksan ja Tšekin rajalla (Waidhaus) vietäväksi myydyn venäläisen maakaasun keskihintaan, josta vähennettiin kuljetuskustannukset. Waidhaus on tärkein kanava venäläisen kaasun myynnille EU:hun, joka on venäläisen kaasun suurin markkina-alue ja jossa hinnat antavat kohtuullisen hyvän käsityksen kustannuksista, joten sitä voidaan pitää perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuna edustavana markkina-alueena.
(27)
Pyynnön esittäjä väitti vielä, että Ukraina ostaa kaasua samoin markkinaehdoin kuin yhteisö ja että pyynnön esittäjän vuonna 2007 maksamat kaasun hinnat olivat korkeammat kuin kaasun hinnat Ukrainan ja Venäjän rajalla samalla kaudella. Pyynnön esittäjä ei kuitenkaan toimittanut mitään näyttöä väitteensä tueksi eikä näin ollen onnistunut osoittamaan, että 24 kappaleessa mainitut ehdot, joiden perusteella tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeiset tapahtumat voitaisiin ottaa huomioon, täyttyisivät. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(28)
Kotimarkkinoiden nettomyyntihintojen vertaaminen oikaistuihin tuotantokustannuksiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla osoitti, että kotimarkkinamyynti ei tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
(29)
Sen vuoksi katsottiin, että kotimarkkinahinnat eivät muodostaneet asianmukaista perustaa normaaliarvon määrittämiseksi ja oli sovellettava muuta menetelmää. Normaaliarvo määritettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti lisäämällä kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali pyynnön esittäjän tarkasteltavana olevan tuotteen valmistuskustannuksiin, joita tarvittaessa oikaistiin 19 kappaleessa esitetyn mukaisesti.
(30)
Myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa ei voitu määrittää perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan johdantokappaleen nojalla, koska pyynnön esittäjällä ei ollut tarkasteltavana olevan tuotteen osalta edustavaa kotimarkkinamyyntiä tavanomaisessa kaupankäynnissä. Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohtaa ei voitu soveltaa, koska tarkastelun kohteena oli vain pyynnön esittäjä. Myöskään perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohtaa ei voitu soveltaa, koska pyynnön esittäjän samaan yleiseen tavaraluokkaan kuuluvien tuotteiden tuotantokustannuksia olisi myös oikaistava kaasukustannusten osalta 19 kappaleessa mainituista syistä. Myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset ja voitto määritettiin näin ollen perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan nojalla.
(31)
Kotimarkkinamyynnin määrä pohjoisamerikkalaisilla markkinoilla on merkittävä ja kilpailua esiintyy paljon kotimaisten ja ulkomaisten yritysten välillä. Tältä osin tarkasteltiin julkisesti saatavilla olevia tietoja, jotka koskivat lannoitealalla toimivia suuria yrityksiä. Todettiin, että Pohjois-Amerikan (Yhdysvaltojen ja Kanadan) tuottajia koskevat tiedot olisivat tutkimuksen kannalta sopivimpia, sillä kyseisellä alueella pörssinoteeratuista yrityksistä oli saatavana runsaasti luotettavaa ja kattavaa julkista taloudellista tietoa. Sen vuoksi myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto määriteltiin kolmen pohjoisamerikkalaisen tuottajan myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton painotetun keskiarvon perusteella. Kyseiset tuottajat kuuluivat saman yleisen tuoteluokan (typpilannoitteet) kotimarkkinamyynnin osalta suurimpiin typpipitoisten lannoitteiden tuottajiin. Näitä kolmea tuottajaa pidettiin edustavina niiden typpilannoiteliiketoiminnan osalta, ja niiden myynti- hallinto- ja yleiskustannusten ja voiton katsottiin sen vuoksi edustavan kyseisellä liiketoimintasegmentillä menestyneiden yhtiöiden tavanomaisia kustannuksia ja voittoa. Ei ole mitään merkkejä siitä, että näin määritelty voitto olisi ollut suurempi kuin muiden ukrainalaisten tuottajien saman yleisen ryhmän tuotteiden myynnistä kotimarkkinoilla saama voitto.
(32)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen pyynnön esittäjä väitti, että Pohjois-Amerikan ja Ukrainan markkinatilanteen välillä on merkittävä ero. Pyynnön esittäjä ei kuitenkaan selittänyt väitettyjä eroja eikä toimittanut näyttöä väitteensä tueksi. Se ei myöskään ehdottanut laskemille muuta kohtuullista perustaa, ja sen puutteessa väite oli hylättävä.
2. Vientihinta
(33)
Koska tarkasteltavana olevaa tuotetta vietiin yhteisöön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti eli tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan vientihinnan perusteella.
3. Vertailu
(34)
Normaaliarvoa ja vientihintaa verrattiin noudettuna lähettäjältä -tasolla ja samassa kaupan portaassa. Jotta normaaliarvon ja vientihinnan välinen vertailu olisi oikeudenmukaista, tarvittavat oikaisut tehtiin hintaan ja hintojen vertailtavuuteen vaikuttaviin eroihin perustuvina oikaisuina perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Oikaisut koskivat kuljetus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten eroja tarpeen mukaan ja mikäli asiasta oli riittävästi oikeaksi todistettua näyttöä.
(35)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen yhteisön tuottajien järjestö väitti, että Ukrainan rautateiden tariffit mm. tarkasteltavana olevan tuotteen kuljettamiseen vietäväksi yhteisöön ovat keinotekoisen alhaiset, minkä vuoksi niitä olisi oikaistava. Tutkimuksessa kävi kuitenkin ilmi, että kuljetuskustannuksista saatiin kohtuullisen hyvä käsitys pyynnön esittäjän kirjanpidosta. Tästä syystä väite oli hylättävä.
4. Polkumyyntimarginaali
(36)
Polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vertaamalla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa painotettuun keskimääräiseen vientihintaan.
(37)
Vertailun perusteella polkumyyntimarginaali, ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana, on 38,2 prosenttia.
5. Muuttuneiden olosuhteiden pysyvyys
(38)
Perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti tutkittiin, voitaisiinko polkumyynnin osalta tapahtunutta olosuhteiden muutosta kohtuudella pitää pysyvänä.
(39)
Tällä hetkellä pyynnön esittäjään sovellettava polkumyyntimarginaali vahvistettiin alkuperäisessä tutkimuksessa käyttämällä normaaliarvoa, joka määritettiin kolmannessa markkinatalousmaassa toimivalta tuottajalta saatujen tietojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti. Tässä tarkastelussa normaaliarvo kuitenkin laskettiin pyynnön esittäjään liittyvien omien tietojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1-6 kohdan mukaisesti sen jälkeen, kun Ukrainalle oli myönnetty markkinatalousasema (perusasetuksen muutos asetuksella (EY) N:o 2117/2005).
(40)
Ei ollut mitään merkkejä siitä, etteikö tässä tutkimuksessa pyynnön esittäjälle määritettyä normaaliarvoa tai vientihintaa olisi voitu pitää pysyvänä. Voitaisiin väittää, että pääraaka-aineen eli maakaasun hintakehitys saattaisi vaikuttaa merkittävästi normaaliarvoon. Katsottiin kuitenkin, että hinnan kohoaminen vaikuttaisi kaikkiin toimijoihin markkinoilla, minkä vuoksi sillä olisi vaikutusta sekä normaaliarvoon että vientihintaan.
(41)
Todettiin, että pyynnön esittäjä peri yhteisöltä tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana saman vientihinnan kuin muilta mailta, joihin vietiin huomattavasti enemmän samalla kaudella.
(42)
Vaikka tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla todettu polkumyyntimarginaali perustuu pyynnön esittäjän suhteelliseen vähäiseen vientiin yhteisöön, on kuitenkin syytä katsoa, että todettu polkumyyntimarginaali perustuu pysyvästi muuttuneisiin olosuhteisiin.
D. TARKASTELUN PÄÄTTÄMINEN
(43)
Alkuperäisessä tutkimuksessa tulli vahvistettiin tietyksi euromääräksi tonnia kohti, joten tässä tutkimuksessa olisi noudatettava samaa. Nykyisen polkumyyntimarginaalin perusteella laskettu tulli on 47 euroa/tonni.
(44)
On muistettava, kuten asetuksen (EY) N:o 132/2001 johdanto-osan 59 kappaleessa päätettäessä lopullisista toimenpiteistä vuonna 2001 todettiin, että käyttöön otettavan tullin määrä määritettiin alhaisemman tullin säännön mukaisesti vahinkomarginaalin perusteella. Asetuksen (EY) N:o 442/2007 1 artiklan 2 kohdan määritelmän mukaan tällä hetkellä voimassa oleva tulli riippuu tuotelajista ja vaihtelee 29,26 eurosta/tonni 33,25 euroon/tonni.
(45)
Koska tämänhetkisen polkumyyntimarginaalin perusteella määritetty tulli on korkeampi kuin tämänhetkinen tulli, tarkastelu olisi päätettävä muuttamatta pyynnön esittäjään sovellettavaa tullia, joka olisi säilytettävä alkuperäisessä tutkimuksessa vahvistetun polkumyyntitullin tasoisena.
E. SITOUMUKSET
(46)
Pyynnön esittäjä ilmoitti olevansa kiinnostunut tarjoamaan sitoumuksen muttei pystynyt tarjoamaan riittävän perusteltua hintasitoumusta perusasetuksen 8 artiklan 2 kohdassa asetetussa määräajassa. Tämän vuoksi komissio ei voinut hyväksyä mitään hintasitoumuksia. Kun kuitenkin otetaan huomioon useiden seikkojen monimutkaisuus, esimerkiksi 1) tarkasteltavana olevan tuotteen hinnan vaihtelu, joka edellyttäisi jonkinlaista vähimmäishintojen indeksointia mutta jota keskeinen kustannustekijä ei riittävästi selitä, ja 2) tarkasteltavana olevan tuotteen erityinen markkinatilanne (mm. viejän rajoitettu tuonti tämän tarkastelun vuoksi), vaikuttaa siltä, että on tarpeen vielä pohtia, olisiko sitoumus ja siihen yhdistetty indeksoitu vähimmäishinta ja määrällinen katto toimiva ratkaisu.
(47)
Tämän monimutkaisen tilanteen vuoksi pyynnön esittäjä ei pystynyt muotoilemaan hyväksyttävää sitoumustarjousta määräajassa, kuten edellä todettiin. Tämän johdosta neuvosto katsoo, että pyynnön esittäjälle pitäisi poikkeuksellisesti antaa mahdollisuus täydentää sitoumustarjoustaan säädetyn määräajan jälkeen mutta 10 kalenteripäivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä.
F. PÄÄTTÄMINEN
(48)
Asianomaisille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella nykyinen tarkastelu aiottiin päättää ja pitää voimassa nykyinen polkumyyntitulli pyynnön esittäjän tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa. Kaikille osapuolille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksensa. Huomautukset otettiin huomioon, kun ne olivat oikeutettuja ja perustuivat näyttöön,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
Ainoa artikla
Päätetään asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti käynnistetty, Ukrainasta peräisin olevien kiinteiden lannoitteiden, joiden ammoniumnitraattipitoisuus on suurempi kuin 80 painoprosenttia ja jotka kuuluvat CN-koodeihin 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 ja ex 3105 90 91, tuontiin sovellettavia polkumyyntitoimenpiteitä koskeva osittainen välivaiheen tarkastelu muuttamatta voimassa olevia polkumyyntitoimenpiteitä.
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 10 päivänä maaliskuuta 2008.