KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 449/2000
af 28. februar 2000
om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af rørfittings af deformerbart støbejern med oprindelse i Brasilien, Den Tjekkiske Republik, Japan, Folkerepublikken Kina, Republikken Korea og Thailand og om godtagelse af tilsagn afgivet af en eksporterende producent i Den Tjekkiske Republik
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 905/98(2), særlig artikel 7,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Indledning
(1) Kommissionen offentliggjorde den 29. maj 1999 en meddelelse (i det følgende benævnt "indledningsmeddelelsen") i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af rørfittings af deformerbart støbejern med oprindelse i Brasilien, Kroatien, Den Tjekkiske Republik (i det følgende benævnt "Tjekkiet"), Forbundsrepublikken Jugoslavien (i det følgende benævnt "Jugoslavien"), Japan, Folkerepublikken Kina (i det følgende benævnt "Kina"), Republikken Korea (i det følgende benævnt "Sydkorea") og Thailand.
(2) Proceduren indledtes som følge af en klage, som forsvarsudvalget for rørfittings af deformerbart støbejern i EU (i det følgende benævnt "klageren") indgav i april 1999 på vegne af producenter, der tegner sig for hele produktionen i Fællesskabet af rørfittings af deformerbart støbejern. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted i forbindelse med den nævnte vare, og at der forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket blev anset for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(3) Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter og importører/forhandlere, som den vidste var berørt af sagen, samt deres sammenslutninger, repræsentanterne for eksportlandene og klageren om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen.
(4) En række eksporterende producenter i de pågældende lande såvel som producenter og brugere i Fællesskabet og importører/forhandlere tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der anmodede om at blive hørt inden for ovennævnte frist, og som angav, der var særlige grunde til, at de burde høres, fik lejlighed til at blive hørt.
(5) Kommissionen sendte spørgeskemaer til de parter, som den vidste var berørt af sagen, og til alle andre selskaber, som gav sig til kende inden for fristerne i indledningsmeddelelsen. Der blev modtaget besvarelse fra seks EF-producenter, 11 eksporterende producenter i de berørte lande samt fra deres forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet. Kommissionen modtog også besvarelser fra 17 uafhængige importører/forhandlere i Fællesskabet og fra to brugere.
Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende:
a) Producenter i Fællesskabet
- Georg Fischer GmbH, Østrig
- R. Woeste Co. GmbH & Co. KG, Tyskland
- Ferriere e Fonderie Di Dongo SpA, Italien
- Raccordi Pozzi Spoleto SpA, Italien
- Accesorios de Tuberia, SA, Spanien
- Crane Fluid System, Det Forenede Kongerige
b) Uafhængige importører i Fællesskabet
- SIRE SA, Frankrig
- Sofreco, Frankrig
- Hage Fittings GmbH & Co. KG, Tyskland
- Hermann Schmidt, Tyskland
- Intersantherm, Warenhandelsgesellschaft mbH, Tyskland
- "Invest" Import und Export GmbH, Tyskland
- Euraccordi, Italien
- GT Comis SpA, Italien
- Jannone Arm SpA, Italien
- Jannone SpA, Italien
- OML Srl, Italien
- Gill & Russell Ltd, Det Forenede Kongerige
- T. Hackett & Sons Ltd, Det Forenede Kongerige
c) Brugere
- Società Italiana per il Gas, Italien
- Transco BG plc, Det Forenede Kongerige
d) Eksporterende producenter
- Brasilien
- Indústria de Fundição Tupy Ltda, Joinville
- Tjekkiet
- Moravské Zelezárny as, Olomouc og producentens forretningsmæssigt forbundne salgsselskab på hjemmemarkedet, Moze Prodej sro, Olomouc
- Japan
- Hitachi Metals Ltd, Tokyo
- Sydkorea
- Yeong Hwa Metal Co. Ltd, Kyongnam
- Thailand
- BIS Pipe Fitting Industry Company Ltd, Samutsakorn
- Siam Fittings Co. Ltd, Samutsakorn
- Thai Malleable Iron & Steel Co. Ltd, Bangkok
- Kina (kontrol af status som selskab, der arbejder under markedsøkonomiske vilkår)
- Jianzhong Malleable Iron Factory, Hebei
- Jinan Meide Casting Co. Ltd, Jinan.
(6) Dumping- og skadesundersøgelsen omfattede perioden fra 1. april 1998 til 31. marts 1999 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden"). Undersøgelsen af tendenserne i sammenhæng med skadesundersøgelsen omfattede perioden fra 1. januar 1995 til udgangen af undersøgelsesperioden (i det følgerede benævnt "skadesundersøgelsesperioden").
1.2. Redegørelser vedrørende klagen
(7) Flere parter rejste spørgsmålet om, hvorfor Bulgarien ikke var omfattet af undersøgelsen som et af eksportlandene. Efter deres opfattelse var det diskriminerende, at der kun blev indledt en procedure vedrørende de pågældende otte lande og ikke Bulgarien.
(8) Situationen vedrørende Bulgarien blev undersøgt i forbindelse med analysen af klagen inden indledningen af proceduren. Klageren forelagde beviser angående normal værdi og eksportpris for bulgarske varer på samme måde som for de andre lande i klagen (prislister, Eurostat-tal). På grundlag af disse beviser fandt der tilsyneladende ikke dumping sted, hvilket betød, at der ikke kunne indledes en procedure vedrørende Bulgarien.
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Den pågældende vare
(9) Den pågældende vare er rørfittings af deformerbart støbejern som beskrevet i indledningsmeddelelsen.
(10) Undersøgelsen har vist, at der findes en række forskellige typer rørfittings af deformerbart støbejern såsom fittings med gevind, fittings med riller, fittings med lige ender og fittings med flange og til svejsning. De henhører alle under samme KN-kode 7307 19 10. Det konstateredes, at fittings med gevind på den ene side og andre fittings på den anden side har forskellige grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber, særlig hvad angår tilslutning. Førstnævnte tilsluttes ved skruning, medens sidstnævnte kun kan tilsluttes ved anvendelse af forskellige teknikker som svejsning eller kobling.
(11) På grundlag af resultaterne af undersøgelsen konstateredes det også, at producenterne i de pågældende eksportlande sælger udelukkende fittings med gevind på markedet i Fællesskabet, medens de andre typer fittings enten ikke fremstilles eller ikke sælges af de berørte parter. På grund af forskellen mellem fittings af støbejern med gevind og uden gevind, og da kun fittings af støbejern med gevind eksporteres til Fællesskabet af de berørte lande, konkluderes det, at den vare, der er omfattet af denne procedure, kun er rørfittings af deformerbart støbejern med gevind (i det følgende benævnt "fittings af støbejern" eller "den pågældende vare"). Disse fittings opfylder kravene i de internationale standarder, der er henvist til i klagen (dvs. EN 10.242, ISO 49 og ANSI)(4), og i øjeblikket tariferes under KN-kode ex 7307 19 10.
(12) Den pågældende vare fremstilles i mange forskellige typer i henseende til bl.a. størrelse, form, overfladebehandling og den anvendte kvalitet af støbejern. Trods disse forskelle har alle disse typer samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber såvel som samme anvendelsesformål. De anses derfor for at være en og samme vare.
2.2. Samme vare
(13) Kommissionen konstaterede, at fittings af støbejern, som fremstilles af EF-producenterne og sælges på markedet i Fællesskabet er samme vare som fittings af støbejern, som fremstilles i de berørte lande og eksporteres til Fællesskabet, da der ikke er nogen forskel i de grundlæggende egenskaber og anvendelser af de forskellige typer af disse fittings. Det samme gælder for fittings af støbejern, som sælges på hjemmemarkedet i eksportlandene, og de typer, der eksporteres til Fællesskabet. De var derfor også samme vare som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt "grundforordningen"). Det konstateredes også, at fittings af støbejern, som eksporteres fra Kina til Fællesskabet, og dem, som sælges på hjemmemarkedet i Thailand, der blev anvendt som referenceland, var samme vare.
2.2.1. Fittings med sort og hvid kerne
(14) Nogle parter hævdede, at fittings af støbejern, som fremstilledes og solgtes af EF-producenterne, ikke kunne sammenlignes med dem, der fremstilledes og eksporteredes til Fællesskabet af nogle af eksportlandene, da der i de EF-producerede varer almindeligvis anvendes en materialekvalitet med hvid kerne, medens kvaliteten af det materiale, der anvendes i de eksporterede varer, er med sort kerne.
(15) Undersøgelsen viste imidlertid foreløbigt, at fittings med hvid kerne og med sort kerne har fysiske egenskaber, der ligger tæt op ad hinanden, samme endelige anvendelse ("end use") og således almindeligvis er ombyttelige indbyrdes. Dette er blevet bekræftet ved, at brugerne af den af undersøgelsen omfattede vare såsom gasdistributorer og installatører ikke skelner mellem fittings med hvid og sort kerne. Både fittings med hvid kerne og fittings med sort kerne indgår endvidere i europæiske standard EN 10242 og i international standard ISO 49, som specificerer kravene til de undersøgte fittings udformning og ydeevne. Hvad angår navnlig kvaliteten af det materiale, der anvendes, er både hvid kerne og sort kerne tilladt.
(16) I betragtning af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at fittings af støbejern med hvid kerne, som fremstilles og sælges af EF-producenterne, bør anses for at være samme vare som fittings af støbejern med sort kerne, som fremstilles og eksporteres til Fællesskabet af de berørte eksportlande.
2.2.2. Særlige kendetegn ved Sydkoreas eksport
(17) Sydkoreanske eksporterende producenter hævdede, at deres varer ikke burde være del af den pågældende vare, da de har visse tekniske særegenheder. Disse fittings af støbejern har koniske udvendige gevind og koniske indvendige gevind i modsætning til andre importerede fittings af støbejern, som almindeligvis har koniske udvendige gevind og parallelle indvendige gevind.
(18) Undersøgelsen viste imidlertid, at bortset fra disse tekniske specifikationer har sydkoreanske fittings af støbejern samme fysiske og tekniske egenskaber som andre importerede fittings af støbejern. Med hensyn til anvendelsen viste undersøgelsen, at sydkoreanske fittings af støbejern anvendes på samme måde som fittings af støbejern, som importeres fra de andre berørte lande. I en medlemsstat, hvor begge typer anvendes, konstateredes det, at de er ombyttelige indbyrdes. Brugerne kan skifte fra den ene type til den anden, og de gør det, og det er fortrinsvis af traditionelle og historiske grunde, at man stadig foretrækker den koniske type i omtalte medlemsstat. Begge typer indgår endvidere i nævnte europæiske standard EN 10242, som specificerer kravene til udformning og ydeevne af fittings af støbejern til tilslutning med gevind i overensstemmelse med ISO 7-1, størrelse 1/8 til 6.
(19) På dette grundlag konkluderes det foreløbigt, at fittings af støbejern, som fremstilles af de sydkoreanske eksporterende producenter og eksporteres til Fællesskabet, er samme vare som eller kan sammenlignes med andre importerede fittings af støbejern.
3. DUMPING
A. LANDE MED MARKEDSØKONOMI
3.1. Generel metode
3.1.1. Normal værdi
(20) For at fastlægge den normale værdi fastslog Kommissionen først for hver enkelt eksporterende producent, om det samlede salg på hjemmemarkedet af fittings af støbejern var repræsentativt sammenlignet med det samlede eksportsalg af den pågældende vare til Fællesskabet. En eksporterende producents hjemmemarkedssalg blev i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen anset for repræsentativt, når hele hjemmemarkedssalget udgjorde mindst 5 % af det samlede eksportsalg til Fællesskabet.
(21) Kommissionen fastslog derefter, hvilke typer fittings af støbejern solgt på hjemmemarkedet af selskaber med repræsentativt salg der var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet. Generelt blev typer af samme størrelse, form, overfladebehandling og støbejernskvalitet anset for at være sammenlignelige.
(22) For hver enkelt af de typer, som de eksporterende producenter solgte på hjemmemarkedet, og som det konstateredes var direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet, blev det fastslået, om hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt som defineret i artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Salget på hjemmemarkedet af en bestemt type blev anset for at være tilstrækkeligt repræsentativt, når det samlede hjemmemarkedssalg af fittings af støbejern af den pågældende type i undersøgelsesperioden udgjorde 5 % eller derover af det samlede salg af fittings af støbejern af den sammenlignelige type ved eksport til Fællesskabet.
(23) Det blev også undersøgt, om hjemmemarkedssalget af hver type var foregået i normal handel, ved fastsættelse af andelen af fortjenstgivende salg af den pågældende type til uafhængige kunder. I tilfælde, hvor salget af fittings af støbejern til en nettopris, der svarede til eller var højere end de beregnede produktionsomkostninger (i det følgende benævnt "fortjenstgivende salg"), udgjorde 80 % eller derover af det samlede salg, og hvor den vejede gennemsnitlige pris på den pågældende type svarede til eller var højere end produktionsomkostningerne, blev den normale værdi fastsat på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på hele salget på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, uanset om dette gav fortjeneste eller ej. I tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg af fittings af støbejern udgjorde under 80 %, men mindst 10 % af det samlede salg, blev den normale værdi fastsat på grundlag af de faktiske hjemmemarkedspriser beregnet som et vejet gennemsnit af det fortjenstgivende salg alene.
(24) I tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg af enhver type fittings af støbejern udgjorde under 10 % af det samlede salg, blev det fastslået, at denne type ikke solgtes i tilstrækkelige mængder til, at hjemmemarkedsprisen kunne danne et passende grundlag for fastsættelsen af den normale værdi.
(25) Når hjemmemarkedspriserne for en bestemt type, som solgtes af en eksporterende producent, ikke kunne anvendes, var det nødvendigt at anvende en beregnet normal værdi frem for hjemmemarkedspriserne på andre tilsvarende typer eller andre eksporterende producenters hjemmemarkedspriser. Anvendelse af andre eksporterende producenters hjemmemarkedspriser i dette tilfælde ville have betydet, at det var nødvendigt at foretage mange justeringer og de fleste af disse baseret på et skøn, på grund af antallet af forskellige typer og udvalget af faktorer (såsom kvalitetskontrol, kvaliteten af det anvendte materiale, vægt osv.), som påvirker disse priser. En beregnet værdi for hver eksporterende producent blev derfor anset for at danne et bedre grundlag for fastsættelsen af den normale værdi.
(26) Den normale værdi blev således beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen ved sammenlægning af fremstillingsomkostningerne til de eksporterede typer, i påkommende tilfælde justeret med en rimelig procent for salgs-, general- og administrationsomkostninger (i det følgende benævnt "SG & A") og en rimelig fortjenstmargen. Kommissionen undersøgte, om de påløbne SG & A og hver af de pågældende eksporterende producenters fortjeneste på hjemmemarkedet var pålidelige oplysninger.
(27) De faktiske SG & A på hjemmemarkedet blev anset for at være pålidelige, når det pågældende selskabs salg kunne betragtes som repræsentativt i forhold til eksportsalget til Fællesskabet. Fortjenstmargenen på hjemmemarkedet blev fastlagt på grundlag af salget på hjemmemarked i normal handel, dvs. når salget til uafhængige kunder til priser, som svarede til eller var højere end produktionsomkostningerne, udgjorde mindst 10 % af det pågældende selskabs samlede salg på hjemmemarkedet af den pågældende vare. I tilfælde, hvor dette kriterium ikke var opfyldt, anvendtes en vejet gennemsnitlig fortjenstmargen for de andre selskaber med tilstrækkeligt stort salg i normal handel i det pågældende land.
3.1.2. Eksportpris
(28) I alle tilfælde, hvor fittings af støbejern blev eksporteret til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen fastlagt i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, nemlig på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
(29) I tilfælde, hvor varerne eksporteredes til en forretningsmæssigt forbunden importør, blev eksportprisen beregnet i henhold til artikel 2, stk. 9, i grundforordningen, nemlig på grundlag af den pris, til hvilken de importerede varer første gang videresolgtes til en uafhængig køber. I sådanne tilfælde blev der foretaget justering for alle påløbne omkostninger mellem import og videresalg og for fortjeneste for at få fastsat en troværdig eksportpris. På grundlag af oplysningerne fra samarbejdsvillige uafhængige importører blev fortjenesten ansat til omkring 7 %.
3.1.3. Sammenligning
(30) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der justeret for forskelle, som påvirkede prisernes sammenlignelighed i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.
3.1.4. Dumpingmargenen for de undersøgte selskaber
(31) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris.
3.1.5. Restdumpingmargen
(32) Der blev fastsat en restdumpingmargen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen.
(33) For lande med et samarbejdsniveau, som lå tæt på oplysningerne fra Eurostat, dvs. hvor der ikke var nogen grund til antage, at en eksporterende producent undlod at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen, blev det besluttet at fastsætte restdumpingmargenen på samme niveau som for de samarbejdsvillige selskaber med den højeste dumpingmargen for at sikre, at eventuelle foranstaltninger var effektive.
(34) For lande med et lavt samarbejdsniveau anvendtes oplysningerne fra det samarbejdsvillige selskab med den højeste dumpingmargen. Restdumpingmargenen blev fastsat på grundlag af den vejede gennemsnitlige dumpingmargen for de typer, som eksporteredes i repræsentative mængder. Det blev også anset for nødvendigt at anvende denne fremgangsmåde for at undgå at belønne manglende samarbejde, og der ikke var nogen tegn på, at en ikke-samarbejdsvillig part havde solgt til dumpingpriser på et lavere niveau.
3.2. Brasilien
(35) Et selskab besvarede spørgeskemaet for eksporterende producenter. Et selskab i Fællesskabet, som er forretningsmæssigt forbundet med den pågældende eksporterende producent, besvarede også spørgeskemaet for forbundne importører.
3.2.1. Normal værdi
(36) Kommissionen fulgte de samme procedurer og metoder til fastsættelsen af den normale værdi for varer med oprindelse i Brasilien som omhandlet under punkt 3.1.1.
(37) I sin besvarelse af spørgeskemaet anvendte selskabet fremstillingsomkostningerne til de solgte enheder som grundlag for fordelingen af SG & A på hver type af den pågældende vare på hjemmemarkedet, medens et sådant system ikke blev anvendt internt til fordelingen af omkostninger. Det var derfor nødvendigt at ændre fordelingsmetoden, således at ovennævnte omkostninger blev fordelt på grundlag af omsætningen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 5, i grundforordningen.
(38) For omkring halvdelen af de typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet, blev den normale værdi fastsat på grundlag af hjemmemarkedsprisen for sammenlignelige typer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen.
(39) For alle andre typer, som solgtes til eksport til Fællesskabet, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen. Der anvendtes samme SG & A og fortjeneste som for den pågældende eksporterende producent.
3.2.2. Eksportpris
(40) Kommissionen fulgte samme procedurer og metoder til vurderingen af eksportprisen for varer med oprindelse i Brasilien som omhandlet under punkt 3.1.2.
(41) Der eksporteredes varer til både ikke-forbundne og forbundne selskaber. Kommissionen holdt salget til eksport til Fællesskabet via det forbundne selskab i Fællesskabet uden for dumpingberegningerne, da de udgjorde en ubetydelig del af den brasilianske producents eksportmængde og således ikke kunne have nogen væsentlig indvirkning på resultaterne.
(42) Alt andet salg til eksport gik til uafhængige importører i Fællesskabet. Eksportprisen blev således fastsat i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen under henvisning til de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales.
3.2.3. Sammenligning
(43) Der blev justeret for forskelle i indirekte afgifter, handelsled, transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, kreditomkostninger, provisioner og omkostninger ved kundeservice, hvor dette var relevant og rimeligt.
(44) Den eksporterende producent krævede justering af den normale værdi og eksportprisen for forskelle i emballeringsomkostninger. Selskabet var imidlertid ikke i stand til at forelægge beviser for sådanne forskelle, og Kommissionen kunne derfor ikke foretage den ønskede justering.
(45) Den eksporterende producent krævede justering af den normale værdi og eksportprisen for omkostninger til reklame. Under kontrolbesøget var det ikke muligt at fastslå med rimelig nøjagtighed, om omfanget af de påløbne udgifter var rigtigt. Selskabet kunne heller ikke påvise, at disse udgifter påvirkede prisernes sammenlignelighed. Kommissionen besluttede derfor ikke at justere for reklameomkostninger.
(46) Selskabet krævede også justering af den normale værdi for forskelle i finansieringsomkostningerne til opretholdelse af lagerbeholdninger. Det var imidlertid ikke muligt at identificere lagerbeholdningerne til hjemmemarkeds- og eksportsalg særskilt, og lagerperioderne for varer bestemt til hjemmemarkedet og markedet i Fællesskabet var stort set de samme eller endog identiske. Den eksporterende producent kunne heller ikke påvise, at det påvirkede prisernes sammenlignelighed. Det var således ikke muligt at foretage en justering.
(47) Der blev krævet justering af hjemmemarkedspriserne for tilbagebetaling af visse indirekte afgifter. Kravet var beregnet på et forkert grundlag og stærkt overdrevet. Justeringen blev derfor foreløbigt nedsat til 50 % af det krævede beløb. Kommissionen vil undersøge sagen yderligere for at få fastslået, hvilket beløb af indirekte afgifter der faktisk blev tilbagebetalt ved eksportsalg til Fællesskabet og samtidig pålagt den pågældende vare ved forbrug i Brasilien.
(48) Da den eksporterende producent havde anvendt valutakurser uden tilknytning til salgsdatoen, måtte Kommissionen omregne eksportprisen ved anvendelse af vekselkurserne på fakturadatoen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra j), i grundforordningen.
(49) De samme justeringer af den normale værdi på grundlag af hjemmemarkedssalget blev også foretaget af den beregnede normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.
3.2.4. Dumpingmargen
(50) Som omhandlet i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare eksporteret til Fællesskabet sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare.
(51) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted i forbindelse med den samarbejdsvillige eksporterende producent. Den foreløbige dumpingmargen er følgende udtrykt i procent af importprisen cif, frit Fællesskabets grænse:
Indústria de Fundição Tupy Ltda: 26,1 %.
(52) Da samarbejdsniveauet var højt, blev den foreløbige restdumpingmargen fastsat til samme niveau som for det samarbejdsvillige selskab, nemlig 26,1 %.
3.3. Tjekkiet
(53) Et selskab besvarede spørgeskemaet for eksporterende producenter. Besvarelsen omfattede oplysninger om et forbundet salgsselskabs salg på hjemmemarkedet. Et selskab i Fællesskabet, som er forretningsmæssigt forbundet med denne eksporterende producent, besvarede også spørgeskemaet for forbundne importører.
3.3.1. Normal værdi
(54) Kommissionen fulgte samme procedurer og metoder til fastsættelsen af den normale værdi for varer med oprindelse i Tjekkiet som omhandlet under punkt 3.1.1.
(55) Den eksporterende producents angivne SG & A på hjemmemarkedet indeholdt beløb, som enten ikke vedrørte den pågældende vare eller ikke vedrørte undersøgelsesperioden. Omkostningerne blev derfor korrigeret i overensstemmelse hermed.
(56) SG & A, som var angivet for det forbunde salgsselskab ved salg på hjemmemarkedet, var fordelt på en sådan måde, at resultatet ikke med rimelighed afspejlede de omkostninger, der var knyttet til salget af den pågældende vare. Kommissionen omfordelte derfor SG & A under hensyn til de påløbne omkostninger for de forskellige varekategorier.
(57) Ved beregningen af produktionsomkostningerne for hver type, der solgtes på hjemmemarkedet, blev de korrigerede SG & A fordelt på hver enkelt varetype på grundlag af artikel 2, stk. 5, i grundforordningen, da der ikke var et bestemt system, som traditionelt blev anvendt.
(58) For omkring halvdelen af de typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet, blev den normale værdi fastsat på grundlag af hjemmemarkedssalgspriserne for sammenlignelige typer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen.
(59) For alle andre typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen. Der anvendtes samme SG & A og fortjeneste som i forbindelse med den pågældende eksporterende producent.
(60) Det samarbejdsvillige selskab havde klassificeret en række eksporterede varetyper som identiske og angav en enkelt fremstillingsomkostning for disse typer. Kommissionens undersøgelse viste, at de pågældende varetyper faktisk var forskellige med forskellige fremstillingsomkostninger. Fremstillingsomkostningerne for disse forskellige varetyper blev derfor anvendt til beregning af den normale værdi som angivet ovenfor.
3.3.2. Eksportpris
(61) Kommissionen fulgte samme procedurer og metoder til fastsættelse af eksportprisen for varer med oprindelse i Tjekkiet som omhandlet under punkt 3.1.2.
(62) Der blev eksporteret varer til både ikke-forbundne og forbundne selskaber. Kommissionen holdt den forbundne importørs salg til eksport til Fællesskabet uden for dumpingberegningerne, da de udgjorde en ubetydelig del af den tjekkiske eksporterende producents eksport og således ikke kunne have væsentlig indvirkning på beregningerne.
(63) Alt andet eksportsalg gik til uafhængige importører i Fællesskabet. Eksportprisen blev derfor fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen under henvisning til de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales.
3.3.3. Sammenligning
(64) Der blev justeret for forskelle i handelsled, transportomkostninger, kreditomkostninger og provisioner, hvor dette var relevant og rimeligt.
(65) Den eksporterende producent og det forbundne salgsselskab på hjemmemarkedet krævede justering af den normale værdi for en yderligere hypotetisk mængderabat, som ville blive ydet, hvis der solgtes mængder til kunder på hjemmemarkedet, som svarede til de eksporterede mængder til kunder i Fællesskabet. Kommissionen tog allerede hensyn til forskelle i de solgte mængder ved at trække alle rabatter og afslag for sådanne forskelle, som var angivet i mængde og direkte forbundet med det pågældende salg, fra i salgspriserne.
(66) Da den eksporterende producent havde anvendt vekselkurser uden tilknytning til salgsdatoen, foretog Kommissionen en omregning af omsætningen ved hvert eksportsalg ved anvendelse af vekselkurserne på fakturadatoen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra j), i grundforordningen.
(67) De samme justeringer af den normale værdi på grundlag af hjemmemarkedssalget blev også foretaget af den normale beregnede værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.
3.3.4. Dumpingmargen
(68) Som omhandlet i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare eksporteret til Fællesskabet sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare.
(69) Sammenligningen viste, at der fandt dumping sted i forbindelse med den samarbejdsvillige eksporterende producent. Den foreløbige dumpingmargen er følgende udtrykt i procent af importprisen cif, frit Fællesskabets grænse:
Moravské Zelezárny as: 28,4 %.
(70) Da samarbejdsniveauet var højt, blev den foreløbige restdumpingmargen fastsat på samme niveau som for det samarbejdsvillige selskab, nemlig 28,4 %.
3.4. Japan
(71) Et selskab besvarede spørgeskemaet for eksporterende producenter. Et selskab i Fællesskabet, der er forretningsmæssigt forbundet med denne eksporterende producent, besvarede også spørgeskemaet for forbundne importører.
3.4.1. Normal værdi
(72) Kommissionen fulgte samme procedurer og metoder til fastsættelse af den normale værdi for varer med oprindelse i Japan som omhandlet under punkt 3.1.1 undtagen i tilfælde, hvor de foreliggende faktiske oplysninger blev anvendt i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen.
(73) Da selskabet ikke gav oplysninger om produktionsomkostningerne for visse typer, anvendte Kommissionen den største dumpingmargen for disse typer i forbindelse med repræsentativt salg for ikke at belønne manglende samarbejdsvilje som omhandlet i artikel 18 i grundforordningen.
(74) For nogle af de resterende typer blev den normale værdi fastsat på grundlag af hjemmemarkedsprisen for sammenlignelige typer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen.
(75) For alle andre typer af den pågældende vare solgt til eksport til Fællesskabet blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen. Dette blev gjort ved at lægge selskabets egne SG & A og fortjenstmargen på hjemmemarkedet til fremstillingsomkostningerne for de eksporterede typer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen.
3.4.2. Eksportpris
(76) Kommissionen fulgte samme procedurer og metoder til fastsættelse af eksportprisen for varer med oprindelse i Japan som omhandlet under punkt 3.1.2.
(77) En større del af salget til eksport til Fællesskabet gik til en forbunden importør i Fællesskabet. I dette tilfælde måtte Kommissionen beregne eksportprisen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen. Priserne for de resterende eksporttransaktioner blev fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8.
3.4.3. Sammenligning
(78) Selskabet krævede justering for transportomkostninger og omkostninger i forbindelse med forskelle i handelsled. Da selskabet ikke gav nogen forklaring eller forelagde pålidelige beviser under kontrolbesøget, og der ikke blev konstateret nogen berettigelse for sådanne justeringer i besvarelsen af spørgeskemaet, kunne Kommissionen ikke godtage dem.
3.4.4. Dumpingmargen
(79) Som omhandlet i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev sammenligningen foretaget på grundlag af en vejet gennemsnitlig normal værdi og en vejet gennemsnitlig eksportpris.
(80) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted i forbindelse med den samarbejdsvillige eksporterende producent. Den foreløbige dumpingmargen er følgende udtrykt i procent af importprisen cif, frit Fællesskabets grænse:
Hitachi Metals Ltd: 17,6 %.
(81) Kommissionen fulgte samme metode til fastsættelse af en foreløbig restdumpingmargen for Japan som under punkt 3.1.5 for alle lande med et lavt samarbejdsniveau. På dette grundlag er restdumpingmargenen 28,3 %.
3.5. Sydkorea
(82) Et selskab besvarede spørgeskemaet for eksporterende producenter.
3.5.1. Normal værdi
(83) Kommissionen fulgte samme procedurer og metoder til fastsættelse af den normale værdi for varer med oprindelse i Sydkorea som omhandlet under punkt 3.1.1.
(84) Med ovennævnte metode var det muligt at fastsætte den normale værdi for omkring en fjerdedel af typerne på grundlag af hjemmemarkedspriserne for sammenlignelige typer.
(85) For alle andre typer af den pågældende vare, som solgtes til eksport til Fællesskabet af det pågældende samarbejdsvillige selskab, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.
(86) Dette blev gjort ved at lægge selskabets egne SG & A og fortjenstmargen på hjemmemarkedet til fremstillingsomkostningerne til de eksporterede typer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen.
3.5.2. Eksportpris
(87) Kommissionen fulgte samme procedurer og metoder til fastsættelse af eksportpriserne for varer med oprindelse i Sydkorea som omhandlet under 3.1.2.
(88) Hele det samarbejdsvillige selskabs salg af den pågældende vare på markedet i Fællesskabet foregik til uafhængige kunder i Fællesskabet. Eksportprisen blev derfor fastlagt under henvisning til de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales.
3.5.3. Sammenligning
(89) Der blev foretaget justering for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings-, emballerings- og kreditomkostninger, hvor dette var relevant og rimeligt.
(90) Selskabet krævede også justering for kreditomkostninger i forbindelse med salget på hjemmemarkedet. Dette salg blev imidlertid foretaget på løbende konto. Da der ikke forelå beviser for, at kreditomkostninger udgjorde en faktor, som der burde tages hensyn til ved prisfastsættelsen, var det ikke muligt at justere for kreditomkostninger i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra g), i grundforordningen.
(91) Selskabet krævede endvidere justering for påståede forskelle i handelsled, da der burde tages hensyn til salgsudgifter på hjemmemarkedet, som ikke påløb på eksportmarkedet. Salget på begge markeder foregik imidlertid i samme led, dvs. til distributører, og kravet blev derfor afvist. Der blev heller ikke forelagt bevis for, at sådanne forskelle i salgsudgifter ville have påvirket prisernes sammenlignelighed.
3.5.4. Dumpingmargen
(92) Til sammenligningen anvendtes en vejet gennemsnitlig normal værdi og en vejet gennemsnitlig eksportpris i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen.
(93) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted i forbindelse med det samarbejdsvillige selskab. Den foreløbige dumpingmargen fastsattes til følgende udtrykt i procent af importprisen cif, frit Fællesskabets grænse:
Yeong Hwa Metal Co. Ltd: 11,8 %.
(94) Der blev fulgt samme metode til fastsættelse af en foreløbig restdumpingmargen for Sydkorea som omhandlet under punkt 3.1.5 for lande, hvor samarbejdsniveauet var lavt. På dette grundlag er restdumpingmargenen 24,6 %.
3.6. Thailand
(95) Tre selskaber besvarede spørgeskemaet for eksporterende producenter.
(96) For et af disse selskaber konstateredes der alvorlige mangler i oplysningerne vedrørende salg og produktionsomkostninger i forbindelse med fittings af støbejern, som solgtes på hjemmemarkedet, hvilket gjorde det umuligt at opnå rimeligt nøjagtige resultater og beregne en foreløbig dumpingmargen på grundlag af de angivne data. Det blev derfor besluttet delvis at anvende de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen. I mangel af et bedre alternativ anvendtes den normale værdi for de to andre eksporterende producenter, hvor dette var muligt. For eksportsalg, for hvilke der ikke forelå nogen normal værdi, anvendtes den højeste dumpingmargen for ikke at belønne manglende samarbejdsvilje.
3.6.1. Normal værdi
(97) Kommissionen fulgte samme procedurer og metoder til fastsættelse af den normale værdi for varer med oprindelse i Thailand som omhandlet under punkt 3.1.1 undtagen i tilfælde, hvor de foreliggende faktiske oplysninger anvendtes i overensstemmelse med artikel 18 til fastsættelsen af dumpingmargenen.
(98) På grundlag af ovennævnte metode var det delvis muligt at fastsætte den normale værdi på grundlag af hjemmemarkedsprisen for sammenlignelige typer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen.
(99) For alle andre typer af den pågældende vare, som solgtes til eksport til Fællesskabet af de to samarbejdsvillige selskaber, for hvilke der blev beregnet dumpingmargener, blev den normale værdi beregnet på grundlag af en beregnet værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.
(100) Dette blev gjort ved at lægge selskabets egne SG & A og fortjenstmargen på hjemmemarkedet til fremstillingsomkostningerne til de eksporterede typer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen.
3.6.2. Eksportpris
(101) Kommissionen fulgte samme procedurer og metoder til fastsættelse af eksportprisen for varer med oprindelse i Thailand som omhandlet under 3.1.2.
(102) De to selskabers salg af fittings af støbejern på markedet i Fællesskabet foregik til uafhængige importører i Fællesskabet. Eksportprisen blev derfor fastsat under henvisning til de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales.
3.6.3. Sammenligning
(103) Der blev justeret for forskelle i transport-, emballerings- og kreditomkostninger og provisioner, hvor dette var relevant og rimeligt.
(104) Et af de samarbejdsvillige selskaber krævede justering for importafgifter. Selskabet påviste imidlertid ikke forbindelsen mellem den betalte importtold og de såkaldte skatteudligningsforanstaltninger for eksportører. Kravet om justering blev derfor afvist.
(105) Et af de samarbejdsvillige selskaber krævede justering for fysiske forskelle. Kravet bestod i virkeligheden af tre forskellige anmodninger: i) justering for handelsled, fordi prisernes sammenlignelighed var påvirket af forskelle i OEM-salg (original equipment manufacturer), ii) justering for fysiske forskelle i muffer (med lige ender, med vulst eller bånd) og endelig iii) justering for forskellige i mængder. Ingen af de tre krav blev imidlertid påvist i tilstrækkelig grad. Under kontrolbesøget konstateredes det, at der ikke blev skelnet mellem forskellige typer kunder og muffer eller mængder, når der blev truffet beslutning om priser. Prisernes sammenlignelighed var helt klart ikke påvirket af nogen af de tre påståede forskelle. Da der ikke blev forelagt bevis for disse forskelle, blev der ikke indrømmet justering.
(106) Samme selskab krævede justering for kreditomkostninger i forbindelse med salg på hjemmemarkedet. Der blev krævet justering på grundlag af en løbende konto uden bevis for, at der forelå en aftale mellem leverandør og køber på salgstidspunktet. Kravet blev afvist, fordi det i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra g), i grundforordningen kun er muligt at justere for det antal dage, der er aftalt på salgstidspunktet, da kun udgifter i forbindelse med det aftalte antal dage på salgstidspunktet anses for at kunne påvirke prisernes sammenlignelighed.
(107) Et af de samarbejdsvillige selskaber krævede justering for valutaomregning på grundlag af en påstået forskel i vekselkurserne mellem salgsordren og den faktiske fakturadato. Kravet blev afvist, fordi de påståede forskelle i kurser ikke blev bekræftet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra j), i grundforordningen af de oplysninger, der blev modtaget under kontrolbesøget, da der ikke var nogen vedvarende bevægelse i kurserne i undersøgelsesperioden, og salgsordren ikke var en indgåelse af en aftale om salg og ikke havde nogen bindende virkning.
3.6.4. Dumpingmargen
(108) Som omhandlet i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev sammenligningen foretaget på grundlag af en vejet gennemsnitlig normal værdi og en vejet gennemsnitlig eksportpris for alle selskaber.
(109) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted i forbindelse med alle producenter, som samarbejdede fuldt ud med Kommissionen. Den foreløbige dumpingmargen er følgende udtrykt i procent af importprisen cif, frit Fællesskabets grænse:
(110) BIS Pipe Fitting Industry Company Ltd, Samutsakorn: 25,8 %
Siam Fittings Co. Ltd, Samutsakorn: 12,4 %
Thai Malleable Iron & Steel Co. Ltd, Bangkok: 25,8 %.
(111) For ikke-samarbejdsvillige selskaber blev den foreløbige restdumpingmargen fastsat som margenen for det selskab, der havde den højeste dumpingmargen. Udtrykt i procent af importprisen cif, frit Fællesskabets grænse, er denne margen 25,8 %.
3.7. Kroatien og Jugoslavien
(112) På baggrund af de foreløbige resultater med ubetydelige markedsandele (de minimis) for importen af den pågældende vare med oprindelse i både Kroatien og Jugoslavien, blev det foreløbigt besluttet, ikke at beregne en dumpingmargen for denne import.
B. LANDE UDEN MARKEDSØKONOMI
3.8. Kina
3.8.1. Undersøgelse af status som selskab, der driver virksomhed under markedsøkonomiske vilkår
(113) Tre kinesiske selskaber anmodede om status som selskab, der driver virksomhed under markedsøkonomiske vilkår (i det følgende benævnt "markedsøkonomisk selskab") i henhold til artikel 2, stk. 7, litra c), i grundforordningen.
(114) Kravet, der blev fremsat af et selskab, måtte afvises, da selskabet i anmodningen oplyste, at dets regnskaber ikke blev revideret. Selskabet opfyldte følgelig ikke betingelserne i andet indryk i artikel 2, stk. 7, litra c), i grundforordningen. Et kontrolbesøg på stedet var således ikke nødvendigt.
(115) Kommissionen indhentede alle de oplysninger, som den fandt nødvendige, og efterprøvede alle oplysningerne i anmodningerne om status som "markedsøkonomisk selskab" under kontrolbesøg hos de to andre selskaber.
(116) For det ene af disse selskabers vedkommende blev det fastslået, at staten greb ind i betydeligt omfang i forbindelse med afgiftslettelser og fastsættelse af arbejdernes lønninger. Der forelå heller ikke et klart sæt grundlæggende regnskabsforskrifter, og selskabets produktionsomkostninger og finansielle situation var genstand for væsentlige fordrejninger.
(117) For det andet selskabs vedkommende konstaterede Kommissionen, at regnskaberne ikke blev revideret af en uafhængig instans, og at de anvendte metoder ikke var i overensstemmelse med passende internationale regnskabsstandarder.
(118) Ingen af de to andre selskaber, som anmodede om status som markedsøkonomisk selskab, opfyldte således betingelserne i artikel 2, stk. 7, litra c), i grundforordningen. Alle tre selskaber blev underrettet om, at deres anmodninger var blevet afvist.
3.8.2. Valg af referenceland
(119) Da ingen selskaber kunne betragtes som markedsøkonomiske selskaber, var det nødvendigt at sammenligne de kinesiske eksporterende producenters eksportpriser med en normal værdi fastsat for et passende land med markedsøkonomi i henhold til artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen.
(120) Polen blev nævnt af klageren og foreslået af Kommissionen i indledningsmeddelelsen. En polsk producent samarbejdede senere og besvarede spørgeskemaet. Besvarelsen var imidlertid mangelfuld på en række afgørende områder, navnlig angående hjemmemarkedssalg og produktionsomkostninger. Kommissionen fandt det således ikke hensigtsmæssigt at anvende Polen som referenceland i undersøgelsen.
(121) Trods Kommissionens bestræbelser var ingen andre producenter i et land, som ikke var omfattet af denne undersøgelse, rede til at samarbejde. Kommissionen havde derfor ikke andet valg end at vælge et land, som er omfattet af klagen.
(122) Kommissionen besluttede, at Thailand var det mest passende tredjeland med markedsøkonomi med henblik på fastsættelse af den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, i grundforordningen, på baggrund af de thailandske producenters hjemmemarkedssalg sammenlignet med importen til Fællesskabet fra Kina og flere producenter på hjemmemarkedet, hvilket gav mulighed for en rimelig fortjeneste på denne type vare.
3.8.3. Individuel behandling
(123) Alle tre samarbejdsvillige selskaber anmodede om individuel behandling.
(124) I henhold til artikel 9, stk. 5, i grundforordningen er det EF-institutionernes politik at beregne en enkelt landsdækkende told for lande uden markedsøkonomi, undtagen i de tilfælde, hvor selskaberne kan påvise en grad af lovmæssig og faktuel uafhængighed, således at risikoen for omgåelse af den landsdækkende told er ophævet. Til dette formål blev detaljerede spørgsmål indføjet i den formular angående status som markedsøkonomisk selskab, der sendtes til de berørte parter efter indledningen af proceduren.
(125) For et af selskaberne viste en undersøgelse af oplysningerne i anmodningen om individuel behandling, at selskabet var berettiget til en sådan behandling. Selskabets besvarelse af spørgeskemaet var imidlertid meget ufuldstændig, navnlig hvad angik eksportsalget. Det er derfor foreløbigt besluttet ikke at indrømme selskabet individuel behandling. Spørgsmålet vil blive undersøgt yderligere inden det endelige stadium af undersøgelsen.
(126) Med hensyn til de to andre samarbejdsvillige selskaber, var der tale om klar indgriben fra de statslige myndigheders side i forbindelse med fastsættelsen af eksportpriser og mængder.
(127) Ingen af de tre selskaber blev derfor indrømmet individuel behandling.
3.8.4. Normal værdi
(128) Den normale værdi for de kinesiske eksporterende producenter blev beregnet på grundlag af den normale værdi, der fastsattes for de samarbejdsvillige thailandske selskaber, ved anvendelse af den metode, der er omhandlet under punkt 3.1.1. Hertil anvendtes de typer, der solgtes på det thailandske hjemmemarked, og som det konstateredes var sammenlignelige med de kinesiske typer, der eksporteredes til Fællesskabet.
3.8.5. Eksportpris
(129) Kommissionen fulgte samme procedurer og metoder til fastsættelse af eksportprisen for varer med oprindelse i Kina som omhandlet under punkt 3.1.2. For de samarbejdsvillige eksporterende producenter blev eksportprisen fastsat under henvisning til de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales. Oplysningerne fra Eurostat anvendtes for at tage hensyn til ikke-samarbejdsvillige parters eksport.
3.8.6. Sammenligning
(130) Eksportprisen blev justeret for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings- og emballeringsomkostninger, hvor dette var relevant.
(131) Med hensyn til den normale værdi blev alle justeringer, der var indrømmet de thailandske eksporterende producenter og relevante på baggrund af de eksporterende producenters eksport, også foretaget i Kinas tilfælde.
3.8.7. Dumpingmargen
(132) Den foreløbige dumpingmargen for Kina udtrykt i procent af importprisen cif, frit Fællesskabets grænse, er 49,4 %.
4. SKADE
4.1. Den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet
(133) De klagende EF-producenter tegner sig for hele produktionen i Fællesskabet af fittings af støbejern og udgør således den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet som omhandlet i artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen.
(134) En interesseret part hævdede, at en producent ikke burde anses for at høre til EF-erhvervsgrenen, fordi den pågældende importerede den pågældende vare fra et af de berørte lande, nemlig Kina. Påstanden blev hverken dokumenteret eller bekræftet ved undersøgelsen. Flere interesserede parter hævdede, at visse EF-producenter importerede den pågældende vare fra andre tredjelande. Undersøgelsen viste med hensyn til en producent, at dette var tilfældet. Denne import var imidlertid minimal sammenlignet med EF-produceret salg på markedet i Fællesskabet. Selskabet var derfor stadig producent i Fællesskabet i sin vigtigste aktivitet. Påstandene blev ikke bekræftet med hensyn til de andre producenter.
(135) Kravene er derfor blevet afvist.
4.2. Forbruget i Fællesskabet
(136) Det synlige forbrug i Fællesskabet blev fastlagt på grundlag af EF-erhvervsgrenens salgsmængde på markedet i Fællesskabet plus importen til Fællesskabet af fittings af støbejern fra de berørte lande og fra alle andre tredjelande, som man ved producerer og eksporterer den pågældende vare til Fællesskabet. På dette grundlag faldt forbruget ca. 6 % mellem 1995 og undersøgelsesperioden, fra ca. 65000 tons til ca. 61000 tons, og nåede det laveste niveau i 1996, som var et år, hvor hele sektoren led under vanskelige markedsvilkår.
4.3. Kumulativ vurdering af virkningerne af den pågældende import
(137) Det blev med hensyn til nogle af de berørte lande fremført, at importen ikke burde vurderes kumulativt med anden import under hensyn til betingelserne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen. Undersøgelsen viste følgende i den forbindelse.
(138) Hvad angår Kroatien og Jugoslavien blev det foreløbigt fastslået, importen af varer med oprindelse i disse lande udgjorde 0,4 % og 0,3 % af det samlede forbrug i undersøgelsesperioden. Denne import anses foreløbigt i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i grundforordningen for ikke at have bidraget til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, og holdes derfor uden for skadesvurderingen.
(139) Den brasilianske eksporterende producent fremførte, at eksporten af fittings af støbejern fra Brasilien ikke burde kumuleres med importen fra resten af de berørte lande på grund af forskellig markedsadfærd og forskelle i eksportpriser. Den tjekkiske eksporterende producent hævdede også, at eksporten fra Tjekkiet ikke burde kumuleres med eksporten fra de andre berørte lande, da handelsmønstret var forskelligt fra mønstret i disse lande. De thailandske eksporterende producenter fremførte, at eksporten fra Thailand ikke burde vurderes kumulativt med eksporten fra de andre berørte lande på grund af deres faldende eksportmængde og deres forholdsvis højere eksportpriser. Endelig hævdede de sydkoreanske eksporterende producenter, at eksporten fra Sydkorea ikke burde kumuleres med eksporten fra de andre berørte lande på grund af deres varers specifikke tekniske egenskaber, og de eksporterer kun denne vare til markedet i Det Forenede Kongerige. Der blev draget følgende foreløbige konklusioner.
4.3.1. Brasilien
(140) Importen fra Brasilien fulgte ikke en stabil tendens. Importen fra nogle af de andre lande fulgte imidlertid et lignende mønster. Importmængden fra Brasilien var altid betydelig i absolutte tal, medens markedsandelen lå temmelig stabilt på 7-8 % i hele skadesundersøgelsesperioden. Udtrykt i priser fulgte de en ustabil tendens i løbet af skadesundersøgelsesperioden. Uanset dette faldt priserne næsten hele tiden mellem 1996 og undersøgelsesperioden. Det blev endeligt fastslået, at priserne på importen fra Brasilien lå langt under EF-erhvervsgrenens priser. Derfor anses det foreløbigt for hensigtsmæssigt at vurdere importen fra Brasilien kumulativt med importen fra de andre berørte lande.
4.3.2. Tjekkiet
(141) Importen fra Tjekkiet steg både i absolutte tal og relativt i skadesundersøgelsesperioden. Navnlig steg importmængden 123 %, medens markedsandelen steg ca. 4 procentpoint fra ca. 3 % til ca. 7 %. Hvad angår priserne, var de forholdsvis stabile i denne periode og lå langt under EF-erhvervsgrenens priser i undersøgelsesperioden. Derfor anses det foreløbigt for hensigtsmæssigt at vurdere importen fra Tjekkiet kumulativt med importen fra de andre berørte lande.
4.3.3. Thailand
(142) Med hensyn til Thailand er den globale udvikling i importen ikke forskellig fra den i nogle af de andre berørte lande, hvis udvikling på samme måde fulgte en ustabil tendens. Priserne steg mellem 1995 og undersøgelsesperioden. Der blev alligevel fastslået et betydeligt prisunderbud i forhold til EF-erhvervsgrenens priser. Derfor anses det foreløbigt for hensigtsmæssigt at vurdere importen fra Thailand kumulativt med importen fra de andre berørte lande.
4.3.4. Sydkorea
(143) Med hensyn til den sydkoreanske eksporterende producents anmodning om ikke-kumulation på grund af de specifikke tekniske egenskaber ved den vare, som de fremstillede og eksporterede til markedet i Fællesskabet, nemlig til et medlemsland, henvises der til ovenstående konklusioner vedrørende samme vareemne. Da det er fastslået, at fittings af støbejern, som fremstilles af de sydkoreanske eksporterende producenter og sælges på markedet i det nævnte medlemsland, er samme vare som fittings af støbejern, der produceres i dette medlemsland og i resten af Fællesskabet, anses det foreløbigt for hensigtsmæssigt at vurdere importen fra Sydkorea kumulativt med importen fra de andre berørte lande.
(144) Undersøgelsen viste, at der findes mange forskelle mellem importniveau og importudvikling og de respektive priser. Betingelserne for kumulation som omhandlet i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen er imidlertid opfyldt, da dumpingmargenerne ligger over de minimis-niveau og de pågældende importmængder ikke er ubetydelige. Med hensyn til konkurrencebetingelserne mellem de importerede varer og mellem de importerede varer og samme vare produceret i Fællesskabet konstateredes det, at de var sammenlignelige, da den pågældende import blev foretaget i undersøgelsesperioden i betydelige mængder, hvilket førte til betydelige markedsandele, og varerne importeredes til priser, som i samme periode var meget lavere end EF-erhvervsgrenens priser. Desuden konstateredes det, at både den vare, der blev fremstillet i Fællesskabet, og den importerede vare fra de berørte lande har samme eller tilsvarende distributionskanaler. Derfor anses det foreløbigt for hensigtsmæssigt at vurdere importen fra de berørte lande kumulativt, med undtagelse af Kroatien og Jugoslavien på grund af den ubetydelige import fra disse lande.
4.4. Den pågældende imports omfang og markedsandele
4.4.1. Den pågældende imports omfang
(145) Ifølge Eurostat og de samarbejdsvillige eksporterende producenters besvarelser af spørgeskemaerne steg importen af fittings af støbejern med oprindelse i de berørte lande omkring 32 % mellem 1995 og undersøgelsesperioden, fra ca. 13100 tons til ca. 17500 tons. Mere præcist steg importen af de berørte lande støt efter en nedgang mellem 1995 og 1996, som faldt sammen med nedgangen i forbruget i Fællesskabet det pågældende år. Mellem 1996 og undersøgelsesperioden steg importen omkring 45 %, fra ca. 12000 tons til 17500 tons.
4.4.2. Markedsandel
(146) Markedsandelen for importen fra de berørte lande fortsatte med at stige mellem 1995 og undersøgelsesperioden, fra ca. 20 % til ca. 29 %.
4.5. Priser på den pågældende import
4.5.1. Prisudvikling
(147) Den vejede gennemsnitlige pris på importen fra de berørte lande faldt ca. 5 % mellem 1995 og undersøgelsesperioden, fra 1,88 til 1,78 EUR/kg. Priserne steg betydeligt mellem 1995 og 1996 svarende til den generelle prisstigning på markedet og blev også fulgt af EF-erhvervsgrenen og de andre tredjelande. Mellem 1996 og undersøgelsesperioden var prisfaldet meget markant fra 1,96 til 1,78 EUR/kg, dvs. 10 %.
4.5.2. Prisunderbud
(148) Det blev yderligere undersøgt, om de eksporterende producenters priser var lavere end EF-erhvervsgrenens priser i undersøgelsesperioden. De eksporterende producenters priser på fittings af støbejern blev således behørigt justeret til cif-niveau, fortoldet, medens EF-producenternes priser blev justeret til priser ab fabrik. Både EF-erhvervsgrenen og de eksporterende producenter fra de berørte lande solgte generelt til samme kundekategorier, dvs. forhandlere og distributører, og undertiden endog til de samme selskaber. Disse kundekategorier optrådte også som importører.
(149) For hver type af fittings af støbejern som defineret i betragtning 10 blev EF-producenternes vejede gennemsnitlige priser ab fabrik sammenlignet med hver eksporterende producents vejede gennemsnitlige eksportpriser. På dette grundlag er udbudsmargenerne pr. land udtrykt i procent af EF-erhvervsgrenens priser alle betydeligt over 20 %.
4.6. EF-erhvervsgrenens situation
4.6.1. Produktion
(150) EF-erhvervsgrenens produktion af fittings af støbejern faldt med omkring 10 % mellem 1995 og undersøgelsesperioden, fra ca. 54600 tons til ca. 49300 tons. Faldet i produktionen var særlig stort fra 1995 til 1996 af to grunde: For det første var det nødvendigt at lukke en fabrik, som fremstillede fittings af støbejern i Tyskland, og for det andet skete der en koncentration af forbruget på markedet i Fællesskabet. EF-erhvervsgrenen øgede sin produktion mellem 1996 og undersøgelsesperioden med ca. 6 % i et forsøg på at nedsætte de faste omkostninger, men dette resulterede i større lagerbeholdninger og ikke i stigende salg, også selv om forbruget i Fællesskabet øgedes igen efter 1996.
4.6.2. Produktionskapacitet
(151) EF-erhvervsgrenens produktionskapacitet faldt 14 % mellem 1995 og undersøgelsesperioden, fra 85000 tons til 73000 tons. Denne udvikling bør vurderes på baggrund af, at en fabrik i Tyskland som nævnt indstillede sin virksomhed i 1996.
4.6.3. Kapacitetsudnyttelse
(152) Kapacitetsudnyttelsen steg fra 64 % i 1995 til 67 % i undersøgelsesperioden.
4.6.4. Salg
(153) EF-erhvervsgrenens salg faldt fra ca. 45500 tons i 1995 til ca. 37700 tons i undersøgelsesperioden, dvs. med omkring 17 %. EF-erhvervsgrenens salg faldt således i en periode, hvor markedet indskrænkedes, medens de berørte lande var i stand til at udvide salget med ca. 32 %.
4.6.5. Markedsandel
(154) EF-erhvervsgrenens andel af markedet i Fællesskabet faldt fra 70 % i 1995 til ca. 62 % i undersøgelsesperioden, dvs. 8 procentpoint. Denne faldende tendens startede efter 1996, hvor EF-erhvervsgrenens markedsandele kulminerede med omkring 71 %.
4.6.6. Salgspriser
(155) Undersøgelsen viste, at EF-producenternes gennemsnitlige salgspriser steg fra 3,60 ECU/kg i 1995 til 3,88 ECU/kg i undersøgelsesperioden, en stigning på ca. 8 %. Denne stigning fandt sted i to faser, den ene mellem 1995 og 1996 og den anden mellem 1997 og 1998. Priserne for alle økonomiske aktører på markedet (nemlig EF-erhvervsgrenen, de berørte lande og andre tredjelande) steg i første fase, men kun EF-erhvervsgrenens og de andre tredjelandes priser steg i anden fase. De berørte lande fulgte den modsatte tendens og sænkede deres salgspriser med ca. 5 % i den nævnte periode mellem 1997 og 1998.
4.6.7. Lagerbeholdninger
(156) EF-erhvervsgrenens lagerbeholdninger øgedes fra ca. 16300 tons i 1995 til ca. 17400 tons i undersøgelsesperioden, dvs. ca. 6 %. Stigningen var særlig kraftig fra 1996, svarende til EF-erhvervsgrenens stigende produktion og faldende salg.
4.6.8. Rentabilitet
(157) EF-erhvervsgrenens rentabilitet, udtrykt i procent af nettosalget, faldt 2,3 procentpoint mellem 1996 og undersøgelsesperioden, fra 1,4 % til - 0,9 %. Med 1995 som udgangspunkt var der følgende udvikling: fra - 2,2 % til - 0,9 %. Året 1995 og den negative rentabilitet, der konstateredes for EF-erhvervsgrenen i gennemsnit, afspej ler omkostninger i forbindelse med den fabrikslukning, der som nævnt fandt sted i 1995. Året 1995 var desuden præget af to producenters omstruktureringsbestræbelser med produktionsrationalisering og investeringer for at opfylde Fællesskabets miljøbestemmelser.
4.6.9. Beskæftigelse
(158) Der var en nedgang i beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen fra 2532 ansatte i 1995 til 2370 ansatte i undersøgelsesperioden, dvs. ca. 6 %. Denne nedgang bør vurderes på baggrund af EF-erhvervsgrenens forsøg på at omstrukturere og nedbringe omkostningerne. Undersøgelsen viste, at produktionsprocessen i forbindelse med fittings af støbejern er meget arbejdskraftsintensiv.
4.6.10. Investeringer
(159) EF-erhvervsgrenen reducerede sine investeringer fra ca. 20,4 mio. ECU i 1995 til ca. 17 mio. ECU i undersøgelsesperioden, dvs. 16 %. Der er vigtige forskelle inden for denne periode. Investeringerne øgedes f.eks. mellem 1998 og undersøgelsesperioden fra 12,7 mio. ECU til 17,0 mio. ECU. Det er værd at bemærke, at investeringsniveauet var ret betydeligt i skadesundersøgelsesperioden, navnlig i 1995, hvilket faldt sammen med omstruktureringsbestræbelserne i det pågældende år som nævnt ovenfor. Dette viser, at EF-erhvervsgrenen stadig er levedygtig og ikke er parat til at opgive sit produktionssegment, især da de pågældende investeringer for det meste var bestemt til rationalisering af produktionsprocessen.
4.7. Konklusion vedrørende skade
(160) Undersøgelsen af ovennævnte skadesfaktorer viser, at EF-erhvervsgrenens situation forværredes. Erhvervsgrenen oplevede især nedgang i produktion, produktionskapacitet, salg og markedsandel. Der var også en betydelig nedgang i antallet af ansatte og nedgang i investeringerne såvel som en forøgelse af lagerbeholdningerne. Stigningen i kapacitetsudnyttelsen var afhængig af den reducerede produktionskapacitet.
(161) Det konkluderes derfor foreløbigt, at EF-erhvervsgrenen forvoldtes væsentlig skade som omhandlet i artikel 4, stk. 1, i grundforordningen.
5. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(162) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 6 og 7, i grundforordningen blev det undersøgt, om den væsentlige skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen, blev forvoldt af dumpingimporten, og om andre faktorer kunne have forårsaget eller bidraget til skaden, således at skade, der er forvoldt af andre faktorer, ikke tilskrives dumpingimporten.
5.1. Virkningerne af dumpingimporten
(163) Kommissionen konstaterede, at tendensen i importen fra de berørte eksportlande og deres stigende markedsandel faldt sammen med forværringen af EF-erhvervsgrenens situation. På et tidspunkt, hvor forbruget i Fællesskabet faldt ca. 6 %, steg den pågældende imports markedsandel ca. 9 procentpoint, fra ca. 20 % i 1995 til 29 % i undersøgelsesperioden, samtidig med at EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt fra 70 % til omkring 62 %. Faldet i erhvervsgrenens markedsandel er næsten symmetrisk med stigningen i den pågældende imports markedsandel, navnlig fra 1996.
(164) Med hensyn til priserne på dumpingimporten konstateredes der betydelige underbudsmargener. Markedet for fittings af støbejern er yderst prisfølsomt, og prisniveauet er et afgørende element for brugernes valg, hvilket blev bekræftet af samarbejdsvillige importører og brugere.
(165) Under disse omstændigheder havde pristrykket fra den pågældende import større indvirkning på EF-erhvervsgrenens salg og markedsandel. Da EF-erhvervsgrenen ikke kunne følge den nedadgående tendens i priserne på den pågældende import, formindskedes salget betydeligt, og den led finansielle tab. Det meget mindre salg havde også virkninger for produktionsled og lagerbeholdninger og førte til en stigning i de faste omkostninger. Dette havde negative følger for EF-erhvervsgrenens overordnede rentabilitet.
5.2. Virkningerne af andre faktorer
(166) Det blev også undersøgt, om andre faktorer end dumpingimporten fra de berørte lande kunne have forårsaget eller bidraget til den skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen.
5.2.1. Importen fra tredjelande
(167) Flere interesserede parter hævdede på grundlag af Eurostat-oplysninger, at den skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen, måtte tilskrives importen fra tredjelande, som ikke var omfattet af proceduren, navnlig Tyrkiet, Bulgarien og Polen.
(168) Ifølge disse oplysninger faldt importen af fittings af støbejern fra alle andre tredjelande fra ca. 6200 tons i 1995 til 5300 i undersøgelsesperioden, dvs. omkring 14 %, medens markedsandelene lå relativt stabilt i hele perioden, med en let faldende tendens og var på ca. 10 % i 1995 og ca. 9 % i undersøgelsesperioden. Med hensyn til de vejede gennemsnitlige priser på importen fra andre tredjelande, steg de som angivet af Eurostat fra 1,93 ECU/kg til 2,22 ECU/kg. De var betydeligt højere end de vejede gennemsnitlige priser for de berørte lande i hele skadesundersøgelsesperioden.
(169) Undersøges importen fra de enkelte lande, viser det sig for det første, at importen fra Tyrkiet lå stabilt på næsten ubetydelige niveauer i hele skadesundersøgelsesperioden. Importen var således 553 tons i 1995 og 632 tons i undersøgelsesperioden, og markedsandelene lå stabilt på ca. 1 % i skadesundersøgelsesperioden. Hvad enhedsprisen angår var den ifølge Eurostat højere end prisen på den berørte import i hele skadesundersøgelsesperioden.
(170) Med hensyn til Bulgarien steg importen både i absolutte tal og relativt. Mellem 1995 og undersøgelsesperioden steg importen fra 43 tons til 1109 tons, og markedsandelen steg fra 0,1 % til 1,8 % og var således hele tiden ikke særlig stor. Hvad angår enhedsprisen, steg den i skadesundersøgelsesperioden og var i undersøgelsesperioden højere end de vejede gennemsnitlige priser på eksporten fra de berørte lande.
(171) Hvad angår importen fra Polen lå markedsandelen forholdsvis stabilt i skadesundersøgelsesperioden på omkring 4-5 %, selv om importen steg i absolutte tal fra ca. 2500 tons i 1995 til ca. 3000 tons i undersøgelsesperioden. Enhedsprisen var imidlertid betydeligt højere i undersøgelsesperioden end de vejede gennemsnitlige priser for de berørte lande.
(172) Flere interesserede parter hævdede desuden på grundlag af oplysninger fra Eurostat, at den skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen, navnlig var blevet forvoldt af importen af fittings af støbejern fra USA. Men da undersøgelsen viste, at importen fra USA består af andre varer end de berørte varer, konkluderes det, at importen fra USA ikke har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade.
(173) Der var heller ikke tegn på, at importen fra tredjelande, som ikke er omfattet af proceduren, solgtes til dumpingpriser.
5.2.2. Andre forhold
(174) Flere interesserede parter hævdede, at den skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen, var resultatet af dens egen import fra et berørt land og fra andre tredjelande til videresalg på markedet i Fællesskabet. Som nævnt i betragtning 127 viste undersøgelsen, at en EF-producent importerede den pågældende vare fra et tredjeland. Men da der var tale om meget små mængder, og de kun udgjorde en ubetydelig del af den pågældendes salg i Fællesskabet, kan de ikke have haft nogen særlig indvirkning for den pågældende EF-producents situation.
(175) Visse interesserede parter hævdede også, at hovedårsagen til den skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen, var, at fittings af støbejern blev udskiftet med fittings af materialer som kobber og plast. Flere interesserede parter hævdede desuden, at en af de faktorer, som kunne have påført EF-erhvervsgrenen skade, var afmatningen i byggesektoren og den deraf følgende nedsættelse af forbruget i Fællesskabet af den pågældende vare. Undersøgelsen viste således, at der fandt en betydelig udskiftning af støbejern sted med forskellige materialer som kobber og plast i 1980'erne. Senere var virkningerne af denne udskiftning mindre, og anvendelsen af fittings af støbejern forblev stabil, navnlig til de formål, hvor fysisk varighed, modstand såvel som en specifik trækstyrke og forlængelse er et krav.
(176) Disse generelle resultater understøttes af udviklingen i forbruget i Fællesskabet i løbet af undersøgelsen. Hvis forbruget faldt 6 % i skadesundersøgelsesperioden, bidrog dette ikke på nogen særlig måde til den væsentlige skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen. De berørte lande var i denne situation, selv med en afmatning i byggeindustrien, tværtimod i stand til at øge deres import til Fællesskabet med ca. 32 %, hvilket yderligere straffede EF-erhvervsgrenen, hvis salg formindskedes ca. 17 %.
5.3. Konklusion vedrørende årsagssammenhæng
(177) Det konkluderes derfor foreløbigt, at dumpingimporten med oprindelse i Brasilien, Tjekkiet, Japan, Kina, Sydkorea og Thailand har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade. Andre faktorer, som måtte have bidraget til EF-erhvervsgrenens skadelige situation, navnlig import fra tredjelande, er af en sådan art, at de ikke kan bryde årsagssammenhængen mellem dumpingen og den konstaterede væsentlige skade på baggrund af den stærke stigning i den pågældende import til specielt lave priser.
6. FÆLLESSKABETS INTERESSER
6.1. Generelle betragtninger
(178) Kommissionen undersøgte i overensstemmelse med artikel 21 i grundforordningen, om det er i Fællesskabets interesse at indføre antidumpingforanstaltninger, idet den tog særlig hensyn til, at det er nødvendigt at fjerne alle handelsforvridende virkninger af skadelig dumping og genetablere effektiv konkurrence. Fællesskabets interesser blev fastlagt på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, dvs. EF-erhvervsgrenen, importørerne og forhandlerne såvel som brugerne.
(179) For at vurdere virkningerne, hvis der indføres eller ikke indføres antidumpingforanstaltninger, anmodede Kommissionen alle nævnte interesserede parter om oplysninger. Der blev sendt spørgeskemaer til 52 importører. 17 importører indsendte besvarelser, og oplysningerne fra 13 af dem blev efterprøvet. Desuden blev 11 brugersammenslutninger, som man mente var berørt af proceduren, underrettet om indledningen af undersøgelsen. Der blev ikke modtaget besvarelser eller redegørelser fra disse sammenslutninger. Med hensyn til de individuelle brugere af fittings af støbejern blev der modtaget besvarelser fra 2 ud af de 34, som fik tilsendt spørgeskemaer, og oplysningerne i besvarelserne blev efterprøvet.
6.2. EF-erhvervsgrenen
(180) EF-erhvervsgrenen blev påvirket af lavprisimporten af fittings af støbejern fra de berørte lande i den undersøgte periode. Hvis der ikke træffes antidumpingforanstaltninger vedrørende denne dumpingimport, vil det forværre erhvervsgrenens allerede vanskelige situation, navnlig med hensyn til de nedadgående salgstendenser. Produktionen af fittings af støbejern er kendetegnet ved store faste omkostninger (f.eks. oplagring, afskrivning osv.), som gør det nødvendigt at nå et vist produktionsniveau og følgelig salgsniveau. På baggrund af den stadige stigning i den pågældende import og den tilsvarende nedgang i erhvervsgrenens salg vil det sandsynligvis være vanskeligt for erhvervsgrenen at genindvinde det tabte salg og nå det nødvendige rentabilitetsniveau, hvis der ikke indføres antidumpingforanstaltninger.
6.3. Uafhængige importører/forhandlere
(181) Med hensyn til ikke-forbundne importører/forhandlere af den pågældende vare var det på grund af det gode samarbejde i visse tilfælde muligt at fastsætte rentabiliteten for fittings af støbejern særskilt til omkring 7 % i undersøgelsesperioden. Det konstateredes også, at avancen i forhold til salgsprisen varierer betydeligt afhængigt af indkøbsprisen, idet avancen er højere, når indkøbsprisen er lav, og vice versa.
(182) Det viser sig derfor, at de uafhængige importører/forhandlere af den pågældende vare ville kunne vælte en del af en betalt told over på deres kunder. Det må desuden erindres, at nogle forhandlere, som importerer fra de berørte lande, også køber fittings af støbejern fra EF-producenter og andre tredjelande og har således andre leveringskilder. Undersøgelsen viste også, at selv om nogle forhandlere/importører udelukkende handler med fittings af støbejern, leveres disse i mange tilfælde fra et udvalg af forskellige oprindelser, hvoraf de berørte lande kun er en del. Andre forhandlere/importører arbejder også med et meget større vareudvalg.
(183) Det konkluderes således foreløbigt, at de sandsynlige virkninger af antidumpingforanstaltninger for importører/forhandlere af den pågældende vare ikke vil være af en sådan art, at det vil bringe deres økonomiske virksomhed i alvorlig fare
6.4. Brugere
(184) De mest almindelige brugere af den pågældende vare er gas- og vanddistributører samt blikkenslagere, installatører af varmeanlæg og sanitetsartikler. Mindre brugere findes inden for industriel virksomhed og teknik. Det lave samarbejdsniveau (kun to besvarelser) tyder på, at virkningerne af, om der indføres eller ikke indføres antidumpingforanstaltninger for brugerne af fittings af støbejern vil være minimale. Disse minimale virkninger er blevet bekræftet af undersøgelsen, som har vist, at den pågældende vare udgør en ubetydelig del af de samlede omkostninger for brugerne. For eksempel er det vigtigste omkostningselement i gasdistributionsmarkedet, særlig i forbindelse med installationer i hjemmene, stort set tjenesteydelsen, hvorimod de fittings, der anvendes til selve installationen, udgør ca. 1 % af de samlede omkostninger.
(185) I betragtning af de begrænsede virkninger for brugerne som omhandlet i ovenstående kan det foreløbigt konkluderes, at antidumpingforanstaltninger ikke vil få betydelige negative virkninger for deres situation. Tværtimod vil brugerne blive berøvet en vigtig leveringskilde, som sikrer god service og leveringstid, hvis EF-erhvervsgrenen forsvinder.
6.5. Konklusion vedrørende Fællesskabets interesser
(186) I betragtning af ovenstående fastslås det foreløbigt, at der ikke er tvingende grunde til, at der ikke bør indføres antidumpingtold.
7. MIDLERTIDIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
7.1. Skadesafhjælpningsniveau
(187) På baggrund af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser bør der træffes midlertidig foranstaltninger for at forhindre, at dumpingimporten forvolder EF-erhvervsgrenen yderligere skade.
(188) Ved fastsættelsen af toldniveauet er der taget hensyn til de konstaterede dumpingmargener og det toldbeløb, der er nødvendigt til at afhjælpe den skade, der påføres EF-erhvervsgrenen. For at fastsætte det nødvendige toldniveau til at afhjælpe skade, blev prisforskellen beregnet. Den nødvendige prisforhøjelse blev fastsat på grundlag af en sammenligning af den vejede gennemsnitlige importpris pr. type som fastsat i forbindelse med underbudsberegningerne og den ikke-skadevoldende pris på de forskellige typer, som EF-erhvervsgrenen solgte på markedet i Fællesskabet. Den ikke-skadevoldende pris blev fastsat ved sammenlægning af EF-erhvervsgrenens salgspriser og dens gennemsnitlige fortjenstunderskud samt tilføjelse af en fortjenstmargen på 7 %. Det er tilsyneladende en passende fortjenstmargen, som giver EF-erhvervsgrenen mulighed for at opnå den fortjeneste, som den sandsynligvis ville opnå, hvis der ikke fandt dumping sted. Enhver forskel som følge af denne sammenligning blev så udtrykt i procent af den samlede importværdi cif og førte til skadestærskelen.
7.2. Midlertidige foranstaltninger
(189) På baggrund af ovenstående fastslås det, at der bør indføres en midlertidig antidumpingtold svarende til de konstaterede dumpingmargener, som i alle tilfælde var lavere end skadestærskelen, i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen.
(190) Med hensyn til resttolden for ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter blev den i de tilfælde, hvor samarbejdsniveauet for specifikke eksportlande var højt, fastsat som den højeste antidumpingtold for de samarbejdsvillige eksporterende producenter. I de tilfælde, hvor samarbejdsniveauet var lavt for bestemte eksporterende lande, blev resttolden fastsat på grundlag af den højeste konstaterede dumpingmargen eller skadestærskel for et repræsentativt udvalg af typer, som eksporteredes af de samarbejdsvillige eksporterende producenter, idet den laveste anvendtes.
(191) På grundlag af ovenstående fastsættes den midlertidige told til følgende udtrykt i procent af prisen cif, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet:
7.2.1. Berørte lande
TABELPOSITION
7.2.2. Kroatien og Jugoslavien
(192) Da de konstaterede markedsandele var de minimis anses det foreløbigt ikke for nødvendigt at indføre antidumpingtold på importen af fittings af støbejern med oprindelse i Kroatien og Jugoslavien på dette trin i proceduren. Kommissionen vil fortsætte med at undersøge sagen med henblik på en endelig afgørelse.
7.2.3. Individuelle toldsatser
(193) De individuelle antidumpingtoldsatser i denne forordning blev fastlagt på grundlag af resultaterne af denne undersøgelse. De afspejler således den situation, der konstateredes ved undersøgelsen vedrørende ovennævnte selskaber. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for "alle andre selskaber") udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land og fremstillet af det pågældende selskab og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer, som er fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den relevante del i denne forordning med navn og adresse, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder med de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for "alle andre selskaber".
(194) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser for selskaber (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) indgives omgående til Kommissionen(5) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer i selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling, og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktion og salgsenheder. Kommissionen vil efter høring af det rådgivende udvalg ændre forordningen i overensstemmelse hermed ved ajourføring af listen over de selskaber, der er omfattet af individuelle toldsatser.
7.3. Tilsagn
(195) Den eksporterende producent i Tjekkiet afgav et pristilsagn i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, i grundforordningen. Kommissionen finder, at det tilsagn, der er afgivet af den eksporterende producent, kan godtages, da det fjerner de skadelige virkninger af dumpingen. Selskabet forpligtede sig til at indgive regelmæssige detaljerede oplysninger til Kommissionen, hvilket vil give den mulighed for at føre effektivt tilsyn.
(196) For at sikre effektiv overholdelse af og tilsyn med tilsagnet, når der forelægges en anmodning om overgang til fri omsætning i henhold til et sådant, bør fritagelsen for told være betinget af, at der for den pågældende medlemsstats toldmyndigheder fremlægges en gyldig tilsagnsfaktura, der er udstedt af den eksporterende producent, hvis tilsagn er blevet godtaget, og som indeholder de oplysninger, som fremgår af bilaget. Fremlægges en sådan faktura ikke, eller svarer den ikke til den vare, der frembydes for toldmyndighederne, skal der betales antidumpingtold med den relevante sats for at hindre omgåelse af tilsagnet.
(197) Hvis tilsagnet misligholdes eller trækkes tilbage, kan der indføres antidumpingtold i henhold til artikel 8, stk. 9 og 10, i grundforordningen.
(198) Undersøgelsen af dumping, skade og Fællesskabets interesser fuldføres, uanset om der er godtaget tilsagn i løbet af undersøgelsen i overensstemmelse med artikel 8, stk. 6, i grundforordningen.
8. SLUTBESTEMMELSER
(199) Af hensyn til god administration bør der fastsættes en periode, inden for hvilken interesserede parter kan fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Det bør også nævnes, at afgørelserne vedrørende denne forordning er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på en endelig told -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af rørfittings af deformerbart støbejern med gevind, henhørende under KN-kode ex 7307 19 10 (Taric-kode 7307 19 10*10) og med oprindelse i Brasilien, Tjekkiet, Japan, Kina, Sydkorea og Thailand.
2. Den midlertidig told fastsættes til følgende af prisen, netto, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer med oprindelse i:
TABELPOSITION
Ovennævnte toldsatser finder ikke anvendelse på varer, der er fremstillet af de selskaber, der er opført i nedenstående liste, og som er omfattet af følgende antidumpingtoldsatser:
TABELPOSITION
3. Uanset bestemmelserne i stk. 1 finder den midlertidig told ikke anvendelse på import af den pågældende vare, der er fremstillet og direkte eksporteret (dvs. afsendt og faktureret) til den første uafhængige kunde i Fællesskabet, der optræder som importør, af det selskab, der er nævnt i artikel 2, stk. 1, når sådan import er i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er angivet.
5. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet for den i stk. 1 omhandlede vare er betinget af, at der stilles sikkerhed med et beløb svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
1. De tilsagn, der er afgivet af følgende selskab i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende rørfittings af deformerbart støbejern med gevind, henhørende under KN-kode ex 7307 19 10 og med oprindelse i Brasilien, Tjekkiet, Japan, Kina, Sydkorea og Thailand, godtages:
TABELPOSITION
2. Når der forelægges en anmodning om overgang til fri omsætning i henhold til et tilsagn, er toldfritagelsen betinget af, at der for den relevante medlemsstats toldmyndigheder forelægges en tilsagnsfaktura udstedt af det i artikel 2, stk. 1, nævnte selskab. De vigtigste oplysninger i tilsagnsfakturaen er angivet i bilaget til denne forordning. Import, der er ledsaget af en sådan faktura, toldangiver under den i artikel 2, stk. 1, anførte Taric-tillægskode.
Toldfritagelsen er også betinget af, at de angivne varer, som forelægges for toldmyndighederne, svarer nøjagtigt til beskrivelsen på tilsagnsfakturaen.
Artikel 3
1. De i artikel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 384/96 omhandlede parter kan tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for en frist på 30 dage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden.
2. De i artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 omhandlede parter kan fremsætte bemærkninger til denne forordning inden for en frist på en måned fra datoen for dens ikrafttræden.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning finder anvendelse i en periode på seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. februar 2000.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 449/2000,
annettu 28 päivänä helmikuuta 2000,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Brasiliasta, Japanista, Kiinan kansantasavallasta, Korean tasavallasta, Thaimaasta ja Tsekistä peräisin olevien tempervalurautaisten putkien liitos- ja muiden osien tuonnissa sekä yhden tsekkiläisen vientiä harjoittavan tuottajan tarjoaman sitoumuksen hyväksymisestä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 905/98(2), ja erityisesti sen 7 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
1 MENETTELY
1.1 Aloittaminen
(1) Komissio ilmoitti 29 päivänä toukokuuta 1999 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella(3), jäljempänä "menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus", polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Brasiliasta, Japanista, Jugoslavian liittotasavallasta, jäljempänä "Jugoslavia", Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä "Kiina", Korean tasavallasta, jäljempänä "Korea", Kroatiasta, Thaimaasta ja Tsekistä peräisin olevien tempervalurautaisten (muokattavaksi soveltuvaa valurautaa olevien) putkien liitos- ja muiden osien tuonnissa yhteisöön.
(2) Menettelyn aloittaminen perustui valitukseen, jonka The Defence Committee of Malleable Cast Iron Tube or Pipe Fittings Industry of the European Union, jäljempänä "valituksen tekijä", teki huhtikuussa 1999 yhteisön tempervalurautaisten putkien liitos- ja muiden osien koko tuotantoa edustavien tuottajien puolesta. Valituksessa esitetty näyttö kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi oikeuttamaan menettelyn aloittaminen.
(3) Komissio ilmoitti virallisesti menettelyn aloittamisesta niille vientiä harjoittaville tuottajille ja tuojille/kauppiaille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä niitä edustaville järjestöille, asianomaisten viejämaiden edustajille ja valituksen tekijälle. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa esitetyssä määräajassa.
(4) Useat asianomaisten maiden vientiä harjoittavat tuottajat sekä yhteisön tuottajat, yhteisön käyttäjät ja tuojat/kauppiaat esittivät kantansa kirjallisesti. Mahdollisuus tulla kuulluiksi myönnettiin kaikille osapuolille, jotka olivat sitä edellä mainitun määräajan kuluessa pyytäneet ja ilmoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
(5) Komissio lähetti kyselylomakkeet osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kaikille muille yrityksille, jotka olivat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Kyselyyn vastasi kuusi yhteisön tuottajaa, yksitoista asianomaisten maiden vientiä harjoittavan tuottajan sekä niihin etuyhteydessä olevat tuojat yhteisössä. Komissio sai vastauksen myös 17 etuyhteydettömältä yhteisön tuojalta/kauppiaalta ja kahdelta käyttäjältä.
Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin:
a) Yhteisön tuottajat
- Georg Fischer GmbH, Itävalta
- R. Woeste Co GmbH & Co KG, Saksa
- Ferriere e Fonderie Di Dongo SpA, Italia
- Raccordi Pozzi Spoleto SpA, Italia
- Accesorios de Tuberia, SA, Espanja
- Crane Fluid System, Yhdistynyt kuningaskunta
b) Etuyhteydettömät yhteisön tuojat
- SIRE SA, Ranska
- Sofreco, Ranska
- Hage Fittings GmbH & Co KG, Saksa
- Hermann Schmidt, Saksa
- Intersantherm, Warenhandelsgesellschaft mbH, Saksa
- "Invest" Import und Export GmbH, Saksa
- Euraccordi, Italia
- GT Comis SpA, Italia
- Jannone Arm SpA, Italia
- Jannone SpA, Italia
- OML SRL, Italia
- Gill & Russell Ltd, Yhdistynyt kuningaskunta
- T. Hackett & Sons Ltd, Yhdistynyt kuningaskunta
c) Käyttäjät
- Società Italiana per il Gas, Italia
- Transco BG plc, Yhdistynyt kuningaskunta
d) Vientiä harjoittavat tuottajat
- Brasilia
- Indústria de Fundição Tupy Ltda, Joinville
- Tsekki
- Moravské Zelezárny as, Olomouc ja siihen etuyhteydessä oleva kotimarkkinoilla myyntiä harjoittava yritys Moze Prodej sro, Olomouc
- Japani
- Hitachi Metals Ltd, Tokio
- Korea
- Yeong Hwa Metal Co. Ltd, Kyongnam
- Thaimaa
- BIS Pipe Fitting Industry Company Ltd, Samutsakorn
- Siam Fittings Co. Ltd, Samutsakorn
- Thai Malleable Iron & Steel Co. Ltd, Bangkok
- Kiina (markkinatalousasemaa koskevat tarkistukset)
- Jianzhong Malleable Iron Factory, Hebei
- Jinan Meide Casting Co. Ltd, Jinan
(6) Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 1998 ja 31 päivän maaliskuuta 1999 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahinkoa koskevan arvioinnin yhteydessä tarkasteltiin tapahtunutta kehitystä 1 päivästä tammikuuta 1995 tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä "tarkastelujakso".
1.2 Esitetyt valitusta koskevat näkökannat
(7) Eräät osapuolet kysyivät, miksei Bulgaria ollut mukana tutkimuksessa yhtenä viejämaista. Niiden mukaan se, että menettely aloitettiin vain kahdeksan asianomaisen maan eikä Bulgarian osalta, on syrjivää.
(8) Bulgarian tilannetta tarkasteltiin ennen menettelyn aloittamista tehdyssä valituksen arvioinnissa. Valituksen tekijä toimitti tietoja bulgarialaisten tuotteiden normaaliarvosta ja vientihinnasta samaan tapaan kuin muiden valituksessa mainittujen maiden osalta (hinnastot ja Eurostat-tiedot). Tämän näytön perusteella polkumyyntiä ei vaikuttanut esiintyvän, joten tutkimusta ei voitu panna vireille Bulgarian osalta.
2 TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
2.1 Tarkasteltavana oleva tuote
(9) Menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa kuvattuna tarkasteltavana olevana tuotteena ovat tempervalurautaiset putkien liitos- ja muut osat.
(10) Tutkimuksesta on ilmennyt, että tempervalurautaisia putkien liitos- ja muita osia on useita erilaisia, kuten kierteellisiä, uritettuja, tasapäisiä ja laippa-/hitsiliitososia. Ne luokitellaan kaikki CN-koodiin 7307 19 10. Eri lajeista todettiin, että kierteelliset osat eroavat muista osista fyysisiltä ja teknisiltä perusominaisuuksiltaan ja erityisesti liitosmekanisminsa osalta. Kierteelliset osat yhdistetään toisiinsa ruuvaamalla, kun taas muita osia voidaan yhdistää ainoastaan erilaisin teknisin menetelmin, esimerkiksi hitsaamalla tai liitoksin.
(11) Tutkimuksen tulosten perusteella todettiin, että asianomaisten viejämaiden tuottajat myyvät yhteisön markkinoilla ainoastaan kierteellisiä liitososia eivätkä tuota tai myy muunlaisia osia. Ottaen huomioon kierteellisten ja kierteettömien tempervalurautaisten liitososien erot sekä sen, että asianomaisista maista tuodaan yhteisöön ainoastaan kierteellisiä osia, päätellään, että tässä menettelyssä on tarkasteltavana ainoastaan kierteelliset tempervalurautaiset putkien liitos- ja muut osat, jäljempänä "tempervalurautaiset liitososat" tai "tarkasteltavana oleva tuote". Osat ovat valituksessa mainittujen kansainvälisten standardien (eurooppalainen standardi EN 10242, ISO 49 ja ANSI)(4) mukaisia, ja ne luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin ex 7307 19 10.
(12) Tuotteen tuotanto jakautuu moniin eri alalajeihin muun muassa koon, muodon, pintakäsittelyn ja käytettävän valuraudan laadun mukaan. Näistä eroista huolimatta kaikilla kyseisillä lajeilla on samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet sekä käyttötarkoitukset. Niitä pidetään tämän vuoksi yhtenä ainoana tuotteena.
2.2 Samankaltainen tuote
(13) Komissio totesi, että yhteisön tuottajien tuottamat ja yhteisön markkinoilla myymät tempervalurautaiset liitososat ovat samankaltaisia tuotteita kuin asianomaisissa maissa tuotetut ja niistä yhteisöön vietävät tempervalurautaiset liitososat, koska eri lajien perusominaisuuksissa ja käyttötarkoituksissa ei ole eroja. Sama koskee viejämaiden kotimarkkinoilla myytäviä ja yhteisöön vietäviä tempervalurautaisia liitososia. Myös ne ovat tämän vuoksi asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita. Samaten todettiin, että Kiinasta yhteisöön vietävät ja vertailumaana käytetyn Thaimaan kotimarkkinoilla myytävät tempervalurautaiset liitososat olivat samankaltaisia.
2.2.1 Valko- ja mustaydinvalurautaiset liitososat
(14) Eräät osapuolet väittivät tältä osin, ettei yhteisön tuottajien valmistamia ja myymiä tempervalurautaisia liitososia voida verrata eräissä asianomaisissa viejämaissa valmistettaviin ja niistä yhteisöön vietäviin liitososiin, koska yhteisössä tuotettavissa tuotteissa käytettävä materiaali on yleensä valkoydinvalurautaa ja vientituotteissa käytettävä materiaali mustaydinvalurautaa.
(15) Tutkimuksesta on alustavasti ilmennyt, että valko- ja mustaydinvalurautaisilla liitososilla on hyvin samankaltaiset fyysiset ominaispiirteet ja samat käyttötarkoitukset, joten ne voivat yleensä korvata toisensa. Tämän vahvistaa se, että tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjät, kuten kaasulaitokset ja laitteiden asentajat, eivät tee eroa valko- ja mustaydinvalurautaisten liitososien kesken. Lisäksi sekä valko- että mustaydinvalurautaiset liitososat kuuluvat eurooppalaiseen standardiin EN 10242 ja kansainväliseen standardiin ISO 49, joissa määrätään tarkastelun kohteena olevien tempervalurautaisten liitososien rakennetta ja käyttöä koskevista edellytyksistä. Käytettävän materiaalin laaduksi kelpaa sekä valko- että mustaydinvalurauta.
(16) Edellä todetut seikat huomioon ottaen päätellään alustavasti, että yhteisön tuottajien valmistamia ja myymiä valkoydinvalurautaisia liitososia olisi pidettävä samankaltaisina tuotteina kuin asianomaisten viejämaiden tuottamia ja yhteisöön viemiä mustaydinvalurautaisia liitososia.
2.2.2 Koreasta peräisin olevan viennin erityispiirteet
(17) Korealaiset vientiä harjoittavat tuottajat ovat väittäneet, että niiden tuotteita ei pitäisi sisällyttää tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään, koska niillä on tiettyjä teknisiä erityispiirteitä. Näiden tempervalurautaisten liitososien ulko- ja sisäkierteet ovat kartiokierteitä toisin kuin muissa yhteisöön tuotavissa tempervalurautaisissa liitososissa, joiden ulkokierteet ovat kartiokierteitä ja sisäkierteet yhdensuuntaisia.
(18) Tutkimuksesta on kuitenkin ilmennyt, että näitä teknisiä erityispiirteitä lukuun ottamatta Koreassa valmistettujen tempervalurautaisten liitososien fyysiset ja tekniset ominaispiirteet ovat samat kuin muilla yhteisöön tuotavilla tempervalurautaisilla liitososilla. Käyttötarkoituksen osalta tutkimuksesta on lisäksi ilmennyt, että Koreassa valmistettuja tempervalurautaisia liitososia käytetään samalla tavalla kuin muista asianomaisista maista tuotuja osia. Eräässä jäsenvaltiossa, jossa käytetään molempia lajeja, niiden onkin todettu voivan korvata toisensa. Käyttäjät voivat vaihdella käyttämiään lajeja ja tekevätkin näin; kyseisessä jäsenvaltiossa käytetään edelleen enemmän niitä osia, joiden molemmat kierteet ovat kartiokierteitä, lähinnä tottumussyistä. Molemmat lajit kuuluvat edellä mainittuun eurooppalaiseen standardiin EN 10242, jossa määrätään ISO 7-1 -standardin mukaisesti kierteitettyjen elementtien liittämiseen tarkoitettujen tempervalurautaisten liitososien (koko 1/8-6) rakennetta ja käyttöä koskevista edellytyksistä.
(19) Tämän perusteella päätellään alustavasti, että korealaisten vientiä harjoittavien tuottajien tuottamat, yhteisöön vietävät tempervalurautaiset liitososat ovat samankaltaisia tuotteita kuin muut yhteisöön tuotavat tempervalurautaiset liitososat tai verrattavissa niihin.
3 POLKUMYYNTI
A MARKKINATALOUSMAAT
3.1 Yleiset menetelmät
3.1.1 Normaaliarvo
(20) Normaaliarvon määrittämiseksi komissio määritti ensin kunkin vientiä harjoittavan tuottajan osalta, oliko sen tempervalurautaisten liitososien kokonaismyynti kotimarkkinoilla edustavaa verrattuna sen tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisöön suuntautuvan viennin kokonaismäärään. Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinamyyntiä pidettiin edustavana, jos kyseisen myynnin kokonaismäärä oli vähintään 5 prosenttia tuottajan yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin kokonaismäärästä.
(21) Komissio määritteli tämän jälkeen ne tempervalurautaisten liitososien lajit, joita myyvät kotimarkkinoilla yritykset, joiden myynti kotimarkkinoilla on edustavaa, ja jotka ovat samanlaisia kuin yhteisöön vietäväksi myytävät lajit tai verrattavissa niihin. Lajeja, joiden koko, muoto, pintakäsittely ja valuraudan laatu olivat samat, pidettiin yleensä vertailukelpoisina.
(22) Komissio tutki kunkin vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinoillaan myymän ja yhteisöön vietäväksi myytyjen lajien kanssa suoraan vertailukelpoiseksi todetun tuotelajin osalta, oliko kotimarkkinamyynti ollut riittävän edustavaa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tietyn lajin kotimarkkinamyyntiä pidettiin edustavana, jos tutkimusajanjakson aikana kyseisenlajisten tempervalurautaisten liitososien kotimarkkinoiden kokonaismyynnin määrä oli vähintään 5 prosenttia siihen verrattavissa olevan yhteisöön vietäväksi myydyn lajin koko myyntimäärästä.
(23) Komissio tutki myös, voitiinko kunkin lajin kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä, määrittämällä, kuinka suuri osuus kyseisen lajin kaikesta riippumattomille asiakkaille suuntautuvasta myynnistä oli ollut kannattavaa. Kun vähintään laskettujen tuotantokustannusten tasoisilla nettohinnoilla myytyjen tempervalurautaisten liitososien myynnin, jäljempänä "kannattava myynti", määrä oli vähintään 80 prosenttia kokonaismyynnin määrästä ja kun kyseisen lajin painotettu keskimääräinen myyntihinta oli vähintään tuotantokustannusten tasoinen, normaaliarvon perusteeksi otettiin tosiasiallinen kotimarkkinahinta, joka laskettiin määrittämällä kaiken tutkimusajanjakson aikana tapahtuneen kotimarkkinamyynnin hintojen painotettu keskiarvo riippumatta siitä, oliko kaikki myynti kannattavaa vai ei. Tapauksissa, joissa tempervalurautaisten liitososien kannattavan myynnin määrä oli alle 80 prosenttia mutta vähintään 10 prosenttia kokonaismyynnin määrästä, normaaliarvon perusteena käytettiin todellista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä ainoastaan kannattavan myynnin hintojen painotettu keskiarvo.
(24) Jos tempervalurautaisten liitososien tietyn lajin kannattavan myynnin määrä oli alle 10 prosenttia kokonaismyynnin määrästä, kyseisen lajin myyntiä pidettiin riittämättömänä eikä kotimarkkinahinnan katsottu soveltuvan normaaliarvon määrittämisperustaksi.
(25) Jos vientiä harjoittavan tuottajan myymän tietyn lajin kotimarkkinahintoja ei voitu käyttää, oli käytettävä laskennallista normaaliarvoa muiden samankaltaisten tuotelajien kotimarkkinahintojen tai muiden vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinahintojen sijaan. Tuotelajien määrän sekä niihin vaikuttavien eri tekijöiden (esimerkiksi laadunvalvonnan, käytettävän materiaalin laadun sekä painon) vuoksi muiden vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinahintojen käyttö olisi edellyttänyt tässä tapauksessa useiden erilaisten oikaisujen tekemistä yleensä arvioiden perusteella. Tämän vuoksi katsottiin, että laskennallinen arvo oli kunkin vientiä harjoittavan tuottajan osalta asianmukaisempi normaaliarvon määrittämisperusta.
(26) Tämän perusteella muodostettiin laskennallinen normaaliarvo perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti lisäämällä vietävien lajien tuotantokustannuksiin, joita oikaistiin tarvittaessa, kohtuullinen osuus myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali. Tätä varten komissio tutki, olivatko kullekin vientiä harjoittavalle tuottajalle kotimarkkinoilla aiheutuneita myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä sen kotimarkkinoilla saamaa voittoa koskevat tiedot luotettavia.
(27) Tietoja todellisista kotimarkkinoiden myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksista pidettiin luotettavina, kun asianomaisen yrityksen kotimarkkinamyynnin määrää voitiin pitää edustavana yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin määrään verrattuna. Kotimarkkinoiden voittomarginaalin määrittäminen perustui tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneeseen kotimarkkinamyyntiin eli riippumattomille asiakkaille vähintään tuotantokustannuksia vastaavilla hinnoilla tapahtuneeseen myyntiin, jonka määrä oli vähintään 10 prosenttia asianomaisen yrityksen tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinamyynnin kokonaismäärästä. Jos tämä ehto ei täyttynyt, käytettiin muiden yritysten, joiden tavanomaisessa kaupankäynnissä asianomaisessa maassa tapahtunut myynti oli riittävää, painotettua keskimääräistä voittomarginaalia.
3.1.2 Vientihinta
(28) Kaikissa tapauksissa, joissa tempervalurautaisia liitososia vietiin yhteisöön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, toisin sanoen tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
(29) Jos vientimyynti kuitenkin suuntautui etuyhteydessä olevalle tuojalle, vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, toisin sanoen sen hinnan perusteella, jolla maahan tuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle. Tällaisissa tapauksissa luotettavan vientihinnan laskemista varten tehtiin oikaisut maahantuonnin ja jälleenmyynnin välisten kaikenlaisten kustannusten sekä voiton määrän huomioon ottamiseksi. Yhteistyössä toimineelta etuyhteydettömiltä tuojilta saatujen tietojen perusteella voittomarginaaliksi vahvistettiin noin 7 prosenttia.
3.1.3 Vertailu
(30) Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon, oikaisujen muodossa, hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat eroavuudet perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
3.1.4 Tutkittujen yritysten polkumyyntimarginaali
(31) Painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin tuotelajeittain kunkin vientiä harjoittavan tuottajan osalta perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vientihintojen painotettuun keskiarvoon.
3.1.5 Jäännöspolkumyyntimarginaali
(32) Jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti.
(33) Niiden maiden osalta, joiden yhteistyön taso katsottiin riittäväksi Eurostatin toimittamien tietojen perusteella eli kun ei ollut mitään syytä uskoa, että yksikään vientiä harjoittava tuottaja olisi kieltäytynyt yhteistyöstä tutkimuksessa, päätettiin jäännöspolkumyyntimarginaali vahvistaa korkeimman yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi, jotta mahdollisten toimenpiteiden tehokkuus voitiin varmistaa.
(34) Niiden maiden osalta, joissa yhteistyö oli vähäistä, käytettiin sen yhteistyössä toimineen yrityksen toimittamia tietoja, jolle oli määritetty korkein polkumyyntimarginaali. Jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin polkumyynnillä edustavassa määrin vietyjen tuotelajien painotetun keskimääräisen marginaalin perusteella. Tätä menetelmää pidettiin tarpeellisena, koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen ja koska ei ollut viitteitä siitä, että jokin yhteistyöhön osallistumaton osapuoli olisi harjoittanut polkumyyntiä vielä vähäisemmässä määrin.
3.2 Brasilia
(35) Yksi yritys vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn. Etuyhteydessä oleville tuojille osoitettuun kyselyyn vastasi yksi yhteisössä toimiva, kyseiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä oleva yritys.
3.2.1 Normaaliarvo
(36) Komissio käytti Brasiliasta peräisin olevien tuotteiden normaaliarvon määrittämisessä edellä 3.1.1 kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(37) Vastauksessaan kyseinen yritys käytti myytyjen yksikköjen valmistuskustannuksia perusteena myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten kohdentamiselle tarkasteltavana olevan tuotteen kuhunkin kotimarkkinoilla myytyyn lajiin, mutta kustannusten kohdentamisessa ei kuitenkaan käytetty tällaista järjestelmää sisäisesti. Tämän vuoksi pidettiin tarpeellisena muuttaa kohdentamismenetelmää niin, että mainitut kustannukset kohdennettiin liikevaihdon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
(38) Yhteisöön vietäväksi myydyistä tuotelajeista noin puolelle määritettiin normaaliarvo vertailukelpoisten lajien kotimarkkinoiden myyntihintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(39) Tarkasteltavana olevan tuotteen kaikkien muiden yhteisöön vietäväksi myytyjen lajien osalta normaaliarvo laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Laskennassa käytetyt myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto olivat asianomaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta määritetyt kustannukset ja voitto.
3.2.2 Vientihinta
(40) Komissio käytti Brasiliasta peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämisessä edellä 3.1.2 kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(41) Vienti suuntautui sekä etuyhteydettömille että etuyhteydessä oleville yrityksille. Komissio ei ottanut polkumyyntilaskelmissa huomioon yhteisöön sijoittautuneen etuyhteydessä olevan yrityksen kautta yhteisöön tapahtunutta vientimyyntiä, koska kyseisen myynnin osuus brasilialaisen vientiä harjoittavan tuottajan koko vientimäärästä oli vähäpätöinen eikä sillä siis voinut olla olennaista vaikutusta päätelmiin.
(42) Kaikki muu vientimyynti suuntautui riippumattomille tuojille yhteisössä. Tämän vuoksi vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
3.2.3 Vertailu
(43) Välillisten verojen, kaupan portaan, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, luottokustannusten, palkkioiden ja myynninjälkeisten kustannusten erot otettiin huomioon, kun se oli aiheellista ja perusteltua.
(44) Vientiä harjoittava tuottaja pyysi normaaliarvon ja vientihinnan oikaisemista pakkauskustannusten erojen huomioon ottamiseksi. Yritys ei kuitenkaan pystynyt toimittamaan näyttöä tällaisesta erosta, joten komissio ei voinut tehdä pyydettyä oikaisua.
(45) Vientiä harjoittava tuottaja pyysi normaaliarvon ja vientihinnan oikaisemista myös myynninedistämis- ja mainontakustannusten huomioon ottamiseksi. Tarkastuksessa ei pystytty riittävän tarkasti määrittämään, oliko kustannukset ilmoitettu totuudenmukaisesti. Lisäksi yritys ei todistanut, että kustannukset vaikuttivat hintojen vertailtavuuteen. Tämän vuoksi komissio päätti, ettei myynninedistämis- ja mainontakustannusten huomioon ottamiseksi tehdä oikaisua.
(46) Yritys pyysi myös normaaliarvon oikaisemista varastojen pitämiseen liittyvien rahoituskustannusten erojen huomioon ottamiseksi. Tältä osin todettiin kuitenkin, että kotimarkkinoille ja vientiin suuntautuvaa myyntiä varten pidettyjä varastoja ei joko voitu eritellä tai kotimarkkinoille ja yhteisön markkinoille tarkoitettuja tuotteita pidettiin varastossa suunnilleen tai jopa tarkalleen yhtä kauan. Vientiä harjoittava tuottaja ei myöskään todistanut, että tämä vaikutti hintojen vertailtavuuteen. Näin ollen oikaisua ei voitu myöntää.
(47) Myös kotimarkkinoiden myyntihintoihin pyydettiin oikaisua tiettyjen välillisten verojen palautusten huomioon ottamiseksi. Pyyntö perustui virheellisiin laskelmiin ja oli suuresti liioiteltu. Oikaisun määrää on tämän vuoksi vähennetty alustavasti 50 prosenttiin pyydetystä määrästä. Komissio tarkastelee asiaa lähemmin voidakseen määrittää sen välillisten verojen määrän, joka tosiasiallisesti palautettiin yhteisöön suuntautuneen vientimyynnin yhteydessä ja joka samanaikaisesti kannettiin kulutettaessa tuotetta Brasiliassa.
(48) Koska vientiä harjoittava tuottaja oli käyttänyt valuuttakursseja, jotka eivät olleet yhteydessä myyntipäivään, komissio laski vientihinnan uudelleen käyttäen kauppalaskun päivämäärän valuuttakursseja perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisesti.
(49) Kotimarkkinamyynnin perusteella määritettyyn normaaliarvoon tehdyt oikaisut tehtiin myös perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti laskettuun normaaliarvoon.
3.2.4 Polkumyyntimarginaali
(50) Yhteisöön viedyn tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin lajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vastaavan lajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti.
(51) Vertailusta ilmeni, että kyseinen yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja harjoittaa polkumyyntiä. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava:
Indústria de Fundição Tupy Ltda: 26,1 %.
(52) Koska yhteistyö oli laajaa, alustavaksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin sama kuin yhteistyössä toimineen yrityksen polkumyyntimarginaali eli 26,1 prosenttia.
3.3 Tsekki
(53) Yksi yritys vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn. Vastaukseen sisältyi tietoja siihen etuyhteydessä olevan myyjäyhtiön myynnistä kotimarkkinoilla. Etuyhteydessä oleville tuojille osoitettuun kyselyyn vastasi yksi yhteisössä toimiva, kyseeseen vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä oleva yritys.
3.3.1 Normaaliarvo
(54) Komissio käytti Tsekistä peräisin olevien tuotteiden normaaliarvon määrittämisessä edellä 3.1.1 kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(55) Vientiä harjoittavan tuottajan ilmoittamiin kotimarkkinoiden myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksiin sisältyi määriä, jotka joko eivät liittyneet tarkasteltavana olevaan tuotteeseen tai eivät koskeneet tutkimusajanjaksoa. Ilmoitettuja myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia korjattiin vastaavasti.
(56) Etuyhteydessä olevan kotimarkkinoilla toimivan myyjäyhtiön osalta ilmoitetut kotimarkkinoiden myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset oli kohdennettu niin, että tulokset eivät antaneet kohtuullista käsitystä kyseisen tuotteen myyntiin liittyvistä kustannuksista. Komissio kohdensi tämän vuoksi myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset uudelleen ottaen huomioon eri tuotelajeista aiheutuneet kustannukset.
(57) Koska aiempaa menetelmää ei ollut, kunkin kotimarkkinoilla myydyn tuotelajin tuotantokustannuksia laskettaessa myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten kokonaismäärä korjattiin edellä esitetyllä tavalla ja kohdennettiin kuhunkin tuotelajiin liikevaihdon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
(58) Yhteisöön vietäväksi myydyistä tuotelajeista noin puolelle määritettiin normaaliarvo vertailukelpoisten lajien kotimarkkinahintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(59) Tarkasteltavana olevan tuotteen kaikkien muiden yhteisöön vietäväksi myytyjen lajien osalta normaaliarvo laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Laskennassa käytetyt myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto olivat asianomaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta määritetyt kustannukset ja voitto.
(60) Yhteistyössä toiminut yritys oli luokitellut viemiensä tuotteiden tietyt lajit samanlaisiksi tuotteiksi ja ilmoitti kyseisten lajien osalta samat valmistuskustannukset. Komission tutkimuksesta kävi ilmi, että kyseiset tuotelajit erosivat tosiasiassa toisistaan ja niillä oli toisistaan eroavat valmistuskustannukset. Kyseisten eri tuotelajien valmistuskustannuksia käytettiin tämän jälkeen normaaliarvon laskemisessa edellä esitetyllä tavalla.
3.3.2 Vientihinta
(61) Komissio käytti Tsekistä peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämisessä edellä 3.1.2 kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(62) Vienti suuntautui sekä etuyhteydettömille että etuyhteydessä oleville yrityksille. Komissio ei ottanut polkumyyntilaskelmissa huomioon etuyhteydessä olevan tuojan kautta yhteisöön suuntautuvaa vientimyyntiä, koska kyseisen myynnin osuus tsekkiläisen vientiä harjoittavan tuottajan koko vientimäärästä oli vähäpätöinen eikä sillä siis voinut olla olennaista vaikutusta laskelmiin.
(63) Kaikki muu vientimyynti suuntautui riippumattomille tuojille yhteisössä. Tämän vuoksi vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
3.3.3 Vertailu
(64) Kaupan portaan, kuljetuskustannusten, luottokustannusten ja palkkioiden erot otettiin huomioon, kun se oli aiheellista ja perusteltua.
(65) Vientiä harjoittava tuottaja ja siihen etuyhteydessä oleva kotimarkkinoilla toimiva myyntiyhtiö pyysivät normaaliarvon oikaisemista ylimääräisen, hypoteettisen määräalennuksen huomioon ottamiseksi; tällainen alennus myönnettäisiin kotimarkkinoilla, jos kotimarkkinoiden asiakkaille myytäisiin vastaavia määriä tavaraa kuin oli myyty vietäväksi yhteisössä oleville asiakkaille. Olisi huomattava, että komissio on jo ottanut myyntimäärien erot huomioon vähentämällä myyntihinnoista määräerojen mukaisesti myönnetyt alennukset ja hyvitykset, jos ne on määrällisesti asianmukaisesti osoitettu ja jos ne ovat suoraan sidoksissa kyseessä olevaan myyntiin.
(66) Koska vientiä harjoittava tuottaja oli käyttänyt valuuttakursseja, jotka eivät olleet yhteydessä myyntipäivään, komissio laski kunkin vientitapahtuman liikevaihdon uudelleen käyttäen kauppalaskun päivämäärän valuuttakursseja perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisesti.
(67) Kotimarkkinamyynnin perusteella määritettyihin normaaliarvoihin tehdyt oikaisut tehtiin myös perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti laskettuihin normaaliarvoihin.
3.3.4 Polkumyyntimarginaali
(68) Yhteisöön viedyn tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin lajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vastaavan lajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti.
(69) Vertailusta ilmeni, että kyseinen yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja harjoittaa polkumyyntiä. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava:
Moravské Zelezárny as: 28,4 %.
(70) Koska yhteistyö oli laajaa, alustavaksi jäännöspolkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin sama kuin yhteistyössä toimineen yrityksen polkumyyntimarginaali eli 28,4 prosenttia.
3.4 Japani
(71) Yksi yritys vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn. Etuyhteydessä oleville tuojille osoitettuun kyselyyn vastasi yksi yhteisössä toimiva, kyseiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä oleva yritys.
3.4.1 Normaaliarvo
(72) Komissio käytti Japanista peräisin olevien tuotteiden normaaliarvon määrittämisessä edellä 3.1.1 kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä lukuun ottamatta tapauksia, joissa perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti käytettiin käytettävissä olevia tietoja.
(73) Koska yritys ei toimittanut tietoja tiettyjen tuotelajien tuotantokustannuksista ja koska perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen, komissio sovelsi näihin lajeihin samaa polkumyyntimarginaalia kuin sellaisiin edustavassa määrin myytyihin lajeihin, joiden osalta ilmeni eniten polkumyyntiä.
(74) Osalle muista tuotelajeista määritettiin normaaliarvo vertailukelpoisten lajien kotimarkkinahintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(75) Tarkasteltavana olevan tuotteen kaikkien muiden yhteisöön vietäväksi myytyjen lajien osalta normaaliarvo laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Tämä tehtiin lisäämällä vietyjen lajien valmistuskustannuksiin yrityksen omat myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä sen kotimarkkinoiden voittomarginaali perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti.
3.4.2 Vientihinta
(76) Komissio käytti Japanista peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämisessä edellä 3.1.2 kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(77) Suuri osa vientimyynnistä yhteisöön suuntautui yhteisössä toimivalle etuyhteydessä olevalle tuojalle. Komission oli tässä tapauksessa muodostettava vientihinta perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Muiden vientitapahtumien hinnat määritettiin 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
3.4.3 Vertailu
(78) Yritys pyysi oikaisun tekemistä kuljetuskustannusten ja kaupan portaan eroihin liittyvien kustannusten huomioon ottamiseksi. Koska yritys ei kuitenkaan esittänyt selvityksiä tai luotettavaa näyttöä paikalla suoritetun tarkastuksen yhteydessä eikä perusteluja näille oikaisupyynnöille esitetty myöskään kyselyyn toimitetussa vastauksessa, komission yksiköt eivät voineet hyväksyä pyyntöjä.
3.4.4 Polkumyyntimarginaali
(79) Vertailu tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti normaaliarvojen painotetun keskiarvon ja vientihintojen painotetun keskiarvon kesken.
(80) Vertailusta ilmeni, että kyseinen yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja harjoittaa polkumyyntiä. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava:
Hitachi Metals Ltd: 17,6 %.
(81) Japaniin sovellettavan alustavan jäännöspolkumyyntimarginaalin määrittämisessä käytettiin edellä 3.1.5 kohdassa kuvattua menetelmää, jota sovellettiin maihin, joissa yhteistyö oli vähäistä. Tällä perusteella laskettu jäännöspolkumyyntimarginaali on 28,3 prosenttia.
3.5 Korea
(82) Yksi yritys vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn.
3.5.1 Normaaliarvo
(83) Komissio käytti Koreasta peräisin olevien tuotteiden normaaliarvon määrittämisessä edellä 3.1.1 kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(84) Mainittuja menetelmiä noudattaen voitiin tuotelajeista noin neljänneksen osalta määrittää normaaliarvo vertailukelpoisten lajien kotimarkkinahintojen perusteella.
(85) Yhteistyössä toimineen yrityksen kaikkien muiden yhteisöön vietäväksi myymien tuotelajien osalta normaaliarvo laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(86) Tämä tehtiin lisäämällä vietyjen lajien tuotantokustannuksiin yrityksen omat kotimarkkinoiden myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä sen kotimarkkinoiden voittomarginaali perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti.
3.5.2 Vientihinta
(87) Komissio käytti Koreasta peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämisessä edellä 3.1.2 kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(88) Kaikki yhteistyössä toimineen yrityksen tarkasteltavana olevan tuotteen myynti yhteisön markkinoille suuntautui yhteisössä toimiville riippumattomille asiakkaille. Tämän vuoksi vientihinta määritettiin tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
3.5.3 Vertailu
(89) Kuljetus-, vakuutus- ja käsittelykustannusten sekä pakkauskustannusten ja luottokustannusten erot otettiin huomioon, kun se oli aiheellista ja perusteltua.
(90) Yritys pyysi myös kotimarkkinamyyntiin liittyvien luottokustannusten huomioon ottamista. Kyseinen myynti tapahtui kuitenkin avoimella luotolla. Koska ei toimitettu näyttöä siitä, että luottokustannukset olisivat hinnan määrittämisessä huomioon otettava tekijä, luottokustannusten huomioon ottamiseksi ei perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan g alakohdan mukaisesti voitu tehdä oikaisua.
(91) Lisäksi yritys pyysi kaupan portaan väitettyjen erojen huomioon ottamista, jotta laskelmiin olisi sisällytetty sellaiset kotimarkkinoiden myyntikustannukset, joita vientimarkkinoilla ei aiheutunut. Myynti tapahtui kuitenkin molemmilla markkinoilla samassa kaupan portaassa eli se suuntautui jakelijoille, joten pyyntöä ei hyväksytty. Ei myöskään toimitettu näyttöä siitä, että tällaiset myyntikustannusten erot olisivat vaikuttaneet hintojen vertailtavuuteen.
3.5.4 Polkumyyntimarginaali
(92) Vertailu tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti normaaliarvon painotetun keskiarvon ja vientihintojen painotetun keskiarvon kesken.
(93) Vertailusta ilmeni, että kyseinen yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja harjoittaa polkumyyntiä. Väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on seuraava:
Yeong Hwa Metal Co. Ltd: 11,8 %.
(94) Koreaan sovellettavaa alustavan jäännöspolkumyyntimarginaalin määrittämisessä käytettiin edellä 3.1.5 kohdassa kuvattua menetelmää, jota sovellettiin maihin, joissa yhteistyö oli vähäistä. Tällä perusteella laskettu jäännöspolkumyyntimarginaali on 24,6 prosenttia.
3.6 Thaimaa
(95) Kolme yritystä vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn.
(96) Yhden thaimaalaisen yrityksen toimittamat tiedot kotimarkkinoilla myytyjen tempervalurautaisten liitososien myyntimääristä ja tuotantokustannuksista todettiin erittäin puutteellisiksi, minkä vuoksi näiden tietojen perusteella oli mahdotonta tehdä riittävän luotettavia päätelmiä ja laskea alustavaa polkumyyntimarginaalia. Tämän vuoksi päätettiin käyttää osaksi käytettävissä olevia tietoja perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. Koska sopivampaa vaihtoehtoa ei ollut, kahden muun vientiä harjoittavan tuottajan normaaliarvoja käytettiin aina, kun se oli mahdollista. Sellaiseen vientimyyntiin, jonka osalta ei ollut käytettävissä normaaliarvoa, sovellettiin suurinta todettua yksittäisen polkumyynnillä tapahtuneen myyntitapahtuman marginaalia, koska haluttiin välttää puutteellisen yhteistyön palkitseminen.
3.6.1 Normaaliarvo
(97) Komissio käytti Thaimaasta peräisin olevien tuotteiden normaaliarvon määrittämisessä edellä 3.1.1 kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä lukuun ottamatta tapauksia, joissa polkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella 18 artiklan mukaisesti.
(98) Edellä mainittua menettelyä käyttäen normaaliarvo voitiin osittain määrittää perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti vertailukelpoisten lajien kotimarkkinahintojen perusteella.
(99) Kahden yhteistyössä toimineen yrityksen, joiden osalta polkumyyntiä koskeva laskelma tehtiin, kaikkien muiden yhteisöön vietäväksi myymien kyseisen tuotteen lajien osalta normaaliarvo laskettiin laskennallisen normaaliarvon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(100) Tämä tehtiin lisäämällä vietyjen lajien valmistuskustannuksiin yritysten omat kotimarkkinoiden myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä niiden kotimarkkinoiden voittomarginaali perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti.
3.6.2 Vientihinta
(101) Komissio käytti Thaimaasta peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämisessä edellä 3.1.2 kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(102) Kaikki kyseisten kahden yrityksen yhteisön markkinoille suuntautunut tempervalurautaisten liitososien myynti tapahtui riippumattomille tuojille yhteisössä. Tämän vuoksi vientihinta määritettiin tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
3.6.3 Vertailu
(103) Kuljetuskustannusten, pakkauskustannusten, luottokustannusten ja palkkioiden erot otettiin huomioon, kun se oli aiheellista ja perusteltua.
(104) Yksi yhteistyössä toimineesta yrityksistä pyysi oikaisun tekemistä tuontimaksujen huomioon ottamiseksi. Yritys ei esittänyt näyttöä maksettujen tuontitullien ja viejille annettujen verohyvitysten välisestä yhteydestä. Tämän vuoksi oikaisupyyntöä ei hyväksytty.
(105) Yksi yhteistyössä toimineista yrityksistä pyysi oikaisun tekemistä fyysisten erojen huomioon ottamiseksi. Pyyntöön sisältyi itse asiassa kolme erillistä pyyntöä: i) kaupan portaan huomioon ottamista koskeva pyyntö sillä perusteella, että OEM (original equipment manufacturer) -myynnissä aiheutuneet erot vaikuttivat hintojen vertailtavuuteen; ii) muhvien (sileät, pallistetut tai reunukselliset) fyysisten erojen huomioon ottamista koskeva pyyntö ja iii) määräerojen huomioon ottamiseksi tehtävää oikaisua koskeva pyyntö. Näiden pyyntöjen tueksi ei kuitenkaan esitetty riittävää näyttöä. Paikalla suoritetussa tarkastuksessa todettiin, että hinnoittelussa ei tehty eroa erilaisten asiakkaiden ja muhviliitosten tai määrien välillä. Mikään väitetyistä eroista ei selvästikään vaikuttanut hintojen vertailtavuuteen. Koska väitetyistä eroista ei ollut näyttöä, oikaisua ei myönnetty.
(106) Kyseinen yritys pyysi myös kotimarkkinamyyntiin liittyvien luottokustannusten huomioon ottamista. Pyynnön perusteluna oli avoimen luottojärjestelyn käyttö, eikä sen tueksi esitetty näyttöä myyntihetkellä voimassa olleesta tavarantoimittajan ja ostajan sopimuksesta. Pyyntöä ei hyväksytty, koska perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan g alakohdan mukaisesti oikaisu voidaan tehdä ainoastaan myyntihetkellä sovittujen päivien osalta, sillä ainoastaan kyseisiin myyntihetkellä sovittuihin päiviin liittyvien kustannusten voidaan katsoa vaikuttavan hintojen vertailtavuuteen.
(107) Yksi yhteistyössä toimineista yrityksistä pyysi oikaisun tekemistä valuutan muuntamiseen liittyvien erojen huomioon ottamiseksi väittäen, että tilauksen päivämäärän ja kauppalaskun päivämäärän valuuttakurssit olivat erilaiset. Pyyntöä ei hyväksytty, koska perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisesti väitetylle valuuttakurssien erolle ei saatu vahvistusta paikalla suoritetussa tarkastuksessa eikä vaihtokursseissa tapahtunut tutkimusajanjakson aikana pitkän aikavälin muutoksia; tilauksen tekeminen ei myöskään merkinnyt ostosopimuksen tekemistä, eikä sillä ollut sitovaa vaikutusta.
3.6.4 Polkumyyntimarginaali
(108) Vertailu tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti normaaliarvojen painotetun keskiarvon ja vientihintojen painotetun keskiarvon kesken kaikkien yritysten osalta.
(109) Vertailusta ilmeni, että kaikki komission kanssa täysipainoisesti yhteistyössä toimineet tuottajat harjoittavat polkumyyntiä. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat:
(110) BIS Pipe Fittings Industry Company Ltd, Samutsakorn: 25,8 %
Siam Fittings Co. Ltd, Samutsakorn: 12,4 %
Thai Malleable Iron & Steel Co. Ltd, Bangkok: 25,8 %.
(111) Yhteistyöhön osallistumattomiin yrityksiin sovellettava alustava jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin sen yrityksen marginaalin perusteella, jolle oli määritetty korkein polkumyyntimarginaali. Ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla marginaali on 25,8 prosenttia.
3.7 Kroatia ja Jugoslavia
(112) Koska alustavasti todettiin, että Kroatiasta ja Jugoslaviasta peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin markkinaosuudet olivat vähimmäistasoa, päätettiin alustavasti, ettei kyseisistä maista tapahtuvan tuonnin osalta lasketa polkumyyntimarginaalia.
B MUUT KUIN MARKKINATALOUSMAAT
3.8 Kiina
3.8.1 Markkinatalousaseman arviointi
(113) Kolme kiinalaista yritystä pyysi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan nojalla, että niille myönnettäisiin markkinatalousolosuhteissa toimivan yrityksen asema.
(114) Yhden yrityksen pyyntöä ei voitu hyväksyä, koska yrityksen hakemuksen mukaan sen tilejä ei ollut tarkastettu. Yritys ei näin ollen täyttänyt perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan toisessa luetelmakohdassa säädettyjä edellytyksiä. Tämän vuoksi paikalla suoritettavaa tarkastustakin pidettiin tarpeettomana.
(115) Komissio hankki kaikki tarpeellisina pitämänsä tiedot ja suoritti kaikkien markkinatalousasemaa koskevissa pyynnöissä esitettyjen tietojen tarkastuksen kahden muun yrityksen toimitiloissa.
(116) Toisen yrityksen toiminnassa havaittiin merkittävää valtion puuttumista verohyvitysten sekä työntekijöiden palkkojen määräämisen muodossa. Lisäksi todettiin, että selkeä peruskirjanpito puuttui ja että yrityksen tuotantokustannuksiin ja taloudelliseen tilaan kohdistui merkittäviä vääristymiä.
(117) Toisen yrityksen osalta komissio totesi, että sen tilintarkastus ei ollut riippumatonta ja etteivät siinä käytetyt menetelmät olleet kansainvälisten kirjanpitonormien mukaisia.
(118) Kumpikaan näistä markkinatalousasemaa pyytäneistä yrityksistä ei siis täyttänyt perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa säädettyjä edellytyksiä. Kaikille kolmelle yritykselle ilmoitettiin, ettei niiden markkinatalousasemaa koskevia pyyntöjä voitu hyväksyä.
3.8.2 Vertailumaan valinta
(119) Koska yksikään yritys ei täyttänyt markkinatalousaseman myöntämisen edellytyksiä, kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien vientihintoja oli verrattava normaaliarvoon, joka määritettiin sopivan vertailumaan osalta perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti.
(120) Valituksen tekijä ehdotti vertailumaaksi Puolaa, ja myös komissio esitti tätä menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa. Yksi puolalainen tuottaja toimi tämän jälkeen yhteistyössä toimittaen vastauksen kyselyyn. Vastaus todettiin kuitenkin puutteelliseksi useilta olennaisilta osiltaan, erityisesti kotimarkkinamyyntiä ja tuotantokustannuksia koskevien tietojen suhteen. Komissio ei tämän vuoksi pitänyt Puolan käyttämistä vertailumaana asianmukaisena tässä tutkimuksessa.
(121) Komission yrityksistä huolimatta tämän tutkimuksen ulkopuolisista maista ei löytynyt muita yhteistyöhaluisia tuottajia. Yhteistyön puuttumisen vuoksi komissiolla ei ollut muita mahdollisuuksia kuin valita jokin tutkimuksen kohteena oleva maa.
(122) Komissio päätti lopulta, että Thaimaa olisi sopivin kolmas markkinatalousmaa normaaliarvon määrittämistä varten perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti, koska thaimaalaisten tuottajien kotimarkkinamyynnin määrä oli verrattavissa Kiinasta yhteisöön suuntautuvaan tuonnin määrään ja koska Thaimaan kotimarkkinoilla oli useita tuottajia, minkä ansiosta kyseisenkaltaisen tuotteen myynnistä oli mahdollista saada kohtuullinen voitto.
3.8.3 Yksilöllinen kohtelu
(123) Kaikki kolme yhteistyössä toiminutta yritystä pyysivät yksilöllistä kohtelua.
(124) Perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti yhteisön toimielimen käytäntönä on yleensä määrittää muille kuin markkinatalousmaille yksi ainoa maakohtainen tulli lukuun ottamatta tapauksia, joissa yritykset voivat osoittaa, että ne ovat oikeudellisesti ja tosiasiallisesti riittävän itsenäisiä, jotta maakohtaisen tullin kiertämisen vaara vältetään. Tämän vuoksi asianomaisille osapuolille lähetettyyn markkinatalousasemaa koskevaan hakemuslomakkeeseen sisällytettiin yksityiskohtaisia kysymyksiä.
(125) Yhden yrityksen yksilöllistä kohtelua koskevan pyynnön yhteydessä toimittamien tietojen tarkastelun perusteella vaikutti siltä, että yritykseen voitaisiin soveltaa yksilöllistä kohtelua. Yrityksen kyselyyn toimittamassa vastauksessa oli kuitenkin eräitä olennaisia puutteita erityisesti vientimyyntiä koskevien tietojen suhteen. Tämän vuoksi on alustavasti päätetty, ettei yritykselle myönnetä yksilöllistä kohtelua. Asiaa tarkastellaan kuitenkin lähemmin tutkimuksen lopulliseen vaiheeseen mennessä.
(126) Kahden muun yhteistyössä toimineen yrityksen toiminnassa oli havaittavissa selvää valtion viranomaisten puuttumista vientihintojen ja -määrien määrittämiseen.
(127) Tämän vuoksi yhdellekään näistä kolmesta yrityksestä ei voitu myöntää yksilöllistä kohtelua.
3.8.4 Normaaliarvo
(128) Kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien normaaliarvo laskettiin yhteistyössä toimineiden thaimaalaisten yritysten osalta määritettyjen normaaliarvojen perusteella edellä 3.1.1 kohdassa kuvattuja menetelmiä käyttäen. Tässä yhteydessä käytettiin niitä Thaimaan kotimarkkinoilla myytyjä lajeja, joiden todettiin olevan vertailukelpoisia Kiinasta yhteisöön vietyjen lajien kanssa.
3.8.5 Vientihinta
(129) Komissio käytti Kiinasta peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämisessä edellä 3.1.2 kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä. Yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien vientihinta määritettiin tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. Yhteistyöstä kieltäytyneiden osapuolten vientitietoina käytettiin Eurostatin toimittamia käytettävissä olevia tietoja.
3.8.6 Vertailu
(130) Vientihintaa oikaistiin tarvittaessa kuljetus-, vakuutus- ja käsittelykustannusten sekä pakkauskustannusten erojen huomioon ottamiseksi.
(131) Normaaliarvon määrittämisessä kaikki thaimaalaisille vientiä harjoittaville tuottajille myönnetyt oikaisut, joilla oli merkitystä vientiä harjoittavien tuottajien vientitoiminnassa, tehtiin myös Kiinan tapauksessa.
3.8.7 Polkumyyntimarginaali
(132) Kiinaan sovellettava väliaikainen polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 49,4 prosenttia.
4 VAHINKO
4.1 Yhteisön tuotannonala
(133) Koska valituksen tehneet yhteisön tuottajat edustavat tempervalurautaisten liitososien koko yhteisön tuotantoa, katsotaan niiden tällä perusteella muodostavan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan.
(134) Yksi asianomainen osapuoli väitti, ettei erästä tuottajaa pitäisi lukea kuuluvaksi yhteisön tuotannonalaan, koska se toi kyseistä tuotetta yhdestä asianomaisesta maasta eli Kiinasta. Tätä väitettä ei kuitenkaan millään tavoin perusteltu eikä sitä myöskään tutkimuksessa vahvistettu. Tämän lisäksi eräät asianosaiset osapuolet väittivät, että tietyt yhteisön tuottajat ovat tuoneet kyseistä tuotetta muista kolmansista maista. Tutkimuksesta on ilmennyt, että mainittua tuontia on todella esiintynyt yhden tuottajan osalta. Tämä tuonti on kuitenkin ollut vähäpätöistä, kun sitä verrataan yhteisössä tuotettujen tuotteiden myyntiin yhteisön markkinoilla. Tällä perusteella yrityksen katsottiin olevan ydintoiminnaltaan kiistattomasti yhteisön tuottaja. Muiden yritysten osalta väitteitä ei vahvistettu.
(135) Tämän vuoksi mainitut väitteet hylättiin.
4.2 Yhteisön kulutus
(136) Yhteisön todettavissa olevan kulutuksen määrittäminen perustui yhteisön tuotannonalan myynnin määrään yhteisön markkinoilla ja tempervalurautaisten liitososien tuontiin yhteisöön kaikista asianomaisista maista ja kaikista kolmansista maista, joiden tiedettiin tuottavan kyseistä tuotetta ja vievän sitä yhteisöön. Tämän perusteella kulutus vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana supistui 6 prosenttia eli noin 65000 tonnista 61000 tonniin ollen pienimmillään vuonna 1996, jolloin koko tuotannonala kärsi vaikeista markkinaolosuhteista.
4.3 Tarkasteltavana olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi
(137) Eräiden asianomaisten maiden osalta on väitetty, ettei tuontia pitäisi tarkastella kumulatiivisesti muun tuonnin kanssa ottaen huomioon perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa esitetyt edellytykset. Tältä osin tutkimuksesta on ilmennyt seuraavaa:
(138) Kroatian ja Jugoslavian osalta todettiin alustavasti, että Kroatiasta peräisin olevan tuonnin määrä edusti 0,4 prosenttia ja Jugoslaviasta peräisin olevan tuonnin määrä 0,3 prosenttia yhteisön kokonaiskulutuksesta tutkimusjakson aikana. Perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti todetaan alustavasti, ettei kyseinen tuonti ole millään tavoin vaikuttanut yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon, minkä perusteella se suljetaan vahingon arvioinnin ulkopuolelle.
(139) Lisäksi brasilialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, ettei Brasiliasta peräisin olevaa tempervalurautaisten liitososien tuontia tulisi tarkastella kumulatiivisesti muista asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin kanssa markkinakäyttäytymisen ja vientihintojen erojen vuoksi. Samaan tapaan tsekkiläinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, ettei Tsekistä peräisin olevaa vientiä tulisi tarkastella kumulatiivisesti muista asianomaisista maista peräisin olevan viennin kanssa Tsekin ja mainittujen muiden maiden välisten kaupan rakenteiden erojen vuoksi. Thaimaalaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät niin ikään, ettei Thaimaasta peräisin olevaa vientiä tulisi tarkastella kumulatiivisesti muista asianomaisista maista peräisin olevan viennin kanssa, koska niiden viennin määrät ovat vähenemässä ja niiden vientihinnat suhteellisesti korkeampia. Lopuksi korealaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, ettei Koreasta peräisin olevaa vientiä tulisi tarkastella kumulatiivisesti muista asianomaisista maista peräsin olevan viennin kanssa, koska niiden tuotteilla, joita ne vievät ainoastaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, on erityisiä teknisiä perusominaisuuksia. Tältä osin on tehty seuraavat alustavat päätelmät.
4.3.1 Brasilia
(140) Brasiliasta peräisin olevan tuonnin määrä ei kehittynyt tasaisesti. Tältä osin todetaan kuitenkin, että eräiden muidenkin asianomaisten maiden tuonti kehittyi vastaavalla tavalla. Brasiliasta peräisin olevan tuonnin määrät olivat absoluuttisesti tarkasteluina jatkuvasti huomattavia, vaikkakin sen markkinaosuus pysytteli melko vakaana eli oli noin 7-8 prosenttia koko tarkastelujakson ajan. Hinnat kehittyivät epävakaasti tarkastelujakson aikana. Vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana ne kuitenkin laskivat lähes keskeytyksettä. Lopuksi vahvistettiin, että Brasiliasta peräisin olevan tuonnin hinnat alittivat yhteisön tuotannonalan hinnat merkittävästi. Näiden syiden perusteella katsotaan alustavasti, että olisi asianmukaista tarkastella Brasiliasta peräisin olevaa tuontia kumulatiivisesti asianomaisista muista maista peräsin olevan tuonnin kanssa.
4.3.2 Tsekki
(141) Tsekistä peräsin oleva tuonti lisääntyi tarkastelujakson aikana sekä absoluuttisesti että suhteellisesti tarkasteltuna. Erityisesti tuonnin määrät kasvoivat, 123 prosenttia, kun taas tuonnin markkinaosuus kasvoi noin 4 prosenttiyksikköä eli noin 3 prosentista noin 7 prosenttiin. Hinnat pysyttelivät suhteellisen vakaina tarkastelujakson aikana ja ne alittivat huomattavasti yhteisön tuotannonalan hinnat tutkimusajanjaksolla. Näiden syiden perusteella katsotaan alustavasti, että olisi asianmukaista tarkastella Tsekistä peräisin olevaa tuontia kumulatiivisesti asianomaisista muista maista peräisin olevan tuonnin kanssa.
4.3.3 Thaimaa
(142) Thaimaasta peräisin olevan tuonnin määrien yleinen kehitys ei poikkea eräiden muiden asianomaisten maiden tuonnin kehityksestä, joka niin ikään oli epätasainen. Hinnat nousivat vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Vahvistettiin kuitenkin, että yhteisön tuotannonalan hintojen alittavuus on merkittävä. Edellä mainittujen syiden perusteella katsotaan alustavasti, että olisi asianmukaista tarkastella Thaimaasta peräisin olevaa tuontia kumulatiivisesti muista asianomaisista maista peräsin olevan tuonnin kanssa.
4.3.4 Korea
(143) Korealainen vientiä harjoittava tuottaja esitti tuotteensa, jota se valmistaa ja vie yhteisöön eli kyseisessä tapauksessa erääseen jäsenvaltioon, erityisten teknisten perusominaisuuksien perusteella kumulaatiosta luopumista koskevan pyynnön, jonka osalta viitataan edellä tuotteen samankaltaisuudesta esitettyihin päätelmiin. Näin ollen sen perusteella, että korealaisten vientiä harjoittavien tuottajien valmistamien ja kyseisen jäsenvaltion markkinoilla myytävien tempervalurutaisten liitososien sekä kyseisessä jäsenvaltiossa ja muualla yhteisössä tuotettujen tempervalurautaisten liitososien todettiin olevan samankaltaisia, katsotaan alustavasti, että olisi asianmukaista tarkastella Koreasta peräisin olevaa tuontia kumulatiivisesti muista asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin kanssa.
(144) Yhteenvetona voidaan todeta tutkimuksesta ilmenneen, että viennin ja vientihintojen tason ja kehityksen välillä on runsaasti eroja. Perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut kumulatiivisen arvioinnin edellytykset kuitenkin täyttyvät, koska polkumyyntimarginaali on vähimmäistasoa suurempi eikä tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin määrä ole ollut vähäpätöinen. Tuotavien tuotteiden välisten kilpailuedellytysten sekä tuotavien tuotteiden ja yhteisön tuotteen välisten kilpailuedellytysten todettiin olevan vertailukelpoisia, koska tarkasteltavana olevan tuonnin määrät ovat kaikkiaan olleet tutkimusajanjakson aikana merkittäviä, tuonti on saanut merkittäviä markkinaosuuksia ja se on tapahtunut yhteisön tuotannonalan hintoja merkittävästi alhaisemmin hinnoin. Tämän lisäksi yhteisön tuotteella ja asianomaisista maista tuotavalla tuotteella on todettu olevan samat tai samankaltaiset jakelukanavat. Tämän perusteella katsotaan alustavasti, että olisi asianmukaista tarkastella asianomaisista maista peräisin olevaa tuontia kumulatiivisesti lukuun ottamatta Kroatiaa ja Jugoslaviaa, joiden tuonti on ollut vähäpätöistä.
4.4 Tarkasteltavana olevan tuonnin määrä ja markkinaosuus
4.4.1 Tarkasteltavana olevan tuonnin määrä
(145) Eurostatin tietojen ja yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn toimitettujen vastausten perusteella asianomaisista maista peräisin olevien tempervalurautaisen liitososien tuonnin määrä lisääntyi vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana noin 32 prosenttia eli noin 13100 tonnista noin 17500 tonniin. Tarkemmin sanoen sen jälkeen, kun tuonti vuosina 1995-1996 ensin väheni, mikä tapahtui samanaikaisesti kuin yhteisön kulutus kyseisenä vuotena supistui, tuonti asianomaisista maista tasaisesti kasvoi. Vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana tuonnin määrä kasvoi noin 45 prosenttia noin 12000 tonnista noin 17500 tonniin.
4.4.2 Markkinaosuus
(146) Asianomaisista maista tulevan tuonnin markkinaosuus kasvoi jatkuvasti vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, noin 20 prosentista noin 29 prosenttiin.
4.5 Tarkasteltavana olevan tuonnin hinnat
4.5.1 Hintojen kehitys
(147) Asianomaisten maiden painotettu keskimääräinen vientihinta laski vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana noin 5 prosenttia, 1,88 ecusta/kg 1,78 ecuun/kg. Tarkemmin sanoen hinnat nousivat vuosina 1995-1996 merkittävästi, samaan aikaan, kun markkinahinnat yleisesti nousivat, mitä myös yhteisön tuotannonala ja muut kolmannet maat seurasivat. Vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana hintojen lasku oli selvästi nähtävissä: 1,96 ecusta/kg 1,78 ecuun/kg eli 10 prosenttia.
4.5.2 Hinnan alittavuus
(148) Tarkasteltiin lähemmin, esiintyikö asianomaisten maiden vientiä harjoittavien tuottajien ja yhteisön tuotannonalan välillä hinnan alittavuutta tutkimusajanjakson aikana. Tätä tarkoitusta varten vientiä harjoittavien tuottajien tempervalurautaisten liitososien hinnat tarvittaessa oikaistiin cif-tuontihinta tullattuna -tasolle, kun taas yhteisön tuottajien hinnat oikaistiin vapaasti tehtaalla -tasolle. Tältä osin todettiin, että yhteisön tuotannonalan ja asianomaisten maiden vientiä harjoittavien tuottajien myynti tapahtui yleisesti ottaen samoille asiakasryhmille, eli kauppiaille ja jakelijoille, joissakin tapauksissa jopa täsmälleen samoille asianomaisille yrityksille. Mainitut asiakasryhmät toimivat myös tuojina.
(149) Tempervalurautaisten liitososien kunkin lajin osalta, jotka on määritelty johdanto-osan 10 kappaleessa, yhteisön tuottajien painotettuja keskimääräistä vapaasti tehtaalla -hintoja verrattiin kunkin asianomaisen vientiä harjoittavan tuottajan painotettuihin keskimääräisiin vientihintoihin. Tällä perusteella kullekin maalle todetut hinnan alittavuuden marginaalit, jotka on ilmaistu prosentteina yhteisön tuotannonalan hinnoista, ovat kaikissa tapauksissa huomattavasti yli 20 prosenttia.
4.6 Yhteisön tuotannonalan tilanne
4.6.1 Tuotanto
(150) Tempervalurautaisten liitososien yhteisön tuotannonalan tuotanto väheni vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana noin 10 prosenttia, eli noin 54600 tonnista noin 49300 tonniin. Tuotanto väheni erityisen merkittävästi vuosina 1995-1996 kahdesta syystä: tempervalurautaisten liitososien Saksassa sijainnut tuotantolaitos oli suljettava ja kysyntä yhteisön markkinoilla oli supistunut. Tämän lisäksi olisi pantava merkille, että kun yhteisön tuotannonala lisäsi tuotantoaan vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välillä pyrkien alentamaan kiinteitä kustannuksiaan, seurauksena tästä oli nimenomaan varastojen eikä myynnin kasvu huolimatta siitä, että yhteisön kulutus alkoi vuodesta 1996 jälleen kasvaa.
4.6.2 Tuotantokyky
(151) Yhteisön tuotannonalan tuotantokyky laski vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson aikana 14 prosenttia, eli 85000 tonnista 73000 tonniin. Tätä kehitystä olisi tarkasteltava ottaen huomioon se edellä mainittu tosiseikka, että Saksassa sijainnut tuotantolaitos lopetti toimintansa.
4.6.3 Kapasiteetin käyttöaste
(152) Kapasiteetin käyttöaste nousi vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 64 prosentista 67 prosenttiin.
4.6.4 Myynnin määrä
(153) Yhteisön tuotannonalan myynnin määrä laski vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 45500 tonnista 37700 tonniin eli noin 17 prosenttia. Olisi pantava merkille, että yhteisön tuotannonalan myynti väheni aikana, jona markkinat olivat supistuneet, kun taas asianomaiset maat pystyivät vastaavana aikana lisäämään myyntinsä määrää noin 32 prosenttia.
4.6.5 Markkinaosuus
(154) Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus yhteisön markkinoilla väheni vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 70 prosentista 62 prosenttiin eli noin 8 prosenttiyksikköä. Laskeva suuntaus alkoi vuoden 1996 jälkeen, jolloin yhteisön tuotannonalan markkinaosuudet olivat korkeimmillaan eli noin 71 prosenttia.
4.6.6 Myyntihinnat
(155) Tutkimuksesta on ilmennyt, että yhteisön tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat nousivat vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 3,60 ecusta 3,88 ecuun eli noin 8 prosenttia. Nousu tapahtui kahdessa eri vaiheessa, ensin vuosina 1995-1996 ja toiseksi vuosina 1997-1998. Kun ensimmäisessä vaiheessa nousivat kaikkien markkinoilla toimivien (erityisesti yhteisön tuotannonalan, asianomaisten maiden ja muiden kolmansien maiden) taloudellisten toimijoiden hinnat, toisessa vaiheessa nousivat ainoastaan yhteisön tuotannonalan ja muiden kolmansien maiden tuottajien hinnat. Asianomaisten kolmansien maiden osalta kehitys oli päinvastainen: niiden myynti väheni noin viisi prosenttia mainittuna ajanjaksona 1997-1998.
4.6.7 Varastot
(156) Yhteisön tuotannonalan lopulliset varastot kasvoivat vuoden 1995 16300 tonnista tutkimusajanjakson 17400 tonniin eli noin 6 prosenttia. Varastojen kasvu oli erityisen voimakasta vuodesta 1996, samanaikaisesti kun yhteisön tuotannonalan tuotanto kasvoi ja myynnin määrät laskivat.
4.6.8 Kannattavuus
(157) Yhteisön tuotannonalan kannattavuus prosentteina nettomyynnistä ilmaistuna laski vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 1,4 prosentista - 0,9 prosenttiin eli 2,3 prosenttiyksikköä. Vuodesta 1995 katsoen kannattavuus kehittyi - 2,2 prosentista - 0,9 prosenttiin. Vuoden 1995 tilanteeseen ja yhteisön tuotannonalan todettuun keskimääräiseen tappiollisuuteen vaikuttivat kuitenkin edellä mainitusta tuotantolaitoksen sulkemisesta vuonna 1995 aiheutuneet kustannukset. Vuodelle 1995 olivat ominaisia myös erityisesti kahden tuottajan rakenneuudistustoimenpiteet, joilla tuottajat pyrkivät järkiperäistämään tuotantoaan, sekä yhteisön ympäristölainsäädännön edellyttämät investoinnit.
4.6.9 Työllisyys
(158) Yhteisön tuotannonalan työllisyys heikkeni vuoden 1995 ja tutkimusjakson välisenä aikana 2532 työntekijästä 2370 työntekijään eli noin 6 prosenttia. Työllisyyden laskuun ovat vaikuttaneet yhteisön tuotannonalan pyrkimykset rakenneuudistuksen toteuttamiseen ja kustannusten vähentämiseen. Tutkimuksesta onkin ilmennyt, että tempervalurautaisten liitososien tuotanto on erittäin työvoimavaltaista.
4.6.10. Investoinnit
(159) Yhteisön tuotannonalan investoinnit vähenivät vuoden 1995 20,4 miljoonasta ecusta tutkimusajanjakson 17 miljoonaan ecuun eli noin 16 prosenttia. Mainitulla ajanjaksolla havaittiin merkittäviä eroja. Esimerkiksi vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana investoinnit kasvoivat 12,7 miljoonasta ecusta 17 miljoonaan ecuun. On syytä panna merkille, että investoinnit olivat varsin merkittäviä koko tarkastelujakson ajan, ja erityisesti vuonna 1995, jolloin samanaikaisesti toteutettiin edellä mainittuja rakenneuudistustoimenpiteitä. Tämä osoittaa yhteisön tuotannonalan olevan edelleen elinkelpoinen eikä ole halukas luopumaan tästä tuotantolohkosta etenkään kun mainitut investoinnit tehtiin pääosin tuotantoprosessin järkiperäistämistä silmällä pitäen.
4.7 Vahinkoa koskeva päätelmä
(160) Edellä mainittujen vahinkoa kuvaavien tekijöiden tarkastelusta ilmenee, että yhteisön tuotannonalan tilanne huononi. Erityisesti pienenivät yhteisön tuotannonalan tuotanto, tuotantokapasiteetti, myynti ja markkinaosuus. Lisäksi yhteisön tuotannonalan työllisyys heikkeni huomattavasti, investoinnit vähenivät ja varastot kasvoivat. Kapasiteetin käyttöaste kasvoi, mikä aiheutui tuotantokapasiteetin vähenemisestä.
(161) Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että yhteisön tuotannonalalle aiheutui perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
5 SYY-YHTEYS
(162) Perusasetuksen 3 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaisesti tutkittiin, oliko yhteisön tuotannonalan kärsimä merkittävä vahinko aiheutunut polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista ja oliko vahinko aiheutunut osittain tai kokonaan muista tekijöistä, jotta varmistuttaisiin siitä, ettei mahdollisesti muista tekijöistä aiheutuneen vahingon katsottaisi aiheutuneen polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista.
5.1 Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutus
(163) Komissio totesi, että asianomaisista viejämaista tulleen tuonnin kehitys ja markkinaosuuden kasvu toteutuivat samaan aikaan kuin yhteisön tuotannonalan tilanne heikkeni. Samanaikaisesti kuin yhteisön tuotannonalan kulutus väheni noin 6 prosenttia, kyseisen tuonnin markkinaosuus kasvoi noin 9 prosenttiyksikköä eli noin 20 prosentista noin 29 prosenttiin vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, kun taas yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni 70 prosentista noin 62 prosenttiin. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden pieneneminen ja muiden asianomaisista viejämaista tapahtuneen tuonnin markkinaosuuden kasvu olivat lähes toisiaan vastaavia erityisesti vuodesta 1996 lähtien.
(164) Lisäksi polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hintojen osalta todettiin huomattavat hinnan alittavuuden marginaalit. Tempervalurautaisten liitososien markkinat ovat hyvin hintaherkät ja käyttäjät valitsevat tuotteen nimenomaan hinnan perusteella, kuten yhteistyössä toimineet tuojat ja käyttävät ovat vahvistaneet.
(165) Näissä olosuhteissa asianomaisen tuonnin aiheuttama hintapaine vaikutti yhteisön tuotannonalan myynnin määrään ja markkinaosuuteen merkittävästi. Koska yhteisön tuotannonala ei kyennyt vastaamaan kyseisen tuonnin laskevaan hintatasoon, sen myyntimäärät vähenivät huomattavasti ja sille aiheutui taloudellisia tappioita. Myyntimäärien huomattavalla vähenemisellä oli haitallisia vaikutuksia myös tuotannon tasoon sekä varastojen määrään, mikä nosti kiinteitä kustannuksia. Tämä puolestaan heikensi yhteisön tuotannonalan tuottavuutta kokonaisuudessaan.
5.2 Muiden tekijöiden vaikutus
(166) Tarkasteltiin myös, olisiko yhteisön tuotannonalan kärsimä merkittävä vahinko aiheutunut kokonaan tai osittain muista tekijöistä kuin asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista.
5.2.1 Tuonti muista kolmansista maista
(167) Eräät asianomaiset osapuolet väittivät Eurostatin tietojen perusteella, että kaikki yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko olisi aiheutunut kolmansista maista, jotka eivät ole tarkasteltavina tässä menettelyssä, ja näistä erityisesti Turkista, Bulgariasta ja Puolasta, peräisin olevasta tuonnista.
(168) Mainittujen tietojen mukaan kaikista muista kolmansista maista peräisin olevien tempervalurautaisten liitososien tuonti laski vuoden 1995 noin 6200 tonnista tutkimusjakson noin 5300 tonniin eli noin 14 prosenttia, kun markkinaosuudet, vuonna 1995 noin 10 prosenttia ja tutkimusajanjaksolla noin 9 prosenttia, olivat koko ajanjaksolla suhteellisen vakaat ja laskivat vain hieman. Muista kolmansista maista peräisin olevan tuonnin painotetut keskimääräiset hinnat nousivat Eurostatin tietojen mukaan 1,93 ecusta/kg 2,22 ecuun/kg. On huomattava, että nämä hinnat olivat huomattavasti korkeammat kuin asianomaisten maiden painotetut keskimääräiset hinnat koko tarkastelujakson aikana.
(169) Yksittäisistä maista tapahtuneen tuonnin tarkastelusta ilmenee ensiksi, ette Turkista peräisin oleva tuonti säilyi vakaana ja oli lähes vähäpätöisellä tasolla koko tarkastelujakson ajan. Tuonnin määrät olivat vuonna 1995 553 tonnia ja tutkimusajanjakson aikana 632 tonnia ja markkinaosuudet pysyivät vakaina eli noin yhdessä prosentissa koko tarkastelujakson ajan. Yksikköhinnat olivat Eurostatin tietojen perusteella tarkasteltavana olevan tuonnin hintoja korkeammat koko tarkastelujakson ajan.
(170) Bulgarian osalta tuonti kasvoi sekä absoluuttisesti että suhteellisesti: vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana tuonnin määrä kasvoi 43 tonnista 1109 tonniin ja markkinaosuudet kasvoivat 0,1 prosentista 1,8 prosenttiin, eli tuonti pysytteli varsin alhaisella tasolla. Yksikköhinta nousi tarkastelujaksolla ja oli tutkimusjakson aikana asianomaisista maista tapahtuvan viennin keskimääräisiä painotettuja hintoja korkeampi.
(171) Puolasta peräisin olevan tuonnin markkinaosuus säilyi tarkastelujakson ajan melko vakaana, noin 4-5 prosentissa, vaikka se absoluuttisesti tarkasteltuna kasvoi vuoden 1995 2500 tonnista noin 3000 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Yksikköhinta oli tutkimusajanjakson aikana kuitenkin huomattavasti asianomaisten maiden painotettuja keskimääräisiä hintoja korkeampi.
(172) Lisäksi eräät asianomaiset osapuolet väittivät Eurostatin tietojen perusteella, että kaikki yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko olisi aiheutunut erityisesti Yhdysvalloista peräisin olevasta tempervalurautaisten liitososien tuonnista. Kuitenkin koska tutkimuksesta on ilmennyt, että Yhdysvalloista peräisin oleva tuonti sisältää muita kuin nyt tarkasteltavina olevia tuotteita, päätellään, ettei Yhdysvalloista tuleva tuonti ole voinut aiheuttaa vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
(173) Tämän lisäksi ei havaittu merkkejä siitä, että muista kolmansista maista, jotka eivät ole tarkastelun kohteena tässä menettelyssä, olisi esiintynyt polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia.
5.2.2 Muut esitetyt huomiot
(174) Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko olisi aiheutunut yhteisön omasta tuonnista, jota se harjoittaa yhdestä asianomaisesta maasta ja muista kolmansista maista jälleenmyyntiä varten. Kuten johdanto-osan 127 kappaleessa todettiin, tutkimuksesta on ilmennyt, että yhdellä yhteisön tuottajalla todella oli kyseisen tuotteen tuontia yhdestä kolmannesta maasta. Kuitenkin koska tuodut määrät olivat hyvin pieniä ja niiden osuus yhteisön myynnistä yhteisön markkinoilla oli vähäpätöinen, ei kyseisellä tuonnilla ole voinut olla merkittävää vaikutusta mainitun yhteisön tuottajan tilanteeseen.
(175) Lisäksi tietyt asianomaiset osapuolet väittivät, että pääsyynä kaikkeen yhteisölle aiheutuneeseen vahinkoon olisi tempervalurautaisten liitososien korvaaminen muista materiaaleista kuten kuparista ja muovista valmistetuilla liitososilla. Tietyt asianosaiset osapuolet väittivät lisäksi, että eräs yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon vaikuttanut tekijä olisi rakennusalan tilan heikkeneminen ja tästä aiheutunut kyseisen tuotteen yhteisön kulutuksen vähentyminen. Tältä osin tutkimuksesta on ilmennyt, että valuraudan korvautuminen merkittävässä määrin muilla materiaaleilla kuten kuparilla ja muovilla tapahtui 1980-luvulla. Tämän jälkeen korvattavuuden esiintyminen hidastui ja tempervalurautaisten liitososien käyttö vakiintui erityisesti sellaisissa käyttötarkoituksissa, jotka edellyttävät fyysistä kestävyyttä, vastusta, sekä erityistä vetolujuutta ja venyvyyttä.
(176) Tutkimuksesta ilmennyt yhteisön kulutuksen kehitys tukee näitä päätelmiä. Vaikka kulutus olisi vähentynyt tarkastelujakson aikana 6 prosenttia, ei tämä vähentyminen olisi vaikuttanut millään tavoin merkittävästi yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon. Päinvastoin asianomaiset maat pystyivät tässä tilanteessa, ottaen huomioon myös rakennusteollisuuden kehityksen hidastumisen, lisäämään huomattavasti tuonnin määriä yhteisöön, noin 32 prosenttia, mikä lisäsi entisestään yhteisön tuotannonalalle, jonka myynti väheni noin 17 prosenttia, aiheutunutta vahinkoa.
5.3 Syy-yhteyttä koskeva päätelmä
(177) Tämän perusteella päätellään alustavasti, että Brasiliasta, Japanista, Kiinasta, Koreasta, Thaimaasta ja Tsekistä peräisin oleva polkumyynnillä tapahtuva tuonti on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Mahdolliset muut tekijät, jotka ovat saattaneet osittain aiheuttaa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon, erityisesti kolmansista maista tuleva tuonti, eivät kuitenkaan ole sellaisia, että ne poistaisivat polkumyynnin ja todetun merkittävän vahingon välisen syy-yhteyden ottaen huomioon kyseisen alhaisilla hinnoilla tapahtuneen tuonnin huomattava kasvu.
6 YHTEISÖN ETU
6.1 Yleisiä huomioita
(178) Komissio tutki perusasetuksen 21 artiklan mukaisesti, edellyttääkö yhteisön etu polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönottoa; se tarkasteli erityisesti tarvetta poistaa vahingollisen polkumyynnin kauppaa vääristävät vaikutukset ja palauttaa tehokas kilpailu. Yhteisön edun määrittäminen perustui arviointiin kaikista asiaan liittyvistä etunäkökohdista kuten tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisön tuotannonalasta, tuojista, kauppiaista ja käyttäjistä.
(179) Arvioidakseen polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton tai siitä luopumisen vaikutuksia komissio pyysi tietoja kaikilta edellä mainituilta asianomaisilta osapuolilta. Kyselylomakkeet lähetettiin 52 tuojalle. Kyselyyn vastasi 17 tuojaa, ja näistä 13 tuojan antamat tiedot tarkastettiin. Lisäksi 11:lle käyttäjien järjestölle, joita menettelyn katsottiin koskevan, ilmoitettiin tutkimuksen vireillepanosta. Nämä järjestöt eivät antaneet mitään vastausta tai esittäneet näkökantoja. Kyselylomakkeet lähetettiin 34:lle tempervalurautaisten liitososien riippumattomalle käyttäjälle, joista kaksi vastasi kyselyyn; toimitetut tiedot tarkastettiin.
6.2 Yhteisön tuotannonala
(180) Asianomaisista maista tarkastelujakson aikana tapahtunut tempervalurautaisten liitososien halpatuonti on vahingoittanut yhteisön tuotannonalaa. Polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotosta luopuminen kyseisen polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin osalta pahentaisi entisestään yhteisön tuotannonalan vaikeaa tilannetta, erityisesti koska myynti on laskusuunnassa. Tempervalurautaisten liitososien tuotannolle on itse asiassa ominaista huomattavat kiinteät kustannukset (kuten varastointikustannukset, poistot jne.), mistä syystä tietyn tuotanto- ja myyntitason saavuttaminen on välttämätöntä. Ottaen huomioon, että tarkasteltavana oleva tuonti lisääntyi tasaisesti ja yhteisön tuotannonalan myynti vastaavasti väheni, yhteisön tuotannonalan olisi vaikeaa hankkia takaisin menettämäänsä myyntiä ja saavuttaa riittävä kannattavuuden taso, jos polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotosta luovuttaisiin.
6.3 Riippumattomat tuojat/kauppiaat
(181) Koska tarkasteltavana olevan tuotteen riippumattomat tuojat/kauppiaat toimivat kiitettävästi yhteistyössä tietyissä tapauksissa, tempervalurautaisille liitososille oli mahdollista määrittää kannattavuus: se oli tutkimusajanjaksona keskimäärin 7 prosenttia. Lisäksi todettiin, että myyntihinnassa veloitettu kaupan kate vaihtelee huomattavasti tuotteen hankintahinnasta riippuen; kate on suurempi, kun hankintahinta on ollut alhaisempi ja päinvastoin.
(182) Näin ollen tarkasteltavana olevan tuotteen riippumattomat tuojat/kauppiaat saattaisivat siirtää osan maksamistaan tulleista asiakkaiden kannettaviksi. Lisäksi on pidettävä mielessä, että eräät kauppiaat, jotka harjoittavat tuontia asianomaisista maista, ostavat lisäksi tempervalurautaisia liitososia myös yhteisön tuottajilta ja muista kolmansista maista, joten niillä on käytössään vaihtoehtoisia hankintalähteitä. Lisäksi tutkimuksesta on ilmennyt, että vaikka jotkut tuojat/kauppiaat käyvät kauppaa yksinomaan tempervalurautaisilla liitososilla, ne ovat useasti peräisin useista lähteistä, joista asianomaiset maat muodostavat vain osan. On myös todettu, että muut tuojat/kauppiaat käyvät kauppaa paljon suuremmalla tuotevalikoimalla.
(183) Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että polkumyyntitoimenpiteiden todennäköinen vaikutus tarkasteltavana olevan tuotteen tuojiin/kauppiaisiin ei vaarantaisi niiden taloudellista toimintaa vakavasti.
6.4 Käyttäjät
(184) Tarkasteltavana olevan tuotteen tavallisimmat käyttäjät ovat kaasu- ja vesilaitokset sekä LVI-asentajat. Tuotetta käytetään myös jonkin verran teollisuuden palvelujen ja tekniikan aloilla. Yhteistyön vähäisyys (vain kaksi vastausta) näyttää osoittavan, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton tai siitä luopumisen vaikutus tempervalurautaisten liitososien käyttäjien on merkityksetöntä. Vaikutuksen vähäisyys on vahvistettu tutkimuksessa, josta on käynyt ilmi, että tarkasteltavana olevan tuotteen osuus käyttäjille aiheutuvista kokonaiskustannuksista on vähäpätöinen. Esimerkiksi kaasunjakelumarkkinoilla, erityisesti kotitalouksiin tarkoitetuissa laitteissa, suurin kustarmustekijä koskee pääasiassa työsuoritusta, kun taas laitteisiin käytettävien liitososien osuus on noin 1 prosentti kokonaiskustannuksista.
(185) Koska edellä esitetyn perusteella käyttäjiin kohdistuva vaikutus on vähäinen, voidaan alustavasti päätellä, että polkumyyntitoimenpiteillä ei ole merkittävää kielteistä vaikutusta käyttäjien tilanteeseen. Jos yhteisön tuotannonala sitä vastoin lopettaisi toimintansa, käyttäjiltä poistuisi tärkeä hankintalähde, joka varmistaa hyvän palvelun ja asianmukaiset toimitusajat.
6.5 Yhteisön etua koskevat päätelmät
(186) Edellä esitetyt syyt huomioon ottaen päätellään alustavasti, ettei ole pakottavia syitä olla ottamatta käyttöön polkumyyntitulleja.
7 VÄLIAIKAISET POLKUMYYNTITOIMENPITEET
7.1 Vahingon korjaava taso
(187) Polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevat päätelmät huomioon ottaen olisi otettava käyttöön väliaikaiset toimenpiteet, jotta estettäisiin polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista aiheutuvien lisävahinkojen syntyminen yhteisön tuotannonalalle.
(188) Tullin tason määrittämisessä on otettu huomioon todetut polkumyyntimarginaalit sekä se tullin määrä, joka on tarpeen yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon poistamiseksi. Viitehinnan alittavuus laskettiin, jotta voitiin määrittää polkumyynnin aiheuttaman vahingon poistavan tullin taso. Tarvittava hinnankorotus määritettiin vertaamalla hinnan alittavuuden laskemisessa määritettyä painotettua keskimääräistä tuotelajikohtaista vientihintaa yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla myymien eri tuotelajien vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan. Vahinkoa aiheuttamaton hinta on saatu lisäämällä yhteisön tuotannonalan myyntihintaan siltä tosiasiallisesti keskimäärin saamatta jäänyt tuotto ja lisäksi 7 prosentin voittomarginaali. Tämä voittomarginaali vaikuttaa riittävältä, jotta yhteisön tuotannonala voisi saavuttaa kannattavuuden, joka sillä olisi ilman polkumyyntiä. Tämän vertailun tuloksena saadut erot ilmaistiin prosenttimääränä vahinkokynnykseen perustuvasta tuonnin cif-kokonaisarvosta.
7.2 Väliaikaiset toimenpiteet
(189) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että väliaikainen polkumyyntitulli olisi otettava käyttöön perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti todettujen polkumyyntimarginaalien - jotka olivat kaikissa tapauksissa vahinkokynnystä alhaisempia - suuruisena.
(190) Yhteistyöhön osallistumattomiin vientiä harjoittaviin tuottajiin sovellettava jäännöstulli vahvistettiin tapauksissa, joissa yksittäisten viejämaiden yhteistyö oli ollut runsasta, yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta määritetyn korkeimman polkumyyntitullin suuruiseksi. Tapauksissa, joissa yksittäisten maiden yhteistyö oli ollut vähäistä, jäännöstulli vahvistettiin yhteistyössä toimineiden, vientiä harjoittavien tuottajien viemien tuotelajien edustavan valikoiman osalta määritetyn korkeimman polkumyyntimarginaalin tai vahinkokynnyksen perusteella ja näistä alhaisempaa prosenttimäärää soveltaen.
(191) Edellä esitetyn perusteella väliaikaiset tullit ovat prosentteina cif yhteisön rajalla tullaamattomana -hinnasta ilmaistuna seuraavat:
7.2.1 Asianomaiset maat
TAULUKON PAIKKA
7.2.2 Kroatia ja Jugoslavia
(192) Koska todetut markkinaosuudet olivat vähimmäistasoa, menettelyn tässä vaiheessa ei toistaiseksi pidetä aiheellisena ottaa käyttöön polkumyyntitullia tuotaessa Kroatiasta tai Jugoslaviasta peräisin olevia tempervalurautaisia liitososia. Komissio jatkaa kuitenkin asian tutkimista esittääkseen siitä lopulliset päätelmät.
7.2.3 Yksilölliset tullit
(193) Tässä asetuksessa yrityksille vahvistetut yksilölliset tullit määritettiin tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten senhetkistä tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin maakohtaisia "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavia tulleja) yksinomaan asianomaisesta maasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin yksilöityjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tullia.
(194) Kaikki näiden yrityskohtaisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt) on toimitettava viipymättä komissiolle(5) ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin uusiin tuotanto- tai myyntiyksiköihin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Komissio muuttaa tarvittaessa tätä asetusta neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelon ajan tasalle.
7.3 Sitoumus
(195) Tsekkiläinen vientiä harjoittava tuottaja on tarjonnut perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaista hintasitoumusta. Komissio katsoo, että kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan tarjoama sitoumus voidaan hyväksyä, koska se korjaa polkumyynnistä aiheutuvan vahingon. Lisäksi yritys on sitoutunut toimittamaan komissiolle säännöllisesti yksityiskohtaisia tietoja viennistään, mistä syystä sitoumusta voidaan valvoa tehokkaasti.
(196) Sitoumuksen tehokkaan noudattamisen ja valvonnan varmistaminen edellyttää, että sitoumukseen perustuvan vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen yhteydessä on mahdollista saada vapautus tullista ainoastaan esittämällä jäsenvaltioiden tulliviranomaisille liitteessä luetellut tiedot sisältävä pätevä sitoumuslasku siltä vientiä harjoittavalta tuottajalta, jonka tarjoama sitoumus on hyväksytty. Jos tällaista laskua ei esitetä tai jos se ei vastaa tulliviranomaisille esitettyjä tavaroita, sovelletaan, sitoumuksen kiertämisen estämiseksi, asianmukaista polkumyyntitullia.
(197) Jos sitoumusta rikotaan tai se peruutetaan, polkumyyntitulli voidaan ottaa käyttöön perusasetuksen 8 artiklan 9 kohdan ja 10 artiklan mukaisesti.
(198) Polkumyyntiä, vahinkoa ja yhteisön etua koskeva tutkimus saatetaan perusasetuksen 8 artiklan 6 kohdan mukaisesti päätökseen, vaikka tutkimuksen kuluessa hyväksyttäisiin sitoumuksia.
8 LOPPUSÄÄNNÖKSET
(199) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi on vahvistettava määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi huomattava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt päätelmät ovat alustavia ja niitä voidaan joutua muuttamaan mahdollisista lopullisista tulleista päätettäessä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli Brasiliasta, Japanista, Kiina kansantasavallasta, Korean tasavallasta, Thaimaasta ja Tsekistä peräisin olevien, CN-koodiin ex 7307 19 10 (Taric-koodi 7307 19 10*10) kuuluvien kierteellisten tempervalurautaisten putkien liitos- ja muiden osien tuonnissa.
2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava väliaikainen polkumyyntitulli on seuraavista maista peräisin olevien tuotteiden osalta seuraava:
TAULUKON PAIKKA
Edellä säädettyjä tulleja ei sovelleta seuraavassa taulukossa lueteltujen yritysten valmistamiin tuotteisiin, joihin sovelletaan sen sijaan seuraavia polkumyyntitulleja:
TAULUKON PAIKKA
3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, väliaikaista tullia ei sovelleta tuonnin yhteydessä tuotteisiin, jotka 2 artiklan 1 kohdassa mainittu yritys on valmistanut ja vienyt suoraan (huolehtien toimituksesta ja, laskutuksesta) tuojana toimivalle ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle yhteisössä, jos tuonti täyttää 2 artiklan 2 kohdassa asetetut vaatimukset.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista.
2 artikla
1. Hyväksytään sitoumus, jota seuraava yritys on tarjonnut Brasiliasta, Japanista, Kiinan kansantasavallasta, Korean tasavallasta, Thaimaasta ja Tsekistä peräisin olevien, CN-koodiin ex 7307 19 10 kuuluvien kierteellisten tempervalurautaisten putkien liitos- ja muiden osien tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn yhteydessä:
TAULUKON PAIKKA
2. Sitoumukseen perustuvan vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen yhteydessä on mahdollista saada vapautus tullista ainoastaan esittämällä jäsenvaltioiden tulliviranomaisille 2 artiklan 1 kohdassa mainitun yrityksen antama pätevä sitoumuslasku. Sitoumuslaskun keskeiset osat luetellaan tämän asetuksen liitteessä. Tällaisella laskulla tapahtuvaa tuontia tullattavaksi ilmoitettaessa on käytettävä 2 artiklan 1 kohdassa annettua taric-lisäkoodia.
Tullista vapauttamisen edellytyksenä on lisäksi se, että tullille tulliselvitystä varten esiteltävät tavarat vastaavat tarkoin sitoumuslaskussa esitettyä kuvausta.
3 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää komissiolta saada tulla kuulluiksi 30 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
2. Asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut osapuolet voivat esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulosta.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tätä asetusta sovelletaan kuuden kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 28 päivänä helmikuuta 2000.