KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1249/2008
af 10. december 2008
om gennemførelsesbestemmelser til EF-handelsklasseskemaerne for slagtekroppe af voksent kvæg, svin og får og for indberetning af priser
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 43, litra m), sammenholdt med artikel 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 204, stk. 2, litra h), i forordning (EF) nr. 1234/2007 anvendes nævnte forordning for så vidt angår EF-handelsklasseskemaerne fra den 1. januar 2009. Der bør derfor vedtages gennemførelsesbestemmelser til EF-handelsklasseskemaerne og for medlemsstaternes indberetning af priser på basis heraf, og de bør anvendes fra den 1. januar 2009.
(2)
Der er allerede fastsat gennemførelsesbestemmelser til EF-handelsklasseskemaerne for slagtekroppe i flere retsakter, bl.a. i Kommissionens forordning (EØF) nr. 563/82 af 10. marts 1982 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 1208/81 med hensyn til noteringen af markedspriserne for voksent kvæg på grundlag af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe (2), Kommissionens forordning (EØF) nr. 2967/85 af 24. oktober 1985 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser til Fællesskabets handelsklasseskema for svinekroppe (3), Kommissionens forordning (EØF) nr. 344/91 af 13. februar 1991 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1186/90 om anvendelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg (4), Kommissionens forordning (EF) nr. 295/96 af 16. februar 1996 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1892/87 for så vidt angår notering af markedspriserne for voksent kvæg på grundlag af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe (5), Kommissionens forordning (EF) nr. 103/2006 af 20. januar 2006 om supplerende bestemmelser for anvendelsen af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg (6), Kommissionens forordning (EF) nr. 908/2006 af 20. juni 2006 om fortegnelse over de repræsentative markeder for svinekød inden for Fællesskabet (7), Kommissionens forordning (EF) nr. 1128/2006 af 24. juli 2006 om det afsætningsled, som gennemsnittet af priserne for slagtede svin refererer til (8), Kommissionens forordning (EF) nr. 1319/2006 af 5. september 2006 om visse gensidige meddelelser mellem medlemsstaterne og Kommissionen inden for svinekødsektoren (9), Kommissionens forordning (EF) nr. 710/2008 af 24. juli 2008 om fastsættelse for produktionsåret 2008/09 af de vejningskoefficienter, der skal anvendes ved beregning af EF-markedsprisen for slagtede svin (10), Kommissionens forordning (EF) nr. 22/2008 af 11. januar 2008 om gennemførelsesbestemmelser til Fællesskabets handelsklasseskema for fårekroppe (11) og i Kommissionens beslutning 83/471/EØF af 7. september 1983 om EF-kontrolkomiteen for anvendelse af handelsklasseskemaet for slagtekroppe af voksent kvæg (12). For klarhedens og overskuelighedens skyld bør nævnte forordninger og nævnte beslutning afløses af en enkelt retsakt.
(3)
Ifølge artikel 42, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1234/2007 anvendes EF-handelsklasseskemaerne for slagtekroppe af voksent kvæg og svin i overensstemmelse med reglerne i bilag V til nævnte forordning, mens medlemsstaterne også kan anvende et EF-handelsklasseskema for slagtekroppe af får.
(4)
Ifølge artikel 42, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1234/2007 anvendes EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe i oksekødssektoren til klassificering af slagtekroppe af voksent kvæg. I del IV, nr. 2, i bilag III til nævnte forordning defineres voksent kvæg ved hjælp af dyrets levende vægt. Uanset denne definition og for at sikre en ensartet anvendelse bør medlemsstaterne kunne gøre anvendelsen af EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe af kvæg obligatorisk fra en bestemt alder, der bestemmes på grundlag af den identifikations- og registreringsordning, der er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1760/2000 af 17. juli 2000 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter (13). Identifikations- og registreringsordningen bør også anvendes til inddeling af slagtekroppe i kategori A og B, jf. del A, punkt II, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007.
(5)
For at sikre ensartet klassificering af slagtekroppe af voksent kvæg og får i EF bør definitionerne af kropsbygnings- og fedningsklasser i del A, punkt III, og del C, punkt III, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007 gøres mere præcise.
(6)
Del A, punkt III, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007 indeholder bestemmelse om en kropsbygningsklasse S for slagtekroppe af kvæg af dublettypen. Da denne særlige kropsbygningsklasse afspejler de særlige kendetegn ved kvægbestanden i nogle medlemsstater, bør det fastsættes, at medlemsstaterne kan vælge, om de vil anvende kropsbygningsklasse S.
(7)
I henhold til artikel 43, litra m), nr. iii), andet led, i forordning (EF) nr. 1234/2007 kan medlemsstater, der anmoder herom, indrømmes undtagelser fra den generelle forpligtelse til at klassificere slagtekroppe af voksent kvæg for mindre virksomheder. På grundlag af erfaringen med anvendelsen af EF-handelsklasseskemaet mener medlemsstaterne, at det er rimeligt, at undtagelsen indrømmes for slagterier, der i årsgennemsnit højst slagter 75 voksne kreaturer om ugen. Kommissionen finder denne undtagelse begrundet i betragtning af disse slagteriers begrænsede produktion. Af samme årsager indeholdt artikel 2, stk. 2, første led, i forordning (EØF) nr. 344/91 også bestemmelse om en sådan undtagelse. For at forenkle anvendelsen af artikel 43, litra m), nr. iii), andet led, i forordning (EF) nr. 1234/2007 bør medlemsstaterne derfor bemyndiges til selv at indrømme denne undtagelse.
(8)
Ifølge artikel 43, litra m), nr. iv), i forordning (EF) nr. 1234/2007 kan medlemsstaterne få tilladelse til ikke at anvende handelsklasseskemaet for svinekroppe. Denne bestemmelse bør især gælde for mindre slagterier, der i gennemsnit højst slagter 200 svin om ugen.
(9)
For at sikre, at EF-handelsklasseskemaerne bliver anvendt korrekt, og for at forbedre gennemsigtigheden på markedet bør betingelserne og de praktiske metoder for klassificering, vejning og identificering af slagtekroppe af voksent kvæg, svin og får præciseres.
(10)
Der bør dog fastsættes undtagelser, især for så vidt angår fristen for klassificering og vejning af slagtekroppe, hvis det automatiske klassificeringsudstyr rammes af tekniske svigt, det sted, hvor stempler eller etiketter med oplysning om klassificeringen af slagtekroppene anbringes, og de slagterier, som selv udbener alle slagtekroppe. Svinekroppes vægt bør angives som slagtekroppens kolde vægt, der beregnes ved, at den registrerede vægt multipliceres med en omregningskoefficient, som skal fastsættes. Denne koefficient bør afhænge af, hvor lang tid der går mellem vejningen og stikningen af svinet. Koefficienten bør derfor tilpasses for at tage hensyn hertil.
(11)
De fysiske eller juridiske personer, der får slagtet kvæg, bør informeres om resultatet af klassificeringen af de dyr, der er leveret til slagtning. Meddelelsen bør også indeholde andre oplysninger for at skabe størst mulig åbenhed over for leverandørerne.
(12)
For at sikre, at slagtekroppe af voksent kvæg og fårekroppe klassificeres korrekt og på en pålidelig måde, bør klassificeringen foretages af personale, der har bevis for, at de har de nødvendige kvalifikationer, eller er autoriseret til at udføre dette arbejde.
(13)
I forbindelse med slagtekroppe af voksent kvæg kan der med henblik på godkendelse af alternative metoder til direkte visuel vurdering af kropsbygning og fedningsgrad indføres automatiseret klassificering, når en sådan er baseret på statistisk afprøvede metoder. Godkendelse af automatiserede klassificeringsmetoder bør betinges af, at visse betingelser og krav er opfyldt, samt af en maksimal tolerance for statistiske fejl ved klassificeringen, som bør fastsættes nærmere.
(14)
Der bør åbnes mulighed for, at der efter godkendelsen kan foretages ændringer af de tekniske specifikationer for de automatiserede metoder til klassificering af slagtekroppe af voksent kvæg med henblik på at gøre dem mere nøjagtige. Sådanne ændringer bør dog betinges af myndighedernes forudgående godkendelse, som skal sikre, at ændringerne medfører mindst samme nøjagtighed.
(15)
En svinekrops værdi bestemmes navnlig på grundlag af indholdet af magert kød i forhold til vægten. For at sikre, at indholdet af magert kød vurderes objektivt, bør vurderingen foretages ved, at en eller flere af slagtekroppens anatomiske dele måles ved hjælp af godkendte og statistisk afprøvede beregningsmetoder. Der kan anvendes forskellige metoder til vurdering af en svinekrops indhold af magert kød, men det bør sikres, at valget af metode ikke har indflydelse på det beregnede indhold af magert kød. Til bestemmelse af svinekroppens handelsværdi bør der også gives tilladelse til, at der anvendes andre vurderingskriterier end vægt og beregnet indhold af magert kød.
(16)
Ifølge del C, punkt III, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007 klassificeres fårekroppe i forskellige klasser på grundlag af kropsbygning og fedningsgrad. I forbindelse med slagtekroppe af lam på under 13 kg kan der dog anvendes andre kriterier, især vægt, kødfarve og fedtlag.
(17)
Det bør ved regelmæssige kontrolbesøg på stedet foretaget af organer, der er uafhængige af de virksomheder, de kontrollerer, undersøges, om klassificeringen af slagtekroppe af voksent kvæg, svin og får er pålidelig. Det bør fastsættes, hvilke betingelser og mindstekrav der gælder for denne kontrol og for indberetning af kontrolresultaterne og eventuel opfølgning. Klassificeres slagtekroppe af voksent kvæg ved hjælp af automatiserede klassificeringsmetoder, bør der fastsættes yderligere bestemmelser om kontrollen på stedet, der også bør omfatte bestemmelser om, at kontrolhyppigheden øges i den første periode, efter at godkendelsen er givet.
(18)
For at opnå sammenlignelige priser på slagtekroppe af kvæg, svin og får i EF bør det fastsættes, at prisnoteringen gælder et nøje fastlagt afsætningsled. Desuden bør EF-standardpræsentationen for slagtekroppe af voksent kvæg og får bestemmes. Der bør fastsættes korrektioner for i nogle medlemsstater at tilpasse præsentationerne til EF-standardpræsentationen.
(19)
For at sikre, at de priser, der noteres for slagtekroppene, er repræsentative for medlemsstaternes produktion af okse-, svine- og fårekød, bør det fastlægges, hvilke kategorier og klasser det er obligatorisk at indberette priser for, og der bør fastlægges kriterier for, hvilke virksomheder og personer der er indberetningspligtige.
(20)
Med henblik på indberetningen af priser for slagtekroppe af kvæg bør medlemsstaterne have mulighed for at afgøre, om deres område skal opdeles, og i givet fald i hvor mange regioner. For Det Forenede Kongerige bør det fastsættes, at der skal indberettes priser for to regioner, nemlig Storbritannien og Nordirland.
(21)
Hvis medlemsstaterne har nedsat regionale komitéer for at fastslå priserne på slagtekroppe af voksent kvæg, bør det fastsættes, at deres sammensætning skal garantere, at det sker på et afbalanceret og objektivt grundlag, og at de priser, komitéerne fastslår, tages i betragtning ved den nationale prisberegning.
(22)
Modtager leverandører af voksent kvæg supplerende betalinger, bør de virksomheder og personer, der er forpligtet til at indberette priser, forpligtes til at korrigere priserne for at undgå, at beregningen af de nationale gennemsnitspriser fordrejes.
(23)
Den metode, medlemsstaterne skal anvende i praksis for at beregne de ugentlige gennemsnitspriser, bør fastsættes. Disse priser bør indberettes til Kommissionen hver uge og bør fungere som grundlag for beregningen af vægtede EF-gennemsnitspriser.
(24)
Med henblik på overvågning af indberetningen af priser på slagtekroppe af voksent kvæg, svin og får bør medlemsstaterne forpligtes til regelmæssigt at sende Kommissionen bestemte oplysninger.
(25)
For at sikre ensartet anvendelse af EF-handelsklasseskemaerne for slagtekroppe af voksent kvæg og får i hele EF skal en EF-kontrolkomité sammensat af eksperter fra Kommissionen og eksperter udpeget af medlemsstaterne ifølge artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007 foretage kontrol på stedet. Der bør fastsættes gennemførelsesbestemmelser for, hvordan komitéen skal sammensættes og fungere.
(26)
Det bør fastsættes, at medlemsstaterne skal træffe foranstaltninger for at sikre, at EF-handelsklasseskemaerne bliver anvendt korrekt, og at de indberettede priser er korrekte, og skal sørge for, at der bliver anvendt sanktioner i tilfælde af overtrædelser. Medlemsstaterne bør desuden forpligtes til at underrette Kommissionen om disse foranstaltninger.
(27)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
ANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 1
Anvendelsesområde
Ved denne forordning fastsættes gennemførelsesbestemmelser til EF-handelsklasseskemaerne for slagtekroppe af kvæg, svin og får og for indberetning af markedspriserne herfor, jf. artikel 43, litra m), i forordning (EF) nr. 1234/2007.
KAPITEL II
OKSEKØD
Artikel 2
Anvendelsesområde og almindelige bestemmelser
1. EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe i oksekødssektoren gælder for slagtekroppe af voksent kvæg.
2. Uanset del IV, nr. 2, i bilag III til forordning (EF) nr. 1234/2007 kan medlemsstaterne beslutte, at EF-handelsklasseskemaet i stk. 1 skal gælde for slagtekroppe af kvæg, der ved slagtning er 12 måneder eller derover.
3. Ved anvendelsen af del A, punkt II, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007 gås der ud fra dyrets alder, når der skal skelnes mellem slagtekroppe af unge ikkekastrerede handyr på under to år (kategori A) og slagtekroppe af andre ikkekastrerede handyr (kategori B).
4. Kreaturets alder, jf. stk. 2 og 3, kontrolleres på grundlag af oplysningerne i den identifikations- og registreringsordning for kvæg, som hver medlemsstat har oprettet i henhold til afsnit I i forordning (EF) nr. 1760/2000.
Artikel 3
Yderligere bestemmelser om kropsbygnings- og fedningsklasser
I bilag I til nærværende forordning er der fastsat yderligere detaljerede bestemmelser vedrørende definitionerne af de kropsbygnings- og fedningsklasser, som er nævnt i del A, punkt III, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007.
Artikel 4
Kropsbygningsklasse S
Kropsbygningsklasse S, der er nævnt i del A, punkt III, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007, kan medlemsstaterne bruge for at tage hensyn til de særlige kendetegn ved deres kvægbestand.
Artikel 5
Dispensation fra den obligatoriske klassificering af slagtekroppe
Medlemsstaterne kan beslutte, at kravene om klassificering af slagtekroppe af voksent kvæg i del A, punkt V, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007 ikke er obligatoriske for autoriserede slagterier, der i årsgennemsnit ikke slagter mere end 75 voksne kreaturer om ugen.
Artikel 6
Klassificering og identificering
1. Den klassificering og identificering, der er omhandlet i del A, punkt V, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007, foretages på selve slagteriet.
2. En slagtekrop skal klassificeres, identificeres og vejes senest en time, efter at dyret er stukket.
Hvis det ikke er muligt at klassificere slagtekroppe ved den automatiserede klassificeringsmetode, jf. artikel 9, skal disse slagtekroppe dog klassificeres og identificeres på slagtedagen.
3. Slagtekroppene identificeres ved er mærke, der angiver kategori, kropsbygnings- og fedningsklasse, jf. del A, punkt II og III, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007.
Mærkningen foretages ved stempling på ydersiden af slagtekroppen med giftfri stempelfarve, der ikke kan fjernes, efter en metode, som er godkendt af de ansvarlige myndigheder; bogstaverne og tallene skal være mindst 2 cm høje.
Mærkerne anbringes på bagfjerdingerne ud for højrebet ved den fjerde lændehvirvel og på forfjerdingerne ud for spidsbrystet ca. 10 til 30 cm fra brystbenflækningen. Medlemsstaterne kan dog bestemme andre placeringer på hver fjerding, forudsat at de meddeler Kommissionen dette på forhånd.
4. Uden at artikel 4, stk. 3, litra c), i Kommissionens forordning (EF) nr. 1669/2006 (14) og punkt I, litra a), i bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 826/2008 (15) tilsidesættes, kan medlemsstaterne give tilladelse til, at der i stedet for mærkningen påsættes en etiket på følgende betingelser:
a)
Etiketterne må kun opbevares og påsættes på autoriserede virksomheder, der slagter dyr; de skal være mindst 50 cm2 store.
b)
På etiketterne anføres ud over de i stk. 3 omhandlede angivelser slagteriets autorisationsnummer, dyrets identifikations- eller slagtenummer, slagtedatoen, slagtevægten og, hvis det er relevant, at klassificeringen er foretaget ved en automatiseret klassificeringsmetode.
c)
De angivelser, der er omhandlet i litra b), skal være let læselige, og det er ikke tilladt at foretage rettelser, medmindre de er klart afmærket på etiketten under myndighedernes tilsyn på de praktiske betingelser, de har fastsat.
d)
Etiketterne skal være ubrydelige, have en høj rivestyrke og være solidt fastgjort til hver fjerding på de i stk. 3, tredje afsnit, angivne steder.
Hvis klassificeringen foretages ved en automatiseret klassificeringsmetode, jf. artikel 11, er det obligatorisk at anvende etiketter.
5. Stempelmærker og etiketter, jf. stk. 3 og 4, må ikke fjernes. før fjerdingerne udbenes.
6. Kategorien anføres i henhold til del A, punkt II, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007 og artikel 2, stk. 3 og 4, i nærværende forordning.
Til angivelse af underklasser eller eventuelt opsplitning af kategorier ud fra alder anvendes andre symboler end dem, der anvendes til klassificeringen.
7. Forpligtelserne til identificering af slagtekroppe, jf. stk. 3-6, gælder ikke for autoriserede slagterier, som selv udbener alle slagtekroppe.
Artikel 7
Meddelelse af klassificeringsresultater
1. Resultaterne af den klassificering, der foretages i henhold til del A, punkt V, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007, meddeles skriftligt eller elektronisk den fysiske eller juridiske person, der har leveret dyret til slagtning.
2. Ved meddelelsen af klassificeringsresultaterne skal fakturaen eller et dokument, der er vedhæftet fakturaen og adresseret til leverandøren af dyret eller også den fysiske eller juridiske person, der er ansvarlig for slagtningen, indeholde oplysning om følgende for hver slagtekrop:
a)
kategori, kropsbygnings- og fedningsklasse angivet ved hjælp af de tilsvarende bogstaver og tal, som er nævnt i del A, punkt II og III, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007
b)
slagtet vægt, jf. artikel 13, stk. 2, i nærværende forordning, med angivelse af, om det drejer sig om varm eller kold vægt
c)
slagtekroppens præsentation ved vejningen og klassificeringen på krog
d)
eventuelt at klassificeringen er blevet foretaget ved en automatiseret klassificeringsmetode.
3. Medlemsstaterne kan forlange, at meddelelsen, jf. stk. 2, litra a), skal indeholde oplysning om kropsbygnings- og fedningsunderklasser, hvis der foreligger sådanne oplysninger.
Det er ikke obligatorisk at anføre slagtekroppens præsentation, jf. stk. 2, litra c), hvis der kun er tilladt én præsentation i henhold til medlemsstatens lovgivning.
Artikel 8
Klassificering udført af kvalificerede klassificører
Medlemsstaterne sikrer sig, at klassificeringen foretages af kvalificerede klassificører, der har fået udstedt et bevis herfor. Dette bevis kan erstattes af en autorisation udstedt af medlemsstaten, hvis denne svarer til anerkendelse af den pågældendes kvalifikationer.
Artikel 9
Godkendelse af automatiserede klassificeringsmetoder
1. Medlemsstaterne kan udstede et bevis, der tillader anvendelse af en automatiseret klassificeringsmetode på deres område eller en del heraf.
Tilladelsen skal være betinget af, at de betingelser og minimumskrav for en certificeringstest, der er fastsat i bilag II, del A, er opfyldt.
Mindst to måneder inden certificeringstestens påbegyndelse sender medlemsstaten Kommissionen de oplysninger, der er nævnt i bilag II, del B. Medlemsstaten udpeger et uafhængigt organ, der skal analysere resultaterne af certificeringstesten. Senest to måneder efter certificeringstestens afslutning sender medlemsstaten Kommissionen de oplysninger, der er nævnt i bilag II, del C.
2. Hvis der udstedes et bevis, der tillader automatiseret klassificering på grundlag af en certificeringstest, ved hvilken der anvendtes mere end en slagtekropspræsentation, må forskellene mellem disse præsentationer ikke føre til forskellige klassificeringsresultater.
3. Efter at have underrettet Kommissionen kan medlemsstaterne uden certificeringstest udstede et bevis, der tillader anvendelse af en automatiseret klassificeringsmetode på deres område eller en del deraf, hvis der allerede er udstedt et tilsvarende bevis for samme automatiserede klassificeringsmetode med henblik på anvendelse i en anden del af den pågældende medlemsstat eller i en anden medlemsstat på grundlag af en certificeringstest med slagtekroppe, som med hensyn til kategorier, kropsbygnings- og fedningsklasser også anses for at være repræsentative for det voksne kvæg, der slagtes i den pågældende medlemsstat eller den pågældende del deraf.
4. Der må kun foretages ændringer af de tekniske specifikationer for en automatiseret klassificeringsmetode, som der er udstedt bevis for, efter at der er indhentet godkendelse fra den pågældende medlemsstats myndigheder, og kun hvis det er godtgjort, at ændringerne vil føre til mindst samme nøjagtighed som den, der er opnået ved certificeringstesten.
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle de ændringer, de har godkendt.
Artikel 10
Klassificering ved hjælp af automatiserede klassificeringsmetoder
1. Virksomheder, der foretager klassificering ved hjælp af en automatiseret klassificeringsmetode, skal:
a)
identificere slagtekropskategorien; de skal i den forbindelse anvende den ordning for identifikation og registrering af kvæg, der er omhandlet i afsnit I i forordning (EF) nr. 1760/2000
b)
føre daglige kontrolrapporter om anvendelsen af den automatiserede klassificeringsmetode, navnlig med angivelse af eventuelle konstaterede problemer og af de forholdsregler, der om nødvendigt er truffet til afhjælpning heraf.
2. Klassificering må kun foretages ved hjælp af en automatiseret klassificeringsmetode, hvis
a)
slagtekropspræsentationen er identisk med den, der anvendtes ved certificeringstesten, eller
b)
det over for den pågældende medlemsstats myndigheder påvises, at anvendelsen af en anden slagtekropspræsentation ikke har nogen indflydelse på det klassificeringsresultat, der opnås ved den automatiserede klassificeringsmetode.
Artikel 11
Kontrol på stedet
1. Klassificørernes præstationer, jf. artikel 8, og klassificeringen og identificeringen af slagtekroppe på de virksomheder, der er omfattet af del A, punkt V, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007, kontrolleres på stedet ved uanmeldte besøg af et organ, der er uafhængigt af klassificeringsorganerne og virksomhederne.
Kravet om uafhængighed af klassificeringsorganerne gælder dog ikke, hvis det er myndighederne selv, der foretager kontrollen.
2. Der skal føres kontrol mindst to gange i hver tremånedersperiode på alle autoriserede virksomheder, der i årsgennemsnit slagter over 75 voksne kreaturer om ugen. Hver kontrol skal omfatte mindst 40 tilfældigt udvalgte slagtekroppe.
Medlemsstaterne fastsætter, hvor hyppigt der skal føres kontrol på autoriserede virksomheder, der i årsgennemsnit højst slagter 75 voksne kreaturer om ugen, og hvor mange slagtekroppe der mindst skal kontrolleres, på grundlag af en risikovurdering, hvorved der tages hensyn til antallet af slagtninger af voksne kreaturer på de pågældende slagterier og resultaterne af tidligere kontrolbesøg på disse slagterier.
Medlemsstaterne giver senest den 1. juli 2009 Kommissionen meddelelse om de foranstaltninger, de har truffet for at gennemføre bestemmelserne i andet afsnit, og derefter senest en måned efter eventuelle ændringer i de oplysninger, som der skal gives meddelelse om.
3. På alle autoriserede virksomheder, der foretager klassificering ved hjælp af en automatiseret klassificeringsmetode, skal der i de første 12 måneder, efter at det bevis, der er nævnt i artikel 9, stk. 1, er blevet udstedt, mindst foretages seks kontroller i hver tremånedersperiode. Derefter skal der mindst to gange i hver tremånedersperiode foretages kontrol på alle autoriserede virksomheder, der foretager klassificering ved hjælp af en automatiseret klassificeringsmetode. Hver kontrol skal omfatte mindst 40 tilfældigt udvalgte slagtekroppe. Ved kontrollen skal navnlig følgende verificeres:
a)
slagtekropskategorien
b)
den automatiserede klassificeringsmetodes nøjagtighed ved hjælp af et system med point og grænser som beskrevet i bilag II, del A, nr. 3
c)
slagtekroppens præsentation
d)
den daglige kalibrering og alle andre tekniske aspekter ved den automatiserede klassificeringsmetode, som er relevante for sikkerheden for, at den nøjagtighed, der opnås ved den automatiserede klassificering, er mindst lige så stor som den, der opnåedes ved certificeringstesten
e)
de daglige kontrolrapporter, der er nævnt i artikel 10, stk. 1, litra b).
4. Hvis kontrolorganet ikke sorterer under en offentlig myndighed, skal den kontrol, der er omhandlet i stk. 2 og 3, foretages mindst én gang om året på de samme betingelser under fysisk overvågning af en offentlig myndighed. Den offentlige myndighed underrettes regelmæssigt om resultaterne af kontrolorganets arbejde.
Artikel 12
Kontrolrapporter og opfølgning
1. De nationale kontrolorganer skal udarbejde og opbevare rapporter om den kontrol, der er omhandlet i artikel 11. I disse rapporter oplyses det bl.a., hvor mange slagtekroppe der er kontrolleret, og hvor mange af dem der ikke var korrekt klassificeret eller identificeret. De skal også indeholde udførlige oplysninger om, hvilke slagtekropspræsentationer der er anvendt, og eventuelt om de er i overensstemmelse med EF-reglerne.
2. Hvis der ved kontrollen, jf. artikel 11, konstateres et betydeligt antal ukorrekte klassificeringer eller identificeringer:
a)
øges antallet af slagtekroppe, der skal kontrolleres, og kontrolhyppigheden
b)
kan de beviser eller autorisationer, der er omhandlet i artikel 8 og artikel 9, stk. 1, inddrages.
Artikel 13
Markedspris, der skal noteres
1. Den markedspris, der skal noteres på grundlag af EF-handelsklasseskemaet, som er omhandlet i artikel 42, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1234/2007, er den pris ekskl. moms, leverandøren får for dyret ved levering til slagteriet. Denne pris udtrykkes pr. 100 kg slagtet vægt for en præsentation, der er i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 3, vejet og klassificeret på krog på slagteriet.
2. Den vægt, der skal tages i betragtning, er slagtekroppens varme vægt senest en time, efter at dyret er stukket.
Slagtekroppens kolde vægt skal svare til den varme vægt, jf. første afsnit, minus 2 %.
3. Slagtekroppen skal med henblik på notering af markedsprisen præsenteres uden at være afpudset for fedt med halsen skåret over efter veterinærforskrifterne, og:
a)
uden nyrer
b)
uden nyretalg
c)
uden bækkentalg
d)
uden bryststykke
e)
uden den tykke del af mellemgulvsmusklen
f)
uden hale
g)
uden rygmarv
h)
uden testikeltalg
i)
uden inderlårstalg
j)
uden halsfedt og halsvener.
4. Ved anvendelsen af del A, punkt V, andet afsnit, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007 og uanset nærværende artikels stk. 3 omfatter afpudsning af fedt udelukkende delvis afpudsning af fedt:
a)
omkring tykstegen, tyndstegen og højrebet
b)
omkring spidsbrystet, omkring analregionen, genitalregionen og halen
c)
omkring inderlåret.
5. Hvis slagtekroppens præsentation ved vejningen og klassificeringen på krog adskiller sig fra standardpræsentationen, jf. stk. 3, korrigeres slagtevægten ved anvendelse af de korrektioner, der er anført i bilag III, for at tilpasse den til standardpræsentationen. I så fald korrigeres prisen pr. 100 kg slagtet vægt tilsvarende.
Er de tilpasninger, der er nævnt i første afsnit, de samme på hele medlemsstatens område, beregnes de for hele medlemsstaten. Er tilpasningerne forskellige fra slagteri til slagteri, beregnes de individuelt.
Artikel 14
Kategorier og klasser til notering af markedspriserne
1. Medlemsstaternes og EF’s notering af markedspriser på grundlag af EF-handelsklasseskemaet, der er nævnt i artikel 42, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1234/2007, finder sted hver uge og vedrører følgende kropsbygnings- og fedningsklasser for de fem kategorier i del A, punkt II, i bilag V til nævnte forordning:
a)
slagtekroppe af unge ikkekastrerede handyr på under to år: U2, U3, R2, R3, O2, O3
b)
slagtekroppe af andre ikkekastrerede handyr: R3
c)
slagtekroppe af kastrerede handyr: U2, U3, U4, R3, R4, O3, O4
d)
slagtekroppe af hundyr, der allerede har kælvet: R3, R4, O2, O3, O4, P2, P3
e)
slagtekroppe af andre hundyr: U2, U3, R2, R3, R4, O2, O3 og O4.
2. Medlemsstaterne afgør, om deres område skal omfatte en enkelt region, eller om det skal inddeles i mere end en region. Beslutningen tages på grundlag af:
a)
deres områdes størrelse
b)
eventuelle eksisterende administrative inddelinger
c)
geografiske prisudsving.
Det Forenede Kongerige omfatter dog mindst to regioner, nemlig Storbritannien og Nordirland, der kan underinddeles efter de kriterier, som er nævnt i første afsnit.
Artikel 15
Repræsentative priser
1. Priserne noteres af følgende:
a)
driftslederen af et slagteri, der årligt slagter mindst 20 000 voksne kreaturer, der er opdrættet af slagteriet eller på dets vegne, og/eller voksent kvæg, der er opkøbt af det
b)
driftslederen af et slagteri, der er udpeget af medlemsstaten, og som årligt slagter mindre end 20 000 voksne kreaturer, der er opdrættet af slagteriet eller på dets vegne, og/eller voksent kvæg, der er opkøbt af det
c)
enhver fysisk eller juridisk person, der årligt sender mindst 10 000 voksne kreaturer til slagtning på slagteri, og
d)
enhver fysisk eller juridisk person, der er udpeget af medlemsstaten, og som årligt sender mindre end 10 000 voksne kreaturer til slagtning på slagteri.
Medlemsstaten skal sørge for, at der noteres priser for mindst:
a)
25 % af slagtningerne i de regioner, der tilsammen tegner sig for mindst 75 % af de samlede slagtninger i medlemsstaten, og
b)
30 % af det voksne kvæg, der slagtes på dens område.
2. De priser, der noteres i henhold til stk. 1, er priserne for voksent kvæg, der slagtes i den pågældende noteringsperiode, baseret på slagtekroppens kolde vægt, jf. artikel 13, stk. 2, andet afsnit.
Drejer det sig om et slagteri, der slagter voksent kvæg, som er opdrættet af slagteriet eller på dets vegne, noteres den gennemsnitspris, der betales for slagtekroppe af tilsvarende kategori og klasse af kreaturer, som er slagtet på slagteriet i den samme uge.
Ved noteringen af priserne for hver klasse, jf. artikel 14, stk. 1, angives den gennemsnitlige slagtevægt, de vedrører, og det anføres, om de er blevet korrigeret for at tage hensyn til hvert af de elementer, der er omhandlet i artikel 13.
Artikel 16
Beregning af ugentlige priser
1. De priser, der noteres i henhold til artikel 15 fra mandag til søndag:
a)
indberettes skriftligt eller elektronisk til medlemsstatens myndigheder af slagteriets driftsleder eller den ansvarlige fysiske eller juridiske person inden for en frist, medlemsstaten har fastsat, eller
b)
stilles efter medlemsstatens valg til rådighed for dens myndigheder på slagteriet eller hos den fysiske eller juridiske person.
Har en medlemsstat oprettet en komité til at fastslå priserne for en region, og er medlemmerne af komitéen ligeligt fordelt mellem opkøbere og sælgere af voksent kvæg og slagtekroppe heraf, og er formanden ansat af myndighederne, kan medlemsstaten beslutte, at priserne og oplysningerne sendes direkte til komitéens formand i den pågældende region. Beslutter medlemsstaten ikke dette, sender myndighederne dem til komitéens formand. Formanden sørger for, at prisernes oprindelse ikke kan identificeres, når de meddeles komitéens medlemmer.
2. Det er gennemsnitsprisen pr. klasse, der skal indberettes.
3. Et slagteri eller en fysisk eller juridisk person som omhandlet i artikel 15, stk. 1, første afsnit, der foretager supplerende betalinger til leverandører af voksent kvæg eller slagtekroppe heraf, som ikke er medregnet i de indberettede priser, giver myndighederne i den pågældende medlemsstat meddelelse om den sidste supplerende betaling, de har foretaget, og den periode, betalingen vedrører. Derefter giver de medlemsstaten meddelelse om eventuelle supplerende betalinger, hver gang en sådan betaling finder sted.
4. Medlemsstatens myndigheder beregner de regionale gennemsnitspriser for hver klasse, jf. artikel 14, stk. 1, på grundlag af de priser, der indberettes til dem i henhold til nærværende artikels stk. 1.
De komitéer, der er nævnt i nærværende artikels stk. 1, andet afsnit, beregner de regionale gennemsnitspriser for hver klasse, jf. artikel 14, stk. 1, på grundlag af de priser, der indberettes til dem i henhold til nærværende artikels stk. 1, og indberetter dem til medlemsstatens myndigheder.
5. Drejer det sig om opkøb til enhedspris, hvor slagtekroppene i et vareparti tilhører højst tre på hinanden følgende kropsbygningsklasser og tre på hinanden følgende fedningsklasser i samme kategori, er det ved fastlæggelsen af priserne i henhold til stk. 4 prisen for den kropsbygningsklasse, som det største antal slagtekroppe er klassificeret i, der tages i betragtning, eller hvis slagtekroppene er ligeligt fordelt mellem klasserne, prisen for den midterste af disse klasser, hvis der eksisterer en sådan klasse. I alle andre tilfælde tages prisen ikke i betragtning.
Tegner opkøbene til enhedspris sig for mindre end 35 % af de samlede slagtninger af voksent kvæg i medlemsstaten, kan den dog beslutte ikke at tage priserne for sådanne opkøb i betragtning ved beregningerne i henhold til stk. 4.
6. Myndighederne beregner så en indledende national pris for hver klasse ved vægtning af de regionale priser for at tage hensyn til andelen af slagtninger i den region, de vedrører for den pågældende kategori, set i forhold til det samlede antal slagtninger for den pågældende kategori i medlemsstaten.
7. Myndighederne korrigerer den indledende nationale pris pr. klasse, jf. stk. 6
a)
for at tage hensyn til hvert af de elementer, der er omhandlet i artikel 13, hvis en sådan korrektion ikke allerede er foretaget
b)
for at sikre, at prisen beregnes på grundlag af slagtekroppens kolde vægt, jf. artikel 13, stk. 2, andet afsnit
c)
for at tage hensyn til supplerende betalinger, jf. stk. 3, hvis korrektionen beløber sig til mindst 1 % af prisen for den pågældende klasse.
Ved korrektion i henhold til litra c) dividerer myndighederne de samlede supplerende betalinger inden for oksekødssektoren i den pågældende medlemsstat i det foregående regnskabsår med den samlede årlige omsætning i tons af voksent kvæg, som der er indberettet priser for.
8. Hvis medlemsstatens myndigheder mener, at de priser, der indberettes til dem:
a)
vedrører et ubetydeligt antal slagtekroppe, tager de ikke disse priser i betragtning
b)
forekommer upålidelige, tager de dem kun i betragtning, hvis og når de har fastslået, at de er pålidelige.
Artikel 17
Ugentlig prisindberetning til Kommissionen
1. I henhold til artikel 36 giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om de priser, der er beregnet i henhold til artikel 16, stk. 4-7. De meddeler ikke disse priser til andre organer, før de har meddelt dem til Kommissionen.
2. Hvis det på grund af usædvanlige forhold eller udbuddets sæsonbestemte karakter ikke er muligt i en medlemsstat eller region at notere priser for et betydeligt antal slagtekroppe af en eller flere klasser, jf. artikel 14, stk. 1, kan Kommissionen anvende de senest noterede priser for den eller de pågældende klasser; gør dette forhold sig gældende i mere end to på hinanden følgende uger, kan Kommissionen beslutte, at den eller de pågældende klasser midlertidigt udgår af prisnoteringen, og midlertidigt ændre vægtningen af den eller de pågældende klasser.
Artikel 18
EF-gennemsnitspriser
1. For en given kategori gælder følgende:
a)
EF-gennemsnitsprisen for hver enkelt kropsbygnings- og fedningsklasse, jf. artikel 14, stk. 1, svarer til det vægtede gennemsnit af de nationale markedspriser, der er noteret for den pågældende klasse. Vægtningen sker på grundlag af slagtningernes andel pr. medlemsstat af de samlede EF-slagtninger i denne klasse.
b)
EF-gennemsnitsprisen for hver enkelt kropsbygningsklasse svarer til det vægtede gennemsnit af EF-gennemsnitspriserne for de fedningsklasser, som indgår i den pågældende kropsbygningsklasse. Vægtningen sker på grundlag af andelen af slagtninger pr. fedningsklasse af de samlede EF-slagtninger i denne kropsbygningsklasse.
c)
EF-gennemsnitsprisen svarer til det vægtede gennemsnit af de EF-gennemsnitspriser, der er nævnt i litra a). Vægtningen sker på grundlag af andelen af slagtninger pr. klasse, jf. litra a), af de samlede EF-slagtninger i kategorien.
2. EF-gennemsnitsprisen for alle kategorierne tilsammen svarer til det vægtede gennemsnit af de gennemsnitspriser, der er nævnt i stk. 1, litra c). Vægtningen sker på grundlag af hver enkelt kategoris andel af de samlede slagtninger af voksent kvæg i EF.
Artikel 19
Årlig meddelelse fra medlemsstaterne til Kommissionen
Medlemsstaterne sender senest den 15. april hvert år Kommissionen:
a)
en fortrolig liste over slagterier, der noterer priser enten efter artikel 15, stk. 1, litra a) eller b), med angivelse af omsætningen af voksent kvæg for hvert slagteri udtrykt i antal og om muligt i ton slagtet vægt i det foregående kalenderår
b)
en fortrolig liste over fysiske eller juridiske personer, der noterer priser enten efter artikel 15, stk. 1, litra c) eller d), med angivelse af det antal voksne kreaturer, om muligt også udtrykt i ton slagtet vægt, som de har sendt til slagtning i det foregående kalenderår
c)
en liste over de regioner, som der noteres priser for, og vægtningen for hver af dem, jf. artikel 16, stk. 6.
KAPITEL III
SVINEKØD
Artikel 20
Obligatorisk klassificering af slagtekroppe og undtagelser herfra
1. Det EF-handelsklasseskema for svinekroppe, der er omhandlet i artikel 42, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1234/2007, anvendes af samtlige slagterier ved klassificering af alle kroppe for at sikre producenterne en rimelig betaling baseret på vægten og kropssammensætningen af de svin, de har leveret til slagteriet.
2. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne beslutte, at det ikke er obligatorisk at anvende handelsklasseskemaet på slagterier:
a)
for hvilke medlemsstaterne fastsætter et maksimalt antal slagtninger, som ikke må overstige 200 svin pr. uge i årsgennemsnit
b)
der kun slagter svin, der er født og opfedet i egne produktionsanlæg, og som selv opskærer samtlige svinekroppe.
Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om den beslutning, der er omhandlet i første afsnit, med angivelse af det maksimale antal slagtninger, der kan foretages på hvert af de slagterier, der er fritaget for at anvende EF-handelsklasseskemaet.
Artikel 21
Vejning, klassificering og mærkning
1. Svinekroppe klassificeres ved vejningen i overensstemmelse med reglerne i del B, punkt II, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007.
Medlemsstaterne kan efter proceduren i artikel 195, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007 bemyndiges til at tillade, at svin, der slagtes på deres område, klassificeres før vejningen.
2. I overensstemmelse med artikel 43, litra m), nr. iv), i forordning (EF) nr. 1234/2007 udelukker bestemmelserne i del B, punkt II, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007 og nærværende artikels stk. 1 ikke, at der for så vidt angår svin, der slagtes på en medlemsstats område, anvendes vurderingskriterier ud over vægt og beregnet indhold af magert kød.
3. Straks efter klassificeringen mærkes svinekroppene med et stort bogstav, der viser klassen, eller med et procenttal, som viser det beregnede indhold af magert kød, jf. del B, punkt II, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007.
Bogstaverne og tallene skal være mindst 2 cm høje. Mærkningen foretages med giftfri stempelfarve, der ikke kan fjernes, og som er varmebestandig, eller enhver anden form for vedvarende mærkning, som i forvejen er godkendt af de nationale myndigheder.
Ud over det, der er fastsat i første afsnit, kan kroppen mærkes med slagtet vægt eller andre oplysninger, som findes relevante.
Halve kroppe mærkes på sværen på bagskanken eller skinken.
Som gyldig mærkning anses ligeledes påsætning af etiketter, der er anbragt således, at de ikke kan fjernes uden at gå itu.
4. Uanset stk. 3 kan medlemsstaterne fastsætte, at svinekroppene ikke skal mærkes, hvis der i en protokol for hver svinekrop mindst anføres følgende:
a)
individuel identifikation af slagtekroppen på en måde, så den ikke kan ændres
b)
slagtekroppens, varme vægt, og
c)
beregnet indhold af magert kød.
Denne protokol skal opbevares i seks måneder og skal samme dag, den føres, bekræftes som originaldokument af en person med denne kontrolfunktion.
Dog skal svinekroppene for at blive solgt i uopskåret stand i en anden medlemsstat mærkes med den relevante klasse, jf. del B, punkt II, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007, eller med procenttallet for det beregnede indhold af magert kød.
5. Der må ikke fjernes fedtvæv, muskelvæv eller andet fra svinekroppene før vejningen, klassificeringen og mærkningen, jf. dog del B, punkt III, andet afsnit, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007.
Artikel 22
Slagtet vægt
1. Ved anvendelsen af artikel 42, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1234/2007 er slagtevægten vægten af den kolde slagtekrop præsenteret som beskrevet i del B, punkt III, i bilag V til nævnte forordning.
2. Svinekroppen vejes hurtigst muligt efter slagtningen og senest 45 minutter, efter at svinet er stukket.
Slagtekroppens kolde vægt svarer til den varme vægt, jf. første afsnit, minus 2 %.
Kan fristen på 45 minutter mellem stikning og vejning af svinet generelt ikke overholdes på et slagteri, kan den pågældende medlemsstats myndigheder tillade, at denne frist overskrides under forudsætning af, at det fradrag på 2 %, der er nævnt i andet afsnit, nedsættes med 0,1 procentpoint for hvert påbegyndt kvarter, fristen overskrides.
3. Uanset stk. 1 og 2 kan den kolde svinekrops vægt beregnes ved et fradrag i absolut vægt på grundlag af et skema for fradrag, der på forhånd fastlægges af medlemsstaterne i overensstemmelse med de særegne forhold i deres svinebestande, og som meddeles Kommissionen. Anvendelsen af sådanne skemaer tillades efter proceduren i artikel 195, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007, forudsat at de fradrag, der fastsættes for hver vægtklasse, så vidt muligt svarer til de fradrag, der følger af stk. 1 og 2.
Artikel 23
Svinekroppenes indhold af magert kød
1. Ved anvendelsen af del B, punkt IV, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007 er en svinekrops indhold af magert kød forholdet mellem:
-
vægten af alle tværstribede muskler, hvis disse muskler kan frigøres med en kniv, og
-
kroppens vægt.
Vægten af alle tværstribede muskler fastslås enten ved fuldstændig eller delvis dissektion af svinekroppen eller ved en kombination af fuldstændig og delvis dissektion ved hjælp af en national hurtigmetode baseret på statistisk afprøvede metoder, der vedtages efter proceduren i artikel 195, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007.
Dissektionen i andet afsnit kan også erstattes af måling af det procentvise indhold af magert kød ved hjælp af fuldstændig dissektion med et computerstyret tomografiapparat, forudsat at der opnås tilfredsstillende sammenlignelige dissektionsresultater.
2. Den statistiske standardmetode til måling af svinekroppenes indhold af magert kød, som er den godkendte klassificeringsmetode, jf. del B, punkt IV, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007, er enten de mindste kvadraters metode (OLS) eller en rangreduceret metode, men andre statistisk afprøvede metoder kan også anvendes.
Metoden er baseret på en repræsentativ stikprøve af den pågældende nationale eller regionale svinekødsproduktion, der omfatter mindst 120 svinekroppe, hvis indhold af magert kød fastslås i overensstemmelse med dissektionsmetoden i bilag IV til nærværende forordning. Hvis flere stikprøvemetoder anvendes, måles referencen på mindst 50 svinekroppe, og præcisionen skal mindst svare til den, der opnås ved at benytte den statistiske standardmetode på 120 svinekroppe efter metoden i bilag IV.
3. Klassificeringsmetoder kan kun godkendes, hvis kvadratroden af middelkvadratafvigelsen for estimatet (RMSEP), der beregnes ved en fuldstændig krydsvalidering eller ved en testsetvalidering af en repræsentativ stikprøve af mindst 60 svinekroppe, er lavere end 2,5. Desuden skal alle »outliers« indgå i beregningen af RMSEP-værdien.
4. Medlemsstaterne meddeler i en protokol Kommissionen, hvilke klassificeringsmetoder de ønsker at få godkendt på deres område, beskriver dissektionsprøven og oplyser, hvilke principper metoderne bygger på, og hvilke ligninger der anvendes ved beregningen af indholdet af magert kød. Protokollen bør have to dele og omfatte de oplysninger, der er omhandlet i bilag V. Protokollens første del forelægges for Kommissionen, inden dissektionsprøven indledes.
Der gives bemyndigelse til anvendelse af klassificeringsmetoder på en medlemsstats område efter proceduren i artikel 195, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007 på grundlag af protokollen.
5. Klassificeringsmetoderne skal på alle punkter anvendes som beskrevet i den EF-beslutning, hvori de godkendes.
Artikel 24
Kontrol på stedet
1. Klassificeringen, vejningen og mærkningen af svinekroppe på de virksomheder, der er nævnt i artikel 20, kontrolleres på stedet ved uanmeldte besøg af et organ, der er uafhængigt af klassificeringsorganerne og virksomhederne.
Kravet om uafhængighed af klassificeringsorganerne gælder dog ikke, hvis det er myndighederne selv, der foretager kontrollen.
2. Der skal føres kontrol mindst to gange i hver tremånedersperiode på alle autoriserede virksomheder, der i årsgennemsnit slagter 200 svin eller derover om ugen.
For autoriserede virksomheder, der i årsgennemsnit slagter under 200 svin om ugen, fastsætter medlemsstaterne dog kontrolhyppigheden.
3. Ved anvendelsen af bestemmelserne i stk. 1 og 2:
a)
fastsætter medlemsstaterne, i hvilket omfang der skal føres kontrol på grundlag af en risikovurdering, hvorved der tages hensyn til antallet af slagtninger af svin på de pågældende slagterier og resultaterne af tidligere kontrolbesøg på disse slagterier
b)
giver medlemsstaterne senest den 1. juli 2009 Kommissionen meddelelse om de foranstaltninger, de har truffet for at gennemføre disse bestemmelser, og derefter senest en måned efter eventuelle ændringer i de oplysninger, som der skal gives meddelelse om.
4. Hvis kontrolorganet ikke sorterer under en offentlig myndighed, skal den kontrol, der er omhandlet i stk. 1 og 2, foretages mindst én gang om året på de samme betingelser under fysisk overvågning af en offentlig myndighed. Den offentlige myndighed underrettes regelmæssigt om resultaterne af kontrolorganets arbejde.
Artikel 25
Markedspris for svinekroppe i medlemsstaterne
1. Markedsprisen for svinekroppe i en medlemsstat svarer til gennemsnittet af de noteringer for svinekroppe, der er blevet konstateret på de repræsentative markeder eller prisnoteringscentre i samme medlemsstat.
2. Den pris, der er nævnt i stk. 1, fastlægges på grundlag af noteringer for slagtekroppe med en vægt på:
-
60 kg til under 120 kg i klasse E.
-
120 kg til under 180 kg i klasse R.
Valget af vægtkategorier og eventuel vægtning overlades til den enkelte medlemsstat, som underretter Kommissionen herom.
3. Medlemsstaterne giver senest den 1. juli 2009 Kommissionen meddelelse om de repræsentative markeder og prisnoteringscentre, der er nævnt i stk. 1, og derefter senest en måned efter eventuelle ændringer i de oplysninger, som der skal gives meddelelse om.
Kommissionen sender de andre medlemsstater de oplysninger, der er omhandlet i første afsnit.
Artikel 26
EF-gennemsnitspris
1. Den EF-gennemsnitspris for svinekroppe, der er omhandlet i artikel 17 og 37 i forordning (EF) nr. 1234/2007, fastlægges på grundlag af de priser ekskl. moms, som leverandørerne af levende svin får ved levering til slagteri.
2. De priser, der fastlægges i henhold til stk. 1, indbefatter værdien af uforarbejdede spiselige slagtebiprodukter og uforarbejdet animalsk affald og gælder for 100 kg kold svinekrop, der
-
svarer til standardpræsentationen, jf. del B, punkt III, første afsnit, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007, og
-
er vejet og klassificeret på krog på slagteriet, idet den konstaterede vægt omregnes til den kolde slagtekrops vægt efter de metoder, der er fastsat i artikel 22 i nærværende forordning.
3. Til beregning af EF-markedsprisen, jf. stk. 1, vægtes de priser, der er noteret i hver medlemsstat, med koefficienter, der udtrykker svinebestandens relative størrelse i hver medlemsstat.
Koefficienterne i første afsnit bestemmes på grundlag af svinebestanden som optalt hvert år i begyndelsen af december i overensstemmelse med Rådets direktiv 93/23/EØF (16).
Artikel 27
Ugentlig indberetning af noteringer til Kommissionen
1. I overensstemmelse med artikel 36 meddeler medlemsstaterne Kommissionen følgende:
a)
noteringerne bestemt i overensstemmelse med artikel 25, stk. 1, og artikel 26, stk. 1 og 2, og
b)
de repræsentative noteringer for smågrise pr. styk med en gennemsnitlig levende vægt på ca. 20 kg.
2. Såfremt en eller flere noteringer ikke når frem til Kommissionen, tager denne hensyn til den sidst foreliggende notering. Såfremt en eller flere noteringerne mangler for tredje uge i træk, tager Kommissionen ikke længere hensyn til den eller de pågældende noteringer.
3. På anmodning af Kommissionen sender medlemsstaterne følgende oplysninger, de råder over, vedrørende produkter, som er omfattet af del XVII i bilag I til forordning (EF) nr. 1234/2007:
a)
markedspriserne i medlemsstaterne for produkter importeret fra tredjelande
b)
priserne på de repræsentative markeder i tredjelande.
KAPITEL IV
FÅREKØD
Artikel 28
Kriterier for definition af slagtekroppe af lette lam
1. Ved anvendelsen af kriterierne i del C, punkt III, nr. 2, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007 gælder reglerne i bilag VI til nærværende forordning.
2. Kødfarven, jf. bilag VI, bestemmes på flanken ud for »rectus abdominis« ved hjælp af et standardfarvekort.
Artikel 29
Yderligere bestemmelser om kropsbygnings- og fedningsklasser, slagtet vægt og kødfarve
I bilag VII til nærværende forordning er der fastsat yderligere bestemmelser, der præciserer definitionerne af de kropsbygnings- og fedningsklasser, som er nævnt i del C, punkt III, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007.
Artikel 30
Klassificering og identificering
1. Den klassificering og identificering, der er omhandlet i del C, punkt III og V, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007, finder sted på selve slagteriet.
2. Slagtekroppen skal klassificeres, identificeres og vejes senest en time, efter at dyret er stukket.
3. De hele og halve slagtekroppe, der er klassificeret på deltagende virksomheder i overensstemmelse med det handelsklasseskema, der er nævnt i artikel 42, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1234/2007, identificeres ved hjælp af et mærke, der angiver kategori og kropsbygnings- og fedningsklasse.
Mærkningen foretages ved stempling med giftfri stempelfarve, der ikke kan fjernes, efter en metode, som er godkendt af de ansvarlige nationale myndigheder.
Kategorierne betegnes således:
a)
L: slagtekroppe af får under tolv måneder (lam)
b)
S: slagtekroppe af andre får.
4. I stedet for mærket kan medlemsstaterne give tilladelse til, at der påsættes en ubrydelig og solidt fastgjort etiket.
Artikel 31
Klassificering udført af kvalificerede klassificører
Medlemsstaterne sørger for, at klassificeringen foretages af tilstrækkeligt kvalificerede klassificører. Medlemsstaterne udpeger dette personale ved hjælp af en godkendelsesprocedure eller ved udpegning af et organ, der er ansvarligt herfor.
Artikel 32
Kontrol på stedet
1. Klassificørernes præstationer, jf. artikel 31, og klassificeringen og identificeringen af slagtekroppe på de deltagende virksomheder kontrolleres på stedet ved uanmeldte besøg af et organ, der er udpeget af medlemsstaten, og som er uafhængigt af klassificeringsorganerne og den deltagende virksomhed.
Kravet om uafhængighed af klassificeringsorganerne gælder dog ikke, hvis det er myndighederne selv, der foretager kontrollen.
Hvis kontrolorganet ikke sorterer under en offentlig myndighed, skal den kontrol, der er omhandlet i første afsnit, dog foretages mindst én gang om året på de samme betingelser under fysisk overvågning af en offentlig myndighed. Den offentlige myndighed underrettes regelmæssigt om resultaterne af kontrolorganets arbejde.
2. Der skal føres kontrol mindst en gang i hver tremånedersperiode på alle deltagende virksomheder, der i årsgennemsnit klassificerer og slagter 80 får eller derover om ugen. Hver kontrol skal omfatte mindst 40 tilfældigt udvalgte slagtekroppe.
Medlemsstaterne fastsætter, hvor hyppigt der skal føres kontrol på deltagende virksomheder, der i årsgennemsnit slagter under 80 får om ugen, og hvor mange slagtekroppe der mindst skal kontrolleres, på grundlag af en risikovurdering, hvorved der tages hensyn til antallet af slagtninger af får på de pågældende virksomheder og resultaterne af tidligere kontrolbesøg på disse virksomheder.
Artikel 33
Markedspris, der skal noteres
1. Den markedspris, der skal noteres på grundlag af EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe af får, jf. artikel 42, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1234/2007, er den pris ekskl. moms, som leverandøren får for lam af EF-oprindelse ved levering til slagteriet. Denne pris udtrykkes pr. 100 kg slaget vægt for en standardpræsentation, jf. del C, punkt IV, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007, vejet og klassificeret på krog på slagteriet.
2. Den vægt, der skal tages i betragtning, er slagtekroppens varme vægt korrigeret for vægttabet under afkølingen. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvilke korrektioner der anvendes.
3. Hvis slagtekroppens præsentation efter vejning og klassificering på krog afviger fra standardpræsentationen, justerer medlemsstaterne slagtekroppens vægt med korrektioner som fastsat i del C, punkt IV, andet afsnit, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvilke korrektioner der anvendes.
Artikel 34
Prisindberetning til Kommissionen
1. Medlemsstater, hvis fårekødsproduktion overstiger 200 tons om året, sender Kommissionen en fortrolig liste over de slagterier eller andre virksomheder, der deltager i indberetningen af priser i henhold til EF-handelsklasseskemaet, i det følgende benævnt »deltagende virksomheder«, med angivelse af disse deltagende virksomheders omtrentlige årlige produktion.
2. I overensstemmelse med artikel 36 giver de medlemsstater, der er nævnt i stk. 1, Kommissionen meddelelse om den gennemsnitspris for hver kvalitet af lam, der er noteret ifølge EF-handelsklasseskemaet for alle de deltagende virksomheder, med angivelse af hver kvalitets relative andel. Udgør en kvalitet mindre end 1 % af den samlede mængde, skal prisen dog ikke indberettes. Medlemsstaterne giver endvidere Kommissionen meddelelse om gennemsnitsprisen på vægtbasis for alle lam, der er klassificeret efter hvert skema, der anvendes ved indberetningen af priser.
Medlemsstaterne er dog berettiget til at underopdele den indberettede pris på vægtbasis for hver af de kropsbygnings- og fedningsklasser, der er omhandlet i del C, punkt III, nr. 1, i bilag V til forordning (EF) nr. 1234/2007. Ved begrebet »kvalitet« forstås en kombination af kropsbygnings- og fedningsklasse.
Artikel 35
EF-gennemsnitspriser
Til beregning af EF-gennemsnitspriserne for slagtekroppe af lam vægtes de priser, der er nævnt i artikel 34, stk. 2, med koefficienter, der udtrykker, hvor stor en andel hver medlemsstats fårekødsproduktion udgør i forhold til EF’s samlede fårekødsproduktion.
KAPITEL V
FÆLLES OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 36
Ugentlig prisindberetning til Kommissionen
1. Medlemsstaterne meddeler senest hver onsdag kl. 12.00 belgisk tid Kommissionen de markedspriser og noteringer, der er nævnt i artikel 17, stk. 1, artikel 27, stk. 1, og artikel 34, stk. 2, i nærværende forordning.
Priserne og noteringerne gælder for perioden fra mandag til søndag i den uge, der går forud for den uge, hvor de indberettes.
De indberettede priser og noteringer udtrykkes i euro eller eventuelt i national valuta.
2. Oplysningerne i stk. 1 sendes elektronisk ved hjælp af den formular, Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne.
Artikel 37
Regelmæssig revision af vægtningskoefficienter
1. De vægtningskoefficienter, der er nævnt i artikel 18, artikel 26, stk. 3, og artikel 35 i denne forordning, revideres regelmæssigt for at tage hensyn til udviklingen på nationalt plan og på EF-plan.
2. Ved hver revision, jf. stk. 1, giver Kommissionen medlemsstaterne meddelelse om de ændrede vægtningskoefficienter.
Artikel 38
EF-kontrolkomité
1. Den EF-kontrolkomité, der er nævnt i artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007, i det følgende benævnt »komitéen«, foretager kontrol på stedet af:
a)
anvendelsen af bestemmelserne om EF-handelsklasseskemaerne for slagtekroppe af voksent kvæg og får
b)
noteringen af markedspriserne ifølge nævnte handelsklasseskemaer
c)
klassificeringen, identificeringen og mærkningen af produkter i forbindelse med opkøb ved offentlig intervention af oksekød, jf. artikel 6, stk. 1, litra e), i forordning (EF) nr. 1234/2007.
2. Komitéen må højst bestå af:
a)
tre eksperter fra Kommissionen, hvoraf én fungerer som formand for komitéen
b)
en ekspert fra den pågældende medlemsstat
c)
otte eksperter fra andre medlemsstater.
Medlemsstaterne udpeger eksperter, der er uafhængige og kvalificerede med hensyn til at klassificere slagtekroppe og notere markedspriser og udføre det specielle arbejde, der kræves.
Eksperterne må under ingen omstændigheder personligt udnytte eller videregive oplysninger, de modtager i forbindelse med arbejdet i komitéen.
3. Kontrollen foretages på slagterier og kødmarkeder, i interventionscentre og prisnoteringscentre og hos centrale og regionale organer, der er ansvarlige for anvendelsen af de bestemmelser, der er omhandlet i stk. 1.
4. Kontrollen foretages med regelmæssige mellemrum i medlemsstaterne, og hyppigheden kan variere afhængigt af oksekøds- eller fårekødsproduktionens relative størrelse i de besøgte medlemsstater eller de problemer, der er forbundet med at anvende handelsklasseskemaerne.
Kommissionen udarbejder programmet for kontrolbesøgene efter høring af medlemsstaterne. Repræsentanter for den besøgte medlemsstat kan deltage i kontrolarbejdet.
Medlemsstaterne tilrettelægger de besøg, der skal aflægges på deres område, i overensstemmelse med Kommissionens anmodninger. Med henblik herpå sender medlemsstaten 30 dage inden kontrollen et detaljeret program for de foreslåede kontrolbesøg til Kommissionen, der kan anmode om, at programmet ændres.
Kommissionen underretter så tidligt som muligt før hvert besøg medlemsstaterne om programmet og om, hvordan det skal gennemføres.
5. Ved afslutningen af hvert besøg mødes komitéens medlemmer og repræsentanterne for den besøgte medlemsstat for at gennemgå resultaterne. Komitéens medlemmer drager derpå konklusioner af besøget med hensyn til de spørgsmål, der er nævnt i stk. 1.
Komitéens formand udarbejder en rapport om den gennemførte kontrol og de konklusioner, der er omhandlet i første afsnit. Rapporten sendes hurtigst muligt til den medlemsstat, hvor der er aflagt besøg, og dernæst til de øvrige medlemsstater.
Hvis der i den rapport, der er nævnt i andet afsnit, påpeges mangler på de forskellige aktivitetsområder, som er blevet kontrolleret, eller hvis der fremsættes anbefalinger til at forbedre dem, informerer medlemsstaten Kommissionen om alle ændringer, der påtænkes, eller som er gennemført, senest tre måneder, efter at rapporten blev sendt.
6. Kommissionen betaler komitémedlemmernes rejseudgifter og dagpenge i overensstemmelse med reglerne for refusion af rejseudgifter og dagpenge til personer, der ikke er ansat ved Kommissionen, og som Kommissionen har anmodet om at fungere som eksperter.
Artikel 39
Foranstaltninger, som medlemsstaterne skal træffe
1. Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger:
a)
for at sikre, at bestemmelserne i denne forordning overholdes
b)
for at sikre, at de priser, der er indberettet i henhold til artikel 17, stk. 1, artikel 27, stk. 1, og artikel 34, stk. 2, i denne forordning er korrekte
c)
for at straffe overtrædelser såsom forfalskning og svigagtig anvendelse af stempler og etiketter eller klassificeringer foretaget af personale uden det nødvendige bevis.
2. Medlemsstaterne informerer så hurtigt som muligt Kommissionen om de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 1.
Artikel 40
Forordning (EØF) nr. 563/82, (EØF) nr. 2967/85, (EØF) nr. 344/91, (EF) nr. 295/96, (EF) nr. 103/2006, (EF) nr. 1128/2006, (EF) nr. 908/2006, (EF) nr. 1319/2006, (EF) nr. 710/2008 og (EF) nr. 22/2008 og beslutning 83/471/EØF ophæves.
Henvisninger til de ophævede forordninger og den ophævede beslutning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag VIII.
Artikel 41
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2009.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 10. december 2008.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1249/2008,
annettu 10 päivänä joulukuuta 2008,
naudan-, sian- ja lampaanruhojen yhteisön luokitusasteikkojen soveltamista ja ruhojen hintaselvityksiä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1) ja erityisesti sen 43 artiklan m alakohdan yhdessä sen 4 artiklan kanssa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 204 artiklan 2 kohdan h alakohdan mukaisesti kyseistä asetusta sovelletaan yhteisön ruhojen luokitusasteikkoihin 1 päivästä tammikuuta 2009. Kyseisten yhteisön luokitusasteikkojen soveltamista ja niihin perustuvia jäsenvaltioiden hintaselvityksiä koskevat yksityiskohtaiset säännöt olisi sen vuoksi hyväksyttävä, ja sääntöjä olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2009.
(2)
Yhteisön ruhojen luokitusasteikkojen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä on tähän mennessä säädetty useissa säädöksissä ja erityisesti asetuksen (ETY) N:o 1208/81 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä täysikasvuisten nautojen markkinahintojen toteamiseksi yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikon perusteella 10 päivänä maaliskuuta 1982 annetussa komission asetuksessa (ETY) N:o 563/82 (2), yhteisön sianruhojen luokitusasteikon soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 24 päivänä lokakuuta 1985 annetussa komission asetuksessa (ETY) N:o 2967/85 (3), yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen laatuluokituksen soveltamisalan laajentamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1186/90 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13 päivänä helmikuuta 1991 annetussa komission asetuksessa (ETY) N:o 344/91 (4), neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1892/87 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä yhteisön ruhojen luokitteluasteikkoon perustuvan täysikasvuisten nautaeläinten markkinahintojen toteamisessa 16 päivänä helmikuuta 1996 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 295/96 (5), yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikon soveltamista koskevista täydentävistä säännöksistä 20 päivänä tammikuuta 2006 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 103/2006 (6), yhteisön sianliha-alan edustavien markkinoiden luettelosta 20 päivänä kesäkuuta 2006 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 908/2006 (7), kaupan pitämisen vaiheesta, johon teurastetun sian keskihinta viittaa 24 päivänä heinäkuuta 2006 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1128/2006 (8), jäsenvaltioiden ja komission vastavuoroisista ilmoituksista sianliha-alalla 5 päivänä syyskuuta 2006 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1319/2006 (9), teurastetun sian yhteisön markkinahinnan laskemiseksi käytettävien painotuskertoimien vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2008/2009 24 päivänä heinäkuuta 2008 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 710/2008 (10), yhteisön lampaanruhojen luokitteluasteikkoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 11 päivänä tammikuuta 2008 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 22/2008 (11) ja täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikon soveltamista käsittelevästä yhteisön tarkastuskomiteasta 7 päivänä syyskuuta 1983 tehdyssä komission päätöksessä 83/471/ETY (12). Selkeyden ja järkeistämisen vuoksi mainitut asetukset ja mainittu päätös olisi korvattava yhdellä säädöksellä.
(3)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 42 artiklan 1 kohdassa säädetään, että täysikasvuisten nautaeläinten ja sikojen ruhoja koskevia yhteisön luokitusasteikkoja olisi sovellettava eräiden mainitun asetuksen liitteessä V vahvistettujen sääntöjen mukaisesti ja että jäsenvaltiot voivat soveltaa yhteisön asteikkoa myös lampaanruhojen luokittelemiseksi.
(4)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 42 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että yhteisön ruhojen luokitusasteikkoa olisi sovellettava naudanliha-alalla täysikasvuisten nautaeläinten ruhoihin. Mainitun asetuksen liitteessä III olevan IV kohdan 2 kohdassa määritellään nautaeläin suhteessa eläimen elopainoon. Sen estämättä, mitä kyseisessä määritelmässä säädetään, ja jotta varmistettaisiin yhdenmukainen soveltaminen, on aiheellista sallia jäsenvaltioiden edellyttää, että yhteisön asteikon soveltaminen on pakollista tietyn ikäisiin nautaeläimiin, joiden ikä on määritetty nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä 17 päivänä heinäkuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 (13) säädetyn tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän perusteella. Kyseistä tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää olisi käytettävä myös ruhojen jakamiseksi A- ja B-luokkaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan II kohdan mukaisesti.
(5)
Sen varmistamiseksi, että täysikasvuisten nautaeläinten ja lampaiden ruhot luokitellaan yhteisössä yhdenmukaisesti, on tarpeen määritellä tarkemmin asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan III kohdassa ja C kohdan III kohdassa tarkoitetut lihakkuus- ja rasvaisuusluokat.
(6)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan III kohdassa säädetään lihakkuusluokasta S ruhoille, jotka on saatu kaksoislihatyyppisistä nautaeläimistä. Koska kyseinen lihakkuusluokka koskee nautakarjan erityisiä piirteitä joissakin jäsenvaltioissa, on aiheellista säätää, että jäsenvaltioilla on mahdollisuus käyttää lihakkuusluokkaa S.
(7)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 43 artiklan m alakohdan iii alakohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti poikkeuksia yleisestä velvollisuudesta luokitella täysikasvuisten nautaeläinten ruhot voidaan myöntää jäsenvaltioille, jotka pyytävät sitä joidenkin pienimuotoisten laitosten osalta. Yhteisön luokitusasteikon soveltamisesta saadun kokemuksen perusteella jäsenvaltiot katsovat, että tällainen poikkeus on aiheellinen teurastamoille, joissa teurastetaan vuosittain keskimäärin enintään 75 täysikasvuista nautaeläintä viikossa. Komissio pitää poikkeusta perusteltuna, kun otetaan huomioon kyseisten teurastamoiden vähäinen tuotanto. Samoista syistä tällaisesta poikkeuksesta säädetään myös asetuksen (ETY) N:o 344/91 2 artiklan 2 kohdassa. Sen vuoksi on asetuksen (EY) N:o 1234/2007 43 artiklan m alakohdan iii alakohdan toisen luetelmakohdan soveltamisen yksinkertaistamiseksi aiheellista sallia, että jäsenvaltiot voivat myöntää kyseisen poikkeuksen itse.
(8)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 43 artiklan m alakohdan iv alakohdassa säädetään, että jäsenvaltioille olisi annettava lupa olla soveltamatta luokitusasteikkoa sianruhojen luokitukseen. Kyseistä säännöstä olisi sovellettava erityisesti pienimuotoisiin teurastamoihin, joissa teurastetaan keskimäärin enintään 200 sikaa viikossa.
(9)
Sen varmistamiseksi, että yhteisön luokitusasteikkoja sovelletaan täsmällisesti, olisi markkinoiden avoimuuden parantamiseksi määriteltävä täysikasvuisten nautaeläinten, sikojen ja lampaiden ruhojen luokitusta, punnitsemista ja tunnistemerkitsemistä koskevat edellytykset ja käytännön menetelmät.
(10)
Olisi kuitenkin säädettävä joistakin edellä mainittuja seikkoja koskevista poikkeuksista, erityisesti ruhojen luokitusta ja punnitsemista koskevan aikarajan osalta silloin kun automatisoiduissa luokitustekniikoissa ilmenee teknisiä vikoja, sekä ruhojen luokituksen ilmaisevien leimojen tai ruhotunnistelappujen sijainnin sekä niiden teurastamoiden osalta, jotka poistavat luut ruhoista itse. Sianruhojen osalta painon tulisi koskea ruhon kylmäpainoa, joka on laskettu soveltamalla punnituksen tulokseen erikseen määriteltävää muuntokerrointa. Kertoimen olisi vaihdeltava sen mukaan, paljonko aikaa on kulunut sian punnituksen ja pistämisen välillä. Sen vuoksi kerrointa olisi voitava mukauttaa.
(11)
Nautaeläinten teurastuksen teettäville luonnollisille tai oikeushenkilöille olisi ilmoitettava teurastamoon toimitettujen eläinten luokituksen tuloksesta. Ilmoituksessa olisi oltava myös eräitä lisätietoja, jotta varmistettaisiin avoimuus toimittajien suuntaan.
(12)
Sen varmistamiseksi, että täysikasvuisten nautaeläinten ja lampaiden ruhot luokitellaan tarkasti ja luotettavasti, luokituksen voi tehdä vain sellainen henkilöstö, jolla on siihen asianmukaisen pätevyyden osoittava lupa tai hyväksyntä.
(13)
Jotta voitaisiin sallia vaihtoehtoisia menetelmiä arvioida suoraan silmämääräisesti täysikasvuisten nautaeläinten lihakkuutta ja rasvaisuutta, käyttöön voidaan ottaa tilastollisesti päteviin menetelmiin perustuvia automatisoituja luokitustekniikoita. Automatisoitujen luokitustekniikoiden sallimisen edellytyksenä olisi oltava tiettyjen edellytysten ja vaatimusten noudattaminen sekä luokituksen tilastollisen enimmäisvirhepoikkeaman, joka olisi määriteltävä, noudattaminen.
(14)
Olisi säädettävä mahdollisuudesta muuttaa täysikasvuisten nautaeläinten luokitusta koskevien ruhojen automatisoitujen luokitustekniikoiden teknisiä erittelyjä luvan myöntämisen jälkeen tarkkuuden parantamiseksi. Tällaisille muutoksille on kuitenkin saatava ennakkohyväksyntä toimivaltaisilta viranomaisilta, joiden on varmistettava, että muutosten ansiosta tarkkuus on vähintään vastaavaa tasoa.
(15)
Sianruhon arvo määritetään erityisesti sen vähärasvaisen lihan osuudella suhteessa ruhon painoon. Sen varmistamiseksi, että vähärasvaisen lihan osuus arvioidaan puolueettomin perustein, arviointi olisi tehtävä mittaamalla tietyt ruhon anatomiset osat sallituin ja tilastollisesti pätevin menetelmin. Vaikka sianruhon vähärasvaisen lihan osuuden arviointiin voidaan käyttää eri menetelmiä, on tarpeen varmistaa, että menetelmän valinta ei vaikuta arvioituun vähärasvaisen lihan osuuteen. Sianruhojen kaupallisen arvon määrittämiseksi olisi sallittava myös muiden arviointiperusteiden kuin painon ja arvioidun vähärasvaisen lihan osuuden käyttö.
(16)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan C kohdan III kohdassa säädetään, että lampaanruhot olisi luokiteltava eri luokkiin lihakkuuden ja rasvaisuuden perusteella. Alle 13 kilogrammaa painavien karitsoiden ruhoja varten voidaan käyttää kuitenkin muita perusteita, erityisesti ruhopainoa, lihan väriä ja rasvaisuutta.
(17)
Täysikasvuisten nautaeläinten, sikojen ja lampaiden ruhojen luokituksen luotettavuus olisi varmistettava säännöllisin paikalla tehtävin tarkastuksin sellaisten viranomaisten toimesta, jotka ovat riippumattomia tarkastamistaan laitoksista. Kyseisiä tarkastuksia koskevat edellytykset ja vähimmäisvaatimukset olisi vahvistettava, tehtyjä tarkastuksia koskevat kertomukset ja mahdolliset seurantatoimet mukaan luettuina. Jos täysikasvuiset nautaeläimet luokitellaan käyttämällä automatisoituja luokitustekniikoita, olisi vahvistettava eräitä paikalla tehtäviä tarkastuksia koskevia täydentäviä säännöksiä, joihin olisi sisällyttävä myös se, että kyseisiä tarkastuksia tehdään enemmän alussa, kun lupa on myönnetty.
(18)
Jotta naudan-, sian- ja lampaanruhoista saadaan vertailukelpoiset hinnat yhteisössä, on tarpeen säätää, että hintojen toteamisessa olisi viitattava tarkoin määriteltyyn kaupan pitämisen vaiheeseen. Lisäksi olisi määriteltävä täysikasvuisten nautaeläinten ja lampaiden ruhojen EU:n viitetarjontamuoto. Olisi myös määriteltävä eräät korjaukset tietyissä jäsenvaltioissa käytettyjen tarjontamuotojen mukauttamiseksi EU:n viitetarjontamuotoon.
(19)
Sen varmistamiseksi, että todetut ruhojen hinnat ovat jäsenvaltioiden naudan-, sian- ja lampaanlihantuotannon edustavia hintoja, on tarpeen määritellä ruholajit ja luokat sekä eräät perusteet, joilla määritellään laitokset tai henkilöt, joiden osalta hintaselvitysten olisi oltava pakollisia.
(20)
Naudanruhojen hintaselvityksiä varten jäsenvaltioiden olisi voitava päättää, onko niiden alue jaettu, ja jos on, niin kuinka moneen alueeseen. On aiheellista säätää, että Yhdistynyt kuningaskunta ilmoittaisi hinnat kahdelta alueelta, jotka ovat Iso-Britannia ja Pohjois-Irlanti.
(21)
Jos jäsenvaltiot ovat perustaneet alueellisia komiteoita täysikasvuisten nautaeläinten hintojen määrittämiseksi, olisi säädettävä, että komiteoiden jäsenyydellä varmistetaan tasapainoinen ja puolueeton lähestymistapa ja että kyseisten komiteoiden määrittämät hinnat otetaan huomioon hintojen laskennassa kansallisella tasolla.
(22)
Jos täysikasvuisten nautaeläinten toimittajille maksetaan lisämaksuja, laitosten tai henkilöiden, joiden on ilmoitettava hinnat, on korjattava hintoja vääristymien estämiseksi kansallisten keskihintojen laskennassa.
(23)
Olisi vahvistettava käytännön menetelmä, jota jäsenvaltioiden on käytettävä viikoittaisten keskihintojen laskemiseksi. Hinnat olisi ilmoitettava komissiolle viikoittain, ja kyseisten hintojen olisi oltava perustana painotettujen keskihintojen määrittämiselle yhteisön tasolla.
(24)
Jäsenvaltiot olisi velvoitettava ilmoittamaan komissiolle määräajoin tietyt tiedot täysikasvuisten nautaeläinten, sikojen ja lampaiden ruhojen hintaselvityksiä koskevaa seurantaa varten.
(25)
Sen varmistamiseksi, että naudan- ja lampaanruhojen yhteisön luokitusasteikkoja sovelletaan yhdenmukaisesti koko yhteisössä, asetuksen (EY) N:o 1234/2007 42 artiklan 2 kohdassa säädetään paikalla tapahtuvista tarkastuksista, jotka tekee komission asiantuntijoista ja jäsenvaltioiden nimeämistä asiantuntijoista koostuva yhteisön tarkastuskomitea. Olisi vahvistettava komitean kokoonpanoa ja toimintaa koskevat täytäntöönpanosäännöt.
(26)
On tarpeen säätää, että jäsenvaltioiden olisi toteutettava tiettyjä toimenpiteitä yhteisön luokitusasteikkojen moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi, jotta hintaselvitykset olisivat tarkkoja ja jotta mahdollisista rikkomisista langetettaisiin seuraamukset. Lisäksi jäsenvaltiot olisi velvoitettava ilmoittamaan komissiolle näistä toimenpiteistä.
(27)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
SOVELTAMISALA
1 artikla
Soveltamisala
Tässä asetuksessa säädetään asetuksen (EY) N:o 1234/2007 43 artiklan m kohdan mukaisesti naudan-, sian- ja lampaanruhojen yhteisön luokitusasteikkojen soveltamista ja kyseisten ruhojen markkinahintaselvityksiä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
II LUKU
NAUDANLIHA-ALA
2 artikla
Soveltamisala ja yleiset säännökset
1. Yhteisön naudanliha-alan ruhojen luokitusasteikkoa on sovellettava täysikasvuisten nautaeläinten ruhoihin.
2. Sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä III olevan IV osan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat päättää, että 1 kohdassa tarkoitettua yhteisön asteikkoa on sovellettava teurastettaessa vähintään 12 kuukauden ikäisten nautaeläinten ruhoihin.
3. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan II kohdan soveltamiseksi nuorempien kuin kaksivuotiaiden kuohitsemattomien sonnien ruhot (luokka A) ja muiden urospuolisten kuohitsemattomien eläinten ruhot (luokka B) on eroteltava eläimen iän perusteella.
4. Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitettu nautaeläimen ikä on varmistettava kussakin jäsenvaltiossa asetuksen (EY) N:o 1760/2000 I osaston mukaisesti käyttöön otetussa nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmässä olevien tietojen perusteella.
3 artikla
Lihakkuus- ja rasvaisuusluokkia koskevat täydentävät säännökset
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan III kohdassa tarkoitettujen lihakkuus- ja rasvaisuusluokkien määritelmiä koskevat täydentävät yksityiskohtaiset säännökset vahvistetaan tämän asetuksen liitteessä I.
4 artikla
Lihakkuusluokka S
Jäsenvaltiot voivat käyttää asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan III kohdassa tarkoitettua lihakkuusluokkaa S nautakarjansa erityispiirteiden huomioon ottamiseksi.
5 artikla
Poikkeaminen ruhojen pakollisesta luokituksesta
Jäsenvaltiot voivat päättää, että asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan V kohdassa tarkoitetut täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitusvaatimukset eivät ole pakollisia sellaisten hyväksyttyjen laitosten osalta, joissa teurastetaan vuodessa keskimäärin enintään 75 täysikasvuista nautaeläintä viikossa.
6 artikla
Luokitus ja tunnistemerkitseminen
1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan V kohdassa tarkoitettu luokitus ja tunnistemerkitseminen on tehtävä teurastamossa.
2. Ruhon luokitus, tunnistemerkitseminen ja punnitus on tehtävä viimeistään tunnin kuluttua eläimen pistämisestä.
Jos ruhojen luokitus ei kuitenkaan onnistu 9 artiklassa tarkoitetuilla automatisoiduilla luokitustekniikoilla, kyseiset ruhot on luokiteltava ja varustettava tunnistemerkinnällä teurastuspäivänä.
3. Ruhojen tunnistemerkintä on tehtävä leimalla, josta käyvät ilmi asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan II kohdassa tarkoitettu ruholaji ja III kohdassa tarkoitetut lihakkuus- ja rasvaisuusluokat.
Merkitseminen on tehtävä leimaamalla ruhon ulkopinnalle pysyvällä ja myrkyttömällä musteella toimivaltaisten kansallisten viranomaisten hyväksymää menettelytapaa noudattaen. Kirjainten ja numeroiden on oltava vähintään kahden senttimetrin korkuisia.
Leimat on painettava takaneljänneksissä selkäfileeseen neljännen lannenikaman korkeudelle ja etuneljänneksissä rinnan leveämpään päähän 10-30 senttimetrin etäisyydelle rintalastan raosta. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin määrittää eri sijaintipaikkoja kullekin neljännekselle edellyttäen, että ne ilmoittavat siitä komissiolle etukäteen.
4. Rajoittamatta komission asetuksen (EY) N:o 1669/2006 (14) 4 artiklan 3 kohdan c alakohdan ja komission asetuksen (EY) N:o 826/2008 (15) liitteessä I olevan I kohdan a alakohdan soveltamista, jäsenvaltiot voivat antaa luvan merkinnän korvaamiseen ruhotunnistelapuilla seuraavin edellytyksin:
a)
ruhotunnistelappuja saa säilyttää ja kiinnittää ainoastaan hyväksytyissä laitoksissa, joissa eläimet teurastetaan; niiden on oltava kooltaan vähintään 50 neliösenttimetriä;
b)
edellä 3 kohdassa säädettyjen vaatimusten lisäksi ruhotunnistelapuista on käytävä ilmi teurastamon hyväksyntänumero, eläinten tunniste- tai teurastusnumero, teurastuspäivämäärä, ruhon paino sekä tarvittaessa maininta, että luokitus on tehty automatisoidulla luokitustekniikalla;
c)
edellä b alakohdassa mainittujen tietojen on oltava täysin luettavissa eikä niihin saa lisätä mitään, paitsi jos ne on merkitty selvästi ruhotunnistelappuun ja tehty toimivaltaisten viranomaisten valvomina ja näiden vahvistamien käytännön edellytysten mukaisesti;
d)
ruhotunnistelappujen on oltava sellaisia, ettei niitä voida luvattomasti muuttaa, etteivät ne repeä helposti, ja ne on kiinnitettävä lujasti kuhunkin neljännekseen 3 kohdan kolmannessa alakohdassa määriteltyihin paikkoihin.
Jos luokitus tehdään 11 artiklassa tarkoitetulla automatisoidulla luokitustekniikalla, ruhotunnistuslappujen käyttö on pakollista.
5. Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuja leimoja ja ruhontunnistuslappuja ei saa poistaa ennen luiden poistamista neljänneksistä.
6. Luokka on ilmoitettava asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan II kohdan ja tämän asetuksen 2 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti
Mahdollinen alaluokkien ilmoittaminen tai tarvittaessa luokan jaotteleminen iän perusteella on tehtävä tunnuksilla, jotka ovat erilaisia kuin luokitukseen käytetyt tunnukset.
7. Edellä 3-6 kohdassa tarkoitettuja velvoitteita varustaa ruhot tunnistemerkinnällä ei sovelleta hyväksyttyihin teurastamoihin, joissa poistetaan kaikkien hankittujen ruhojen luut.
7 artikla
Luokitustulosten ilmoittaminen
1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan V kohdan mukaisesti tehdyn luokituksen tulokset on ilmoitettava kirjallisesti tai sähköisesti sille luonnolliselle ja oikeushenkilölle, joka teettää teurastuksen.
2. Luokituksen tulosten ilmoittamista varten laskussa, tai siihen liitetyssä asiakirjassa, joka osoitetaan eläimen toimittajalle tai hänen asemestaan luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle, joka on vastuussa teurastustoimista, on ilmoitettava ruhoa kohti
a)
ruholaji sekä lihakkuus- ja rasvaisuusluokka asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan II ja III kohdassa tarkoitetuin kirjaimin ja numeroin;
b)
tämän asetuksen 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistettu ruhopaino ja se, onko kyseessä lämmin- vai kylmäpaino;
c)
ruhon tarjontamuoto teurastamolla ruhoa koukussa punnittaessa ja luokiteltaessa;
d)
tarvittaessa maininta, että luokitus on tehty automatisoidulla luokitustekniikalla.
3. Jäsenvaltiot voivat edellyttää, että 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen sisältyvät lihakkuutta ja rasvaisuutta koskevat alaluokat, jos tällainen tieto on saatavilla.
Edellä 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettu maininta ruhon tarjontamuodosta ei ole pakollinen, jos kansallisessa lainsäädännössä sallitaan ainoastaan yksi ruhon tarjontamuoto.
8 artikla
Luokitus pätevien luokittajien toimesta
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luokituksen tekevät pätevät luokittajat, jotka ovat saaneet tätä tarkoitusta varten luvan. Luvan voi korvata jäsenvaltion myöntämä hyväksyntä, jos tämä vastaa ammatillisen pätevyyden tunnustamista.
9 artikla
Automatisoitujen luokitustekniikoiden salliminen
1. Jäsenvaltiot voivat myöntää luvan käyttää automatisoituja luokitustekniikoita alueellaan tai alueensa osassa.
Luvan edellytyksenä on liitteessä II olevassa A osassa vahvistettujen, varmennustestiä koskevien edellytysten ja vähimmäisvaatimusten täyttyminen.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vähintään kaksi kuukautta ennen varmennustestin alkua liitteessä II olevassa B osassa tarkoitetut tiedot. Jäsenvaltioiden on nimettävä riippumaton laitos varmennustestin tulosten tarkastelemiseksi. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa varmennustestin päättymisestä liitteessä II olevassa C osassa tarkoitetut tiedot.
2. Jos lupa käyttää automatisoituja luokitustekniikoita perustuu varmennustestiin, jonka aikana käytettiin useita eri tarjontamuotoja, erot näiden tarjontamuotojen välillä eivät saa johtaa eroihin luokitustuloksissa.
3. Komissiolle asiasta tiedotettuaan jäsenvaltiot voivat myöntää luvan käyttää automatisoituja luokitustekniikoita alueellaan tai alueensa osassa järjestämättä varmennustestiä, mikäli tällainen lupa on jo myönnetty samalle automatisoidulle luokitustekniikalle käytettäväksi kyseisen jäsenvaltion jossakin toisessa osassa tai jossakin toisessa jäsenvaltiossa sellaisen varmennustestin perusteella, jonka ruho-otantaa viranomaiset pitävät asianomaisessa jäsenvaltiossa tai sen osassa teurastettujen täysikasvuisten nautaeläinten osalta edustavana ruholajin sekä lihakkuus- ja rasvaisuusluokkien suhteen.
4. Luvan saaneen automatisoidun luokitustekniikan teknisiä erittelyjä voidaan muuttaa ainoastaan asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella ja jos todistetaan, että tällaisten muutosten ansiosta saavutetaan vähintään sama tarkkuus kuin varmennustestissä.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle mahdollisista hyväksymistään muutoksista.
10 artikla
Automatisoidulla luokitustekniikalla tehty luokitus
1. Laitosten, joissa ruhoja luokitellaan automatisoiduilla luokitustekniikoilla, on
a)
osoitettava ruholaji; tarvittaessa on käytettävä asetuksen (EY) N:o 1760/2000 I osastossa tarkoitettua nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää;
b)
pidettävä päivittäistä kirjaa automatisoitujen luokitustekniikoiden toiminnasta, myös erityisesti havaituista puutteista ja tarpeen mukaan toteutetuista toimista.
2. Automatisoidulla luokitustekniikalla tehty luokitus on pätevä ainoastaan, jos
a)
ruhon tarjontamuoto on sama kuin varmennustestin aikana käytetty tarjontamuoto; tai
b)
asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia tyydyttävällä tavalla osoitetaan, että muun tarjontamuodon käyttäminen ei vaikuta automatisoidulla luokitustekniikalla tehdyn luokituksen tulokseen.
11 artikla
Paikalla tehtävät tarkastukset
1. Edellä 8 artiklassa tarkoitettujen luokittajien toiminta ja ruhojen luokitus ja tunnistemerkinnällä varustaminen asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan V kohdassa tarkoitetuissa laitoksissa on tarkastettava paikalla ilman ennakkovaroitusta luokituksesta vastaavista virastoista sekä laitoksista riippumattoman viranomaisen toimesta.
Riippumattomuutta luokituksesta vastaaviin virastoihin nähden ei kuitenkaan vaadita, jos toimivaltainen viranomainen toteuttaa itse mainitut tarkastukset.
2. Tarkastuksia on tehtävä vähintään kahdesti vuosineljänneksen aikana kaikissa hyväksytyissä laitoksissa, jotka teurastavat vuodessa keskimäärin yli 75 täysikasvuista nautaeläintä viikossa. Jokaiseen tarkastukseen on sisällytettävä vähintään 40 sattumanvaraisesti valittua ruhoa.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin vahvistettava vuodessa keskimäärin 75 tai vähemmän täysikasvuista nautaeläintä viikossa teurastavia hyväksyttyjä laitoksia varten tarkastusten taajuus ja tarkastettavien ruhojen vähimmäismäärä riskinarvioinnin perusteella erityisesti ottaen huomioon täysikasvuisten nautaeläinten teurastusten määrä asianomaisissa teurastamoissa sekä kyseisissä teurastamoissa aiempien tarkastusten aikana tehdyt havainnot.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle toisessa alakohdassa tarkoitettujen säännösten soveltamiseksi toteuttamansa toimenpiteet viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2009 ja sen jälkeen kuukauden kuluessa, jos ilmoitettaviin tietoihin tulee muutoksia.
3. Kaikissa ruhoja automatisoiduilla luokitustekniikoilla luokittelevissa hyväksytyissä laitoksissa on tehtävä vähintään kuusi tarkastusta vuosineljänneksen aikana 12 ensimmäisen kuukauden kuluessa 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luvan myöntämisestä. Tämän jälkeen tarkastuksia on tehtävä vähintään kahdesti vuosineljänneksen aikana kaikissa ruhoja automatisoiduilla luokitustekniikoilla luokittelevissa hyväksytyissä laitoksissa. Jokaiseen tarkastukseen on sisällytettävä vähintään 40 sattumanvaraisesti valittua ruhoa. Tarkastuksissa on varmistettava erityisesti
a)
ruholaji;
b)
automatisoidun luokitustekniikan tarkkuus käyttämällä liitteessä II olevassa A3 osassa tarkoitettua piste- ja raja-arvojärjestelmää;
c)
ruhon tarjontamuoto;
d)
automatisoidun luokitustekniikan päivittäinen kalibrointi sekä muut tekniset yksityiskohdat, jotka ovat olennaisia varmistettaessa, että automatisoidulla luokitustekniikalla saavutettu tarkkuus vastaa vähintään varmennustestissä saavutettua tarkkuutta;
e)
edellä 10 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu päivittäinen kirjanpito.
4. Jos tarkastuksista vastaava laitos ei kuulu julkisyhteisöön, julkisyhteisön on valvottava 2 ja 3 kohdassa säädettyjä tarkastuksia fyysisesti samoin edellytyksin vähintään vuosittain. Julkisyhteisölle on tiedotettava säännöllisesti tarkastuksista vastaavan viranomaisen työn tuloksista.
12 artikla
Tarkastuskertomukset ja seurantatoimet
1. Edellä 11 artiklassa tarkoitettuja tarkastuksia koskevien kertomusten on oltava kansallisten valvontaelinten laatimia, ja näiden on säilytettävä ne. Kyseisissä kertomuksissa on ilmoitettava erityisesti tarkastettujen ruhojen lukumäärä sekä niiden ruhojen lukumäärä, joiden luokitus tai tunnistemerkintä on ollut virheellinen. Lisäksi kertomuksissa on esitettävä yksityiskohtaiset tiedot käytetyistä ruhojen tarjontamuodoista ja tapauksen mukaan siitä, vastaavatko ne yhteisön sääntöjä.
2. Jos 11 artiklassa säädettyjen tarkastusten yhteydessä todetaan merkittävä määrä virheellisiä luokituksia tai muita kuin sääntöjen mukaisia tunnistemerkintöjä,
a)
tarkastettavien ruhojen lukumäärää ja paikalla tehtävien tarkastusten taajuutta on lisättävä;
b)
edellä 8 artiklassa ja 9 artiklan 1 kohdassa säädetyt luvat tai hyväksynnät voidaan peruuttaa.
13 artikla
Todettava markkinahinta
1. Yhteisön luokitusasteikon perusteella todettava, asetuksen (EY) N:o 1234/2007 42 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu markkinahinta on eläimen toimittajalle teurastamoon tuotaessa maksettava hinta vähennettynä arvonlisäverolla. Hinta ilmaistaan 100 teuraspainokilogrammalta tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tarjontamuodon mukaisesti, teurastamolla koukussa punnittuna ja luokiteltuna.
2. Huomioon otettava paino on ruhon lämminpaino punnittuna viimeistään tunnin kuluttua eläimen pistämisestä.
Ruhon kylmäpainon on vastattava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua lämminpainoa vähennettynä kahdella prosentilla.
3. Markkinahintojen toteamista varten ruhot on tarjottava pintarasvoineen, kaulan on oltava katkaistu eläinlääkinnällisten määräysten mukaisesti, ja
a)
ilman munuaisia;
b)
ilman munuaisrasvaa;
c)
ilman lantion rasvakasautumia;
d)
ilman kuvelihaa;
e)
ilman pallealihaa;
f)
ilman häntää;
g)
ilman selkäydintä;
h)
ilman lantiorasvaa;
i)
ilman sisäpaistin pintarasvaa;
j)
ilman kaulavaltimoa (suonirasvaa).
4. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan A kohdan V kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi ja poiketen siitä, mitä tämän artiklan 3 kohdassa säädetään, ulkoisen rasvan poistaminen sisältää yksinomaan pintarasvan osittaisen poiston
a)
lonkan, fileeselän ja keskimmäisten kylkiluiden kohdalta;
b)
rinnan leveän pään kohdalta, peräaukkoa ja sukuelimiä ympäröivältä uloimmalta alueelta sekä hännästä;
c)
sisäpaistin kohdalta.
5. Jos ruhon tarjontamuoto eroaa koukussa punnittaessa ja luokiteltaessa 3 kohdassa säädetystä tarjontamuodosta, sen paino tarkistetaan käyttämällä liitteessä III vahvistettuja korjauksia tarjontamuodon sovittamiseksi viitetarjontamuotoon. Tällöin 100 teuraspainokilogramman hinta tarkistetaan vastaavasti.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut korjaukset ovat samat koko jäsenvaltion alueella, ne on laskettava kansallisella tasolla. Jos korjaukset vaihtelevat teurastamosta toiseen, ne on laskettava erillisinä.
14 artikla
Markkinahintojen toteamiseksi käytettävät ruholajit ja luokat
1. Markkinahinnat todetaan kansallisella tasolla ja yhteisössä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 42 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun yhteisön luokitusasteikon perusteella viikoittain, ja toteaminen koskee seuraavia lihakkuus- ja rasvaisuusluokkia mainitun asetuksen liitteessä V olevan A kohdan II kohdassa täsmennetyissä viidessä ruholajissa:
a)
nuorempien kuin kaksivuotiaiden kuohitsemattomien sonnien ruhot: U2, U3, R2, R3, O2, O3;
b)
muiden urospuolisten kuohitsemattomien eläinten ruhot: R3;
c)
kuohittujen sonnien ruhot: U2, U3, U4, R3, R4, O3, O4;
d)
lehmien ruhot: R3, R4, O2, O3, O4, P2, P3;
e)
muiden naaraspuolisten nautojen ruhot: U2, U3, R2, R3, R4, O2, O3, O4.
2. Jäsenvaltion on päätettävä, muodostaako sen kokonaisala yhden alueen vai jaetaanko se useampaan kuin yhteen alueeseen. Päätöksen on perustuttava seuraaviin seikkoihin:
a)
jäsenvaltion kokonaisalan suuruus;
b)
mahdollinen hallinnollinen jako;
c)
hintojen maantieteelliset erot.
Yhdistyneen kuningaskunnan on muodostettava kuitenkin vähintään kaksi aluetta: Iso-Britannia ja Pohjois-Irlanti, jotka voidaan edelleen jakaa alueisiin ensimmäisessä alakohdassa esitettyjen seikkojen perusteella.
15 artikla
Edustavat hinnat
1. Seuraavien tahojen on todettava hinnat:
a)
minkä tahansa teurastamon toimija, joka vuosittain teurastaa vähintään 20 000 täysikasvuista nautaeläintä, jotka se on itse kasvattanut tai jotka on kasvatettu sen toimeksiannosta ja/tai jotka se on ostanut;
b)
minkä tahansa teurastamon toimija, joka on jäsenvaltion tässä tarkoituksessa nimeämä ja joka vuosittain teurastaa alle 20 000 täysikasvuista nautaeläintä, jotka se on itse kasvattanut tai jotka on kasvatettu sen toimeksiannosta ja/tai jotka se on ostanut;
c)
kuka tahansa luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka lähettää vuosittain teurastamoon teurastettavaksi vähintään 10 000 täysikasvuista nautaeläintä; ja
d)
kuka tahansa jäsenvaltion tässä tarkoituksessa nimeämä luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka lähettää vuosittain teurastamoon teurastettavaksi alle 10 000 täysikasvuista nautaeläintä.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hinnat todetaan vähintään
a)
25 prosentista teurastuksista niillä jäsenvaltion alueilla, jotka yhdessä kattavat vähintään 75 prosenttia kaikista teurastuksista kyseisessä jäsenvaltiossa; ja
b)
30 prosentista jäsenvaltion kokonaisalalla teurastetuista täysikasvuisista nautaeläimistä.
2. Edellä 1 kohdan mukaisesti todetut hinnat ovat kyseisenä toteamisajanjaksona teurastettuja täysikasvuisia nautaeläimiä koskevat hinnat 13 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun ruhon kylmäpainon perusteella.
Jos kyseessä on sellaisia täysikasvuisia nautaeläimiä teurastava teurastamo, jotka se on itse kasvattanut tai jotka on kasvatettu sen toimeksiannosta, todetun hinnan on oltava vastaavaan ruholajiin ja luokkaan kuuluvista teurastetuista ruhoista samalla viikolla kyseisessä teurastamossa maksettu keskihinta.
Kussakin 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa luokassa todetuissa hinnoissa on ilmoitettava niihin liittyvä keskimääräinen ruhopaino ja se, onko näitä hintoja korjattu asetuksen 13 artiklassa tarkoitettujen tekijöiden huomioon ottamiseksi.
16 artikla
Viikoittaisten hintojen laskeminen
1. Edellä olevan 15 artiklan mukaisesti maanantaista sunnuntaihin todetut hinnat
a)
on teurastamon toimijan tai luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön toimesta ilmoitettava kirjallisesti tai sähköisesti jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle jäsenvaltion vahvistamaan kellonaikaan mennessä; tai
b)
voidaan jäsenvaltion niin halutessa luovuttaa toimivaltaiselle viranomaiselle teurastamossa tai luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön tiloissa.
Kuitenkin silloin, kun jäsenvaltio on perustanut komitean jonkin alueen hintojen määrittämiseksi ja tällaisen komitean jäsenyys jakautuu tasaisesti täysikasvuisten nautaeläinten ja niiden ruhojen ostajien ja myyjien kesken ja puheenjohtaja on toimivaltaisen viranomaisen palveluksessa, jäsenvaltio voi määrätä, että hinnat ja yksityiskohdat lähetetään suoraan kyseisen alueen komitean puheenjohtajalle. Jos jäsenvaltio ei näin määrää, toimivaltaisen viranomaisen on lähetettävä nämä tiedot kyseisen komitean puheenjohtajalle. Puheenjohtajan on varmistettava, että minkään hinnan alkuperää ei voida tunnistaa, kun se annetaan tiedoksi komitean jäsenille.
2. Hinnat on ilmoitettava luokkakohtaisena keskihintana.
3. Edellä 15 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun minkä tahansa ilmoitetuissa hinnoissa huomiotta jätettyjä lisämaksuja täysikasvuisten nautaeläinten tai niiden ruhojen toimittajille maksavan teurastamon tai luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön on ilmoitettava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle viimeisin maksamansa lisämaksu ja siihen liittyvä ajanjakso. Tämän jälkeen sen on ilmoitettava jäsenvaltiolle tällaisen lisämaksun määrä aina, kun tällaisia maksuja suoritetaan.
4. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on määritettävä alueelliset keskihinnat jokaiselle 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle luokalle sille tämän artiklan 1 kohdan nojalla ilmoitettujen hintojen perusteella.
Tämän artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettujen komiteoiden on määritettävä alueelliset keskihinnat jokaiselle 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle luokalle niille tämän artiklan 1 kohdan nojalla ilmoitettujen hintojen perusteella ja ilmoitettava ne jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle.
5. Jos kyseessä ovat kiinteähintaiset ostot, joissa lähetyksessä olevat ruhot eivät kuulu useampaan kuin kolmeen peräkkäiseen lihakkuusluokkaan ja kolmeen peräkkäiseen rasvaisuusluokkaan samassa ruholajissa, hinta otetaan huomioon 4 kohdan mukaisessa hintojen määrityksessä sen lihakkuusluokan osalta, johon suurin osa ruhoista on luokiteltu, tai jos ruhot jakautuvat tasaisesti luokkien kesken, keskimmäisen luokan osalta, milloin sellainen on olemassa. Muissa tapauksissa hintaa ei oteta huomioon.
Kuitenkin silloin kun kiinteähintaiset ostot kattavat alle 35 prosenttia täysikasvuisten nautaeläinten kaikista teurastuksista jäsenvaltiossa, jäsenvaltio voi päättää, että se ei ota tällaisten ostojen hintoja huomioon 4 kohdan mukaisissa laskutoimituksissa.
6. Toimivaltaisen viranomaisen on laskettava alustava kansallinen hinta jokaiselle luokalle painottamalla alueelliset hinnat ottaakseen huomioon johonkin alueeseen liittyvien teurastusten merkityksen kyseisessä ruholajissa suhteessa teurastusten kokonaismäärään kyseisen ruholajin osalta asianomaisessa jäsenvaltiossa.
7. Toimivaltaisen viranomaisen on korjattava luokkakohtaisesti 6 kohdassa tarkoitettu alustava kansallinen hinta
a)
ottaakseen huomioon kaikki 13 artiklassa tarkoitetut tekijät, milloin tällaista korjausta ei ole vielä tehty;
b)
varmistaakseen, että hinta on laskettu 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ruhon kylmäpainon perusteella;
c)
ottaakseen huomioon 3 kohdassa tarkoitetut maksetut lisämaksut, jos korjaus on vähintään yksi prosentti hinnasta kyseisessä luokassa.
Toimivaltaisen viranomaisen on tehdessään c alakohdan mukaisia korjauksia jaettava kaikki naudanliha-alalla kyseisessä jäsenvaltiossa edellisenä varainhoitovuonna maksetut lisämaksut niiden täysikasvuisten nautaeläinten, joista hinnat on ilmoitettu, vuotuisella tuotantomäärällä tonneittain ilmoitettuna.
8. Jos jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen mielestä sille ilmoitetut hinnat
a)
koskevat liian pientä ruhojen määrää, sen ei tule ottaa näitä hintoja huomioon;
b)
vaikuttavat epäluotettavilta, sen on otettava ne huomioon ainoastaan silloin, kun ja jos se vakuuttuu niiden luotettavuudesta.
17 artikla
Hintojen viikoittainen ilmoittaminen komissiolle
1. Jäsenvaltioiden on annettava 16 artiklan 4-7 kohdan mukaisesti lasketut hinnat tiedoksi komissiolle 36 artiklan mukaisesti. Jäsenvaltiot eivät saa ilmoittaa näitä hintoja millekään muulle taholle ennen niiden ilmoittamista komissiolle.
2. Jos poikkeuksellisten olosuhteiden tai tarjonnan kausiluonteisuuden vuoksi jossain jäsenvaltiossa tai alueella ei ole mahdollista todeta hintoja huomattavasta määrästä 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin yhteen tai useampaan luokkaan kuuluvia ruhoja, komissio voi käyttää viimeisimpiä kyseiselle luokalle tai kyseisille luokille ennen kyseistä tilannetta todettuja hintoja; jos tällainen tilanne jatkuu kauemmin kuin kaksi peräkkäistä viikkoa, komissio voi päättää kyseisen luokan tai kyseisten luokkien väliaikaisesta poistamisesta hintojen ilmoittamisvelvollisuudesta ja kyseisille luokille annettujen painotusten väliaikaisesta uudelleenjakamisesta.
18 artikla
Yhteisön keskihinnat
1. Tietyn ruholajin osalta
a)
yhteisön keskihinta kullekin 14 artiklan 1 kohdassa luetellulle lihakkuus- ja rasvaisuusluokalle on kyseiselle luokalle todettujen kansallisten markkinahintojen painotettu keskiarvo; painotus perustuu kussakin jäsenvaltiossa kyseisessä luokassa teurastettujen määrien suhteeseen kaikkiin yhteisön teurastuksiin kyseisessä luokassa;
b)
yhteisön keskihinta kullekin lihakkuusluokalle on sen muodostavien rasvaisuusluokkien yhteisön keskihintojen painotettu keskiarvo; painotus perustuu kunkin rasvaisuusluokan teurastusten suhteeseen kaikkiin yhteisön teurastuksiin kyseisessä lihakkuusluokassa;
c)
yhteisön keskihinta on a alakohdassa tarkoitettujen yhteisön keskihintojen painotettu keskiarvo; painotus perustuu kussakin a alakohdassa tarkoitetussa luokassa teurastettujen määrien suhteeseen kaikkiin yhteisön teurastuksiin kyseisessä ruholajissa.
2. Yhteisön keskihinta kaikille ruholajeille yhteensä on 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen keskihintojen painotettu keskiarvo; painotus perustuu kunkin ruholajin suhteeseen kaikkiin täysikasvuisten nautojen teurastuksiin yhteisössä.
19 artikla
Jäsenvaltioiden vuosittaiset ilmoitukset komissiolle
Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä huhtikuuta seuraavat asiakirjat:
a)
edellä olevan 15 artiklan 1 kohdan a tai b alakohdan perusteella hintoja toteavista teurastamoista laadittu luottamuksellinen luettelo, jossa ilmoitetaan kunkin teurastamon täysikasvuisten nautaeläinten tuotantomäärä edellisenä kalenterivuonna ilmaistuna numeroina ja mahdollisuuksien mukaan tonneina ruhopainoa;
b)
edellä olevan 15 artiklan 1 kohdan c tai d alakohdan perusteella hintoja toteavista luonnollisista tai oikeushenkilöistä laadittu luottamuksellinen luettelo, jossa ilmoitetaan heidän edellisenä kalenterivuonna teurastamoon lähettämiensä täysikasvuisten nautaeläinten lukumäärä ilmaistuna myös mahdollisuuksien mukaan tonneina kuollutta ruhopainoa;
c)
luettelo alueista, joilla hinnat todetaan, ja jokaiselle alueelle 16 artiklan 6 kohdan mukaisesti annettu painotus.
III LUKU
SIANLIHA-ALA
20 artikla
Ruhojen pakollinen luokitus ja siihen liittyvät poikkeukset
1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 42 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua sianruhojen luokitusasteikkoa on käytettävä kaikissa teurastamoissa kaikkien ruhojen luokitukseen, jotta taataan kohtuullinen maksu tuottajille näiden teurastamoon toimittamista sioista painon ja lihakkuuden perusteella.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat päättää, ettei tämän asteikon soveltaminen ole pakollista teurastamoissa,
a)
joissa suoritettujen teurastusten enimmäislukumäärän asianomaiset jäsenvaltiot vahvistavat siten, ettei sen vuosittainen keskiarvo ylitä 200:aa sikaa viikossa;
b)
jotka teurastavat ainoastaan niiden omissa laitoksissa syntyneitä ja lihotettuja sikoja ja jotka leikkaavat kaikki saadut ruhot.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta päätöksestään komissiolle täsmentäen teurastusten enimmäislukumäärän, joka voidaan suorittaa kussakin sellaisessa teurastamossa, jotka on vapautettu yhteisön asteikon soveltamisesta.
21 artikla
Punnitus, luokitus ja merkitseminen
1. Sianruhot on luokiteltava punnitushetkellä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan B kohdan II kohdassa määritellyn luokituksen mukaisesti.
Jäsenvaltioille voidaan antaa lupa sallia alueellaan teurastettujen sikojen luokitus ennen punnitusta asetuksen (EY) N:o 1234/2007 195 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
2. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 43 artiklan m alakohdan iv alakohdan mukaisesti asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan B kohdan II kohdan ja tämän artiklan 1 kohdan säännösten ohella voidaan jäsenvaltion alueella teurastettujen sikojen osalta käyttää painon ja vähärasvaisen lihan osuuden lisäksi muita arviointiperusteita.
3. Sianruhot on merkittävä heti luokituksen jälkeen luokkaa osoittavalla isolla alkukirjaimella tai vähärasvaisen lihan arvioidun osuuden ilmaisevalla prosenttimerkinnällä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan B kohdan II kohdan mukaisesti.
Kirjaimien tai numeroiden on oltava vähintään kaksi senttimetriä korkeita. Merkintä voidaan tehdä myrkyttömällä, häviämättömällä ja lämmönkestävällä musteella tai millä tahansa muulla pysyvällä merkintätavalla, joka on ennakolta kansallisten toimivaltaisten viranomaisten hyväksymä.
Ruhoon voidaan tehdä painon ilmaiseva merkintä tai muut asianmukaisiksi katsotut merkinnät, sanotun kuitenkaan rajoittamatta ensimmäisen alakohdan soveltamista.
Puoliruhoihin merkintä on tehtävä kamaraan takapotkan tai kinkun kohdalle.
Tyydyttävänä merkintänä pidetään myös ruhotunnistelappujen kiinnittämistä siten, ettei niitä voi siirtää vahingoittumattomina.
4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, ettei sianruhoja tarvitse merkitä silloin kun laaditaan kunkin ruhon osalta vähintään seuraavat tiedot sisältävä seloste:
a)
ruhojen yksittäinen tunnistus siten, ettei tunnistus voi muuttua;
b)
ruhon lämminpaino; ja
c)
vähärasvaisen lihan arvioitu osuus.
Seloste on säilytettävä kuuden viikon ajan ja oltava laatimispäivämääränä alkuperäisasiakirjana asianmukaisesti vahvistettu valvonnasta vastaavan henkilön toimesta.
Kuitenkin, kun ruhoja markkinoidaan sellaisenaan toiseen jäsenvaltioon, ruhojen on oltava asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan B kohdan II kohdassa säädetyn asianmukaisen luokkanimityksen tai vähärasvaisen lihan osuuden ilmaisevan prosentin mukaan merkittyjä.
5. Ruhon rasva- tai lihaskudosta tai muuta kudosta ei saa poistaa millään tavoin ennen punnitusta, luokitusta ja merkitsemistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan B kohdan III kohdan soveltamista.
22 artikla
Ruhopaino
1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 42 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamiseksi painoa sovelletaan mainitun asetuksen liitteessä V olevan B kohdan III kohdassa määriteltyyn kylmän ruhon tarjontamuotoon.
2. Ruho on punnittava mahdollisimman pian teurastuksen jälkeen, mutta viimeistään 45 minuuttia sian pistämisestä.
Ruhon kylmäpainon on vastattava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua todettua lämminpainoa vähennettynä kahdella prosentilla.
Jos jossakin tietyssä teurastamossa teurastuksen ja punninnan välistä 45 minuutin määräaikaa ei pystytä tavallisesti noudattamaan, kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia tämän määräajan ylittämisen sillä edellytyksellä, että toisessa alakohdassa tarkoitettua 2 prosentin vähennystä pienennetään yhdellä kymmenyksellä kunkin ylitetyn neljännestunnin osalta, silloinkin kun koko tämä aika ei ole vielä kulunut.
3. Poiketen siitä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, ruhon kylmäpaino voidaan laskea ennalta vahvistetun, jäsenvaltioiden sikakarjojensa ominaispiirteiden mukaisesti vahvistaman komissiolle ilmoitetun vähennysasteikon kiinteiden arvojen mukaan. Tällaisen asteikon käyttö sallitaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 195 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti, jos painoluokittain säädetyt vähennykset vastaavat mahdollisimman hyvin 1 ja 2 kohdasta aiheutuvaa vähennystä.
23 artikla
Sianruhojen vähärasvaisen lihan osuus
1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan B kohdan IV kohdan soveltamiseksi sianruhon vähärasvaisen lihan osuus muodostuu
-
punaisten poikkijuovaisten lihasten kokonaispainosta, jos ne voidaan erottaa puukolla, ja
-
ruhon painosta.
Punaisten poikkijuovaisten lihasten kokonaispaino saadaan ruhon kokonaisella tai osittaisella koeleikkuulla tai kokonaisen tai osittaisen koeleikkuun yhdistelmällä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 195 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen hyväksyttyihin tilastollisesti testattuihin menetelmiin perustuvaan nopeaan kansalliseen menetelmään.
Toisessa alakohdassa tarkoitettu koeleikkuu voidaan korvata myös arvioimalla vähärasvaisen lihan prosenttiosuus tietokonetomografialla tehdyllä koko ruhon koeleikkuulla edellyttäen, että käytettävissä on koeleikkuun vertailukelpoiset tulokset.
2. Sianruhojen vähärasvaisen lihan osuuden arvioimiseksi käytettävä tilastollinen standardimenetelmä, joka sallitaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan B kohdan IV kohdassa tarkoitetuksi luokitusmenetelmäksi, on joko tavanomainen pienimmän neliösumman tilastomenetelmä tai ”rank reduced” -menetelmä, mutta myös muita tilastollisesti testattuja menetelmiä voidaan käyttää.
Menetelmän on perustuttava kansallisen tai alueellisen sianlihantuotannon edustavaan otokseen, joka käsittää vähintään 120 ruhoa, joiden vähärasvaisen lihan osuus todetaan tämän asetuksen liitteessä IV säädetyn leikkuumenetelmän mukaisesti. Jos käytetään useampia otantamenetelmiä, viiteosuus lasketaan vähintään 50 ruhon otoksen perusteella, ja tulosten luotettavuuden on oltava vähintään sama kuin tilastollisen standardimenetelmän avulla 120 ruhon osalta liitteessä IV olevaa menetelmää käyttäen saatu tulos.
3. Luokitusmenetelmät voidaan hyväksyä ainoastaan siinä tapauksessa, että kalibroinnin keskimääräinen neliövirhe (RMSEP) on alle 2,5 laskettuna kokonaiskoeleikkuumenetelmällä tai vähintään 60 koeruhon edustavan otoksen koejärjestelyn perusteella. RMSEP:n arvoa laskettaessa otetaan huomioon myös mahdolliset normaalista vaihteluvälistä poikkeavat arvot.
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle pöytäkirjan muodossa luokitusmenetelmistä, joiden soveltamisen ne toivovat sallittavan alueellaan, ja esiteltävä leikkuukoe ja ilmoitettava ne periaatteet, joihin nämä menetelmät perustuvat, sekä käytetyt vähärasvaisen lihan prosentin arviointiyhtälöt. Pöytäkirjan on oltava kaksiosainen ja siinä on oltava liitteessä V säädetyt osat. Pöytäkirjan ensimmäinen osa on jätettävä komissiolle ennen leikkuukokeen alkua.
Luokitusmenetelmien soveltaminen yksittäisen jäsenvaltion alueella sallitaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 195 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen pöytäkirjan perusteella.
5. Luokitusmenetelmien soveltamisen on vastattava kaikilta osin yhteisön hyväksymispäätökseen sisällytettyä kuvausta.
24 artikla
Paikalla tehtävät tarkastukset
1. Edellä 20 artiklassa tarkoitettu sianruhojen punnitus, luokitus ja merkitseminen laitoksissa on tarkastettava paikalla ilman ennakkovaroitusta luokituksesta vastaavista virastoista sekä laitoksista riippumattoman viranomaisen toimesta.
Riippumattomuutta luokituksesta vastaaviin virastoihin nähden ei kuitenkaan vaadita, jos toimivaltainen viranomainen toteuttaa itse mainitut tarkastukset.
2. Tarkastukset on tehtävä vähintään kahdesti vuosineljänneksen aikana kaikissa hyväksytyissä laitoksissa, jotka teurastavat vuodessa keskimäärin vähintään 200 sikaa viikossa.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin vahvistettava tarkastusten taajuus niiden hyväksyttyjen laitosten osalta, jotka teurastavat vuodessa keskimäärin alle 200 sikaa viikossa.
3. Edellä olevien 1 ja 2 kohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on
a)
vahvistettava tarkastusten laajuus riskinarvioinnin perusteella, erityisesti ottaen huomioon sikojen teurastusten määrä asianomaisissa teurastamoissa sekä kyseisissä teurastamoissa aiempien tarkastusten aikana tehdyt havainnot;
b)
ilmoitettava komissiolle kyseisten säännösten soveltamiseksi toteuttamansa toimenpiteet viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2009 ja sen jälkeen kuukauden kuluessa, jos ilmoitettaviin tietoihin tulee muutoksia.
4. Jos tarkastuksista vastaava laitos ei kuulu julkisyhteisöön, julkisyhteisön on valvottava 1 ja 2 kohdassa säädettyjä tarkastuksia fyysisesti samoin edellytyksin vähintään vuosittain. Julkisyhteisölle on tiedotettava säännöllisesti tarkastuksista vastaavan viranomaisen työn tuloksista.
25 artikla
Sianruhojen markkinahinta jäsenvaltioissa
1. Sianruhon markkinahinnan jäsenvaltiossa on vastattava kyseisen jäsenvaltion edustavilla markkinoilla tai hintanoteerauskeskuksissa todettujen sianruhojen noteerausten keskiarvoa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu hinta on määritettävä sellaisille ruhoille vahvistettujen noteerausten perusteella, joiden paino on
-
60 kilogrammasta alle 120 kilogrammaan luokassa E,
-
120 kilogrammasta alle 180 kilogrammaan luokassa R.
Painoluokkien valinta samoin kuin niiden mahdollinen painottaminen on jätettävä kyseiselle jäsenvaltiolle; jäsenvaltion on ilmoitettava siitä komissiolle.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdassa tarkoitetut edustavat markkinat tai hintanoteerauskeskukset viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2009 ja sen jälkeen kuukauden kuluessa, jos ilmoitettaviin tietoihin tulee muutoksia.
Komissio toimittaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut ilmoitukset muille jäsenvaltioille.
26 artikla
Yhteisön keskihinta
1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 17 ja 34 artiklassa tarkoitettu sianruhojen yhteisön markkinoiden keskihinta on määritettävä teurastamoon tuonnin yhteydessä, ilman arvonlisäveroa, elävien sikojen toimittajille maksettujen hintojen perusteella.
2. Edellä olevan 1 kohdan mukaisesti määriteltyjen hintojen on käsitettävä jalostamattomat teurasjätteet ja muut osat, ja ne ilmaistaan 100:aa kilogrammaa kohden sellaiselle kylmälle sianruholle
-
joka on asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan B kohdan III kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun viitetarjontamuodon mukainen; ja
-
jonka todettu paino on teuraskoukussa suoritetun punnituksen ja luokituksen jälkeen muunnettu ruhon kylmäpainoksi tämän asetuksen 22 artiklassa säädettyjen menetelmien mukaisesti.
3. Edellä 1 kohdassa säädetyn yhteisön markkinahinnan laskemiseksi kussakin jäsenvaltiossa todetut hinnat painotetaan kunkin jäsenvaltion sikakannan suhteellista osuutta ilmaisevilla kertoimilla.
Edellä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut kertoimet määritetään kunkin vuoden joulukuun alussa lasketun sikojen lukumäärän perusteella neuvoston direktiivin 93/23/ETY (16) mukaisesti.
27 artikla
Hintanoteerausten viikoittainen ilmoittaminen komissiolle
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 36 artiklan mukaisesti
a)
25 artiklan 1 kohdan sekä 26 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti määritetyt noteeraukset;
b)
porsaiden, joiden keskimääräinen elopaino on noin 20 kilogrammaa, edustavat noteeraukset eläintä kohti.
2. Jos komissio ei saa yhtä tai useampia noteerauksia, se käyttää viimeksi saatua noteerausta. Jos noteeraus tai noteeraukset puuttuvat kolmelta peräkkäiseltä viikolta, komissio ei enää kirjaa kyseistä noteerausta tai kyseisiä noteerauksia.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komission pyynnöstä seuraavat tiedot, jos ne ovat niiden käytettävissä, asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä I olevaan XVII osaan kuuluvista tuotteista:
a)
jäsenvaltioiden markkinahinnat kolmansista maista tuoduille tuotteille;
b)
kolmansien maiden edustavilla markkinoilla käytetyt hinnat.
IV LUKU
LAMPAANLIHA-ALA
28 artikla
Kevyiden lampaiden ruhojen määrittelyperusteet
1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan C kohdan III kohdan 2 kohdassa tarkoitettujen perusteiden soveltamiseksi sovelletaan tämän asetuksen liitteessä VI vahvistettuja sääntöjä.
2. Liitteessä VI tarkoitettu lihan väri määritetään kuvelihasta vatsan keskiviivan kohdalta vakioidun värikartan avulla.
29 artikla
Lihakkuus- ja rasvaisuusluokkia sekä ruhopainoa ja lihan väriä koskevat täydentävät säännökset
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan C kohdan III kohdassa tarkoitettujen lihakkuus- ja rasvaisuusluokkien määritelmiä koskevat täydentävät säännökset vahvistetaan tämän asetuksen liitteessä VII.
30 artikla
Luokitus ja tunnistemerkitseminen
1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan C kohdan III kohdassa tarkoitettu luokitus ja V kohdassa tarkoitettu tunnistemerkitseminen on tehtävä teurastamossa.
2. Ruhojen luokitus, tunnistemerkitseminen ja punnitus on tehtävä viimeistään tunnin kuluttua eläimen pistämisestä.
3. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 42 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun asteikon mukaisesti luokiteltujen ruhojen tai puoliruhojen tunnistemerkitseminen on tehtävä osallistuvissa laitoksissa leimalla, josta käyvät ilmi ruholaji sekä lihakkuus- ja rasvaisuusluokka.
Merkintä on tehtävä häviämättömällä ja myrkyttömällä musteella leimaamalla toimivaltaisten kansallisten viranomaisten hyväksymää menettelyä noudattaen.
Ruhotyypit nimetään seuraavasti:
a)
L: nuorempien kuin 12 kuukauden ikäisten lampaiden (karitsojen) ruhot;
b)
S: muiden lampaiden ruhot.
4. Jäsenvaltiot voivat sallia merkinnän korvaamisen lujasti kiinnitetyllä ruhotunnistelapulla, jonka muuttaminen ei ole mahdollista.
31 artikla
Luokitus pätevien luokittajien toimesta
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luokituksen tekevät riittävän pätevät luokittajat. Jäsenvaltiot määrittävät henkilöt sopimusmenettelyllä tai nimeämällä asiasta vastaavan laitoksen.
32 artikla
Paikalla tehtävät tarkastukset
1. Edellä 31 artiklassa tarkoitettujen luokittajien toiminta sekä ruhojen luokitus ja tunnistemerkitseminen on tarkastettava osallistuvissa laitoksissa paikalla ilman ennakkovaroitusta jäsenvaltion nimeämän, luokituksesta vastaavista virastoista sekä osallistuvasta laitoksesta riippumattoman viranomaisen toimesta.
Riippumattomuutta luokituksesta vastaaviin virastoihin nähden ei kuitenkaan vaadita, jos toimivaltainen viranomainen toteuttaa itse mainitut tarkastukset.
Jos tarkastuksista vastaava laitos ei kuulu julkisyhteisöön, julkisyhteisön on valvottava ensimmäisessä alakohdassa säädettyjä tarkastuksia fyysisesti samoin edellytyksin vähintään vuosittain. Julkisyhteisölle on tiedotettava säännöllisesti tarkastuksista vastaavan viranomaisen työn tuloksista.
2. Tarkastukset on tehtävä vähintään kerran vuosineljänneksen aikana kaikissa osallistuvissa laitoksissa, jotka luokittelevat ja teurastavat vuodessa keskimäärin vähintään 80 lammasta viikossa. Jokaiseen tarkastukseen on sisällytettävä vähintään 40 sattumanvaraisesti valittua ruhoa.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin vahvistettava vuodessa keskimäärin alle 80 lammasta viikossa teurastavia osallistuvia laitoksia varten tarkastusten taajuus ja tarkastettavien ruhojen vähimmäismäärä riskinarvioinnin perusteella erityisesti ottaen huomioon lammasten teurastusten määrä asianomaisissa teurastamoissa sekä kyseisissä teurastamoissa aiempien tarkastusten aikana tehdyt havainnot.
33 artikla
Todettava markkinahinta
1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 42 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun yhteisön lampaanruhojen luokitusasteikon perusteella vahvistettava markkinahinta on eläimen toimittajalle yhteisöstä peräisin olevasta karitsasta teurastamoon tuotaessa maksettava hinta vähennettynä arvonlisäverolla. Hinta ilmaistaan 100:aa teuraspainokilogrammaa kohden asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan C kohdan IV kohdassa tarkoitetun viitetarjontamuodon mukaisesti teurastamolla koukussa punnittuna ja luokiteltuna.
2. Huomioon otettava paino on ruhon lämminpaino korjattuna jäähdytettäessä tapahtuvan painohäviön huomioimiseksi. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle käyttämänsä korjauskertoimet.
3. Jos koukussa punnitun ja luokitellun ruhon tarjontamuoto eroaa viitetarjontamuodosta, jäsenvaltioiden on mukautettava ruhon paino käyttämällä asetuksen (EY) N:o 1234/ 2007 liitteessä V olevan C kohdan IV kohdan toisessa alakohdassa säädettyjä korjauskertoimia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle käyttämänsä korjauskertoimet.
34 artikla
Hintojen ilmoittaminen komissiolle
1. Niiden jäsenvaltioiden, joiden lampaanlihan tuotanto on enemmän kuin 200 tonnia vuodessa, on toimitettava komissiolle luottamuksellinen luettelo teurastamoista tai muista laitoksista, jotka osallistuvat hintojen vahvistamiseen yhteisön luokitusasteikon perusteella, jäljempänä ’osallistuva laitos’, ja ilmoitettava näiden osallistuvien laitosten arvioidut vuosittaiset tuotantomäärät.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden on 36 artiklan mukaisesti annettava komissiolle tiedoksi kunkin karitsalaadun keskihinta, joka on todettu yhteisön luokitusasteikkojen mukaan kaikissa osallistuvissa laitoksissa, ja ilmoitettava kunkin laadun suhteellinen osuus. Jos jonkin laadun osuus kokonaismäärästä on kuitenkin vähemmän kuin yksi prosentti, hintaa ei tarvitse ilmoittaa. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle myös kaikkien luokiteltujen karitsojen painonmukainen keskihinta kussakin hintaselvityksessä käytetyssä asteikossa.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jakaa painon mukaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä V olevan C kohdan III kohdan 1 kohdassa säädetyn kunkin lihakkuus- ja rasvaisuusluokan hintaselvityksen. Ilmaisulla ’laatu’ tarkoitetaan lihaisuus- ja rasvaisuusluokkien yhdistelmää.
35 artikla
Yhteisön keskihinnat
Yhteisön karitsanruhojen keskihinnan laskemiseksi 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut hinnat painotetaan kunkin jäsenvaltion lampaanlihantuotannon suhteellista osuutta yhteisön lampaanlihantuotannosta ilmaisevilla kertoimilla.
V LUKU
YHTEISET JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
36 artikla
Hintojen viikoittainen ilmoittaminen komissiolle
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän asetuksen 17 artiklan 1 kohdassa, 27 artiklan 1 kohdassa ja 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut markkinahinnat tai hintanoteeraukset viimeistään kunkin viikon keskiviikkona kello 12.00 Brysselin aikaa.
Hintojen tai noteerausten on koskettava sitä viikkoa, jona tiedot ilmoitetaan, edeltävän viikon maanantaista sunnuntaihin ulottuvaa ajanjaksoa.
Hinnat tai noteeraukset on ilmoitettava euroina tai tarvittaessa kansallisessa valuutassa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset on tehtävä sähköisesti lomakkeella, jonka komissio toimittaa jäsenvaltioille tähän tarkoitukseen.
37 artikla
Painotuskertoimien säännöllinen tarkistaminen
1. Tämän asetuksen 18 artiklassa, 26 artiklan 3 kohdassa ja 35 artiklassa tarkoitettuja painotuskertoimia on tarkistettava säännöllisin väliajoin, jotta voidaan ottaa huomioon kehityssuuntaukset kansallisella ja yhteisön tasolla.
2. Kun kukin 1 kohdassa tarkoitettu tarkistus on tehty, komissio ilmoittaa jäsenvaltioille tarkistetut painotuskertoimet.
38 artikla
Yhteisön tarkastuskomitea
1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 42 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yhteisön tarkastuskomitea, jäljempänä ’komitea’, tekee paikalla tarkastuksia, jotka koskevat
a)
yhteisön naudan- ja lampaanruhojen luokitusasteikkoa koskevien säännösten soveltamista;
b)
kyseisten luokitusasteikkojen mukaisesti tehtävää markkinahintojen toteamista;
c)
asetuksen (EY) N:o 1234/2007 6 artiklan 1 kohdan e alakohdassa säädettyjen naudanliha-alan julkisten interventio-ostojen mukaista tuotteiden luokitusta, tunnistamista ja merkitsemistä.
2. Komitea saa koostua enintään
a)
kolmesta komission asiantuntijasta, joista yksi toimii komitean puheenjohtajana;
b)
yhdestä asianomaisen jäsenvaltion asiantuntijasta;
c)
yhdeksästä muiden jäsenvaltioiden asiantuntijasta.
Jäsenvaltioiden on nimettävä asiantuntijat heidän riippumattomuutensa ja erityisesti heidän ruhojen luokitusta, markkinahintojen toteamista ja tehtävän työn erityisluonnetta koskevan asiantuntemuksensa perusteella.
Asiantuntijat eivät saa missään tapauksessa käyttää omiin henkilökohtaisiin tarkoituksiinsa eivätkä paljastaa komitean työssä kerättyjä tietoja.
3. Tarkastukset on tehtävä teurastamoissa, lihamarkkinoilla, interventiokeskuksissa, hintanoteerauskeskuksissa ja 1 kohdassa tarkoitettujen säännösten soveltamisen suhteen toimivaltaisten alueellisten ja keskusviranomaisten toimipaikoissa.
4. Tarkastukset on tehtävä säännöllisin väliajoin jäsenvaltioissa, ja niiden taajuus voi vaihdella erityisesti tarkastettavien jäsenvaltioiden naudan- ja lampaanlihatuotannon suhteellisen merkityksen tai luokitusasteikkojen soveltamiseen liittyvien ongelmien perusteella.
Komissio laatii tarkastuskäyntien ohjelman jäsenvaltioiden kanssa neuvoteltuaan. Tarkastuksiin saa osallistua sen jäsenvaltion edustajia, jossa tarkastus tapahtuu.
Kunkin jäsenvaltion on järjestettävä sen alueella tehtävät tarkastuskäynnit komission esittämien vaatimusten perusteella. Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltion on toimitettava 30 päivää ennen tarkastusta yksityiskohtainen ohjelma suunnitelluista tarkastuskäynneistä komissiolle, joka voi pyytää ohjelman muuttamista.
Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille hyvissä ajoin ennen kutakin tarkastusta tarkastuksen ohjelmasta ja toteuttamisesta.
5. Kunkin tarkastuskäynnin lopuksi komitean jäsenet ja sen jäsenvaltion edustajat, jossa tarkastus tapahtui, kokoontuvat arvioimaan käynnin tuloksia. Komitean jäsenet tekevät tarkastuskäynnistä päätelmät 1 kohdassa tarkoitettujen seikkojen osalta.
Komitean puheenjohtaja laatii tarkastuksista kertomuksen, johon otetaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut päätelmät. Kertomus toimitetaan mahdollisimman pian sille jäsenvaltiolle, jossa tarkastus tehtiin, sekä tämän jälkeen muille jäsenvaltioille.
Jos toisessa alakohdassa tarkoitetussa kertomuksessa huomautetaan puutteista niillä eri toiminta-aloilla, joita tarkastukset koskivat, tai annetaan suosituksia toiminnan parantamiseksi, jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista suunnitelluista tai jo tehdyistä muutoksista viimeistään kolmen kuukauden kuluessa kertomuksen toimituspäivästä.
6. Komissio vastaa komitean jäsenten matka- ja oleskelukuluista niiden säännösten mukaisesti, joita sovelletaan komission ulkopuolisten henkilöiden matka- ja oleskelukulujen korvaamiseen silloin, kun komissio on kutsunut heidät asiantuntijoiksi.
39 artikla
Jäsenvaltioiden toteuttamat toimet
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet
a)
varmistaakseen, että tämän asetuksen säännöksiä sovelletaan;
b)
varmistaakseen tämän asetuksen 17 artiklan 1 kohdan, 27 artiklan 1 kohdan ja 34 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoitettujen hintojen tarkkuuden;
c)
seuraamusten määräämiseksi rikkomisista, kuten leimojen ja ruhotunnistelappujen väärentämisestä ja petoksellisesta käytöstä tai siitä, että luokituksen tekee henkilöstö, jolla ei ole siihen lupaa.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdassa tarkoitetuista toimenpiteistä niin pian kuin mahdollista.
40 artikla
Kumotaan asetukset (ETY) N:o 563/82, (ETY) N:o 2967/85, (ETY) N:o 344/91, (EY) N:o 295/96, (EY) N:o 103/2006, (EY) N:o 1128/2006, (EY) N:o 908/2006, (EY) N:o 1319/2006, (EY) N:o 710/2008, (EY) N:o 22/2008 ja päätös 83/471/ETY.
Viittauksia kumottuihin asetuksiin ja kumottuun päätökseen pidetään viittauksina tähän asetukseen, ja ne luetaan liitteessä VIII olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
41 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2009.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 10 päivänä joulukuuta 2008.