KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 30. juni 2004
om Belgiens påtænkte iværksættelse af en række fiskale foranstaltninger til fordel for søtransportsektoren
(meddelt under nummer K(2004) 2040)
(Kun den franske og den nederlandske udgave er autentiske)
(EØS-relevant tekst)
(2005/417/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), under hensyntagen til disse bemærkninger og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFREMSTILLING
1.1. Sagsforløb
(1)
I henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, anmeldte den belgiske regering ved brev af 14. juni 2002 fra Belgiens faste repræsentation en række fiskale foranstaltninger, der indgår i en »programlov«. Alle disse foranstaltninger var indskrevet i registret over anmeldt støtte under referencenummeret N 433/02. Inden Kommissionen kunne udtale sig om de planlagte foranstaltninger, blev de indføjet i programloven af 2. august 2002.
(2)
Den 19. marts 2003 besluttede Kommissionen (2) at indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (3), hvor man forventede at afvise visse dele af programloven af 2. august 2002 (på dette tidspunkt var sagen blevet registreret under det nye nummer C 20/03) og godkende programlovens øvrige bestemmelser til fordel for søtransportsektoren.
(3)
De belgiske myndigheder har ved kongelig anordning af 7. maj 2003 indført alle programlovens bestemmelser til fordel for søtransportsektoren (programlovens artikel 115-127), idet det i anordningens præambel præciseres, at den ikke giver »de skattepligtige noget retsgrundlag for over for skattemyndighederne eller de nationale domstole at påberåbe sig anvendelsen af disse fiskale foranstaltninger, hvis lovformelighed Kommissionen er ved at undersøge« i henhold til Kommissionens beslutning af 19. marts 2003.
(4)
De belgiske myndigheder fremsatte i brev af 7. maj 2003 deres bemærkninger til Kommissionens beslutning af 19. marts 2003.
(5)
Kommissionen anmodede i brev af 26. juni 2003 de belgiske myndigheder om yderligere oplysninger. Efter en påmindelse fra Kommissionen ved brev af 18. august 2003 fremlagde de belgiske myndigheder disse oplysninger i brev af 12. september 2003.
(6)
Den 17. januar 2004 blev de nye EU-retningslinjer for statsstøtte til søtransport offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4). De trådte i kraft samme dag.
1.2. Støttens betegnelse
(7)
Nærværende beslutning vedrører fiskale foranstaltninger til fordel for søtransportsektoren, som indgår i programloven af 2. august 2002, afsnit V - Finansiering, kapitel I. - Søfart.
1.3. Støttemodtagere
(8)
De forskellige støtteordninger ydes til fordel for virksomheder, som har hjemsted i Belgien og beskæftiger sig med søtransport, udnyttelse af havressourcer og bugsering.
1.4. Støttens formål
(9)
De fiskale foranstaltninger har primært til formål at få de belgiske skibe, som handelsflåden har udflaget, tilbage under landets eget flag.
2. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
(10)
I programloven planlægges en række fiskale foranstaltninger til fordel for den belgiske søtransportsektor:
-
fast beskatning af rederier på grundlag af tonnagen
-
forskellige foranstaltninger til fordel for de rederier, som ikke har valgt en ordning med fast beskatning på grundlag af tonnagen, bl.a. hurtigere afskrivning af skibe, fritagelse for beskatning af kapitalgevinster ved skibssalg, hvis beløbet geninvesteres, og skattefradrag ved skibskøb
-
afskaffelse af afgiften ved registrering af skibspant
-
fast beskatning på grundlag af tonnagen ved ekstern skibsadministration, der er en tjenesteydelse til rederierne.
(11)
Som led i den faste beskatning på grundlag af tonnagen (5) kan rederier, som har valgt denne ordning, bruge et fast beløb beregnet på grundlag af deres flådes tonnage i stedet for det beskatningsgrundlag, der ellers ville gælde. Den nugældende ordning indeholder ingen bestemmelser om, hvor skibe skal være indregistreret.
(12)
Der er planlagt en tilsvarende ordning for eksterne skibsadministratorer, hvori beregningen af det faste beløb bliver endnu mere fordelagtig, men heri stilles det som betingelse, at tre fjerdedele af den administrerede flåde sejler under belgisk flag.
2.1. Fast beskatning
(13)
Ordningen om fast beskatning kan gælde for skibe, som anvendes til følgende støtteberettigede aktiviteter:
-
skibsdrift til transport af gods eller passagerer via internationalt farvand, samt efterforskning og udnyttelse af havressourcer
-
overskud på driften af et skib med fartshjemmel til bugsering, assistance eller andre aktiviteter til søs
-
alle aktiviteter, som direkte bidrager til ovennævnte driftsaktiviteter.
(14)
De belgiske myndigheder præciserede i brev af 5. september 2002, at fiskeri ikke kunne betragtes som en støtteberettiget aktivitet.
(15)
Selskabsskatten for rederier (6), som har valgt denne ordning, fastlægges ud fra et fast beløb på grundlag af deres støtteberettigede skibes nettotonnage. Rederiernes beskatningsgrundlag svarer til summen af beløbene for hvert støtteberettiget skib (7) i henhold til nedenstående tabel pr. påbegyndte 100 nettotons (NT) og pr. påbegyndte 24 timer, uanset om skibet er i drift eller ej:
(EUR pr. 100 NT)
Op til 1 000 nettotons
1,00
1 001-10 000 nettotons
0,60
10 001-20 000 nettotons
0,40
20 001-40 000 nettotons
0,20
Over 40 001 nettotons
0,05
(16)
Når rederierne har valgt ordningen med fast beskatning, gælder den for dem i 10 år. Derefter videreføres ordningen automatisk i en ny 10-årsperiode, medmindre rederiet forud herfor giver besked om, at det vil trække sig ud af ordningen med fast beskatning.
(17)
Ordningen indeholder desuden yderligere begunstigelser for nyere skibe. I programlovens paragraf 119, stk. 2 hedder det således, at den skattepligtige indtjening i henhold til ovennævnte takster nedsættes til:
-
50 % af dagstaksten for skibe, der er under fem år gamle regnet fra leveringsdatoen
-
75 % af dagstaksten for skibe, der er mellem fem og ti år gamle regnet fra leveringsdatoen.
(18)
Et skibs alder beregnes ud fra leveringsdatoen i henhold til skibsregistret eller de relevante registreringsmyndigheder.
(19)
I henhold til programlovens paragraf 120, stk. 2, kan der ikke i det faste beskatningsgrundlag foretages nogen form for fradrag for tidligere regnskabsårs driftstab. En eventuel ikke medregnet del af driftstabet på søfart, som gør sig gældende på det tidspunkt, hvor beskatningsgrundlaget for søfartsaktiviteter første gang beregnes på grundlag af tonnagen, kan fradrages i den fremtidige indtjening efter udgangen af den periode, hvor beskatningsgrundlaget beregnes på denne vis. Undtagelsesvis kan der dog gøres fradrag i det faste beskatningsgrundlag for driftstab i samme beskatningsperiode i en anden del af virksomheden, for så vidt og i det omfang disse driftstab ikke har kunnet trækkes fra i nogen anden del af virksomheden, som ikke er underlagt den faste beskatningsordning.
2.2. Fiskale foranstaltninger til fordel for rederier, der ikke har valgt ordningen med fast beskatning
(20)
I alle de perioder, hvor et rederi ikke er underlagt fast beskatning, kan rederiet benytte sig af tre typer fiskale fordele, som afviger fra den belgiske lov af 1992 om indkomstskat.
2.2.1. Fremskyndet afskrivning (8)
(21)
Nye eller brugte skibe, som for første gang tages i drift under en belgisk skatteyders ejerskab, andele i sådanne skibe og omkostninger på omfattende reparationer og nyindretning ved erhvervelse af brugte skibe må afskrives som følger:
-
20 % i regnskabsåret, hvor skibet blev taget i brug
-
15 % i hvert af de to efterfølgende regnskabsår
-
10 % herefter i hvert regnskabsår indtil skibet er fuldt afskrevet.
(22)
Utilstrækkelige afskrivninger de første tre regnskabsår regnet fra og med skibets ibrugtagning kan udlignes i de beskatningsperioder, som følger efter den periode, hvor den utilstrækkelige afskrivning forekom, også selv om det overskrider afskrivningsperioden, idet den samlede årlige afskrivning pr. skib dog aldrig må overstige 20 % af investeringsværdien.
(23)
Hvis skibe afskrives således, kan de ikke falde ind under den degressive afskrivningsordning i paragraf 64 i lov af 1992 om indkomstskat.
(24)
Skibe, som erhverves brugte og som ikke for første gang tages i drift under en belgiske skatteyders ejerskab, kan ikke desto mindre afskrives lineært i løbet af deres normale brugstid.
(25)
Den særlige afskrivningsordning i programloven lovfæster en foranstaltning, som har været administrativ praksis i Belgien i flere årtier. Den er nu indføjet i loven for at øge den juridiske vished og sikre kontinuiteten i systemet.
2.2.2. Fritagelse for beskatning af kapitalgevinster ved skibssalg
(26)
Det fastsættes i paragraf 122 (9), at kapitalgevinster ved skibssalg er fritaget for beskatning, såfremt de afhændede skibe har været rederiets ejendom i over fem år på salgstidspunktet og der senest fem år efter købet reinvesteres et beløb, som mindst svarer til salgsværdien af de pågældende skibe, ejendomsfællesskaber, skibsandele eller aktier eller andele i rederier med hjemsted i EU, som udelukkende udøver støtteberettigede aktiviteter (10).
(27)
Hvis beløbet ikke reinvesteres på ovennævnte betingelser, betragtes kapitalgevinsten som indtjent i den beskatningsperiode, hvor reinvesteringsfristen udløber.
(28)
Det investeringsaktiv, reinvesteringen sættes i, skal indgå i virksomheden i mindst fem år. Det kan dog eventuelt udskiftes efter tre måneder, hvis aktivet sælges. Hvis det aktiv, der reinvesteres i, udskiftes på denne måde, gælder de samme kapitalgevinstregler for afhændelsen af reinvesteringsaktivet.
(29)
Hvis det sælges inden udgangen af den periode, hvor beskatningsgrundlaget fastsættes på grundlag af tonnagen, beregnes den skattemæssige nettoværdi til fastlæggelse af kapitalgevinsten efter de almindeligt gældende afskrivningsregler, også for den periode, hvor søfartsindtjeningen fastsættes på grundlag af tonnagen.
2.2.3. Skattefradrag ved skibskøb (11)
(30)
Virksomheder med hjemsted i Belgien eller udenlandske virksomheders belgiske afdelinger, der udelukkende udøver støtteberettigede aktiviteter (12), kan ved køb af nye skibe eller brugte skibe, som for første gang er under en belgisk skatteyders ejerskab, foretage et investeringsfradrag svarende til 30 % af købsprisen.
(31)
Hvis der i et regnskabsår, hvor der kan foretages et sådant investeringsfradrag, ikke er nogen indtjening eller indtjeningen er for lav, overføres det uudnyttede fradrag til de efterfølgende beskatningsperioder. I overensstemmelse med bestemmelserne om fremførsel af skattemæssigt underskud ved tilslutning til ordningen med fast beskatning kan en eventuel del af investeringsfradraget, som ikke er udnyttet på det tidspunkt, hvor indtjeningen på søfartsaktiviteter første gang beregnes på grundlag af tonnagen, fradrages i indtjeningen efter udgangen af den periode, hvor indtjeningen beregnes på denne vis.
2.2.4. Lavere afgift ved registrering af skibspant
(32)
De belgiske regler om registrerings-, hypoteks- og rettergangsafgifter fraviges, så afgiften ved oprettelse af skibspant ikke er så høj som ellers, uanset om skibet efterfølgende underlægges ordningen med fast beskatning. Denne nedsættelse af registreringsafgifterne gælder både for oceangående skibe og indenrigsskibe.
(33)
I den nugældende belgiske ordning beregnes der ved registrering af pant (ud over en række meget begrænsede faste afgifter) en tinglysningsafgift på 0,052 % og en stempelafgift på 0,5 % af pantsummen. Det er ifølge de belgiske myndigheder netop sidstnævnte afgift, som medvirker til udflagningen af belgiske skibe. Efter den nye ordning skal der ved optagelse af pant nu betales en fast overordnet afgift på 25 EUR i henhold til paragraf 11, stk. 2 og 3, i den belgiske lovbog om registrerings-, hypoteks- og rettergangsafgifter.
(34)
Når et skibspant overdrages mod vederlag, ved almindelig indtræden eller anden vederlagsgengældt aftale, skal der også betales en stempelafgift på 0,5 % i henhold til lovbogens paragraf 92, stk. 2 (13). I henhold til lovbogens paragraf 93 beregnes denne afgift ud fra den sum, pantet gives som garanti for, med fradrag af renter eller udeståender for de tre år med garanti jf. paragraf 87 i hypoteksloven af 16. december 1951.
2.2.5. Fast beskatning af eksterne skibsadministrationsselskaber på grundlag af tonnagen (14)
(35)
I henhold til programlovens paragraf 124 kan virksomheder, som varetager ekstern skibsadministration, også benytte sig af en ordning med fast beskatning, men her er fradraget ti gange så fordelagtigt som i ordningen for rederier, eftersom skibene opgøres efter de samme takster, men ikke pr. 100 NT, men pr. 1 000 NT:
(EUR pr. 1000 NT)
Op til 1 000 nettotons
1,00
1 001-10 000 nettotons
0,60
10 001-20 000 nettotons
0,40
20 001-40 000 nettotons
0,20
Over 40 001 nettotons
0,05
(36)
Denne ordning kan dog kun benyttes, hvis mindst 75 % af de pågældende skibe er indregistreret under belgisk flag.
(37)
Ekstern skibsadministration varetages som regel af servicevirksomheder, som klargør skibene, udstyrer dem som foreskrevet og skaffer besætningen for rederiets regning. I programlovens paragraf 115, stk. 4, defineres en ekstern skibsadministrator som »en skatte/afgiftspligtig enhed (som) varetager teknisk forvaltning og/eller indretning af et skib for andre«. Eksterne skibsadministratorer er ikke transportvirksomheder som sådan. De belgiske myndigheder bekræfter således i deres brev af 5. december 2002, at ekstern skibsadministration er en tjenesteydelse til rederierne, og at eksterne skibsadministratorer hverken sælger gods- eller passagertransporttjenester.
2.3. Andre former for støtte til søtransportsektoren
(38)
Der ydes i Belgien følgende andre forme for støtte til søtransportsektoren:
-
ordningen om fritagelse for arbejdsgiverbidrag til socialsikring og maksimumsgrænser for arbejdstagerbidrag (godkendt af Kommissionen ved beslutning af 24. februar 1998 (15) og 23. juni 1999 (16))
-
ordningen om fritagelse for indbetaling af tilbageholdt skat (godkendt af Kommissionen ved beslutning af 27. juni 2000 (17)).
2.4. Begrundelse for at indlede proceduren
(39)
Kommissionen godkendte i sin beslutning af 19. marts 2003 de i programloven planlagte støtteforanstaltninger, med undtagelse af de sidste syv punkter, som Kommissionen ikke var sikker på var forenelige med fællesmarkedet. Fire af disse syv punkter har at gøre med ordningen med fast beskatning, og tre af dem vedrører programlovens øvrige støtteforanstaltninger.
2.4.1. Den faste beskatningsordning for rederier
2.4.1.1. Satsen for skibe over 40 000 tons
(40)
EU-retningslinjerne tillader i princippet ganske vist en sådan takst, men Kommissionen var ikke sikker på, om ikke indførelsen af en sats på 0,05 EUR pr. påbegyndte 100 tons for skibe over 40 000 tons kunne føre til en konkurrenceforvridning på det indre marked, eftersom ingen af de faste beskatningsordninger, som Kommissionen tidligere har godkendt, indeholder så fordelagtige satser for skibe med større tonnage end denne.
(41)
Nedenstående tabel giver således en oversigt over, hvordan man i de faste beskatningsordninger, som Kommissionen hidtil har godkendt, beregner beskatningsgrundlaget, som virksomhederne beskattes ud fra.
Tabel 1
Satser til beregning af beskatningsgrundlag i visse medlemsstaters ordninger med fast beskatning
Sats i EUR pr. påbegyndte 100 tons og pr. dag
NL
DE
DK
UK
ES
IE
FI
FR
0-1 000 NT
0,91
0,92
0,94
0,97
0,9
1
1,38
0,93
til 10 000 NT
0,67
0,69
0,67
0,73
0,7
0,75
1,03
0,71
til 25 000 NT
0,46
0,46
0,4
0,48
0,4
0,5
0,69
0,47
over 25 000 NT
0,23
0,23
0,27
0,24
0,2
0,25
0,57
0,24
Kilde: Kommissionen.
(42)
Således anmodede Kommissionen i sit brev af 30. oktober 2002 Belgien om at fremlægge alle oplysninger og argumenter, der kunne berettige satsen på 0,05 EUR for skibe over 40 000 tons, idet de satser, Kommissionen tidligere har godkendt for andre medlemsstaters ordninger de senere år, svinger mellem 0,20 og 0,25 EUR for skibe med store tonnagetal.
(43)
De belgiske myndigheder fremlagde i deres brev af 5. december 2002 følgende yderligere oplysninger til forsvar for en særsats for skibe over 40 000 tons. I henhold til de tal, de belgiske myndigheder fremlagde, udgjorde skibe over 40 000 nettotons i november 2002 1 257 enheder af verdens samlede flåde på 28 155 enheder. Denne type skibe udgør altså kun 4,5 % af verdensflådens enheder, men den repræsenterer til gengæld 34,17 % af dens samlede dødvægt (18).
(44)
Kun 143 af disse skibe, dvs. 0,5 % af verdensflåden i enheder og 3,5 % i transportkapacitet, er indregistreret i en medlemsstat, som det fremgår af nedenstående tabel, som de belgiske myndigheder har fremlagt.
Tabel 2
Antal skibe på mere end 40 000 tons i medlemsstaterne
Land
Antal skibe
Bemærkninger
Grækenland
108
af en flåde på 3 261 skibe, heraf 2 476 (75 %) under udenlandsk flag ifølge CNUCED
(36 skibe 60 000 NT, hvoraf 17 100 000 NT)
Spanien
7
6 olietankere 48 933 NT + 1 tanker på 60 120 NT
Italien
6
2 tankere på 45 740 NT + 4 bulkcarriers eller malmskibe 47 584NT + 1 malmskib på 56 579 NT
GB
6
4 containerskibe 48 880 NT + 1 tanker på 41 316 NT + 1 tanker på 105 889 NT
Frankrig
4
1 malmskib på 56 709 NT + 2 tankere 100 000 NT + 1 tanker på 108 708 NT
Tyskland
4
4 containerskibe 42 233 NT
Nederlandene
4
2 containerskibe på 46 660 NT + 2 containerskibe på 48 880 NT
Luxembourg
3
3 tankere mellem 84 545 NT og 95 323 NT
Portugal
1
1 malmskib på 49 344 NT
Kilde: De belgiske myndigheder.
(45)
Efter de belgiske myndigheders mening viser ovenstående tal, at de andre ordninger med fast beskatning ganske vist har degressive satser på grundlag af skibenes tonnage, men ikke tilgodeser store skibe tilstrækkeligt. De belgiske rederiers flåde har en høj andel af tankskibe (53 % af skibene over 40 000 tons) og malmskibe (41,7 % af skibene over 40 000 tons). Disse oplysninger viser efter de belgiske myndigheders mening, at de største belgiskejede skibe fortsat vil blive ført under bekvemmelighedsflag, hvis man ikke indfører en attraktiv sats for skibe over 40 000 tons.
(46)
Kommissionen frygtede imidlertid i sin beslutning af 19. marts 2003, at en så lav sats kunne lokke visse rederier uden for Belgien til at flytte deres skibe fra et andet EU-lands register til det belgiske register. Således er der efter Kommissionens opfattelse stor sandsynlighed for, at den pågældende sats kan forvride konkurrencen inden for EU. Derfor indledte Kommissionen undersøgelsesproceduren vedrørende indførelsen af satsen på 0,05 EUR pr. påbegyndte 100 nettotons for skibe over 40 000 tons.
2.4.1.2. Beslægtede aktiviteter uden direkte forbindelse med transportaktiviteten
(47)
Kommissionen har hidtil nægtet, at ordninger med fast beskatning på grundlag af tonnagen kunne omfatte aktiviteter uden direkte forbindelse med søtransport. De belgiske myndigheder henviser imidlertid i deres brev af 5. december 2002 til en liste over støtteberettigede aktiviteter, der omfatter flere, som Kommissionen har været stærkt i tvivl om havde direkte forbindelse med transportaktiviteten, nemlig:
-
beslægtede, forbigående aktiviteter, som virksomheden gennemfører for at udnytte personale og aktiver fuldt ud, der indgår i virksomhedens primærprocesser, i det omfang disse aktiviteter er af minimalt omfang i forhold til primærprocesserne
-
salg af produkter, der ikke er beregnet til forbrug om bord, f.eks. luksusvarer, og tjenesteydelser uden direkte forbindelse med søtransport, herunder tips-, spille- og kasinovirksomhed samt passagerudflugter
-
reklame og markedsføring
-
afkast på kortfristede investeringer af driftskapital; det omfatter dog ikke indkomst på finansielle anlægsaktiver
-
skibsmægling i forbindelse med rederiets egne skibe
-
afhændelse af driftsaktiver, f.eks. fast ejendom til virksomhedsbrug og driftsaktiver til læsning og losning af skibe.
(48)
Sådanne beslægtede aktiviteter har efter Kommissionens mening ikke direkte forbindelse med søtransport og bidrager ikke direkte til tilrådighedsstillelse af en transporttjeneste.
(49)
I den foreliggende sag betvivlede Kommissionen således i sin beslutning af 19. marts 2003, om det var foreneligt med fællesmarkedet, at den faste beskatningsordning omfattede ovennævnte aktiviteter.
2.4.1.3. Fradrag i den faste beskatning for tab i andre dele af virksomheden, som ikke falder ind under den faste beskatningsordning
(50)
De faste beskatningsordninger, som Kommissionen har godkendt i andre medlemsstater, har så vidt de foreliggende oplysninger viser ikke indeholdt arrangementer svarende til dét, der omhandles i programlovens paragraf 120, stk. 1 (19). Her gives der reelt mulighed for, at virksomheder, som både udøver støtteberettigede og ikke-støtteberettigede aktiviteter, kan trække driftstab i andre dele af virksomheden fra i den faste beskatning på grundlag af tonnagen, hvis disse tab ikke har kunnet fradrages indtjeningen i nogen anden del af virksomheden i det pågældende regnskabsår.
(51)
Efter Kommissionens opfattelse var denne regel i modstrid med hovedprincippet om adskillelse af støtteberettigede og ikke-støtteberettigede aktiviteter i beskatningshenseende, som overholdes i de øvrige faste beskatningsordninger, der hidtil er blevet godkendt.
(52)
Kommissionen betvivlede derfor, at den fordel, de belgisk beskattede rederier fik, var berettiget, og ville gerne høre andre medlemsstaters eller interesserede parters mening om, hvordan denne regel kunne tænkes at indvirke på konkurrencen. Derfor inddrog Kommissionen også bestemmelserne i programlovens paragraf 120, stk. 1, i den formelle undersøgelsesprocedure.
2.4.1.4. Fradrag for nyere skibe
(53)
Ingen af de øvrige faste beskatningsordninger, Kommissionen hidtil har godkendt, indeholder nedslag i beskatningsgrundlaget som følge af skibenes alder.
(54)
Kommissionen satte i sin beslutning af 19. marts 2003 spørgsmålstegn ved, om denne yderligere fordel virkelig var nødvendig for at fremme indregistrering af nyere skibe under belgisk flag, eftersom disse generelt i højere grad end ældre skibe må forventes at opfylde sikkerhedskravene for skibe under belgisk flag. Kommissionen har faktisk konstateret, at rederier i forvejen er mere tilbøjelige til at indregistrere ældre skibe under bekvemmelighedsflag. Denne bestemmelse fører i øvrigt til en fast beskatningssats, som er langt lavere for skibe under 10 år end i de øvrige medlemsstater, der har indført faste beskatningsordninger, som Kommissionen har godkendt.
(55)
Derfor indledte Kommissionen også den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende de nedslag, som programlovens paragraf 119, stk. 2, indeholdt for skibe under 10 år.
2.4.2. Andre foranstaltninger til fordel for rederier end fast beskatning
2.4.2.1. Fremskyndet afskrivning uden for søtransportsektoren
(56)
Den fremskyndede afskrivningsordning har ingen forbindelse med støtteberettigede aktiviteter, hvilket er i strid med bestemmelserne i EU-retningslinjerne. Derfor betvivlede Kommissionen i sin beslutning af 19. marts 2003, at afskrivningsordningen for skibe, som ikke var beregnet til søtransport eller støtteberettigede aktiviteter, var forenelig med fællesmarkedet.
2.4.2.2. Lavere afgift ved registrering af skibspant
(57)
Nedsættelsen af registreringsafgiften vedrører kun pant i skibe, uanset om de er beregnet til udenrigs- eller indenrigstrafik, men ikke andre investeringsformer såsom fast ejendom. Kommissionen var umiddelbart af den opfattelse, at denne nedsættelse var selektiv, fordi den kun vedrører nogle af de typer aktiver, der tages pant i, og fordi den - om end kun i begrænset omfang - fremmer skibsaktiviteter. Kommissionen var derfor i tvivl om, hvorvidt en sådan nedsættelse udgjorde statsstøtte eller en generel foranstaltning.
(58)
Hvis foranstaltningen skulle vise sig at være statsstøtte i traktatens forstand, tvivlede Kommissionen stærkt på, at den kunne være forenelig med fællesmarkedet, eftersom denne foranstaltning ikke blot støttede alle søfartsaktiviteter, uanset om de havde med søtransport at gøre, men også aktiviteter i forbindelse med indlandsskibsfart, som ikke er underlagt de ovennævnte EU-retningslinjer, men Rådets forordning (EØF) nr. 1107/70 af 4. juni 1970 om støtte, som ydes inden for sektoren for transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje (20). I henhold hertil er denne type støtte forbudt.
(59)
Kommissionen var allerede i sin beslutning af 19. marts 2003 i tvivl om, at afgiftsnedsættelsen var forenelig med fællesmarkedet, når den gælder skibe, som ikke er beregnet til søtransport.
2.4.2.3. Fast beskatning af eksterne skibsadministrationsselskaber
(60)
I forbindelse med ordningen for ekstern skibsadministration understregede Kommissionen for det første i sin beslutning af 19. marts 2003, at udøvelsen af dette erhverv, i hvert tilfælde som det er organiseret i Belgien, næppe kunne sidestilles med søtransport. EU-retningslinjerne omfatter imidlertid kun søtransportvirksomheder (21). Belgien ser således ud til at være den første medlemsstat, der vil lade en ordning med fast beskatning gælde for underleverandører til søtransportvirksomheder.
(61)
Kommissionen bemærkede for det andet, at det samme skib på én gang kunne berettige både rederiet og administrationsselskabet til fast beskatning, idet det også må bemærkes, at satserne ved skibsadministration er ti gange så lave som de satser, der anvendes til beregning af det faste beskatningsgrundlag for rederier.
(62)
For det tredje har Belgien ikke fremlagt oplysninger, som godtgør, at ordningen for ekstern skibsadministration fremmer konkurrenceevnen for den flåde, der er indregistreret i EU. Navnlig har man ikke påvist, at ordningen indirekte stiller de belgiske rederier bedre, fordi ekstern skibsadministration bliver billigere.
(63)
For det fjerde: selv hvis den eksterne skibsadministrator befinder sig i Belgien og dermed producerer sine ydelser inden for landets grænser, er det ikke sikkert, at de aktiviteter, der udføres på land i forbindelse med denne skibsadministration, udføres inden for EU’s grænser. En del af ydelserne, f.eks. kommerciel og strategisk administration, som ikke varetages af de eksterne skibsadministratorer, kan således udføres fra et tredjeland.
(64)
For det femte fremlagde Belgien ikke inden proceduren blev indledt økonomiske oplysninger, som kunne berettige, at beskatningsgrundlaget for eksterne skibsadministratorer skal være en tiendedel af det, der gælder for rederierne.
(65)
Endelig er Kommissionen i tvivl om, om de eksterne skibsadministratorer kun arbejder for rederier i Belgien og EU. I den påtænkte ordning kræves det faktisk kun, at tre fjerdedele af de eksternt administrerede skibe er indregistreret i Belgien. Hvis administratorerne kan udbyde deres tjenester til rederier, som ikke skal svare skat i EU, i et omfang svarende til en fjerdedel af den flåde, de administrerer, er der risiko for, at man begunstiger ikke-EU-virksomheder i søtransportsektoren økonomisk.
(66)
Af foranstående grunde betvivlede Kommissionen i sin beslutning af 19. marts 2003, at ordningen for ekstern skibsadministration var forenelig med fællesmarkedet (22).
3. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
3.1. Bemærkninger fra den belgiske rederiforening, Union Royale des Armateurs Belges
(67)
Union Royale des Armateurs Belges (herefter »Union royale«), Belgiens rederiforening, sendte i sit brev af 26. august 2003 Kommissionen sine bemærkninger angående de punkter, den formelle undersøgelsesprocedure vedrører.
(68)
Union royale understreger for det første, at den lave sats for enheder udover 40 000 tons skal fremme belgisk indregistrering af skibe over denne tonnage, idet disse i antal kun repræsenterer 4,5 % af verdensflåden (1 257 af verdensflådens i alt 28 155 skibe), men 34,17 % af verdensflådens dødvægt (253 430 610 af 741 600 000 tons dødvægt).
(69)
Hvad angår rabatten på nye skibe (50 % for skibe under fem år og 25 % for skibe mellem fem og 10 år), understreger Union royale, at den skal fremme en foryngelse af flåden, som vil gøre skibene mere sikre og miljøvenlige. Foreningen bemærker, at disse rabatter også kan være med til at bevare tillokkende kvalitetsjobs til søs og på land samt knowhow i den europæiske søfartssektor.
(70)
For så vidt angår rederiernes mulighed for at trække tab i andre dele af virksomheden fra i den faste beskatning, fastholder Union royale, at det vil medføre forskelsbehandling af belgiske virksomheder, hvis man forbyder denne mulighed, da virksomheder uden søfartsaktiviteter kan modregne regnskabsårets tab på visse dele af virksomheden i andre dele af den, mens sådanne tab så ikke kan modregnes i den tonnagebestemte indkomst.
(71)
Union royale bemærker til listen over beslægtede aktiviteter, som Kommissionen har udtrykt tvivl om, at den belgiske regering har taget udgangspunkt i OECD’s noter og de tonnagebestemte skatteordninger i Nederlandene og Det Forenede Kongerige. Foreningen understreger især, at intern skibsmægling er i fuld overensstemmelse med EU-retningslinjernes ånd.
(72)
Angående ordningen med fremskyndet afskrivning af skibe påpeger Union royale, at foreningen selv anmodede den belgiske regering om lovmæssigt at knæsætte et skattesystem, som ifølge foreningen allerede fandtes inden traktaten trådte i kraft, for at øge den juridiske vished om ordningen.
(73)
Union royale bemærker om den lavere afgift ved registrering af pant i skibe, som ikke er beregnet til søtransportformål, at der slet ikke findes en sådan afgift i de fleste andre medlemsstater. Hvis man forbyder denne nedsættelse, stiller man efter foreningens opfattelse belgiske skibsejere dårligere i konkurrencen. Union royale understreger desuden, at ordningen er med til at gøre indlandsskibsfart mere konkurrencedygtig.
(74)
Vedrørende ekstern skibsadministration påpeger Union royale, at ordningen kræver, at mindst 75 % af de administrerede skibe føres under belgisk flag. Foreningen bemærker også, at det er almindeligt, at administrationsselskaber har ret til en anden fast beskatning end den, der gælder for rederierne, eftersom de udfører andre opgaver og løber en anden risiko.
3.2. Bemærkninger fra den tyske havneselskabssammenslutning, Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe
(75)
Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe, den tyske havneselskabssammenslutning, sendte i sit brev af 3. juli 2003 Kommissionen sine bemærkninger. Sammenslutningen mener, at støtte til søtransport ikke må forvride konkurrencen inden for EU’s bugseringssektor. Man understreger, at de forskellige europæiske havnes konkurrenceevne i vidt omfang hænger sammen med bugseringsomkostningerne. Sammenslutningen mener, at det er godt med konkurrence mellem bugseringsselskaber i samme havn eller forskellige havne, fordi det er med til at holde havnene konkurrencedygtige. Men selv om konkurrence i sig selv er godt, skal den dog foregå på lige vilkår.
(76)
Sammenslutningen beklager, at ordningen med fast beskatning kun gælder for belgiske bugseringsvirksomheder. Den mener overordnet set, at ordninger, som letter bugseringsvirksomhedernes lønomkostninger, ikke er i overensstemmelse med EU-retningslinjerne. Derfor anmoder sammenslutningen om, at alle støtteordninger til fordel for bugseringsssektoren bliver kendt uforenelige med fællesmarkedet.
3.3. Bemærkninger fra Handelskammer Hamburg
(77)
Handelskammer Hamburg sendte i sit brev af 18. juli 2003 Kommissionen sine bemærkninger som repræsentant for Hamburgs økonomiske sektor og virksomheder.
(78)
Handelskammeret tilkendegiver en frygt for, at den belgiske ordning med fast beskatning på grundlag af tonnagen skal forvride konkurrencen, ikke blot mellem bugseringsvirksomhederne, men også mellem de nordeuropæiske havne. Efter handelskammerets mening skal EU-retningslinjerne ikke gælde indlandsskibsfart eller skibsfart i og omkring havne. Derfor anmoder handelskammeret om, at den formelle undersøgelsesprocedure også kommer til at omfatte ordningen for bugseringssektoren.
3.4. Bemærkninger fra virksomheden Bugsier
(79)
Virksomheden Bugsier Reederei- und Bergungsgesellschaft mbH sendte i sit brev af 2. juni 2003 Kommissionen sine bemærkninger som interesseret part og anmodede om, at al den korrespondance, som virksomheden havde sendt Kommissionen i 2002-2003, blev taget med i betragtning. Virksomheden mener, at de vilkår, der gælder for bugseringsvirksomhed i henhold til programloven - herunder navnlig kriteriet »til søs med fartshjemmel« - ikke er nok til at forhindre illoyal konkurrence blandt havneslæbere i EU, og anmoder Kommissionen om at udvide den formelle undersøgelsesprocedure til også at omfatte dette aspekt af programloven.
4. BELGIENS BEMÆRKNINGER
(80)
Kommissionen har sendt følgende dokumenter til de belgiske myndigheder, så de kan fremsætte deres bemærkninger herom jf. artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 659/1999:
-
bemærkningerne fra Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe ved brev af 7. august 2003
-
bemærkningerne fra Handelskammer Hamburg ved brev af 7. august 2003
-
bemærkningerne fra virksomheden Bugsier Reederei- und Bergungsgesellschaft mbH ved brev af 7. august 2003
-
bemærkningerne fra Union Royale des Armateurs Belges ved brev af 17. september 2003.
(81)
Kommissionen har ikke modtaget nogen kommentarer fra de belgiske myndigheders side til de fremsendte dokumenter.
(82)
De belgiske myndigheder sendte i deres brev af 7. maj 2003 Kommissionen deres bemærkninger til Kommissionens beslutning af 19. marts 2003 om indledning af den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende visse aspekter af de fiskale foranstaltninger til fordel for søtransportsektoren.
4.1. Den faste beskatningsordning for rederier
4.1.1. Lavere sats for skibe over 40 000 tons i ordningen med fast beskatning (23)
(83)
EU-retningslinjerne for statsstøtte til søtransport (24) forbyder i princippet ikke, at der indføres en sats på 0,05 EUR pr. enhed på 100 tons for skibe over 40 000 tons, men Kommissionen var i sin beslutning af 19. marts 2003 i tvivl om, om ikke en sådan sats kunne føre til konkurrenceforvridning inden for EU. Ingen af de ordninger med fast beskatning, som Kommissionen hidtil har godkendt, indeholder så gunstige foranstaltninger for skibe over 40 000 tons. Som det fremgår af tabel 1 har Kommissionen i øvrigt bestræbt sig på at holde satserne i de tidligere godkendte ordninger med fast beskatning inden for et relativt smalt spænd for at sikre en høj grad af overensstemmelse mellem EU-landenes forskellige beskatningsordninger.
(84)
Belgien fastholder, at satsen ikke i sig selv er i modstrid med EU-retningslinjerne. De belgiske myndigheder påpeger desuden, at formålet med foranstaltningen ikke er at forvride konkurrencen, men at få belgiskejede skibe på over 40 000 tons tilbage under belgisk flag.
(85)
De belgiske myndigheder minder om, at skibe over 40 000 tons kun repræsenterer 4,5 % af verdensflåden (1 257 skibe). Af disse skibe er kun 143 indregistreret i EU, dvs. 11,38 %. Størstedelen heraf (108 skibe eller 75,52 % af den »europæiske« flåde af skibe over 40 000 tons) er indregistreret i Grækenland. Det drejer sig altså kun om forholdsvis få skibe, og det er efter de belgiske myndigheders mening grunden til, at ingen af de øvrige medlemsstater tidligere har indført foranstaltninger med særligt sigte på denne type skibe.
(86)
Men Belgien har bl.a. med sin særlige sats for store skibe villet gøre det tillokkende at indregistrere disse under belgisk flag. De belgiske myndigheder bemærker, at skattetrykket selv efter indførelsen af den planlagte faste beskatningsordning stadig er 2 eller endog 2,5 gange så højt som i tredjelandene med bekvemmelighedsflag, f.eks. Malta og Cypern. I den forbindelse bliver konkurrencen efter de belgiske myndigheders opfattelse i højere grad forvredet af at disse lande er blevet medlemmer af EU, end af at Belgien indfører en særlig sats for store skibe.
(87)
De belgiske myndigheder mener ikke, at de bør forhindres i at føre en politik på området, blot fordi de øvrige EU-medlemsstater ikke har vist interesse for store skibe, når dette efter al sandsynlighed skyldes, at de ikke eller praktisk talt ikke har skibe af denne type.
(88)
Endelig henviser de belgiske myndigheder til EU-retningslinjerne, hvor det i punkt 3.1, første afsnit, sidste punktum hedder, at »den bedste vej frem ser ud til at bestå i at skabe betingelser, som tillader en mere rimelig konkurrence med bekvemmelighedsflagene«.
4.1.2. Inddragelse i den faste beskatningsordning af visse aktiviteter uden direkte forbindelse med transportvirksomhed.
(89)
Belgien har sammensat listen over støtteberettigede aktiviteter i det svar, der blev sendt til Kommissionen den 5. december 2002, med udgangspunkt i følgende elementer:
-
OECD’s noter til modelaftalen om indkomst- og formuebeskatning, navnlig bemærkningen om artikel 8, »søfart og luftfart«
-
Nederlandenes og Det Forenede Kongeriges ordninger om tonnagebestemt beskatning, som Kommissionen godkendte ved sine beslutninger af 20. marts 1996 og 2. august 2000.
(90)
Eftersom listen over støtteberettigede aktiviteter tager afsæt i forskellige eksisterende ordninger, mener de belgiske myndigheder, at Kommissionen bør behandle dem på samme måde som andre medlemsstater.
(91)
De belgiske myndigheder angiver nærmere bestemt, at man i forbindelse med beslægtede, forbigående aktiviteter, som virksomheden gennemfører for at udnytte personale og aktiver fuldt ud, der indgår i virksomhedens primærprocesser, i det omfang disse aktiviteter er af minimalt omfang i forhold til primærprocesserne, har taget udgangspunkt i Det Forenede Kongeriges ordning med fast, tonnagebestemt beskatning (25).
(92)
Hvad angår salg af produkter, der ikke er beregnet til forbrug om bord, f.eks. luksusvarer, og tjenesteydelser uden direkte forbindelse med søtransport, herunder tips-, spille- og kasinovirksomhed samt passagerudflugter, hævder de belgiske myndigheder, at foranstaltningens ordlyd ligeledes er inspireret af Det Forenede Kongeriges ordning med fast, tonnagebestemt beskatning.
(93)
For så vidt angår reklame og markedsføring understreger de belgiske myndigheder, at punkt 7 og 8 i noterne til OECD’s beskatningsaftalemodel gælder kommerciel reklame og salgsfremme som led i beslægtede aktiviteter i forbindelse med direkte skibsdrift (26).
(94)
For så vidt angår afkast på kortfristede investeringer af driftskapital, skibsmægling (27) i forbindelse med rederiers egne skibe og afhændelse af driftsaktiver, såsom fast ejendom til virksomhedsbrug og driftsaktiver til læsning og losning af skibe, har de belgiske myndigheder taget udgangspunkt i begrundelsen (28) til den nederlandske ordning med fast beskatning på grundlag af tonnagen (29).
4.1.3. Bestemmelser, som giver mulighed for at trække tab i andre afdelinger, som ikke har kunnet trækkes fra nettofortjenesten i nogen af selskabets andre afdelinger, fra den skat, som er fastsat på grundlag af tonnagen
(95)
I henhold til den belgiske selskabsskattelov beskattes virksomheder af deres samlede overskud. Det indebærer, at driftsindkomster og -tab i et regnskabsår må modregnes inden for alle virksomhedens dele og/eller afdelinger.
(96)
De belgiske myndigheder minder om, at den faste beskatningsordning på grundlag af tonnagen ikke bestemmer beskatningen, men den søfartsindtjening, der lægges til grund for beskatningen.
(97)
De belgiske myndigheder mener i øvrigt, at Kommissionens holdning vil føre til forskelsbehandling mellem belgiske virksomheder, da virksomheder uden søfartsaktiviteter kan modregne regnskabsårets tab på visse dele af virksomheden i indtjeningen på andre dele af den, mens sådanne tab så ikke kan modregnes i den tonnagebestemte indkomst.
4.1.4. Rabat på 50 % for skibe under fem år og 25 % for skibe mellem fem og 10 år
(98)
De belgiske myndigheder understreger, at EU-retningslinjerne hverken dikterer, hvilke satser medlemsstaterne må indføre i deres faste beskatningsordninger, eller om de må indføre incitamentsordninger for nyere skibe. At de tidligere godkendte ordninger ikke indeholder sådanne rabatter, bør efter de belgiske myndigheders mening ikke forhindre Belgien i at indføre et sådan incitament.
(99)
Kommissionen anfører i sin beslutning af 19. marts 2003, at erfaringen viser, at ældre skibe oftere indregistreres under bekvemmelighedsflag. De belgiske myndigheder fastholder, at dette argument ikke har hold i virkeligheden, og har til dokumentation heraf fremlagt et uddrag af rapporten »Review of Maritime Transport« fra 2002 (30) som bilag til deres brev af 7. maj 2003.
4.2. Andre skattemæssige foranstaltninger til fordel for rederier end den faste beskatning
4.2.1. Fremskyndet afskrivning
(100)
Ifølge de belgiske myndigheder blev ordningen med fremskyndet afskrivning indført i 1951 og er allerede ændret flere gange, sidst i 1996. Ordningen stammer dermed fra tiden før traktatens underskrivelse. Den blev med programloven af 2. august 2002 indføjet i en lovtekst for at øge den juridiske vished.
(101)
De belgiske myndigheder har forelagt Kommissionen forskellige former for dokumentation for, at ordningen fandtes inden traktatens ikrafttrædelse den 1. januar 1958. De har således som bilag til deres brev af 7. maj 2003 vedlagt en intern instruks fra finansministeriet af 24. august 1951 med specifikke gennemførelsesbetingelser for skibe som led i den fremskyndede afskrivningsordning samt et brev af 13. januar 1967 fra finansministeriet til rederiforeningen, hvoraf det fremgår, at ordningen stadig gjaldt.
4.2.2. Lavere afgift ved registrering af pant i skibe, som ikke er beregnet til søtransportformål
(102)
Skatte/afgiftsincitamenter kan generelt tillades, hvis de begrænses til søtransportaktiviteter. Efter de belgiske myndigheders opfattelse vil den lavere afgift på registrering af skibspant være i overensstemmelse med EU-retningslinjernes afsnit 3.1, selv hvis foranstaltningen betragtes som statsstøtte i traktatens forstand.
(103)
De belgiske myndigheder har tilkendegivet, at man primært indførte denne foranstaltning, fordi der ikke var en tilsvarende afgift på registrering af skibspant i Nederlandene og Luxembourg. De mener, at fraværet af en sådan afgift i to nabolande til Belgien stiller den belgiske flåde ringere i konkurrencen.
4.2.3. Ordningen for ekstern skibsadministration (31)
(104)
Som svar på de bemærkninger, Kommissionen fremsatte i sin beslutning af 19. marts 2003, anfører de belgiske myndigheder med henvisning til programlovens begrundelsesafsnit, at ordningen med fast beskatning blev indført for at bedre konkurrencesituationen for ekstern skibsadministration og sammensætning af besætninger via administrationskontrakter. De anfører, at der er et stort marked for disse aktiviteter, men at Belgien hidtil kun har indtaget en forsvindende lille del af det.
(105)
Ifølge de belgiske myndigheder nævner EU-retningslinjerne (punkt 1.2, stk. 5) udtrykkeligt overflytning af beslægtede aktiviteter, såsom skibsadministration i tredjelande, som årsag til endnu mere omfattende beskæftigelsesnedgang, både til søs og på land. I henhold til programloven skal mindst 75 % af de administrerede skibe være indregistreret i Belgien. De belgiske myndigheder bemærker, at der ikke findes nogen tilsvarende betingelse for ordningen med fast beskatning for søtransportvirksomheder. Selskaber, der vil benytte sig af ordningen, må ikke udøve anden virksomhed end skibsadministration.
(106)
De belgiske myndigheder nægter ikke, at et skib kan blive medregnet to gange - først hos skibsejeren og dernæst hos administrationsselskabet - når den faste beskatning beregnes. Da der er tale om særskilte juridiske personer, er der efter de belgiske myndigheders mening ikke noget mærkeligt i, at man i dette tilfælde beregner og beskatter særskilte indkomster. Ifølge de belgiske myndigheder er det berettiget at anvende forskellige satser, fordi forskellige aktiviteter også giver forskellige afkast.
5. VURDERING AF STØTTEFORANSTALTNINGEN
5.1. Statsstøtte i EF-traktatens forstand
(107)
I henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(108)
Som led i den faste beskatning på grundlag af tonnagen har de belgiske myndigheder til hensigt at begunstige visse virksomheder ved hjælp af statsmidler. Disse begunstigelser kan føre til konkurrenceforvridning og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Af ovenstående årsager betragtes de forskellige foranstaltninger, som den formelle undersøgelsesprocedure vedrører, som statsstøtte efter definitionen i traktatens artikel 87, stk. 1.
(109)
Ordningen med fremskyndet afskrivning af skibe, som indeholder endnu gunstigere afskrivningsregler end paragraf 61-64 i den belgiske lov af 1992 om indkomstskat, er målrettet for så vidt den kun omfatter en begrænset type aktiver. Derfor udgør foranstaltningen statsstøtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1.
(110)
Det må derefter undersøges, om afgiftsnedsættelsen på registrering af skibspant udgør statsstøtte. De belgiske myndigheder har ikke fremlagt dokumentation for, at denne afgift er den eneste af sin art i EU, eller at ingen af de øvrige medlemsstater har en tilsvarende afgift for registrering af skibspant.
(111)
Kommissionen hæfter sig desuden ved, at denne afgift skal svares på registrering af pant i fast ejendom, og at ordningen ikke kun gælder skibe, det være sig til søtransport eller indlandsskibsfart. Kommissionen bemærker, at pantregistreringsafgifter normalt er direkte bestemt af pantbeløbet, uanset hvilken type aktiv pantet vedrører.
(112)
Efter Kommissionens opfattelse udgør en afskaffelse eller kraftig nedsættelse af denne afgift for en bestemt del af de pågældende aktivitetssektorer derfor statsstøtte efter definitionen i traktatens artikel 87, stk. 1, da ordningen stadig gælder for de øvrige panteregisteraktiviteter. Foranstaltningen omfatter også kun én kategori af aktiver, mens der ikke gives nogen nedsættelse på andre aktiver end skibe. Foranstaltningen kan således ikke betragtes som en generel foranstaltning.
(113)
Endelig er den faste beskatning ved ekstern skibsadministration en målrettet foranstaltning, ligesom ordningen for rederier. Den udgør derfor statsstøtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1.
(114)
Kommissionen minder i øvrigt om, at det i beslutningen af 19. marts 2003 blev vurderet, at der var tale om statsstøtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1. De belgiske myndigheder har ikke bestredet denne vurdering i deres bemærkninger til beslutningen.
(115)
Kommissionen mener overordnet set, at de støtteforanstaltninger, som den formelle undersøgelsesprocedure vedrører, er ulovlige, for så vidt der ikke længere juridisk eller administrativt er noget til hinder for at iværksætte dem efter vedtagelsen af den kongelige anordning af 7. maj 2003, selv hvis der reelt ikke ydes støtte. Kommissionen beklager, at Belgien har iværksat disse foranstaltninger uden forudgående godkendelse fra Kommissionen.
5.2. Retsgrundlag
(116)
I henhold til artikel 87, stk. 3, litra c), kan støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner betragtes som forenelig med fællesmarkedet, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. I det foreliggende tilfælde betragter Kommissionen artikel 87, stk. 3, litra c), som et passende retsgrundlag.
(117)
Støtten til søfartssektoren skal bl.a. sammenholdes med EU-retningslinjerne for statsstøtte til søtransportsektoren. Retningslinjerne definerer, hvilke statsstøtteordninger der må indføres for at begunstige EU’s søtransportsektor af hensyn til almenvellet, f.eks. for at:
-
sikre beskæftigelsen i EU (til lands og til vands)
-
tilgodese sikkerhedshensyn
-
bevare EU’s knowhow og styrke søfartskompetencen.
(118)
Da de foranstaltninger, undersøgelsen vedrører, allerede er iværksat, tages der udgangspunkt i den tekst, som var gældende ved de forskellige foranstaltningers ikrafttrædelse. Det vil for alle de undersøgte foranstaltningers vedkommende sige de gældende EU-retningslinjer, som blev offentliggjort den 17. januar 2004 (32), og som Kommissionen har lagt til grund for vurderingen af de forskellige fiskale foranstaltningers forenelighed. De nye retningslinjer adskiller sig dog ikke mærkbart fra de gamle, hvad angår skattemæssig støtte til virksomheder (33), undtagen i behandlingen af ekstern skibsadministration. Hvor de undersøgte foranstaltninger kan vedrøre andre sektorer end søtransport, har Kommissionen henholdt sig til de EU-tekster, som omhandler statsstøtte til disse sektorer.
5.3. Analyse af foranstaltningerne i forbindelse med ordningen med fast beskatning
(119)
Kommissionen hæfter sig indledningsvis ved de bemærkninger, forskellige parter har fremsat om at få udvidet den formelle undersøgelsesprocedure til anvendelsen af fiskale foranstaltninger for bugseringssektoren. Kommissionen minder om, at dette aspekt af programloven ikke kan behandles i nærværende beslutning, fordi det ikke indgik i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure. Kommissionen vurderede jo faktisk i beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren, at programlovens betingelser var tilstrækkelige til at sikre, at de fiskale fordele ikke gjaldt for bugseringsaktiviteter, der ikke faldt ind under definitionen af søtransport. Denne vurdering er blevet anfægtet af flere interesserede parter, selv om disse ikke i beslutningen af 19. marts 2003 blev opfordret til at indgive deres bemærkninger om dette aspekt af programloven. Kommissionen har til hensigt at tage stilling til dette aspekt af programloven i en anden beslutning ud fra en mere dybtgående analyse af programlovens indvirkning på bugseringssektoren i Belgien.
(120)
På baggrund af de bemærkninger, der er modtaget fra de forskellige interesserede parter og de belgiske myndigheder, gennemgår Kommissionen én for én de syv punkter, vedrørende hvilke Kommissionen den 19. marts 2003 indledte den formelle undersøgelsesprocedure.
5.3.1. Satsen for skibe over 40 000 tons
(121)
Kommissionen hæfter sig for det første ved, at de belgiske myndigheder forpligtede sig til ikke at anvende satsen på 0,05 EUR, før Kommissionen havde taget stilling til, om den var forenelig med fællesmarkedet som led i den formelle undersøgelsesprocedure. Denne foranstaltning er således ikke sat i værk.
(122)
Kommissionen bemærker i øvrigt, at ingen af de ordninger med fast beskatning på grundlag af tonnagen, som Kommissionen tidligere har godkendt, indebar særlige vilkår for skibe med meget stor kapacitet, og at EU-retningslinjerne giver mulighed for at vurdere, om satserne i faste beskatningsordninger er rimelige. Kommissionen har ikke tilstrækkelig erfaring med disse ordninger til at vide, om satserne har været tillokkende nok til at få rederier til at overflytte skibe med stort tonnagetal fra lande med bekvemmelighedsflag til EU-lande, som det er målet med satsen på 0,05 EUR.
(123)
Efter Kommissionens opfattelse er det uforeneligt med fællesmarkedet, at de belgiske myndigheder har tænkt sig også at lade særsatsen på 0,05 EUR for skibe over 40 000 tons gælde for skibe, som allerede fører en anden medlemsstats flag. Målsætningen med retningslinjerne er først og fremmest at styrke EU-flåden og dermed skabe beskæftigelse i EU, samt at sikre, at skibene overholder EU’s sikkerhedskrav og lignende. Denne målsætning er naturligvis allerede opfyldt, hvis det pågældende skib allerede er indregistreret i en medlemsstat.
(124)
Det må også undgås, at rederierne alligevel forsøger at benytte sig af satsen på 0,05 EUR ved at overflytte deres skibe fra et andet EU-land til Belgien via en midlertidig indregistrering i et tredjeland. For at sikre, at satsen på 0,05 EUR ikke fører til overflytning mellem EU-landene, mener Kommissionen derfor, at der må indføres et krav om, at skibe, som overflyttes fra et tredjeland til Belgien, som minimum skal have været indregistreret i det pågældende ikke-EU-land i mindst fem år. Denne betingelse vil give mulighed for at opfylde EU-retningslinjernes målsætning om at få EU-skibe, der er indregistreret i tredjelande, overflyttet til EU-registre, uden risiko for indvirkning på EU’s interne samhandel.
(125)
Kommissionen betragter derfor indførelsen af en sats på 0,05 EUR pr. enhed på 100 tons for skibe over 40 000 tons jf. paragraf 119, stk. 1, i programloven af 2. august 2002 som forenelig med fællesmarkedet på betingelse af, at de pågældende skibe er nye eller i modsat fald mindst har været indregistreret i et land uden for EU de seneste fem år. Hvis denne betingelse ikke overholdes, betragter Kommissionen foranstaltningen som uforenelig med fællesmarkedet. Hvis dette ikke kan garanteres, er der en reel og betydelig risiko for, at den omtalte sats på 0,05 EUR medfører konkurrenceforvridninger i EU’s interne samhandel.
5.3.2. Indlemmelse af indkomst fra visse aktiviteter i ordningen med fast beskatning
(126)
Kommissionen bemærker indledningsvis, at de aktiviteter, som den formelle undersøgelsesprocedure omfattede, stammede fra en liste, som de belgiske myndigheder fremlagde i deres svar til Kommissionen af 5. december 2002. Som de belgiske myndigheder påpegede i deres brev af 7. maj 2003, har Belgien fundet inspiration til denne vejledende liste i OECD’s aftalemodel for indkomst- og formuebeskatning og de såkaldte tonnageafgiftsordninger, som Nederlandene og Det Forenede Kongerige har indført.
(127)
Kommissionen bemærker, at der i listen over aktiviteter, som proceduren omfattede, både optræder indkomstskabende aktiviteter, for hvilke det er fuldt relevant at finde ud af, om de er støtteberettigede eller ej, og aktiviteter, som kun skaber indtægter for rederierne, og som spørgsmålet derfor ikke umiddelbart har nogen relevans for. Sidstnævnte aktiviteter hænger reelt uløseligt sammen med søtransportaktiviteter, og der er derfor logisk at indlemme de udgifter, de afstedkommer, i regnskabet, som bruges til at beregnes den indkomst, der skal underlægges fast beskatning, bl.a. for at sådanne udgifter ikke trækkes fra i indkomsten på eventuelle ikke-støtteberettigede aktiviteter.
5.3.2.1. Beslægtede og forbigående aktiviteter
(128)
For så vidt angår beslægtede og forbigående aktiviteter, »som virksomheden gennemfører for at udnytte personale og aktiver fuldt ud, der indgår i virksomhedens primærprocesser, i det omfang disse aktiviteter er af minimalt omfang i forhold til primærprocesserne«, bemærker Kommissionen, at de belgiske myndigheder ikke har fremført argumenter, der viser, at sådanne aktiviteter skulle være strengt nødvendige eller uløseligt forbundet med søtransportaktiviteter. De har heller ikke specificeret nærmere, i hvilket omfang og under hvilke betingelser visse ikke-støtteberettigede aktiviteter i denne forbindelse kan indgå i den faste beskatningsordning.
(129)
Medmindre sådanne aktiviteter falder ind under en af kategorierne af støtteberettigede aktiviteter, er det derfor Kommissionens opfattelse, at de udgør ikke-støtteberettigede aktiviteter. Kommissionen minder om, at den har ført en streng linje i sine seneste beslutninger om ikke-støtteberettigede aktiviteter netop for at undgå misbrug af ordninger til fordel for søtransportsektoren.
(130)
Endelig vurderer Kommissionen, at det kræver klare grænser og regler for indregning af beslægtede og forbigående aktiviteter, hvis man skal undgå, at ordningens oprindelige målsætning omgås.
(131)
Af ovenstående årsager er indlemmelsen af disse aktiviteter i den faste beskatningsordning efter Kommissionens vurdering ikke forenelig med fællesmarkedet.
5.3.2.2. Salg af produkter og tjenesteydelser, der ikke er beregnet til forbrug om bord
(132)
Det bør her kontrolleres, om salg af produkter, der ikke er beregnet til forbrug om bord, f.eks. luksusvarer, og tjenesteydelser uden direkte forbindelse med søtransport, herunder tips-, spille- og kasinovirksomhed samt passagerudflugter kan være støtteberettigede.
(133)
For at bevare et ligeligt konkurrencemiljø i EU i overensstemmelse med målsætningerne i EU-retningslinjerne har Kommissionen i sine tidligere beslutninger til stadighed anlagt en politik om ikke at lade faste beskatningsordninger omfatte salg af produkter eller tjenesteydelser uden direkte forbindelse med passagertransport til søs. Kommissionen har vurderet, at salg af luksusvarer og tips-, spille- og kasinovirksomhed om bord på støtteberettigede skibe ikke udgør en nødvendig del af passagertransport til søs, og at disse aktiviteter derfor ikke kan være støtteberettigede. På denne baggrund er sådanne aktiviteter udtrykkeligt fjernet fra ordningerne med fast beskatning i Irland (34), Finland (35) og Frankrig (36).
(134)
Kommissionen mener ikke, at de belgiske myndigheder kan påberåbe sig tekster, der vedrører beskatningsordninger i en medlemsstat, når disse tekster hverken er anmeldt til Kommissionen eller nævnes i den kommissionsbeslutning, hvor den pågældende ordning godkendes. Man kan med andre ord ikke påberåbe sig en - faktisk eller påstået - ulovlig støtte i en anden medlemsstat som argument for, at en tilsvarende støtte i ens eget land skulle være forenelig.
(135)
På baggrund af ovenstående betragtninger mener Kommissionen ikke, at det er foreneligt med fællesmarkedet, hvis den faste beskatningsordning omfatter salg af produkter og tjenesteydelser, der ikke er beregnet til forbrug om bord.
5.3.2.3. Reklame og markedsføring
(136)
Der må skelnes mellem, om reklame- og markedsføringsaktiviteterne repræsenterer en udgift for rederiet (en tjenesteydelse, som købes hos tredjemand) eller en indtægtskilde (en tjenesteydelse, som rederiet udbyder).
(137)
Når de udgør en udgift i forbindelse med søtransport (omkostninger til reklame og markedsføring af rederiets egne aktiviteter), skal reklame og markedsføring indgå i den faste beskatningsordning. Reklame- og markedsføringsaktiviteter er her støtteberettigede aktiviteter i den forstand, at de ikke skaber indkomst til rederiet.
(138)
Når reklame- og markedsføringsaktiviteterne er en indtægtskilde for rederiet, må det kontrolleres, om de er en naturlig del af søtransportaktiviteten. Efter Kommissionens mening er det jf. EU-retningslinjerne kun aktiviteter, der naturligt indgår i søtransport, som kan være berettigede i forbindelse med faste beskatningsordninger, mens »aktiviteter, der ikke vedrører skibsfart« ikke kan være berettigede. Salg af reklameplads på passagerskibe udgør en normal aktivitet for en virksomhed, der driver passagertransport til søs. I et sådant tilfælde kan det betragtes som foreneligt med fællesmarkedet at lade aktiviteten indgå i den faste beskatningsordning. Når reklame- og markedsføringsaktiviteterne derimod ikke hænger direkte sammen med rederiets søtransportydelser, mener Kommissionen ikke, at de kan betragtes som berettigede.
5.3.2.4. Afkast på kortfristede investeringer af driftskapital
(139)
Ligesom i enhver anden kommerciel virksomhed er også rederiers afkast på kortfristede investeringer af driftsmidler en følge af gængse finansieringstransaktioner. Dette afkast kan i øvrigt opnå et ikke ubetydeligt omfang for rederier, hvis aktiviteter er stærkt sæsonprægede.
(140)
Når omsætningsaktiver sættes i kortfristede kapitalanbringelser, er det en gængs aktivitet med direkte forbindelse til rederiets primæraktivitet. Det er nu Kommissionens vurdering, at et sådant afkast er berettiget, for så vidt det svarer til det finansielle produkt af rederiets normale omsætningsaktiver i forbindelse med udøvelsen af berettigede aktiviteter. Hvis det finansielle afkast stammer fra ekstraordinære likvide midler fra rederiet, eller hvis der er tale om langfristede anbringelser, eller hvis det svarer til aktiver, der har at gøre med uberettigede aktiviteter, mener Kommissionen ikke, at afkastet kan indgå i den faste beskatningsordning.
(141)
Derfor er det efter Kommissionens opfattelse foreneligt med fællesmarkedet, hvis afkast på kortfristede investeringer af driftskapital indgår i ordningen, forudsat afkastet svarer til det finansielle produkt af rederiets normale omsætningsaktiver i forbindelse med udøvelsen af berettigede aktiviteter.
5.3.2.5. Skibsmægling i forbindelse med rederiets egne skibe
(142)
»Skibsmægling« består i at finde laster til og fra havne på vegne af et rederi og varetage dets interesser. »Skibsmægling for egen regning« består i at finde tillægslaster til og fra bestemte havne for at sikre, at rederiets egne skibe sejler med fuld last.
(143)
De belgiske myndigheder fremfører, at de har taget udgangspunkt i begrundelsen i den nederlandske lov om fast tonnagebestemt beskatning (37). Kommissionen kan som sagt ikke godtage dette som argument for, at aktiviteten skulle være støtteberettiget.
(144)
Kommissionen bemærker dog, at denne aktivitet ikke giver rederiet nogen indkomst i den forstand, at den udgør en gængs aktivitet for et rederi, som tilstræber at laste sine skibe optimalt. Aktiviteten medfører således ikke nogen merværdi og meromsætning over for rederiets eksisterende kunder og kan ikke afstedkomme noget specifikt vederlag fra nye kunder, som rederiet finder for at fylde en last. Der er tale om gængs aktivitet hos et rederi, der vil udnytte sine aktiver bedst muligt.
(145)
Af ovenstående årsager mener Kommissionen, at det er foreneligt med fællesmarkedet at lade skibsmægling for egen regning være omfattet af den faste beskatningsordning.
5.3.2.6. Afhændelse af driftsaktiver
(146)
Afhændelse af driftsaktiver, f.eks. til læsning og losning af rederiets egne skibe, kan betragtes som en aktivitet med direkte forbindelse til søtransport, i lighed med at kapitalgevinster på skibe traditionelt indregnes tidsmæssigt fordelt i faste beskatningsordninger.
(147)
Det samme gælder dog ikke kapitalgevinster på kontorinventar, som ikke pr. definition indgår i søtransportsektoren. Sådanne aktiver kan således anvendes af enhver anden type virksomhed. Hvis det aktiv, der afhændes, ikke pr. definition har at gøre med søtransportaktiviteter, bør kapitalgevinsten ved salget ikke indgå i den faste beskatningsordning.
(148)
Det er således foreneligt med fællesmarkedet at medregne en kapitalgevinst, som kun vedrører aktiver, der pr. definition indgår i søtransportaktiviteter.
5.3.2.7. Konklusioner vedrørende de forskellige undersøgte aktiviteters berettigelse
(149)
Det kan konkluderes, at Kommissionen betragter indlemmelsen af følgende aktiviteter i den faste beskatningsordning som uforeneligt med fællesmarkedet:
-
beslægtede og forbigående aktiviteter
-
salg af produkter, der ikke er beregnet til forbrug om bord, f.eks. luksusvarer, og tjenesteydelser uden direkte forbindelse med søtransport, herunder tips-, spille- og kasinovirksomhed samt passagerudflugter
-
investeringsindtægter, der ikke svarer til afkastet på virksomhedens omsætningsaktiver
-
reklame og markedsføring, som ikke svarer til salg af reklameplads om bord på de støtteberettigede skibe
-
skibsmægling i forbindelse med andres skibe
-
afhændelse af driftsaktiver, der ikke pr. definition er beregnet til søtransportbrug.
(150)
Kommissionen betragter derimod indlemmelsen af følgende aktiviteter i den faste beskatningsordning som foreneligt med fællesmarkedet:
-
indtægter på kortfristede investeringer af driftskapital, når de svarer til afkastet på virksomhedens omsætningsaktiver
-
reklame og markedsføring, som svarer til salg af reklameplads om bord på støtteberettigede skibe
-
skibsmægling i forbindelse med rederiets egne skibe
-
afhændelse af driftsaktiver, der pr. definition er beregnet til søtransportbrug.
5.3.3. Fradrag af andre afdelingers driftstab i den faste beskatning
(151)
Kommissionen minder om, at den i sine tidligere beslutninger har lagt vægt på, at der blev truffet forholdsregler mod misbrug (også kendt under betegnelsen ring-fencing), så uberettigede aktiviteter ikke kunne drage fordel af foranstaltninger, som oprindeligt kun gjaldt søtransportsektoren. Sådanne modforanstaltninger skal først og fremmest hindre, at beskyttelsesordningerne for EU’s søtransportindustri mister deres troværdighed og dermed deres berettigelse under EU-retten ved at blive udvidet til at omfatte aktiviteter, som ikke er underlagt det samme internationale konkurrencepres som søtransportsektoren.
(152)
Derfor betragter Kommissionen det som afgørende vigtigt, at der i beskatningssammenhæng foretages en streng og konstant regnskabsmæssig sondring mellem støtteberettigede og ikke-støtteberettigede aktiviteter. Dette princip er blevet opretholdt i de faste beskatningsordninger, som Kommissionen tidligere har godkendt.
(153)
De belgiske myndigheder har ikke godtgjort, at der ved fastlæggelse af beskatningsgrundlaget skal skelnes mellem virksomheders søtransportafdelinger og afdelinger inden for andre sektorer.
(154)
Kommissionen forstår i øvrigt ikke det argument, som Union Royale des Armateurs Belges har fremsat, om at ikke-opdelte virksomheder skulle blive forskelsbehandlet (38). De belgiske myndigheder forpligtede sig da også i deres brev af 5. september 2002 til at sikre, at virksomheder, som på én gang udøver støtteberettigede og ikke-berettigede aktiviteter, etablerer en regnskabsmæssig adskillelse. En sådan forpligtelse udgør for Kommissionen en garanti for overholdelsen af princippet om adskillelse af støtteberettigede og ikke-støtteberettigede aktiviteter. Det problem, som Union royale omtaler, kan følgelig ikke forekomme.
(155)
Ud fra den betragtning, at der skal opretholdes en streng regnskabsmæssig sondring mellem støtteberettigede og ikke-berettigede aktiviteter, betragter Kommissionen bestemmelserne i programlovens paragraf 120, stk. 2, der giver mulighed for at gøre fradrag i den faste beskatning for eventuelle driftstab i andre dele af virksomheden, der beskattes efter de sædvanlige regler, som uforenelige med fællesmarkedet.
5.3.4. Nedsættelser for skibe under 10 år
(156)
Kommissionen holder sig for øje, at de belgiske myndigheder vil begunstige nyere skibe for at gøre flåden mere sikker og miljøvenlig. Kommissionen bemærker dog, at ingen af de ordninger med fast tonnagebestemt beskatning, som de øvrige medlemsstater har iværksat, og som Kommissionen har godkendt, indeholder særsatser, som varierer efter de pågældende skibes alder.
(157)
Kommissionen hæfter sig endvidere ved, at Belgiens nominelle satser ganske vist medfører en beskatning på nogenlunde samme niveau som de øvrige ordninger, som Kommissionen tidligere har godkendt i andre medlemsstater, men at dette ikke længere er tilfældet, hvis man gør nedsættelser på 25 % eller 50 % gældende over for nyere skibe. Hvis disse nedsættelser bringes i anvendelse, vil det gøre Belgiens beskatningsniveau tillokkende i forhold til de ordninger, der allerede findes i de øvrige medlemsstater.
(158)
Kommissionen har i sine tidligere beslutninger tilstræbt at få de faste beskatningsordninger til at være nogenlunde ens i beskatningsniveau, som det fremgår af tabel 1. EU-retningslinjerne angiver ikke, om der må foretages positiv særbehandling af nyere skibe, men det fratager ikke Kommissionen retten til at udøve et skøn i sin vurdering af, hvilke foranstaltninger der kan føre til forvridninger, som strider mod den fælles interesse. Efter Kommissionens mening kan indførelsen af rabatter for skibe mellem 0 og 10 år ødelægge den balance, der er opnået mellem de medlemsstater, som har indført faste beskatningsordninger. Kommissionen mener derfor, at det er i den fælles interesse at undlade at tillade ordninger med fælles beskatning at fjerne sig for langt fra de tidligere godkendte ordninger, f.eks. ved at favorisere nye skibe.
(159)
Efter Kommissionens vurdering er det i øvrigt ikke nødvendigt med yderligere fordele for nye skibe for at virkeliggøre de målsætninger, som fastlægges i EU-retningslinjerne.
(160)
På baggrund af ovenstående hensyn mener Kommissionen ikke, at de i programlovens paragraf 119, stk. 2, omhandlede nedsættelser er forenelige med fællesmarkedet.
5.4. Analyse af andre foranstaltninger for søtransportsektoren end den faste beskatningsordning
5.4.1. Fremskyndet afskrivning for skibe, som ikke er beregnet til søtransport
(161)
Kommissionen minder for det første om, at foranstaltningen er statsstøtte jf. traktatens artikel 87, stk. 1, idet den fraviger paragraf 61-64 i den belgiske lov af 1992 om indkomstskat, som gælder for fremskyndet afskrivning, og giver mulighed for endnu gunstigere afskrivningsregler end de i disse paragraffer omhandlede.
(162)
Kommissionen bemærker, at EU-retningslinjerne ikke forbyder fremskyndet afskrivning til fordel for søtransportsektoren. Kommissionen mener derimod, at den pågældende ordning udgør eksisterende støtte som defineret i artikel 1, litra b), i forordning (EF) nr. 659/1999.
(163)
Kommissionen mærker sig dog, at EU-reglerne for de forskellige sektorer uden for søtransportsektoren, som denne registreringsafgiftsnedsættelse kan indvirke på, f.eks. fiskeri (39) eller transport ad indre vandveje (40), ikke tillader, at der ydes en sådan støtte.
(164)
Kommissionen mener, at beslutningen af 19. marts 2003 om indledning af den formelle undersøgelsesprocedure også indebærer en opfordring til Belgien om at fremsætte sine bemærkninger i henhold til artikel 17, stk. 2, i forordning (EF) nr. 659/1999.
(165)
Eftersom ordningen giver skibe, der ikke anvendes til støtteberettigede aktiviteter, en uberettiget fordel, finder Kommissionen det på sin plads at foreslå Belgien passende foranstaltninger jf. artikel 18 i forordning (EF) nr. 659/1999. Kommissionen foreslår derfor i kraft af nærværende beslutning Belgien følgende passende foranstaltninger: Belgien afskaffer inden den 30. juni 2005 de særlige afskrivningsregler omhandlet i programlovens paragraf 121 for alle skibe, som ikke anvendes til støtteberettigede aktiviteter. Belgien underretter inden den 31. december 2004 Kommissionen om, at landet har til hensigt at gennemføre disse passende foranstaltninger.
5.4.2. Lavere afgift ved registrering af pant i skibe, som ikke er beregnet til søtransportformål
(166)
Som det gjaldt for den netop gennemgåede foranstaltning, mærker Kommissionen sig, at EU-reglerne for de forskellige sektorer uden for søtransportsektoren, som denne registreringsafgiftsnedsættelse kan indvirke på, f.eks. fiskeri (41) eller transport ad indre vandveje, ikke tillader, at der ydes en sådan støtte.
(167)
Sådanne former for investeringsstøtte kan måske godkendes på baggrund af EU-retningslinjerne jf. Kommissionens beslutning af 19. marts 2003, men det gælder ikke skibe, som ikke pr. definition er beregnet til søtransportbrug (opmudringsfartøjer, slæbebåde, både til brug på indre vandveje osv.). Kommissionen mener derfor, at den lavere afgift ved registrering af pant i skibe, som ikke er beregnet til søtransport, er en form for statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet.
5.4.3. Fast beskatning ved ekstern skibsadministration
(168)
Kommissionen bemærker, at ingen af de interesserede parter, bortset fra Union Royale des Armateurs Belges, har kommenteret ordningen til fordel for eksterne skibsadministratorer, som den formelle undersøgelsesprocedure, der blev indledt den 19. marts 2003, ellers også omfattede.
(169)
Kommissionen er i tvivl om, hvorvidt eksterne skibsadministratorer overhovedet udøver søtransportaktiviteter. Ekstern skibsadministration, også kaldet skibsmanagement, består i Belgien i at skaffe en besætning til et skib og eventuelt at udstyre skibet som fornødent til de aktiviteter, der indgår i søtransporten. Den eksterne skibsadministrator leverer en tjenesteydelse til rederiet eller skibsejeren, men virksomheden indgår reelt ingen transportkontrakt med en shippingvirksomhed. Virksomhedens aktiviteter udgør derfor ikke transporttjenester.
(170)
Ifølge de nye EU-retningslinjer for støtte til søtransportsektoren, som blev offentliggjort den 17. januar 2004, kan skibsadministratorer herefter modtage støtte til de pågældende skibe, hvis de alene varetager den fulde administration af skibenes besætning og tekniske ledelse (42). Sådanne virksomheder er kun støtteberettigede, hvis de har det fulde ansvar for skibets drift samt alle forpligtelser og ansvar ifølge ISM-koden (43). Kommissionen kan derfor kun godkende støtte til skibsadministratorer, som opfylder betingelserne i de nye EU-retningslinjer.
(171)
For så vidt angår beskatningsniveauet for eksterne skibsadministratorer, hæfter Kommissionen sig ved, at de tal, de belgiske myndigheder har fremlagt, viser, at skibsadministrationsselskaber har en langt mindre omsætning end rederier med samme flådetonnage, om end det kan skyldes, at rederierne har kapitaludgifter, som administrationsselskaberne ikke har. Ifølge de belgiske myndigheders eksempel er der et forhold på én til hundrede mellem skibsadministratorers og rederiers omsætning på et VLCC-tankskib. Det fremgår også af eksemplet, at administrationsselskabet, hvis det underlægges en fast beskatningsordning med samme satser som rederiets, får en betydeligt højere fast beskatning end efter den almindelige selskabsskatteordning. Hvis denne påstand kan underbygges med en mere gennemarbejdet analyse af forholdet mellem de to virksomhedstypers omsætning på ens skibe, vil der efter Kommissionens opfattelse være logik i, at administrationsselskaberne får en lavere sats end rederierne. I mangel af en sådan analyse kan Kommissionen ud fra de oplysninger, den nu ligger inde med, ikke godtage en tonnagebestemt beskatning for skibsadministratorer, der er ti gange så lav som rederiernes.
(172)
På baggrund af ovenstående betragtninger og de foreliggende oplysninger er en ordning til fordel for skibsadministratorer med fast beskatning på grundlag af den administrerede flådes tonnage efter Kommissionens vurdering forenelig med fællesmarkedet, hvis den indeholder de samme tonnagesatser, som gælder for søtransportvirksomheder, og hvis administratorerne både administrerer skibenes besætninger og deres tekniske ledelse jf. kravene i EU-retningslinjerne for støtte til søtransportsektoren, offentliggjort den 17. januar 2004.
6. KONKLUSION
(173)
Kommissionen konkluderer således vedrørende ordningen med fast beskatning af rederier i medfør af programloven af 2. august 2002, at:
a)
indførelsen af en sats på 0,05 EUR pr. enhed på 100 tons for skibe over 40 000 tons (programlovens paragraf 119, stk. 1) er forenelig med fællesmarkedet på betingelse af, at de pågældende skibe er nye eller i modsat fald mindst har været indregistreret i et land uden for EU de seneste fem år
b)
det er uforeneligt med fællesmarkedet, at den faste beskatningsordning omfatter følgende aktiviteter (programlovens paragraf 115, stk. 2):
-
beslægtede og forbigående aktiviteter
-
salg af produkter, der ikke er beregnet til forbrug om bord, f.eks. luksusvarer, og tjenesteydelser uden direkte forbindelse med søtransport, herunder tips-, spille- og kasinovirksomhed samt passagerudflugter
-
kortfristet investering af driftskapital, når investeringen ikke modsvarer afkastet på virksomhedens omsætningsaktiver til støtteberettigede aktiviteter (44)
-
reklame og markedsføring, som ikke svarer til salg af reklameplads om bord på de støtteberettigede skibe
-
skibsmægling i forbindelse med andres skibe
-
afhændelse af driftsaktiver, der ikke pr. definition er beregnet til søtransportbrug.
c)
det er foreneligt med fællesmarkedet, at den faste beskatningsordning omfatter følgende aktiviteter (programlovens paragraf 115, stk. 2):
-
kortfristet investering af driftskapital, når investeringen modsvarer afkastet på virksomhedens omsætningsaktiver til støtteberettigede aktiviteter (45)
-
reklame og markedsføring, som svarer til salg af reklameplads om bord på støtteberettigede skibe
-
skibsmægling i forbindelse med rederiets egne skibe
-
afhændelse af driftsaktiver, der pr. definition er beregnet til søtransportbrug.
d)
det er uforeneligt med fællesmarkedet, at der tillades fradrag i den faste beskatning på grundlag af tonnagen for driftstab i andre dele af virksomheden, som ikke har kunnet fradrages indtjeningen i nogen anden del af virksomheden i det pågældende regnskabsår (programlovens paragraf 120, stk. 1)
e)
de lavere satser for beregning af fast beskatning på skibe under 10 år (programlovens paragraf 119, stk. 2) er uforenelige med fællesmarkedet.
(174)
For så vidt angår andre skattemæssige foranstaltninger til fordel for rederier end den faste beskatning, betragter Kommissionen følgende som uforeneligt med fællesmarkedet:
-
den særlige afskrivningsordning i programlovens paragraf 121 for skibe, som ikke anvendes til støtteberettigede aktiviteter
-
lavere afgifter på registrering af pant i skibe, som ikke er beregnet til søtransport.
(175)
Ud fra de oplysninger, Kommissionen for nærværende har til rådighed, betragter den ordningen med fast beskatning af eksterne skibsadministrationsselskaber som uforenelig med fællesmarkedet i den form, ordningen har i programlovens paragraf 124. Denne vurdering kan eventuelt tages op til revision i en senere kommissionsbeslutning på grundlag af en ny anmeldelse og mere fyldestgørende og relevante oplysninger.
(176)
Kommissionen mener til gengæld, at ordningen med fast beskatning af eksterne skibsadministrationsselskaber er forenelig med fællesmarkedet, hvis de samme tonnagesatser gøres gældende som for søtransportvirksomheder, og hvis administrationsselskaberne både administrerer skibenes besætninger og deres tekniske ledelse jf. kravene i EU-retningslinjerne for støtte til søtransportsektoren, offentliggjort den 17. januar 2004.
(177)
Nærværende beslutning kan fuldbyrdes øjeblikkeligt, også hvad angår inddrivelse af eventuelle uberettigede individuelle støttetildelinger, uden at det i øvrigt berører, om de betragtes som statsstøtte ud fra de fire kriterier i traktatens artikel 87, stk. 1, eller som forenelige med fællesmarkedet i kraft af deres egne karakteristika.
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
De fiskale foranstaltninger i programloven af 2. august 2002, som den formelle undersøgelsesprocedure vedrørte, der blev indledt ved Kommissionens beslutning af 19. marts 2003, udgør statsstøtte som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1.
Artikel 2
Indlemmelsen i den faste beskatningsordning for rederier af en lavere sats på 0,05 EUR pr. 100 tons for skibe over 40 000 tons er forenelig med fællesmarkedet under forudsætning af, at de skibe over 40 000 tons, som den lavere sats gælder for, er nye eller har været indregistreret i et tredjeland de seneste fem år før de lægges ind under den faste beskatningsordning.
Artikel 3
1. Indtægter på følgende aktiviteter må ikke indgå i den faste beskatningsordning for rederier:
a)
beslægtede og forbigående aktiviteter
b)
salg af produkter, der ikke er beregnet til forbrug om bord, f.eks. luksusvarer, og tjenesteydelser uden direkte forbindelse med søtransport, herunder tips-, spille- og kasinovirksomhed samt passagerudflugter
c)
indtægter på kortfristede investeringer af driftskapital, når de ikke modsvarer afkastet på virksomhedens omsætningsaktiver til støtteberettigede aktiviteter
d)
reklame og markedsføring, som ikke svarer til salg af reklameplads om bord på de støtteberettigede skibe
e)
skibsmægling i forbindelse med andres skibe
f)
afhændelse af driftsaktiver, der ikke pr. definition er beregnet til søtransportbrug.
Indlemmelsen af disse indtægter i den faste beskatningsordning for rederier er uforenelig med fællesmarkedet.
2. Indtægter på følgende aktiviteter må indgå i den faste beskatningsordning til fordel for rederier:
a)
indtægter på kortfristede investeringer af driftskapital, når de modsvarer afkastet på virksomhedens omsætningsaktiver til støtteberettigede aktiviteter
b)
reklame og markedsføring, som svarer til salg af reklameplads om bord på støtteberettigede skibe
c)
skibsmægling i forbindelse med rederiets egne skibe
d)
afhændelse af driftsaktiver, der pr. definition er beregnet til søtransportbrug.
Indlemmelsen af disse indtægter i den faste beskatningsordning for rederier er forenelig med fællesmarkedet, såfremt betingelserne i nærværende stykke overholdes.
Artikel 4
Det er uforeneligt med fællesmarkedet, at driftstab i andre dele af virksomheden, som ikke er underlagt fast beskatning, trækkes fra i rederiers faste tonnagebestemte beskatning.
Artikel 5
Det er uforeneligt med fællesmarkedet, at beskatningssatsen i ordningen med fast beskatning af rederier nedsættes for skibe under 10 år.
Artikel 6
Det er uforeneligt med fællesmarkedet, at der anvendes fremskyndet afskrivning for skibe, som ikke pr. definition er beregnet til søtransport.
Som passende foranstaltning foreslås det Belgien at afskaffe særordningen for afskrivning på alle skibe, som ikke pr. definition er beregnet til søtransport, inden den 30. juni 2005.
Belgien underretter inden den 31. december 2004 Kommissionen om, at landet har til hensigt at gennemføre disse passende foranstaltninger.
Artikel 7
Nedsættelse af eller friholdelse for registreringsafgifter på pant i skibe, som ikke pr. definition er beregnet til søtransport, er uforenelig med fællesmarkedet.
Artikel 8
Den påtænkte ordning med fast beskatning på grundlag af tonnagen for eksterne skibsadministrationsselskaber er forenelig med fællesmarkedet under forudsætning af, at selskaberne både administrerer skibenes besætninger og deres tekniske ledelse jf. kravene i de gældende EU-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren, og at der gælder de samme tonnagesatser, som gælder for søtransportvirksomheder.
Artikel 9
Belgien underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet for at bringe programloven af 2. august 2002 i overensstemmelse med denne beslutning og for at sikre eventuel tilbagebetaling af uberettigede støttetildelinger, som måtte være udbetalt ulovligt i medfør af programloven. Der påregnes renter i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (46), særlig artikel 9, 10 og 11.
Artikel 10
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Belgien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. juni 2004.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 30 päivänä kesäkuuta 2004,
verotoimenpiteistä, jotka Belgia aikoo toteuttaa meriliikenteen hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2004) 2040)
(Ainoastaan ranskan- ja hollanninkieliset tekstit ovat todistusvoimaiset)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2005/417/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Menettelyn vaiheet
(1)
Belgian hallitus ilmoitti EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti 14 päivänä kesäkuuta 2002 päivätyllä Belgian pysyvän edustuston kirjeellä useista lakiehdotukseen sisältyvistä verotoimenpiteistä kauppalaivastonsa hyväksi. Kaikki toimenpiteet on kirjattu ilmoitettujen tukien rekisteriin numerolla N 433/02. Ennen kuin komissio ehti ottaa kantaa asiaan, suunnitellut toimenpiteet sisällytettiin 2 päivänä elokuuta 2002 annettuun lakiin.
(2)
Komissio päätti (2)19 päivänä maaliskuuta 2003 aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (3) 6 artiklassa tarkoitetun muodollisen tutkimusmenettelyn tietyistä 2 päivänä elokuuta 2002 annetun lain seikoista (jolloin asiakirjat rekisteröitiin uudella numerolla C 20/03) ja hyväksyä muut meriliikennettä koskevan lain säännökset.
(3)
Belgian viranomaiset toteuttivat 7 päivänä toukokuuta 2003 annetulla asetuksella kaikki merenkulkualaa koskevan lain säännökset (lain 115-127 pykälä) ja totesivat asetuksen johdannossa, että se ei komission 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemän päätöksen mukaisesti muodosta veronmaksajille oikeusperustaa saada verohallinnon tai kansallisten tuomioistuinten osalta hyötyä verotuksellisista tukitoimenpiteistä, joiden soveltuvuutta komissio tarkastelee.
(4)
Belgian viranomaiset toimittivat 7 päivänä toukokuuta 2003 päivätyllä kirjeellä huomautuksensa 19 päivänä maaliskuuta 2003 tehdystä komission päätöksestä.
(5)
Komissio esitti 26 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyssä kirjeessä lisäkysymyksiä Belgian viranomaisille. Viranomaiset vastasivat kysymyksiin 12 päivänä syyskuuta 2003 päivätyllä kirjeellä sen jälkeen, kun komissio oli lähettänyt asiasta 18 päivänä elokuuta 2003 päivätyn muistutuskirjeen.
(6)
Uudet yhteisön suuntaviivat meriliikenteen valtiontuelle (4) julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä17 päivänä tammikuuta 2004. Ne tulivat voimaan samana päivänä.
1.2 Tuen nimi
(7)
Tämä päätös koskee verotoimenpiteitä meriliikenteen hyväksi, jotka on esitetty 2 päivänä elokuuta 2002 annetun lain rahoitusta koskevan V osaston merenkulkua koskevassa I luvussa.
1.3 Tuensaajat
(8)
Tuensaajat eri tukijärjestelmissä ovat Belgiaan sijoittautuneita yrityksiä, jotka harjoittavat meriliikennettä, meren luonnonvarojen käyttöä tai hinaustoimintaa.
1.4 Tuen tavoite
(9)
Suunniteltujen verotoimenpiteiden päätavoite on palauttaa Belgian valvonnassa olevat alukset kansallisen lipun alle, josta koko kauppalaivasto on lähtenyt.
2. YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA
(10)
Lakiehdotukseen sisältyy useita toimenpiteitä Belgian meriliikenteen hyväksi:
-
vetoisuuteen perustuva kiinteä verotus varustamoja varten,
-
useita toimenpiteitä sellaisten varustamojen hyväksi, jotka eivät ole valinneet vetoisuuteen perustuvaa kiinteää verotusta: nopeutetut poistot, alusten myynnistä saatujen voittojen verovapaus sillä edellytyksellä, että voitot sijoitetaan uudelleen, ja alusten ostoon liittyvät verovähennykset,
-
alusten kiinnitysten ottamiseen liittyvän rekisteröintimaksun poistaminen,
-
vetoisuuteen perustuva kiinteä verotus, jota sovelletaan aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoiviin hallintoyrityksiin, kun kyseiset kolmannet suorittavat palveluja varustajille.
(11)
Vetoisuuteen perustuvassa kiinteässä verotuksessa (5) tämän järjestelmän valinneiden varustamojen yritysveron perusteena oleva määrä korvataan kiinteällä määrällä, joka määräytyy kyseisen aluskannan vetoisuuden mukaan. Nykyjärjestelmässä ei ole alusten lippuvaltiota koskevia ehtoja.
(12)
Aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoiville hallintoyrityksille on vastaava järjestely vielä edullisemman kiinteän määrän määrittämiseksi, mutta tällöin edellytetään, että hallinnoitavasta laivastosta kolme neljännestä purjehtii Belgian lipun alla.
2.1 Kiinteä verotus
(13)
Kiinteää verotusta voidaan soveltaa aluksiin, joita käytetään seuraaviin tukikelpoisiin toimintoihin:
-
aluksen käyttö tavara- tai henkilökuljetuksiin kansainvälisten merialueiden kautta tai meren luonnonvarojen etsintään tai käyttöön,
-
voitto rekisteröidyn aluksen käyttämisestä hinaukseen, avustamistehtäviin tai muuhun toimintaan merellä,
-
kaikenlainen toiminta, joka liittyy suoraan edellä mainittuun käyttöön.
(14)
Belgian viranomaiset totesivat 5 päivänä syyskuuta 2002 päivätyssä kirjeessään, ettei kalastusta voida katsoa tukikelpoiseksi toiminnoksi.
(15)
Tämän järjestelmän valinneiden varustamojen (6) yritysveron määrä vahvistetaan kiinteästi niiden tukikelpoisten alusten vetoisuuden perusteella. Yritysveron määräytymisperuste on yhtä suuri kuin kunkin tukikelpoisen aluksen (7) määrien summa kutakin 100 nettotonnia (nt) ja alkanutta 24 tunnin jaksoa kohti seuraavan asteikon mukaisesti riippumatta siitä, onko alus käytössä vai ei.
(EUR/100 nt)
1 000 nettotonniin asti
1,00
1 001-10 000 nt
0,60
10 001-20 000 nt
0,40
20 001-40 000 nt
0,20
Yli 40 001 nt
0,05
(16)
Tämän järjestelmän valinneet meriliikennettä harjoittavat yritykset kuuluvat siihen 10 vuotta. Tämän jakson päätyttyä järjestelmä uusitaan automaattisesti uudeksi 10 vuoden jaksoksi, ellei yritys ilmoita ennakolta haluavansa poistua kiinteän verotuksen järjestelmästä.
(17)
Lisäksi järjestelmään kuuluu ylimääräisiä veronkevennyksiä uusimmille aluksille. Lain 119 pykälän 2 momentissa säädetään, että edellä esitettyjen tariffien mukaisesti kiinteästi määriteltyä verotettavaa voittoa vähennetään
-
alle 5 vuotta vanhojen alusten osalta 50 prosenttia kiinteästä päivittäisestä määrästä (ikä lasketaan luovutuspäivästä),
-
vähintään 5 vuotta ja enintään 10 vuotta vanhojen alusten osalta 75 prosenttia kiinteästä päivittäisestä määrästä (ikä lasketaan luovutuspäivästä).
(18)
Aluksen ikä määräytyy luovutuspäivän mukaan. Luovutuspäivän määrittelee vesiliikenteeseen liittyvien kiinnitysten rekisterinpitäjä tai rekisteröinnistä vastaavat viranomaiset.
(19)
Lain 120 pykälän 2 momentin mukaan edeltävinä varainhoitovuosina kärsittyjen tappioiden perusteella ei voi tehdä vähennyksiä veron perusteena olevaan kiinteään määrään. Mahdollinen vähentämätön osuus merenkulusta johtuvissa tappioissa, joka jää, kun merenkulun harjoittamisesta johtuvan veron perustana oleva määrä määritellään ensimmäisen kerran vetoisuuden perusteella, voidaan vähentää tulevista voitoista sen jälkeen, kun jakso, jonka aikana veron perustana oleva määrä on määritelty kyseisellä tavalla, on päättynyt. Veron perustana olevasta kiinteästä määrästä voidaan kuitenkin poikkeuksellisesti vähentää ammattitoiminnasta johtuvat tappiot, jotka ovat aiheutuneet saman verokauden aikana kyseisen yrityksen toiselle osastolle, siltä osin ja siinä määrin kun näitä ammattitoiminnasta johtuvia tappioita ei ole voitu vähentää yrityksen muun sellaisen osaston voitoista, joka ei kuulu kiinteän verotuksen piiriin.
2.2 Verotoimenpiteet sellaisten varustamojen hyväksi, jotka eivät ole valinneet kiinteää verotusta
(20)
Kaikkina verokausina, joiden aikana varustamo ei kuulu kiinteän verotuksen piiriin, se voi saada kolmentyyppisiä veroetuja, jotka poikkeavat vuonna 1992 annetusta Belgian tuloverolaista.
2.2.1 Nopeutetut poistot (8)
(21)
Poistot voidaan tehdä seuraavasti uusina tai käytettyinä hankituista aluksista, jotka tulevat ensimmäistä kertaa belgialaisen verovelvollisen omistukseen, osuuksista tällaisiin laivoihin ja kustannuksista, jotka aiheutuvat laajoista korjaustöistä ja kunnostuksesta käytettyjen alusten hankinnan yhteydessä:
-
20 prosenttia tilivuonna, jona alus on otettu käyttöön,
-
15 prosenttia seuraavina kahtena tilivuonna,
-
10 prosenttia kaikkina tilivuosina tämän jälkeen täysimääräiseen poistoon asti.
(22)
Liian vähäiset poistot ensimmäisten kolmen tilivuoden ajalta siitä tilivuodesta laskien, jonka aikana alus on otettu käyttöön, voidaan periä verokautta, jonka aikana poistoja on ollut liian vähän, seuraavien verokausien aikana. Näin menetellään myös muulloin kuin poistojaksona edellyttäen, että vuotuinen kokonaispoisto ei missään tapauksessa ylitä 20 prosenttia investoinnin arvosta.
(23)
Alukset, joiden osalta poistot tehdään tällä tavalla, eivät voi kuulua vuonna 1992 annetun tuloverolain 64 pykälässä tarkoitettuun regressiivisten poistojen järjestelmään.
(24)
Niiden alusten osalta, joita ei ole hankittu uusina ja jotka eivät ole ensimmäistä kertaa belgialaisen verovelvollisen omistuksessa, poistot voidaan kuitenkin tehdä tasapoistoina tavanomaiselta käyttöjaksolta.
(25)
Laissa esitetty erityinen poistojärjestelmä on jo muutamia vuosikymmeniä Belgiassa sovellettu hallintotoimenpide, joka saa nyt lain muodon. Toimenpide on kirjattu lakiin, jotta sen oikeusvarmuus lisääntyisi ja järjestelmän jatkuvuus varmistettaisiin.
2.2.2 Arvonnousun verovapaus alusten myynnin yhteydessä
(26)
Lain 122 pykälässä (9) säädetään, että alusten myynnin yhteydessä toteutunut myyntivoitto vapautetaan verosta, jos alukset, joiden omistaja vaihtuu, ovat myyntihetkellä olleet yrityksen käyttöomaisuutena yli 5 vuotta ja jos arvoltaan vähintään realisoinnin suuruinen määrä käytetään 5 vuoden kuluessa alusten, alusten osaomistusosuuksien tai alusten osuuksien ostoon tai sellaisten varustamojen osakkeiden tai osakeosuuksien ostoon, joiden kotipaikka on Euroopan yhteisössä ja jotka harjoittavat yksinomaan tukikelpoista toimintaa (10).
(27)
Jos määrää ei käytetä uudelleen esitettyjen edellytysten mukaisesti, realisoitu arvonnousu katsotaan myyntivoitoksi siltä verokaudelta, jonka aikana uudelleen käyttämisen määräaika on päättynyt.
(28)
Uusi investointi on kirjattava käyttöomaisuudeksi vähintään viiden vuoden ajan. Sen tilalle voidaan kuitenkin hankkia korvaavaa käyttöomaisuutta. Jos näin tehdään, sen myynnistä saatavaan voittoon voidaan soveltaa samoja sääntöjä kuin alkuperäisen käyttöomaisuuden myyntivoittoon.
(29)
Jos alus myydään sen jakson päätyttyä, jonka aikana veron perustana oleva määrä on määritelty vetoisuuden perustella, nettoverotusarvo myyntivoiton laskemista varten määräytyy tavanomaisten poistoa koskevien sääntöjen mukaisesti myös jaksona, jonka aikana merenkulusta saatava voitto määräytyy vetoisuuden perusteella.
2.2.3 Verovähennykset alusten ostoja varten (11)
(30)
Kotimaiset yhtiöt tai ulkomaisten yhtiöiden belgialaiset osat, jotka harjoittavat yksinomaan tukikelpoista toimintaa (12), voivat saada uusia tai käytettyjä, ensimmäistä kertaa belgialaisen verovelvollisen omistukseen tulevia aluksia ostaessaan investointivähennyksen, joka vastaa 30 prosenttia kyseisten alusten hankintahinnasta.
(31)
Jos verovapautta ei myönnetä, koska voittoa ei ole saatu lainkaan tai riittävästi vastaavan verokauden aikana, verovapaus siirretään seuraavien verokausien voittoihin. Kiinteän verotuksen järjestelmään siirryttäessä tappioiden siirtoon sovellettavien säännösten mukaisesti mahdollinen investointivähennyksen toteutumaton osuus, joka on jäljellä, kun merenkulun harjoittamisesta saatava voitto määritellään ensimmäisen kerran vetoisuuden perusteella, voidaan käyttää uudelleen vähentämällä voittoja sen jälkeen, kun jakso, jonka aikana veron perustana olevan määrä on määritelty kyseisellä tavalla, on päättynyt.
2.2.4 Alusten kiinnitysten rekisteröintimaksun alentaminen
(32)
Rekisteröinti-, kiinnitys- ja kirjaamiskuluja koskevaa Belgian lakia muutetaan siten, että aluksen kiinnityksen vahvistaminen ei enää edellytä suhteutetun rekisteröintimaksun maksamista riippumatta siitä, kuuluuko alus jatkossa kiinteän verotuksen piiriin. Tämä rekisteröintimaksun alentaminen koskee sekä avomeri- että sisävesialusten kiinnityksiä.
(33)
Belgian nykyisessä järjestelmässä kiinnitystä varten lasketaan (muutamien vähäisten kiinteiden maksujen lisäksi) toisaalta kiinnitysrekisterinpitäjän palkkio, joka on 0,052 prosenttia kiinnityksen määrästä ja toisaalta rekisteröintimaksu, joka on 0,5 prosenttia kiinnityksen määrästä. Belgian viranomaisten mukaan juuri viimeksi mainitun maksun vuoksi aluksia ei haluta rekisteröidä Belgian lipun alle. Uudessa järjestelmässä kiinnitykseen liittyvä yleinen rekisteröintimaksu on rekisteröinti-, kiinnitys- ja kirjaamiskuluja koskevan Belgian lain 11 pykälän 2 ja 3 alamomentin mukaan kiinteästi 25 euroa.
(34)
Myös aluksen tai laivan kiinnityksen siirrosta velan siirtämistä koskevan tai muun maksua vastaan tehtävän sopimuksen tuloksena on suoritettava 0,5 prosentin suuruinen rekisteröintimaksu kyseisen lain 92 pykälän 213 momentin (13) mukaisesti. Saman lain 93 pykälän mukaan rekisteröintimaksu suoritetaan määristä, joiden vakuutena kiinnitys on ollut. 16 päivänä joulukuuta 1951 annetun kiinnitystä koskevan lain 87 pykälän mukaisesti näistä määristä vähennetään kuitenkin korot tai jäännöserät kolmelta vuodelta.
2.2.5 Aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoiviin hallintoyrityksiin sovellettava kiinteä verotus vetoisuuden perusteella (14)
(35)
Lain 124 pykälän mukaan myös kolmansien tahojen puolesta toimivia alusten hallintoyrityksiä verotetaan kiinteästi seuraavan veroasteikon mukaisesti, joka on kymmenen kertaa varustamoihin sovellettavaa järjestelmää edullisempi, sillä hallinnoitaviin aluksiin sovelletaan samoja verokantoja, mutta ei 100 nettotonnia vaan 1 000 nettotonnia kohti.
(EUR/1000 nt)
1 000 nettotonniin asti
1,00
1 001-10 000 nt
0,60
10 001-20 000 nt
0,40
20 001-40 000 nt
0,20
Yli 40 001 nt
0,05
(36)
Tämän järjestelmän edellytyksenä on kuitenkin, että vähintään 75 prosenttia hallinnoitavista aluksista on rekisteröity Belgian lipun alle.
(37)
Aluksia kolmansien puolesta hallinnoivat hallintoyritykset ovat yleensä palveluyhtiöitä, jotka varustavat alukset ja hankkivat niihin miehistön varustajan puolesta. Lain 115 pykälän 4 momentissa määritellään, että aluksen hallintoyritys on verovelvollinen, joka hoitaa aluksen teknisen hallinnoinnin ja/tai varustamisen kolmannen puolesta. Nämä kolmannen tahon puolesta toimivat hallintoyritykset eivät sinänsä ole liikenneyrityksiä. Belgian viranomaiset vahvistivat 5 päivänä joulukuuta 2002 päivätyssä kirjeessään, että alusten hallintoyrityksenä toimiminen kolmannen tahon puolesta on palvelun tarjoamista varustajan hyväksi, eivätkä hallintoyritykset myy tavaran tai matkustajien kuljetuspalveluja.
2.3 Muut tuet meriliikenteen hyväksi
(38)
Meriliikenteen hyväksi on Belgiassa seuraavia muita tukijärjestelmiä:
-
vapautus työnantajien sosiaaliturvamaksuista ja työntekijämaksujen maksamisen rajoittaminen (komissio hyväksyi järjestelmän 24 päivänä helmikuuta 1998 (15) ja 23 päivänä kesäkuuta 1999 (16) tekemillään päätöksillä),
-
vapautus ennakonpidätyksestä (komissio hyväksyi järjestelmän 27 päivänä kesäkuuta 2000 tekemällään päätöksellä (17)).
2.4 Järjestelmän aloittamiseen johtaneet syyt
(39)
Komissio hyväksyi 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemällään päätöksellä laissa säädetyt tukitoimenpiteet lukuun ottamatta seitsemää sen kohtaa, joiden osalta se esitti epäilyjä soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Neljä näistä seitsemästä kohdasta liittyy kiinteään verotukseen ja kolme muihin laissa säädettyihin tukijärjestelyihin.
2.4.1 Kiinteä verotus varustajien hyväksi
2.4.1.1 Vetoisuudeltaan yli 40 000 nettotonnin alusten vero
(40)
Vaikka uusien yhteisön suuntaviivojen mukaan tällainen vero on periaatteessa mahdollinen, komissio pohti, saattaako sen määrä 40 000 tonnia ylittävältä määrältä (0,05 euroa 100 nettotonnia kohti) aiheuttaa yhteisön sisäisen kilpailun vääristymistä. Yhdessäkään komission aiemmin hyväksymässä kiinteän verotuksen järjestelmässä kyseisen vetoisuuden ylittävä vero ei ole ollut yhtä edullinen.
(41)
Seuraavassa taulukossa esitetään veron perusteena olevien määrien, joihin itseensä sovelletaan yritysveroa, määräytyminen komission jo hyväksymissä kiinteän verotuksen järjestelmissä.
Taulukko 1
Veron perusteena olevat määrät joidenkin jäsenvaltioiden kiinteässä verotuksessa
Määrä euroina 100 tonnia ja päivää kohti
NL
DE
DK
UK
ES
IE
FI
FR
0-1 000 nt
0,91
0,92
0,94
0,97
0,9
1
1,38
0,93
10 000 nettotonniin asti
0,67
0,69
0,67
0,73
0,7
0,75
1,03
0,71
25 000 nettotonniin asti
0,46
0,46
0,4
0,48
0,4
0,5
0,69
0,47
yli 25 000 nt
0,23
0,23
0,27
0,24
0,2
0,25
0,57
0,24
Lähde: Komissio.
(42)
Tämän vuoksi komissio pyysi 30 päivänä lokakuuta 2002 päivätyllä kirjeellä Belgiaa toimittamaan kaikki tiedot ja huomiot kyseisen veron (0,05 euroa vetoisuudeltaan yli 40 000 tonnin aluksille) perusteluksi, sillä komission aiemmin hyväksymissä muiden jäsenvaltioiden hiljattain käyttöön ottamissa kiinteän verotuksen järjestelmissä veron määrä on ollut 0,20-0,25 euroa suurimmissa vetoisuusluokissa.
(43)
Belgian viranomaiset toimittivat 5 päivänä joulukuuta 2002 päivätyssä kirjeessään seuraavat perustelut vetoisuudeltaan 40 000 nettotonnia ylittävien alusten verolle. Viranomaisten toimittamien tietojen perusteella vetoisuudeltaan yli 40 000 nettotonnin aluksia oli marraskuussa 2002 1 257 yksikköä kaikista maailman 28 155 aluksesta. Vaikka tämäntyyppisiä aluksia on vain 4,5 prosenttia maailman aluskannasta yksikköinä, sen osuus kantavuudessa mitattuna on 34,17 prosenttia (18).
(44)
Näistä ainoastaan 143 alusta eli 0,5 prosenttia maailman aluskannasta yksikköinä ja 3,5 prosenttia kapasiteettina on rekisteröity EU:n jäsenvaltioon, kuten seuraavasta Belgian viranomaisten toimittamasta taulukosta käy ilmi.
Taulukko 2
Vetoisuudeltaan yli 40 000 nettotonnin alusten määrä jäsenvaltioissa
Maa
Alusten lukumäärä
Huomautukset
Kreikka
108
Kreikan aluskannassa on 3 261 alusta, joista 2 476 (75 %) vieraan maan lipun alla (lähde UNCTAD)
(36 alusta 60 000 nt, joista 17 100 000 nt)
Espanja
7
6 öljysäiliöalusta 48 933 nt + 1 öljysäiliöalus 60 120 nt
Italia
6
2 öljysäiliöalusta 45 740 nt + 4 irtolasti- tai malmialusta 47 584 nt + 1 irtolastialus 56 579 nt
Yhdistynyt kuningaskunta
6
4 konttialusta 48 880 nt + 1 öljysäiliöalus 41 316 nt + 1 öljysäiliöalus 105 889 nt
Ranska
4
1 irtolastialus 56 709 nt + 2 öljysäiliöalusta 100 000 nt + 1 öljysäiliöalus 108 708 nt
Saksa
4
4 konttialusta 42 233 nt
Alankomaat
4
2 konttialusta 46 660 nt + 2 konttialusta 48 880 nt
Luxemburg
3
3 öljysäiliöalusta 84 545-95 323 nt
Portugali
1
1 irtolastialus 49 344 nt
Lähde: Belgian viranomaiset.
(45)
Belgian viranomaiset ovat sitä mieltä, että vaikka kiinteän verotuksen järjestelmiin kuuluisi regressio alusten vetoisuuden mukaan, edellä esitettyjen tietojen mukaan muissa järjestelmissä ei huomioida riittävästi isoja aluksia. Erityisesti säiliöalukset (53 prosenttia yli 40 000 nettotonnin aluksista) ja irtolastialukset (41,7 prosenttia yli 40 000 nettotonnin aluksista) ovat tärkeässä asemassa Belgian varustajien aluskannassa. Belgian viranomaiset toteavat näiden tietojen perusteella, että suurimmat belgialaisten omistuksessa olevat alukset jäävät mukavuuslippualuksiksi, jos yli 40 000 nettotonnin vetoisuuksille ei oteta käyttöön houkuttelevia veroja.
(46)
Komissio esitti 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemässään päätöksessä kuitenkin huolensa siitä, että näin alhainen vero saattaisi houkutella muita kuin belgialaisia varustajia siirtämään aluksensa muusta yhteisön rekisteristä Belgian rekisteriin. Komissio katsoo, että kyseinen vero on omiaan vääristämään kilpailua yhteisössä. Komissio onkin aloittanut tutkimusmenettelyn, joka koskee vetoisuudeltaan yli 40 000 tonnin aluksiin sovellettavaa veroa 0,05 euroa 100 nettotonnia kohti.
2.4.1.2 Muut toiminnot, joilla ei ole suoraa yhteyttä meriliikenteeseen
(47)
Komissio on tähän asti kieltänyt sen, että vetoisuuteen perustuvilla kiinteän verotuksen järjestelmillä katettaisiin toimintoja, joilla ei ole suoraa yhteyttä meriliikenteeseen. Belgian viranomaiset esittivät 5 päivänä joulukuuta 2002 päivätyssä kirjeessään luettelon tukikelpoisista toiminnoista, joista eräiden suoraa yhteyttä meriliikenteen harjoittamiseen komissio epäilee vahvasti. Näitä ovat
-
väliaikaiset liitännäistoiminnot, joita yhtiöllä on sen pääasiallista toimialaa varten palkatun henkilöstön ja pääasialliseen toimialaan tarkoitettujen varojen täysimittaiseksi käyttämiseksi, jos nämä toiminnot ovat hyvin vähäisiä pääasialliseen toimialaan verrattuna,
-
sellaisten tuotteiden myynti, joita ei ole tarkoitettu käytettäväksi aluksessa; näitä ovat ylellisyystuotteet ja palvelut, joilla ei ole suoraa yhteyttä meriliikenteeseen, esimerkiksi raha- ja pöytäpelit, kasinot ja matkustajille järjestetyt retket,
-
mainonta ja markkinointi,
-
käyttöpääomalla tehtävistä lyhytaikaisista investoinneista saatavat tulot; rahoitusomaisuus ei kuitenkaan kuulu järjestelmään,
-
omien alusten laivanselvitys,
-
esimerkiksi hallinnointiin käytettävän kiinteän omaisuuden ja alusten lastaamiseen ja purkamiseen käytettävien laitteiden tai muun käyttöomaisuuden luovutus.
(48)
Komissio on katsonut, että tällaiset liitännäistoiminnot eivät ole suorassa yhteydessä meriliikenteeseen eikä niillä vaikuteta suoraan kuljetuspalvelujen tarjoamiseen.
(49)
Komissio esitti tässä tapauksessa 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemässään päätöksessä epäilyjä siitä, soveltuuko edellä selostettujen toimintojen kuuluminen kiinteän verotuksen järjestelmään yhteismarkkinoille.
2.4.1.3 Muista, kiinteän verotuksen järjestelmään kuulumattomista osastoista johtuvien tappioiden vähentäminen kiinteästä verosta
(50)
Komission hyväksymiin muiden jäsenvaltioiden kiinteän verotuksen järjestelmiin ei komission hallussa tällä hetkellä olevien tietojen mukaan kuulu lain 120 pykälän 1 momentissa säädetyn kaltaisia järjestelyjä (19). Pykälässä säädetään, että niiden yhtiöiden, jotka harjoittavat samanaikaisesti tukikelpoista ja muuta kuin tukikelpoista toimintaa, muiden osastojen tappioita on mahdollista vähentää vetoisuuden perusteella kiinteästi määritellystä verosta, jos kyseisiä tappioita ei voida vähentää minkään muun osaston voitoista kyseisenä verovuonna.
(51)
Komissio arvioi, että tämä sääntö oli sen periaatteen vastainen, jonka mukaan tukikelpoiset ja muut toiminnat olisi eroteltava verotusta määriteltäessä. Tätä periaatetta on noudatettu muissa, jo hyväksytyissä kiinteän verotuksen järjestelmissä.
(52)
Komissio on esittänyt epäilynsä siitä edullisesta asemasta, joka Belgiaan veroa maksavilla varustamoilla olisi, ja halunnut koota muiden jäsenvaltioiden ja asianomaisten osapuolten mielipiteitä tämän lain mahdollisista vaikutuksista kilpailuun. Tämän vuoksi komissio on aloittanut lain 120 pykälän 1 momentin säännöksiä koskevan muodollisen tutkimusmenettelyn.
2.4.1.4 Uusimpien alusten vähennykset
(53)
Yhteenkään komission aiemmin hyväksymistä järjestelmistä ei kuulunut aluksen ikään perustuvaa alennusta veron perusteena olevaa määrää määriteltäessä.
(54)
Komissio pohti 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemässään päätöksessä, osoittiko tämä lisäetu, että uusimpien alusten rekisteröintiä Belgian lipun alle suosittiin, sillä ne täyttävät vanhempia aluksia todennäköisemmin Belgian lippualuksilta vaaditut turvaedellytykset. Komissio toteaa myös, että vanhemmat alukset rekisteröidään todennäköisemmin mukavuuslippualuksiksi. Säännöksen myötä alle 10 vuotta vanhojen alusten kiinteä verotus olisi selvästi pienempi kuin muissa maissa, joissa on otettu käyttöön komission hyväksymä kiinteän verotuksen järjestelmä.
(55)
Tämän vuoksi komissio on aloittanut lain 119 pykälän 2 momentissa tarkoitettuja alle 10 vuoden ikäisten alusten alennuksia koskevan muodollisen tutkimusmenettelyn.
2.4.2 Muut kuin kiinteän verotuksen järjestelmään kuuluvat toimenpiteet varustajan hyväksi
2.4.2.1 Nopeutetut poistot muun kuin meriliikenteen osalta
(56)
Nopeutettujen poistojen järjestelmässä ei edellytetä yhteyttä tukikelpoisten toimintojen välille toisin kuin yhteisön suuntaviivoissa vaaditaan. Tämän vuoksi komissio esitti 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemässään päätöksessä epäilyjä poistojärjestelmän soveltuvuudesta siltä osin kuin sitä sovelletaan muihin kuin meriliikenteeseen ja tukikelpoisiin toimintoihin tarkoitettuihin aluksiin.
2.4.2.2 Alusten kiinnitysten rekisteröintimaksun alentaminen
(57)
Kiinnitysten rekisteröintimaksun alentaminen koskee vain aluksia koskevia kiinnityksiä riippumatta siitä, onko alukset tarkoitettu merenkulkuun vai sisävesille, lukuun ottamatta muuntyyppisiä investointeja, kuten kiinteää omaisuutta, koskevia kiinnityksiä. Komissio arvioi alustavassa analyysissään, että alentaminen vaikutti valikoivalta, sillä se koski vain osaa varoista, joista kiinnitys voidaan tehdä, ja sillä edistetään (vaikkakin vähäisessä määrin) toimintoja, joihin laivoja voidaan käyttää. Näin ollen komissio esitti epäilyjä siitä, muodostaako tällainen alentaminen valtiontuen vai yleisen toimenpiteen.
(58)
Jos kävisi ilmi, että toimenpide on perustamissopimuksessa tarkoitettu tuki, komissiolla olisi vakavia epäilyjä sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille, sillä toimenpiteellä ei tueta ainoastaan kaikkea merenkulkua (myös muuta kuin meriliikennettä), vaan myös sisävesiliikenteeseen liittyviä muita toimintoja, joihin ei sovelleta edellä mainittuja yhteisön suuntaviivoja vaan tuen myöntämisestä rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteeseen 4 päivänä kesäkuuta 1970 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1107/70 (20). Asetuksessa ei sallita tämäntyyppisiä tukia.
(59)
Komissio esitti 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemässään päätöksessä epäilyjä muiden kuin meriliikenteeseen tarkoitettujen alusten rekisteröintimaksujen alentamisen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.
2.4.2.3 Aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoiviin hallintoyrityksiin sovellettava kiinteä verotus
(60)
Komissio totesi aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoiviin hallintoyrityksiin sovellettavasta järjestelmästä ensinnäkin 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemässään päätöksessä, ettei hallintoyritysten toimintaa voida katsoa meriliikenteen harjoittamiseksi ainakaan siltä osin, miten hallintoyritysten toiminta on järjestetty Belgiassa. Ainoastaan meriliikennettä harjoittaviin yrityksiin sovelletaan yhteisön suuntaviivoja (21). Belgia vaikuttaisi olevan ensimmäinen jäsenvaltio, joka haluaa soveltaa kiinteän verotuksen järjestelmää myös meriliikenneyritysten alihankkijoihin.
(61)
Toiseksi komissio pohti tilannetta, jossa saman aluksen varustaja ja hallintoyritys pääsevät osallisiksi kiinteän verotuksen järjestelmästä ja jossa hallintoyritykseen sovellettaisiin veron perustana olevaa määrää määritettäessä kymmenen kertaa pienempää verotusastetta kuin varustajaan.
(62)
Kolmanneksi Belgia ei ole toimittanut tietoja, joiden perusteella voitaisiin todeta, että aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoiviin hallintoyrityksiin sovellettava järjestelmä edistäisi yhteisön lipun alla purjehtivien alusten kilpailukykyä. Erityisesti ei ole osoitettu, että järjestelmän avulla edistettäisiin epäsuorasti belgialaisten varustajien toimintaa laskemalla niiden palvelujen hintoja, joita hallintoyritykset toteuttavat varustajien puolesta.
(63)
Neljänneksi ei ole varmaa, että kaikki maalla toteutettava alusten hallinnointiin liittyvä toiminta toteutetaan yhteisön alueelta, vaikka hallintoyritys on Belgiassa ja toimii Belgian alueelta. Osa palveluista, joista hallintoyritys ei vastaa, kuten markkinointi ja strateginen johto, voitaisiin hoitaa kolmannesta maasta.
(64)
Viidenneksi Belgia ei toimittanut ennen menettelyn aloittamista taloudellisia tietoja perusteluksi sille, miksi aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoiviin hallintoyrityksiin sovellettava veron perusteena oleva määrä on kymmenen kertaa pienempi kuin varustajiin sovellettava vastaava määrä.
(65)
Komissio pohti vielä, työskentelevätkö aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoivat hallintoyritykset yksinomaan Belgian tai yhteisön varustajille. Ehdotetussa järjestelmässä edellytetään ainoastaan, että kolme neljäsosaa hallinnoitavista aluksista on Belgian rekisterissä. Jos hallintoyrityksillä on mahdollisuus tarjota palvelujaan varustajille, jotka eivät maksa veroja yhteisöön, ja tällainen varustaja voi olla neljänneksellä niiden hallinnoimista aluksista, syntyy riski, että taloudellista etua annetaan yhteisön ulkopuolisille toimijoille.
(66)
Komissio esitti kaikkien edellä esitettyjen syiden vuoksi 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemässään päätöksessä epäilyjä aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoiviin hallintoyrityksiin sovellettavan järjestelmän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille (22).
3. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
3.1 Huomautukset: Union Royale des Armateurs Belges
(67)
Union Royale des Armateurs Belges, Belgian laivanvarustajien voittoa tavoittelematon yhdistys, toimitti komissiolle 26 päivänä elokuuta 2003 päivätyssä kirjeessä kommenttinsa kaikista muodollisessa tutkimusmenettelyssä tarkasteltavista seikoista.
(68)
Union Royale des Armateurs Belges korostaa ensinnäkin, että yli 40 000 tonnin vetoisuuden pienen veron tavoitteena on edistää näin suurten alusten palaamista yhteisön lipun alle ja että näitä aluksia on määrällisesti vain 4,5 prosenttia maailman aluskannasta (1 257 yksikköä 28 155 yksiköstä maailmassa), mutta ne vastaavat 34,17 prosenttia kokonaiskantavuudesta (253 430 610 tonnia kaikkiaan 741 600 000 tonnista).
(69)
Yhdistys toteaa uusien alusten alennuksesta (50 prosenttia alle 5 vuoden ikäisille aluksille ja 25 prosenttia 5-10 vuoden ikäisille aluksille), että tavoitteena on kannustaa hankkimaan uusia aluksia, jotka ovat käyttövarmuudeltaan parempia ja ympäristöystävällisempiä. Yhdistyksen mukaan alennusten avulla voidaan edistää kiinnostavien ja laadukkaiden työpaikkojen säilyttämistä merenkulussa ja maissa sekä pitää yllä merenkulkualan taitotietoa Euroopassa.
(70)
Union Royale des Armateurs Belges toteaa, että jos kiellettäisiin mahdollisuus, että varustamo voi vähentää muiden osastojensa tappiot kiinteästä verosta, belgialaisten yritysten välille syntyisi epätasa-arvoinen tilanne. Tällöin ne yhtiöt, joilla ei ole merenkulun osastoa, voivat kompensoida tiettyjen osastojen tappiot muiden osastojen voitoilla, kun taas vastaavia tappioita ei voi vähentää vetoisuuden perusteella määritellystä voitosta.
(71)
Yhdistys toteaa niiden liitännäistoimintojen luettelosta, joista komissio on esittänyt epäilyjä, että Belgian hallitus on saanut vaikutteita OECD:n kommenteista ja Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan tonnistoverosta. Se korostaa, että omien alusten laivanselvitys sopii täysin yhteisön suuntaviivojen henkeen.
(72)
Union Royale des Armateurs Belges toteaa alusten nopeutetuista poistoista, että juuri se itse pyysi Belgian hallitusta vahvistamaan lainsäädännöllä sen mukaan jo ennen EU:n perustamissopimuksen voimaantuloa olemassa olleen veromenettelyn, jotta menettelyn oikeusvarmuus vahvistuisi.
(73)
Muiden kuin meriliikenteeseen tarkoitettujen alusten kiinnitysten rekisteröintimaksujen alentamisesta yhdistys toteaa, ettei tällaista veroa ole lainkaan useimmissa jäsenvaltioissa. Sen mukaan belgialaisten alusten omistajat asetettaisiin epäsuotuisaan kilpailuasemaan, jos alentamista ei hyväksyttäisi. Yhdistyksen mukaan toimenpiteillä parannetaan samalla sisävesiliikenteen kilpailuasemaa.
(74)
Alusten hallinnoinnista kolmansien tahojen puolesta yhdistys korostaa, että ehdotetun järjestelmän mukaan vähintään 75 prosenttia hallinnoitavista aluksista on oltava Belgian lipun alla. Se toteaa myös, että on tavallista, että hallintoyrityksillä on oikeus erilaiseen kiinteään verotukseen kuin varustajilla, sillä kyse ei ole saman ammatin harjoittamisesta eikä samojen riskien ottamisesta.
3.2 Huomautukset: Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe
(75)
Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe, Saksan satamayrittäjien liitto, toimitti komissiolle huomionsa 3 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyssä kirjeessä. Sen mielestä meriliikenteen tuet eivät saa aiheuttaa hinausalan kilpailun vääristymistä yhteisön sisällä. Se korostaa, että satamien kilpailukyky eri puolilla Eurooppaa on huomattavalta osin riippuvainen hinauskustannuksista. Liiton mielestä samassa satamassa toimivien hinausalan yritysten välisen ja eri satamien välisen kilpailun kehittyminen on toivottavaa, sillä sen ansiosta eri satama-alueet voivat pitää yllä kilpailukykyään. Vaikka kilpailu on toivottavaa, sen olosuhteiden on silti oltava samankaltaiset eri puolilla.
(76)
Liitto pahoittelee sitä, että belgialaisiin hinausalan yrityksiin sovelletaan kiinteää verotusta. Se on sitä mieltä, etteivät hinausalan yritysten palkkakustannusten keventämiseen tarkoitetut järjestelmät ole yleisesti yhteisön suuntaviivojen mukaisia. Liitto pyytää lopuksi, että kaikki hinausalan tukijärjestelmät julistettaisiin yhteismarkkinoille soveltumattomaksi.
3.3 Huomiot: Handelskammer Hamburg
(77)
Handelskammer Hamburg, Hampurin kauppakamari, toimitti komissiolle 18 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyssä kirjeessä huomionsa Hampurin elinkeinoelämän ja sen yritysten edustajana.
(78)
Kauppakamari tuo julki pelkonsa, että Belgian vetoisuuteen perustuva kiinteä verotus vääristää kilpailua paitsi hinausalan yritysten, myös pohjoisen Euroopan satamien välillä. Se on sitä mieltä, ettei yhteisön suuntaviivoja saa soveltaa toimintoihin sisävesiliikenteessä, satamissa eikä satamien ympäristössä. Tämän vuoksi se pyytää, että muodollista tutkimusmenettelyä laajennettaisiin järjestelmän soveltamiseen hinausalalla.
3.4 Huomautukset: Bugsier-yritys
(79)
Yritys Bugsier Rederei- und Bergungs- Gesellsschaft mbH toimitti komissiolle 2 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyssä kirjeessä huomionsa asianomaisena ja pyysi, että koko sen komission kanssa vuosina 2000-2003 käymä kirjeenvaihto otettaisiin huomioon. Se katsoo, etteivät laissa säädetyt edellytykset ja erityisesti rekisteröintitodistusta koskeva edellytys ole riittäviä estämään vilpillistä kilpailua yhteisön sisällä satamien hinauspalveluiden alalla. Se pyytää komissiota laajentamaan muodollisen tutkimusmenettelyn myös tähän lain osatekijään.
4. BELGIAN HUOMAUTUKSET
(80)
Komissio toimitti asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti seuraavat asiakirjat Belgian viranomaisille kommentoitaviksi:
-
Zentralverband der Deutschen Seehafenbetrieben 7 päivänä elokuuta 2003 päivätyssä kirjeessä toimittamat huomautukset,
-
Handelskammer Hamburgin 7 päivänä elokuuta 2003 päivätyssä kirjeessä toimittamat huomautukset,
-
Bugsier Rederei- und Bergungs- Gesellschaft mbH:n 7 päivänä elokuuta 2003 päivätyssä kirjeessä toimittamat huomautukset,
-
Union Royale des Armateurs Belgesin 17 päivänä syyskuuta 2003 päivätyssä kirjeessä toimittamat huomautukset.
(81)
Komissio ei ole saanut Belgian viranomaisilta kommentteja toimitetuista huomautuksista.
(82)
Belgian viranomaiset toimittivat komissiolle 7 päivänä toukokuuta 2003 kommenttinsa komission 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemästä päätöksestä aloittaa eräitä meriliikenteen hyväksi suunniteltujen verotoimenpiteiden osatekijöitä koskeva muodollinen tutkimusmenettely.
4.1 Kiinteä verotus varustajien hyväksi
4.1.1 Yli 40 000 tonnin alusten pieni vero kiinteässä verotuksessa (23)
(83)
Komissio pohti 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemässään päätöksessä, saattaako vero, joka on 0,05 euroa 100 tonnilta yli 40 000 tonnin aluksilta, aiheuttaa yhteisön sisäisen kilpailun vääristymistä, vaikka meriliikennettä koskevat yhteisön suuntaviivat (24) eivät periaatteessa sitä kielläkään. Yhteenkään komission aiemmin hyväksymään kiinteän verotuksen järjestelmään ei ole sisältynyt näin edullisia toimenpiteitä vetoisuudeltaan yli 40 000 tonnin aluksille. Lisäksi kuten taulukosta 1 käy ilmi, komissio on pyrkinyt pitämään jo aiemmin hyväksyttyjen eri järjestelmien veroasteen varsin kapeassa haarukassa, jotta eri verotukset olisivat lähellä toisiaan kaikkialla yhteisössä.
(84)
Belgia korostaa, ettei verokanta ole sinänsä yhteisön suuntaviivojen vastainen. Lisäksi Belgian viranomaiset toteavat, että toimenpiteen tavoite ei ole vääristää kilpailua yhteisön sisällä, vaan edistää Belgian valvonnassa olevien yli 40 000 tonnin alusten palaamista Belgian lipun alle.
(85)
Belgian viranomaiset muistuttavat, että yli 40 000 tonnin alukset (1 257 yksikköä) edustavat vain 4,5 prosenttia maailman aluskannasta. Näistä aluksista ainoastaan 143 eli 11,38 prosenttia on rekisteröity yhteisöön. Suurin osa näistä (108 alusta eli 75,52 prosenttia yli 40 000 tonnin aluksista Euroopassa) on rekisteröity Kreikkaan. Koska näitä aluksia on niin vähän, Belgian viranomaiset olettavat, etteivät muut jäsenvaltiot ole tähän mennessä ottaneet käyttöön erityisesti tämäntyyppisiä aluksia koskevia toimenpiteitä.
(86)
Belgia on kuitenkin halunnut houkutella lippunsa alle suuren kapasiteetin aluksia soveltamalla niihin mm. alusten erityispiirteiden mukaan mukautettua veroa. Belgian viranomaiset huomauttavat, että Belgian suunnitteleman verotuksen käyttöönoton jälkeenkin verorasitus on kaksinkertainen tai jopa 2,5-kertainen verrattuna kolmansiin maihin, joissa on mukavuuslippualuksia, tai Maltan ja Kyproksen kaltaisiin maihin. Belgian viranomaiset toteavat, että viimeksi mainittujen maiden liittyminen Euroopan unioniin aiheuttaa kilpailun vääristymistä todennäköisemmin kuin vetoisuudeltaan suurten alusten verotus Belgiassa.
(87)
Belgian viranomaisten mielestä se, etteivät muut jäsenvaltiot ole osoittaneet erityistä kiinnostusta kapasiteetiltaan suuriin aluksiin, todennäköisesti koska näitä aluksia on vähän tai ei lainkaan näissä jäsenvaltioissa, ei saisi estää Belgiaa toteuttamasta toisenlaista politiikkaa alalla.
(88)
Belgian viranomaiset viittaavat yhteisön suuntaviivoihin, joiden 3.1 kohdan toisen alakohdan mukaan ”parhaalta ratkaisulta näyttää sellaisten olosuhteiden luominen, jotka mahdollistavat nykyistä oikeudenmukaisemman kilpailun mukavuuslippualusten kanssa”.
4.1.2 Tietyistä toiminnoista, joilla ei ole suoraa yhteyttä meriliikenteeseen, saatujen voittojen kuuluminen kiinteän verotuksen järjestelmään
(89)
Belgia on tarkastellut seuraavia asiakirjoja laatiessaan tukikelpoisten toimintojen luetteloa komissiolle 5 päivänä joulukuuta 2002 lähettämäänsä vastausta varten:
-
OECD:n malliverosopimuksen selvitysosa ja sen erityisesti meri- ja lentoliikennettä koskevaan 8 artiklaan liittyvä osuus,
-
Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan vetoisuutta koskevat verotusjärjestelmät, jotka komissio on hyväksynyt 20 päivänä maaliskuuta 1996 ja 2 päivänä elokuuta 2000 tehdyillä päätöksillä.
(90)
Belgian viranomaiset arvioivat, että komission on kohdeltava Belgiaa samalla tavoin kuin muita jäsenvaltioita, koska tukikelpoisten toimintojen luettelon perustana ovat olleet tietyt jo olemassa olevat järjestelmät.
(91)
Belgian viranomaiset toteavat tarkennukseksi, että teksti väliaikaisista liitännäistoiminnoista, joita yhtiöllä on sen pääasiallista toimialaa varten palkatun henkilöstön ja siihen tarkoitettujen varojen täysimittaiseksi käyttämiseksi siinä määrin kuin nämä toiminnot ovat hyvin vähäisiä pääasialliseen toimialaan verrattuna, perustuu Yhdistyneen kuningaskunnan tonnistoveroon (25).
(92)
Myös sellaisten tuotteiden myyntiä, joita ei ole tarkoitettu käytettäviksi aluksessa (mm. ylellisyystuotteet ja palvelut, joilla ei ole suoraa yhteyttä meriliikenteeseen, esimerkiksi raha- ja pöytäpelit, kasinot ja matkustajille järjestetyt retket), koskevan toimenpiteen kuvaus perustuu Belgian viranomaisten mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan tonnistoveroon.
(93)
Mainonnan ja markkinoinnin osalta Belgian viranomaiset korostavat, että OECD:n malliverosopimuksen selvitysosan 7 ja 8 kohdassa (26) katsotaan mainonta ja kaupallinen tiedottaminen suoraan alusten käyttöön liittyväksi täydentäväksi toiminnaksi.
(94)
Belgian viranomaiset ovat ottaneet vetoisuutta koskevan Alankomaiden järjestelmän (27) perusteluosan (28) järjestelmänsä perustaksi käyttöpääomalla tehtävien lyhyen ajan investoinneista saatavien tulojen, omien alusten laivanselvityksen (29) ja käyttöomaisuuden (esimerkiksi hallinnointiin käytettävän kiinteän omaisuuden ja alusten lastaamiseen ja purkamiseen käytettävien laitteiden) luovuttamisen osalta.
4.1.3 Säännökset, joiden mukaan vetoisuuden perustella kiinteästi määritellystä verosta voidaan vähentää muiden osastojen tappiot, joita ei ole voitu vähentää yhtiön minkään muun osaston voitoista
(95)
Belgian yhtiöverolain mukaan yhtiötä verotetaan sen yhteen laskettujen voittojen perusteella. Tämä merkitsee sitä, että saman verovuoden voitot ja tappiot nettoutetaan yhtiön eri osastojen ja/tai osien välillä.
(96)
Belgian viranomaiset muistuttavat, että kiinteässä järjestelmässä ei määritellä vetoisuuteen perustuvaa kiinteää veroa, vaan merenkulusta saatu verotettava voitto.
(97)
Belgian viranomaiset arvioivat, että komission kanta johtaisi epätasa-arvoiseen tilanteeseen belgialaisten yritysten välillä, sillä ne yhtiöt, joilla ei ole merenkulkutoimintaa, voivat kuitata tiettyjen osastojen tappiot muiden osastojen voitoilla, kun taas vastaavia tappioita ei voi vähentää vetoisuuden perusteella määritellystä voitosta.
4.1.4 50 prosentin alennus alle 5 vuotta vanhoille aluksille ja 25 prosentin alennus 5-10 vuotta vanhoille aluksille
(98)
Belgian viranomaiset korostavat, ettei yhteisön suuntaviivoissa ole sääntöjä niistä verokannoista, jotka jäsenvaltiot saavat ottaa käyttöön kiinteän verotuksen järjestelmissään, eikä mahdollisuuksista ottaa käyttöön uusia aluksia koskevia kannustimia. Se, ettei aiemmin hyväksytyissä järjestelmissä ole ollut tällaista alennusta, ei voi Belgian viranomaisten mukaan estää Belgiaa ottamasta kannustinta käyttöön.
(99)
Komissio toteaa 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemässään päätöksessä tietävänsä kokemuksesta, että vanhimpia aluksia rekisteröidään uusia todennäköisemmin mukavuuslippulaivoiksi. Belgian viranomaiset toteavat, että väite on ristiriidassa todellisen tilanteen kanssa ja perusteeton, ja viittaavat vuotta 2002 koskevaan Review of Maritime Transport -raportin (30) otteeseen, jotka he liittivät 7 päivänä toukokuuta 2003 lähettämäänsä kirjeeseen.
4.2 Kiinteän verotuksen järjestelmän ulkopuoliset verotoimenpiteet varustajan hyväksi
4.2.1 Nopeutettujen poistojen järjestelmä
(100)
Belgian viranomaisten mukaan nopeutettujen poistojen järjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1951 ja sitä on muutettu jo moneen kertaan, viimeksi vuonna 1996. Järjestelmä on siis ajalta ennen EU:n perustamissopimuksen allekirjoittamista. Se on vahvistettu säädökseksi 2 päivänä elokuuta 2002 annetulla lailla paremman oikeusvarmuuden saavuttamiseksi.
(101)
Belgian viranomaiset ovat toimittaneet komissiolle todisteita siitä, että järjestelmä oli olemassa jo ennen perustamissopimuksen voimaantuloa 1 päivänä tammikuuta 1958. Belgian viranomaiset liittivät 7 päivänä toukokuuta 2003 päivättyyn kirjeeseensä valtiovarainministeriön 24 päivänä elokuuta 1951 antaman sisäisen ohjeen, jossa vahvistetaan alusten erityisen poistojärjestelmän soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, sekä 13 päivänä tammikuuta 1967 päivätty valtiovarainministeriön varustajien yhdistykselle lähettämä kirje, josta käy ilmi, että kyseistä järjestelmää sovellettiin tuolloin edelleen.
4.2.2 Muiden kuin meriliikenteeseen tarkoitettujen alusten kiinnitysten rekisteröintimaksujen alentaminen
(102)
Verokannustimet voidaan hyväksyä yleisesti edellyttäen, että ne rajoitetaan koskemaan meriliikennettä. Belgian viranomaiset ovat sitä mieltä, että jos meriliikenteessä olevien alusten rekisteröintimaksujen alentaminen osoittautuisi perustamissopimuksessa tarkoitetuksi tueksi, se olisi yhteisön suuntaviivojen kohdan 3.1 mukainen toimenpide.
(103)
Belgian viranomaiset ilmoittivat tämän toimenpiteen käyttöönoton perusteeksi pääasiassa sen, ettei Alankomaissa ja Luxemburgissa ollut lainkaan vastaavia alusten kiinnitysten rekisteröimistä koskevia veroja. Viranomaisten mukaan tällaisen veron puuttuminen kahdesta Belgian naapurimaasta asettaa Belgian aluskannan epäedulliseen kilpailuasemaan.
4.2.3 Aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoiviin hallintoyrityksiin sovellettava järjestelmä (31)
(104)
Belgian viranomaiset viittaavat lakiehdotuksen perusteluosaan vastauksena komission 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemässään päätöksessä esittämiin huomioihin ja toteavat, että kiinteä verotus on otettu käyttöön, jotta alusten tekninen hallinnointi saataisiin kilpailukykyisemmäksi ja aluksiin saataisiin koottua saatavilla olevat miehistöt hoitosopimuksen perusteella. Viranomaisten mukaan tällaiselle toiminnalle on laajat markkinat, joista Belgian osuus on tähän mennessä ollut hyvin vähäinen.
(105)
Belgian viranomaisten mukaan yhteisön suuntaviivoissa mainitaan nimenomaisesti merenkulkuun liittyvän toiminnan (esimerkiksi alusten hallinnoinnin) uudelleensijoittaminen kolmansiin maihin (kohdan 1.2 viides alakohta), jonka vuoksi työpaikkoja on hävinnyt huomattavasti sekä merellä että maissa. Laissa säädetään, että vähintään 75 prosenttia hallinnoiduista aluksista on oltava Belgian alusrekisterissä. Belgian viranomaiset huomauttavat, ettei meriliikennettä harjoittavia yrityksiä koskevassa kiinteän verotuksen järjestelmässä ole tällaista edellytystä. Hallintoyritykset eivät voi harjoittaa alusten hallinnoinnin lisäksi mitään muuta toimintaa päästäkseen osallisiksi järjestelmästä.
(106)
Belgian viranomaiset myöntävät, että sama alus voidaan ottaa kaksi kertaa huomioon kiinteän verotuksen määrittämistä varten: varustamon osalta ja hallintoyrityksen osalta. Belgian viranomaisten mukaan on luonnollista, että tässä tapauksessa määritellään ja verotetaan kahdet eri tulot, koska kyse on kahdesta erillisestä oikeushenkilöstä, jotka harjoittavat erilaista toimintaa. Viranomaisten mukaan kahden eri veron soveltaminen on perusteltua, sillä erilaiset toiminnot johtavat erilaisiin tuottoihin.
5. ARVIOINTI TUESTA
5.1 EY:n perustamissopimuksessa tarkoitettu tuki
(107)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(108)
Belgian viranomaiset suunnittelevat valtion varoista vetoisuuteen perustuvan kiinteän verotuksen avulla tiettyihin yrityksiin kohdistuvia etuuksia. Nämä avustukset uhkaavat vääristää kilpailua ja saattavat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Edellä esitetyistä syistä kyseiset toimenpiteet, joista on tehty muodollinen tutkimusmenettely, muodostavat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen.
(109)
Nopeutettujen poistojen järjestelmä aluksille, jonka poistoja koskevat säännöt ovat vielä edullisemmat kuin Belgian vuoden 1992 tuloverolain 61-64 pykälässä säädetyt säännöt, on erityinen toimenpide, jos se rajoittuu vain tiettyihin rajattuihin varoihin. Toimenpide on siis perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukainen valtiontuki.
(110)
Tämän jälkeen on syytä tarkistaa, onko alusten ja laivojen kiinnityksiä koskeva rekisteröintivero tukea. Belgian viranomaiset eivät ole toimittaneet todisteita, jotka osoittaisivat, että rekisteröintimaksu on ainutlaatuinen yhteisössä tai ettei missään muussa jäsenvaltioissa ole vastaavaa aluksen kiinnityksen rekisteröintiin liittyvää veroa.
(111)
Komissio huomauttaa, että tämä rekisteröintimaksu maksetaan kiinteän omaisuuden kiinnityksistä, eikä kyseinen järjestelmä koske vain aluksia, käytettiinpä niitä meriliikenteeseen tai sisävesiliikenteeseen. Komissio huomauttaa myös, että kiinnitysten rekisteröinnin verotuksen logiikkaan kuuluu, että rekisteröintimaksut määräytyvät suhteessa kiinnityksen määrään riippumatta siitä, minkä tyyppistä omaisuutta kiinnitys koskee.
(112)
Sen vuoksi komissio katsoo, että tämän veron poistaminen ja huomattava alentaminen vain yhdeltä toimialan osalta on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, jos järjestelmä on edelleen voimassa kaikkien muiden kiinnitysrekisteriin liittyvien toimintojen osalta. Lisäksi toimenpide koskee vain yhden tyyppisiä varoja, sillä tällaista alennusta saavat vain laivat. Niinpä tätä toimenpidettä ei voida pitää yleisenä toimenpiteenä.
(113)
Kiinteän verotuksen soveltaminen aluksia kolmansien puolesta hallinnoiviin hallintoyrityksiin on erityinen toimenpide aivan samoin kuin veroedut varustajienkin hyväksi. Se on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki.
(114)
Komissio muistuttaa, että se on vahvistanut toimenpiteen luonteeltaan perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi jo 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemässään päätöksessä. Belgian viranomaiset eivät ole kiistäneet tätä arviota kyseistä päätöstä koskevissa kommenteissaan.
(115)
Komissio katsoo yleisesti, että muodollisessa tutkimusmenettelyssä tarkastellut tuet ovat laittomia, sillä niiden täytäntöönpanemiselle ei ole enää oikeudellisia tai hallinnollisia esteitä sen jälkeen, kun 7 päivänä toukokuuta 2003 annettu asetus tuli voimaan, vaikka etuja ei olekaan vielä tosiasiallisesti myönnetty. Komissio pahoittelee, että Belgia on pannut nämä toimenpiteet täytäntöön ilman komission ennakkohyväksyntää.
5.2 Oikeusperusta
(116)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa säädetään, että tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen tarkoitetut tuet saattavat olla sopivia yhteismarkkinoille, jos ne eivät muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Komissio katsoo, että 87 artiklan 3 kohdan c alakohta on tässä tapauksessa sovellettava oikeusperusta.
(117)
Merenkulkualan hyväksi myönnettäviä tukia olisi tarkasteltava erityisesti meriliikenteen valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisesti. Yhteisön suuntaviivoissa määritellään ne valtiontuet, jotka voidaan ottaa käyttöön yhteisön meriliikenteen eduksi yleisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Näitä ovat
-
työpaikkojen turvaaminen yhteisössä (sekä merellä että maissa),
-
turvallisuuden lisääminen,
-
merenkulkualan osaamisen säilyttäminen yhteisössä ja alaan liittyvien taitojen kehittäminen.
(118)
Koska muodollisessa tutkimusmenettelyssä tarkastellut toimenpiteet on pantu täytäntöön, on aiheellista soveltaa näiden eri toimenpiteiden voimaantulopäivinä voimassa ollutta lainsäädäntöä. Sen vuoksi komissio on arvioinut näiden kaikkien eri verotoimenpiteiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille voimassaolevien eli 17 päivänä tammikuuta 2004 julkaistujen yhteisön suuntaviivojen (32) mukaisesti. Uudet suuntaviivat eivät kuitenkaan poikkea olennaisesti entisistä suuntaviivoista yritysten verotukseen liittyvien tukitoimenpiteiden (33) suhteen paitsi aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoivien hallintoyritysten osalta. Siltä osin kuin tarkastellut toimenpiteet ovat saattaneet koskea muita aloja kuin meriliikennettä, komissio on tarkastellut kyseisten alojen valtiontukiin sovellettavia yhteisön säädöksiä.
5.3 Kiinteään verotukseen kuuluvien toimenpiteiden arviointi
(119)
Komissio toteaa aluksi, että eri asianomaiset tahot ovat esittäneet huomioita tarpeellisuudesta aloittaa muodollinen tutkimusmenettely verotoimenpiteiden soveltamisesta hinausalalla. Komissio muistuttaa, että tätä lain osaa ei voida käsitellä tässä päätöksessä, sillä päätös aloittaa muodollinen tutkimusmenettely ei koskenut kyseistä asiaa. Mainittakoon, että komissio oli arvioinut menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään, että laissa säädetyt edellytykset olivat riittävät veroetuuksien erottamiseksi hinaustoiminnasta, joka ei kuulu meriliikenteen määritelmän piiriin. Useat osapuolet asettivat tämän arvion kyseenalaiseksi, vaikka heitä ei pyydetty 19 päivänä maaliskuuta 2003 annetussa päätöksessä toimittamaan huomioitaan tästä lain osasta. Komissio aikoo käsitellä asiaa toisessa päätöksessä sen jälkeen, kun se on tutkinut laajasti lain vaikutuksia Belgian hinausalaan.
(120)
Komissio tarkastelee eri asianomaisten osapuolten toimittamien huomioiden ja Belgian viranomaisten toimittamien kommenttien perusteella niitä seitsemää seikkaa, joiden perusteella se aloitti muodollisen tutkimusmenettelyn 19 päivänä maaliskuuta 2003.
5.3.1 Vetoisuudeltaan yli 40 000 nettotonnin alusten vero
(121)
Komissio huomauttaa ensinnäkin, että Belgian viranomaiset ovat sitoutuneet olemaan soveltamatta 0,05 euron veroa ennen kuin komissio on päättänyt muodollisen tutkimusmenettelyn perusteella, soveltuuko se yhteismarkkinoille. Tätä toimenpidettä ei siis ole pantu täytäntöön.
(122)
Komissio toteaa lisäksi, ettei yksikään komission aiemmin hyväksymistä vetoisuuteen perustuvista kiinteän verotuksen järjestelmistä ole sisältänyt hyvin suurten alusten erityiskohtelua ja että yhteisön suuntaviivoissa jätetään harkintavaltaa kiinteän verotuksen määrien suhteen. Komissiolla ei myöskään ole riittävästi kokemusta näistä järjestelmistä sen päättelemiseksi, ovatko määrät riittävän houkuttelevia kannustamaan varustajia palauttamaan vetoisuudeltaan suuria (kuten näitä 0,05 euron veron piiriin kuuluvia) aluksia kolmansien maiden lipun alta yhteisön lipun alle.
(123)
Komissio katsoo, että Belgian viranomaisten ehdotus vetoisuudeltaan yli 40 000 tonnin aluksille tarkoitetun 0,05 euron suuruisen veron soveltamisesta myös jo jonkin jäsenvaltion lipun alla oleviin aluksiin ei sovellu yhteismarkkinoille. Suuntaviivojen tarkoitus on ennen kaikkea vahvistaa yhteisön aluskantaa sekä luoda yhteisöön työpaikkoja ja varmistaa, että alukset noudattavat turvallisuutta koskevia yhteisön säännöksiä. On selvää, että tämä tavoite täyttyy, jos alus on jo jonkin jäsenvaltion lipun alla.
(124)
Olisi vältettävä sitä, että varustajat yrittäisivät saada 0,05 euron veron hyödyn siirtämällä aluksensa yhteisön lipun alta väliaikaisesti kolmannen maan lipun alle ja sieltä edelleen Belgian lipun alle. Tämän vuoksi komission mielestä on tarpeen säätää, että Belgian lipun alle rekisteröitävät kolmansien maiden lipun alla olleet alukset ovat olleet muun kuin yhteisön lipun alla vähintään viiden vuoden ajan ennen siirtämistä, jotta vältetään se, että 0,05 euron veron käyttöönotto aiheuttaisi alusten siirtoja yhteisön sisällä aluskannasta toiseen. Tällaisen ehdon avulla voidaan saavuttaa yhteisön suuntaviivoissa esitetty tavoite, että yhteisössä toimivien varustajien valvonnassa olevien ja kolmannen maan lipun alle rekisteröityjä aluksia siirretään yhteisön alusrekistereihin, mutta vältetään samalla yhteisön sisäiseen kauppaan vaikuttaminen.
(125)
Näin ollen komissio katsoo, että 2 päivänä elokuuta 2002 annetun lain 119 pykälän 1 momentissa säädetty vero eli 0,05 euroa 100 tonnia kohti 40 000 tonnia ylittävältä osalta soveltuu yhteismarkkinoille sillä edellytyksellä, että kyseiset alukset ovat uusia tai ovat olleet viiden viime vuoden ajan rekisteröityinä muuhun kuin yhteisön rekisteriin. Jos edellytystä ei täytetä todistettavasti, komissio katsoo, että toimenpide ei sovellu yhteismarkkinoille. Jos näitä takeita ei ole, on olemassa suuri riski, että kyseinen 0,05 euron vero aiheuttaa kilpailun vääristymistä yhteisön sisäisessä kaupassa.
5.3.2 Kiinteä verotus tiettyihin toimintoihin liittyvissä etuuksissa
(126)
Komissio toteaa ensinnäkin, että ne toiminnot, joista on aloitettu muodollinen tutkimusmenettely, ovat peräisin Belgian viranomaisten komissiolle 5 päivänä joulukuuta 2002 lähettämässä vastauksessa toimittamasta luettelosta. Kuten Belgian viranomaiset muistuttavat 7 päivänä toukokuuta 2003 päivätyssä kirjeessään, Belgian perustana luetteloa laadittaessa oli OECD:n malliverosopimus ja Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan tonnistoverot.
(127)
Komissio huomauttaa, että menettelyn aloittamiseen liittyvien toimintojen luettelossa on samaan aikaan tulonlähteenä olevia toimintoja, joiden osalta kysymys tukikelpoisuudesta on täysin asianmukainen, sekä varustajille ainoastaan kuluja aiheuttavia toimintoja, joiden osalta kysymys ei vaikuta asianmukaiselta. Viimeksi mainitut toiminnot liittyvät olennaisesti meriliikenteeseen ja näin ollen olisi järjestelmän logiikan mukaista, että niistä aiheutuvat kulut voisivat kuulua tiliperusteisiin, joiden avulla lasketaan kiinteään verotukseen kuuluvat etuudet, mm. jottei näitä kuluja käytettäisi mahdollisten muiden kuin tukikelpoisten toimintojen osalta laskettujen etuuksien vähentämiseen.
5.3.2.1 Väliaikaiset liitännäistoiminnot
(128)
Komissio toteaa, että Belgian viranomaiset eivät ole toimittaneet perusteita sen osoittamiseksi, että ”väliaikaiset liitännäistoiminnot, joita yhtiöllä on sen pääasiallista toimialaa varten palkatun henkilöstön ja siihen tarkoitettujen varojen täysimittaiseksi käyttämiseksi, jos nämä toiminnot ovat hyvin vähäisiä pääasialliseen toimialaan verrattuna” olisivat välttämättömiä tai liittyisivät olennaisesti meriliikenteeseen. Ne eivät myöskään ole täsmentäneet, missä määrin ja millä edellytyksillä eräät toiminnot, jotka eivät ole luonteeltaan tukikelpoisia, voitaisiin laskea tämän perusteella kiinteän verotuksen piiriin.
(129)
Komissio on siis sitä mieltä, että tällaiset toiminnot eivät ole tukikelpoisia, koska niitä ei voi lukea yhteenkään tukikelpoisten toimintojen luokkaan. Komissio muistuttaa johdonmukaisesta lähestymistavasta, jota se on soveltanut muita kuin tukikelpoisia toimintoja koskevissa viimeaikaisissa päätöksissään meriliikenteen hyväksi tarkoitettujen järjestelmien väärinkäytön välttämiseksi.
(130)
Komissio arvioi, että koska väliaikaisten liitännäistoimintojen hyväksymisestä ei ole olemassa rajoituksia eikä selkeitä sääntöjä, sen vaikutus voi olla merkittävästi järjestelmän alkuperäisen tavoitteen vastainen.
(131)
Kaikista edellä esitetyistä syistä komissio arvioi, että näiden toimintojen kuuluminen kiinteän verotuksen piiriin ei sovellu yhteismarkkinoille.
5.3.2.2 Muiden kuin aluksessa käytettäväksi tarkoitettujen tuotteiden myynti
(132)
On tarkistettava, voidaanko sellaisten tuotteiden myynti, joita ei ole tarkoitettu käytettäväksi aluksessa - esimerkiksi ylellisyystuotteet ja palvelut, joilla ei ole suoraa yhteyttä meriliikenteeseen, kuten raha- ja pöytäpelit, kasinot ja matkustajille tarkoitetut kiertomatkat - katsoa tukikelpoiseksi.
(133)
Jotta yhteisössä säilyisi tasavertainen, yhteisön suuntaviivojen mukainen kilpailutilanne, komission johdonmukaisena toimintalinjana edellisissä päätöksissä on ollut, ettei kiinteä verotus saa kattaa sellaisten tavaroiden myyntiä tai palvelujen tarjoamista, jotka eivät liity suoraan merenkulun matkustajaliikenteeseen. Komissio on katsonut, etteivät ylellisyystuotteiden myynti ja palvelut, joilla ei ole suoraa yhteyttä meriliikenteeseen, kuten raha- ja pöytäpelit ja kasinot aluksilla, ole voineet liittyä olennaisesti merenkulun matkustajaliikenteeseen eivätkä ne näin ollen ole tukikelpoisia. Näillä perusteilla kyseiset toiminnot on suljettu yksiselitteisesti Irlannin (34), Suomen (35) ja Ranskan (36) kiinteän verotuksen järjestelmästä.
(134)
Komissio arvioi, etteivät Belgian viranomaiset voi käyttää perusteena toisen jäsenvaltion verojärjestelmän soveltamiseen liittyviä tekstejä, sillä näitä tekstejä ei ole ilmoitettu komissiolle eikä niitä ole mainittu järjestelmän hyväksymistä koskevassa komission päätöksessä. Toisin sanoen jäsenvaltio ei voi vedota muiden jäsenvaltioiden väitettyihin tai todellisiin laittomiin tukiin perusteluna samankaltaisten tukien soveltuvuudelle omalla alueellaan.
(135)
Komissio arvioi edellä esitettyjen seikkojen perusteella, että sellaisten tuotteiden myynnin, joita ei ole tarkoitettu käytettäväksi aluksessa, kuuluminen kiinteän verotuksen järjestelmään ei sovellu yhteismarkkinoille.
5.3.2.3 Mainonta ja markkinointi
(136)
On syytä tehdä ero sen mukaan, muodostavatko mainonta ja markkinointi varustajalle kulun (kolmannen tahon toteuttama palvelu) vai tulon (varustajan toteuttama palvelu).
(137)
Silloin, kun mainonta ja markkinointi ovat meriliikenteeseen liittyviä kuluja (varustamon varsinaisiin toimintoihin liittyviä mainonta- ja markkinointimenoja), niiden olisi kuuluttava kiinteän verotuksen piiriin. Tässä tapauksessa mainonta ja markkinointi ovat tukikelpoista toimintaa, sillä ne eivät ole tulonlähde varustamolle.
(138)
Kun mainonta ja markkinointi ovat tulonlähteitä varustamolle, on tarpeen tarkistaa, liittyvätkö ne oleellisesti meriliikenteeseen. Komissio on esimerkiksi sitä mieltä, että yhteisön suuntaviivojen mukaan ainoastaan suoraan meriliikenteeseen liittyvät toiminnot voivat kuulua kiinteän verotuksen järjestelmiin, ja toiminnat, joilla ei ole mitään tekemistä meriliikenteen kanssa, eivät voi kuulua niihin. Mainostilan myynti matkustaja-aluksissa on tavanomaista matkustajaliikenteessä toimivan merenkulkualan yrityksen toimintaa. Tällaisessa tapauksessa toiminnan kuuluminen kiinteään verotukseen voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Kun mainonta ja markkinointi ovat varustamon liitännäistoimintaa, joka ei liity suoraan sen tarjoamiin meriliikenteen palveluihin, komissio katsoo, ettei niitä voi pitää tukikelpoisina.
5.3.2.4 Käyttöpääoman lyhyen ajan investointitulo
(139)
Kuten kaikissa kaupallisissa yrityksissä, varustamon käyttöpääoman lyhytaikaisista sijoituksista saama tulo on seurausta tavanomaisesta taloushallinnosta. Lisäksi nämä tulot voivat olla varsin tärkeitä varustamoille, joiden toiminta on hyvin kausiluonteista.
(140)
Likvidien kassavarojen käyttö lyhytaikaisiin sijoituksiin on tavanomaista toimintaa, joka liittyy suoraan varustamon pääasialliseen toimintaan. Komissio katsoo, että nämä tulot ovat tukikelpoisia siltä osin kuin ne vastaavat varustamon kassavarojen tavanomaisia tukikelpoiseen toimintaan liittyviä rahoitustuotteita. Sen sijaan komissio katsoo, etteivät rahoitustuotteet voi kuulua kiinteän verotuksen järjestelmään, jos ne on saatu varustamon satunnaisesta rahoitusomaisuudesta tai jos ne liittyvät pitkän aikavälin sijoituksiin tai muusta kuin tukikelpoisesta toiminnasta saatuihin kassavaroihin.
(141)
Komissio katsoo, että käyttöpääoman lyhyen ajan investointitulo soveltuu yhteismarkkinoille, jos se vastaa varustamon kassavarojen tavanomaisia, tukikelpoisten toimintojen toteuttamisesta johtuvia rahoitustuotteita.
5.3.2.5 Omien alusten laivanselvitys
(142)
Laivanselvitys tarkoittaa lastin hakemista satamasta varustajan puolesta ja tämän etujen valvomista. Omien alusten laivanselvitys tarkoittaa lisälastin hakemista satamasta omien alusten lastin täydentämiseksi.
(143)
Belgian viranomaiset ovat todenneet pitäneensä perustana vetoisuuteen perustuvaa kiinteää verotusta koskevan alankomaalaisen lain (37) perusteluosaa. Komissio muistuttaa, ettei se voi pitää tätä perusteluna toiminnon tukikelpoisuudesta.
(144)
Komissio huomauttaa kuitenkin, ettei laivanselvitys ole varustamolle tulonlähde, jos se on tavanomaista toimintaa, jonka avulla varustaja hankkii alukseensa mahdollisimman paljon lastia. Toiminnolla ei ole liikevaihtoa lisäävää lisäarvoa niille asiakkaille, jotka varustajalla jo on, eivätkä lastin täydentämiseksi löydetyt uudet asiakkaat maksa siitä erityistä palkkiota. Kyseessä on tavanomainen toiminta, jolla varustaja pyrkii käyttämään varojaan voiton hankkimiseen.
(145)
Edellä esitetyistä syistä komissio katsoo, että omien alusten laivanselvitystoiminnan kuuluminen kiinteään verotukseen soveltuu yhteismarkkinoille.
5.3.2.6 Käyttöomaisuuden luovutus
(146)
Käyttöomaisuuden (kuten omien alusten lastaamiseen ja purkamiseen käytettävien laitteiden) luovutus voidaan katsoa suoraan meriliikenteeseen liittyväksi toiminnaksi samalla tavoin kuin alusten myyntivoitto, joka kuuluu perinteisesti kiinteän verotuksen piiriin, sillä edellytyksellä, että ne otetaan kiinteään verotukseen kuluneen ajan mukaan suhteutettuna.
(147)
Tämä ei sitä vastoin päde liikekiinteistöjen myyntivoittoon, sillä kiinteistöt eivät kuulu samalla tavoin meriliikenteen luonteeseen. Kaiken tyyppiset yritykset voivat käyttää tällaista omaisuutta. Jos siirto ei koske omaisuutta, joka kuuluu luonteeltaan meriliikenteeseen, myyntivoittoa ei voi sisällyttää kiinteään verotukseen.
(148)
Näin ollen ainoastaan sellaisen omaisuuden myynnistä saatu voitto, joka luonteensa puolesta on yhteydessä meriliikenteeseen, soveltuu yhteismarkkinoille.
5.3.2.7 Päätelmät arvioitujen eri toimintojen tukikelpoisuudesta
(149)
Komissio katsoo, että seuraavien toimintojen kuuluminen kiinteään verotukseen ei sovellu yhteismarkkinoille:
-
väliaikaiset liitännäistoiminnot,
-
sellaisten tuotteiden myynti, joita ei ole tarkoitettu käytettäväksi aluksessa; näitä ovat ylellisyystuotteet ja palvelut, joilla ei ole suoraa yhteyttä meriliikenteeseen, esimerkiksi raha- ja pöytäpelit, kasinot ja matkustajille järjestettävät retket,
-
investointitulot silloin, kun ne eivät vastaa yrityksen tavanomaisia likvidejä kassavaroja,
-
mainonta ja markkinointi siltä osin kuin kyseessä ei ole mainostilan myynti tukikelpoisilla aluksilla,
-
laivanselvitys kolmansien tahojen puolesta,
-
käyttöomaisuuden luovutus, jos se ei kuulu luonteeltaan meriliikenteeseen.
(150)
Komissio katsoo, että seuraavien toimintojen kuuluminen kiinteään verotukseen sen sijaan soveltuu yhteismarkkinoille:
-
käyttöpääoman lyhyen ajan investointitulot, jos ne vastaavat yrityksen kassavaroja,
-
mainonta ja markkinointi siltä osin kuin kyseessä on mainostilan myynti tukikelpoisilla aluksilla,
-
omien alusten laivanselvitys,
-
käyttöomaisuuden luovutus, jos se kuuluu luonteeltaan meriliikenteeseen.
5.3.3 Muiden osastojen tappioiden vähentäminen kiinteästä verotuksesta
(151)
Komissio muistuttaa, että se on aiemmissa päätöksissään vaatinut väärinkäytöksiä koskevien toimenpiteiden käyttöönottoa (eristäminen, ring fencing) sen estämiseksi, että muut kuin tukikelpoiset toiminnot hyötyisivät toimenpiteistä, jotka on alun perin tarkoitettu meriliikennettä varten. Tällaiset rajoitukset ovat aiheellisia sen välttämiseksi, että yhteisön meriliikenteen alan suojamekanismit eivät menetä uskottavuuttaan ja samalla perusteitaan yhteisön oikeudessa, jos ne laajennetaan koskemaan muuta kuin meriliikenteen kansainvälisen kilpailupaineen alla olevaa toimintaa.
(152)
Tämän vuoksi komissio katsoo, että tukikelpoiset toiminnot ja muut kuin tukikelpoiset toiminnot on eroteltava tarkasti toisistaan kirjanpidossa molempien toimintojen veron määrittelyä varten. Näin on tehty muissa komission hyväksymissä kiinteän verotuksen järjestelmissä.
(153)
Belgian viranomaiset eivät ole pystyneet osoittamaan, että merenkulun toimintojen kirjanpitojen yhdistäminen veroedun laskemiseksi oli tarpeen sen enempää merenkululle kuin muillekaan aloille.
(154)
Komissio ei myöskään ymmärrä Union Royale des Armateurs Belgesin esiin tuomaa väitettä, että yrityksiä, joissa erottelua ei ole tehty, rangaistaisiin (38). Belgian viranomaiset ovat sitoutuneet 5 päivänä syyskuuta 2002 päivätyssä kirjeessään siihen, että yritys, jolla on samaan aikaan sekä tukikelpoista että muuta kuin tukikelpoista toimintaa, pitää erilliset tilit. Tällainen sitoumus on komissiolle tae siitä, että periaatetta tukikelpoisten ja muiden kuin tukikelpoisten toimintojen kirjanpidon erottelusta noudatetaan. Näin ollen Union Royale des Armateurs Belgesin esittämää tilannetta ei ole syntynyt.
(155)
Komissio arvioi, että tukikelpoisten ja muiden kuin tukikelpoisten toimintojen kirjanpito on pidettävä tiukasti erillään ja katsoo, että lain 120 pykälän 2 momentin säännökset, joissa sallitaan kiinteästi määritellyn veron vähentäminen muiden, tavanomaisesti verotettujen osastojen mahdollisista tappioista, ei sovellu yhteismarkkinoille.
5.3.4 Alle 10 vuoden ikäisten alusten vähennykset
(156)
Komissio ymmärtää, että Belgian viranomaiset haluavat suosia uusia aluksia edistääkseen aluskannan turvallisuuden ja ympäristöystävällisyyden lisääntymistä. Se huomauttaa kuitenkin, ettei verokanta määräydy aluksen ikään perustuvan taulukon mukaisesti yhdessäkään muun jäsenvaltion toteuttamassa ja komission hyväksymässä, vetoisuuteen perustuvassa kiinteän verotuksen järjestelmässä.
(157)
Komissio toteaa lisäksi, että vaikka Belgian suunnittelemat nimelliset verokannat saattavatkin Belgian verotuksen samalle tasolle kuin komission aiemmin hyväksymissä, muissa jäsenvaltiossa sovellettavissa järjestelmissä, tilanne muuttuu, jos uusimmille aluksille myönnetään 25 tai 50 prosentin vähennys. Jos vähennykset otettaisiin käyttöön, verotustaso Belgiassa tulisi hyvin houkuttelevaksi verrattuna muissa jäsenvaltioissa jo käytössä oleviin järjestelmiin.
(158)
Kuten taulukosta 1 käy ilmi, komissio on pyrkinyt aiemmissa päätöksissään lähentämään kiinteän verotuksen järjestelmien ominaisuuksia ja verotustasoa. Vaikka yhteisön suuntaviivoissa ei mainita, onko uusien alusten positiivinen erityiskohtelu mahdollista, komissiolla on edelleen valta harkita, mitkä toimenpiteet voivat aiheuttaa yhteistä etua haittaavia vääristymiä. Komission mielestä alennusten käyttöönotto 0-10 vuoden ikäisille aluksille aiheuttaa todennäköisesti haittaa kiinteän verotuksen käyttöön ottaneiden jäsenvaltioiden tässä vaiheessa saavuttamalle tasapainolle. Komissio siis katsoo, että on yhteisen edun mukaista olla hyväksymättä tiettyjä kiinteän verotuksen järjestelmiä, jotka eivät muistuta ominaisuuksiltaan tarpeeksi jo hyväksyttyjä järjestelmiä ja joilla suositaan erityisesti uusia aluksia.
(159)
Lisäksi komissio katsoo, ettei ole tarpeen säätää uusimpien alusten lisäeduista yhteisön suuntaviivoissa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.
(160)
Komissio katsoo edellä esitetyistä syistä, että lain 119 pykälän 2 momentissa säädetyt vähennykset eivät sovellu yhteismarkkinoille.
5.4 Analyysi toimenpiteistä, jotka eivät kuulu meriliikenteen kiinteän verotuksen piiriin
5.4.1 Nopeutettujen poistojen järjestelmä muille kuin meriliikenteeseen tarkoitetuille aluksille
(161)
Komissio muistuttaa, että toimenpide on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukainen tuki, sillä se poikkeaa vuonna 1992 annetun Belgian tuloverolain 61-64 pykälästä, jossa säädetään nopeutetuista poistoista. Toimenpiteen poistoja koskevat säännöt ovat vielä mainittuja artikloja edullisemmat.
(162)
Komissio huomauttaa, ettei yhteisön suuntaviivoissa kielletä nopeutettuja poistoja meriliikenteen hyväksi. Se kuitenkin katsoo, että kyseinen järjestelmä muodostaa asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdassa tarkoitetun voimassa olevan tuen.
(163)
Komissio huomauttaa kuitenkin, että tähän rekisteröintiveron alentamiseen sovellettavissa muissa kuin meriliikennettä koskevissa, toisiin aloihin kuten kalastukseen (39) tai sisävesiliikenteeseen (40) liittyvissä yhteisön säännöissä ei sallita tällaisten tukien myöntämistä.
(164)
Komissio katsoo, että muodollisen tutkimusmenettelyn aloittamisesta 19 päivänä maaliskuuta 2003 tehty päätös on samalla kehotus Belgialle esittää kommentit asetuksen (EY) N:o 659/1999 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(165)
Kun otetaan huomioon järjestelmän aiheuttama perusteeton etu aluksille, jotka eivät toteuta tukikelpoista toimintaa, komissio katsoo tarpeelliseksi esittää Belgialle tässä tapauksessa aiheellisia toimenpiteitä asetuksen (EY) N:o 659/1999 18 artiklan mukaisesti. Komissio ehdottaa tällä päätöksellä Belgialle seuraavia aiheellisia toimenpiteitä: Belgia lopettaa ennen 30 päivää kesäkuuta 2005 lain 121 pykälässä tarkoitetun poistoihin sovellettavan valinnaisen erityisjärjestelyn kaikilta aluksilta, jotka eivät toteuta tukikelpoista toimintaa. Belgia ilmoittaa komissiolle ennen 31 päivää joulukuuta 2004 päätöksestään soveltaa mainittuja aiheellisia toimenpiteitä.
5.4.2 Muiden kuin meriliikenteeseen tarkoitettujen alusten kiinnitysten rekisteröintimaksujen alentaminen
(166)
Komissio huomauttaa samoin kuin edellä tarkastellun toimenpiteen kohdalla, että tähän rekisteröintiveron alentamiseen sovellettavissa muissa kuin meriliikennettä koskevissa, toisiin aloihin kuten kalastukseen (41) tai sisävesiliikenteeseen liittyvissä yhteisön säännöissä ei sallita tällaisten tukien myöntämistä.
(167)
Tällaiset investointituet voidaan yhteisön suuntaviivojen mukaan hyväksyä, kuten komission 19 päivänä maaliskuuta 2003 tekemässä päätöksessä todetaan. Tämä ei kuitenkaan koske aluksia, joiden käyttötarkoitus ei liity meriliikenteeseen (hinaajat, ruoppaajat, sisävesialukset ym.). Komissio katsoo, että muiden kuin meriliikenteeseen tarkoitettujen alusten kiinnitysten rekisteröintimaksujen alentaminen tai näistä maksuista vapauttaminen on valtiontuki, joka ei sovellu yhteismarkkinoille.
5.4.3 Aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoiviin hallintoyrityksiin sovellettava kiinteä verotus
(168)
Komissio huomauttaa, ettei yksikään osapuoli Union Royale des Armateurs Belgesiä lukuun ottamatta ole kommentoinut alusten hallintoyritysten hyväksi tarkoitettua järjestelyä, josta on jo 19 päivänä maaliskuuta 2003 aloitettu muodollinen tutkimusmenettely.
(169)
Komissio pohtii, toteuttavatko aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoivat hallintoyritykset meriliikenteeseen liittyvää toimintaa. Alusten hallinnointi kolmansien tahojen puolesta (”ship management”) tarkoittaa Belgiassa miehistön toimittamista alukseen ja tarvittaessa aluksen varustamista meriliikenteen toiminnoissa tarvittavilla laitteilla. Kolmannen tahon puolesta toimiva hallinnointiyhtiö tarjoaa aluksen varustajalle tai omistajalle palvelun; se ei tee kuljetussopimusta rahtaajan kanssa. Sen toimintaa ei siis voida pitää kuljetuspalveluna.
(170)
Meriliikenteen tukia koskevien 17 päivänä tammikuuta 2004 julkaistujen uusien yhteisön suuntaviivojen mukaan alusten hallintoyhtiöt voivat saada tukea aluksille, joiden miehistön hallinnosta ja teknisestä hallinnoinnista ne vastaavat kokonaisuudessaan (42). Tällaiset yhtiöt voivat olla tukikelpoisia ainoastaan, jos ne ottavat kokonaisvastuun aluksen käytöstä ja ISM-säännöstössä (43) vahvistetuista tehtävistä ja vastuualoista. Komissio voi hyväksyä ainoastaan tuet niille hallintoyrityksille, jotka täyttävät uusissa yhteisön suuntaviivoissa asetetut ehdot.
(171)
Komissio huomauttaa aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoivien hallintoyritysten verotustason osalta Belgian viranomaisten toimittamien lukujen perusteella, että hallintoyrityksen liikevaihto vastaavan aluskannan vetoisuudesta on selvästi varustajan liikevaihtoa pienempi, mikä johtuu osaksi jo pääomakuluista, jotka aiheutuvat varustajalle eivätkä hallintoyritykselle. Belgian viranomaisten antaman esimerkin mukaan hallintoyrityksen ja varustajan liikevaihdon suhde Very Large Crude Carrier (VLCC) -tyyppisen aluksen osalta on 1:100. Sama esimerkki osoittaa, että jos hallintoyritykseen sovellettaisiin samaa kiinteää verokantaa kuin varustajaan, kiinteä vero olisi merkittävästi korkeampi kuin tavanomainen yhtiöverotukseen perustuva vero. Komissio on sitä mieltä, että jos tämän havainnon tueksi esitettäisiin laajempi tutkimus kahden eri ammatinharjoittajan toisiaan vastaavia aluksia koskevasta liikevaihdosta, hallintoyrityksille saattaisi todella olla loogista asettaa varustajiin sovellettavaa alhaisempi verokanta. Koska tällaista tutkimusta ei ole saatavilla, komissio katsoo, että se ei voi sen hallussa tällä hetkellä olevien tietojen perusteella hyväksyä varustajien ja hallintoyritysten verotuksen välille eroa suhteessa 1:10.
(172)
Komissio arvioi edellä esitettyjen huomioiden ja saatavilla olevien tietojen perusteella, että hallinnoitavien alusten vetoisuuteen perustuva kiinteä verotus aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoivien hallintoyritysten hyväksi soveltuu yhteismarkkinoille, jos vetoisuuteen liittyvät määrät ovat samat kuin merenkulkualan yrityksiin sovellettavat määrät ja jos kyseiset hallintoyritykset huolehtivat samanaikaisesti miehistön hallinnosta ja teknisestä hallinnoinnista 17 päivänä tammikuuta 2004 annettujen meriliikenteen valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen vaatimusten mukaisesti.
6. PÄÄTELMÄT
(173)
Komissio katsoo päätelmänään 2 päivänä elokuuta 2002 annetussa laissa vahvistetusta varustajia koskevasta kiinteän verotuksen järjestelmästä, että
a)
0,05 euron suuruisen veron käyttöönottaminen 100 tonnia kohti 40 000 tonnia ylittävältä osalta (lain 119 pykälän 1 momentti) soveltuu yhteismarkkinoille sillä edellytyksellä, että kyseiset alukset ovat uusia tai ovat olleet viiden viime vuoden ajan rekisteröityinä muuhun kuin yhteisön rekisteriin;
b)
seuraavista toiminnoista saatujen tulojen kuuluminen kiinteään verotuksen piiriin (lain 115 pykälän 2 momentti) ei sovellu yhteismarkkinoille:
-
väliaikaiset liitännäistoiminnot,
-
sellaisten tuotteiden myynti, joka ei ole tarkoitettu käytettäväksi aluksessa; näitä ovat ylellisyystuotteet ja palvelut, joilla ei ole suoraa yhteyttä meriliikenteeseen, esimerkiksi raha- ja pöytäpelit, kasinot ja matkustajille järjestetyt retket,
-
käyttöpääoman lyhyen ajan investointitulot, jos ne eivät vastaa yrityksen tukikelpoisista toiminnoista (44) saamia kassavaroja,
-
mainonta ja markkinointi siltä osin kuin kyseessä ei ole mainostilan myynti tukikelpoisilla aluksilla,
-
laivanselvitys kolmansien tahojen alusten puolesta,
-
käyttöomaisuuden luovutus, jos se ei kuulu luonteeltaan meriliikenteeseen;
c)
seuraavista toiminnoista saatujen tulojen kuuluminen kiinteään verotuksen piiriin (lain 115 pykälän 2 momentti) soveltuu yhteismarkkinoille:
-
käyttöpääoman lyhyen ajan investointitulot, siltä osin kuin ne vastaavat yrityksen tukikelpoisista toiminnoista (45) saamia kassavaroja,
-
mainonta ja markkinointi siltä osin kuin kyseessä on mainostilan myynti tukikelpoisilla aluksilla,
-
omien alusten laivanselvitys,
-
käyttöomaisuuden luovutus, jos se kuuluu luonteeltaan meriliikenteeseen;
d)
muiden osastojen tappioiden, joita ei ole kyseisenä tilivuonna voitu vähentää yhtiön minkään muun osaston voitoista, vähentäminen vetoisuuden perustella kiinteästi määritellystä verosta (lain 120 pykälän 1 momentti) ei sovellu yhteismarkkinoille;
e)
alle 10 vuoden ikäisten alusten kiinteän veron laskemisessa käytetyt alennetut määrät (lain 119 pykälän 2 momentti) eivät sovellu yhteismarkkinoille.
(174)
Komissio katsoo, että muiden kuin varustajia koskevan kiinteän verotuksen osalta seuraavat verotoimenpiteet eivät sovellu yhteismarkkinoille:
-
lain 121 pykälässä tarkoitettu erityinen poistoja koskeva toimenpide kaikkien niiden alusten osalta, joilla ei toteuteta tukikelpoista toimintaa,
-
muiden kuin meriliikenteeseen tarkoitettujen alusten kiinnitysten rekisteröintiveron alentaminen.
(175)
Komissio ei voi pelkästään käytettävissään olevien tietojen perusteella katsoa, että lain 124 pykälässä tarkoitettu kiinteä verotus aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoivien hallintoyritysten hyväksi soveltuisi yhteismarkkinoille. Tätä huomiota voidaan tarvittaessa tarkastella uudelleen tulevassa komission päätöksessä, joka tehdään uuden ilmoituksen sekä täydellisempien ja asianmukaisempien tietojen perusteella.
(176)
Komissio katsoo toisaalta, että kiinteä verotus aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoivien hallintoyritysten hyväksi soveltuu yhteismarkkinoille sillä edellytyksellä, että vetoisuuteen perustuva verokanta on sama kuin merenkulkualan yrityksiin sovellettava ja että kyseinen hallintoyritys vastaa samaan aikaan sekä miehistön että teknisestä hallinnoinnista meriliikenteen valtiontukia koskevien 17 päivänä tammikuuta 2004 annettujen yhteisön suuntaviivojen vaatimusten mukaisesti.
(177)
Tämä päätös, myös mahdollinen yksittäisten sääntöjenvastaisesti palautettujen tukien periminen, pannaan välittömästi täytäntöön, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisuutta, että viimeksi mainittuja ei katsota valtiontuiksi sillä perusteella, etteivät perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa esitetyt perusteet täyty tai ne katsotaan ominaisuuksiensa vuoksi yhteismarkkinoille soveltuviksi,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
2 päivänä elokuuta 2002 annettuun Belgian lakiin sisältyvät verotoimenpiteet, joista on aloitettu muodollinen tutkimusmenettely 19 päivänä maaliskuuta 2003, ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtiontukia.
2 artikla
Alennetun veron (0,05 euroa 100 tonnia kohti 40 000 tonnia ylittävältä osalta) käyttöön ottaminen varustajia koskevassa kiinteässä verotuksessa soveltuu yhteismarkkinoille sillä edellytyksellä, että kyseiset alennetun veron piiriin kuuluvat vetoisuudeltaan yli 40 000 tonnin alukset ovat uusia tai ovat olleet rekisteröityinä muuhun kuin yhteisön rekisteriin viiden vuoden ajan ennen niiden ottamista kiinteän verotuksen järjestelmään.
3 artikla
1. Seuraavista toiminnoista saatavat tulot eivät ole tukikelpoisia varustajia koskevassa kiinteän verotuksen järjestelmässä:
a)
väliaikaiset liitännäistoiminnot;
b)
sellaisten tuotteiden myynti, joita ei ole tarkoitettu käytettäväksi aluksessa; näitä ovat ylellisyystuotteet ja palvelut, joilla ei ole suoraa yhteyttä meriliikenteeseen, esimerkiksi raha- ja pöytäpelit, kasinot ja matkustajille järjestettävät retket;
c)
käyttöpääoman lyhyen ajan investointitulot, jos ne eivät vastaa yrityksen tukikelpoisista toiminnoista saamia kassavaroja;
d)
mainonta ja markkinointi siltä osin kuin kyseessä ei ole mainostilan myynti tukikelpoisilla aluksilla;
e)
kolmansien tahojen alusten laivanselvitys;
f)
käyttöomaisuuden luovutus, jos se ei kuulu luonteeltaan meriliikenteeseen.
Näiden sisällyttäminen varustajia koskevaan kiinteään verotukseen ei sovellu yhteismarkkinoille.
2. Seuraavista toiminnoista saatavat tulot ovat tukikelpoisia varustajia koskevassa kiinteän verotuksen järjestelmässä:
a)
käyttöpääoman lyhyen ajan investointitulot siltä osin kuin ne vastaavat yrityksen tukikelpoisista toiminnoista saamia kassavaroja;
b)
mainonta ja markkinointi siltä osin kuin kyseessä on mainostilan myynti tukikelpoisilla aluksilla;
c)
omien alusten laivanselvitys;
d)
käyttöomaisuuden luovutus, jos se kuuluu luonteeltaan meriliikenteeseen.
Niiden sisällyttäminen varustajia koskevaan kiinteän verotuksen järjestelmään soveltuu yhteismarkkinoille edellyttäen, että tässä kohdassa esitettyjä edellytyksiä noudatetaan.
4 artikla
Verotetun yrityksen muiden osastojen, joihin ei sovelleta kiinteää verotusta, tappioiden vähentäminen vetoisuuden perusteella varustajia koskevasta kiinteästi määritellystä verosta ei sovellu yhteismarkkinoille.
5 artikla
Varustajia koskevan kiinteän verotuksen järjestelmän veronalennukset alle 10 vuoden ikäisille aluksille eivät sovellu yhteismarkkinoille.
6 artikla
Nopeutettujen poistojen järjestelmä aluksille, jotka eivät luonteeltaan ole tarkoitettuja meriliikenteeseen, ei sovellu yhteismarkkinoille.
Aiheellisena toimenpiteenä ehdotetaan, että Belgia lopettaa ennen 30 päivää kesäkuuta 2005 poistoihin sovellettavan valinnaisen erityisjärjestelyn kaikilta aluksilta, jotka eivät ole luonteeltaan tarkoitettuja merenkulkuun.
Belgian on ilmoitettava komissiolle ennen 31 päivää joulukuuta 2004 päätöksestään soveltaa mainittuja aiheellisia toimenpiteitä.
7 artikla
Muiden kuin luonteeltaan meriliikenteeseen tarkoitettujen alusten kiinnitysten rekisteröintimaksujen alentaminen tai näistä maksuista vapauttaminen ei sovellu yhteismarkkinoille.
8 artikla
Hallinnoitavien alusten vetoisuuteen perustuva kiinteä verotus aluksia kolmansien tahojen puolesta hallinnoivien hallintoyritysten hyväksi soveltuu yhteismarkkinoille sillä edellytyksellä, että kyseiset hallintoyritykset huolehtivat samanaikaisesti miehistön hallinnosta ja teknisestä hallinnoinnista voimassa olevien meriliikenteen valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen vaatimusten mukaisesti ja että vetoisuuteen perustuva verokanta on sama kuin merenkulkualan yrityksiin sovellettava verokanta.
9 artikla
Belgian on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen ilmoittamisesta tieto toimenpiteistä, joilla 2 päivänä elokuuta 2002 annettu laki saatetaan tämän päätöksen mukaiseksi ja joilla tarvittaessa korvataan soveltumattomat tuet, jotka on myönnetty sääntöjenvastaisesti kyseisen lain soveltamiseksi. Korko on laskettava komission asetuksen (EY) N:o 794/2003 (46) ja erityisesti sen 9, 10 ja 11 artiklan mukaisesti.
10 artikla
Tämä päätös on osoitettu Belgian kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 30 päivänä kesäkuuta 2004.