*****
RAADETS DIREKTIV
af 24. juli 1986
om fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for indholdet af pesticidrester i og paa korn
(86/362/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43 og 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Den vegetabilske og animalske produktion indtager en meget betydningsfuld plads i Faellesskabet;
udbytte heraf paavirkes til stadighed af skadelige organismer og ukrudt;
det er absolut noedvendigt at beskytte planter, vegetabilske produkter og husdyr mod disse organismer, ikke blot for at undgaa nedgang i udbyttet, men ogsaa for at oege landbrugets produktivitet;
kemiske pesticider er et af de vaesentligste midler til beskyttelse af planter og vegetabilske produkter mod virkningerne af disse skadelige organismer;
imidlertid har disse pesticider ikke udelukkende gunstige indvirkninger paa den vegetabilske produktion, da der i almindelighed er tale om giftige stoffer eller praeparater med farlige bivirkninger;
mange af disse pesticider og deres omdannelses- eller nedbrydningsprodukter kan have skadelige virkninger paa forbrugere af vegetabilske produkter;
disse pesticider og de kontaminerende stoffer, der kan ledsage dem, kan vaere til fare for miljoeet;
for at imoedegaa disse farer har flere medlemsstater allerede fastsat maksimalgraensevaerdier for pesticidrester i og paa korn;
da der er forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til de tilladelige maksimalgraensevaerdier for pesticidrester, kan dette skabe hindringer for samhandelen og foelgelig haemme de frie varebevaegelser inden for Faellesskabet;
der boer derfor i foerste omgang for visse aktive stoffer i korn fastsaettes maksimalgraensevaerdier, som skal overholdes, naar disse produkter bringes i omsaetning;
disse maksimalgraensevaerdier vil endvidere sikre, at korn kan omsaettes frit, samt at forbrugernes helbred beskyttes;
medlemsstaterne boer samtidig have tilladelse til at foere kontrol med graensevaerdier for pesticidrester i korn, der fremstilles og forbruges paa deres omraade, gennem en overvaagningsordning og dertil hoerende foranstaltninger der goer det muligt at yde samme beskyttelse som den, der foelger af anvendelsen af de fastlagte graensevaerdier;
i saerlige tilfaelde, specielt med hensyn til flygtige, flydende eller gasformige fumigeringsmidler, boer medlemsstaterne have tilladelse til for korn, der ikke er bestemt til direkte konsum, at tillade hoejere graensevaerdier end de fastsatte, saafremt det ved passende kontrol sikres, at disse produkter ikke stilles til raadighed for den endelige forbruger, foerend restindholdet ikke laengere overstiger maksimalgraensevaerdien;
det er ikke noedvendigt at anvende dette direktiv paa produkter, der er bestemt til udfoersel til tredjelande, til fremstilling af andre varer end levnedsmidler eller til udsaed;
medlemsstaterne boer have tilladelse til midlertidigt at saenke de vedtagne graensevaerdier, hvis de uventet viser sig at frembyde fare for menneskers eller dyrs sundhed;
det vil i dette tilfaelde vaere hensigtsmaessigt at etablere et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i Den staaende Komité for Plantesundhed;
for at sikre, at bestemmelserne i dette direktiv overholdes, naar de paagaeldende produkter bringes i omsaetning, maa medlemsstaterne fastsaette passende kontrolforanstaltninger;
Faellesskabets proeveudtagnings- og analysemetoder maa udarbejdes, saa de i hvert fald kan anvendes som referencemetoder;
proeveudtagnings- og analysemetoder hoerer under det tekniske og videnskabelige omraade og maa fastlaegges gennem en fremgangsmaade, der indebaerer et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i Den staaende Komité for Plantesundhed;
medlemsstaterne boer en gang om aaret aflaegge beretning til Kommissionen om resultaterne af deres kontrolforanstaltninger, saaledes at der i Faellesskabet som helhed kan indhentes oplysninger om graensevaerdier for pesticidrester;
Raadet boer tage dette direktiv op til revision senest den 30. juni 1991 med henblik paa at naa frem til en ensartet faellesskabsordning -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Med forbehold af Raadets direktiv 74/63/EOEF af 17. december 1973 om fastsaettelse af stoersteindhold for uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer (1), senest aendret ved direktiv 86/354/EOEF (2), gaelder naervaerende direktiv for de i bilag I anfoerte produkter, saafremt disse kan formodes at indeholde de i bilag II naevnte pesticidrester.
Artikel 2
1. I dette dirketiv forstaas ved pesticidrester saadanne pesticidsrester og disses omdannelses-, nedbrydnings- og reaktionsprodukter, som er opregnet i bilag II, og som findes paa eller i de i artikel 1 omhandlede produkter.
2. I dette direktiv forstaas ved »at bringe i omsaetning« enhver overdragelse, mod eller uden vederlag, af de i artikel 1 omhandlede produkter.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne paaser, at de i artikel 1 omhandlede produkter, naar de bringes i omsaetning, ikke udgoer nogen fare for menneskers sundhed som foelge af forekomst af pesticidrester.
2. Medlemsstaterne maa ikke paa grund af forekomst af pesticidrester forbyde eller hindre, at de i artikel 1 omhandlede produkter bringes i omsaetning paa deres omraade, hvis maengden af disse pesticidrester ikke overstiger maksimalgraensevaerdierne som fastsat i bilag II.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne fastsaetter, at de i artikel 1 omhandlede produkter, naar de bringes i omsaetning, ikke maa have et indhold af pesticidrester, der overstiger maksimalgraensevaerdierne som fastsat i bilag II.
2. Medlemsstaterne traeffer de fornoedne foranstaltninger til ved kontrolundersoegelser, der mindst skal udfoeres som stikproevekontrol, at sikre, at maksimalgraensevaerdierne som fastsat i stk. 1 overholdes.
Artikel 5
1. For saa vidt angaar de i artikel 1 omhandlede produkter, bortset fra saadanne, som er indfoert fra et tredjeland, eller som er beregnet for en anden medlemsstat, kan medlemsstaterne uanset artikel 4 fortsat anvende en ordning, der allerede gaelder paa deres omraade, hvorefter forekomsten af pesticidrester kan overvaages, og hvorefter der i faellesskab kan traeffes alle andre foranstaltninger med henblik paa at opnaa en virkning svarende til det indhold af pesticidrester, der er fastsat i bilag II, og med henblik paa at vurdere befolkningens samlede ernaeringsmaessige udsaettelse for pesticidrester uanset disses oprindelse. Saadanne foranstaltninger omfatter regelmaessige og repraesentative undersoegelser vedroerende indholdet af saadanne pesticidrester i almindelig kost.
2. Medlemsstaterne underretter de oevrige medlemsstater og Kommissionen om enhver anvendelse af stk. 1.
Artikel 6
I og paa de i artikel 1 omhandlede produkter kan medlemsstaterne tillade et stoerre indhold af pesticidrester end fastsat i del B i bilag II, saafremt disse produkter ikke er bestemt til direkte konsum, og det ved passende kontrol sikres, at de i tilfaelde, hvor de leveres direkte til den endelige bruger eller forbruger, foerst kan stilles til dennes raadighed, naar indholdet af pesticidrester ikke laengere overskrider de maksimalgraensevaerdier, der er fastsat i del B. Medlemsstaterne underretter de oevrige medlemsstater og Kommissionen om de trufne foranstaltninger. Disse foranstaltninger gaelder for alle de omhandlede produkter uanset oprindelse.
Artikel 7
Medlemsstaterne forelaegger hvert aar inden den 1. august Kommissionen en rapport om resultaterne af de officielle kontrolundersoegelser, om den overvaagning, der har fundet sted, og om de oevrige foranstaltninger, der er truffet i det foregaaende aar efter artikel 4 og eventuelt artikel 5.
Artikel 8
1. De proeveudtagnings- og analysemetoder, der er noedvendige for kontrolundersoegelser, overvaagning og andre foranstaltninger efter artikel 4 og eventuelt artikel 5, fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 12. Det forhold, at der findes faellesskabsanalysemetoder, der skal anvendes i tilfaelde af indsigelse, udelukker ikke, at medlemsstaterne anvender andre videnskabeligt holdbare analysemetoder, hvorved der kan opnaas sammenlignelige resultater.
2. Medlemsstaterne underretter de oevrige medlemsstater og Kommissionen om andre metoder, de maatte anvende i medfoer af stk. 1.
Artikel 9
1. Skoenner en medlemsstat, at en maksimalgraensevaerdi som fastsat i bilag II frembyder fare for menneskers sundhed, og at det derfor er noedvendigt hurtigt at gribe ind, kan medlemsstaten midlertidigt saenke denne graensevaerdi paa sit eget omraade. I saa fald giver den straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om de trufne foranstaltninger og om grundene hertil.
2. Hvis den i stk. 1 omhandlede situation skulle opstaa, traeffes der efter fremgangsmaaden i artikel 13 afgoerelse om, hvorvidt maksimalgraensevaerdierne som fastsat i bilag II skal aendres. Saa laenge hverken Raadet eller Kommissionen har truffet nogen afgoerelse efter ovennaevnte fremgangsmaade, kan medlemsstaten opretholde de foranstaltninger, den har ivaerksat.
Artikel 10
AEndringer af maksimalgraensevaerdierne som fastsat i bilag II som foelge af udviklingen i den videnskabelige og tekniske viden, vedtages af Raadet, som traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen, jf. dog artikel 9.
Artikel 11
Raadet vedtager enstemmigt paa forslag af Kommissionen direktiver om alle nye fortegnelser over produkter eller alle nye fortegnelser over pesticidrester i og paa de i artikel 1 omhandlede produkter samt maksimalgraensevaerdier for saadanne pesticidrester.
Artikel 12
1. Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden straks sagen for Den staaende Komité for Plantesundhed, i det foelgende benaevnt »komiteen«, enten paa eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat.
2. I komiteen tildeles der medlemsstaternes stemmer den vaegt, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionens repraesentant forelaegger et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Komiteen afgiver udtalelse om disse foranstaltninger inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det forelagte spoergsmaal haster. Udtalelsen vedtages med et flertal paa fireoghalvtreds stemmer.
4. Kommissionen vedtager foranstaltningerne og bringer dem straks i anvendelse, naar de er i overensstemmelse med komiteens udtalelse. Naar de ikke er i overensstemmelse med komiteens udtalelse, eller naar der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen omgaaende Raadet et forslag om de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet vedtager foranstaltningerne med kvalificeret flertal.
Saafremt Raadet ikke har vedtaget foranstaltninger inden udloebet af en frist paa tre maaneder fra den dato, paa hvilken det har faaet sagen forelagt, vedtager Kommissionen de foreslaaede foranstaltninger, medmindre Raadet med simpelt flertal har udtalt sig imod de paagaeldende foranstaltninger.
Artikel 13
1. Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden straks sagen for komiteen enten paa eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat.
2. I komiteen tildeles der medlemsstaternes stemmer den vaegt, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionens repraesentant forelaegger et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Komiteen afgiver en udtalelse om disse foranstaltninger inden for en frist paa to dage. Udtalelsen vedtages med et flertal paa fireoghalvtreds stemmer. 4. Kommissionen vedtager foranstaltningerne og bringer dem straks i anvendelse, naar de er i overensstemmelse med komiteens udtalelse. Naar de ikke er i overensstemmelse med komiteens udtalelse, eller naar der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen omgaaende Raadet et forslag om de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet vedtager foranstaltningerne med kvalificeret flertal.
Saafremt Raadet ikke har vedtaget foranstaltninger inden udloebet af en frist paa femten dage fra den dato, paa hvilken det har faaet sagen forelagt, vedtager Kommissionen de foreslaaede foranstaltninger, medmindre Raadet med simpelt flertal har udtalt sig imod de paagaeldende foranstaltninger.
Artikel 14
Dette direktiv finder ikke anvendelse paa de i artikel 1 omhandlede produkter, saafremt det i det mindste ved passende angivelse godtgoeres, at de er bestemt for:
a) udfoersel til tredjelande;
b) fremstilling af andre varer end levnedsmidler;
c) udsaed.
Artikel 15
Med henblik paa at komplettere den faellesskabsordning, der indfoeres ved dette direktiv tager Raadet paa grundlag af en rapport fra Kommissionen, i givet fald ledsaget af relevante forslag, senest den 30. juni 1991 direktivet op til revision.
Artikel 16
Medlemsstaterne saetter de fornoedne love eller administrative bestemmelser i kraft for senest den 30. juni 1988 at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 17
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juli 1986.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 24 päivänä heinäkuuta 1986,
viljojen torjunta-ainejäämien enimmäismääristä (86/362/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),
sekä katsoo, että
sadon tuottamisella on erittäin tärkeä sija yhteisössä,
sadon saamiseen vaikuttavat jatkuvasti tuhoeläimet ja rikkaruohot,
on erittäin tärkeää suojella kasveja ja kasvikunnan tuotteita näiltä organismeilta sekä sadon vähenemisen estämiseksi tai korjatun sadon vahingoittumisen estämiseksi että maataloustuotannon lisäämiseksi,
kemiallisten torjunta-aineiden käyttö on tärkeimpiä menetelmiä kasvien ja kasvikunnan tuotteiden suojelemisessa näiden vahingollisten organismien vaikutuksilta,
näillä torjunta-aineilla ei ole kuitenkaan vain suotuisia vaikutuksia kasvien tuotantoon, sillä ne ovat yleensä myrkyllisiä aineita tai valmisteita, joilla on vaarallisia sivuvaikutuksia,
suurella määrällä näistä torjunta-aineista ja niiden metaboliiteista tai hajoamistuotteista voi olla kasvikunnan tuotteiden kuluttajille vahingollisia vaikutuksia,
nämä torjunta-aineet ja niistä mahdollisesti johtuva pilaantuminen saattavat vahingoittaa ympäristöä,
näiden vaarojen välttämiseksi useat jäsenvaltiot ovat jo säätäneet enimmäismäärät tietyille viljoissa esiintyville jäämille,
erot, joita on jäsenvaltioiden välillä niissä sallittujen torjuntaainejäämien enimmäismäärien osalta, voivat johtaa kaupan esteiden muodostumiseen ja siten estää tavaroiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä,
näistä syistä ensimmäisessä vaiheessa tulee säätää enimmäismäärät viljoissa olevia tiettyjä aineita varten siten, että niitä on noudatettava saatettaessa näitä tuotteita markkinoille,
enimmäismäärien noudattamisella voidaan lisäksi varmistua viljan vapaasta liikkuvuudesta sekä kuluttajien terveyden asianmukaisesta suojelemisesta,
samalla jäsenvaltioiden tulisi alueillaan saada tarkkailla tuotettavan ja kulutettavan viljan torjunta-ainejäämiä valvontajärjestelmän ja siihen liittyvien muiden toimenpiteiden avulla säädettyjä enimmäismääriä vastaavan suojan järjestämiseksi,
erityistapauksissa, varsinkin kun on kysymys haihtuvien nestemäisten tai kaasumaisten fumiganttien käytöstä, jäsenvaltioille tulisi antaa mahdollisuus sallia säädettyjä korkeampia enimmäismääriä viljoissa, joita ei ole tarkoitettu välittömästi kulutettaviksi, jos sopivalla tarkastuksella varmistutaan siitä, että niitä ei saateta loppukäyttäjälle tai kuluttajalle ennen kuin niiden jäämäpitoisuudet eivät enää ylitä enimmäismääriä,
ei ole tarpeen soveltaa tätä direktiiviä kolmansiin maihin vietäviin muihin tuotteisiin kuin elintarvikkeiden tuottamiseen tarkoitettuihin tuotteisiin tai siemenviljaan,
jäsenvaltioiden tulisi voida väliaikaisesti alentaa vahvistettuja pitoisuuksia, jos ne odottamatta osoittautuvat ihmisten tai eläinten terveydelle vaarallisiksi,
kyseisiä tapauksia varten on aiheellista luoda jäsenvaltioiden ja komission välille tiivis yhteistyö pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa,
tämän direktiivin noudattamisen varmistamiseksi tulee jäsenvaltioiden säätää asianmukaisista tarkastustoimenpiteistä näitä tuotteita liikkeeseen laskettaessa,
tulisi vahvistaa yhteisön näytteenotto- ja analyysimenetelmät käytettäviksi ainakin viittausmenetelminä,
näytteenotto- ja analyysimenetelmät ovat tekniikan ja tieteen alaan kuuluvia kysymyksiä, ne tulisi vahvistaa noudattaen menettelyä, jossa jäsenvaltiot ja komissio toimivat tiiviissä yhteistyössä pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa,
on aiheellista, että jäsenvaltiot toimittavat komissiolle vuosittain kertomuksen tarkastustoimenpiteiden tuloksista koko yhteisön torjunta-ainejäämien määriä koskevien tietojen kokoamiseksi, ja
neuvoston tulisi tarkastella tätä direktiiviä uudelleen viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1991 silmällä pitäen yhtenäisen yhteisön järjestelmän aikaansaamista,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tätä direktiiviä sovelletaan liitteessä I lueteltuihin viljoihin, jos ne saattavat sisältää liitteessä II lueteltujen torjunta-aineiden jäämiä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta enimmäismääristä ei-toivottaville aineille ja valmisteille rehuissa 17 päivänä joulukuuta 1973 annetun neuvoston direktiivin 74/63/ETY (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 86/354/ETY (), soveltamista.
2 artikla
1. Tässä direktiivissä "torjunta-aineiden jäämillä" tarkoitetaan sellaisia torjunta-aineiden, niiden metaboliittien hajoamistuotteiden ja reaktiotuotteiden jäämiä, jotka luetellaan liitteessä II ja joita esiintyy 1 artiklassa tarkoitetuissa tuotteissa.
2. Tässä direktiivissä "liikkeelle laskemisella" tarkoitetaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden luovuttamista vastiketta vastaan tai vastikkeetta.
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että 1 artiklassa tarkoitetut tuotteet eivät aiheuta niitä liikkeelle laskettaessa vaaraa ihmisten terveydelle sisältämiensä jäämien takia.
2. Jäsenvaltiot eivät alueellaan saa kieltää tai estää 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden laskemista liikkeelle sen takia, että ne sisältävät torjunta-aineiden jäämiä, jos sellaisten jäämien määrä ei ylitä liitteessä II vahvistettuja enimmäismääriä.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että 1 artiklassa tarkoitetuissa tuotteissa ei liikkeelle laskettaessa saa olla liitteessä II vahvistettuja suurempia torjunta-aineiden jäämiä.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet näytteenottoon perustuvien tarkastusten suorittamiseksi sen varmistamiseksi, että 1 kohdan mukaisesti vahvistettuja enimmäispitoisuuksia noudatetaan.
5 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen muiden kuin kolmansista maista tuotujen tuotteiden tai muihin jäsenvaltioihin tarkoitettujen tuotteiden osalta jäsenvaltiot voivat 4 artiklassa säädetystä poiketen edelleen soveltaa alueellaan jo voimassa olevaa valvontajärjestelmää torjunta-ainejäämien pitoisuuksien seuraamiseksi ja muita toimenpiteitä, joiden avulla varmistetaan liitteessä II säädettyjen enimmäismäärien noudattaminen ja arvioidaan väestön torjunta-aineiden kokonaissaanti ravinnon kaikista lähteistä. Kyseisiin toimenpiteisiin on kuuluttava säännölliset ja edustavat torjunta-aineiden esiintymistä tavallisessa ruokavaliossa koskevat tutkimukset.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle 1 kohdan soveltamisesta.
6 artikla
Jäsenvaltiot voivat sallia sellaisten liitteessä II olevassa B osassa tarkoitettujen torjunta-aineiden jäämien esiintymisen 1 artiklassa tarkoitetuissa tuotteissa pitoisuuksina, jotka ovat suurempia kuin on vahvistettu, jos näitä tuotteita ei ole tarkoitettu välittömään kulutukseen ja sopivin tarkastuksin varmistuttu, jos ne toimitetaan suoraan loppukäyttäjille tai kuluttajille, että ne saatetaan näiden käyttöön vasta, kun B osassa vahvistetut enimmäismäärät eivät enää ylity. Jäsenvaltioiden on toimitettava tieto muille jäsenvaltioille ja komissiolle toteutetuista toimenpiteistä. Nämä toimenpiteet koskevat kaikkia kyseisiä tuotteita, eikä tuotteiden alkuperää tällöin oteta huomioon.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 1 päivään elokuuta mennessä vuosittain kertomus virallisten tarkastusten tuloksista, valvontatoimenpiteistä ja muista 4 artiklan ja mahdollisista 5 artiklan mukaisista toimenpiteistä edellisenä vuotena.
8 artikla
1. Sellaiset näytteenottomenettelyt ja analyysimenetelmät, jotka ovat tarpeen 4 artiklassa ja mahdollisesti 5 artiklassa säädettyjä tarkastuksia, valvontaa ja muita toimenpiteitä varten, vahvistetaan 12 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Yhteisön analyysimenetelmien olemassaolo ei estä jäsenvaltioita käyttämästä muita tieteellisesti päteviä menetelmiä, joilla saadaan vastaavat tulokset.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle muista 1 kohdan mukaisesti käytetyistä menetelmistä.
9 artikla
1. Jos jäsenvaltio arvioi, että liitteessä II säädetty enimmäispitoisuus on vaaraksi ihmisten terveydelle ja että sen takia nopeat toimenpiteet ovat tarpeen, kyseinen jäsenvaltio voi alueellaan väliaikaisesti alentaa enimmäismäärää. Tällaisissa tapauksissa sen on välittömästi ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle toimenpiteistä ja esitettävä niiden perusteet.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa on 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen päätettävä, tulisiko liitteessä II säädettyjä enimmäismääriä muuttaa. Jäsenvaltio voi pitää voimassa toimenpiteet, jotka se on toteuttanut siihen asti, kunnes neuvosto tai komissio on edellä mainitun menettelyn mukaisesti päättänyt asiasta.
10 artikla
Liitteessä II vahvistettujen enimmäispitoisuuksien muuttamisesta tieteen tai tekniikan kehityksen perusteella neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9 artiklan soveltamista.
11 artikla
Neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta direktiivit uusia tuotteita koskevista luetteloista tai uusia torjuntaainejäämiä koskevista luetteloista ja niiden enimmäismääristä 1 artiklassa tarkoitetuissa tuotteissa.
12 artikla
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa pysyvän kasvinsuojelukomitean, jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.
2. Komiteassa jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa näistä ehdotuksista määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa tarkasteltavien asioiden kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan 54 äänen enemmistöllä.
4. Komissio päättää toimenpiteistä, jotka ovat komitean lausunnon mukaiset, ja niitä noudatetaan viipymättä. Jos toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee välittömästi neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto päättää näistä toimenpiteistä määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole päättänyt toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
13 artikla
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.
2. Komiteassa jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa näistä toimenpiteistä kahden päivän kuluessa. Lausunnot annetaan 54 äänen enemmistöllä.
4. Jos toimenpiteet ovat komitean lausunnon mukaiset, komissio päättää niistä, ja niitä noudatetaan viipymättä. Jos toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee välittömästi neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole päättänyt toimenpiteistä 15 päivän kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio päättää ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
14 artikla
Tätä direktiiviä ei sovelleta 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin, jos vähintään asianmukaisella tavalla on osoitettu, että ne ovat tarkoitettuja:
a) vietäviksi kolmansiin maihin;
b) muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden valmistamiseen;
c) siemenviljaksi.
15 artikla
Tämän direktiivin mukaisten yhteisön järjestelyjen täydentämiseksi neuvosto tarkastelee tätä direktiiviä uudelleen komission kertomuksen ja tarvittaessa aiheellisten ehdotusten perusteella viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1991.
16 artikla
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1988. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
17 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 24 päivänä heinäkuuta 1986.