EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 98/10/EF af 26. februar 1998 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten og om udbud af forsyningspligtydelser på teleområdet under konkurrenceforhold
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 14. januar 1998 og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Udbuddet af teletjenester og -infrastruktur i Fællesskabet liberaliseres pr. 1. januar 1998 med overgangsperioder for visse medlemsstater; Rådet (4), Europa-Parlamentet (5), Det Økonomiske og Sociale Udvalg (6) og Regionsudvalget har alle erkendt, at liberaliseringen skal ledsages af harmoniserede bestemmelser til sikring af forsyningspligtydelser; begrebet forsyningspligtydelser skal udvikles for at være på højde med den teknologiske udvikling, markedsudviklingen og ændringer i forbrugernes ønsker; man er i Fællesskabet nået et godt stykke vej med hensyn til at definere omfanget af forsyningspligtydelser og fastsætte regler for omkostningsberegning og finansiering (7); Kommissionen har forpligtet sig til at offentliggøre en beretning om overvågning af forsyningspligtydelsernes omfang, kvalitet og prismæssige overkommelighed i Fællesskabet inden den 1. januar 1998 og derefter med jævne mellemrum;
(2) Rådets direktiv 90/387/EØF af 28. juni 1990 om oprettelse af det indre marked for teletjenester ved gennemførelse af tilrådighedsstillelse af åbne net, ONP (open network provision - tilrådighedsstillelse af åbne net) (8), opstiller de generelle rammer for anvendelse af ONP-principperne på specifikke områder;
(3) i artikel 32, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/62/EF af 13. december 1995 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten (9) anmodes Europa-Parlamentet og Rådet om, på grundlag af et forslag som Kommissionen forelægger inden den 1. januar 1998, at træffe afgørelse om revision af direktivet med henblik på tilpasning heraf til kravene i forbindelse med liberaliseringen af markedet; direktiv 95/62/EF finder ikke anvendelse på mobiltelefonitjenester; i betragtning af den stigende efterspørgsel efter mobiltelefonitjenester er det hensigtsmæssigt, at visse bestemmelser i direktivet finder anvendelse på mobiltelefonitjenester; dette direktiv forhindrer ikke medlemsstaterne i under iagttagelse af fællesskabsretten at udvide anvendelsesområdet for bestemmelser i direktivet til mobilnet og/eller -tjenester, selv om disse tjenester udtrykkeligt ikke er omfattet af anvendelsesområdet; på vejen mod et marked med fri konkurrence er der visse forpligtelser, der bør gælde for alle udbydere af telefonitjenester over faste net, mens andre forpligtelser kun bør gælde for organisationer, der har en stærk markedsposition, eller som er blevet udpeget til operatør af forsyningspligtsydelser i henhold til artikel 5; der er fuldt ud taget hensyn til brugerne og forbrugernes krav om overkommelige priser og takster, omkostningskontrol og brugerfaciliteter, således som dette er kommet til udtryk i den offentlige høring om forsyningspligt på teleområdet; da de påkrævede ændringer af direktiv 95/62/EF er omfattende, er det hensigtsmæssigt for klarhedens skyld at omformulere nævnte direktiv; nærværende direktiv berører ikke tidsfristen for medlemsstaternes gennemførelse af direktiv 95/62/EF, som angivet i bilag IV;
(4) forsyningspligt består grundlæggende i, at brugerne på anmodning skal kunne få en tilslutning til det faste offentlige telefonnet på et fast sted til en overkommelig pris; der bør ikke være nogen restriktioner på tilslutningens tekniske udformning, således at der åbnes mulighed for både trådteknologi og trådløs teknologi; efter den 1. januar 1998 bør nyinstalleret fast offentlig telefonnetinfrastruktur være af en kvalitet, der foruden tale understøtter datakommunikation ved transmissionshastigheder, der er anvendelige for adgang til online-informationstjenester; ved overkommelig pris forstås en pris, som medlemsstaterne fastlægger på nationalt plan under hensyn til særlige nationale forhold, herunder aspekter vedrørende fysisk planlægning, efter gennemførelse af den i artikel 24 omhandlede høring; Kommissionen skal udarbejde beretninger om takstudviklingen i hele Fællesskabet på grundlag af de regler og kriterier for sikring af prismæssig overkommelighed, der offentliggøres på nationalt plan, og kan i den forbindelse foretage yderligere høringer på europæisk plan; hvorvidt telefontjenesten er prismæssigt overkommelig hænger sammen med, hvor detaljerede oplysninger brugerne får om udgifterne til deres telefonforbrug, samt med de relative omkostninger ved anvendelse af telefon i forhold til andre ydelser; i forbindelse med bestemmelserne om overkommelige priser for brugere i landområder eller omkostningstunge områder, kan medlemsstaterne undtage ferieboliger;
(5) omstrukturering af taksterne betyder, at man er ved at bevæge sig væk fra ikke-omkostningsægte priser; indtil den frie konkurrence er endeligt etableret, kan det være nødvendigt at sikre, at man ikke anvender takststigninger i fjerntliggende områder og landområder til at kompensere for indtægtstab som følge af fald i taksterne andre steder; omstrukturering af taksterne er et væsentligt kendetegn for et marked med fri konkurrence; prislofter, geografisk prisudligning eller lignende ordninger kan anvendes til at sikre, at den nødvendige takstomlægning ikke bliver til urimelig skade for brugerne og ikke betyder, at telefonitjenesterne bliver prismæssigt uoverkommelige;
(6) de faste telefonnets og telefonitjenesters betydning er så stor, at alle, der med rimelighed kan anmode herom, bør have adgang til disse; i overensstemmelse med nærhedsprincippet er det op til medlemsstaterne på grundlag af objektive kriterier at bestemme, hvilke organisationer der skal varetage forsyningspligtydelserne som defineret i dette direktiv under hensyntagen til organisationernes evne og, i givet fald, vilje til at levere alle eller en del af disse ydelser; tilsvarende forpligtelser kunne indgå i vilkårene, når der udstedes tilladelser til at udbyde offentligt tilgængelige telefonitjenester; medlemsstaterne kan i henhold til artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne (10), indføre ordninger for, hvordan nettoomkostningerne i forbindelse med denne pligt skal fordeles mellem de organisationer, der driver offentlige telenet og/eller offentligt tilgængelige taletelefonitjenester; offentlige telenet omfatter både offentlige faste net og offentlige mobilnet; de nationale tilsynsmyndigheder bør sikre sig, at organisationer, der modtager finansiel støtte til forsyningspligtydelser fremlægger oplysninger om de enkelte støtteberettigede elementer, der er tilstrækkelig detaljerede til at begrunde deres anmodning; i henhold til fællesskabsretten skal medlemsstaternes ordninger for omkostningsberegning og finansiering af forsyningspligtydelser anmeldes til Kommissionen, så den kan undersøge, om de er forenelige med traktaten;
(7) udbud af nummeroplysningstjenester er en konkurrencemæssig aktivitet; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger indeholder regler for behandlingen af personoplysninger (11); Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/66/EF af 15. december 1997 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred inden for telesektoren (12), navnlig det tjenesteintegrerede digitalnet (ISDN) og det digitale mobilnet, vil give abonnenterne ret til at vælge ikke at blive optaget eller blive optaget uden visse oplysninger i en trykt eller elektronisk abonnentoversigt; brugerne og forbrugerne ønsker udtømmende abonnentoversigter og nummeroplysningstjenester, der dækker alle abonnenter, der ønsker at figurere heri, og deres numre (herunder numre for faste telefoner, mobiltelefoner og personlige numre); den situation, hvor visse telefonbøger og nummeroplysningstjenester leveres på en måde, så de for brugeren opfattes som gratis, berøres ikke af dette direktiv;
(8) medlemsstaterne bør i fornødent omfang træffe passende foranstaltninger for at sikre, at handicappede og andre grupper med særlige sociale behov har adgang til alle faste offentlige telefonitjenester til overkommelige priser; konkrete foranstaltninger kan f.eks. bestå i at give døve og talehæmmede adgang til offentlige teksttelefoner, at tilbyde blinde og svagtseende gratis nummeroplysning og lignende eller på anmodning levere specificeret fakturering i alternativ udformning til blinde og svagtseende;
(9) i Rådets beslutning 91/396/EØF af 29. juli 1991 om indførelse af et fælleseuropæisk alarmnummer (13) blev medlemsstaterne opfordret til at sikre, at nummeret »112« senest den 31. december 1996 blev indført i de offentlige telefonnet som et fælleseuropæisk alarmnummer; det er vigtigt, at brugerne kan foretage alarm-opkald, især på det fælleseuropæiske alarmnummer »112«, gratis fra alle telefoner, herunder offentlige betalingstelefoner, uden at skulle bruge mønter eller kort;
(10) på et marked med fri konkurrence for terminaludstyr er det et grundlæggende krav, at der er gennemsigtighed med hensyn til specifikationerne for netværksgrænseflader; de nationale tilsynsmyndigheder kan høre de berørte parter og navnlig leverandører af terminaludstyr og bruger- og forbrugerrepræsentanter om ændringer i de eksisterende netværksgrænsefladespecifikationer;
(11) direktiv 97/13/EF (14) fastlægger de fælles rammer for generelle tilladelser og enkelttilladelser; kvalitet og pris er nøglefaktorer på et marked med fri konkurrence, og de nationale tilsynsmyndigheder bør være i stand til at overvåge kvaliteten af tjenester, der udbydes af organisationer med stærk markedsposition, eller som er udpeget i henhold til artikel 5; de nationale tilsynsmyndigheder skal også kunne overvåge kvaliteten af tjenester, der udbydes af andre organisationer, der leverer faste offentlige telenet og/eller faste offentlige telefonitjenester, når den pågældende organisation har fungeret i mere end 18 måneder, og når den nationale tilsynsmyndighed anser det for nødvendigt; de nationale tilsynsmyndigheder skal, når de anser det for nødvendigt, kunne træffe passende foranstaltninger til at afhjælpe problemer i forbindelse med kvaliteten af begge typer af organisationers ydelser; Kommissionen aflægger den 1. januar 1998 og derefter med regelmæssige mellemrum beretning om kvaliteten, niveauet og omfanget af forsyningspligtydelserne i Det Europæiske Fællesskab som anført i dens meddelelse af 13. marts 1996 om det almene tjenesteudbud for telekommunikation i perspektivet af et fuldt liberaliseret marked; en sådan kompetence berører ikke de nationale myndigheders og Fællesskabets anvendelse af konkurrenceretten;
(12) en medlemsstat kan i særlige tilfælde stille betingelser for adgang til og brug af faste offentlige telefonnet eller offentligt tilgængelige telefonitjenester under henvisning til væsentlige krav; de nationale tilsynsmyndigheder skal som et minimum have procedurer til at kunne reagere i situationer, hvor en organisation, som har en stærk markedsposition, og som enten leverer taletelefonitjenester, eller som er blevet udpeget i henhold til artikel 5, afbryder, indskrænker eller ændrer udbuddet af tjenester til organisationer, der leverer net og/eller tjenester til telekommunikation; bortset fra tilfælde af vedvarende overskridelse af betalingsfristerne eller gentagne tilfælde af manglende betaling skal forbrugerne beskyttes mod øjeblikkelig nedlukning af deres telefon som følge af manglende betaling, og forbrugerne bør, især i tilfælde af tvister vedrørende store fakturaer for opkald til særtjenestenumre med overtaksering, fortsat have adgang til de basale telefonitjenester, mens tvisten afgøres; i nogle medlemsstater kan en sådan fortsat adgang kun ydes, hvis abonnenten fortsat betaler linjeleje; bestemmelserne i dette direktiv forhindrer ikke en medlemsstat i at træffe forholdsregler på grundlag af de i traktatens artikel 36 og 56 anførte begrundelser, navnlig offentlig sikkerhed, offentlig orden og offentlig sædelighed;
(13) faciliteter som tonesignalering og specificeret fakturering er normalt til rådighed på moderne telefoncentraler og kan derfor udbydes uden store omkostninger, efterhånden som de gamle centraler moderniseres eller udskiftes med nye; tonesignalering anvendes i stadig højere grad til interaktiv kommunikation med særlige tjenester og faciliteter, herunder tillægstjenester, og manglende adgang til denne facilitet kan forhindre, at brugerne får adgang til visse tjenester; specificeret fakturering og selektiv spærring af opkald er værdifulde redskaber for brugerne til at kontrollere og overvåge deres brug af telefonnettene; direktiv 97/66/EF om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred inden for telesektoren sikrer brugernes privatliv for så vidt angår specificeret fakturering og giver dem mulighed for at beskytte deres privatliv, når der anvendes identifikation af det kaldende nummer, og sikrer dem mod eventuelle ulemper ved viderestilling af samtaler. Nummerportabilitet er en facilitet, der sætter en bruger i stand til på anmodning at bevare samme nummer/numre på det faste offentlige telefonnet på et nærmere bestemt sted uafhængigt af, hvilken organisation der leverer tjenesten; de europæiske standardiseringsorganisationer har udarbejdet harmoniserede standarder for tekniske grænseflader for adgang til det tjenesteintegrerede digitalnet (ISDN) via det såkaldte S/T-referencepunkt;
(14) prisgennemskuelighed skal sikre, at private abonnenter ikke subventionerer rabatter til professionelle kunder; visse forpligtelser vedrørende takster og omkostningsregnskaber er ikke længere nødvendige, når der er indført fri konkurrence, og andre kan lempes af de nationale tilsynsmyndigheder, når man med den frie konkurrence har nået de ønskede mål; bestemmelserne om ikke-diskriminering i fællesskabsrettens konkurrenceregler finder under alle omstændigheder anvendelse; kravet om særskilt takstfastsættelse af de enkelte tjenester forhindrer ikke, at faciliteter kombineres i en takstpakke, forudsat at en sådan praksis ikke anvendes til en uberettiget indskrænkning af brugernes frihed til at vælge deres leverandører af de forskellige tjenester, de måtte ønske at gøre brug af;
(15) spørgsmål vedrørende prismæssig overkommelighed, tjenesternes kvalitet og forsyningspligtens fremtidige omfang bør gøres til genstand for høring af alle berørte parter på nationalt plan; dertil kræves, at der foreligger tilstrækkelige oplysninger om forsyningspligtydelsernes omfang, kvalitet og prismæssige overkommelighed; handicappede brugere bør i videst muligt omfang tilbydes samme tjenesteniveau som andre brugere med hensyn til adgang til og brug af telefonitjenester;
(16) Kommissionen skal være i stand til effektivt at overvåge gennemførelsen af dette direktiv, og brugerne i Europa skal vide, hvor de kan finde offentliggjort information om telefonitjenesterne i andre medlemsstater; i henhold til direktiv 97/13/EF (det såkaldte licensdirektiv) er de nationale tilsynsmyndigheder forpligtet til ikke at videregive oplysninger, der er omfattet af tavshedspligt, undtagen når det er vigtigt, for at de kan udføre deres opgaver;
(17) i betragtning af den forventede tilnærmelse mellem faste og mobile telefonitjenester bør det ved revision af direktivet genovervejes, i hvilket omfang det skal finde anvendelse på mobiltelefonitjenester; fristen for revisionen af direktivet, dvs. den 31. december 1999, gør det muligt at foretage en koordineret revision af alle ONP-direktiverne på baggrund af erfaringerne med liberaliseringen af de offentlige telenet og taletelefonitjenesterne; revisionen bør omfatte spørgsmålet, om visse forpligtelser bør ophæves, fordi de ikke længere er nødvendige på et marked med fri konkurrence;
(18) det afgørende mål om at sikre forsyningspligten på teleområdet for alle brugerne i Europa og om at harmonisere betingelserne for adgang til og brug af faste offentlige telefonnet og offentligt tilgængelige telefonitjenester kan ikke opfyldes tilfredsstillende på medlemsstatsplan;
(19) Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen indgik den 20. december 1994 en modus vivendi vedrørende gennemførelsesforanstaltningerne til retsakter vedtaget efter fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I ANVENDELSESOMRÅDE, MÅL OG DEFINITIONER
Artikel 1 Anvendelsesområde og mål
1. Dette direktiv vedrører harmoniseringen af betingelserne for åben og effektiv adgang til og brug af faste offentlige telefonnet og faste offentlige telefonitjenester på markeder med fri og åben konkurrence i overensstemmelse med principperne for tilrådighedsstillelse af åbne net (ONP-principperne).
Formålet er at sikre, at der overalt i Fællesskabet stilles faste offentlige telefonitjenester af høj kvalitet til rådighed, samt nærmere at fastlægge, hvilket sæt af tjenester alle brugere, herunder forbrugerne, under hensyn til særlige nationale betingelser bør have adgang til som forsyningspligtydelser og til overkommelig pris.
2. Dette direktiv finder ikke anvendelse på offentlige mobiltelefoninet og -tjenester, jf. dog artikel 6, artikel 9, litra b) og c), artikel 10 og artikel 11, stk. 1.
3. Dette direktiv træder i stedet for direktiv 95/62/EF.
Artikel 2 Definitioner
1. Definitionerne i direktiv 90/387/EØF finder anvendelse på nærværende direktiv, hvor det er relevant.
2. I dette direktiv forstås ved:
a) »bruger«: enkeltpersoner, herunder forbrugere, eller organisationer, der bruger eller efterspørger offentligt tilgængelige teletjenester
b) »forbruger«: enhver fysisk person, der bruger en offentligt tilgængelig teletjeneste til formål, der ikke står i forbindelse med vedkommendes erhverv, forretning eller profession
c) »abonnent«: en fysisk eller juridisk person, som har indgået en aftale med en leverandør af offentligt tilgængelige teletjenester om levering af sådanne tjenester
d) »offentlig betalingstelefon«: en telefon, hvortil der er offentlig adgang, og for hvis brug der betales ved hjælp af mønter og/eller betalingskort og/eller forudbetalte kort
e) »taletelefonitjeneste«: en tjeneste, hvorved offentligheden på kommercielt grundlag har adgang til direkte transport af tale i realtid gennem det offentlige koblede net eller et net af en sådan karakter, at en bruger kan anvende udstyr, der er koblet til et nettermineringspunkt på et fast sted til at kommunikere med en anden bruger af udstyr, der er koblet til et andet nettermineringspunkt
f) »forsyningspligtydelser«: et bestemt, begrænset sæt af tjenester af en given kvalitet, hvortil alle brugere uanset deres geografiske placering og på baggrund af specifikke nationale betingelser har adgang til en overkommelig pris
g) »national tilsynsmyndighed«: den eller de instanser i en medlemsstat, der af medlemsstaten bl.a. har fået til opgave at varetage de i dette direktiv omhandlede tilsynsopgaver
h) »ONP-udvalget«: det udvalg, der er nedsat ved artikel 9, stk. 1, i direktiv 90/387/EØF
i) »organisation med stærk markedsposition«: en organisation, der har tilladelse til at udbyde faste offentlige telefonnet og/eller taletelefonitjenester i en medlemsstat, og som med henblik på dette direktiv af den nationale tilsynsmyndighed i den pågældende medlemsstat er blevet angivet som havende en stærk markedsposition, hvilket er blevet meddelt Kommissionen.
En organisation anses for at have en stærk markedsposition, hvis dens andel af det relevante marked i det geografiske område i en medlemsstat, hvor det har tilladelse til at operere, er på mindst 25 %.
De nationale tilsynsmyndigheder kan dog bestemme, at en organisation med en markedsandel på mindre end 25 % på det relevante marked skal anses for at have en stærk markedsposition. De kan også bestemme, at en organisation med en markedsandel på mere end 25 % ikke skal anses for at have en stærk markedsposition på det relevante marked. I begge tilfælde skal der ved en sådan bestemmelse tages hensyn til organisationens muligheder for at yde indflydelse på markedsvilkårene, dens omsætning i forhold til markedets størrelse, dens kontrol over slutbrugernes adgangsmidler, dens adgang til finansielle midler og dens erfaringer med hensyn til udbud af produkter og tjenester på markedet.
3. I dette direktiv:
a) anvendes begreberne »fast offentligt telefonnet« og »offentligt mobiltelefonnet« med samme definition som i bilag I til direktiv 97/33/EF om samtrafik
b) omfatter begrebet »offentligt tilgængelige telefonitjenester« både faste offentlige telefonitjenester og offentlige mobiltelefonitjenester.
Faste offentlige telefonitjenester kan, som nævnt i bilag I, del 1, til direktiv 97/33/EF om samtrafik, foruden taletelefonitjeneste omfatte adgang til alarmtjenester (112-tjenester), telefonistekspedition, oplysningstjenester, offentlige betalingstelefoner, udbud af tjenester på særlige vilkår og/eller udbud af særlige faciliteter for handicappede eller abonnenter med særlige sociale behov, således som det er fastlagt i dette direktiv, men omfatter ikke tillægstjenester, der udbydes over det offentlige telefonnet.
KAPITEL II UDBUD AF ET BESTEMT SÆT AF TJENESTER, DER KAN FINANSIERES SOM FORSYNINGSPLIGTYDELSER
Artikel 3 Adgang til tjenester
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle brugere på deres område, uanset hvor de geografisk befinder sig, har mulighed for at få adgang til de tjenester, der er nævnt i dette kapitel, og under hensyn til de særlige nationale forhold, til overkommelige priser.
Under hensyn til den fremadskridende tilnærmelse til omkostningsægte takster opretholder medlemsstaterne navnlig overkommelige priser for de i dette kapitel nævnte tjenester i forhold til brugere i landområder og dyre områder samt for sårbare brugergrupper som f.eks. ældre, handicappede og brugere med særlige sociale behov.
Med henblik herpå ophæver medlemsstaterne forpligtelser, der forhindrer eller begrænser anvendelsen af særlige eller målrettede rabatordninger for de tjenester, der er nærmere opregnet i direktivet, og medlemsstaterne kan under overholdelse af fællesskabsretten indføre prislofter, gennemsnitstakster for et geografisk område eller lignende ordninger for nogle af eller alle de opregnede tjenester, indtil der opnås en effektiv priskontrol i kraft af konkurrencen.
Ordninger, der tager sigte på at sikre overkommelige priser, skal iagttage principperne om gennemsigtighed og ikke-diskrimination. Medlemsstaterne offentliggør de regler og kriterier, der under hensyn til artikel 24 anvendes til at sikre den prismæssige overkommelighed på nationalt niveau.
2. Medlemsstaterne offentliggør regelmæssigt rapporter om udviklingen i taksterne, som skal gøres offentligt tilgængelige. Kommissionen offentliggør regelmæssigt beretninger om udviklingen i taksterne i hele Fællesskabet.
Artikel 4 Finansiering
Hvis de tjenester, der er omhandlet i dette kapitel, ikke kan udbydes kommercielt på grundlag af de betingelser, der er fastsat af medlemsstaten, kan medlemsstaterne oprette finansieringsordninger for forsyningspligtydelser med henblik på fordeling af finansieringen af disse ydelser i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen og navnlig direktiv 97/33/EF om samtrafik.
De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at organisationer, der er omfattet af sådanne samfinansieringsordninger, fremsætter en erklæring til deres nationale tilsynsmyndighed med angivelse af, til hvilke specifikke elementer der anmodes om finansiering, idet de i artikel 5 i direktiv 97/33/EF om samtrafik omhandlede oplysninger på anmodning stilles til rådighed for berørte parter i overensstemmelse med artikel 11, stk. 4.
Medlemsstaterne kan i overensstemmelse med gældende fællesskabsret stille supplerende krav vedrørende levering af teletjenester. Sådanne krav må ikke påvirke omkostningsberegningen for forsyningspligtydelserne som fastsat på fællesskabsplan og må ikke finansieres over et obligatorisk bidrag fra markedsaktørerne.
Artikel 5 Udbud af nettilslutninger og adgang til telefonitjenester
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle rimelige anmodninger om tilslutning til det faste offentlige telefonnet på et fast sted og adgang til faste offentlige telefonitjenester efterkommes af mindst én operatør og de kan, om nødvendigt, med henblik herpå udpege en eller flere operatører, således at hele deres område dækkes.
2. Tilslutningerne skal give brugerne mulighed for at foretage og modtage nationale og internationale opkald med mulighed for overførsel af tale, telefax og/eller datakommunikation.
Artikel 6 Nummeroplysningstjenester
1. Bestemmelserne i denne artikel gælder med forbehold af kravene i relevant lovgivning vedrørende beskyttelse af personoplysninger og privatlivets fred, som f.eks. direktiv 95/46/EF og direktiv 97/66/EF.
2. Medlemsstaterne sikrer:
a) at abonnenterne har ret til at blive optaget i offentligt tilgængelige abonnentoversigter samt til at kontrollere optagelsen og om nødvendigt kræve rettelser eller lade sig slette
b) at oversigter over alle abonnenter, som ikke har rettet indvending imod at lade sig optage heri, herunder fastnet- og mobilnetnumre samt personlige numre, er tilgængelige for brugerne i en form, der er godkendt af den nationale tilsynsmyndighed, f.eks. trykt, elektronisk eller begge former, og at de opdateres regelmæssigt
c) at alle brugere, herunder også brugere af offentlige betalingstelefoner, har adgang til mindst én nummeroplysningstjeneste med alle abonnenter, der har registreret alle optagne abonnenter
3. For at sikre udbuddet af de i stk. 2, litra b) og c), nævnte tjenester sikrer medlemsstaterne, at alle organisationer, der tildeler brugerne telefonnumre, imødekommer enhver rimelig anmodning om at stille relevante oplysninger til rådighed i nærmere aftalt form og på rimelige, omkostningsrelaterede og ikke-diskriminerende vilkår.
4. Medlemsstaterne sikrer, at organisationer, der udbyder den i stk. 2, litra b) og c), nævnte tjeneste, overholder princippet om ikke-diskrimination i deres behandling og præsentation af de oplysninger, som de modtager.
Artikel 7 Offentlige betalingstelefoner
1. Medlemsstaterne sikrer, at dækningen med offentlige betalingstelefoner opfylder brugernes rimelige behov, både med hensyn til antal og geografisk dækning.
En medlemsstat kan give sin nationale tilsynsmyndighed tilladelse til ikke at anvende kravene i dette stykke på hele sit område eller en del heraf, hvis det er godtgjort, at disse faciliteter i vidt omfang er tilgængelige.
2. Medlemsstaterne sikrer, at det fra offentlige betalingstelefoner er muligt at foretage gratis alarmopkald på det fælleseuropæiske alarmnummer, »112«, jf. beslutning 91/396/EØF, samt andre nationale alarmnumre uden brug af mønter eller kort.
Artikel 8 Særlige ordninger for handicappede og brugere med særlige sociale behov
Medlemsstaterne træffer i fornødent omfang særlige foranstaltninger for at sikre, at handicappede og brugere med særlige sociale behov har lige adgang til faste offentlige telefonitjenester, herunder nummeroplysningstjenester, til overkommelige priser.
KAPITEL III SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR ORGANISATIONER, DER UDBYDER FASTE OG/ELLER MOBILE OFFENTLIGE TELEFONNET OG/ELLER OFFENTLIGT TILGÆNGELIGE TELEFONITJENESTER
Artikel 9 Tilslutning af terminaludstyr og brug af nettet
Medlemsstaterne sikrer, at alle brugere med en tilslutning til det faste offentlige telefonnet
a) kan tilslutte og anvende terminaludstyr, der passer til den pågældende tilslutning, i overensstemmelse med national ret og fællesskabsretten
b) har adgang til telefonistekspederede tjenester og nummeroplysningstjenester i henhold til artikel 6, stk. 2, litra c), medmindre abonnenten ikke ønsker det
c) har adgang til gratis alarmopkald på nummer »112« og eventuelt andre numre fastsat af de nationale tilsynsmyndigheder til brug på nationalt plan.
Medlemsstaterne sikrer, at også mobilbrugere har adgang til de i litra b) og c), nævnte tjenester.
Artikel 10 Kontrakter
1. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at de organisationer, der udbyder adgang til faste offentlige telefonnet og offentlige mobiltelefonnet, giver brugerne en kontrakt. Kontrakten skal angive, hvilken tjeneste der stilles til rådighed eller henvise til offentligt tilgængelige vilkår og betingelser for tjenesten. Kontrakten eller de offentligt tilgængelige vilkår og betingelser skal som minimum indeholde en nærmere angivelse af leveringstid for førstegangstilslutning og af de tilbudte typer vedligeholdelsesservice samt af, hvilke erstatnings- og/eller tilbagebetalingsordninger der gælder for abonnenterne, hvis der er mangler ved den aftalte tjeneste, og en kortfattet beskrivelse af, hvorledes man indleder en procedure til bilæggelse af tvister i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 26, og skal endvidere indeholde oplysninger om, hvilke serviceniveauer der tilbydes.
2. De nationale tilsynsmyndigheder eller andre organer, der er kompetente i henhold til den nationale lovgivning, skal på eget initiativ eller efter anmodning fra en organisation, der repræsenterer bruger- eller forbrugerinteresser, kunne kræve ændringer af de i stk. 1 nævnte kontraktvilkår og af betingelserne i erstatnings- og/eller tilbagebetalingsordningerne, i det omfang de vedrører bestemmelserne i dette direktiv, for at beskytte brugeres og/eller abonnenters rettigheder.
Artikel 11 Offentliggørelse af og adgang til oplysninger
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle organisationer, der udbyder faste offentlige telefonnet og offentlige mobiltelefonnet eller offentligt tilgængelige telefonitjenester, offentliggør fyldestgørende og ajourførte oplysninger til forbrugerne om deres standardvilkår og -betingelser for adgang til og brug af det offentlige telefonnet og/eller de offentligt tilgængelige telefonitjenester. De nationale tilsynsmyndigheder skal især sikre, at der opstilles overskuelige og præcise oversigter over taksterne for slutbrugerne, en eventuel minimumskontrolperiode og betingelser for fornyelse af kontrakterne.
2. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at de fra organisationer, der udbyder faste offentlige telefonnet, i overensstemmelse med bestemmelserne i stk. 4 modtager detaljerede oplysninger om specifikationerne for de tekniske grænseflader til nettet, som nærmere beskrevet i bilag II, del 1. Ændringer i eksisterende specifikationer for grænseflader til nettet samt oplysninger om nye grænsefladespecifikationer skal meddeles den nationale tilsynsmyndighed før implementeringen. Den nationale tilsynsmyndighed kan fastsætte en passende frist for afgivelse af denne meddelelse.
3. Så længe udbud af faste offentlige telenet og taletelefonitjenester stadig er omfattet af særlige eller eksklusive rettigheder i en medlemsstat, sikrer de nationale tilsynsmyndigheder, at der som fastlagt i stk. 4 offentliggøres fyldestgørende og ajourførte oplysninger vedrørende adgangen til og brugen af de faste offentlige telenet og faste telefonitjenester, jf. oversigtslisten i bilag II, del 2.
4. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at oplysningerne gøres tilgængelige på passende måde, så de berørte parter har let adgang til dem. I medlemsstaternes respektive statstidender meddeles det, hvorledes disse oplysninger offentliggøres.
5. De nationale tilsynsmyndigheder underretter senest den 30. juni 1998 Kommissionen om, hvordan de i stk. 2 og 3 omhandlede oplysninger gøres tilgængelige. Kommissionen offentliggør med regelmæssige mellemrum en henvisning til sådanne underretninger i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Der gives straks meddelelse om enhver ændring.
Artikel 12 Tjenesternes kvalitet
1. Medlemsstaterne skal for organisationer, der udbyder faste offentlige telefonnet og/eller faste telefonitjenester, i overensstemmelse med procedurerne i denne artikel kunne fastsætte kvaliteten af de tjenester, der er omhandlet i dette direktiv.
De kan med henblik herpå i overensstemmelse med det såkaldte licensdirektiv 97/13/EF fastsætte kvalitetsmål i de individuelle tilladelser, navnlig for organisationer, som har en stærk markedsposition inden for udbud af faste offentlige telefonnet og/eller taletelefonitjenester, eller som er blevet udpeget i overensstemmelse med artikel 5.
Hvis der findes organisationer, der har særlige eller eksklusive rettigheder inden for udbud af faste offentlige telenet og/eller taletelefonitjenester, sikrer medlemsstaterne, at der i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 11, stk. 4, fastsættes og offentliggøres mål for de relevante parametre i bilag III.
2. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at organisationer med en stærk markedsposition, eller som er udpeget i henhold til artikel 5, begynder at opbevare ajourførte oplysninger om kvaliteten af deres udbud på grundlag af de parametre, definitioner og målemetoder, der er fastsat i bilag III. Nationale tilsynsmyndigheder skal også kunne kræve, at andre organisationer, der i mere end 18 måneder har udbudt faste offentlige telefonnet og/eller faste telefonitjenester, gør det samme.
Disse oplysninger skal på anmodning meddeles de nationale tilsynsmyndigheder.
3. Hvor det er hensigtsmæssigt, og navnlig under hensyntagen til de berørte parters synspunkter jf. bestemmelserne i artikel 24, sikrer de nationale tilsynsmyndigheder, at de data vedrørende kvaliteten, der er omhandlet i stk. 1, offentliggøres i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 11, stk. 4, og de kan fastsætte kvalitetsmål for organisationer, der udbyder faste offentlige telefonnet og/eller faste offentlige telefonitjenester, og som enten har en stærk markedsposition eller er udpeget i overensstemmelse med artikel 5, hvis sådanne mål ikke allerede eksisterer.
Hvis en organisation vedbliver med ikke at opfylde sådanne kvalitetsmål, kan der træffes særlige foranstaltninger i overensstemmelse med vilkårene i den pågældende organisations tilladelse.
4. De nationale tilsynsmyndigheder kan anmode om en uafhængig revision af dataene vedrørende kvalitet for at sikre, at de data, der stilles til rådighed af de i stk. 2 nævnte organisationer, er nøjagtige og sammenlignelige.
Artikel 13 Brugs- og adgangsvilkår samt væsentlige krav
1. Med forbehold af den nationale tvistbilæggelsesprocedure i artikel 26, stk. 1, fastlægger de nationale tilsynsmyndigheder fremgangsmåder, hvorved de kan tage sig af sager, hvor organisationer, der udbyder faste offentlige telefonnet og/eller faste offentlige telefonitjenester, eller organisationer, der udbyder taletelefonitjenester, og som enten har en stærk markedsposition eller er udpeget i henhold til artikel 5 og har en stærk markedsposition, træffer foranstaltninger såsom at afbryde en tjeneste, bringe den til ophør, foretage ændringer heri eller indskrænke dens disponibilitet i det mindste for organisationer, der udbyder telenet og/eller -tjenester.
Den nationale tilsynsmyndighed sikrer, at disse fremgangsmåder bygger på en gennemskuelig beslutningsproces, hvor begge parters rettigheder tilgodeses. Afgørelse træffes først, når begge parter har haft mulighed for at fremføre deres synspunkter. Afgørelsen skal behørigt begrundes og meddeles parterne inden for en uge.
En sammenfattende fremstilling af fremgangsmåderne offentliggøres som fastlagt i artikel 11, stk. 4.
Denne bestemmelse berører ikke parternes ret til at anlægge sag ved domstolene.
2. Hvis adgangen til eller brugen af faste offentlige telefonnet og/eller faste offentlige telefonitjenester begrænses med begrundelse i væsentlige krav, skal medlemsstaterne sikre, at det i de relevante nationale bestemmelser angives, hvilke af de væsentlige krav, som anført i litra a) til e) nedenfor, der ligger til grund for begrænsningen.
Sådanne begrænsninger skal pålægges ved bindende forskrifter, og de skal offentliggøres som fastlagt i artikel 11, stk. 4.
Med forbehold af de foranstaltninger, der kan træffes i medfør af artikel 3, stk. 5, og artikel 5, stk. 3, i direktiv 90/387/EØF, gælder følgende væsentlige krav for det faste offentlige telefonnet og de faste offentlige telefonitjenester på følgende måde:
a) Netdriftens sikkerhed
Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at adgangen til det faste offentlige telefonnet og de faste offentlige telefonitjenester opretholdes i tilfælde af netsvigt forårsaget af katastrofer eller force majeure f.eks. usædvanlige vejrforhold, jordskælv, oversvømmelse, lynnedslag eller brand.
Hvis de i foregående afsnit nævnte omstændigheder indtræffer, skal de organer, der rammes, gøre deres yderste for at sikre, at tjenesten opretholdes på højeste niveau for at kunne efterkomme de kompetente myndigheders krav.
De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at eventuelle begrænsninger af adgangen til og brugen af faste offentlige telefonnet med begrundelse i netsikkerhed står i et rimeligt forhold til de tilstræbte mål og ikke er diskriminerende, samt at de er baseret på forud fastsatte, objektive kriterier.
b) Opretholdelse af nettets integritet
Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det faste offentlige telefonnets integritet opretholdes. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at begrænsninger af adgangen til og brugen af det faste offentlige telefonnet under henvisning til kravet om bevarelse af nettets integritet for at beskytte bl.a. netudstyr, programmel og lagrede data, ikke gøres mere omfattende end absolut nødvendigt for at sikre nettets normale drift. Sådanne begrænsninger må ikke være diskriminerende og skal baseres på forud fastsatte objektive kriterier.
c) Tjenesters interoperabilitet
Når terminaludstyr anvendes i overensstemmelse med direktiv 91/263/EØF (15), må der ikke pålægges yderligere restriktioner for brugen under henvisning til tjenesters interoperabilitet.
d) Databeskyttelse
Der må kun lægges begrænsninger på adgangen til og brugen af faste offentlige telefonnet og/eller faste offentlige telefonitjenester under henvisning til databeskyttelse, såfremt dette sker i overensstemmelse med relevant lovgivning om beskyttelse af personoplysninger og privatlivets fred, som f.eks. direktiv 95/46/EF og direktiv 97/66/EF.
e) Effektiv udnyttelse af frekvensspektret
Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger for at sikre en effektiv udnyttelse af frekvensspektret og undgå skadelig interferens mellem radiobaserede systemer, der vil kunne medføre en begrænsning af adgangen til eller brugen af faste offentlige telefonnet og/eller faste offentlige telefonitjenester.
3. Så længe en medlemsstat opretholder særlige eller eksklusive rettigheder for udbud af offentlige telenet og taletelefonitjenester, skal de betingelser, som brugerne pålægges under henvisning til sådanne rettigheder, pålægges ved bindende forskrifter under den nationale tilsynsmyndigheds ansvar.
Artikel 14 Specificeret fakturering, tonesignalering og selektiv spærring af opkald
1. For at sikre, at brugerne så hurtigt som muligt over det faste offentlige telefonnet får adgang til følgende faciliteter:
- tonesignalering
- specificeret fakturering og selektiv spærring af opkald som faciliteter, der kan leveres på anmodning
kan medlemsstaterne udpege en eller flere operatører til at levere disse faciliteter til de fleste telefonbrugere inden 31. december 1998 og til at sikre, at de er generelt tilgængelige pr. 31. december 2001.
En medlemsstat kan give sin nationale tilsynsmyndighed tilladelse til ikke at anvende kravene i dette stykke på hele sit område eller på en del heraf, hvis det er godtgjort, at disse faciliteter i vidt omfang er tilgængelige.
Tonesignalering og selektiv spærring af opkald er nærmere specificeret i bilag I, del 1.
2. Med forbehold af bestemmelserne i den relevante lovgivning vedrørende beskyttelse af personoplysninger og privatlivets fred, som f.eks. direktiv 95/46/EF og direktiv 97/66/EF, skal de specificerede fakturaer være tilstrækkeligt detaljerede til, at der kan foretages en kontrol af de beløb, der er debiteret for anvendelse af det faste offentlige telefonnet og/eller de faste offentlige telefonitjenester.
Et mindsteniveau for en specificeret fakturering skal tilbydes alle brugere uden ekstra omkostninger. Et eventuelt større detaljeringsniveau kan tilbydes abonnenterne til en rimelig pris eller gratis. De nationale tilsynsmyndigheder kan fastlægge mindsteniveauet for specificeret fakturering.
Opkald, der er gratis for den opkaldende abonnent, herunder opkald til hjælpetjenester, skal ikke figurere på den opkaldende abonnents specificerede faktura.
Artikel 15 Levering af ekstra faciliteter
1. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at organisationer, der udbyder taletelefonitjenester, og som enten har en stærk markedsposition eller er udpeget i henhold til artikel 5 og har en stærk markedsposition, stiller de faciliteter til rådighed, der er anført i bilag I, del 2, i den udstrækning, dette er teknisk gennemførligt og økonomisk bæredygtigt.
2. Med forbehold af bestemmelserne i den relevante lovgivning vedrørende beskyttelse af personoplysninger og privatlivets fred, som f.eks. direktiv 95/46/EF og direktiv 97/66/EF, træffer medlemsstaterne under iagttagelse af fællesskabsrettens konkurrenceregler alle nødvendige foranstaltninger for at fjerne alle forskriftsmæssige begrænsninger, der forhindrer levering af de i bilag I, del 3, omhandlede tjenester og faciliteter.
3. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at der fastlægges frister for indførelsen af de faciliteter, der er anført i bilag I, del 2, under hensyntagen til, hvor udviklet nettet er, hvor stor efterspørgslen er, og hvor langt standardiseringsarbejdet er fremme, og de sikrer, at disse frister offentliggøres som fastlagt i artikel 11, stk. 4.
4. I områder, hvor nummerportabilitet, jf. artikel 12, stk. 5, i direktiv 97/33/EF om samtrafik, endnu ikke er implementeret, sikrer de nationale tilsynsmyndigheder, at et telefonopkald til en abonnents gamle nummer i en rimelig periode efter, at denne har skiftet leverandør, mod et rimeligt gebyr kan omdirigeres til det nye nummer, eller at personer, der kalder op, får oplysning om det nye nummer, uden at denne tjeneste medfører nogen udgift for den kaldte part.
De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at eventuelle gebyrer for ovennævnte faciliteter er rimelige.
Artikel 16 Særlige nettilslutninger
1. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at organisationer, som har en stærk markedsposition inden for udbud af faste offentlige telefonnet, behandler rimelige anmodninger fra teletjenesteudbydere om adgang til det faste offentlige telefonnet via andre nettermineringspunkter end de sædvanlige, der er omhandlet i bilag II, del 1. Denne forpligtelse kan kun begrænses i konkrete tilfælde, hvor der findes teknisk og kommercielt gennemførlige alternativer til den særlige adgang, der er anmodet om, og hvor denne adgang er uhensigtsmæssig i forhold til de ressourcer, der er til rådighed til at efterkomme anmodningen.
2. Organisationer, der fremsætter en sådan anmodning, skal have mulighed for at indbringe sagen for den nationale tilsynsmyndighed, inden der træffes endelig afgørelse om at afslå en anmodning om adgang eller underlægge den restriktioner.
Hvis en anmodning om særlig nettilslutning afslås, skal den ansøgende organisation hurtigst mulig have en begrundet forklaring af årsagerne til afslaget.
3. De nærmere tekniske og forretningsmæssige betingelser for særlige nettilslutninger aftales mellem de berørte parter, dog således at den nationale tilsynsmyndighed kan gribe ind som fastlagt i stk. 2, 4 og 5.
Aftalen kan omfatte kompensation til organisationen for dens omkostninger i forbindelse med etableringen af den ønskede nettilslutning; herved skal principperne om omkostningsægthed, der er fastlagt i bilag II til direktiv 90/387/EØF, respekteres fuldt ud.
4. De nationale tilsynsmyndigheder kan når som helst gribe ind på eget initiativ, hvis dette er berettiget for at sikre reel konkurrence og/eller interoperabilitet mellem tjenester, og skal gribe ind, hvis en af parterne anmoder herom, for at fastsætte vilkår, der er ikke-diskriminerende og er retfærdige og rimelige for begge parter, og som indebærer den størst mulige fordel for alle brugere.
5. De nationale tilsynsmyndigheder har ligeledes ret til i alle brugeres interesse at sikre, at aftalerne omfatter betingelser, som opfylder kriterierne i stk. 4, at de indgås og gennemføres hurtigt og effektivt, og at de indeholder bestemmelser om overensstemmelse med relevante standarder, opfyldelse af væsentlige krav og/eller opretholdelse af end-to-end-kvaliteten.
6. De betingelser, som de nationale tilsynsmyndigheder fastlægger i henhold til stk. 5, skal offentliggøres som fastsat i artikel 11, stk. 4.
7. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at de organisationer med en stærk markedsposition, der er omhandlet i stk. 1, overholder princippet om ikke-diskriminering, når de anvender faste offentlige telefonnet, og navnlig når de anvender særlige nettilslutninger til at udbyde offentligt tilgængelige teletjenester. Organisationerne skal under tilsvarende forhold anvende de samme betingelser på organisationer, der stiller tilsvarende tjenester til rådighed, og skal stille særlige nettilslutningsfaciliteter og oplysninger til rådighed for andre på samme vilkår og af samme kvalitet, som de stiller til rådighed for deres egne tjenester og tjenester, der udbydes af datterselskaber eller partnere.
8. Hvor det er relevant, anmoder Kommissionen i samråd med ONP-udvalget, der handler i overensstemmelse med fremgangsmåden i artikel 29, Det Europæiske Standardiseringsinstitut for Telekommunikation (ETSI) om at udarbejde standarder for nye typer nettilslutning. Der offentliggøres en henvisning til sådanne standarder i De Europæiske Fællesskabers Tidende, jf. artikel 5 i direktiv 90/387/EØF.
9. Nærmere oplysninger om enkelthederne i aftaler vedrørende særlige nettilslutninger skal stilles til rådighed for den nationale tilsynsmyndighed, hvis denne anmoder herom. Med forbehold af de rettigheder og pligter, der er omhandlet i artikel 20, stk. 2, i direktiv 97/13/EF (licensdirektivet), er de nationale tilsynsmyndigheder forpligtet til ikke at videregive de dele af aftalerne, der er omhandlet i stk. 3, og som vedrører parternes forretningsmæssige strategi.
Artikel 17 Takstprincipper
1. Med forbehold af de særlige bestemmelser i artikel 3 vedrørende prismæssig overkommelighed eller stk. 6 sikrer de nationale tilsynsmyndigheder, at organisationer, som udbyder taletelefonitjenester, og som enten har en stærk markedsposition eller er udpeget i henhold til artikel 5 og har en stærk markedsposition, overholder bestemmelserne i denne artikel.
2. Taksterne for brug af det faste offentlige telefonnet og faste offentlige telefonitjenester skal følge de grundlæggende principper for omkostningsægthed, som anført i bilag II til direktiv 90/387/EØF.
3. Taksterne for adgang til og brug af det faste offentlige telefonnet skal med forbehold af bestemmelserne i artikel 7, stk. 3, i direktiv 97/33/EF om samtrafik være uafhængige af det formål, brugeren anvender det til, medmindre anvendelsesformålet kræver andre tjenester eller faciliteter.
4. Taksterne for faciliteter, der ligger ud over tilslutning til det faste offentlige telefonnet og de faste offentlige telefonitjenester, skal i overensstemmelse med fællesskabsretten fastsættes særskilt i et sådant omfang, at brugeren ikke er tvunget til at betale for faciliteter, der ikke er nødvendige for den tjeneste, der er anmodet om.
5. Takstændringer må først gennemføres efter udløbet af en passende offentlig bekendtgørelsesfrist, der fastsættes af den nationale tilsynsmyndighed.
6. En medlemsstat kan med forbehold af bestemmelserne i artikel 3 om prismæssig overkommelighed give sin nationale tilsynsmyndighed bemyndigelse til ikke at anvende stk. 1, 2, 3, 4 og 5 i denne artikel i et givet geografisk område, hvis det er godtgjort, at der i det pågældende område er en reel konkurrence på markedet for faste offentlige telefonitjenester.
Artikel 18 Principper for omkostningsregnskaber
1. Hvis organisationer er underlagt en forpligtelse om, at deres takster skal opfylde princippet om omkostningsægthed i overensstemmelse med artikel 17, sikrer medlemsstaterne, at de omkostningsregnskabssystemer, der anvendes af sådanne organisationer, er hensigtsmæssige med henblik på gennemførelsen af artikel 17, og at overholdelsen af sådanne systemregler kontrolleres af et kompetent og af disse organisationer uafhængigt organ. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at der hvert år offentliggøres en erklæring om overholdelse af systemreglerne.
2. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at beskrivelsen af omkostningsregnskabssystemet, der er omhandlet i stk. 1, hvoraf hovedkategorierne for kontering af omkostninger og regler for allokering af omkostningerne i forbindelse med taletelefonitjenesterne fremgår, stilles til rådighed for dem på forlangende. De nationale tilsynsmyndigheder giver efter anmodning Kommissionen oplysninger om de omkostningsregnskabssystemer, som de pågældende organisationer anvender.
3. Så længe udbud af offentlige telenet og taletelefonitjenester i en medlemsstat er omfattet af særlige eller eksklusive rettigheder, skal det system, der er omhandlet i stk. 1, omfatte følgende elementer, dog med forbehold af sidste afsnit i dette stykke:
a) Omkostningerne ved taletelefonitjenesten skal navnlig omfatte teleselskabernes direkte omkostninger til oprettelse, drift og vedligeholdelse af taletelefonitjenesten samt til markedsføring og fakturering af denne.
b) Fællesomkostninger, dvs. omkostninger, der hverken kan henføres til taletelefonitjenesten eller til andre aktiviteter, fordeles således:
i) Fællesomkostninger skal så vidt muligt fordeles på grundlag af en direkte analyse af omkostningernes oprindelse.
ii) Er en direkte analyse ikke mulig, skal fællesomkostningerne fordeles på grundlag af en indirekte tilknytning mellem disse og en anden omkostningskategori eller gruppe af omkostningskategorier, for hvilken en direkte tilskrivning eller fordeling er mulig. En sådan indirekte tilknytning baseres på indbyrdes sammenlignelige omkostningsstrukturer.
iii) Kan der hverken findes noget direkte eller indirekte grundlag for omkostningsfordelingen, fordeles omkostningerne efter en generel fordelingsnøgle, der beregnes på grundlag af forholdet mellem samtlige udgifter, som direkte hidrører fra eller indirekte tilskrives dels taletelefonitjenesten, dels andre tjenester.
Der kan anvendes andre omkostningsregnskabssystemer, hvis de er egnede med henblik på gennemførelse af artikel 17 og som sådan er blevet godkendt af den nationale tilsynsmyndighed til brug for teleselskaberne, idet Kommissionen dog skal underrettes herom, inden de tages i brug.
4. Medlemsstaterne sikrer, at regnskaberne for alle organisationer, der udbyder faste offentlige telefonnet og/eller taletelefonitjenester, udfærdiges, forelægges til revision og offentliggøres i overensstemmelse med reglerne for forretningsforetagender i medlemsstaternes nationale lovgivning og fællesskabsretten. Detaljerede regnskabsoplysninger skal for at sikre overholdelsen af bestemmelserne i dette direktiv og under iagttagelse af fortrolighed stilles til rådighed for den nationale tilsynsmyndighed, når den anmoder herom, jf. dog nationale tilsynsmyndigheders rettigheder og forpligtelser i henhold til artikel 20, stk. 2 i direktiv 97/13/EF (licensdirektivet).
Artikel 19 Rabatordninger og andre særlige takstbestemmelser
Hvis en organisation er forpligtet til at praktisere omkostningsægte takster for brugerne, herunder forbrugerne, i henhold til bestemmelserne i artikel 17, sikrer medlemsstaterne, at rabatordninger er fuldt ud gennemskuelige, og at de offentliggøres og anvendes i overensstemmelse med princippet om ikke-diskriminering.
De nationale tilsynsmyndigheder kan kræve sådanne rabatordninger ændret eller tilbagetrukket.
Artikel 20 Specifikationer for nettilslutning, herunder for stikket
1. Standarder, der er egnede for adgang til faste offentlige telefonnet, offentliggøres i den liste over ONP-standarder, der omhandles i artikel 5 i direktiv 90/387/EØF.
2. Hvis de tjenester, der er omhandlet i dette direktiv, stilles til rådighed for brugere via S/T-referencepunktet i et ISDN-net, sikrer de nationale tilsynsmyndigheder, at nettermineringspunkterne i ISDN-nettet opfylder de relevante fysiske grænsefladespecifikationer, især specifikationerne for stikket, hvortil der henvises i listen over ONP-standarder.
Artikel 21 Manglende betaling
Medlemsstaterne godkender nærmere bestemte foranstaltninger, som skal være rimeligt afpassede og ikke-diskriminerende, og som skal offentliggøres på den i artikel 11, stk. 4, fastsatte måde, til dækning af manglende betaling af telefonregninger for brug af det faste offentlige telefonnet. Disse foranstaltninger skal omfatte bestemmelser om, at abonnenten på forhånd varsles om mulige følger i form af tjenestens afbrydelse eller ophør.
Bortset fra tilfælde af svig, gentagne tilfælde af for sen betaling eller manglende betaling, skal det ved disse foranstaltninger sikres, at det, i det omfang det er teknisk muligt, kun er den berørte tjeneste, der afbrydes. En medlemsstat kan beslutte, at en fuldstændig frakobling i givet fald først finder sted efter en nærmere angivet frist, inden for hvilken opkald, som er gratis for abonnenten, tillades.
Artikel 22 Vilkår for tjenesteudbuds ophør
1. Bestemmelserne i denne artikel anvendes, så længe udbuddet af offentlige telenet og taletelefonitjenester i en medlemsstat er underlagt særlige eller eksklusive rettigheder.
2. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at udbuddet fra organisationer med særlige eller eksklusive rettigheder opretholdes i en rimelig periode, og at en tjeneste ikke kan bringes til ophør eller ændres i en grad, som påvirker brugen, før de berørte brugere er blevet hørt og før udløbet af en passende offentlig bekendtgørelsesfrist, der fastsættes af den nationale tilsynsmyndighed.
3. Uden at dette berører de ankemuligheder, som er hjemlet i national lovgivning, skal medlemsstaterne sikre, at brugere og, hvis den nationale lovgivning hjemler mulighed for dette, organisationer, som repræsenterer bruger- og/eller forbrugerinteresser, kan indbringe klagesager for den nationale tilsynsmyndighed, hvis de berørte brugere ikke er indforstået med den ophørsdato, som organisationen påtænker.
Artikel 23 Fravigelse af de offentliggjorte betingelser
1. Bestemmelserne i denne artikel anvendes, så længe udbuddet af offentlige telenet og taletelefonitjenester i en medlemsstat er omfattet af særlige eller eksklusive rettigheder.
2. Hvis en organisation med sådanne særlige eller eksklusive rettigheder anser det for urimeligt at skulle foretage en tilslutning til det faste offentlige telefonnet på de offentliggjorte takst- og leveringsbetingelser, skal den indhente de nationale tilsynsmyndigheders samtykke til, at nævnte betingelser fraviges i det pågældende tilfælde.
KAPITEL IV PROCEDUREMÆSSIGE BESTEMMELSER
Artikel 24 Samråd med de berørte parter
Medlemsstaterne tager i overensstemmelse med de nationale procedurer hensyn til de synspunkter, som der gives udtryk for af repræsentanter for de organisationer, der udbyder offentlige telenet, af brugere, forbrugere, producenter og tjenesteudbydere om spørgsmål om, hvad offentligt tilgængelige telefonitjenester skal omfatte, samt disses prismæssige overkommelighed og kvalitet.
Artikel 25 Indberetning og aflæggelse af rapport
1. Medlemsstaterne indberetter enhver ændring i de oplysninger, der skal offentliggøres i henhold til direktiv 95/62/EF, til Kommissionen. Kommissionen offentliggør sådanne indberetninger i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
2. Medlemsstaterne giver også Kommissionen:
- meddelelse om organisationer med stærk markedsposition i dette direktivs forstand
- nærmere oplysninger om situationer, hvor organisationer, der udbyder faste offentlige telefonnet og/eller taletelefonitjenester, i overensstemmelse med artikel 17, stk. 6, ikke længere er forpligtet til at følge princippet om omkostningsægte takster
- meddelelse om organisationer, der eventuelt er udpeget i henhold til artikel 5.
Kommissionen kan anmode de nationale tilsynsmyndigheder om at begrunde, hvorfor de har klassificeret eller undladt at klassificere organisationer i en eller begge af de kategorier, der er anført i de to første led.
3. Hvis udbuddet af offentlige telenet og offentligt tilgængelige taletelefonitjenester i en medlemsstat er omfattet af særlige eller eksklusive rettigheder, skal de nationale tilsynsmyndigheder stille følgende oplysninger til rådighed og meddele dem til Kommissionen, hvis denne anmoder herom: oplysninger om de sager - bortset fra sådanne, som er omhandlet i artikel 21 - hvor adgangen til eller brugen af det faste offentlige telefonnet eller taletelefonitjenesten har været indskrænket eller nægtet, herunder om de trufne foranstaltninger og begrundelsen herfor.
Artikel 26 Forligsprocedure og bilæggelse af tvister nationalt
Med forbehold af:
a) Kommissionens eller en medlemsstats ret til at tage retlige skridt i henhold til traktaten
b) de rettigheder, som gældende national lovgivning hjemler den person, der påberåber sig den i nr. 3 og 4 omhandlede procedure, de berørte organisationer eller andre, medmindre der indgås en aftale til løsning af tvister mellem disse
c) bestemmelserne i artikel 10, stk. 2, om, at de nationale tilsynsmyndigheder kan fastsætte vilkårene i abonnentkontrakter
skal der være adgang til at benytte følgende procedurer:
1) Medlemsstaterne sikrer, at alle parter, herunder f.eks. brugere, tjenesteudbydere, forbrugere eller andre organisationer, der har en tvist med en organisation, der udbyder faste offentlige telefonnet og/eller faste telefonitjenester, vedrørende en formodet overtrædelse af dette direktivs bestemmelser, har ret til at indbringe sager for den nationale tilsynsmyndighed eller en anden uafhængig instans. Der skal på nationalt plan fastlægges lettilgængelige og principielt prisbillige procedurer med henblik på en retfærdig, hurtig og gennemskuelig bilæggelse af sådanne tvister. Disse procedurer skal især anvendes i tilfælde, hvor brugere har en tvist med en organisation om deres telefonregninger eller vilkårene og betingelserne for levering af telefontjenesten.
Organisationer, der repræsenterer forbrugerne og/eller forbrugerinteresser kan gøre den nationale tilsynsmyndighed eller en anden uafhængig instans opmærksom på tilfælde, hvor en telefonitjeneste udbydes under betingelser og forhold, der anses for utilfredsstillende for brugerne.
2) En bruger eller en organisation kan i tilfælde, hvor en tvist involverer organisationer i mere end en medlemsstat, påberåbe sig den i nr. 3 og 4 omhandlede forligsprocedure ved skriftlig meddelelse til den nationale tilsynsmyndighed og Kommissionen. Medlemsstaterne kan også tillade deres nationale tilsynsmyndigheder at påberåbe sig forligsproceduren.
3) Sagen kan henvises til formanden for ONP-udvalget, hvis den nationale tilsynsmyndighed eller Kommissionen efter en meddelelse som omhandlet i nr. 2 finder, at der bør foretages en nærmere undersøgelse.
4) I det i nr. 3 omhandlede tilfælde iværksætter ONP-udvalgets formand den nedenfor beskrevne procedure, når han finder det godtgjort, at alle rimelige skridt er taget på nationalt plan:
- ONP-udvalgets formand indkalder hurtigst muligt en arbejdsgruppe bestående af mindst to medlemmer af ONP-udvalget, én repræsentant for de berørte nationale tilsynsmyndigheder, samt ONP-udvalgets formand eller en anden af ham udpeget tjenestemand fra Kommissionen. Arbejdsgruppen, hvori Kommissionens repræsentant har formandskabet, skal normalt træde sammen inden for en frist på ti dage efter indkaldelsen. Formanden kan efter forslag fra et hvilket som helst medlem af arbejdsgruppen beslutte at opfordre indtil to andre personer til at bistå gruppen som eksperter.
- Arbejdsgruppen giver den klagende part, de berørte medlemsstaters nationale tilsynsmyndigheder og de involverede organisationer lejlighed til at fremsætte deres synspunkter i mundtlig eller skriftlig form.
- Arbejdsgruppen bestræber sig på at bilægge tvisten mellem de involverede parter inden for en frist på tre måneder fra den dato, hvor den i nr. 2 omhandlede meddelelse er modtaget. Formanden for ONP-udvalget informerer dette om resultatet af proceduren med henblik på udvalgets stillingtagen.
5) Den part, der iværksætter denne procedure, afholder selv sine omkostninger i forbindelse hermed.
Artikel 27 Udsættelse med visse forpligtelser
1. Udsættelser givet med hensyn til opfyldelse af kravene i artikel 12 og 13 i direktiv 95/62/EF forbliver uændrede for så vidt angår artikel 17 og 18 i dette direktiv.
2. Der kan anmodes om udsættelse med hensyn til overholdelse af forpligtelserne i artikel 15, stk. 4, hvis den pågældende medlemsstat kan dokumentere, at disse forpligtelser vil være en for stor byrde for visse organisationer eller grupper af organisationer. Medlemsstaten underretter Kommissionen om, hvorfor den anmoder om udsættelse, hvornår forpligtelserne kan opfyldes, og hvad der vil blive gjort for at overholde den nye frist. Kommissionen tager stilling til anmodningen under hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende i den pågældende medlemsstat, samt til behovet for at sikre en sammenhængende retstilstand på fællesskabsplan, og underretter medlemsstaten om, hvorvidt det efter Kommissionens opfattelse, med baggrund i de særlige forhold i medlemsstaten, vil være berettiget at give udsættelse, og hvor længe en eventuel udsættelse skal gælde.
Artikel 28 Teknisk tilpasning
Der træffes efter proceduren i artikel 30 afgørelse om den nødvendige tilpasning af direktivets bilag I, II og III til den tekniske udvikling eller til ændringer i efterspørgslen.
Artikel 29 Rådgivende udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af ONP-udvalget. Udvalget hører især repræsentanter for de organisationer, der udbyder faste offentlige telefonnet og/eller offentligt tilgængelige telefonitjenester, brugerne, forbrugerne og producenterne.
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster, om nødvendigt ved afstemning.
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen.
Kommissionen tager det størst mulige hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse.
Artikel 30 Forskriftsudvalgsprocedure
1. Uanset artikel 29 finder følgende procedure anvendelse i de spørgsmål, der er omhandlet i artikel 28.
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, som er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Har Rådet efter udløbet af en frist på tre måneder regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 31 Revision af direktivet
Kommissionen undersøger og aflægger beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om, hvorledes dette direktiv fungerer, første gang senest den 31. december 1999, idet der tages udgangspunkt i den beretning om forsyningspligten, som Kommissionen offentliggør inden den 1. januar 1998. Revisionen skal bl.a. bygge på medlemsstaternes oplysninger til Kommissionen, og skal navnlig koncentreres om:
- direktivets anvendelsesområde, og især i hvilket omfang det er hensigtsmæssigt at anvende direktivets bestemmelser på mobiltelefoni
- bestemmelserne i kapitel II på baggrund af ændringer i markedsforholdene, brugerefterspørgslen og den tekniske udvikling
- opretholdelsen af de forpligtelser, der er pålagt i medfør af artikel 17, 18 og 19, på baggrund af konkurrenceliberaliseringen.
Hvis det skønnes nødvendigt, kan der i beretningen stilles forslag om yderligere periodiske revisioner.
Artikel 32 Gennemførelse af direktivet
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 1998. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse foranstaltninger skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 33 Ophævelse af direktiv 95/62/EF
Direktiv 95/62/EF ophæves med virkning fra 30. juni 1998, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser til at gennemføre bestemmelserne i nævnte direktiv i henhold til den tidsplan, der er fastlagt i bilag IV.
Henvisninger til det ophævede direktiv skal anses for at være henvisninger til nærværende direktiv.
Bilag V indeholder en oversigt over forbindelsen mellem artiklerne i direktiv 95/62/EF og artiklerne i nærværende direktiv.
Artikel 34 Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 35 Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. februar 1998.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/10/EY,
annettu 26 päivänä helmikuuta 1998,
avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan ja teleyleispalvelusta kilpailuympäristössä
EUROOPAN PARLAMENTTI ja EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä (3) ja ottavat huomioon sovittelukomitean 14. tammikuuta 1998 hyväksymän yhteisen ehdotuksen,
sekä katsovat, että
1) telepalvelujen ja -infrastruktuurin tarjoaminen yhteisössä vapautetaan 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen jättäen tietyille jäsenvaltioille siirtymäkaudet; neuvosto (4), Euroopan parlamentti (5), talous- ja sosiaalikomitea (6) ja alueiden komitea ovat kaikki tunnustaneet, että vapauttamisen yhteydessä on samanaikaisesti luotava yhdenmukainen yleispalvelun tarjoamisen varmistava sääntely; yleispalvelun käsitteen on kehityttävä rinnan tekniikan ja markkinoiden kehittymisen ja käyttäjien kysynnän muutosten kanssa; yhteisössä on edistytty kohti yleispalvelun soveltamisalan määrittämistä ja sääntöjen antamista sen hinnoitteluun ja rahoitukseen (7); komissio aikoo julkaista seurantakertomuksen yleispuhelinpalvelun laajuudesta, tasosta, laadusta ja kohtuuhintaisuudesta yhteisössä ennen 1 päivää tammikuuta 1998 ja sen jälkeen säännöllisesti,
2) telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta avoimen verkon tarjoamisen avulla 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/387/ETY (8) säädetään yleinen kehys ONP-periaatteiden soveltamiselle tietyillä aloilla,
3) avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta pientaajuuspuheviestitykseen 13 päivänä joulukuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/62/EY (9) 32 artiklan 1 kohdassa kehotetaan Euroopan parlamenttia ja neuvostoa päättämään 1 päivään tammikuuta 1998 mennessä komission tekemän ehdotuksen pohjalta direktiivin tarkistamisesta sen mukauttamiseksi markkinoiden vapauttamisen tarpeita vastaavaksi; direktiiviä 95/62/EY ei sovelleta matkaviestinpalveluihin; matkaviestinpalveluiden kasvavan kysynnän vuoksi on asianmukaista ulottaa tietyt tämän direktiivin säännökset koskemaan myös matkaviestinpalveluja; tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita soveltamasta direktiivin säännöksiä matkaviestinverkkoihin ja/tai -palveluihin, vaikka niitä ei ole nimenomaisesti mainittu direktiivin soveltamisalaan kuuluviksi; siirryttäessä kilpailumarkkinoille on olemassa tiettyjä velvoitteita, joita on sovellettava kaikkiin puhelinpalveluja kiinteissä verkoissa tarjoaviin organisaatioihin, ja muita velvoitteita, joita on sovellettava ainoastaan organisaatioihin, jotka säilyttävät merkittävän markkina-asemansa tai jotka on määrätty yleiseksi palveluoperaattoriksi 5 artiklan mukaisesti; käyttäjien ja kuluttajien vaatimukset kohtuuhintaisuudesta, kustannusten valvonnasta ja käyttäjien toiminteista on otettu täysin huomioon siten kuin ne on ilmaistu teleyleispalvelusta käydyssä julkisessa kuulemisessa; koska direktiiviin 95/62/EY vaadittavat muutokset ovat huomattavat, mainittu direktiivi on selvyyden vuoksi syytä laatia uudelleen; tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä IV olevaan aikatauluun, jonka mukaan jäsenvaltiot panevat täytäntöön direktiivin 95/62/EY,
4) yleispalvelun perusvaatimus on tarjota käyttäjille pyynnöstä kiinteä liittymä kiinteään yleiseen puhelinverkkoon kohtuuhintaan; liittymän tarjoamiseen käytettävää tekniikkaa ei saa rajoittaa, ja joko langallisen tai langattoman tekniikan käyttö on sallittava; 1 päivän tammikuuta 1998 jälkeen asennettujen uusien kiinteiden yleisten puhelinverkkoinfrastruktuurien olisi oltava laadultaan sellaisia, että niissä voidaan puheen välityksen lisäksi välittää tietoliikennettä nopeudella, joka sopii online-tietoliikennepalvelujen käyttöön; kohtuullisella hinnalla tarkoitetaan hintaa, jonka jäsenvaltiot määrittävät kansallisesti ja kansallisten erityisolosuhteiden perusteella, joihin kuuluvat myös kaupunki- ja maaseutusuunnittelu, suoritettuaan 24 artiklassa tarkoitetun kuulemisen; komission on laadittava kertomuksia tariffien kehittymisestä yhteisössä kansallisella tasolla julkaistujen sääntöjen ja perusteiden perusteella, joiden tarkoituksena on varmistaa hintojen kohtuullisuus, ja se voi tällöin suorittaa ylimääräisiä kuulemisia Euroopan tasolla; puhelinpalvelun kohtuuhintaisuus liittyy tietoon, jota käyttäjät saavat puhelimen käyttökustannuksista sekä puhelimen käytön suhteellisista kustannuksista verrattuina muihin palveluihin; maaseutu- tai korkeiden kustannusten alueilla käyttäjille tarjottavista kohtuuhintaisista palveluista annettavien säännösten osalta jäsenvaltiot voivat säätää loma-asuntoja koskevista poikkeuksista,
5) tariffien tasapainottaminen johtaa siirtymiseen pois yhtäläisen alhaisista ja kustannuksiin suhteuttamattomista tariffeista; kunnes kilpailu todella toimii, suojatoimenpiteet saattavat olla tarpeen, jotta syrjäisten tai maaseutualueiden hinnankorotuksia ei käytetä muiden alueiden hintojen alennuksista aiheutuvien tappioiden korvaamiseen; tariffien tasapainottaminen on kilpailulle avoimien markkinoiden olennainen piirre; hintakattoja tai keskiarvon laskemista maantieteellisin perustein ja muita vastaavia järjestelmiä voidaan käyttää varmistamaan, että tarvittava tasapainottaminen ei vaikuta käyttäjiin kohtuuttomasti eikä vaaranna puhelinpalvelujen kohtuuhintaisuutta,
6) kiinteän yleisen puhelinverkon ja -palvelun merkitys on niin suuri, että niiden pitäisi olla kaikkien niitä perustellusti pyytävien saatavilla; toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot päättävät puolueettomin perustein, millä organisaatioilla on vastuu tässä direktiivissä kuvattujen teleyleispalvelun eri osien tarjoamisesta ottaen huomioon organisaatioiden kyky ja tarvittaessa halukkuus tarjota palvelun kaikkia tai joitakin osia; vastaavat velvoitteet voitaisiin asettaa ehdoiksi yleisesti saatavilla olevien puhelinpalvelujen tarjoamisen edellyttämän luvan myöntämiselle; televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/33/EY (10) 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön menettelyjä yleispalveluvelvoitteista aiheutuvien nettokustannusten jakamiseksi muiden yleisiä televerkkoja ylläpitävien ja/tai yleisesti saatavilla olevia puhelinpalveluja tarjoavien organisaatioiden kanssa, jolloin yleiset televiestintäverkot sisältävät sekä yleiset kiinteät verkot että yleiset matkaviestinverkot; kansallisten sääntelyviranomaisten olisi varmistuttava siitä, että organisaatiot, jotka saavat yleispalvelun rahoittamistukea, esittävät riittävän yksityiskohtaisesti ne tekijät, joilla ne perustelevat tarvetta saada kyseistä rahoitusta; yhteisön oikeuden mukaisesti jäsenvaltioiden yleispalvelujen hinnoittelua ja rahoitusta koskevat suunnitelmat annetaan komissiolle tiedoksi, jotta se voi varmistaa, että ne ovat perustamissopimuksen mukaisia,
7) luettelopalvelujen tarjoaminen on kilpailulle avointa toimintaa; yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY säädetään henkilötietojen käsittelystä (11); henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta televiestinnän alalla 15 päivänä joulukuuta 1997 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 97/66EY (12) ja erityisesti digitaalisessa monipalveluverkossa (ISDN) ja yleisissä digitaalisissa matkaviestinverkoissa annetaan tilaajalle mahdollisuus tulla poistetuksi painetusta tai sähköisestä luettelosta tai saada osa häntä koskevia tietoja poistetuksi omasta pyynnöstään; käyttäjät ja kuluttajat haluavat kattavia luetteloja ja numeropalvelua, jotka kattavat kaikki luetteloidut puhelimen tilaajat ja kunkin numerot (mukaan lukien kiinteät, matkaviestin- ja henkilökohtaiset puhelinnumerot); tämä direktiivi ei vaikuta tilanteeseen, jossa tiettyjä puhelinluetteloja ja luettelopalveluja tarjotaan kuluttajan kannalta ilmaiselta tuntuvalla tavalla,
8) jäsenvaltioiden on tarvittaessa toteutettava soveltuvat toimenpiteet taatakseen kaikkien kiinteiden yleisten puhelinpalveluiden saatavuuden ja kohtuuhintaisuuden vammaisille ja käyttäjille, joilla on sosiaalisia erityistarpeita; erityistoimenpiteisiin vammaisille käyttäjille voisi sisältyä tarvittaessa yleisön käytettävissä olevien tekstipuhelinten tai vastaavien toimenpiteiden antaminen kuurojen tai puhevikaisten saataville, palvelujen, kuten maksuttomien numeropalvelujen tai vastaavien palvelujen tarjoaminen sokeille tai näkövammaisille ja eriteltyjen laskujen tarjoaminen vaihtoehtoisissa muodoissa pyynnöstä sokeille tai näkövammaisille,
9) yhtenäisen Euroopan hätänumeron käyttöön ottamisesta 29 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyssä neuvoston päätöksessä 91/396/ETY (13) vaaditaan jäsenvaltioita varmistamaan, että numero "112" otetaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1996 käyttöön yleisissä puhelinverkoissa yhteisenä eurooppalaisena hätänumerona; on tärkeää, että käyttäjät pystyvät soittamaan hätänumeroihin ja erityisesti yhtenäiseen eurooppalaiseen hätänumeroon "112" ilmaiseksi mistä tahansa puhelimesta, myös yleisöpuhelimista tarvitsematta kolikoita tai kortteja,
10) verkon liitäntäeritelmien avoimuus on edellytyksenä päätelaitteiden kilpailulle avoimille markkinoille; kansallinen sääntelyviranomainen voi kuulla asianomaisia osapuolia ja erityisesti päätelaitteiden toimittajia sekä käyttäjien ja kuluttajien edustajia olemassa olevien verkon liitäntäeritelmien muutoksista,
11) direktiivissä 97/13/EY (14) säädetään telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista; laatu ja hinta ovat avaintekijöitä kilpailulle avoimilla markkinoilla, ja kansallisten sääntelyviranomaisten on kyettävä valvomaan merkittävän markkina-aseman omaavien tai 5 artiklan mukaisesti määrättyjen organisaatioiden palvelun saavutettua laatua; kansallisten sääntelyviranomaisten on myös voitava valvoa muiden kiinteitä yleisiä puhelinverkkoja ja/tai kiinteitä yleisiä puhelinpalveluja tarjoavien organisaatioiden palvelujen saavutettua laatua, jos jälkimmäiset ovat toimineet yli 18 kuukautta ja kansallinen sääntelyviranomainen katsoo tämän tarpeelliseksi; komissio antaa 1 päivään tammikuuta 1998 mennessä ja sen jälkeen säännöllisesti kertomuksen yleispalvelun laadusta, tasosta ja laajuudesta Euroopan yhteisössä teleyleispalvelusta täysin vapautetun ympäristön näkökulmasta 13 päivänä maaliskuuta 1996 antamansa tiedonannon mukaisesti, kummankinlaisten organisaatioiden saavuttaman palvelun laadun osalta kansalliset sääntelyviranomaiset voivat toteuttaa aiheelliset korjaustoimenpiteet, jos ne katsovat sen tarpeelliseksi; nämä valtuudet eivät kuitenkaan rajoita kansallisten ja yhteisön viranomaisten oikeutta soveltaa kilpailulainsäädäntöä,
12) olennaisten vaatimusten perusteella jäsenvaltio voi asettaa poikkeuksellisesti ehtoja pääsylle kiinteään yleiseen puhelinverkkoon tai yleisesti saatavilla oleviin puhelinpalveluihin sekä näiden käytölle; kansallisilla sääntelyviranomaisilla olisi oltava menettelyjä, joilla puuttua ainakin niihin tilanteisiin, joissa puheensiirtopalveluja tarjoava organisaatio, jolla on merkittävä markkina-asema tai joka on määrätty 5 artiklan mukaisesti ja jolla on merkittävä markkina-asema keskeyttää, vähentää tai muuttaa palvelujen saatavuutta organisaatioille, jotka tarjoavat televerkkoja ja/tai -palveluja; lukuun ottamatta tapauksia, joissa laskut maksetaan jatkuvasti myöhässä tai jätetään maksamatta, kuluttajat on suojattava välittömältä verkkoyhteyden katkaisemiselta maksamattoman laskun perusteella, ja kuluttajien on voitava keskeytyksettä käyttää olennaisia puhelinpalveluja, erityisesti tapauksissa, joissa on erimielisyyttä lisämaksullisten palvelujen käytöstä aiheutuneista korkeista laskuista, kunnes erimielisyys on ratkaistu; joissakin jäsenvaltioissa käyttö sallitaan vain sillä edellytyksellä, että tilaaja maksaa edelleen linjan vuokraamisesta aiheutuvat kulut; tämän direktiivin säännökset eivät estä jäsenvaltioita toteuttamasta perustamissopimuksen 36 ja 56 artiklan perusteella erityisesti yleisen järjestyksen tai turvallisuuden ja julkisen moraalin kannalta oikeutettuja toimenpiteitä,
13) äänitaajuusvalinta- ja eritelty laskutus -toiminteet ovat yleensä saatavilla nykyaikaisissa puhelinvaihteissa, minkä vuoksi niitä voidaan tarjota halvalla sen jälkeen, kun vanhat vaihteet on nykyaikaistettu tai uudet vaihteet on asennettu; äänitaajuusvalintaa käytetään yhä enemmän vuorovaikutteisissa erikoispalveluissa ja -toiminteissa, joihin kuuluu myös lisäpalveluja, ja kyseisen valintamahdollisuuden puuttuminen voi estää käyttäjiä pääsemästä tiettyihin palveluihin; eritelty laskutus ja valikoiva puhelujen esto ovat tehokkaita keinoja, joilla käyttäjät voivat valvoa ja seurata puhelinverkkojen käyttöään; henkilötietoja ja yksityisyyden suojaa televiestinnän alalla koskevassa direktiivissä 97/66/EY taataan käyttäjien yksityisyyden suoja eritellyn laskutuksen osalta, annetaan käyttäjälle keino suojella oikeuttaan yksityisyyteen, kun kutsuvan tilaajan tunnistus toimii ja suojellaan käyttäjiä puhelun siirron mahdollisesti aiheuttamalta haitalta; numeroiden siirrettävyydellä tarkoitetaan toimintoa, jolla loppukäyttäjät voivat pyynnöstä säilyttää yleisen kiinteän puhelinverkkonsa numeron tai numerot tietyssä paikassa riippumatta siitä, mikä organisaatio on palvelun tarjoaja; Euroopan standardointijärjestöt ovat laatineet teknisten rajapintojen yhdenmukaistetut standardit liittymiselle digitaaliseen monipalveluverkkoon (ISDN) niin sanotun S/T-liitäntäpisteen kautta,
14) hintojen avoimuudella varmistetaan, että henkilökohtaiset tilaajat eivät kustanna liikeasiakkaille myönnettyjä alennuksia; tietyt tariffeja ja kustannuslaskentajärjestelmiä koskevat aikaisemmat velvoitteet eivät ole kilpailun alettua enää aiheellisia, ja toimivaltainen kansallinen sääntelyviranomainen voi helpottaa muita velvoitteita, kun kilpailussa on päästy haluttuihin tavoitteisiin; kaikissa tapauksissa sovelletaan yhteisön oikeuden kilpailusääntöjen syrjimättömyysvaatimuksia; eriyttämisen vaatimus ei estä toimintojen yhdistämistä tariffipaketiksi, sillä edellytyksellä, että tämän käytännön avulla ei rajoiteta kohtuuttomasti käyttäjien vapautta valita haluamiensa eri palvelujen tarjoajat,
15) kohtuuhintaisuudesta, palvelun laadusta ja yleispalvelun tulevasta laajuudesta on keskusteltava kansallisella tasolla kaikkien asianomaisten osapuolten kesken; tämä edellyttää, että yleispalvelun tasosta, laadusta ja kohtuuhintaisuudesta on saatavilla riittävästi tietoa; vammaisten käyttäjien olisi mahdollisuuksien mukaan saatava suurin piirtein samantasoiset palvelut kuin muiden käyttäjien puhelinpalveluihin pääsyn ja niiden käytön osalta,
16) komission on kyettävä valvomaan tehokkaasti tämän direktiivin soveltamista, ja eurooppalaisten käyttäjien on voitava tietää, mistä löytyy julkaistua tietoa puhelinpalveluista muissa jäsenvaltioissa; toimilupaa koskevan direktiivin 97/13/EY mukaisesti kansalliset sääntelyviranomaiset eivät saa ilmaista salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja, paitsi silloin, kun se on olennaisen tärkeää viranomaisille kuuluvien velvollisuuksien hoitamiseksi,
17) koska kiinteiden ja matkaviestinpalveluiden odotetaan lähentyvän toisiaan tulevaisuudessa, olisi direktiivin tarkistuksen yhteydessä tarkastettava uudelleen, missä laajuudessa direktiiviä sovelletaan matkaviestinpalveluihin; direktiivin tarkistuspäivämäärä 31 päivä joulukuuta 1999 mahdollistaa kaikkien ONP-direktiivien yhteensovitetun tarkistuksen yleisten televerkkojen ja puheensiirtopalvelujen vapauttamisesta saadun kokemuksen perusteella; tarkistuksessa olisi tutkittava myös sellaisten velvoitteiden poistamista, joita ei enää tarvita markkinoilla, joissa on tehokas kilpailu, ja
18) jäsenvaltioiden tasolla ei voida saavuttaa tyydyttävällä tavalla keskeisiä tavoitteita, joita ovat teleyleispalvelun varmistaminen kaikille eurooppalaisille käyttäjille sekä yhdenmukaistetut ehdot pääsylle kiinteisiin yleisiin puhelinverkkoihin ja yleisesti saatavilla oleviin puhelinpalveluihin ja niiden käyttämiselle,
19) Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio ovat sopineet 20 päivänä joulukuuta 1994 yhteistoimintatavasta perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti annettujen säädösten täytäntöönpanomenettelyssä,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU SOVELTAMISALA, TAVOITE JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla Soveltamisala ja tavoite
1. Tässä direktiivissä säädetään niiden ehtojen yhdenmukaistamisesta, joilla säädellään vapaata ja tehokasta pääsyä kiinteisiin yleisiin puhelinverkkoihin ja kiinteisiin yleisiin puhelinpalveluihin sekä niiden käyttöä avoimen verkon tarjoamisen (ONP) yleisten periaatteiden mukaisesti avoimilla ja kilpailulle avoimilla markkinoilla.
Direktiivin tarkoituksena on varmistaa, että kaikkialla yhteisössä on saatavilla laadukkaat kiinteät yleiset puhelinpalvelut ja määritellä ne palvelut, joihin kaikilla käyttäjillä, kuluttajat mukaan lukien, olisi oltava pääsy yleispalvelun yhteydessä kohtuulliseen hintaan erityiset kansalliset edellytykset huomioon ottaen.
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta yleisiin matkaviestinverkkoihin eikä yleisiin matkaviestinpalveluihin lukuun ottamatta 6 artiklaa, 9 artiklan b ja c alakohtaa, 10 artiklaa ja 11 artiklan 1 kohtaa.
3. Tämä direktiivi korvaa direktiivin 95/62/EY.
2 artikla Määritelmät
1. Direktiivissä 90/387/ETY annetut määritelmät pätevät soveltuvin osin tähän direktiiviin.
2. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) "käyttäjillä" sellaisia henkilöitä, kuluttajat mukaan lukien, tai organisaatioita, jotka käyttävät tai pyytävät yleisesti saatavilla olevia telepalveluja,
b) "kuluttajalla" luonnollisia henkilöitä, jotka käyttävät yleisesti saatavilla olevaa telepalvelua muuhun tarkoitukseen kuin liiketoimintaan tai ammatinharjoittamiseen,
c) "tilaajalla" luonnollisia tai oikeushenkilöitä, jotka ovat tehneet sopimuksen yleisesti saatavilla olevien telepalvelujen tarjoajan kanssa näiden palvelujen toimittamisesta,
d) "maksullisella yleisöpuhelimella" yleisön käytettävissä olevaa puhelinta, jonka käytön voi maksaa kolikoilla ja/tai luotto- tai maksukorteilla ja/tai puhelukorteilla,
e) "puheensiirtopalvelulla" palvelua, jota tarjotaan yleisölle kaupallisesti suoraan ajantasaisen puheen välitykseen sellaisen yleisen kytkentäisen verkon tai verkoston kautta, että käyttäjä voi käyttää verkon liityntäpisteeseen kytkettyä laitetta viestiäkseen toiseen liityntäpisteeseen kytketyn laitteen käyttäjän kanssa,
f) "yleispalvelulla" määriteltyä tietynlaatuisten palvelujen vähimmäismäärää, joka on kaikkien käyttäjien saatavilla käyttäjien maantieteellisestä sijainnista riippumatta erityiset kansalliset edellytykset huomioon ottaen kohtuulliseen hintaan,
g) "kansallisella sääntelyviranomaisella" kunkin jäsenvaltion toimielintä tai toimielimiä, jolle tai joille kyseinen jäsenvaltio on antanut muun muassa tässä direktiivissä mainitut sääntelytehtävät,
h) "ONP-komitealla" direktiivin 90/387/ETY 9 artiklan 1 kohdassa perustettua komiteaa,
i) "merkittävässä markkina-asemassa olevalla organisaatiolla" jäsenvaltiossa kiinteitä yleisiä puhelinverkkoja ja/tai puheensiirtopalveluja tarjoamaan hyväksyttyä organisaatiota, jonka kyseisen jäsenvaltion sääntelyviranomainen on tämän direktiivin mukaisesti nimennyt merkittävässä markkina-asemassa olevaksi organisaatioksi ja ilmoittanut sen komissiolle.
Organisaation katsotaan olevan merkittävässä markkina-asemassa, kun sillä on vähintään 25 prosentin osuus sen jäsenvaltion asianomaisista markkinoista, jonka maantieteellisellä alueella sillä on toimintalupa.
Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat päättää, että organisaatio, jolla on pienempi kuin 25 prosentin osuus asianomaisista markkinoista, on merkittävässä markkina-asemassa. Ne voivat päättää myös, että organisaatio, jolla on suurempi kuin 25 prosentin osuus asianomaisista markkinoista, ei ole merkittävässä markkina-asemassa. Kummassakin tapauksessa päätöksessä on otettava huomioon organisaation kyky vaikuttaa markkinaolosuhteisiin, sen liikevaihto suhteessa markkinoiden kokoon, sen mahdollisuudet valvoa keinoja tavoittaa loppukäyttäjät, sen käytettävissä olevat rahoituslähteet ja sen kokemus tuotteiden ja palvelujen tarjoamisesta markkinoilla.
3. Tässä direktiivissä
a) käytetyt termit "kiinteä yleinen puhelinverkko" ja "yleinen matkaviestinverkko" on määritelty yhteenliittämisestä annetun direktiivin 97/33/EY liitteessä I ja
b) "yleisesti saatavilla oleviin puhelinpalveluihin" sisältyvät sekä kiinteät yleiset puhelinpalvelut että yleiset matkaviestinpalvelut.
Yhteenliittämisestä annetun direktiivin 97/33/EY liitteessä I olevan 1 osan mukaisesti kiinteisiin yleisiin puhelinpalveluihin voivat tässä direktiivissä esitetyllä tavalla sisältyä - puheensiirtopalvelun lisäksi - pääsy hätänumeropalveluihin "112", operaattoripalvelujen tarjoaminen, puhelinluettelopalvelut, maksullisten yleisöpuhelimien, erityisehdoin välitettävien palvelujen ja/tai erityistoiminteiden tarjoaminen vammaisille tai henkilöille, joilla on sosiaalisia erityistarpeita, mutta niihin eivät sisälly yleisessä puhelinverkossa tarjottavat lisäpalvelut.
II LUKU YLEISPALVELUN YHTEYDESSÄ RAHOITETTAVISSA OLEVAN MÄÄRITELLYN PALVELUKOKONAISUUDEN TARJOAMINEN
3 artikla Palvelujen saatavuus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava tässä luvussa eriteltyjen palvelujen saatavuus kaikille käyttäjille alueellaan riippumatta maantieteellisestä sijainnista ja kansalliset erityisolosuhteet huomioon ottaen kohtuulliseen, kunkin jäsenvaltion määrittämään hintaan.
Ottaen huomioon tariffien asteittaisen mukauttamisen kustannuksiin jäsenvaltioiden on erityisesti pidettävä tässä luvussa mainitut palvelut kohtuuhintaisina maaseutualueilla tai korkean kustannustason alueilla oleville käyttäjille, sekä heikossa asemassa oleville käyttäjäryhmille, kuten vanhuksille, vammaisille ja niille, joilla on sosiaalisia erityistarpeita.
Tätä varten jäsenvaltioiden on poistettava velvoitteet, jotka estävät erityis- tai kohdennettujen tariffijärjestelmien käytön tässä direktiivissä eriteltyjä palveluja tarjottaessa tai rajoittavat niiden käyttöä, ja jäsenvaltiot voivat yhteisön oikeuden mukaisesti ottaa käyttöön joitakin tai kaikkia palveluja koskevia hintakattoja, tai keskiarvon laskemisen maantieteellisin perustein tai muita vastaavia järjestelmiä siihen asti, kun kilpailu saa aikaan tehokasta hintojen valvontaa.
Kohtuuhintaisuuden varmistamiseksi laadituissa suunnitelmissa on noudatettava avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatetta. Jäsenvaltioiden on julkaistava säännöt ja perusteet hintojen kohtuullisuuden varmistamiseksi kansallisella tasolla ottaen huomioon, mitä 24 artiklassa säädetään.
2. Jäsenvaltioiden on julkaistava säännöllisesti kertomukset tariffien kehittymisestä ja annettava ne yleisesti saataville. Komissio julkaisee säännöllisesti kertomukset tariffien kehittymisestä yhteisössä.
4 artikla Rahoitusjärjestelyt
Jos tässä luvussa kuvattuja palveluja ei voida tarjota kaupallisesti jäsenvaltion asettamien ehtojen pohjalta, jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön yleispalvelujen yhteisrahoitusjärjestelyn yhteisön lainsäädännön ja erityisesti yhteenliittämisestä annetun direktiivin 97/33/EY mukaisesti.
Kansalliset sääntelyviranomaiset huolehtivat siitä, että yhteisrahoitusjärjestelystä hyötyvät organisaatiot tekevät kansalliselle sääntelyviranomaiselle ilmoituksen, jossa mainitaan erityiset kohteet, joihin rahoitusta haetaan, siten että yhteenliittämisestä annetun direktiivin 97/33/EY 5 artiklassa tarkoitetut tiedot toimitetaan pyynnöstä asianomaisten osapuolten saataville 11 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
Jäsenvaltiot voivat asettaa voimassa olevan yhteisön oikeuden mukaisesti täydentäviä telepalvelujen tarjoamista koskevia vaatimuksia. Tällaiset täydentävät vaatimukset eivät saa vaikuttaa yhteisön tasolla vahvistettuun yleispalvelun kustannusten laskentaan eikä niitä saa rahoittaa markkinoilla toimivilta perittävillä pakollisilla maksuilla.
5 artikla Liittymien tarjoaminen ja pääsy puhelinpalveluihin
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vähintään yksi operaattori pystyy täyttämään kaikki kohtuulliset pyynnöt käyttäjän liittämisestä kiinteän liittymän välityksellä kiinteään yleiseen puhelinverkkoon ja mahdollistamaan pääsy kiinteisiin puhelinpalveluihin, ja tarvittaessa jäsenvaltiot voivat määrätä tätä varten yhden tai useamman operaattorin koko alueensa kattamiseksi.
2. Liittymän kautta käyttäjien on voitava soittaa ja vastaanottaa kotimaan- ja ulkomaanpuheluja puhe-, telekopio- ja/tai datasiirtomuodossa.
6 artikla Luettelopalvelut
1. Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan, jollei henkilötietojen ja yksityisyyden suojaa koskevasta lainsäädännöstä, muun muassa direktiivistä 95/46/EY ja (annettavasta) direktiivistä 97/66/EY muuta johdu.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että
a) tilaajilla on oikeus saada luetteloteksti yleisesti saatavilla oleviin luetteloihin, tarkastaa ja tarvittaessa korjata se tai pyytää luettelotekstin poistamista,
b) luettelot kaikista tilaajista, jotka eivät ole kieltäneet merkitsemistään luetteloihin, mukaan lukien kiinteät, matkaviestin- ja henkilökohtaiset numerot, ovat käyttäjien saatavilla kansallisen sääntelyviranomaisen hyväksymässä joko painetussa tai sähköisessä muodossa tai molemmissa ja ne saatetaan ajan tasalle säännöllisesti,
c) vähintään yksi puhelinluettelopalvelu, jossa on kaikkien luettelotekstin antaneiden tilaajien numerot, on kaikkien käyttäjien, myös maksullisten yleisöpuhelimien käyttäjien saatavilla.
3. Edellä 2 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen palvelujen tarjoamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki tilaajille puhelinnumeroita jakavat organisaatiot vastaavat kaikkiin kohtuullisiin pyyntöihin antamalla asiaankuuluvat tiedot sovitussa muodossa oikeudenmukaisin, kustannuksiin suhteutetuin ja syrjimättömin ehdoin.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettua palvelua tarjoavat organisaatiot noudattavat syrjimättömyyden periaatetta niille annettujen tietojen käsittelyssä ja esittämisessä.
7 artikla Maksulliset yleisöpuhelimet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksullisten yleisöpuhelinten tarjonta vastaa sekä määrällisesti että alueittain käyttäjien kohtuullisia tarpeita.
Jäsenvaltio voi sallia, että kansallinen sääntelyviranomainen ei sovella tämän kohdan vaatimuksia alueellaan tai sen osassa, jos se katsoo, että tällaiset toiminnot ovat yleisesti saatavissa.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksullisista yleisöpuhelimista voi soittaa maksutta ja ilman rahaa tai maksukortteja hätäpuheluja käyttäen päätöksessä 91/396/ETY mainittua yhtenäistä Euroopan hätänumeroa "112" ja muita kansallisia hätänumeroita.
8 artikla Erityistoimenpiteet vammaisia käyttäjiä varten ja sellaisia käyttäjiä varten, joilla on sosiaalisia erityistarpeita
Jäsenvaltioiden on tarvittaessa toteutettava erityistoimenpiteitä taatakseen kiinteiden yleisten puhelinpalveluiden, mukaan lukien numeropalvelujen, yhtäläisen saatavuuden ja kohtuuhintaisuuden vammaisille käyttäjille ja sellaisille käyttäjille, joilla on sosiaalisia erityistarpeita.
III LUKU KIINTEITÄ YLEISIÄ PUHELINVERKKOJA JA/TAI YLEISIÄ MATKAVIESTINVERKKOJA JA/TAI YLEISESTI SAATAVILLA OLEVIA PUHELINPALVELUJA TARJOAVIA ORGANISAATIOITA KOSKEVAT ERITYISET SÄÄNNÖKSET
9 artikla Päätelaitteiden liittäminen ja verkon käyttö
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki käyttäjät, joilla on liittymä kiinteään yleiseen puhelinverkkoon, voivat
a) liittää ja käyttää liittymään sopivia päätelaitteita kansallisen lainsäädännön ja yhteisön oikeuden mukaisesti,
b) käyttää operaattoreiden neuvontapalveluja ja luettelopalveluja 6 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, ellei tilaaja toisin päätä,
c) soittaa hätäpalveluihin maksutta käyttäen numeroa "112" ja muita kansallisten sääntelyviranomaisten kansalliseen käyttöön määräämiä numeroita.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että myös matkaviestinten käyttäjillä on pääsy b ja c kohdassa mainittuihin palveluihin.
10 artikla Sopimukset
1. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että pääsyä kiinteään yleiseen puhelinverkkoon ja yleiseen matkaviestinverkkoon tarjoavat organisaatiot tekevät sopimuksen. Sopimuksessa on yksilöitävä käyttäjille tarjottava palvelu tai niissä on oltava viittaus organisaation yleisiin toimitusehtoihin. Sopimuksessa tai yleisissä toimitusehdoissa on vähintään määriteltävä liittymän toimitusaika ja tarjottavat huoltopalvelut, korvaus- ja/tai hyvitysjärjestelyt, joita sovelletaan, jos sovittua palvelua ei toimiteta sekä lyhyt esitys 26 artiklan mukaisen riitojen ratkaisumenettelyn aloittamisesta ja annettava tietoa tarjottavista palvelujen laatutasoista.
2. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla tai muilla kansallisen lainsäädännön mukaan toimivaltaisilla elimillä on oltava oikeus omasta aloitteestaan taikka jonkin käyttäjien tai kuluttajien etuja ajavan järjestön pyynnöstä vaatia 1 kohdassa tarkoitettujen sopimusehtojen ja minkä tahansa korvaus- ja/tai hyvitysjärjestelyn ehtojen muuttamista käyttäjien ja/tai tilaajien oikeuksien suojelemiseksi, sikäli kuin ne koskevat tämän direktiivin säännöksiä.
11 artikla Tietojen julkaiseminen ja saatavuus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki kiinteitä yleisiä puhelinverkkoja ja yleisiä matkaviestinverkkoja sekä yleisesti saatavilla olevia puhelinpalveluja tarjoavat organisaatiot julkaisevat kuluttajille riittävät ja ajantasaiset tiedot kuluttajille tarkoitetuista, kiinteisiin yleisiin puhelinverkkoihin ja/tai yleisesti saatavilla oleviin puhelinpalveluihin pääsyä sekä niiden käyttöä koskevista vakioiduista toimitusehdoista. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava erityisesti, että loppukäyttäjille tarkoitetut tariffit, sopimuksen mahdollinen vähimmäisvoimassaoloaika ja uusimisehdot esitetään selkeästi ja täsmällisesti.
2. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että kiinteitä yleisiä puhelinverkkoja tarjoavat organisaatiot toimittavat niille verkkoon pääsyn edellyttämät liitteessä II olevan 1 osan mukaiset yksityiskohtaiset tekniset liitäntäeritelmät, jotka on asetettava saataville 4 kohdan mukaisella tavalla. Kansallisille sääntelyviranomaisille on ilmoitettava olemassa olevien verkon liitäntäeritelmien muutoksista ja uusista verkon liitäntäeritelmistä ennen niiden toteuttamista. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat säätää sopivasta ilmoitusajasta.
3. Niin kauan kuin jäsenvaltiossa on voimassa kiinteiden yleisten puhelinverkkojen ja puheensiirtopalvelujen tarjoamiseen mahdollisesti liittyviä erityis- tai yksinoikeuksia, kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että pääsystä kiinteisiin yleisiin televiestintäverkkoihin ja kiinteisiin yleisiin puhelinpalveluihin sekä niiden käytöstä julkaistaan riittävät ja ajantasaiset tiedot liitteessä II olevan 2 osan jäsentelyn mukaisesti ja 4 kohdassa esitetyllä tavalla.
4. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että tiedot asetetaan saataville asianmukaisesti, jotta asianomaisten osapuolten on helppo saada ne käyttöönsä. Näiden tietojen julkaisutapa on ilmoitettava jäsenvaltion virallisessa lehdessä.
5. Kansallisten sääntelyviranomaisten on ilmoitettava komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1998 tavasta, jolla 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut tiedot asetetaan saataville. Komissio julkaisee säännöllisesti tiedot tällaisista ilmoituksista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Muutoksista on ilmoitettava viipymättä.
12 artikla Palvelun laatu
1. Jäsenvaltiot voivat asettaa laatuvaatimukset tässä direktiivissä mainituille palveluille kiinteitä yleisiä puhelinverkkoja ja/tai kiinteitä yleisiä puhelinpalveluja tarjoavia organisaatioita varten noudattaen tässä artiklassa säädettyjä menettelyjä.
Toimilupaa koskevan direktiivin 97/13/EY mukaisesti ne voivat tässä tarkoituksessa asettaa suoritustavoitteita yksittäisiä lupia myönnettäessä, erityisesti organisaatioille, jotka ovat merkittävässä markkina-asemassa kiinteiden yleisten puhelinverkkojen ja/tai puhelintoimintapalvelujen tarjonnassa tai jotka on nimetty 5 artiklan mukaisesti.
Jos joillakin organisaatioilla on erityis- tai yksinoikeuksia kiinteiden yleisten televerkkojen tai puheensiirtopalvelujen tarjoamiseen, jäsenvaltioiden on varmistettava, että liitteessä III mainituille muuttujille asetetaan ja julkaistaan tavoitearvot 11 artiklan 4 kohdan mukaisella tavalla.
2. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että organisaatiot, jotka ovat merkittävässä markkina-asemassa tai jotka on nimetty 5 artiklan mukaisesti, alkavat pitää yllä ajantasaisia tietoja liitteessä III mainittuihin muuttujiin, määritelmiin ja mittausmenetelmiin perustuvista suoritusarvoistaan. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat myös pyytää muita organisaatioita, jotka ovat yli 18 kuukauden ajan tarjonneet kiinteitä yleisiä puhelinverkkoja ja/tai kiinteitä yleisiä puhelinpalveluja, tekemään samoin.
Nämä tiedot on toimitettava pyynnöstä kansallisille sääntelyviranomaisille.
3. Tarvittaessa ja erityisesti 24 artiklan säännösten mukaisesti asianomaisten osapuolten näkökannat huomioon ottaen kansallisten sääntelyviranomaisten on 11 artiklan 4 kohdan mukaisesti varmistettava 1 kohdassa tarkoitettujen suoritustietojen julkaiseminen, ja ne voivat asettaa suoritustavoitteita kiinteitä yleisiä puhelinverkkoja ja/tai kiinteitä yleisiä puhelinpalveluja tarjoaville organisaatioille, jotka ovat joko merkittävässä markkina-asemassa tai jotka on nimetty 5 artiklan mukaisesti, jos tällaisia tavoitteita ei ole aikaisemmin asetettu.
Jos organisaatio ei pysty saavuttamaan asetettuja tavoitteita, voidaan toteuttaa erityistoimenpiteitä organisaation toimilupaehtojen mukaisesti.
4. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla on oltava oikeus vaatia suoritustietojen riippumatonta tarkastusta 2 kohdassa tarkoitettujen organisaatioiden antamien tietojen tarkkuuden ja vertailukelpoisuuden varmistamiseksi.
13 artikla Verkkoon pääsyn ja verkon käytön ehdot sekä olennaiset vaatimukset
1. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla on oltava menettelysäännöt, joiden avulla ne voivat puuttua tapauksiin, joissa organisaatiot, jotka tarjoavat kiinteitä yleisiä puhelinverkkoja ja/tai kiinteitä yleisiä puhelinpalveluja tai ainakin ne puheensiirtopalveluja tarjoavat organisaatiot, jotka ovat joko merkittävässä markkina-asemassa tai jotka on nimetty 5 artiklan mukaisesti ja ovat merkittävässä markkina-asemassa, ryhtyvät sellaisiin toimenpiteisiin kuin palvelun käytön estäminen, lopettaminen, merkittävä muuttaminen tai rajoittaminen ainakin televiestintäverkkoja ja/tai -palveluja tarjoavien organisaatioiden osalta, tämän kuitenkaan rajoittamatta 26 artiklan 1 kohdan mukaisen kansallisen riitojen ratkaisumenettelyn soveltamista.
Kansallisen sääntelyviranomaisen on varmistettava, että menettelyissä noudatetaan avoimen päätöksenteon periaatetta, jossa osapuolten oikeudet otetaan huomioon asianmukaisella tavalla. Ennen päätöksen tekemistä kummallekin osapuolelle on annettava mahdollisuus esittää perustelunsa. Päätös on perusteltava asianmukaisesti, ja se on annettava tiedoksi osapuolille viikon kuluessa sen tekemisestä.
Yhteenveto menettelyistä on julkaistava 11 artiklan 4 kohdassa säädetyllä tavalla.
Tämä säännös ei rajoita osapuolten oikeutta vedota tuomioistuimiin.
2. Jos kiinteään yleiseen puhelinverkkoon ja/tai kiinteisiin yleisiin puhelinpalveluihin pääsyä ja palvelujen käyttöä rajoitetaan olennaisten vaatimusten perusteella, jäsenvaltioiden on varmistettava, että asiaa koskevissa kansallisissa säädöksissä mainitaan, mihin jäljempänä a - e alakohdassa mainituista olennaisista vaatimuksista tällainen rajoitus perustuu.
Olennaisista vaatimuksista johtuvat rajoitukset on asetettava sääntelytoimin ja ne on julkaistava 11 artiklan 4 kohdassa säädetyllä tavalla.
Rajoittamatta direktiivin 90/387/ETY 3 artiklan 5 kohdan ja 5 artiklan 3 kohdan mukaisen toiminnan toteuttamista, seuraavia olennaisia vaatimuksia on sovellettava kiinteään yleiseen puhelinverkkoon ja kiinteisiin yleisiin puhelinpalveluihin seuraavalla tavalla:
a) Verkon toimintavarmuus
Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kiinteät yleiset puhelinverkot ja kiinteät yleiset puhelinpalvelut ovat käytettävissä laajamittaisissa verkon toimintakeskeytyksissä tai ylivoimaisen esteen, kuten erityisen vaikeiden sääolojen, maanjäristyksen, tulvan, salamoinnin tai tulipalon sattuessa.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa tilanteissa asianomaisten elinten on pyrittävä kaikin keinoin säilyttämään mahdollisimman korkeatasoinen palvelu toimivaltaisten viranomaisten mahdollisesti määrittämien ensisijaisten tehtävien hoitamiseksi.
Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että kaikki kiinteään yleiseen puhelinverkkoon pääsyn ja verkon käyttöön verkon toimintavarmuuden varmistamiseksi liittyvät rajoitukset ovat kohtuullisia ja syrjimättömiä ja perustuvat ennalta määriteltyihin puolueettomiin perusteisiin.
b) Verkon toimintakyvyn ylläpito
Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet kiinteän yleisen puhelinverkon toimintakyvyn ylläpidon varmistamiseksi. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että kaikki kiinteään yleiseen puhelinverkkoon pääsyn ja verkon käyttöön verkon toimintakyvyn ylläpitämiseksi liittyvät rajoitukset muun muassa verkkolaitteiden, ohjelmien tai tallennettujen tietojen suojaamiseksi pidetään verkon tavanomaiselle toiminnalle välttämättömällä vähimmäistasolla. Rajoitusten on oltava syrjimättömiä, ja niiden on perustuttava ennalta määriteltyihin puolueettomiin perusteisiin.
c) Palvelujen yhteentoimivuus
Jos päätelaitteet toimivat direktiivissä 91/263/ETY (1) tarkoitettujen vaatimusten mukaisesti, muita käyttörajoituksia ei saa asettaa palvelujen yhteentoimivuuden perusteella.
d) Tietosuoja
Kiinteään yleiseen puhelinverkkoon ja/tai kiinteisiin yleisiin puhelinpalveluihin pääsylle ja niiden käytölle saa asettaa tietosuojaan vedoten ainoastaan henkilötietojen ja yksityisyyden suojaa koskevan lainsäädännön, muun muassa direktiivin 95/46/EY ja direktiivin 97/66/EY, mukaisia ehtoja.
e) Taajuusalueen tehokas käyttö
Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta taajuusalueita todella käytetään ja vältetään siten radiotaajuuksilla toimivien järjestelmien ja puhelinliikenteen väliset vahingolliset häiriöt, jotka voisivat rajoittaa pääsyä kiinteisiin yleisiin puhelinverkkoihin ja kiinteisiin yleisiin puhelinpalveluihin sekä niiden käyttöä.
3. Niin kauan kuin jäsenvaltiot pitävät voimassa yleisten puhelinverkkojen ja puheensiirtopalvelujen tarjoamiseen mahdollisesti liittyviä erityis- tai yksinoikeuksia, tällaisten erityis- tai yksinoikeuksien perusteella sovellettavista käyttäjäehdoista on annettava kansallisen sääntelyviranomaisen hyväksymät säännöt.
14 artikla Eritelty laskutus, äänitaajuusvalinta ja valikoiva puhelujen esto
1. Sen varmistamiseksi, että käyttäjillä on mahdollisimman pian pääsy kiinteiden yleisten puhelinverkkojen kautta seuraaviin toiminteisiin:
- äänitaajuusvalinta
- eritelty laskutus ja valikoiva puhelujen esto pyynnöstä saatavina toiminteina,
Jäsenvaltiot voivat määrätä yhden tai useamman operaattorin tarjoamaan näitä toiminteita suurimmalle osalle puhelimen käyttäjistä 31 päivään joulukuuta 1998 mennessä ja varmistamaan, että ne ovat yleisesti saatavilla 31 päivään joulukuuta 2001 mennessä.
Jäsenvaltio voi valtuuttaa kansallisen sääntelyviranomaisen olemaan soveltamatta tässä kohdassa esitettyjä vaatimuksia koko sen alueella tai osassa sitä, jos se katsoo, että nämä toiminteet ovat yleisesti saatavilla.
Äänitaajuusvalinta ja valikoiva puhelujen esto on eritelty liitteen I osassa 1.
2. Ellei henkilötietojen suojaa ja yksityisyyttä koskevasta lainsäädännöstä, kuten direktiivistä 95/46/EY ja direktiivistä 97/66/EY, muuta johdu, eriteltyjen laskujen on oltava riittävän yksityiskohtaisia, jotta niiden avulla voi tarkistaa ja valvoa kiinteiden yleisten puhelinverkkojen ja/tai kiinteiden yleisten puhelinpalvelujen käytöstä aiheutuvia kuluja.
Käyttäjien saatavilla on oltava lisämaksutta määrättyä perustasoa vastaava eritelty laskutus. Tarvittaessa tilaajille voidaan tarjota tarkempia erittelyjä kohtuullisin hinnoin tai maksutta. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat määritellä eritellyn laskun perustason.
Eritellyssä laskussa ei saa yksilöidä soittavalle tilaajalle ilmaisia soittoja, mukaan lukien soitot tukinumeroihin.
15 artikla Lisätoiminteiden tarjoaminen
1. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että puhelintoimintapalveluja tarjoavat joko merkittävässä markkina-asemassa olevat tai 5 artiklan mukaisesti nimetyt ja merkittävässä markkina-asemassa olevat organisaatiot tarjoavat liitteessä I olevassa 2 osassa lueteltuja toiminteita, jos tämä on teknisesti ja taloudellisesti toteutettavissa.
2. Ellei henkilötietojen suojaa ja yksityisyyttä koskevasta lainsäädännöstä, kuten direktiivistä 95/46/EY ja direktiivistä 97/66/EY, muuta johdu, jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet liitteessä I olevassa 3 osassa lueteltujen palvelujen ja toiminteiden tarjoamista mahdollisesti koskevien sääntelyrajoitusten poistamiseksi yhteisön oikeuden kilpailusääntöjen mukaisesti.
3. Kansallisten sääntelyviranomaisten on verkon kehitysaste, markkinakysyntä ja standardoinnin edistyminen huomioon ottaen varmistettava, että liitteen I osassa 2 lueteltujen toiminteiden käyttöönotolle asetetaan määräajat, jotka julkaistaan 11 artiklan 4 kohdassa säädetyllä tavalla.
4. Jos yhteenliittämisestä annetun direktiivin 97/33/EY 12 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu numeron siirrettävyystoiminne ei ole vielä käytössä, kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että kohtuullisen ajan sen jälkeen, kun tilaaja on vaihtanut palvelun tarjoajaa, puhelu voidaan joko reitittää hänen uuteen numeroonsa kohtuullista maksua vastaan tai soittajille annetaan tieto uudesta numerosta vaatimatta puhelun vastaanottajalta maksua tästä palvelusta.
Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että edellä mainituista toiminteista mahdollisesti perittävä maksu on kohtuullinen.
16 artikla Erityinen verkkoon pääsy
1. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että kiinteiden yleisten puhelinverkkojen tarjoamisessa merkittävässä markkina-asemassa olevat organisaatiot vastaavat telepalveluja tarjoavien organisaatioiden esittämiin kohtuullisiin pyyntöihin, jotka koskevat pääsyä kiinteään yleiseen puhelinverkkoon muiden kuin liitteen II osassa 1 tarkoitettujen yleisesti tarjottujen verkon liityntäpisteiden kautta. Tätä velvoitetta voidaan rajoittaa ainoastaan tapauskohtaisesti ja sillä perusteella, että pyydetylle erityiselle pääsylle on olemassa teknisesti ja kaupallisesti toteuttamiskelpoisia vaihtoehtoja, ja jos pyydetty pääsy ei ole asianmukainen suhteessa pyynnön täyttämiseen käytettävissä oleviin voimavaroihin.
2. Tällaisen pyynnön esittävälle organisaatiolle on annettava tilaisuus saattaa asia kansallisen sääntelyviranomaisen käsiteltäväksi ennen lopullisen päätöksen tekemistä, jos päätöksenä on hakijan verkkoon pääsyn epääminen tai hänen pääsynsä rajoittaminen.
Jos hakemus erityisestä verkkoon pääsystä evätään, hakemuksen esittäneelle organisaatiolle olisi annettava pikainen ja perusteltu selvitys hylkäämisen syistä.
3. Osapuolten on voitava sopia erityistä verkkoon pääsyä koskevista teknisistä ja kaupallisista järjestelyistä, joihin kansallisilla sääntelyviranomaisilla on oikeus puuttua 2, 4 ja 5 kohdassa säädetyllä tavalla.
Sopimus voi sisältää sellaisten kustannusten korvaamisen, joita organisaatiolle aiheutuu pyydetyn verkkoon pääsyn tarjoamisesta; tällaisten maksujen asettamisessa on otettava täysimääräisesti huomioon direktiivin 90/387/ETY liitteessä II mainitut kustannuksiin suhteuttamisen periaatteet.
4. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat milloin tahansa puuttua asiaan omasta aloitteestaan, kun se on perusteltua todellisen kilpailun ja/tai palvelujen yhteentoimivuuden varmistamiseksi, ja niiden on puututtava asiaan jommankumman osapuolen sitä pyytäessä sellaisten ehtojen asettamiseksi, jotka ovat syrjimättömät, oikeudenmukaiset ja kohtuulliset kummallekin osapuolelle ja suurimmaksi hyödyksi kaikille käyttäjille.
5. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla on myös oltava oikeus varmistaa kaikkien käyttäjien edun nimissä, että sopimukseen sisältyvät 4 kohdassa mainitut perusteet täyttävät ehdot, että sopimukset tulevat voimaan ja pannaan täytäntöön tehokkaasti ja viipymättä ja että niissä edellytetään asiaa koskevien standardien ja olennaisten vaatimusten noudattamista ja/tai kokonaislaadun ylläpitämistä.
6. Kansallisten sääntelyviranomaisten 5 kohdan mukaisesti asettamat ehdot on julkaistava 11 artiklan 4 kohdassa säädetyllä tavalla.
7. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitetut merkittävässä markkina-asemassa olevat organisaatiot noudattavat syrjimättömyyden periaatetta käyttäessään yleisesti saatavilla olevien telepalvelujen tarjoamiseen kiinteää yleistä puhelinverkkoa, ennen muuta erityisiä verkkoon pääsymahdollisuuksia. Tällaisten organisaatioiden on sovellettava samankaltaisia ehtoja samankaltaisissa olosuhteissa samankaltaisia palveluja tarjoaviin organisaatioihin ja tarjottava erityisiä verkkoon pääsyn toiminteita ja tietoja muille samoilla ehdoilla ja samanlaatuisina kuin omille osastoilleen tai tytäryhtiöilleen tai yhteistyökumppaneilleen.
8. Tarvittaessa komissio kuulee ONP-komiteaa ja pyytää 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen Euroopan telealan standardointilaitosta (ETSI) laatimaan uudentyyppistä verkkoon pääsyä koskevat standardit. Viittaukset näihin standardeihin julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä direktiivin 90/387/ETY 5 artiklan mukaisesti.
9. Erityistä verkkoon pääsyä koskevista sopimuksista on pyydettäessä annettava tietoja kansalliselle sääntelyviranomaiselle. Kansallisten sääntelyviranomaisten on pidettävä luottamuksellisina sopimusten ne 3 kohdassa tarkoitetut osat, jotka koskevat sopimuspuolten liiketoimintastrategiaa, tämän kuitenkaan rajoittamatta toimilupaa koskevan direktiivin 97/13/EY 20 artiklan 2 kohdan mukaisia oikeuksia ja velvollisuuksia.
17 artikla Tariffiperiaatteet
1. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että puheensiirtopalveluja tarjoavat organisaatiot, jotka joko ovat merkittävässä markkina-asemassa tai jotka on nimetty 5 artiklan mukaisesti ja ovat merkittävässä markkina-asemassa, noudattavat tämän artiklan säännöksiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan kohtuuhintaisuutta koskevien erityissäännösten tai 6 kohdan soveltamista.
2. Kiinteän yleisen puhelinverkon ja kiinteiden yleisten puhelinpalvelujen käyttötariffien on oltava direktiivin 90/387/ETY liitteessä II esitettyjen kustannuksiin suhteuttamisen perusperiaatteiden mukaiset.
3. Kiinteään yleiseen puhelinverkkoon pääsyyn ja sen käyttöön liittyvien tariffien on oltava riippumattomia käyttäjien käyttämän sovelluksen tyypistä, paitsi jos sovellus edellyttää erilaisia palveluja tai toiminteita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteenliittämisestä annetun direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 3 kohdan soveltamista.
4. Kiinteään yleiseen puhelinverkkoon ja kiinteisiin yleisiin puhelinpalveluihin tarjotun liittymän lisätoiminteiden tariffien on yhteisön oikeuden mukaisesti oltava riittävän eriytettyjä, jotta käyttäjän ei tarvitse maksaa pyydetyn palvelun kannalta tarpeettomista toiminteista.
5. Tariffimuutoksia ei saa toteuttaa ennen kansallisen sääntelyviranomaisen asettaman asianmukaisen yleisen huomautusajan umpeutumista.
6. Jäsenvaltio voi valtuuttaa kansallisen sääntelyviranomaisensa olemaan soveltamatta tämän artiklan 1, 2, 3, 4 ja 5 kohtaa tietyllä maantieteellisellä alueella, jos se katsoo, että kiinteillä yleisillä puhelinmarkkinoilla vallitsee todellinen kilpailu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan soveltamista kohtuuhintaisuuden osalta.
18 artikla Kustannuslaskennan periaatteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos organisaatio on velvollinen noudattamaan tariffeissaan 17 artiklan mukaista kustannuksiin suhteuttamisen periaatetta, organisaatiossa käytetään 17 artiklan täytäntöönpanoon soveltuvaa kustannuslaskentajärjestelmää ja organisaatiosta riippumaton toimivaltainen elin tarkistaa, että järjestelmiä noudatetaan. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että vuosittain julkaistaan lausunto vaatimustenmukaisuudesta.
2. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että ne saavat pyynnöstä 1 kohdassa tarkoitettujen kustannuslaskentajärjestelmien kuvauksen, josta käyvät ilmi kustannusten pääluokat sekä säännöt, joiden mukaisesti kustannuksia kohdennetaan puheensiirtopalveluille. Kansallisten sääntelyviranomaisten on pyydettäessä annettava komissiolle tietoja kyseisten organisaatioiden käyttämistä kustannuslaskentajärjestelmistä.
3. Niin kauan kuin jäsenvaltiossa on voimassa yleisten televerkkojen ja puheensiirtopalvelujen tarjoamiseen mahdollisesti liittyviä erityis- tai yksinoikeuksia, 1 kohdassa tarkoitettujen järjestelmien on sisällettävä seuraavat osat, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän kohdan viimeisen alakohdan soveltamista:
a) puheensiirtopalvelun kustannusten on sisällettävä erityisesti ne välittömät kustannukset, joita teleorganisaatiolle aiheutuu puheensiirtopalvelun perustamisesta, operoinnista ja ylläpidosta sekä palvelun markkinoinnista ja laskutuksesta.
b) yhteiskustannukset eli kustannukset, joiden ei voida katsoa aiheutuvan välittömästi puheensiirtopalvelusta tai muista tietyistä toiminnoista, on jaettava seuraavasti:
i) yhteiskustannusluokkien kustannusten jaon on mahdollisuuksien mukaan perustuttava kustannusten alkuperän selvittämiseen,
ii) jos alkuperän selvittäminen ei ole mahdollista, yhteiskustannusten jaossa on käytettävä perusteena niiden epäsuoraa yhteyttä sellaiseen toiseen kustannusluokkaan tai kustannusluokkaryhmään, jonka kustannukset on mahdollista kohdentaa tai jakaa suoraan; tällaisen epäsuoran yhteyden on perustuttava vertailukelpoisiin kustannusrakenteisiin,
iii) jos kustannusten jakamiseksi ei löydy suoria eikä epäsuoria perusteita, kustannusluokka on määriteltävä käyttämällä yleistä jakajaa, joka lasketaan puheensiirtopalvelulle suoraan tai epäsuorasti kohdistettujen kustannusten ja muille palveluille suoraan tai epäsuorasti kohdistettujen kustannusten suhteen avulla.
Muita kustannuslaskentajärjestelmiä voi käyttää, jos ne soveltuvat 17 artiklan täytäntöönpanoon ja ovat kansallisen sääntelyviranomaisen sellaisenaan teleorganisaatioiden käyttöön hyväksymiä ja komissiolle on ilmoitettu asiasta ennen niiden käyttöönottoa.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikkien kiinteitä yleisiä puhelinverkkoja ja/tai puheensiirtopalveluja tarjoavien organisaatioiden tilinpäätökset laaditaan, toimitetaan tarkastettaviksi ja julkaistaan liikeyrityksiin sovellettavan kansallisen lainsäädännön ja yhteisön oikeuden säännösten mukaisesti. Kansalliselle sääntelyviranomaiselle on pyydettäessä toimitettava luottamuksellisesti yksityiskohtaisia tietoja tilinpidosta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toimilupaa koskevan direktiivin 97/13/EY 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja kansallisten sääntelyviranomaisten oikeuksia ja velvollisuuksia.
19 artikla Alennukset ja muut erityiset tariffisäännökset
Jos organisaation on noudatettava tariffeissaan kustannuksiin suhteuttamisen periaatetta 17 artiklan mukaisesti, jäsenvaltioiden on varmistettava, että käyttäjille (mukaan lukien kuluttajat) tarjottavat alennukset ovat täysin avoimet ja niiden ehdot julkaistaan ja alennuksia sovelletaan syrjimättömyyden periaatteen mukaisesti.
Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat vaatia tällaisten alennusten ehtojen muuttamista tai alennusten perumista.
20 artikla Verkkoon pääsyä koskevat eritelmät, mukaan lukien pistorasia
1. Kiinteään yleiseen puhelinverkkoon pääsyyn sovellettavat standardit on julkaistava direktiivin 90/387/ETY 5 artiklassa tarkoitetussa ONP-standardiluettelossa.
2. Jos tässä direktiivissä tarkoitettuja palveluja toimitetaan käyttäjille ISDN-verkon välityksellä S/T-liitännän kautta, kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että ISDN-verkon liitännät ovat erityisesti pistorasian osalta sellaisten asiaa koskevien fyysisten liitäntäeritelmien mukaiset, joihin viitataan ONP-standardiluettelossa.
21 artikla Laskujen maksamatta jättäminen
Tapauksissa, joissa kiinteän yleisen puhelinverkon käytöstä aiheutunut puhelinlasku on jätetty maksamatta, jäsenvaltioissa on voitava toteuttaa tietyt toimenpiteet, joiden on oltava kohtuulliset, syrjimättömät ja jotka on julkaistava 11 artiklan 4 kohdassa säädetyllä tavalla. Toimenpiteisiin on sisällyttävä varmistus, että tilaajaa varoitetaan asianmukaisesti ennalta palvelun mahdollisesta keskeyttämisestä tai verkkoyhteyden katkaisemisesta.
Lukuun ottamatta petoksia ja tapauksia, joissa laskun maksu myöhästyy toistuvasti tai laskut jätetään toistuvasti maksamatta, toimenpiteisiin on teknisten mahdollisuuksien rajoissa sisällyttävä varmistus, että palvelun keskeyttäminen rajoittuu kyseiseen palvelumuotoon. Jäsenvaltiot voivat päättää, että tarvittaessa verkkoyhteys katkaistaan kokonaan vasta määrätyn ajan kuluttua ja että tänä aikana tilaajalle ilmaiset puhelut ovat sallittuja.
22 artikla Tarjoamisen lopettamisen ehdot
1. Tätä artiklaa on sovellettava, niin kauan kuin jäsenvaltiossa on voimassa yleisten televerkkojen ja puheensiirtopalvelujen tarjoamiseen mahdollisesti liittyviä erityis- tai yksinoikeuksia.
2. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että tällaisia erityis- tai yksinoikeuksia omaavien organisaatioiden palvelutarjonta jatkuu kohtuullisen ajan ja että tarjoamisen voi lopettaa tai sen käyttöön vaikuttavia muutoksia voi tehdä vasta, kun on kuultu asianomaisia käyttäjiä ja kansallisen sääntelyviranomaisen asettama asianmukainen yleinen huomautusaika on umpeutunut.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käyttäjät ja kansallisen lainsäädännön niin salliessa myös käyttäjien ja/tai kuluttajien etujärjestöt voivat tuoda kansallisen sääntelyviranomaisen käsiteltäväksi tapauksia, joissa toimitussopimuksen lopettamisesta kärsivät käyttäjät eivät hyväksy organisaation suunnittelemaa lopettamisajankohtaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden kansallisen lainsäädännön mukaisten muutoksenhakukeinojen käyttämistä.
23 artikla Poikkeaminen julkaistuista ehdoista
1. Tämän artiklan säännöksiä on sovellettava niin kauan kuin jäsenvaltiossa on voimassa yleisten televerkkojen ja puheensiirtopalvelujen tarjoamiseen mahdollisesti liittyviä erityis- tai yksinoikeuksia.
2. Jos tällaisia erityis- tai yksinoikeuksia omaava organisaatio pitää kohtuuttomana tarjota tietylle hakijalle liittymää kiinteään yleiseen puhelinverkkoon julkaistujen tariffiensa ja toimitusehtojensa mukaisesti, sen on pyydettävä kansallisen sääntelyviranomaisen hyväksyntä ehtojen muuttamiseksi kyseisessä tapauksessa.
IV LUKU MENETTELYTAPASÄÄNNÖKSET
24 artikla Asianomaisten osapuolten kuuleminen
Jäsenvaltioiden on otettava huomioon yleisiä televerkkoja tarjoavien organisaatioiden, käyttäjien, kuluttajien, valmistajien ja palvelun tarjoajien edustajien näkemykset kansallisten menettelytapojen mukaisesti yleisesti saatavilla olevien puhelinpalvelujen laajuuteen, kohtuuhintaisuuteen ja laatuun liittyvistä seikoista.
25 artikla Ilmoittaminen ja kertomukset
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista direktiivin 95/62/EY mukaisesti julkaistaviin tietoihin tehtävistä muutoksista. Komissio julkaisee nämä tiedot Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
2. Jäsenvaltioiden on myös ilmoitettava komissiolle:
- organisaatioista, joilla on tässä direktiivissä tarkoitettu merkittävä markkina-asema
- yksityiskohtaiset tiedot tilanteista, joissa kiinteitä yleisiä puhelinverkkoja ja/tai puheensiirtopalveluja tarjoavien organisaatioiden ei 17 artiklan 6 kohdan mukaisesti enää tarvitse noudattaa tariffien kustannuksiin suhteuttamisen periaatetta
- mahdollisista, 5 artiklan mukaisesti nimetyistä organisaatioista.
Komissio voi pyytää kansallisilta sääntelyviranomaisilta perustelun näiden ratkaisulle luokitella tai olla luokittelematta organisaatioita jompaankumpaan tai kumpaankin kahdessa ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettuun luokkaan.
3. Jos jäsenvaltio pitää voimassa yleisten televerkkojen ja puheensiirtopalvelujen tarjoamiseen liittyviä erityis- tai yksinoikeuksia, kansallisten sääntelyviranomaisten on pidettävä saatavilla ja pyydettäessä toimitettava komissiolle yksityiskohtaiset tiedot niiden käsiteltäväksi annetuista, muista kuin 21 artiklassa tarkoitetuista tapauksista, joissa kiinteään yleiseen puhelinverkkoon tai puheensiirtopalveluun pääsyä tai niiden käyttöä on rajoitettu tai se on evätty; tietoihin on sisällyttävä tieto toteutetuista toimenpiteistä ja niiden perustelut.
26 artikla Sovittelu ja kansallinen riitojen ratkaiseminen
Rajoittamatta
a) toimia, joita komissio tai jokin jäsenvaltio voi toteuttaa perustamissopimuksen nojalla
b) jäljempänä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuun menettelyyn turvautuvan henkilön, asianomaisten organisaatioiden tai muun asiaa koskevan kansallisen lainsäädännön alaisen henkilön oikeuksia, paitsi jos nämä tekevät sopimuksen keskinäisten riitojensa ratkaisemisesta
c) edellä 10 artiklan 2 kohdan soveltamista, jossa annetaan kansallisille sääntelyviranomaisille valtuudet muuttaa tilaajasopimusten ehtoja,
käytetään seuraavia menettelyjä:
1) Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikilla osapuolilla, mukaan lukien esimerkiksi käyttäjät, palvelujen tarjoajat, kuluttajat tai muut organisaatiot, joilla on kiinteitä yleisiä puhelinverkkoja ja/tai kiinteitä yleisiä puhelinpalveluja tarjoavan organisaation kanssa ratkaisematon riita tämän direktiivin säännösten väitetystä rikkomisesta, on oikeus saattaa asia kansallisen sääntelyviranomaisen tai muun riippumattoman elimen käsiteltäväksi. Kansallisella tasolla on oltava helposti saatavilla periaatteessa kohtuuhintaiset menettelyt tällaisten riitojen ratkaisemiseksi oikeudenmukaisella, avoimella ja nopealla tavalla. Näitä menettelyjä on sovellettava erityisesti tapauksiin, joissa käyttäjillä on organisaation kanssa riita puhelinlaskuistaan, tai niistä ehdoista, joilla puhelinpalvelua tarjotaan.
Käyttäjien ja/tai kuluttajien etuja edustavat järjestöt voivat saattaa kansallisen sääntelyviranomaisen tai muun riippumattoman elimen tietoon tapauksia, joissa ehtojen, joilla puhelinpalvelua tarjotaan, katsotaan olevan käyttäjille epätyydyttäviä.
2) Jos riita koskee useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa sijaitsevia organisaatioita, käyttäjä tai organisaatio voi panna vireille 3 ja 4 kohdassa säädetyn sovittelumenettelyn tekemällä asiasta kirjallisen ilmoituksen kansalliselle sääntelyviranomaiselle ja komissiolle. Jäsenvaltiot voivat sallia myös sen, että kansallinen sääntelyviranomainen panee vireille sovittelumenettelyn.
3) Jos kansallinen sääntelyviranomainen tai komissio katsoo 2 kohdan mukaisen ilmoituksen perusteella, että tapaus vaatii lisätutkimuksia, se saa siirtää asian edelleen ONP-komitean puheenjohtajalle.
4) Edellä 3 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa ONP-komitean puheenjohtajan on pantava vireille jäljempänä esitetty menettely, jos hän katsoo, että kansallisella tasolla on toteutettu kaikki kohtuulliset toimenpiteet.
- ONP-komitean puheenjohtajan on mahdollisimman pian kutsuttava koolle työryhmä, johon kuuluu vähintään kaksi ONP-komitean jäsentä ja yksi asianomaisen kansallisen sääntelyviranomaisen edustaja sekä ONP-komitean puheenjohtaja tai muu hänen nimeämänsä komission virkamies. Työryhmän puheenjohtajana toimii komission edustaja, ja työryhmä kokoontuu yleensä kymmenen päivän kuluessa koolle kutsumisesta. Työryhmän puheenjohtaja voi työryhmän jäsenen ehdotuksesta päättää kutsua enintään kaksi muuta henkilöä neuvoa-antaviksi asiantuntijoiksi.
- Työryhmän on annettava tämän menettelyn vireille panneelle osapuolelle, asianomaisten jäsenvaltioiden kansallisille sääntelyviranomaisille ja asianomaisille organisaatioille tilaisuus esittää mielipiteensä kirjallisesti tai suullisesti.
- Työryhmän on pyrittävä saamaan osapuolten välille sovinto kolmen kuukauden kuluessa 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisesta. ONP-komitean puheenjohtajan on ilmoitettava komitealle menettelyn tuloksista, jotta komitea voi ilmaista näkemyksensä asiasta.
5) Menettelyn vireille panneen osapuolen on maksettava menettelyyn osallistumisesta aiheutuvat omat kustannuksensa.
27 artikla Tiettyjen velvoitteiden lykkäys
1. Direktiivin 95/62/EY 12 ja 13 artiklan mukaisesti myönnetyt lykkäykset pysyvät tämän direktiivin 17 ja 18 artiklan osalta ennallaan.
2. Lykkäystä 15 artiklan 4 kohdassa säädettyihin velvoitteisiin voidaan pyytää, jos asianomainen jäsenvaltio voi osoittaa, että niiden täyttäminen muodostaisi liiallisen rasitteen tietyille organisaatiolle tai organisaatioiden ryhmille. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle perustelut lykkäyksen pyytämiselle, päivämäärä, johon mennessä vaatimukset voidaan täyttää, sekä kyseisessä määräajassa pysymiseksi suunnitellut toimenpiteet. Komissio harkitsee pyyntöä ottaen huomioon kyseisen jäsenvaltion nimenomaisen tilanteen sekä tarpeen varmistaa yhtenäinen sääntelyjärjestelmä yhteisön tasolla, ja ilmoittaa jäsenvaltiolle, katsooko se, että tilanne kyseisessä jäsenvaltiossa riittää perusteeksi lykkäyksen myöntämiselle, ja myönteisissä tapauksissa, mihin päivämäärään asti lykkäykselle on perusteet.
28 artikla Tekninen mukauttaminen
Tarvittavat muutokset tämän direktiivin liitteiden I, II ja III mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen tai markkinakysynnän muutoksiin määritetään 30 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
29 artikla Neuvoa-antava komiteamenettely
1. Komissiota avustaa ONP-komitea. Komitea kuulee erityisesti kiinteitä yleisiä puhelinverkkoja ja/tai yleisesti saatavilla olevia puhelinpalveluja tarjoavien organisaatioiden, käyttäjien, kuluttajien ja valmistajien edustajia.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä. Komitea antaa, tarvittaessa äänestettyään, lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan.
Lausunto merkitään pöytäkirjaan. Lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää, että sen kanta merkitään pöytäkirjaan.
Komissio ottaa huomioon komitean lausunnon niin suurelta osin kuin se on mahdollista. Se ilmoittaa komitealle, millä tavoin lausunto on otettu huomioon.
30 artikla Sääntelykomiteamenettely
1. Seuraavaa menettelytapaa sovelletaan 28 artiklan piiriin kuuluvissa asioissa tämän kuitenkaan vaikuttamatta siihen, mitä 29 artiklassa säädetään.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluttua siitä kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.
31 artikla Uudelleentarkastelu
Komissio tarkastelee tämän direktiivin toteuttamista ja antaa sitä koskevan ensimmäisen kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle 31 päivään joulukuuta 1999 mennessä; tässä kertomuksessa otetaan huomioon yleispalvelusta ennen 1 päivää tammikuuta 1998 julkaistava komission kertomus. Tarkastelu perustuu muun muassa jäsenvaltioiden komissiolle toimittamiin tietoihin, ja siinä tutkitaan erityisesti:
- direktiivin soveltamisalaa ja erityisesti sitä, missä laajuudessa tämän direktiivin säännöksiä on toivottavaa soveltaa matkapuhelinviestintään
- II luvun säännöksiä suhteessa markkinaolosuhteissa, käyttäjien kysynnässä ja tekniikan kehityksessä tapahtuviin muutoksiin
- 17, 18 ja 19 artiklassa säädettyjen velvoitteiden voimassapitoa ottaen huomioon uusi kilpailutilanne.
Kertomuksessa voidaan tarvittaessa ehdottaa muita määräaikaisia tarkasteluja.
32 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet 30 päivään kesäkuuta 1998 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle.
33 artikla Direktiivin 95/62/EY kumoaminen
Kumotaan direktiivi 95/62/EY 30 päivästä kesäkuuta 1998, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden velvoitteita, jotka koskevat kyseisen direktiivin täytäntöönpanoa liitteessä IV määrätyn aikataulun mukaisesti.
Kumottuun direktiiviin tehdyt viittaukset katsotaan viittauksiksi tähän direktiiviin.
Liitteessä V on vertailutaulukko direktiivin 95/62/EY artiklojen ja tämän direktiivin artiklojen välisestä vastaavuudesta.
34 artikla Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
35 artikla Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 26 päivänä helmikuuta 1998.