Kommissionens beslutning
af 26. juni 2002
om en fusions forenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen
(Sag COMP/M.2650 - Haniel/Cementbouw/JV (CVK))
(meddelt under nummer K(2002) 2315)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2003/754/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 57, stk. 2, litra a),
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1310/97(2), særlig artikel 8, stk. 2,
under henvisning til Kommissionens beslutning af 30. november 2001 om at indlede procedure i denne sag,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kontrol med Fusioner og Virksomhedsovertagelser(3),
under henvisning til den endelige rapport fra høringskonsulenten i denne sag(4), og
Ud fra følgende betragtninger:
(1) Den 24. januar 2002 modtog Kommissionen i overensstemmelse med artikel 4 i forordning (EØF) nr. 4064/89 ("fusionsforordningen") en anmeldelse af en transaktion fra virksomhederne Franz Haniel & Cie GmbH ("Haniel") og Cementbouw Handel & Industrie BV ("Cementbouw"), hvorefter Haniel og Cementbouw i 1999 i overensstemmelse med fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b), erhvervede fælles kontrol med virksomheden Coöperatieve Verkoop- en Produktievereniging van Kalkzandsteenproducenten ("CVK", Nederlandene) og dennes medlemsvirksomheder gennem aftale samt køb af andele af RAG AG ("RAG", Tyskland).
(2) Efter at have behandlet anmeldelsen konkluderede Kommissionen indledningsvis, at den anmeldte transaktion er omfattet af fusionsforordningens anvendelsesområde og rejser alvorlig tvivl med hensyn til, om den er forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen. Kommissionen besluttede derfor at indlede proceduren i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c). Efter en indgående undersøgelse af sagen er Kommissionen nu nået til den konklusion, at den anmeldte fusion ganske vist har skabt en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt inden for en væsentlig del af fællesmarkedet. De tilsagn, som parterne har afgivet, gør det imidlertid muligt at løse konkurrenceproblemerne i forbindelse med fusionen.
I. PARTERNE OG TRANSAKTIONEN
A. Parterne
(3) Haniel er et diversificeret tysk holdingselskab. I sektoren for byggematerialer er Haniel aktiv inden for fremstilling og salg af byggematerialer til vægkonstruktion som f.eks. kalksandsten, porebeton og færdigblandet beton. Haniels væsentlige aktiviteter er koncentreret i Tyskland. Inden den foreliggende fusion var Haniel aktiv i Nederlandene via kapitalandele i en række kalksandstensfabrikker, som er medlem af CVK. Desuden overtog Haniel i 2002 de tyske virksomheder Fels-Werke GmbH ("Fels") og Ytong Holding AG ("Ytong"), der begge via datterselskaber opererer i sektoren for byggematerialer i Nederlandene; Haniel har imidlertid på grundlag af et over for Kommissionen afgivet tilsagn forpligtet sig til at afhænde Ytongs nederlandske aktiviteter på visse betingelser(5).
(4) Cementbouw driver virksomhed inden for handel med byggematerialer, byggemarkeder, logistik og råvarehandel, færdigblandet beton og byggematerialeindustrien i Nederlandene. Cementbouw kontrolleres af CVC Capital Partners Group Ltd ("CVC"), et investeringsselskab med hjemsted på Kanaløerne.
(5) CVK sælger produkter af kalksandsten i Nederlandene og styrer produktionen af kalksandsten på medlemsfabrikkerne. Medlemmerne af CVK er alle kalksandstensfabrikker i Nederlandene. Der er tale om følgende virksomheder (procenterne angiver deres respektive andel af CVK's kapital):
TABELPOSITION
(6) Andelene i virksomhederne De Hazelaar, Loevestein, Boudewijn, Hoogdonk og Rijsbergen tilhører Haniel. Andelene i virksomhederne Harderwijk, Roelfsema og Bergumermeer tilhører Cementbouw. Haniel og Cementbouw ejer hver især [...]* % af virksomhederne Anker, Vogelenzang og Van Herwaarden.
B. Baggrund for og gennemførelse af transaktionen af 9. august 1999
(7) CVK har eksisteret siden 1947 og fungerede i begyndelsen som fælles salgsorganisation for medlemmerne, de nederlandske producenter af kalksandsten. I 1989 blev CVK omdannet til et kooperativ med henblik på af forbedre samarbejdet mellem producenterne af kalksandsten.
(8) De oprindeligt selvstændige kalksandstensfabrikker blev med tiden overtaget af forskellige koncerner. Inden gennemførelsen af den omhandlede transaktion var fem af de elleve CVK-medlemmer datterselskaber af Haniel (De Hazelaar, Loevestein, Boudewijn, Hoogdonk og Rijsbergen). Tre kalksandstensfabrikker (Harderwijk, Roelfsema og Bergumermeer) var datterselskaber af Cementbouw, som på daværende tidspunkt stadig tilhørte den nederlandske koncern NBM Amstelland BV ("NBM Amstelland")(6). To fabrikker (Anker og Vogelenzang) var datterselskaber af RAG. Haniel ejede [...]* %, Cementbouw/NBM Amstelland [...]* % og RAG [...]* % af virksomheden Van Herwaarden.
(9) I 1998 modtog den nederlandske konkurrencemyndighed (Nederlandse Mededingsautoriteit, "NMa") en anmeldelse af en fusion, hvorefter CVK skulle overtage kontrollen med sine medlemmer, alle 11 producenter af kalksandsten i Nederlandene. Overdragelsen af kontrollen skulle finde sted gennem indgåelse af en pooling-aftale (Poolingovereenkomst). Forud for denne anmeldelse havde statsadvokaturen indledt en [...]* kartelprocedure over for CVK på grundlag af den nederlandske konkurrenceret, der var gældende indtil udgangen af 1997. NMa godkendte den anmeldte fusion ved beslutning af 20. oktober 1998(7). NMa var af den opfattelse, at pooling-aftalen samt de nødvendige ændringer af CVK's vedtægter (statuten) sikrede, at de oprindelige økonomiske og organisatoriske forbindelser mellem medlemsvirksomhederne og deres ejere blev afbrudt på en måde, der sikrede, at CVK ville erhverve kontrol med sine medlemmer. Dermed blev det ligeledes udelukket, at ejerne af disse medlemsvirksomheder (Haniel, Cementbouw/NBM Amstelland, RAG) kunne kontrollere disse. Efter NMa's opfattelse ville den anmeldte fusion ikke føre til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling på det nederlandske marked. [...]*.
(10) Inden denne transaktion blev gennemført, havde RAG besluttet at opgive sine andele i CVK-medlemsvirksomhederne og sælge disse til Haniel og Cementbouw. Med erhvervelsen af disse andele ville Haniel og Cementbouw via kapitalandelene i CVK-medlemsvirksomheder hver især indirekte erhverve andele på 50 % i CVK. Efter indgåelsen af "Heads of Agreement" den 5. marts 1999 informerede parterne NMa om deres hensigter. NMa meddelte parterne, at den planlagte afhændelse ikke ville udgøre en fusion efter nederlandsk ret, hvis den blev gennemført efter indgåelsen af pooling-aftalen.
(11) CVK og medlemsvirksomhederne indgik pooling-aftalen den 9. august 1999. CVK's vedtægter blev ligeledes ændret denne dag for at tage højde for bestemmelserne i pooling-aftalen (Statutenwijziging). Samme dag blev den kontrakt, hvorved RAG solgte sin andele til Haniel og Cementbouw, undertegnet og gennemført. Den 9. august 1999 blev der mellem Haniel og Cementbouw også indgået en "samarbejdskontrakt", som bl.a. indeholder bestemmelser om, hvordan de to virksomheder vil udnytte deres indflydelse på CVK. [Eksempler på enkelte bestemmelser i samarbejdskontrakten]*.
II. FUSION
(12) I henhold til fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b), opstår en fusion, når en eller flere virksomheder ved køb af andele eller aktiver, gennem aftale eller på anden vis erhverver den direkte eller indirekte kontrol over det hele eller dele af en eller flere andre virksomheder.
(13) I den foreliggende sag erhvervede Haniel og Cementbouw gennem de aftaler (pooling-aftale, vedtægtsændring, samarbejdskontrakt), der blev indgået den 9. august 1999, sammen med deres erhvervelse af RAG's andele i virksomhederne Anker, Vogelenzang og Van Herwaarden, der blev aftalt og gennemført samme dag, kontrol med CVK, som samtidig erhvervede kontrol med sine 11 medlemsvirksomheder.
(14) Fælles kontrol foreligger, når to eller flere virksomheder eller personer har mulighed for at udøve afgørende indflydelse på en anden virksomhed, dvs. muligheden for at blokere for dispositioner, der er bestemmende for en virksomheds forretningspolitik, og dermed er tvunget til at nå til enighed om joint venture-selskabets forretningspolitik. Dette er navnlig tilfældet, når der kun er to moderselskaber, der deler stemmerettighederne i deres joint venture ligeligt indbyrdes(8).
(15) Gennem erhvervelsen af RAG's andele erhvervede Haniel og Cementbouw fælles kontrol med CVK. Deres respektive indirekte andele på 50 % i CVK giver Haniel og Cementbouw mulighed for at udøve vetoret på CVK's generalforsamling (ledenvergadering). Denne vetoret er opstået som følge af RAG's udtræden, idet RAG's tilstedeværelse på generalforsamlingen havde givet mulighed for forskellige flertal og dermed udelukket, at ejerne kontrollerede generalforsamlingen.
(16) CVK's generalforsamling træffer beslutning om besættelsen af posterne i CVK's beslutningsorganer. Der er i den forbindelse tale om ledelsesorganet (Raad van Bestuur) og bestyrelsen (Raad van Commissarissen). I forbindelse med dette valg er den underlagt begrænsninger i henhold til vedtægterne og pooling-aftalen, idet intet medlem af ledelsesorganet og kun et mindretal af medlemmerne af bestyrelsen samtidig må udøve funktioner i de selskaber, som CVK-medlemmerne ejer.
(17) Beføjelsen til at afgøre besættelsen af posterne i en virksomheds beslutningsorganer er en væsentlig strategisk beslutning. En vetoret med hensyn til en sådan beslutning giver derfor i henhold til fusionsforordningen indehaveren heraf kontrol med virksomheden, i dette tilfælde CVK. Grunden hertil er, at medlemmerne af disse beslutningsorganer i forbindelse med deres egne beslutninger ikke vil undlade at tage hensyn til holdningen hos indehaverne af vetorettighederne.
(18) CVK's erhvervelse af kontrollen med sine medlemmer som følge af pooling-aftalens indgåelse og ændringerne af CVK's vedtægter er ligeledes en del af denne fusion og dermed omfattet af den foreliggende sag. Pooling-aftalen fastsætter, at medlemsvirksomhederne ledes af CVK, at CVK udpeges til institutionel direktør (directeur) for hver medlemsvirksomhed - endnu en direktør udnævnes af ejeren/ejerne - og har instruktionsbeføjelser over for disse virksomheder. Over- og underskud hos medlemsvirksomhederne fordeles mellem ejerne i forhold til deres indirekte andele i CVK, uanset de enkelte virksomheders over- og underskud. Dermed samles de enkelte medlemsvirksomheder i en økonomisk enhed under CVK, der derved optræder på markedet som selvstændigt fungerende virksomhed for alle producenter af kalksandsten. Alle strategiske beslutninger vedrørende CVK og medlemsvirksomhederne træffes centralt af CVK's ledelsesorgan.
(19) Haniels og Cementbouws erhvervelse af kontrollen med CVK fremgår også af den samarbejdskontrakt, som disse virksomheder indgik i forbindelse med pooling-aftalen. I denne kontrakt har Haniel og Cementbouw fastsat bestemmelser for en række aspekter af deres samarbejde i CVK (se betragtning 11). En række strategiske beslutninger - navnlig lukningen af tre af de elleve kalksandstensfabrikker - som blev iværksat af CVK inden gennemførelsen af den omhandlede transaktion, blev også udførligt drøftet af Haniel og Cementbouw inden transaktionen og udgjorde således tilsyneladende for parterne det kommercielle grundlag for indgåelsen af pooling-aftalen(9). Helt generelt fremgår det af de dokumenter fra Haniel, der blev udarbejdet i forbindelse med koncernledelsens interne beslutning om den omhandlede transaktion, at parterne under alle omstændigheder efter Haniels opfattelse gennem indgåelsen af pooling-aftalen ville få mulighed for at erhverve fælles kontrol med CVK(10).
(20) På denne måde erhvervede Haniel og Cementbouw indirekte via CVK også kontrol med medlemsvirksomhederne. Disse transaktioner blev gennemført i en snæver tidsmæssig og økonomisk sammenhæng. Både den retshandel, hvorved Haniel og Cementbouw erhvervede kontrollen med CVK, og den retshandel, hvorved CVK erhvervede kontrollen med de 11 kalksandstensfabrikker, blev indgået én og samme dag, den 9. august 1999, og er af notaren blevet protokolleret i et fælles dokument. Parterne ønskede ligeledes at knytte begge kontrolerhvervelser sammen, således at den ene ikke fandt sted uden den anden. Indgåelsen af de aftaler, der blev forelagt den nederlandske kontrolmyndighed, blev i denne henseende udsat til afslutningen af forhandlingerne om overdragelsen af RAG's andele. Dette skete for at tage højde for det ønske om udtræden, som RAG i mellemtiden havde givet udtryk for, da RAG ikke længere ønskede at deltage i CVK's planlagte nye virksomhedsstruktur. Begge kontrolerhvervelser skal dermed også i økonomisk henseende betragtes som en enhed. Selv hvis man opfatter disse begivenheder som to transaktioner, der tidsmæssigt er adskilt af et "retligt øjeblik", er disse afhængige af hinanden på en sådan måde, at de må betragtes som en enkelt fusion.
(21) Denne opfattelse gav Haniel også udtryk for i sit svar på klagepunktsmeddelelsen og ved høringen. Cementbouw har derimod anført, at såfremt det er opfattelsen, at Haniel og Cementbouw har erhvervet fælles kontrol med CVK med RAG's udtræden - hvilket Cementbouw bestrider - kan Kommissionens kompetence under alle omstændigheder kun omfatte denne erhvervelse af kontrol. CVK's erhvervelse af kontrol med medlemsvirksomhederne er derimod en fusion, der er adskilt herfra i retlig henseende. På baggrund af, at pooling-aftalen og overdragelsen af RAG's andele til Haniel og Cementbouw blev aftalt den samme dag, kan det ikke sluttes, at der er tale om én retlig eller økonomisk disposition; derimod havde ikke nærmere beskrevne praktiske vanskeligheder medført, at pooling-aftalen ikke var blevet indgået umiddelbart efter NMa's beslutning om godkendelse af 20. oktober 1998. CVK's erhvervelse af kontrollen med medlemsfabrikkerne var imidlertid blevet legaliseret med NMa's endelige beslutning af 20. oktober 1998, hvorfor Kommissionens undersøgelse i den foreliggende sag under ingen omstændigheder kunne omfatte denne disposition.
(22) Kommissionen er ikke i stand til at følge Cementbouws opfattelse. Alle aftaler, der blev indgået den 9. august 1999, udgør én disposition i økonomisk henseende, som resulterede i, at en fælles salgsorganisation bestående af 11 hidtil retligt selvstændige kalksandstensfabrikker, som indgik i i alt tre forskellige moderselskabers koncerner, blev omdannet til en selvstændigt fungerende virksomhed, der kontrolleres af Haniel og Cementbouw i fællesskab. Haniel har flere gange bekræftet, at for de parter, Haniel, Cementbouw og RAG, der deltog i transaktionen af 9. august 1999, var alle disse aftaler indbyrdes afhængige og udgjorde et i økonomisk henseende samlet hele. Heller ikke på Kommissionens spørgsmål herom har Cementbouw entydigt forklaret, hvorfor gennemførelsen af den transaktion, som NMa havde godkendt, blev udsat i mere end ni måneder og først blev gennemført sammen med RAG's udtræden. Kommissionen antager derfor, at RAG ikke havde været rede til at deltage i pooling-aftalens gennemførelse som indirekte ejer af CVK.
(23) RAG var ganske vist formelt set med til at indgå pooling-aftalen, inden selskabet solgte sine andele til Haniel og Cementbouw. Af den notarialbekræftelse af pooling-aftalen og vedtægtsændringen, som umiddelbart inden bekræftelsen af salget af RAG's andele på samme møde blev foretaget af den samme notar, som udarbejdede en fælles protokol herom, fremgår det imidlertid, at der højst ud fra en overfladisk formalistisk betragtning kan være tale om, at CVK's nye struktur, der var godkendt af NMa, blev gennemført med RAG's deltagelse. En sådan ren formel betragtning kan ikke være afgørende for det spørgsmål, der skal vurderes i henhold til fusionsforordningen, om en eller flere økonomiske transaktioner udgør en fusion, der skal kontrolleres. Bestemmelsen i fusionsforordningens artikel 5, stk. 2, andet afsnit, der ikke umiddelbart er relevant i denne forbindelse, viser ligeledes, at en økonomisk betragtning er påkrævet. Det antages derfor, at de aftaler, der blev indgået den 9. august 1999, udgør en enkelt fusion, hvorved CVK erhvervede kontrol med medlemsvirksomhederne og Haniel og Cementbouw samtidig erhvervede kontrol med CVK.
(24) Det følger af ovenstående, at den transaktion, der blev godkendt af NMa den 20. oktober 1998, er en anden fusion end den, parterne gennemførte den 9. august 1999. NMa har godkendt en fusion, som alene havde medført, at CVK erhvervede kontrol med medlemsvirksomhederne, uden at ejerne havde erhvervet kontrol med CVK. På tidspunktet for NMa's beslutning havde CVK-medlemsvirksomhederne tre ejere, Haniel, Cementbouw og RAG, hvilket havde givet mulighed for skiftende flertal på generalforsamlingen og dermed ikke havde medført en kontrol med CVK. Selv hvis man vurderer CVK's erhvervelse af de 11 kalksandstensfabrikker som en selvstændig kontrolerhvervelse, ville denne fusion under alle omstændigheder ikke have været af fællesskabsdimension. Den transaktion, som NMa traf beslutning om, var derfor ikke en fusion, som i henhold til fusionsforordningen skulle anmeldes til Kommissionen.
(25) Først efter NMa's beslutning blev NMa af parterne informeret om, at RAG havde til hensigt at sælge sin andel i kalksandstensfabrikkerne til Haniel og Cementbouw på den beskrevne måde. I en uformel korrespondance bekræftede NMa over for parterne, at dette salg af RAG's andele ikke ville blive betragtet som en fusion i henhold til de nederlandske konkurrenceregler, såfremt pooling-aftalen og vedtægtsændringerne fandt sted på et tidspunkt inden overdragelsen af andele. I denne forbindelse var det afgørende for NMa, at ejerne med overdragelsen af kontrollen med deres virksomheder til CVK mister den direkte kontrol med disse, men heller ikke erhverver en indirekte kontrol med CVK; grunden hertil er for NMa de begrænsninger, der er fastsat i vedtægtsændringen med hensyn til besættelsen af posterne i CVK's organer. NMa anvender dermed et kriterium for kontrollen, som ikke er relevant i denne form efter fusionsforordningen. Samarbejdskontrakten mellem Haniel og Cementbouw forelå ikke for NMa på det tidspunkt, hvor denne korrespondance fandt sted.
(26) Heroverfor har Haniel anført, at kontrolbegrebet i de nederlandske fusionskontrolregler af lovgiveren bevidst er blevet formuleret i overensstemmelse med fusionsforordningen. Også ifølge Kommissionens praksis kan personsammenfald i de pågældende virksomheders ledelsesorganer føre til erhvervelse af kontrol.
(27) Det bemærkes hertil, at det forhold, at lovgiver med fællesskabsretten havde til hensigt at sikre en så ensartet fortolkning af kontrolbegrebet som muligt, ikke retligt bindende skal føre til en identisk fortolkning. Kommissionen kan ikke påvirke den nederlandske myndigheds fortolkning af kontrolbegrebet. Men det kan absolut heller ikke antages, at Kommissionen i forbindelse med sin fortolkning af kontrolbegrebet i fusionsforordningen skal følge den fortolkning af det samme begreb i national ret, som den nationale myndighed har foretaget i en tidligere beslutning. I den foreliggende sag har NMa besluttet at tillægge den omstændighed, at medlemmer af ledelsesorganer i et joint venture-selskab ikke samtidig må udøve funktioner hos dette joint venture-selskabs moderselskaber, afgørende betydning for den konklusion, at joint venture-selskabet ikke kontrolleres af moderselskaberne. Med hensyn til anvendelsen af fusionskontrolforordningens artikel 3, stk. 3, er Kommissionen af de anførte grunde ikke i stand til at følge denne opfattelse. Også selv om personsammenfald af medlemmerne af ledelsesorganer ifølge Kommissionens beslutningspraksis, alt efter det konkrete tilfælde, kan være en faktor, som ved siden af andre elementer kan inddrages med hensyn til erhvervelsen af kontrol, må der heraf ikke sluttes modsætningsvis, at såfremt der ikke foreligger personsammenfald, er der ikke tale om kontrol, selv om der er tale om en sådan, hvis de øvrige relevante kriterier anvendes.
(28) Da den transaktion, som Kommissionen har undersøgt i den foreliggende sag, imidlertid adskiller sig fra den transaktion, der blev anmeldt til NMa i 1998 og godkendt af NMa ved beslutning af 20. oktober 1998, vil Kommissionens beslutning i den foreliggende sag ikke begrænse den fulde virkning af den nationale myndigheds beslutning. Begge myndigheder har handlet inden for rammerne af deres respektive kompetence. Den transaktion, som de daværende parter anmeldte til NMa, var ikke af fællesskabsdimension, da CVK's daværende tre indirekte moderselskaber (Haniel, Cementbouw og RAG) på grundlag af retningslinjerne i fusionsforordningen ikke kontrollerede CVK i fællesskab på grund af muligheden for forskellige flertal og derfor ikke selv deltog i fusionen. Med den transaktion, der blev gennemført den 9. august 1999, erhvervede de to øvrige moderselskaber, Haniel og Cementbouw, som følge af RAG's udtræden derimod i henhold til fusionsforordningen fælles kontrol med CVK og samtidig også medlemsvirksomhederne, og transaktionen er følgelig af fællesskabsdimension. Derfor var fusionskontrollen i denne forbindelse omfattet af Kommissionens kompetence.
(29) Parterne og CVK har bestridt Kommissionens kompetence med den begrundelse, at Kommissionen med den foreliggende sag sætter sig ud over NMa's beslutning, der er endelig, og dermed griber ind i CVK's og ejernes velerhvervede rettigheder. NMa bekræftede over for CVK i korrespondancen inden indgåelsen af aftalerne af 9. august 1999, at RAG's udtræden af CVK ikke udgør en ny fusion, der skal kontrolleres, såfremt CVK's selskabsretlige struktur, der lå til grund for beslutningen om godkendelse af 20. oktober 1998, blev gennemført forinden.
(30) Denne indsigelse kan ikke støttes. Parterne har som nævnt ikke gennemført den fusion, der var anmeldt til NMa med henblik på fusionskontrol, men i stedet med aftalerne af 9. august 1999 gennemført en anden fusion, som ikke var godkendt af NMa i denne form. Det forhold, at NMa i en uformel korrespondance har bekræftet, at en ny anmeldelse ikke er nødvendig, indebærer ikke, at denne fusion ikke skal omfattes af fusionsforordningen, og heller ikke, at parterne og CVK kan have berettigede forventninger, som Kommissionens foreliggende beslutning på uacceptabel vis gør indgreb i. Det er desuden tvivlsomt, om parterne og CVK har opfyldt de krav, som NMa stillede i den omtalte korrespondance. Som anført i betragtning 23 kan der nemlig højst ud fra en rent overfladisk formalistisk betragtning være tale om, at CVK's virksomhedsstruktur, der var godkendt af NMa ved beslutning af 20. oktober 1998, blev gennemført inden salget af RAG's andele til Haniel og Cementbouw. Under alle omstændigheder kan en uformel skriftlig bekræftelse fra en national myndighed imidlertid ikke ændre kompetencefordelingen i henhold til fusionsforordningen. Da den nationale myndighed desuden ikke har kompetence til at fortolke fusionsforordningen, kan denne bekræftelse heller ikke give de pågældende virksomheder berettigede forventninger om, at der ikke skal ske anmeldelse af fusionen i henhold til fusionsforordningen. NMa har i øvrigt heller ikke oplyst noget sådant, da der i den pågældende korrespondance kun er tale om en eventuel anmeldelsespligt i henhold til nederlandsk ret(11).
(31) Den endelig karakter af NMa's beslutning begrænses heller ikke af, at Kommissionen i den foreliggende sag med hensyn til kontrolspørgsmålet når til en anden vurdering, end NMa nåede til i sin beslutning. Det kan ikke altid undgås, at forskellige myndigheder inden for deres respektive kompetenceområder når frem til forskellige retlige eller faktiske vurderinger, og dette gælder navnlig, når disse myndigheder træffer beslutning på forskellige retsgrundlag (fusionsforordning eller national konkurrenceret). Retsstillingen for de virksomheder, som de pågældende beslutninger vedrører, berøres ikke, da enhver myndigheds beslutning kun har bindende virkning for den - i hvert tilfælde forskellige - situation, som ligger til grund for den.
(32) Den endelige karakter af NMa's beslutning af 20. oktober 1998 kan derfor ikke være til hinder for, at Kommissionen udøver denne kompetence. Den transaktion, der blev gennemført den 9. august 1999, udgør derfor en fusion efter fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b).
III. FÆLLESSKABSDIMENSION
(33) De deltagende virksomheders samlede omsætning på verdensplan overstiger 5 mia. EUR(12) (Haniel 18,7 mia. EUR, CVC 18,8 mia. EUR, CVK 0,2 mia. EUR). Haniel og CVC har hver især en samlet omsætning i Fællesskabet på over 250 mio. EUR (Haniel 17,5 mia. EUR, CVC [...]* mia. EUR, CVK [...]* mia. EUR). Hverken Haniel eller CVC har over to tredjedele af sin samlede omsætning på fællesskabsplan i én og samme medlemsstat; dette er kun tilfældet i forbindelse med CVK (Nederlandene). Den anmeldte fusion er derfor af fællesskabsdimension.
IV. SAGSFORLØB
(34) Efter at have behandlet anmeldelsen konkluderede Kommissionen, at den anmeldte fusion er omfattet af fusionsforordningens anvendelsesområde og rejser alvorlig tvivl med hensyn til, om den er forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen. Den 25. februar 2002 besluttede den derfor i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c), at indlede proceduren.
(35) Den 25. april 2002 fremsendte Kommissionen en klagepunktsmeddelelse til Haniel, Cementbouw og CVK, som Haniel besvarede den 11. maj 2002 og Cementbouw og CVK den 13. maj 2002 ved særskilte dokumenter. Efter anmodning fra parterne og CVK fandt der en mundtlig høring sted den 16. maj 2002 i Bruxelles, som foruden parterne og CVK også havde deltagelse af en tredje virksomhed, byggematerialegrossisten Raab Karcher Bouwstoffen ("Raab Karcher").
V. FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET
A. De relevante produktmarkeder
(36) Fusionen vedrører produktion og salg af byggematerialer til vægkonstruktion. CVK producerer og sælger kalksandsten og elementer af kalksandsten. Cementbouw fremstiller og sælger færdigblandet beton og præfabrikerede betonelementer og driver desuden virksomhed inden for handel med byggematerialer. Haniel havde indtil for kort tid siden ingen aktiviteter i Nederlandene ud over sin kapitalandel i CVK, men er efter overtagelsen af Fels aktiv inden for porebeton- og gipsprodukter; overtagelsen af Ytong fører på grund af tilsagnet om at afhænde Ytongs nederlandske aktiviteter derimod ikke til, at der sker en overtagelse af aktiviteter i sektoren for byggematerialer, som er relevant for vurderingen af den foreliggende fusion. Foruden kalksandsten, beton, porebeton og gipsprodukter anvendes også tegl til konstruktion af vægge, samt, om end i mindre omfang, stål- og træplader.
1. Produkter
(37) Kalksandsten er en mursten fremstillet af kalk, sand og vand, som derpå presses og hærdes under damptryk. Kalksandsten anvendes udelukkende til konstruktion af vægge. Stenene bliver i reglen enten pudset, påført tyndpuds eller skjult bag en skalmur. Hvis murværk af kalksandsten er synligt, er der i reglen tale om kalksandsten til formur (facadesten), som kun fremstilles i små formater(13). Disse udgør et særskilt marked, som ikke vil blive behandlet yderligere i denne forbindelse, da parterne kun i ringe udstrækning fremstiller sådanne formursten. Foruden kalksandsten anvendes også større vægelementer af kalksandsten (i Nederlandene normalt med mål på indtil 900 x 625 x 300 mm).
(38) Porebeton er en byggesten af sand, kalk og cement, som under fremstillingsprocessen gennem tilførsel af aluminiumspulver og dettes reaktion med vand danner en fin porestruktur. Porebetonprodukter (porebetonsten og porebetonelementer) anvendes hovedsaglig til bygningskonstruktion. Med hensyn til vægge kan de anvendes til både bærende vægge - navnlig porebetonsten og -elementer med stor densitet - og ikke-bærende vægge.
(39) Gips er et let byggemateriale, som udelukkende anvendes til ikke-bærende vægge; materialet har en meget lav bæreevne. Det anvendes i form af gipsbyggeblokke og gipsplader.
(40) Beton er et andet meget brugt byggemateriale til vægkonstruktion. Betonvægge kan fremstilles ved, at færdigblandet beton støbes på stedet (in-situ beton), eller gennem anvendelse af præfabrikerede vægelementer af beton. En tredje form for beton er betonblokke i små formater. Betonvægge konstrueres næsten udelukkende som bærende vægge.
(41) In-situ beton kan enten ved hjælp af den traditionelle metode støbes på stedet i specialfremstillede forskallinger eller anvendes i forbindelse med den såkaldte tunnelmetode (nederlandsk: "tunnelgietbouw"), hvor vægge og lofter ved hjælp af præfabrikerede "tunnelforskallinger" støbes i én arbejdsgang.
(42) Præfabrikerede vægelementer af beton fremstilles på fabrikker på grundlag af præcise specifikationer, transporteres derefter til byggepladsen og monteres i den bygning, som de er bestemt til. Præfabrikerede vægelementer af beton er hovedsagelig fuldstændige vægge. De er betydelig større end de kalksandsten eller elementer af kalksandsten, der i overvejende grad anvendes til murværk, og anvendelsen heraf kræver tungt udstyr.
(43) Teglsten fremstilles af en blanding af ler og vand gennem brænding ved over 1000 °C. Der er tale om det klassiske materiale til murværk. De enkelte teglstens størrelse er imidlertid begrænsede, da der under brændingen opstår deformationer som svind og krumninger. Ved forarbejdningen af disse produkter kræves der derfor også normalt fugning for at opveje disse deformationer.
(44) Stålplader anvendes hovedsagelig inden for erhvervsbyggeri og i mindre udstrækning inden for boligbyggeri. De har f.eks. til formål at udfylde vægrummet i forbindelse med bærende beton- eller stålkonstruktioner. I disse tilfælde består væggen sædvanligvis af to stålplader med en kerne af isoleringsmateriale (metalsandwichplader).
(45) Træplader anvendes inden for både erhvervs- og boligbyggeri, hovedsagelig i form af præfabrikerede vægelementer, hvormed bygninger afsluttes på ydersiderne, hvor der ikke findes bærende ydervægge. Træ anvendes i Nederlandene kun i undtagelsestilfælde til bærende vægge.
2. Afgrænsning af de relevante produktmarkeder, der kan komme i betragtning
(46) Kommissionen skal ved fastsættelsen af et relevant produktmarked vurdere en række produktmarkedsafgrænsninger, der kan komme i betragtning. Det skal i den forbindelse tages i betragtning, at anvendelsen og dermed substituerbarheden af forskellige byggematerialer til vægkonstruktion i ikke ubetydelig grad afhænger af nationale byggeskikke og -traditioner samt rammebetingelserne for byggeindustrien og derfor til dels er meget forskellig i nogle af EØS-landene. Kommissionen har i den foreliggende sag begrænset sin undersøgelse til forholdene i Nederlandene, da fusionen kun har virkninger i denne medlemsstat.
a) Parternes markedsafgrænsning (byggematerialer til vægkonstruktion)
(47) Efter parternes opfattelse skal der på grund af de eksisterende konkurrencevilkår, navnlig manglen på enhver prismæssig differentiering med hensyn til anvendelsen og det fælles salg via grossister inden for byggematerialer, tages udgangspunkt i et enkelt marked for byggematerialer til vægkonstruktion. Dette marked omfatter alle produkter, som anvendes til konstruktion af vægge: teglsten, betonsten, kalksandsten, porebetonsten, præfabrikerede vægelementer af beton, elementer af kalksandsten, porebetonelementer, murmørtel, in-situ beton, stålplader, gipsplader/-byggeblokke, træplader. Med hensyn til konceptionen af en bygning har parterne anført, at der generelt er mulighed for at vælge mellem forskellige løsninger til vægkonstruktionen.
(48) Ifølge parterne fastlægger arkitekten eller projektudvikleren sædvanligvis de krav, der skal opfyldes med hensyn til bygningens bæreevne, ældningsbestandighed, vedligeholdelsesudgifter, varmeisolering, brandsikring og lydisolering. I nogle tilfælde vælger arkitekten også byggematerialet i bygningsspecifikationerne. Ifølge parterne giver disse specifikationer imidlertid også i mange tilfælde mulighed for alternative løsninger. Byggevirksomheden er frit stillet med hensyn til valget af byggemateriale, forudsat at ydelsesspecifikationerne opfyldes med det valgte byggemateriale. Byggevirksomheden kan således i forbindelse med et projektforslag vælge et bestemt byggemateriale eller foreslå forskellige løsninger.
(49) Parterne har imidlertid erkendt, at de forskellige byggematerialer til vægkonstruktion ikke er fuldstændig substituerbare med hensyn til alle anvendelsesformål. I forbindelse med de betydelige forskelle i kravene til byggematerialer, som anvendes til bærende og ikke-bærende vægge, finder parterne det hensigtsmæssigt at foretage en afgrænsning mellem særskilte markeder for byggematerialer til henholdsvis bærende vægge og ikke-bærende vægge.
b) Kommissionens tidligere praksis (murværk/bærende murværk)
(50) I sin beslutning i Preussag/Hebel-sagen(14) overvejede Kommissionen to alternative afgrænsninger af produktmarkedet uden imidlertid at lægge sig fast i denne henseende. Kommissionen overvejede på den ene side muligheden af et marked for alle byggematerialer til vægkonstruktion, som omfatter teglmursten, kalksandsten, porebetonsten og pimpsten, der kan anvendes til at konstruere vægge ved at lægge "sten på sten" (murværk). Det fremgik af de daværende undersøgelser, at disse produkter var indbyrdes substituerbare i byggeplanlægningsfasen. Inden for denne markedsafgrænsning anså Kommissionen en yderligere sondring mellem bærende og ikke-bærende vægge (bærende murværk) for at være mulig. Præfabrikerede vægelementer af beton og in-situ beton blev ikke taget i betragtning i forbindelse med disse overvejelser.
c) Bundeskartellamts praksis (murværk)
(51) Den tyske konkurrencemyndighed, Bundeskartellamt, afgrænser som fast praksis produktmarkedet inden for byggematerialer til vægkonstruktion på samme måde, som Kommissionen først og fremmest overvejede i Preussag/Hebel-sagen. Bundeskartellamt har i sine beslutninger taget udgangspunkt i et marked for byggematerialer til bagmur over terrændæk, som omfatter porebetonprodukter, kalksandstensprodukter, murteglsten, pimp- og betonsten (murværk). Bundeskartellamt sondrer ikke mellem bærende og ikke-bærende vægge. I Tyskland er de materialer, der anvendes til begge slags vægge, efter Bundeskartellamts opfattelse i det væsentlige de samme.
d) NMa's praksis (byggematerialer til bærende vægkonstruktion)
(52) NMa sondrer derimod mellem bærende og ikke-bærende vægge, da de materialer, der anvendes til bærende og til ikke-bærende vægge, efter NMa's opfattelse i Nederlandene i vidt omfang ikke er de samme(15). Kalksandsten, som anvendes til begge slags vægge, konkurrerer med hensyn til disse forskellige anvendelsesformål med andre materialer. NMa har i sin afgrænsning af markedet for byggematerialer til bærende vægge medtaget alle byggematerialer, der anvendes til bærende vægge. Dette omfatter ikke kun de i betragtning 51 nævnte byggematerialer til murværk ("sten på sten"), men også præfabrikerede betonelementer og in-situ beton. Det bemærkes imidlertid, at NMa i en senere beslutning har åbnet mulighed for også at sondre mellem in-situ beton og andre byggematerialer til vægkonstruktion(16).
3. Vurdering
(53) På grundlag af de foreliggende oplysninger og navnlig den markedsundersøgelse, som Kommissionen har foretaget i den foreliggende sag, når Kommissionen - som allerede i sin beslutning af 21. februar 2002 i sag COMP/M.2495 - Haniel/Fels og af 9. april 2002 i sag COMP/M.2568 - Haniel/Ytong - ligesom NMa til den konklusion, at der i Nederlandene skal tages udgangspunkt i særskilte produktmarkeder for byggematerialer til bærende vægge og til ikke-bærende vægge, men at det inden for disse markeder ikke er hensigtsmæssigt at foretage en opdeling i byggematerialer til murværk og andre materialer (navnlig betonprodukter). Markedet for byggematerialer til bærende vægge omfatter alle byggematerialer, som anvendes til bærende vægge, som f.eks. teglsten, kalksandsten, porebeton, betonsten, præfabrikerede vægelementer af beton og eventuelt in-situ beton. Resultatet af markedsundersøgelsen tyder imidlertid på, at in-situ beton bør udelukkes, navnlig in-situ beton, der forarbejdes ved hjælp af tunnelmetoden. En generel konklusion er imidlertid ikke nødvendig i denne henseende, da dette spørgsmål ikke indvirker på vurderingen af fusionen. Markedet for byggematerialer til ikke-bærende vægge omfatter i overensstemmelse hermed alle byggematerialer, som anvendes i forbindelse med ikke-bærende vægge, som f.eks. kalksandsten, porebeton, gipsbyggeblokke og -plader, stålplader og træ.
(54) Alle byggematerialer, som parterne har medtaget i den markedsafgrænsning, som de har foreslået, er egnede til konstruktion af vægge og anvendes også rent faktisk til dette formål. Kommissionens markedsundersøgelse i Nederlandene har imidlertid vist, at ikke alle disse materialer konkurrerer indbyrdes.
a) Egenskaber ved de forskellige byggematerialer til vægkonstruktion
(55) De nævnte byggematerialer til vægkonstruktion har hver især forskellige egenskaber, som tages i betragtning ved valget af et bestemt byggemateriale til vægkonstruktion i forbindelse med et bestemt byggeprojekt.
(56) Kalksandsten er som sådant et billigt byggemateriale, der ganske vist ikke kan nå samme dimensioner som præfabrikerede porebetonelementer, men med mål på indtil 900 x 625 x 300 mm kan de blive større end traditionelle mursten. Derudover har kalksandsten ligesom porebeton en glat overflade, som ikke kræver fugning. Elementerne kan klæbes sammen. Desuden tilsaves produkter af kalksandsten efter byggeplanerne på fabrikken, således at elementer, som danner gavlformen eller vinduesåbningerne, allerede er præfabrikerede. Alle disse aspekter nedsætter tids- og arbejdskraftforbruget i forhold til f.eks. teglsten. Samtidig kræver kalksandsten ingen store investeringer som tunge kraner, som i forbindelse med præfabrikerede elementer af beton, eller støbeforskallinger, som i forbindelse med in-situ beton. Som følge af materialets fremragende bærende egenskaber anvendes kalksandsten til bærende og i mindre omfang også til ikke-bærende vægge i Nederlandene. Ca. [60-80]* % af de kalksandsten, der anvendes til byggeri i Nederlandene, går til bærende murværk. Som materiale til ikke-bærende vægge er kalksandsten forbundet med den ulempe, at det er et forholdsvis tungt materiale (ca. dobbelt så tungt som porebeton). Materialet har imidlertid gode lydisolerende egenskaber og egner sig især til høje, ikke-bærende vægge, som der ofte er behov for inden for erhvervsbyggeri. Kalksandsten er det traditionelle og mest populære byggemateriale til vægkonstruktion i Nederlandene.
(57) Præfabrikerede betonelementer kræver ikke udgifter til muring, da de allerede har den størrelse, som den pågældende væg skal have. Beton som produkt kan fremstilles med forholdsvis enkle råmaterialer. Dog skal der anvendes større hjælpemidler som f.eks. kraner, når de skal monteres, hvilket på sin side er forbundet med visse investeringsomkostninger. De anvendes derfor først og fremmest til noget større projekter. Præfabrikerede vægelementer af beton anvendes hovedsagelig inden for erhvervsbyggeri (nederlandsk: "utiliteitsbouw", forkortet "u-bouw") og i mindre udstrækning inden for boligbyggeri ("woningbouw", forkortet "w-bouw"). Hvis de anvendes inden for boligbyggeri i forbindelse med mellemstore projekter fra ca. 10 enheder, kan det dog medføre omkostningsbesparelser, da væggen fremstilles på fabrikken, og monteringen på byggepladsen er forbundet med et relativt lavt arbejdskraft- og tidsforbrug. Jo større projektet er, desto lavere bliver omkostningerne i forbindelse med den færdige væg.
(58) In-situ beton kræver på byggepladsen de største investeringer i forarbejdningen, og dette gælder navnlig in-situ beton i forbindelse med tunnelmetoden. Fremstillingen og anvendelsen af den forskalling, der er nødvendig til støbningen, og som anvendes gentagne gange i forbindelse med tunnelmetoden, er så omkostningskrævende, at den først svarer sig ved et minimum på 30-50 boligenheder (ifølge andre oplysninger fra ca. 15 boligenheder) og i så fald også kun, hvis disse fremstilles i identisk form og størrelse(17). Ved konstruktion med in-situ beton ved hjælp af tunnelmetoden er der dermed en forholdsvis ringe fleksibilitet med hensyn til form og størrelse. En sådan tilstræbes i Nederlandene imidlertid også i forbindelse med større projekter for at undgå monotont byggeri. Tunnelmetoden udgør derfor intet passende alternativ i forbindelse med mindre byggeprojekter og byggeprojekter, hvor der ikke er retvinklede former eller gentagne anvendelser. In-situ beton anvendes desuden også i forbindelse med opførelse af etageejendomme, hvis deres bæreevne sikres ved hjælp af et støbt betonskelet, som derpå udfyldes med byggematerialer til ikke-bærende vægge.
(59) Porebeton er som sådant et dyrt byggemateriale til vægkonstruktion. Den fremstilles på grundlag af dyre udgangsmaterialer af høj kvalitet med store energiomkostninger. Større elementer skal armeres med stål, hvilket yderligere forhøjer prisen, da der i forbindelse med armerede elementer opstår betydelige omkostninger til fremstillingen af armeringselementerne. I modsætning til stålarmering i forbindelse med beton skal denne armering belægges af hensyn til korrosionsbeskyttelsen. Porebetons konstruktive egenskaber er lidt ringere end kalksandstens, men det er muligt at opføre indtil to etager med bærende vægge. Porebeton er imidlertid kendetegnet ved fremragende varmeisoleringsegenskaber. I Tyskland anvendes ca. 80 % af de porebetonprodukter, der anvendes til vægkonstruktion, til bærende vægge, mens kun 20 % anvendes til ikke-bærende vægge. I Nederlandene er forholdet imidlertid omvendt; her anvendes porebeton i en størrelsesorden på ca. 80-85 % til ikke-bærende vægge.
(60) Gips er et let materiale. På grund af disse egenskaber er det særdeles velegnet til ikke-bærende vægge. Kravene til gulvenes bæreevne er lave, og de er pladsbesparende. På grund af sin manglende bæreevne kan gips udelukkende anvendes til ikke-bærende vægge.
(61) Teglsten er byggematerialer af forholdsvis lille format. På grund af deres ujævne overflade bliver de sædvanligvis fuget, idet der åbenbart også findes teknikker, hvor man limer teglsten. Forarbejdningen af dem er forbundet med et forholdsvis stort arbejdskraft- og tidsforbrug, hvilket gør teglsten uegnet til industrielt byggeri.
b) Sondringen mellem byggematerialer til bærende og til ikke-bærende vægge
(62) Markedsundersøgelsen har vist, at beslutningen om, hvilket byggemateriale til vægkonstruktionen der vælges i forbindelse med et bestemt projekt, påvirkes af såvel ordregiveren og arkitekten som byggeentreprenøren. Hvilken af de tre persongrupper der har hvor meget indflydelse på valget af byggematerialet til vægkonstruktionen, afhænger af det enkelte tilfælde.
(63) I den forbindelse spiller såvel specifikationen af ordregiverens præferencer med hensyn til f.eks. æstetik og byggeomkostninger såvel som arkitektens konstruktive krav en rolle. Kriterier, der tages i betragtning ved valget af de forskellige byggematerialer til vægkonstruktion, er kvalitet, konstruktive egenskaber, fleksibilitet i brug, udseende, materialets pris og forarbejdningsomkostninger. Der skal i denne sammenhæng tages hensyn til såvel de specielle krav, som byggeprojektet stiller, som bygningens anvendelsesformål, den nødvendige bæreevne, ældningsbestandighed, brandsikring og lydisolering, yderligere tekniske muligheder, tidsplan osv. samt projektets samlede omkostninger. For så vidt byggeentreprenøren har mulighed for at vælge byggematerialerne til vægkonstruktionen, er omkostninger og byggetempo aspekter, som denne tager i betragtning. Disse påvirkes igen af vedkommendes erfaring med bestemte byggematerialer og de investerings- og hjælpemidler (f.eks. kraner), der er til rådighed. Med hensyn til omkostningsfaktoren skal det tages i betragtning, at materialeomkostningerne altid kun udgør en del af de samlede omkostninger ved konstruktionen af en væg.
(64) Kommissionen har derfor som led i markedsundersøgelsen spurgt alle disse beslutningstagere om, hvilken procedure de følger ved valget af byggematerialer til vægkonstruktion. Producenterne af de forskellige byggematerialer blev ligeledes anmodet om oplysninger. I Nederlandene fremgik det af denne forespørgsel, at der ved valget af byggematerialer principielt sondres mellem byggematerialer til henholdsvis bærende vægge og ikke-bærende vægge.
(65) Forskellen mellem bærende og ikke-bærende vægge er, som det allerede fremgår af betegnelsen, det pågældende byggemateriales bærende funktion. Bærende vægge sikrer bygningsstabiliteten. Der er i den forbindelse ofte tale om ydervægge. Indervægge kan imidlertid også have en bærende funktion. Der må sondres mellem sådanne vægge og vægge, som ikke har en bærende funktion med hensyn til bygningen, men kun opdeler rummet eller udfylder mellemrum inden for et bærende skelet (yder- og indervægge). Materialer til bærende vægge skal opfylde visse krav med hensyn til trykstyrke, bæreevne og stivhed. Til byggematerialer til ikke-bærende vægge stilles der derimod andre, eventuelt endog modsatte krav. Lettere ikke-bærende vægge har således den fordel, at de belaster lofternes bæreevne mindre. Tynde, ikke-bærende vægge er endvidere pladsbesparende.
(66) Disse forskellige krav til bærende og ikke-bærende vægge fører i Nederlandene til et valg mellem forskellige byggematerialer til disse forskellige anvendelsesformål. I Nederlandene anvendes først og fremmest kalksandsten til bærende vægge. [50-60]* % af alle bærende vægge fremstilles af kalksandsten. Beton er den næststørste gruppe byggematerialer. [10-15]* % af alle bærende vægge fremstilles af in-situ beton. Mindst to femtedele af dette byggemateriale forarbejdes ved hjælp af tunnelmetoden(18). Bærende vægge af præfabrikerede vægelementer af beton tegner sig for [5-10]* %. Porebeton og tegl spiller kun en meget underordnet rolle med en andel på [0-2]* % (porebeton) og [2-5]* % (tegl).
(67) Til ikke-bærende vægge anvendes derimod først og fremmest gipsprodukter. De tegner sig for en andel på [40-50]* % i forbindelse med de ikke-bærende vægge. Den næststørste andel har porebeton med [15-20]* %, fulgt af kalksandsten med [15-20]* %.
(68) Denne efterspørgselsadfærd er typisk for Nederlandene og adskiller sig principielt fra adfærden i andre lande som f.eks. Tyskland. Her er forholdet mellem anvendelsen af porebeton til bærende og ikke-bærende vægge nøjagtigt modsat af anvendelsen i Nederlandene. Mens 80 % af alle porebetonprodukter i Tyskland anvendes i forbindelse med bærende vægge, anvendes 80-85 % af alle porebetonprodukter i Nederlandene i forbindelse med ikke-bærende vægge. Beton spiller i Tyskland en mindre rolle i forbindelse med bærende vægge i boligbyggeri, mens teglsten og også andre mursten er af stor betydning. I Belgien synes betonsten derimod at være væsentligt mere udbredt end i Nederlandene og anvendes, sammen med teglsten, som det klassiske byggemateriale til vægkonstruktion. Anvendelsen af in-situ beton ved hjælp af tunnelmetoden er lang mindre udbredt i Tyskland og Belgien end i Nederlandene.
(69) Grundene til denne forskellige efterspørgselsadfærd er for det første forskellige byggetraditioner og æstetiske forestillinger, for det andet det omfattende industrialiserede byggeri i Nederlandene.
(70) I Nederlandene er byggeaktiviteterne også inden for boligbyggeriet kendetegnet ved store projekter. Mindre end 20 % af det samlede nybyggeri inden for boliger er i form af individuelt husbyggeri. I Tyskland er det derimod over 90 %. I Nederlandene frigiver regeringen store arealer til bebyggelse, hvor byggeindustrien så opfører indtil flere tusinde boligenheder (f.eks. de såkaldte "VINEX locaties"). I disse størrelsesordener svarer det sig at anvende byggematerialer, som kræver større investeringer og lavere arbejdskraftomkostninger, f.eks. in-situ beton i forbindelse med tunnelmetoden. Derfor spiller teglsten, som kræver et stort arbejdskraftforbrug på byggepladsen (lille størrelse og - som regel - behov for fugning) og dermed større arbejdskraftomkostninger og et større tidsforbrug, stort set ingen rolle.
(71) Kalksandsten er i Nederlandene det traditionelle byggemateriale, der som sådant er forholdsvis billigt, og der kan ligeledes bygges hurtigt og billigt med det med stor fleksibilitet (store elementer, fra fabrikken tilsavet til den krævede form, intet behov for fugning).
(72) Porebeton, der på grund af sin gode varmeisolering i stor udstrækning finder anvendelse i Tyskland i forbindelse med bærende vægge, kan ikke udnytte denne fordel i Nederlandene til opvejning af sin i forhold til kalksandsten betydeligt højere pris. I Tyskland anvendes 30 cm tykke porebetonelementer til bærende vægge. Disse skal kun pudses og males for at få en færdig væg, som opfylder høje varmeisoleringskrav. Der opstår ikke omkostninger til formur og yderligere isolering. I Nederlandene er glatte pudsede ydervægge derimod ikke sædvanlige. Her ønskes facader, som giver indtryk af at være teglbyggeri. Dette sker ved, at der opføres murede formure af teglsten, som monteres foran den bærende væg og det mellemliggende isoleringsmateriale. Dette betyder, at omkostningsfordelen ved porebeton, hvor der ikke er behov for isolering og formur, på forhånd bortfalder, og at porebeton dermed er et markant dyrere byggemateriale end kalksandsten. Porebeton anvendes i Nederlandene derfor kun i mindre omfang til bærende vægge inden for boligbyggeri.
(73) Da porebeton imidlertid prismæssigt ligger på samme niveau som gipsvægge, er relativt let, men giver en bedre varmeisolering, anvendes porebetonprodukter til ikke-bærende vægge i Nederlandene. Kalksandsten anvendes ligeledes på dette område. For det første har dette byggemateriale meget gode lydisolerende egenskaber, hvilket i det enkelte tilfælde kan opveje dets ulemper som tungt byggemateriale. Endvidere egner det sig på grund af sine konstruktive egenskaber navnlig til høje, ikke-bærende vægge, som der hovedsagelig er behov for inden for erhvervsbyggeri.
(74) Dermed er der i Nederlandene kun i begrænset omfang konkurrence med hensyn til substituerbarhed mellem på den ene side produkter, som anvendes i forbindelse med bærende vægge, og på den anden side produkter, som anvendes i forbindelse med ikke-bærende vægge. Dette foranlediger Kommissionen til i Nederlandene at sondre mellem et produktmarked for bærende vægge og et produktmarked for ikke-bærende vægge. Dette gælder til trods for, at en række byggematerialer, som er egnede til bærende vægge, også kan finde anvendelse i forbindelse med ikke-bærende vægge og omvendt. Dette er navnlig tilfældet med hensyn til kalksandsten, som er det eneste byggemateriale til vægkonstruktion, der i nævneværdigt omfang i samme udstrækning finder anvendelse i forbindelse med bærende og ikke-bærende vægge. De producenter, der fremstiller produkter, som er egnede til begge slags vægge, står på markedet for bærende vægge i vidt omfang over for andre konkurrenter og er udsat for andre konkurrencevilkår end på markedet for ikke-bærende vægge.
(75) CVK er som den eneste producent af kalksandsten i Nederlandene i sin prissætning af produkter, som anvendes i forbindelse med bærende vægge, ikke begrænset af priser, som forlanges på markedet for produkter, som er bestemt til ikke-bærende vægge. Det fremgår af Kommissionens markedsundersøgelse, at CVK har stort kendskab til den konkrete anvendelse af sine produkter(19). For det første kender CVK i mange tilfælde sine produkters bestemmelsessted, da selskabet selv ofte står for leveringen af sine produkter til en bestemt byggeplads. Derudover har CVK ved leveringen af elementer, som udgør halvdelen af selskabets omsætning, adgang til arkitektplanerne. Haniel har desuden anført, at det af tykkelsen af en væsentlig del af kalksandstensprodukterne kan udledes, om de skal anvendes i forbindelse med bærende eller ikke-bærende vægge. Disse oplysninger blev også bekræftet af Raab Karcher under høringen. Kommissionen er derfor også under hensyntagen til parternes og CVK's svar på klagepunktsmeddelelsen og drøftelsen af dette spørgsmål ved høringen af den opfattelse, at CVK er i stand til at differentiere sine priser i overensstemmelse med den iagttagede konkurrencesituation. I denne forbindelse er der mulighed for en implicit prisdifferentiering mellem store og små byggeprojekter gennem mængderabatter og faste transportpriser. CVK har anført, at selskabet yder grossister inden for byggematerialer projekt- og byggeentreprenørspecifikke rabatter.
(76) Selv hvis det ikke skulle være muligt for CVK at foretage en prisdifferentiering mellem produkter af kalksandsten til henholdsvis bærende og ikke-bærende vægge, kan det antages, at CVK først og fremmest afpasser sin prisstrategi efter kravene på markedet for bærende vægge, da CVK sælger [60-80]* % af sine produkter på markedet for bærende vægge.
c) Medtagelse af in-situ beton i markedet for byggematerialer til bærende vægge
(77) Resultatet af markedsundersøgelsen rejser det spørgsmål, om og hvorvidt in-situ beton også skal omfattes af markedet for byggematerialer til bærende vægge. Dette gælder navnlig for in-situ beton, der forarbejdes ved hjælp af tunnelmetoden. Som anført i betragtning 58 er denne metode forbundet med høje faste investeringsomkostninger, som først svarer sig ved en bestemt størrelsesorden. Ifølge forskellige oplysninger ligger denne enten på ca. 30-50 boligenheder eller allerede på ca. 15 boligenheder i identisk form og størrelse. Det betyder, at denne metode ikke kun ikke udgør et alternativ i forbindelse med mindre projekter, men heller ikke i forbindelse med større projekter, hvor man af æstetiske og sociale grunde ønsker at undgå et monotont byggeri. Uanset hvor mange boligenheder der præcist skal opføres, for at tunnelmetoden kan svare sig, kan det konkluderes, at kalksandsten ikke konkurrerer med in-situ beton i forbindelse med mindre byggeprojekter(20).
(78) Endvidere fremstilles der ved hjælp af tunnelmetoden ikke kun vægge, men også lofter i samme arbejdsgang. Af denne grund udgør valget af tunnelmetoden i mindre grad en beslutning om pris end om system. Såfremt en bygherre f.eks. i forbindelse med et byggeprojekt med kalksandstensprodukter ønsker at skifte til in-situ beton ved hjælp af tunnelmetoden, vil dette ikke kun medføre et skift af byggematerialerne til vægkonstruktion, men også en ændring af gulv-/loftsmaterialerne. Dette betyder, at et sådant skift til tunnelmetoden vil resultere i en ændring af hele byggekonceptet. Derfor vil in-situ beton i forbindelse med tunnelmetoden snarere udgøre et lidet sandsynligt alternativ for bygherrer, som på nuværende tidspunkt anvender kalksandstensprodukter til deres projekter.
(79) Parterne og CVK har i deres svar på klagemeddelelsen og ved høringen bekræftet og uddybet deres opfattelse, at in-situ beton i enhver form skal omfattes af det relevante produktmarked.
(80) Det er imidlertid ikke nødvendigt at tage endelig stilling til spørgsmålet om, hvorvidt in-situ beton og navnlig in-situ beton i forbindelse med tunnelmetoden skal omfattes af markedet for byggematerialer til bærende vægge, da det ikke indvirker på vurderingen af fusionen. Også på grundlag af den bredere afgrænsning af det relevante produktmarked, som omfatter alle former for in-situ beton, og som parterne anser for at være den rigtige, har den foreliggende fusion ført til skabelse af en dominerende stilling for CVK i Nederlandene.
4. Sammenfatning vedrørende de relevante produktmarkeder
(81) På grundlag af ovenstående betragtninger er Kommissionen af den opfattelse, at der med henblik på vurderingen af den anmeldte fusion skal sondres mellem et marked for byggematerialer til bærende vægge og et marked for byggematerialer til ikke-bærende vægge i Nederlandene. I den forbindelse er det med hensyn til markedet for byggematerialer til bærende vægge ikke nødvendigt at tage endelig stilling til, om in-situ beton, navnlig in-situ beton, der forarbejdes ved hjælp af tunnelmetoden, skal omfattes af dette marked, da dette ikke indvirker på vurderingen af fusionen.
B. Det relevante geografiske marked
(82) Parterne har afgrænset det relevante geografiske marked med hensyn til Nederlandene som nationalt. Selv om nogle grossister inden for byggematerialer har en tendens til at operere på regionalt plan, er transportomkostninger i Nederlandene ikke af en sådan betydning, at byggematerialer ikke kan leveres i hele Nederlandenes område. Transporten af byggematerialer til vægkonstruktion foretages ved hjælp af lastvogn, for langt hovedpartens vedkommende fra produktionsstedet direkte til byggepladsen.
(83) Undersøgelserne har bekræftet, at der findes et nationalt nederlandsk marked. Markedsundersøgelsen har vist, at priserne for de fleste byggematerialer til vægkonstruktion beregnes frit leveret fra produktionsstedet for leverancer overalt i Nederlandene, selv om transportomkostninger ikke udgør en uvæsentlig omkostningsfaktor. Som eneste producent af kalksandsten kan CVK desuden forsyne enhver byggeplads i Nederlandene direkte fra den nærmeste kalksandstensfabrik.
(84) I de nederlandske grænseområder foregår der ganske vist tilsyneladende import af byggematerialer til vægkonstruktion fra Belgien og Tyskland. Denne er imidlertid marginal og kan ikke begrunde, at dele af Belgien og Tyskland omfattes af det relevante geografiske marked. Markedsundersøgelsen har vist, at der findes hindringer for adgangen til markedet, navnlig som følge af forskellige byggenormer og arbejdsmiljøregler. F.eks. må manuelt forarbejdede sten i Nederlandene ikke veje mere end 18 kg, hvilket ikke er tilfældet i andre medlemsstater. På den anden siden medfører byggenormerne i f.eks. Tyskland, at de tilsvarende vægtykkelser er større, og at væggene dermed også er dyrere end i Nederlandene på grund af det heraf følgende større materialeforbrug. Alle væsentlige virksomheder, som er aktive på det nederlandske marked for byggematerialer til vægkonstruktion, er også etableret i Nederlandene. Belgiske og tyske producenter, der er aktive i Nederlandene, opererer ligeledes via nederlandske datterselskaber.
(85) Kommissionen er derfor af den opfattelse, at det relevante geografiske marked skal afgrænses til det nationale marked i forbindelse med den foreliggende beslutning og omfatter hele Nederlandene.
C. Konkurrencevurdering
(86) Kommissionen er nået til det resultat, at den foreliggende fusion - CVK's erhvervelse af kontrol med medlemsfabrikkerne og Haniels og Cementbouws erhvervelse af kontrol med CVK - har ført til skabelse af en dominerende stilling for CVK samt de indirekte moderselskaber Haniel og Cementbouw, der kontrollerer CVK, på markedet for byggematerialer til bærende vægge i Nederlandene.
(87) Nedenfor gøres der først rede for parternes nuværende dominerende stilling på markedet og dernæst for, om den foreliggende fusion har ført til skabelsen heraf.
1. Parternes dominerende stilling
a) Principper
(88) De Europæiske Fællesskabers Domstol har defineret en dominerende stilling som en virksomheds økonomiske magtposition, som sætter denne i stand til at hindre, at der opretholdes en effektiv konkurrence på det relevante marked, idet den kan udvise en i betydeligt omfang uafhængig adfærd over for sine konkurrenter og kunder og i sidste instans over for forbrugerne. En sådan stilling udelukker ikke, at der består en vis konkurrence, men den sætter det dominerende firma i stand til, om end ikke at bestemme, så dog i det mindste mærkbart at øve indflydelse på de vilkår, hvorunder konkurrencen udvikler sig, og under alle omstændigheder i vidt omfang i stand til at handle uden at skulle tage hensyn hertil og uden at denne adfærd er til skade for virksomheden.
(89) En dominerende stilling kan være en følge af en række faktorer, som hver for sig ikke nødvendigvis er afgørende, men blandt disse faktorer har omfattende markedsandele meget stor betydning. Et vigtigt bevis for, at der foreligger en dominerende stilling, er i øvrigt forholdet mellem markedsandele for de virksomheder, der deltager i fusionen, og konkurrenternes markedsandele, særlig de største konkurrenters(21).
b) Strukturen af markedet
(90) Det samlede nederlandske marked for byggematerialer til vægkonstruktion havde i 2000 et volumen på [...]* m3. Værdien af markedet udgjorde [...]* EUR. Markedet for byggematerialer til bærende vægge havde et volumen på [...]* m3 og en værdi på [...]* EUR. Såfremt in-situ beton ikke omfattes af markedet for bærende vægge, reduceres dets omfang til [...]* m3 og [...]* EUR. Hvis det kun er in-situ beton i forbindelse med tunnelmetoden, der ikke omfattes, vil markedet have en størrelse på [...]* m3 og en værdi på [...]* EUR(22).
(91) Nedenfor vises parternes og deres vigtigste konkurrenters markedsandele (efter volumen) med hensyn til alle byggematerialer til bærende vægkonstruktion samt alternativt uden henholdsvis in-situ beton og in-situ beton i forbindelse med tunnelforskalling(23):
TABELPOSITION
(92) Ifølge Kommissionens undersøgelser har CVK selv en markedsandel på over [50-60]* % i forbindelse med byggematerialer til bærende vægge. Den næststørste markedsaktør med en markedsandel på knap [2-5]* % er Cementbouw, der som følge af den foreliggende fusion sammen med Haniel har erhvervet kontrol med CVK. Cementbouws markedsstilling beror på aktiviteter inden for præfabrikerede vægelementer af beton og in-situ beton. Foruden via CVK er Haniel kun aktiv på det nederlandske marked med Fels' aktiviteter. Parternes fælles markedsandel udgør derfor næsten [60-70]* %. Den nærmeste konkurrent er producenten af in-situ beton, Mebin, med en markedsandel på ca. [2-5]* %. Efterfølgende konkurrenter har markedsandele på under 2 %. CVK's markedsandel er dermed over [10-15]* gange så stor som den største konkurrents markedsandel.
(93) Såfremt in-situ beton ikke omfattes af markedet for byggematerialer til bærende vægge, vil CVK's markedsandel alene udgøre [60-70]* %, da CVK ikke tilbyder in-situ beton. Medregnes Cementbouws markedsandel, når parterne op på en markedsandel på ca. [60-70]* %. Ud fra denne hypotese vil den største uafhængige konkurrent, Mebin, ikke være aktiv på det relevante produktmarked. Dermed vil der kun være et lille antal betydeligt mindre konkurrenter, hvis markedsandele ikke overstiger, til dels endog ligger betydeligt under 2 %.
(94) Hvis det kun er in-situ beton i forbindelse med tunnelmetoden der ikke omfattes af markedsafgrænsningen, vil CVK's markedsandel udgøre [50-60]* %. Medregnes Cementbouws markedsandel, når parterne op på en markedsandel på ca. [60-70]* %.
(95) Parternes og konkurrenternes beskrevne markedsstillinger har - heller ikke ifølge parterne - stort set ikke ændret sig i de seneste år.
c) Den rolle, som de forskellige byggematerialer til vægkonstruktion spiller
(96) Ingen af CVK's konkurrenter i Nederlandene er aktive inden for kalksandsten. CVK er i Nederlandene den eneste producent og leverandør af dette byggemateriale. I Nederlandene er kalksandsandsten imidlertid af de allerede beskrevne grunde det traditionelle og forsat mest populære byggemateriale til vægkonstruktion. Det er endvidere det eneste byggemateriale til vægkonstruktion, som i betydeligt omfang finder anvendelse i forbindelse med såvel bærende som ikke-bærende vægge.
(97) In-situ beton kan ikke betragtes som et materiale, der øver et betydeligt konkurrencemæssigt pres på CVK. For det første udgør andelen af in-situ beton på markedet for byggematerialer til vægkonstruktion som helhed kun [10-15]* %, hvoraf Cementbouw allerede tegner sig for ca. [0-2]* %. Ifølge brancheforeningen VOBN synes in-situ betons andel at have været stabil; ifølge en række markedsaktører er den endog faldet en anelse. Adspurgte markedsaktører har begrundet dette med en tendens til mindre og mere diversificerede byggeprojekter. For det andet afhænger det konkurrencemæssige pres på markedet ikke alene af et produkts markedsstilling, men ligeledes af markedsstillingen for de konkurrenter, der tilbyder dette produkt. Som der allerede er redegjort nærmere for, er konkurrenterne på markedet for byggematerialer til vægkonstruktion imidlertid spredte. Den største producent af in-situ beton, Mebin, har på det samlede marked for byggematerialer til bærende vægge kun en markedsandel på [2-5]* %, mens de øvrige konkurrenters markedsandel ligger på under 2 %. Heroverfor tegner parterne sig for en markedsandel på [60-70]* %, hvoraf CVK alene tegner sig for [50-60]* %.
(98) For konkurrenternes markedsstilling er det imidlertid af betydning, hvilke produkter de tilbyder. Dette gælder navnlig i den foreliggende sag, da det pågældende marked er et differentieret produktmarked, hvor forskellige produkter til samme anvendelsesformål i forskelligt omfang konkurrerer indbyrdes. Det afhænger af produktets egenskaber og den specifikke situation, om et bestemt produkt konkurrerer direkte med et andet produkt eller ej, hvorfor det f.eks. - som anført i forbindelse med afgrænsningen af det relevante produktmarked - er tvivlsomt, om in-situ beton skal omfattes af det relevante marked. På et sådant marked kan muligheden for at tilbyde et bestemt produkt, som eventuelt er særlig populært blandt visse forbrugere eller til visse anvendelsesformål, være af betydning for en virksomheds markedsstilling. I den henseende styrkes CVK's markedsstilling ud over selskabets rene markedsandel som følge af, at CVK er den eneste producent af kalksandsten i Nederlandene.
d) Hindringer for adgangen til markedet
(99) Kommissionen er også under hensyntagen til parternes og CVK's svar på klagepunktsmeddelelsen og drøftelsen ved høringen af den opfattelse, at der er tale om betydelige hindringer for adgangen til markedet. CVK kontrollerer alle kalksandstensfabrikker i Nederlandene og dermed produktionen af langt det vigtigste af de byggematerialer, der skal omfattes af det relevante produktmarked. Kommissionens markedsundersøgelse har vist, at det for producenter af andre byggematerialer til vægkonstruktion vil være meget tidskrævende og forbundet med store investeringer at optage produktionen af produkter af kalksandsten. Noget tilsvarende gælder også for andre byggematerialer som f.eks. porebeton. Produktionsprocesserne og dermed også produktionsstederne er forskellige for hvert byggemateriale til vægkonstruktion.
(100) Haniel har ganske vist kun angivet investeringsomkostningerne til en kalksandsfabrik til ca. [...]* EUR. Opførelsen af en ny fabrik for fremstilling af færdigblandet beton koster ifølge Haniel [...]* EUR; Cementbouw har imidlertid sat disse investeringsomkostninger væsentligt højere. Desuden har de konkurrenter, der er blevet adspurgt som led i markedsundersøgelsen, generelt anført, at de kun med store vanskeligheder kan udvide deres eksisterende produktionskapacitet eller for den sags skyld optage produktionen af et andet byggemateriale til vægkonstruktion. En adspurgt konkurrent har nærmere angivet, at opførelsen af en ny kalksandstensfabrik kræver en investering på [...]* EUR og en myndighedsgodkendelse, som kun vanskeligt lader sig indhente, og at selve opførelsen af fabrikken vil strække sig over to år. I modsætning til den opfattelse, som parterne har givet udtryk for, dvs. at hindringerne for adgangen til markedet er minimale, antager Kommissionen under disse omstændigheder, at eventuelle nye aktører på markedet ikke øver et konkurrencemæssigt pres, som vil være tilstrækkeligt til at kontrollere CVK's handlefrihed på det relevante marked. I den seneste tid har der således også kun kunnet konstateres få nye aktører på markedet, som alle var begrænset til betonområdet.
(101) I forbindelse med kalksandsten er der desuden en betydelig overkapacitet, som gør det lidet attraktivt for nye aktører at gå ind på markedet - også efter CVK's lukning af tre af de oprindeligt 11 kalksandstensfabrikker. CVK's øvrige produktionssteder er desuden jævnt fordelt over hele Nederlandene, således at CVK kan forsyne enhver kunde fra en fabrik i nærheden. Kommissionens markedsundersøgelse har vist, at også denne faktor styrker CVK's stilling.
e) Indkøbsstyrke
(102) Kommissionen er også under hensyntagen til parternes og CVK's svar på klagepunktsmeddelelsen og drøftelsen ved høringen af den opfattelse, at CVK's kunder ingen indkøbsstyrke har. Ingen enkelt kunde er aftager af en væsentlig del af CVK's omsætning. De fem største grossister inden for byggematerialer tegner sig ganske vist for ca. [60-80]* % af CVK's salg, og den største af disse tegner sig alene for en andel på [20-30]* %. En sådan andel af det samlede salg giver imidlertid ikke den største aftager indkøbsstyrke, da der er tilstrækkeligt mange andre grossister inden for byggematerialer som alternativ. Nogle af disse grossister er desuden indkøbsforeninger (nederlandsk: "inkoopcombinaties"). Det afgørende er, at grossisterne inden for byggematerialer er afhængige af at handle med CVK's produkter. Der er med hensyn til kalksandsten tale om det vigtigste byggemateriale til vægkonstruktion i Nederlandene. Det næstvigtigste byggemateriale til vægkonstruktion er beton. Dette udgør imidlertid intet alternativ for grossisterne inden for byggematerialer, da hverken in-situ beton eller i nævneværdigt omfang præfabrikerede betonelementer sælges via dem. Intet andet byggemateriale kan derfor erstatte grossisternes salg af kalksandsten. Dette bekræftede Raab Karcher også ved høringen. Det er ganske vist muligt - som Haniel har anført - at såfremt grossistens tilbud på kalksandsten ikke er prisbilligt, risikerer den pågældende at miste byggeprojektet til beton. Heraf fremgår imidlertid kun, at grossisten med sit tilbud på kalksandsten - og indirekte også CVK - konkurrerer med leverandører af beton, men ikke, at grossisten er i stand til selv at danne modvægt mod CVK's styrke.
(103) I øvrigt har CVK en betydelig indflydelse på prissætningen over for byggevirksomhederne. Grossisterne inden for byggematerialer bærer ganske vist den finansielle risiko i forbindelse med salget. Det er imidlertid ikke grossisterne, men byggeentreprenørerne, der beslutter, hvilke byggematerialer der vælges. Som der allerede er redegjort nærmere for, har CVK generelt et stort kendskab til brugernes identitet og anvendelsen af sine produkter. Leveringen sker således direkte fra den kalksandstensfabrik, der ligger tættest på det pågældende byggeprojekt. Ifølge CVK ydes der rabatter til grossister, idet disse kan være betinget af levering til bestemte byggeentreprenører eller bestemte byggeprojekter. Byggeentreprenørerne er imidlertid i øvrigt meget spredte og ikke i stand til selv at danne modvægt mod leverandørernes styrke. Den andel af efterspørgslen, som de store byggekoncerner som Bam Groep, Koninklijke Volker Wessels Stevin, Heijmans, Ballast Nedam og HBG hver især tegner sig for, er også for lille til, at disse kan danne modvægt og opveje CVK's overlegne stilling på udbudssiden.
f) Konkurrencens indflydelse på det tilstødende marked
(104) CVK's handlefrihed på markedet for byggematerialer til bærende vægge begrænses heller ikke af konkurrencesituationen på det tilstødende marked for byggematerialer til ikke-bærende vægge, hvor CVK har en svagere markedsstilling. Kommissionens konstatering i klagepunktsmeddelelsen med hensyn til, at CVK i forbindelse med sin prissætning kan tage hensyn til, om selskabets produkter anvendes i forbindelse med bærende eller ikke-bærende vægge, og først og fremmest afpasser sin prissætning efter konkurrencesituationen på det for CVK vigtigste marked for bærende vægge, er ikke blevet modbevist af parterne og CVK. I den henseende henvises til bemærkningerne i betragtning 75 og 76.
g) Forbindelse til Cementbouw
(105) CVK's dominerende stilling på det nederlandske marked for byggematerialer til bærende vægge er endvidere kendetegnet ved CVK's strukturelle forbindelse til moderselskabet Cementbouw, som kontrollerer CVK.
(106) Cementbouw opererer på det relevante marked med sit udbud af in-situ beton og præfabrikerede betonelementer. Inden for præfabrikerede vægelementer af beton har Cementbouw navnlig en stærk stilling i segmentet for mindre elementer, som hovedsagelig anvendes inden for boligbyggeri, dvs. i forbindelse med de produkter, hvor der er en nøje substituerbarhed i forhold til kalksandsten. I fællesskab kan CVK og Cementbouw dermed (alt efter markedsafgrænsning) tilbyde tre eller to af de vigtigste byggematerialer til bærende vægge. På et differentieret produktmarked som det foreliggende råder CVK/Cementbouw dermed over en handlefrihed, der er udvidet betydeligt i forhold til konkurrerende leverandører af byggematerialer til vægkonstruktion, da ingen anden konkurrent på samme måde er i stand til i så stor udstrækning at dække aftagernes behov.
(107) Desuden driver Cementbouw virksomhed i det efterfølgende markedsled inden for handel med byggematerialer. På dette område er Cementbouw en af de største nederlandske grossister, som navnlig står stærkt på markedet i den vestlige, nordlige og østlige del af Nederlandene(24). En række grossister inden for byggematerialer har anført, at de af CVK's grossister, der hører ind under Cementbouw, stilles bedre end uafhængige grossister. Begge faktorer bidrager til, at CVK/Cementbouw har en betydeligt udvidet handlefrihed i forhold til konkurrenterne.
(108) Cementbouw har gjort gældende, at den strukturelle forbindelse mellem CVK og Cementbouw ikke kan tages i betragtning i forbindelse med konkurrencevurderingen, da CVK ikke kontrolleres af Cementbouw, og begge virksomheder tidligere konkurrerede indbyrdes. Af de grunde, der er anført i afsnit II i denne beslutning, antager Kommissionen imidlertid, at Cementbouw sammen med Haniel kontrollerer CVK. I forbindelse med vurderingen af den foreliggende fusions virkninger kan det derfor ikke antages, at Cementbouw og CVK optræder uafhængigt af hinanden som konkurrenter på markedet.
h) Resultat
(109) Parternes stilling på markedet kan således sammenfattes på følgende måde: CVK har med over [50-60]* % langt den største markedsandel. Hertil kommer Cementbouws markedsandel på næsten [2-5]* %, således at parterne når op på en samlet markedsandel på næsten [50-60]* %. Det resterende markedsvolumen er fragmenteret og fordelt mellem konkurrenter med markedsandele i det nedre encifrede procentområde. CVK er desuden den eneste nederlandske leverandør af det vigtigste byggemateriale til vægkonstruktion i Nederlandene. Den magtposition, som parterne har på markedet, opvejes ikke af indkøbsstyrke hos modparten på markedet. Endvidere skal det tages i betragtning, at Cementbouw er aktiv med andre vigtige byggematerialer til vægkonstruktion både på det relevante marked selv og i det efterfølgende markedsled inden for handel med byggematerialer. Kombinationen af alle disse faktorer giver parterne en dominerende stilling på markedet for byggematerialer til bærende vægge i Nederlandene.
2. Skabelse af den dominerende stilling som følge af fusionen
(110) På grundlag af sine undersøgelser er Kommissionen af den opfattelse, at parternes ovenfor beskrevne dominerende stilling blev skabt som følge af den fusion af alle nederlandske producenter af kalksandsten, der blev gennemført den 9. august 1999, til en selvstændigt fungerende virksomhed, CVK, der kontrolleres i fællesskab af Haniel og Cementbouw.
(111) Inden fusionen var de kalksandstensfabrikker, der var sluttet sammen i CVK, retligt og økonomisk selvstændige. Det var kun markedsføringen af deres produkter, der var centraliseret i den fælles salgsorganisation CVK. Hverken de producenter af kalksandsten, der kontrolleredes af Haniel, eller de leverandører, der kontrolleredes af henholdsvis Cementbouw og RAG, havde hver for sig alene en markedsandel på markedet for byggematerialer til bærende vægge, som gør det rimeligt at slutte, at der var tale om en dominerende stilling. På grundlag af Haniels skøn havde Haniels fabrikker og Cementbouws fabrikker på markedet for byggematerialer til bærende vægge hver især en markedsandel på ca. [20-30]* %, mens RAG's fabrikker havde en markedsandel på ca. [5-10]* %(25).
(112) Det forhold, at de kalksandstensfabrikker, der indgik i CVK, allerede inden fusionen var tilknyttet en fælles salgsorganisation, begrunder ikke den opfattelse, at disse virksomheder via CVK allerede havde en dominerende stilling på markedet, og at fusionen således ikke havde ændret markedsstrukturen væsentligt. Omdannelsen af en fælles salgsorganisation til en selvstændigt fungerende virksomhed udgør derimod en strukturel ændring af markedsforholdene, som kan føre til skabelse af en dominerende stilling. I det foreliggende tilfælde har dette været resultatet, da fusionen varigt forbinder de 11 nederlandske kalksandstensproducenter under CVK's fælles ledelse.
(113) Mens den fælles salgsorganisation, der fandtes inden transaktionen, kun centraliserede et - om end vigtigt - parameter i forbindelse med CVK-medlemsfabrikkernes konkurrencemæssige adfærd, dvs. markedsføringen af deres produkter, er alle led i værditilvækstkæden (forskning og udvikling, indkøb, logistik, produktion, markedsføring osv.) nu centraliseret inden for CVK, og alle strategiske beslutninger i denne henseende, som er væsentlige for virksomhedens adfærd og succes i konkurrencen, træffes centralt af CVK's ledelse.
(114) Desuden er den strukturelle ændring af markedsforholdene som følge af, at der er oprettet en selvstændigt fungerende virksomhed, generelt af mere varig karakter end oprettelsen af en fælles salgsorganisation. Mens medlemmerne af en fælles salgsorganisation forholdsvis let kan udtræde af denne og derefter igen udvise en uafhængig adfærd over for hinanden på markedet, uden at dette normalt kræver omfattende omstruktureringer, kan de forskellige virksomhedsfunktioner mellem de tidligere adskilte virksomheder i forbindelse med en selvstændigt fungerende virksomhed i den grad være blevet integreret, at det er forbundet med store problemer eller overhovedet ikke længere er muligt senere at foretage en opsplitning og genoprette den oprindelige tilstand(26).
(115) Endvidere skal det tages i betragtning, at Cementbouws aktiviteter på det relevante marked og i det efterfølgende markedsled inden for handel med byggematerialer først som følge af fusionen fuldt ud kom CVK som helhed til gode.
(116) Den konstatering, at fusionen har ført til skabelse af en dominerende stilling for CVK på det nederlandske marked for byggematerialer til bærende vægge, bekræftes endelig af en række udviklingstendenser på markedet og med hensyn til CVK's konkurrencemæssige adfærd efter fusionen, som Kommissionen har konstateret som led i markedsundersøgelsen.
(117) Mens prisniveauet i forbindelse med kalksandsten tidligere snarere var steget moderat (prisforhøjelse i 1999 og 2000 på [0-5]* %), hævede CVK i 2001 sine priser med [5-10]* % og i 2002 med [5-10]* %. I samme periode er efterspørgslen efter byggematerialer til vægkonstruktion ifølge de oplysninger, Kommissionen råder over, snarere faldet, og med hensyn til andre produkter, navnlig tegl, er prisniveauet faldet eller forblevet på samme niveau. En lang række kunder har anført, at CVK ensidigt påtvinger sine priser og ikke er rede til at indgå i prisforhandlinger. Ved høringen anførte Raab Karcher desuden, at det inden 1999 - trods eksistensen af salgsorganisationen CVK - i konkrete tilfælde absolut havde været muligt at opnå individuelle prisforhandlinger med enkelte kalksandstensfabrikker. Efter CVK's omdannelse til en selvstændigt fungerende virksomhed afslog CVK's medlemsfabrikker derimod at indgå i individuelle forhandlinger med kunder og henviste disse til CVK's hovedkontor i Hilversum.
(118) Som reaktion på sin eksisterende overkapacitet lukkede CVK i 2001 og 2002 tre af de elleve kalksandstensfabrikker (fabrikkerne Bergumermeer og Vogelenzang i 2001, fabrikken Boudewijn i 2002) med en produktionskapacitet på i alt [...]* bwf(27); dette vedrører ca. [15-20]* % af alle CVK-fabrikkers samlede kapacitet.
(119) CVK har angiveligt ensidigt fastsat transportgodtgørelser og -betingelser til fordel for sig selv. Kunder er efter sigende blevet foranlediget til hos CVK også at købe den lim, der skal bruges til opførelsen af vægge af kalksandsten, og som CVK får leveret fra Cementbouw, idet CVK nægter af yde garanti, hvis der anvendes lim fra andre producenter. Grossister inden for byggematerialer, men også andre markedsaktører har anført, at de i stigende grad er blevet ignoreret eller marginaliseret af CVK og som følge af ensidige prisforhøjelser har måttet acceptere reducerede bruttoavancer.
(120) En række adspurgte markedsaktører har anført, at import fra Tyskland blev vanskeliggjort eller gjort umulig. På den ene side er nederlandske aftagere angiveligt blevet nægtet leverancer fra tyske kalksandstensfabrikker i nærheden af grænsen, som ejes af Haniel. På den anden side har adspurgte markedsaktører udtrykt frygt for, at de fra CVK ikke længere kan få leveret visse elementer af kalksandsten, der ikke kan fås i Tyskland, hvis de får leveret kalksandsten og kalksandstensblokke fra Tyskland. Dette pegede Raab Karcher ligeledes på ved høringen. Raab Karcher anførte endvidere, at en tysk kalksandstensfabrik, som indgår i Haniel-koncernen, for kort tid siden forhøjede sin tilbudspris med 55 %; Raab Karcher opfatter dette som et forsøg på at lede efterspørgslen tilbage til CVK.
(121) CVK's adfærd beskrives af en lang række markedsaktører som monopolistisk. Nogle af de adspurgte har anført, at konkurrencen er blevet reduceret. Andre har gjort opmærksom på vertikale forbindelser til Cementbouws aktiviteter inden for handel med byggematerialer.
(122) Alle disse faktorer tyder på, at CVK som følge af sin omdannelse til en selvstændigt fungerende virksomhed blevet sat i stand til i meget højere grad at udvise en uafhængig adfærd over for sine konkurrenter og kunder, end det var muligt tidligere i den fælles salgsorganisation. Mens priskonkurrencen mellem producenterne af kalksandsten inden fusionen i det væsentlige blev udelukket på denne måde, mens disse i øvrigt selvstændigt fastlagde deres virksomhedsstrategi, er det som følge af den fælles ledelse af hele den nederlandske kalksandstensindustri nu muligt for CVK fra centralt hold at rette alle konkurrenceparametre (produktudvikling og -diversificering, kapacitetstilpasning, produktionsmængder, priser osv.) ind på en gevinstmaksimering for hele virksomheden og derved over for konkurrenterne og aftagerne fuldt ud at udnytte den fordel, der er forbundet med dets overlegne stilling på markedet.
(123) Parterne og CVK er af den opfattelse, at fusionen ikke har indvirket på markedet. CVK har eksisteret siden 1947 som salgsorganisation og har dermed en mere varig karakter end mange selvstændigt fungerende joint venture-selskaber. Efter kundernes opfattelse havde CVK også inden 1999 optrådt som én leverandør på markedet. Medlemsfabrikkerne rådede ikke over selvstændige salgsstrukturer, hvorfor en udtræden heller ikke uden videre var mulig inden den foreliggende fusion. De ændringer af parternes konkurrencemæssige adfærd, som aftagere har beskrevet som led i Kommissionens markedsundersøgelse, og som tyder på, at der er blevet skabt en magtposition, har parterne dels bestridt, dels forklaret med andre faktorer. Prisstigningerne i forbindelse med kalksandsten skyldtes således øgede omkostninger og fulgte den generelle prisudvikling. Den prisstigning på 55 %, som en af Haniels tyske sandsandstensfabrikker havde gennemført, og som Raab Karcher havde gjort opmærksom på ved høringen, vedrørte en fabrik i de nye delstater, som inden Haniels overtagelse havde solgt overskudsproduktion i Nederlandene til priser, der ikke dækkede omkostningerne.
(124) Også under hensyntagen til parternes og CVK's bemærkninger fastholder Kommissionen sin opfattelse, at den foreliggende fusion har medført en strukturel ændring af markedsforholdene. En fælles salgsorganisation kan med hensyn til sin virkning på konkurrencen heller ikke ligestilles med en integreret, selvstændigt fungerende virksomhed under en fælles ledelse, når den har eksisteret i en lang årrække og enkelte medlemmers udtræden nødvendiggør visse tilpasninger, f.eks. opbygningen af selvstændige salgsstrukturer. I modsat fald vil fusioner af tidligere selvstændige virksomheder, som inden fusionen har oprettet en salgsorganisation, kun i undtagelsestilfælde kunne omfattes af fusionskontrollens materielle kriterium (skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling). De oplysninger, som Raab Karcher gav ved høringen, tyder endvidere på, at selv en salgsorganisation som CVK med en så langvarig og fast karakter ikke var i stand til fuldstændigt at fratage medlemmernes mulighed for at udøve en selvstændig konkurrencemæssig adfærd. Selv hvis CVK med de prisforhøjelser, der er blevet gennemført siden 1999, helt eller delvis har overvæltet omkostningsstigninger på kunderne, tyder dette i betragtning af den eksisterende overkapacitet, den faldende efterspørgsel og de stagnerende eller faldende priser for konkurrerende byggematerialer til vægkonstruktion på, at CVK i vidt omfang kan udvise en uafhængig adfærd over for sine konkurrenter og kunder. For en virksomhed, som er fuldstændig udsat for konkurrence, er det under sådanne betingelser nemlig ikke generelt muligt at overvælte omkostningsstigningerne fuldt ud på kunderne.
(125) Hertil kommer, at det på ingen måde er godtgjort, at CVK uden fusionen i dag fortsat havde eksisteret i den form, som selskabet havde indtil 1999. [Nærmere oplysninger vedrørende ovenstående udsagn med hensyn til den omstændighed, at NMa inden anmeldelsen af pooling-aftalen var ved at behandle en kartelsag mod CVK]*. Det antages således, at parterne nuværende dominerende stilling er blevet skabt som følge af fusionen.
C. Konklusion
(126) Kommissionen når derfor til det resultat, at fusionen har ført til skabelse af en dominerende stilling for CVK på markedet for byggematerialer til bærende vægge i Nederlandene, som bevirker, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf.
VI. TILSAGN FRA HANIEL OG CEMENTBOUW
(127) Med henblik på at løse de af Kommissionen påviste konkurrenceproblemer på markedet for byggematerialer til bærende vægge i Nederlandene fremlagde Haniel og Cementbouw først et udkast til tilsagn, hvorefter Haniel og Cementbouw i det væsentlige skulle annullere samarbejdskontrakten og afhænde de kapitalandele i virksomhederne Anker, Vogelenzang og Van Herwaarden, som de havde købt af RAG i 1999, til en uafhængig tredjemand. Pooling-aftalen og ændringen af CVK's vedtægter skulle opretholdes; køberen af de kapitalandele, der skulle afhændes, skulle forpligte sig til at deltage i pooling-aftalen og CVK's nuværende struktur.
(128) Efter at Kommissionens tjenestegrene havde gjort parterne opmærksom på, at dette udkast til tilsagn efter deres opfattelse ikke var tilstrækkeligt til at løse de af Kommissionen påviste konkurrenceproblemer, afgav Haniel og Cementbouw de nedenfor beskrevne tilsagn, hvis fulde ordlyd findes i bilaget til denne beslutning.
(129) Haniel og Cementbouw forpligter sig til
a) inden [...]* efter vedtagelsen af Kommissionens beslutning at annullere pooling-aftalen, ophæve ændringen af CVK's vedtægter og opløse CVK
b) med øjeblikkelig virkning at annullere samarbejdskontrakten
c) samtidig med pooling-aftalens ophævelse at bringe den fælles kontrol med virksomhederne Anker og Van Herwaarden til ophør [beskrivelse af de nærmere vilkår for ophøret af den fælles kontrol med Anker og Van Herwaarden]*
d) såfremt virksomheden Vogelenzang, som på nuværende tidspunkt ikke har nogen aktiviteter, skulle genoptage produktionen, forpligter Haniel og Cementbouw sig til at bringe den fælles kontrol med denne virksomhed til ophør på samme måde som fastsat for Anker og Van Herwaarden.
(130) Haniel og Cementbouw forpligter sig endvidere [tilsagn vedrørende CVK's interne organisation]*.
(131) Tilsagnet indeholder desuden bestemmelser vedrørende udpegning af en administrator, som har til opgave at overvåge parternes overholdelse af tilsagnet.
VII. KONKURRENCEMÆSSIG VURDERING AF DEN ANMELDTE FUSION UNDER HENSYNTAGEN TIL TILSAGNET FRA HANIEL OG CEMENTBOUW
(132) Det udkast til tilsagn, som parterne først afgav, er efter Kommissionens opfattelse ikke tilstrækkeligt til at løse konkurrenceproblemerne med hensyn til det nederlandske marked for byggematerialer til bærende vægge. Udkastet til tilsagn eliminerer nemlig kun Haniels og Cementbouws fælles kontrol med CVK uden samtidig at eliminere CVK's dominerende stilling, der er blevet skabt som følge af fusionen. Udkastet til tilsagn er baseret på den - ifølge bemærkningerne i denne beslutnings afsnit II urigtige - antagelse, at det kun er Haniels og Cementbouws erhvervelse af den fælles kontrol med CVK, der skal omfattes af Kommissionens undersøgelse i den foreliggende sag, mens CVK's samtidige erhvervelse af kontrollen med sine medlemsvirksomheder på grundlag af NMa's beslutning af 20. oktober 1998 ikke henhører under Kommissionens kompetence.
(133) De endelige tilsagn, der er beskrevet i betragtning 129-131, er efter Kommissionens opfattelse derimod tilstrækkelige til på passende vis at løse konkurrenceproblemerne.
(134) Gennem disse tilsagn ophæves således de virkninger af fusionen, som blev beskrevet i afsnit II. Gennem annulleringen af pooling-aftalen og samarbejdskontrakten elimineres CVK's kontrol med medlemsvirksomhederne. Det betyder, at virksomhederne De Hazelaar, Loevestein, Hoogdonk, Rijsbergen og Boudewijn, der ejes 100 % af Haniel, samt virksomhederne Harderwijk, Roelfsema og Bergumermeer, der ejes 100 % af Cementbouw, igen udelukkende vil blive kontrolleret af deres respektive ejere.
(135) Den fælles kontrol med de tre joint venture-selskaber Anker, Van Herwaarden og Vogelenzang, der samtidig er blevet genoprettet, elimineres ved hjælp af følgende foranstaltninger: En af de to parter, dvs. Haniel eller Cementbouw, overtager enekontrollen med en af de to virksomheder Anker og Van Herwaarden. [Nærmere vilkår i forbindelse med Haniels eller Cementbouws erhvervelse af enekontrollen med Anker og Van Herwaarden]*.
(136) [Analyse af visse vilkår i forbindelse med Haniels eller Cementbouws erhvervelse af enekontrollen med Anker og Van Herwaarden]*.
(137) Virksomheden Vogelenzang har på nuværende tidspunkt ingen former for aktiviteter. Parterne har til hensigt at afhænde denne virksomheds aktiver til en tredjemand og fordele salgsprovenuet i forhold til deres andele. Såfremt Vogelenzangs aktiviteter derimod genoptages under de nuværende ejere, Haniel og Cementbouw, vil den ene af de to parter overtage enekontrollen med denne virksomhed på samme måde, som det er fastsat for virksomhederne Anker og Van Herwaarden.
(138) Endvidere har parterne forpligtet sig til at opløse CVK. [Beskrivelse af baggrunden for dette tilsagn fra parterne samt de foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelsen heraf]*.
(139) Dette betyder, at når tilsagnet er fuldstændig opfyldt, vil CVK ophøre med at eksistere i sin nuværende form som et joint venture-selskab, der kontrolleres af Haniel og Cementbouw i fællesskab, og hvor hele den nederlandske kalksandstensindustri er sammenfattet under en fælles ledelse. Det nuværende CVK erstattes af to leverandører af kalksandsten, som konkurrerer indbyrdes, og som tilhører de kalksandstensfabrikker, hvori henholdsvis Haniel og Cementbouw ejer alle eller hovedparten af andelene, og som er integreret i henholdsvis Haniels og Cementbouws koncern.
(140) Heller ikke under hensyntagen til deres respektive yderligere produktsortiment på det relevante marked for byggematerialer til bærende vægge kan det forventes, at Haniel eller Cementbouw hver for sig eller i fællesskab kan fastholde en dominerende stilling. Cementbouw er en virksomhed, som i lang tid har været repræsenteret på det nederlandske marked med færdigblandet beton og præfabrikerede betonelementer, og som endvidere også er vertikalt integreret i grossistleddet. Haniel har derimod hidtil hovedsagelig opereret på det tyske marked og kom først ind på det nederlandske marked i 1990'erne gennem erhvervelsen af forskellige kalksandstensfabrikker, der hørte ind under CVK. Med den nylige erhvervelse af porebetonproducenten Fels har Haniel udvidet sit produktsortiment på det nederlandske marked for byggematerialer til vægkonstruktion med et væsentligt produkt. Dette tyder på, at begge parter har forskellige interesser på det nederlandske marked, som efter bortfaldet af den salgsorganisation, der fandtes inden fusionen, udelukker en risiko for, at der opstår samordning - også med hensyn til den geografiske fordeling af de fabrikker, der tilhører henholdsvis Haniel og Cementbouw efter adskillelsen. Dette gælder også, da en fabriks beliggenhed ikke indvirker væsentligt på transportomkostningerne på grund af det nederlandske markeds minimale geografiske udstrækning.
(141) [Konkurrenceanalyse af visse vilkår i forbindelse med tilsagnet]*.
(142) [Konkurrenceanalyse af visse vilkår i forbindelse med tilsagnet]*.
(143) Den frist på [...]*, som parterne har fået til at opfylde tilsagnet, synes undtagelsesvis nødvendig i betragtning af de usædvanlige omstændigheder i denne sag. For at opløse den eksisterende, centralt integrerede selvstændigt fungerende virksomhed CVK og i stedet opbygge to kalksandstensvirksomheder, der er uafhængige af hinanden, skal det gøres muligt for parterne at gennemføre alle organisatoriske foranstaltninger, herunder de dermed forbundne aftalemæssige og arbejdsretlige krav, der er beskrevet i betragtning 138. [Nærmere oplysninger vedrørende ovenstående udsagn]*. I den henseende adskiller den foreliggende sag, hvor den fusion, som Kommissionen har undersøgt, blev gennemført for næsten tre år siden og har ført til, at der er blevet oprettet en ny, integreret virksomhed, hvis opløsning er omfattet af parternes tilsagn, sig fra det klassiske eksempel på et tilsagn om afhændelse af et eksisterende aktivitetsområde, som kan fungere selvstændigt(28).
(144) Kommissionen er derfor nået til den konklusion, at den anmeldte fusion under hensyntagen til det tilsagn, som Haniel og Cementbouw har afgivet, ikke fører til skabelse af en dominerende stilling for parterne på markedet for byggematerialer til bærende vægge i Nederlandene.
VIII. BETINGELSER OG FORPLIGTELSER
(145) I henhold til fusionsforordningens artikel 8, stk. 2, andet afsnit, første punktum, kan Kommissionen til sin beslutning knytte betingelser og forpligtelser med henblik på at sikre, at de pågældende virksomheder overholder de tilsagn, de har afgivet over for Kommissionen med henblik på at gøre fusionen forenelig med fællesmarkedet.
(146) Foranstaltninger, der resulterer i den strukturelle ændring af markedet, skal omfattes af betingelser, mens de gennemførelsesskridt, der er nødvendige for at nå dette resultat, skal omfattes af forpligtelser for parterne. Opfyldes en betingelse ikke, gælder Kommissionens forenelighedsbeslutning ikke længere. Overtræder parterne en forpligtelse, kan Kommissionen tilbagekalde sin godkendelsesbeslutning i medfør af fusionsforordningens artikel 8, stk. 5, litra b); parterne kan også pålægges bøder og tvangsbøder som omhandlet i fusionsforordningens artikel 14, stk. 2, litra a), og artikel 15, stk. 2, litra a)(29).
(147) I overensstemmelse med denne grundlæggende sondring skal Kommissionens beslutning være betinget af en fuldstændig overholdelse af Haniels og Cementbouws tilsagn om, at CVK skal opløses i sin nuværende form, og der skal oprettes to uafhængige leverandører af kalksandsten, der er uafhængige af hinanden(30). Disse tilsagn har til formål at opveje den konstaterede skabelse af en dominerende stilling for parterne på det nederlandske marked for byggematerialer til bærende vægge og dermed opretholde konkurrencen på dette marked. Alle øvrige dele af tilsagnene, navnlig de nærmere omstændigheder vedrørende den administrator, som Haniel og Cementbouw skal udpege, skal derimod omfattes af forpligtelser, da de kun skal ledsage gennemførelsen af de førnævnte betingelser.
IX. BESLUTNINGENS ADRESSATER
(148) Den foreliggende beslutning er - ligesom også den tidligere klagepunktsmeddelelse - ikke kun rettet til de anmeldende parter, men ligeledes til joint venture-selskabet CVK, som kontrolleres af parterne i fællesskab. Som følge af de særlige omstændigheder i den foreliggende sag synes det undtagelsesvis passende også at rette beslutningen til CVK. Beslutningen er ganske vist allerede indirekte rettet til CVK via virksomhedens moderselskaber. I den foreliggende sag er CVK imidlertid ikke kun den overtagne virksomhed, men derimod det instrument, hvormed fusionen blev gennemført, og CVK's umiddelbare deltagelse er også nødvendig for at opfylde de tilsagn, som Haniel og Cementbouw har afgivet. CVK er part i pooling-aftalen, og de nævnte foranstaltninger omfatter en ændring af CVK's vedtægter.
X. KONKLUSION
(149) Af ovennævnte grunde og på betingelse af, at Haniel og Cementbouw fuldt ud overholder de afgivne tilsagn, kan det antages, at fusionen ikke skaber eller styrker en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf. Fusionen skal derfor erklæres forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen i henhold til artikel 2, stk. 2, og artikel 8, stk. 2, i fusionsforordningen og artikel 57 i EØS-aftalen på betingelse af, at de tilsagn, der er anført i bilaget, opfyldes fuldt ud -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den anmeldte fusion, hvorved Franz Haniel & Cie GmbH og Cementbouw Handel & Industrie BV i overensstemmelse med fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b), har erhvervet fælles kontrol med virksomheden Coöperatieve Verkoop- en Produktievereniging van Kalkzandsteenproducenten og dennes medlemsvirksomheder, erklæres forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen.
Artikel 2
Artikel 1 er betinget af, at de af Franz Haniel & Cie GmbH og Cementbouw Handel & Industrie BV afgivne tilsagn i punkt 27, 28, 32-35 og 40 i bilaget opfyldes fuldt ud.
Artikel 3
Det påbydes, at de øvrige af Franz Haniel & Cie GmbH og Cementbouw Handel & Industrie BV afgivne tilsagn, jf. bilaget, opfyldes fuldt ud.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til:
Franz Haniel & Cie GmbH Franz-Haniel-Platz 1 D - 47119 Duisburg
Cementbouw Handel & Industrie BV Bennebroekerdijk 244 2142 LE Cruquius Nederlandene
Coöperatieve Verkoop- en Produktievereniging van Kalkzandsteenproducenten Utrechtseweg 38 1213 TV Hilversum Nederlandene
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. juni 2002.
Komission päätös,
tehty 26 päivänä kesäkuuta 2002,
yrityskeskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi
(Asia COMP/M.2650 - Haniel / Cementbouw / JV (CVK))
(tiedoksiannettu numerolla K (2002) 2315)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2003/754/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan a alakohdan,
ottaa huomioon yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1310/97(2), ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon menettelyn aloittamisesta tässä asiassa 30 päivänä marraskuuta 2001 tehdyn komission päätöksen,
on kuullut keskittymiä käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa(3),
ottaa huomioon kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomuksen tästä asiasta(4),
Sekä katsoo seuraavaa:
(1) Yritykset Franz Haniel & Cie GmbH (jäljempänä "Haniel") ja Cementbouw Handel & Industrie BV (jäljempänä "Cementbouw") ilmoittivat 24 päivänä tammikuuta 2002 neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (jäljempänä "sulautuma-asetus") 4 artiklan mukaisesti komissiolle muodostavansa yrityskeskittymän. Ilmoituksen mukaan Haniel ja Cementbouw hankkivat sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yhteisen määräysvallan yrityksessä Coöperative Verkoop- en Produktievereniging van Kalkzandsteenproducenten (jäljempänä "CVK", Alankomaat) ja sen jäsenyrityksissä vuonna 1999 tekemällä sopimuksen ja ostamalla RAG AG:n (jäljempänä "RAG", Saksa) omistusosuudet.
(2) Tutkittuaan ilmoituksen komissio ensinnäkin totesi, että ilmoitettu suunnitelma kuuluu sulautuma-asetuksen soveltamisalaan ja että sen soveltuvuus yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan on erittäin kyseenalainen. Tämän vuoksi komissio päätti aloittaa menettelyn sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla. Tutkittuaan asian yksityiskohtaisesti komissio päättelee, että ilmoitettu yrityskeskittymää koskeva suunnitelma luo tosin sellaisen määräävän aseman, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoiden merkittävällä osalla olennaisesti estyy. Osapuolten antamat sitoumukset kuitenkin mahdollistavat yrityskeskittymästä johtuvien kilpailua koskevien epäilyjen poistamisen.
I OSAPUOLET JA LIIKETOIMI
A. Osapuolet
(3) Haniel on monipuolinen saksalainen holdingyhtiö. Rakennusainealalla Haniel valmistaa ja myy seinänrakennusmateriaaleja, kuten kalkkihiekkakiveä, höyrykarkaistua kevytbetonia ja valmisbetonia. Hanielilla on toimintaa pääasiassa Saksassa. Alankomaissa Hanielilla oli ennen käsiteltävänä olevaa yrityskeskittymää toimintaa osakkaana useissa kalkkihiekkakivitehtaissa, jotka ovat CVK:n jäseniä. Lisäksi Haniel otti vuonna 2002 haltuunsa saksalaiset yritykset nimeltä Fels-Werke GmbH (jäljempänä "Fels") ja Ytong Holding AG (jäljempänä "Ytong"), jotka toimivat tytäryhtiöidensä kautta Alankomaissa rakennusaineiden alalla. Haniel on tosin antanut komissiolle sitoumuksen, jonka mukaan se sitoutuu myymään Ytongin Alankomaiden toiminnat tietyin edellytyksin(5).
(4) Cementbouw toimii Alankomaissa rakennusainekaupan, rakennustarvikekaupan, logistiikan ja raaka-aineiden, valmisbetonin ja rakennusaineteollisuuden alalla. Cementbouw kuuluu CVC Capital Partners Group Ltd:n (jäljempänä "CVC") määräysvaltaan, joka on sijoitusyhtiö, jonka toimipaikka on Kanaalisaarilla.
(5) CVK myy Alankomaissa kalkkihiekkakivituotteita ja ohjaa jäsenyritystensä tehtaiden kalkkihiekkakiven tuotantoa. Kaikki Alankomaiden kalkkihiekkakivitehtaat ovat CVK:n jäseniä. Kyseessä ovat seuraavat yritykset (prosenttiluvut kuvaavat niiden osuutta CVK:n pääomasta):
TAULUKON PAIKKA
(6) Haniel omistaa osuudet yrityksistä De Hazelaar, Loevestein, Boudewijn, Hoogdonk ja Rijsbergen. Cementbouw omistaa osuudet yrityksistä Harderwijk, Roelfsema ja Bergumermeer. Yrityksistä Anker, Vogelenzang ja Van Herwaarden Haniel ja Cementbouw omistavat kumpikin [...]* prosentin osuuden.
B. 9 päivänä elokuuta 1999 toteutetun liiketoimen tausta ja toteutus
(7) CVK syntyi vuonna 1947 aluksi jäsenyritystensä, alankomaalaisten kalkkihiekkakiven valmistajien, yhteiseksi myyntiorganisaatioksi. Vuonna 1989 CVK muutettiin osuuskunnaksi kalkkihiekkakiven valmistajien yhteistyön parantamiseksi.
(8) Alun perin itsenäiset kalkkihiekkakivitehtaat siirtyivät ajan mittaan eri yritysryhmien hallintaan. Ennen kyseessä olevaa liiketointa viisi yhdestätoista CVK:n jäsenyrityksestä oli Hanielin tytäryhtiöitä (De Hazelaar, Loevestein, Boudewijn, Hoogdonk ja Rijsbergen). Kolme kalkkihiekkakivitehdasta (Harderwijk, Roelfsema ja Bergumermeer) oli Cementbouw'n tytäryhtiöitä, ja se kuului silloin vielä alankomaalaiseen NBM Amstelland BV:hen (jäljempänä "NBM Amstelland")(6). Kaksi tehdasta (Anker ja Vogelenzang) oli RAG:n tytäryhtiöitä. Haniel omisti Van Herwaardenista [...]* prosenttia, Cementbouw / NBM Amstelland [...]* prosenttia ja RAG [...]* prosenttia.
(9) Vuonna 1998 Alankomaiden kilpailuvirastolle (Nederlandse Mededingingsautoriteit, jäljempänä "NMa") ilmoitettiin yrityskeskittymää koskevasta suunnitelmasta, jonka tarkoituksena oli hankkia CVK:lle määräysvalta jäsenyrityksissään, Alankomaiden kaikissa 11:ssä kalkkihiekkakiven valmistajassa. Määräysvallan siirtämisen oli tarkoitus tapahtua solmimalla yhteistyösopimus (Poolingovereenkomst). Ilmoitusta edelsi lähinnä vuoden 1997 loppuun asti voimassa olleeseen Alankomaiden kilpailulakiin perustunut syyttäjäviranomaisten aloittama kilpailunrajoituksia koskeva [...]* menettely CVK:ta vastaan. NMa hyväksyi ilmoitetun keskittymän 20 päivänä lokakuuta 1998 tekemällään päätöksellä.(7) NMa katsoi, että yhteistyösopimus ja CVK:n sääntöihin (statuten) tehdyt vastaavat muutokset takasivat, että jäsenyritysten ja niiden omistajien alkuperäiset taloudelliset ja organisatoriset kytkökset katkaistiin tavalla, joka varmisti, että CVK sai määräysvallan jäsenyrityksissään. Tällä tavoin jäsenyritysten (Haniel, Cementbouw / NBM Amstelland ja RAG) omistajia estettiin saamasta määräysvaltaa näissä yrityksissä. NMa:n mukaan ilmoitettu keskittymä ei olisi johtanut määräävän markkina-aseman syntymiseen tai vahvistumiseen Alankomaiden markkinoilla. [...]*
(10) RAG oli ennen tämän liiketoimen toteuttamista päättänyt luopua osuuksistaan CVK:n jäsenyrityksissä ja myydä ne Hanielille ja Cementbouw'lle. Nämä osuudet hankkimalla Haniel ja Cementbouw olisivat saaneet CVK:n jäsenyrityksissä omistamiensa osakkeiden ansiosta haltuunsa epäsuorasti kumpikin 50 prosenttia CVK:sta. Kun osapuolet olivat tehneet alustavan sopimuksen 5 päivänä maaliskuuta 1999, ne ilmoittivat aikeistaan NMa:lle. NMa ilmoitti osapuolille, että aiottu myynti ei Alankomaiden lainsäädännön mukaan synnyttäisi yrityskeskittymää, jos se toteutettaisiin yhteistyösopimuksen tekemisen jälkeen.
(11) CVK ja sen jäsenyritykset solmivat yhteistyösopimuksen 9 päivänä elokuuta 1999. Myös CVK:n sääntöjä muutettiin samana päivänä, jotta yhteistyösopimuksen määräykset saatiin otettua huomioon (Statutenwijziging). Samana päivänä allekirjoitettiin ja toteutettiin sopimus, jolla RAG myi osuutensa Hanielille ja Cementbouw'lle. Haniel ja Cementbouw solmivat lisäksi 9 päivänä elokuuta 1999 yhteistoimintasopimuksen, jossa käsiteltiin muun muassa sitä, kuinka yritykset aikoivat käyttää hyväkseen vaikutusvaltaansa CVK:ssa. [Esimerkkejä yhteistoimintasopimuksen sisällöstä]*.
II YRITYSKESKITTYMÄ
(12) Sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan yrityskeskittymä syntyy siten, että yksi tai useampi yritys saa ostamalla osakkeita tai osuuksia taikka varoja, sopimuksella tai muulla tavoin suoran tai välillisen määräysvallan, joka koskee yhtä tai useampaa yritystä kokonaisuudessaan tai jotakin sen osaa.
(13) Käsiteltävänä olevassa asiassa Haniel ja Cementbouw hankkivat määräysvallan CVK:ssa ja samalla niiden 11 jäsenyrityksessä 9 päivänä elokuuta 1999 tekemillään sopimuksilla (yhteistyösopimus, sääntömuutokset ja yhteistoimintasopimus) sekä samana päivänä sovitulla ja toteutetulla RAG:n osakkeiden hankinnalla yrityksissä Anker, Vogelenzang ja Van Herwaarden.
(14) Yhteinen määräysvalta tarkoittaa sitä, että kahdella tai useammalla yrityksellä tai henkilöllä on mahdollisuus käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa toiseen yritykseen eli mahdollisuutta estää yritykselle strategisesti tärkeitä asioita koskevat päätökset, minkä vuoksi niiden on päästävä yhteisymmärrykseen yhteisyrityksen toimintalinjaa koskevien päätösten tekemisestä. Näin on varsinkin, jos yhteisyritystä hallitsee vain kaksi yritystä yhtä suurilla ääniosuuksilla(8).
(15) Haniel ja Cementbouw saivat yhteisen määräysvallan CVK:ssa hankkimalla RAG:n osuuden. Hanielin ja Cementbouw'n epäsuorat 50 prosentin omistusosuudet CVK:sta antavat niille mahdollisuuden käyttää veto-oikeutta CVK:n jäsenkokouksessa (ledenvergadering). Veto-oikeudet syntyivät, kun RAG erosi CVK:sta, sillä sen läsnäolo jäsenkokouksessa olisi tarjonnut mahdollisuuden vaihtuviin enemmistöihin ja olisi näin ollen estänyt osakkaita saamasta määräysvaltaa jäsenkokouksessa.
(16) CVK:n jäsenkokouksessa päätetään CVK:n päättävien elinten kokoonpanot. Niitä ovat hallitus (Raad van Bestuur) ja hallintoneuvosto (Raad van Commissarissen). Säännöt ja yhteistyösopimus rajoittavat valintoja siten, että hallitukseen ei saa valita sellaisia jäseniä ja hallintoneuvostoonkin saa valita vain vähemmistöön jäävän määrän sellaisia jäseniä, joilla on samanaikaisesti tehtäviä CVK:n jäsenyritysten osakkaiden yrityksissä.
(17) Yritysten päättävien elinten kokoonpanoa koskeva päätösvalta on strategisesti tärkeä asia. Siksi tällaista päätöstä koskeva veto-oikeus antaa sen haltijalle sulautuma-asetuksessa tarkoitetun määräysvallan yrityksessä, tässä tapauksessa CVK:ssa. Syynä on se, että päättävien elinten jäsenet ottavat omia ratkaisuja tehdessään huomioon veto-oikeuden käyttäjän käsitykset.
(18) Keskittymään liittyy ja näin ollen tämän menettelyn kohteena on myös CVK:n hankkima määräysvalta sen jäsenyrityksissä, joka hankittiin solmimalla yhteistyösopimus ja muuttamalla CVK:n sääntöjä. Yhteistyösopimuksessa sovitaan, että CVK johtaa jäsenyrityksiä, että CVK:n edustaja valitaan jokaisen jäsenyrityksen toimitusjohtajaksi (directeur) - osakas tai osakkaat valitsevat toisen toimitusjohtajan - ja että CVK:lla on määräysvalta yrityksissä. Jäsenyritysten voitot ja tappiot jaetaan osakkaiden kesken niiden epäsuoria CVK-osuuksia vastaavasti, riippumatta voitoista ja tappioista, joita yksittäiset yritykset tekevät. Jäsenyritykset yhdistetään näin CVK:ssa taloudelliseksi yksiköksi, joka toimii sen johdosta markkinoiden kaikkien kalkkihiekkakivivalmistajien kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan hoitavana yrityksenä. CVK:n hallitus tekee keskitetysti kaikki CVK:ta ja sen jäsenyrityksiä koskevat strategiset päätökset.
(19) Hanielin ja Cementbouw'n hankkimaa määräysvaltaa CVK:ssa havainnollistaa myös näiden yritysten yhteistyösopimuksen yhteydessä solmima keskinäinen yhteistoimintasopimus. Siinä Haniel ja Cementbouw määrittelevät eräitä CVK-yhteistyönsä näkökohtia (katso 11 kappale). Lisäksi Haniel ja Cementbouw käsittelivät yksityiskohtaisesti CVK:n yritysjohdon eräitä käsiteltävänä olevan liiketoimen toteuttamisen jälkeen tekemiä strategisia päätöksiä, erityisesti kolmen kalkkihiekkakivitehtaan sulkemista 11:stä, jo ennen liiketoimen toteuttamista, joten ne olivat ilmeisesti niille yhteistyösopimuksen solmimisen taloudellinen perusta(9). Hanielin konsernijohdon käsiteltävänä olevasta liiketoimesta sisäistä päätöksentekoa varten laatimista asiakirjoista käy yleisesti ilmi, että ainakin Hanielissa ajateltiin, että osapuolet saavat yhteistyösopimuksen tekemisen ansiosta mahdollisuuden käyttää CVK:ssa yhteistä määräysvaltaa(10).
(20) Tällä tavalla Haniel ja Cementbouw hankkivat CVK:n välityksellä välillisen määräysvallan myös sen jäsenyrityksissä. Liiketoimien välillä oli läheinen ajallinen ja taloudellinen yhteys. Oikeudelliset toimenpiteet, joiden seurauksena Haniel ja Cementbouw saivat määräysvallan CVK:ssa, ja oikeudelliset toimenpiteet, joiden seurauksena CVK sai määräysvallan 11:ssä kalkkihiekkakivialan yrityksessä, toteutettiin samana päivänä, 9 päivänä elokuuta 1999, ja notaari laati niistä yhden yhteisen pöytäkirjan. Sopimuspuolet halusivat myös kytkeä molemmat määräysvallan hankinnat toisiinsa siten, että toista hankintaa ei voinut toteuttaa ilman toista. NMa:lle esitettyjen sopimusten tekemistä lykättiin, kunnes RAG:n osuuksien siirtämistä koskeneet neuvottelut olivat päättyneet. Näin tehtiin, jotta saatettiin ottaa huomioon RAG:n esittämä toive erota CVK:sta, sillä RAG ei halunnut olla mukana suunnitellussa CVK:n uudessa yritysrakenteessa. Molempia määräysvallan hankintoja on siksi tarkasteltava taloudellisestikin yhteenkuuluvina toimina. Vaikka näitä tapahtumia pidettäisiin kahtena erillisenä, tietyn ajanjakson erottamana liiketoimena, ne ovat siinä määrin toisistaan riippuvaisia, että niitä on pidettävä yhtenä yrityskeskittymänä.
(21) Hanielkin edusti tätä näkökantaa väitetiedoksiantoa koskevissa huomautuksissaan ja kuulemistilaisuudessa. Cementbouw sitä vastoin väitti, että jos RAG:n eroaminen CVK:sta tulkittaisiin siten, että Haniel ja Cementbouw hankkivat yhteisen määräysvallan CVK:ssa (minkä Cementbouw kiistää) komission toimivalta voisi joka tapauksessa ulottua vain tähän määräysvallan hankintaan. CVK:n jäsenyrityksissään hankkima määräysvalta sen sijaan olisi katsottava siitä oikeudellisesti erilliseksi yrityskeskittymäksi. Siitä, että yhteistyösopimuksesta ja RAG:n osuuksien siirrosta Hanielille ja Cementbouw'lle päätettiin samana päivänä, ei kuitenkaan voida päätellä, että olisi kyse oikeudellisesti tai taloudellisesti yhteenkuuluvasta tapahtumasta; lähemmin esittämättä jätetyt käytännön vaikeudet ovat pikemminkin vain johtaneet siihen, että yhteistyösopimusta ei tehty heti NMa:n tehtyä hyväksymispäätöksensä 20 päivänä lokakuuta 1999. NMa:n 20 päivänä lokakuuta 1998 tekemä lainvoimainen päätös vahvistaa kuitenkin CVK:n jäsenyritystensä tehtaissa hankkiman määräysvallan, niin että komission käsiteltävää asiaa koskevat tutkimukset eivät Cementbouw'n mielestä missään tapauksessa voi ulottua tähän tapahtumaan.
(22) Komissio ei ole samaa mieltä Cementbouw'n kanssa. Kaikki 9 päivänä elokuuta 1999 tehdyt sopimukset muodostavat taloudellisesti yhteenkuuluvan tapahtuman, jonka tuloksena 11:n siihen asti oikeudellisesti itsenäisen, kolmen eri emoyhtiön konserneihin kuuluvan kalkkihiekkakivialan yrityksen yhteinen myyntiorganisaatio muutettiin Hanielin ja Cementbouw'n yhteisessä määräysvallassa olevaksi yritykseksi, joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan. Haniel on vahvistanut useaan kertaan, että 9 päivänä elokuuta 1999 toteutettuun liiketoimeen osallistuneiden osapuolten Haniel, Cementbouw ja RAG mielestä kaikki sopimukset olivat toisistaan riippuvaisia ja muodostivat yhtenäisen taloudellisen kokonaisuuden. Cementbouw ei kysyttäessäkään ole esittänyt johdonmukaista selitystä sille, miksi NMa:n hyväksymän liiketoimen toteutusta lykättiin yli yhdeksällä kuukaudella ja miksi se toteutettiin vasta RAG:n erotessa. Komissio olettaa sen tähden, että RAG ei olisi CVK:n välillisenä osakkaana ollut valmis osallistumaan yhteistyösopimuksen toteuttamiseen.
(23) RAG oli tosin vielä muodollisesti päättämässä yhteistyösopimuksesta, ennen kuin sen osuuksien myynti Hanielille ja Cementbouw'lle toteutettiin. Juuri ennen kuin notaari, joka laati tapahtumista yhtenäisen pöytäkirjan, vahvisti RAG:n osuuksien myynnin, hän oli samassa istunnossa vahvistanut yhteistyösopimuksen ja sääntöjen muutoksen, joista käy kuitenkin selvästi ilmi, että korkeintaan pinnallisen muodollisesti tarkasteltuna voidaan puhua NMa:n hyväksymän CVK:n uuden rakenteen muuttamisesta RAG:n ollessa osallisena. Puhtaasti muodollisen tarkastelutavan avulla ei voida kuitenkaan ratkaista sulautuma-asetuksen nojalla arvioitavaa kysymystä siitä, aiheuttaako yksi tai useampi taloudellinen myyntitapahtuma valvonnan alaisen yrityskeskittymän. Sulautuma-asetuksen 5 artiklan 2 kohdan toisen kappaleen säännös, joka ei koske suoraan tätä asiaa, osoittaa, että siksi tarvitaan taloudellista tarkastelutapaa. Sen tähden on lähdettävä siitä, että 9 päivänä elokuuta 1999 tehdyt sopimukset muodostavat yhden yrityskeskittymän, jonka tuloksena CVK sai määräysvallan jäsenyrityksissään ja samalla Haniel ja Cementbouw hankkivat määräysvallan CVK:ssa.
(24) Edellä esitetystä seuraa, että liiketoimessa, jonka NMa hyväksyi 20 päivänä lokakuuta 1998, oli kyse toisesta yrityskeskittymästä kuin siinä, jonka osapuolet toteuttivat 9 päivänä elokuuta 1999. NMa hyväksyi yrityskeskittymän, joka olisi johtanut vain CVK:n määräysvaltaan sen jäsenyrityksissä, osakkaiden saamatta puolestaan määräysvaltaa CVK:ssa. NMa:n tekemän päätöksen aikaan CVK:n jäsenyritysten omistusosuudet jakautuivat kolmelle osakkaalle, Hanielille, Cementbouw'lle ja RAG:lle, mikä olisi johtanut vaihtuviin enemmistöihin jäsenkokouksissa eikä siis olisi tarjonnut määräysvaltaa CVK:ssa. Vaikka CVK:n kautta tapahtunutta kalkkihiekkakivialan 11 yrityksen hankintaa pidettäisiin itsenäisenä määräysvallan hankkimisena, yrityskeskittymällä ei olisi kuitenkaan ollut yhteisönlaajuista ulottuvuutta. NMa:n hyväksymä liiketoimi ei näin ollen synnyttänyt yrityskeskittymää, josta olisi pitänyt sulautuma-asetuksen mukaisesti ilmoittaa komissiolle.
(25) Vasta NMa:n päätöksen jälkeen osapuolet ilmoittivat komissiolle, että RAG aikoi kuvatulla tavalla myydä osuutensa kalkkihiekkakivialan yrityksistä Hanielille ja Cementbouw'lle. NMa vahvisti osapuolille vapaamuotoisella kirjeellä, että se ei katsoisi RAG:n osuuksien myynnin synnyttävän Alankomaiden kilpailulainsäädännössä tarkoitettua yrityskeskittymää, jos yhteistyösopimuksen tekeminen ja sääntöjen muuttaminen tapahtuisivat ennen osuuksien siirtoa. NMa:n mielestä tässä yhteydessä oli tärkeää, että yritystensä määräysvallan CVK:lle luovuttaessaan osakkaat menettävät suoran määräysvaltansa CVK:ssa, mutta eivät saa myöskään välillistä määräysvaltaa: siihen ovat NMa:n mielestä syynä sääntöjä muutettaessa käyttöön otetut CVK:n päättävien elinten kokoonpanoa koskevat rajoitukset. Se soveltaa siis määräysvaltaa tarkastellessaan kriteeriä, joka sulautuma-asetuksen mukaan ei ole tässä muodossa olennainen. Hanielin ja Cementbouw'n välinen yhteistoimintasopimus ei ollut kirjeenvaihdon aikaan NMa:n käytettävissä.
(26) Haniel on huomauttanut tätä tarkastelutapaa vastaan, että lainsäätäjä on tietoisesti määritellyt Alankomaiden sulautumalainsäädännössä sovellettavan määräysvallan käsitteen sulautuma-asetuksen mallin mukaisesti. Sen mielestä yritysten johtoelinten henkilöiden henkilöllisyys voi komission soveltamassa käytännössäkin johtaa määräysvallan hankkimiseen.
(27) Tästä on huomautettava, että lainsäätäjän tavoitteen, joka on saada määräysvallan käsitteen tulkinta mahdollisimman yhdenmukaiseksi yhteisön oikeuden kanssa, ei tarvitse oikeudellisesti sitovasti johtaa täysin samanlaiseen tulkintaan. Komissio ei voi vaikuttaa tapaan, jolla alankomaalainen viranomainen tulkitsee määräysvallan käsitteen. Varsinkaan ei voida olettaa, että komission olisi sulautuma-asetuksen mukaista määräysvallan käsitettä tulkitessaan noudatettava jäsenvaltion lainsäädännön mukaista tulkintaa, jota kansallinen viranomainen sovelsi aiempaa päätöstä tehdessään. Käsiteltävänä olevassa asiassa NMa on päättänyt antaa sille tosiseikalle, että yhteisyrityksen johtoelinten jäsenet eivät saa samanaikaisesti hoitaa tehtäviä yhteisyrityksen emoyhtiöissä, ratkaisevan merkityksen sen päätelmänsä kannalta, että yhteisyritys ei ole emoyhtiöidensä määräysvallassa. Komissio ei edellä esitetyistä syistä katso voivansa hyväksyä tätä käsitystä sulautuma-asetuksen 3 artiklan 3 kohdan soveltamisesta. Vaikka johtoelinten jäsenten henkilöllisyys voi komission päätöksentekokäytännön mukaan tapauksesta riippuen olla tekijä, jota voidaan tarkastella muiden asioiden kanssa määräysvaltaa selvitettäessä, siitä ei voida tehdä sellaista vastakohtaispäätelmää, että jos henkilöiden henkilöllisyydet jätetään tarkastelun ulkopuolelle, määräysvaltaa ei ole, vaikka sen olemassaolo on todettu muita asiaa koskevia arviointiperusteita sovellettaessa.
(28) Koska komission käsiteltävänä olevassa asiassa tutkima liiketoimi siis eroaa siitä, josta ilmoitettiin NMa:lle vuonna 1998 ja jonka se hyväksyi 20 päivänä lokakuuta 1998, komission käsiteltävänä olevassa asiassa tekemä päätös ei vaikuta kansallisen viranomaisen päätöksen vaikutukseen. Molemmat viranomaiset ovat toimineet toimivaltansa puitteissa. Silloisten osapuolten NMa:lle ilmoittamalla suunnitelmalla ei ollut yhteisönlaajuista ulottuvuutta, koska vaihtuvien enemmistöjen mahdollisuuden vuoksi CVK ei sulautuma-asetuksen kriteerien perusteella kuulunut silloisten välillisten emoyhtiöidensä (Haniel, Cementbouw ja RAG) yhteiseen määräysvaltaan, eivätkä ne sen vuoksi olleet itse yrityskeskittymän jäseniä. Koska RAG erosi CVK:sta, 9 päivänä elokuuta 1999 toteutettu liiketoimi sitä vastoin synnytti jäljelle jääneiden emoyhtiöiden Hanielin ja Cementbouw'n sulautuma-asetuksen mukaisen yhteisen määräysvallan CVK:ssa ja samalla sen jäsenyrityksissä, minkä vuoksi sillä on yhteisönlaajuinen ulottuvuus. Siksi tämän yrityskeskittymän tutkimus kuuluu komission toimivaltaan.
(29) Osapuolet ja CVK kiistävät komission toimivallan sillä perusteella, että komissio asettuu käsiteltävänä olevassa asiassa NMa:n lainvoimaisen päätöksen yläpuolelle ja puuttuu näin CVK:n ja sen osakkaiden saavutettuihin oikeusasemiin. Niiden mukaan NMa on ennen 9 päivänä elokuuta 1999 tehtyjä sopimuksia käydyssä kirjeenvaihdossa vahvistanut CVK:lle, että RAG:n eroaminen CVK:sta ei synnytä uutta valvonnan alaista yrityskeskittymää, kunhan 20 päivänä lokakuuta 1998 tehdyn hyväksymispäätöksen perustana olevaa CVK:n yhtiöoikeudellinen rakenne ensin toteutetaan.
(30) Tätä väitettä ei voida hyväksyä. Kuten jo todettiin, NMa:ssa toteutetun yrityskeskittymien valvontaa koskevan menettelyn osapuolet eivät toteuttaneet NMa:lle ilmoitettua yrityskeskittymää koskevaa suunnitelmaa, vaan toteuttivat sen sijaan 9 päivänä elokuuta 1999 tehdyillä sopimuksilla toisen yrityskeskittymän, jota NMa ei ollut hyväksynyt siinä muodossa. NMa:n vapaamuotoisessa kirjeenvaihdossa antama vahvistus sille, ettei uutta ilmoitusta tarvita, ei vapauta tätä yrityskeskittymää sulautuma-asetuksen soveltamiselta eikä voi luoda osapuolille tai CVK:lle suojaamisen arvoista luottamusasemaa, johon komission käsiteltävänä olevalla päätöksellä epäasianmukaisesti puututtaisiin. On kyseenalaista, ovatko osapuolet ja CVK täyttäneet NMa:n mainitussa kirjeenvaihdossa asettamat vaatimukset. Kuten 23 kappaleessa todettiin, korkeintaan pinnallisen muodollisesti tarkasteltuna voidaan puhua siitä, että NMa:n 20 päivänä lokakuuta 1998 tekemässä päätöksessä hyväksymä CVK:n yritysrakenne toteutettiin ennen RAG:n osuuksien myyntiä Hanielille ja Cementbouw'lle. Kansallisen viranomaisen vapaamuotoinen kirjallinen vahvistus ei missään tapauksessa voi muuttaa sulautuma-asetuksen mukaista toimivallanjakoa. Koska kansallinen viranomainen ei edes ole toimivaltainen tulkitsemaan sulautuma-asetusta, vahvistus ei voi synnyttää asianosaisten yritysten sellaista suojaamisen arvoista luottamustilaa, että niillä ei olisi sulautuma-asetuksen mukaista ilmoitusvelvollisuutta. Lisäksi NMa:kaan ei ole antanut tietoa tällaisen aiheen käsittelystä, sillä asiaan liittyvässä kirjeenvaihdossa on puhe vain Alankomaiden lainsäädännön mukaisesta mahdollisesta ilmoitusvelvollisuudesta(11).
(31) NMa:n päätöksen lainvoimaan puolestaan vaikuttaa yhtä vähän se, että komissio arvioi käsiteltävänä olevassa asiassa valvontakysymystä toisin kuin NMa omassa päätöksessään. Eri viranomaisten toimivaltansa puitteissa tekemien oikeudellisten tai tosiasiallisten arviointien erilaisuutta ei voi aina välttää, varsinkaan, jos viranomaiset nojaavat erilaisiin oikeudellisiin perustoihin (sulautuma-asetus tai kansallinen kilpailulainsäädäntö). Kulloistenkin päätösten kohteena olevien yritysten oikeudelliseen asemaan se ei vaikuta, sillä jokaisen viranomaisen päätöksellä on sitova vaikutus vain sen kohteena oleviin - kulloinkin erilaisiin - tosiseikkoihin.
(32) NMa:n 20 päivänä lokakuuta 1998 tekemän päätöksen lainvoima ei siksi voi estää komissiota harjoittamasta toimivaltaansa. Näin ollen 9 päivänä elokuuta 1999 toteutettu liiketoimi muodostaa sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yrityskeskittymän.
III YHTEISÖNLAAJUINEN ULOTTUVUUS
(33) Keskittymään osallistuvien yritysten maailmanlaajuinen kokonaisliikevaihto on yli 5 miljardia euroa(12). (Haniel 18,7 miljardia euroa, CVC 18,8 miljardia euroa, CVK 0,2 miljardia euroa). Sekä Hanielin että CVC:n yhteisönlaajuinen liikevaihto on yli 250 miljoonaa euroa (Haniel 17,5 miljardia euroa, CVC [...]* miljardia euroa, CVK [...]* miljardia euroa). Sen paremmin Haniel kuin CVC:kään ei saa yli kahta kolmasosaa yhteisönlaajuisesta liikevaihdostaan yhdestä ja samasta jäsenvaltiosta; näin tapahtuu vain CVK:n osalta (Alankomaat). Ilmoitetulla yrityskeskittymällä on näin ollen yhteisönlaajuinen ulottuvuus.
IV MENETTELY
(34) Tutkittuaan ilmoituksen komissio on todennut, että ilmoitettu yrityskeskittymä kuuluu sulautuma-asetuksen soveltamisalaan ja että sen soveltuvuus yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan on erittäin kyseenalainen. Tämän vuoksi komissio päätti 25 päivänä helmikuuta 2002 aloittaa menettelyn sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla.
(35) Komissio lähetti 25 päivänä huhtikuuta 2002 Hanielille, Cementbouw'lle ja CVK:lle väitetiedoksiannon, johon Haniel vastasi 11 päivänä toukokuuta 2002 ja Cementbouw ja CVK 13 päivänä toukokuuta 2002 erillisillä kirjeillä. Osapuolten ja CVK:n pyynnöstä Brysselissä järjestettiin 16 päivänä toukokuuta 2002 suullinen kuuleminen, johon osallistui osapuolten ja CVK:n lisäksi kolmaskin yritys, rakennusaineita myyvä yritys Raab Karcher Bouwstoffen (jäljempänä "Raab Karcher").
V SOVELTUVUUS YHTEISMARKKINOILLE
A. Merkitykselliset tuotemarkkinat
(36) Yrityskeskittymä toimii seinänrakennusmateriaalien valmistuksen ja myynnin alalla. CVK tuottaa ja myy kalkkihiekkakiviä ja kalkkihiekkakivielementtejä. Cementbouw valmistaa valmisbetonia ja betonielementtejä ja myy niitä sekä toimii lisäksi rakennusainekauppiaana. Hanielilla ei vielä jokin aika sitten ollut toimintaa Alankomaissa CVK:hon osallistumista lukuun ottamatta, mutta Felsin haltuunoton jälkeen se on toiminut siellä höyrykarkaistun kevytbetonin ja kipsituotteiden alalla; Ytongin haltuunotto sitä vastoin ei johda käsiteltävänä olevan yrityskeskittymän arvioinnin kannalta merkitykselliseen rakennusmateriaalialan toimintojen haltuunottoon, koska Haniel on sitoutunut myymään Ytongin Alankomaiden toiminnat. Kalkkihiekkakivi-, betoni-, kevytbetoni- ja kipsituotteiden lisäksi seinien rakentamisessa käytetään myös tiiliä ja, vaikka vain vähän, teräs- ja puulevyjä.
1. Tuotteet
(37) Kalkkihiekkatiili on muurauskivi, joka valmistetaan kalkista ja hiekasta lisäämällä seokseen vettä, puristamalla tiiviiksi ja sitten kovettamalla höyrynpaineen avulla. Kalkkihiekkakiviä käytetään yksinomaan seinien rakentamiseen. Yleensä kivet joko rapataan, laastitaan ohuesti tai kätketään eteen muurattavan julkisivun avulla. Jos kalkkihiekkatiilimuuraus on näkyvissä, kyseessä ovat yleensä julkisivuissa käytettävät kalkkihiekkatiilet (verhouskivet), joita valmistetaan vain pienikokoisina(13). Näillä kivillä on omat, erilliset markkinansa, joita ei tässä yhteydessä käsitellä tämän tarkemmin, koska osapuolet valmistavat tämäntyyppisiä julkisivukiviä vain vähäisessä määrin. Kalkkihiekkakivien lisäksi käytetään suurempia kalkkihiekkakivestä tehtyjä seinäelementtejä (joiden enimmäiskoko Alankomaissa on yleensä 900 x 625 x 300 mm).
(38) Höyrykarkaistu kevytbetoni on rakennuskivi, joka valmistetaan hiekasta, kalkista ja sementistä ja jonka rakenteesta tulee valmistusprosessin aikana lisätyn alumiinijauheen ja veden reaktion seurauksena hyvin huokoinen. Höyrykarkaistusta kevytbetonista valmistettuja tuotteita (höyrykarkaistuja kevytbetonitiiliä, höyrykarkaistuja kevytbetoniharkkoja ja höyrykarkaistuja kevytbetonielementtejä) käytetään pääasiallisesti talonrakennuksessa. Seinänrakennuksessa niitä voidaan käyttää sekä kantaviin seiniin - erityisesti hyvin tiiviitä höyrykarkaistuja kevytbetonitiiliä ja -elementtejä - että ei-kantaviin seiniin.
(39) Kipsi on kevyt seinänrakennusmateriaali, jota käytetään yksinomaan ei-kantavien seinien rakentamiseen; tämän materiaalin kantavuus on erittäin pieni. Sitä käytetään kipsilaattojen ja kipsilevyjen muodossa.
(40) Betoni on myös paljon käytetty seinänrakennusmateriaali. Betoniseiniä voidaan valmistaa valamalla rakennustyömaalla sekoitettu betoni muotteihin (valubetoni) tai käyttämällä betonista valmistettuja seinäelementtejä. Betonin kolmannen käyttötavan muodostavat pienikokoiset betonitiilet. Betoniseinistä tehdään lähes yksinomaan kantavia seiniä.
(41) Valubetoni voidaan joko valaa perinteisellä tavalla rakennustyömaalla valmistettuihin muotteihin tai ns. tunnelimenetelmällä (hollanniksi "tunnelgietbouw") valmiisiin "tunnelimuotteihin", joissa voidaan samalla kertaa valmistaa sekä seinät että sisäkatot.
(42) Betonista valmistetut seinäelementit valmistetaan tehtaissa täsmällisten eritelmien perusteella, kuljetetaan rakennustyömaalle ja asennetaan siihen rakennukseen, johon ne on tarkoitettu. Betonista valmistetut seinäelementit ovat useimmiten kokonaisia seiniä. Ne ovat huomattavasti suurikokoisempia kuin muurauksessa useimmiten käytetyt kalkkihiekkatiilet ja kalkkihiekkakivielementit, ja niiden siirtämiseen tarvitaan raskaita laitteita.
(43) Tiilet valmistetaan savea ja vettä sekoittamalla saadusta massasta ja polttamalla yli 1000 celsiusasteen lämpötilassa. Niitä käytetään perinteisesti muurausmateriaalina. Yksittäisten tiilien koko on kuitenkin rajoitettu, sillä polttamisen aikana tiilien muoto muuttuu esimerkiksi siten, että ne kutistuvat tai käyristyvät. Näitä tuotteita käytettäessä saumojen tasoittaminen onkin tämän vuoksi yleensä tarpeen.
(44) Teräspeltilevyjä käytetään pääasiallisesti muussa kuin asuntorakentamisessa. Niiden tarkoituksena on esimerkiksi täyttää seinätila kantavissa betoni- tai teräsrakenteissa. Tällöin seinä yleensä koostuu kahdesta teräspeltilevystä (vastakkaisista metallilevyistä), joiden välissä on eriste.
(45) Puulevyjä käytetään kaikenlaisessa rakentamisessa useimmiten valmiina seinäelementteinä, joilla katetaan rakennuksen ulkosivut silloin, kun rakennuksessa ei ole kantavia ulkoseiniä. Alankomaissa puuta käytetään kantaviin seiniin vain poikkeustapauksissa.
2. Tuotemarkkinoiden määrittelyä koskevat vaihtoehdot
(46) Määritellessään tuotemarkkinoiden laajuutta komission on arvioitava useita vaihtoehtoisia tuotemarkkinoiden määritelmiä. Tällöin on otettava huomioon, että erilaisten seinänrakennusmateriaalien käyttö ja keskinäinen korvaavuus riippuu varsin merkittävällä tavalla kansallisista rakennustavoista ja -perinteistä sekä rakennusteollisuuden perusedellytyksistä, minkä vuoksi erot joidenkin ETA-maiden välillä ovat hyvin suuria. Komissio on käsiteltävänä olevassa asiassa rajoittunut tutkimuksissaan Alankomaiden oloihin, koska yrityskeskittymä vaikuttaa vain tähän jäsenvaltioon.
a) Osapuolten käyttämät markkinoiden määritelmät (seinänrakennusmateriaalit)
(47) Osapuolten mukaan seinänrakennusmateriaalien markkinoita voidaan pitää yhtenäisinä ottaen huomioon vallitsevat kilpailuedellytykset, erityisesti siksi, että hintoja ei ole eriytetty käytön mukaan ja että myynti tapahtuu yhtenäisellä tavalla rakennusainekauppiaiden kautta. Näille markkinoille kuuluvat kaikki seinien rakentamisessa käytetyt tuotteet: tiilet, betonitiilet, kalkkihiekkatiilet, höyrykarkaistut kevytbetonitiilet, betonista valmistetut seinäelementit, kalkkihiekkakivielementit, höyrykarkaistut kevytbetonielementit, muurauslaasti, valubetoni, teräspelti, kipsilevyt, kipsilaatat ja puulevyt. Osapuolet toteavat, että rakennusta suunniteltaessa valittavana on yleensä useita erilaisia seinänrakennusvaihtoehtoja.
(48) Osapuolten mukaan arkkitehti tai rakennuttaja yleensä määrittelee rakennuksen kantavuutta, vanhenemisenkestävyyttä, kunnossapitokustannuksia, lämpöeristystä, paloturvallisuutta ja äänieristystä koskevat vaatimukset. Joissakin tapauksissa arkkitehti myös valitsee rakennusmateriaalit laatiessaan rakennusta koskevan eritelmän. Osapuolten mukaan nämä eritelmät kuitenkin jättävät usein liikkumavaraa vaihtoehtoisille ratkaisuille. Rakennusyhtiö voi valita rakennusmateriaalin vapaasti, kunhan valittu rakennusmateriaali täyttää eritelmässä asetetut vaatimukset. Rakennusyhtiö voi siis hanke-ehdotuksessa ehdottaa joko tietyn rakennusmateriaalin käyttöä tai vaihtoehtoisia ratkaisuja.
(49) Osapuolet myöntävät kuitenkin, että erilaiset seinänrakennusmateriaalit eivät ole kaikissa käyttötarkoituksissa aina keskenään täysin korvaavia. Koska kantaviin seiniin ja ei-kantaviin seiniin käytettävien rakennusaineiden vaatimukset eroavat toisistaan huomattavasti, osapuolten mielestä on syytä erottaa toisistaan kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinat ja ei-kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinat.
b) Komission aiempi käytäntö (muuraus/kantava muuraus)
(50) Asiassa Preussag/Hebel(14)tekemässään päätöksessä komissio tarkasteli kahta vaihtoehtoista tuotemarkkinoiden määritelmää mutta ei kuitenkaan tehnyt lopullista päätöstä. Ensinnäkin komissio tarkasteli kaikkien seinänrakennuksessa käytettävien rakennusaineiden markkinoita, joihin kuuluivat tiiliseiniin käytettävät muurauskivet, kalkkihiekkatiilet, höyrykarkaistut kevytbetonitiilet ja hohkakivet, joiden avulla voidaan rakentaa seiniä muuraamalla. Tuolloisissa tutkimuksissa kävi ilmi, että nämä tuotteet olivat rakennusta suunniteltaessa keskenään vaihtoehtoisia. Komission mielestä tähän markkinoiden määritelmään oli mahdollista sisällyttää lisäksi jako kantaviin ja ei-kantaviin seiniin (kantava muuraus). Betonista valmistetut seinäelementit ja valubetoni jäivät tuolloin tarkastelun ulkopuolelle.
c) Bundeskartellamtin käytäntö (muuraus)
(51) Saksan Bundeskartellamtin vakiintuneena käytäntönä on määritellä seinänrakennusmateriaalien tuotemarkkinat samalla tavalla kuin komissio ne aluksi määritteli asiassa Preussag/Hebel tekemässään päätöksessä. Bundeskartellamt käyttää päätöstensä lähtökohtana nousevan sisäkuoren muurauksessa käytettävien rakennusaineiden markkinoita, joihin kuuluvat höyrykarkaistusta kevytbetonista valmistetut tuotteet, kalkkihiekkakivituotteet, tiilet, hohkakivet ja betonitiilet (muuraus). Bundeskartellamt ei tee eroa kantavien ja ei-kantavien seinien välillä. Sen mukaan Saksassa molempiin seinätyyppeihin käytetään pääosin samoja materiaaleja.
d) NMa:n käytäntö (kantavat seinänrakennusmateriaalit)
(52) NMa puolestaan tekee eron kantavien ja ei-kantavien seinien välillä, koska sen mukaan Alankomaissa käytetään kantaviin seiniin usein eri materiaaleja kuin ei-kantaviin seiniin(15). Kalkkihiekkakivi, jota käytetään molempiin seinätyyppeihin, kilpailee kulloisestakin käyttötarkoituksesta riippuen muiden materiaalien kanssa. NMa on sisällyttänyt kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoiden määritelmäänsä kaikki seinänrakennusmateriaalit, joita käytetään kantaviin seiniin. Niihin eivät kuulu ainoastaan 51 kohdassa mainitut muurauksessa käytettävät seinänrakennusmateriaalit (kivi kiven päälle -periaate) vaan myös betonielementit ja valubetoni. On kuitenkin syytä huomauttaa, että myöhemmin tekemässään päätöksessä NMa on esittänyt mahdollisuuden valubetonin ja muiden seinänrakennusmateriaalien erottamiselle toisistaan(16).
3. Arviointi
(53) Komissio päättelee kuten aikaisemmin asiassa COMP/M.2495 - Haniel/Fels 21 päivänä helmikuuta 2002 ja asiassa COMP/M.2568 - Haniel/Ytong 9 päivänä huhtikuuta 2002 tekemissään päätöksissä käytettävissä olevien tietojen ja varsinkin tekemänsä asiaa koskevan markkinatutkimuksen perusteella NMa:n tavoin, että Alankomaissa on syytä erottaa toisistaan kantavien seinien ja ei-kantavien seinien rakennusmateriaalien tuotemarkkinat, mutta näitä markkinoita ei ole mielekästä jakaa edelleen muurauksessa käytettäviin rakennusaineisiin ja muihin materiaaleihin (erityisesti betonituotteisiin). Kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinat käsittävät kaikki seinänrakennusmateriaalit, joita käytetään kantaviin seiniin, esimerkiksi tiilet, kalkkihiekkakiven, höyrykarkaistun kevytbetonin, betonitiilet, betonista valmistetut seinäelementit ja mahdollisesti myös valubetonin. Markkinatutkimuksen tuloksen perusteella määritelmän ulkopuolelle olisi syytä jättää valubetoni, varsinkin tunnelimenetelmässä käytettävä. Määritelmästä ei ole kuitenkaan tarpeen tehdä lopullista päätöstä, koska asia ei vaikuta yrityskeskittymän arviointiin. Ei-kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinat käsittävät näin ollen kaikki seinänrakennusmateriaalit, joita käytetään ei-kantaviin seiniin, esimerkiksi kalkkihiekkakiven, höyrykarkaistun kevytbetonin, kipsilaatat, kipsilevyt, teräspeltilevyt ja puun.
(54) Kaikki rakennusaineet, jotka sisältyvät osapuolten ehdottamaan markkinoiden määritelmään, soveltuvat seinien rakentamiseen, johon niitä myös tosiasiallisesti käytetään. Komission Alankomaissa tekemä markkinatutkimus on kuitenkin osoittanut, että kaikki nämä materiaalit eivät kilpaile keskenään.
a) Erilaisten seinänrakennusmateriaalien ominaisuudet
(55) Edellä mainituilla seinänrakennusmateriaaleilla on erilaisia ominaisuuksia, jotka on otettava huomioon valittaessa tiettyyn rakennushankkeeseen seinänrakennusmateriaalia.
(56) Kalkkihiekkakivi on edullinen rakennusaine, josta ei voida tehdä yhtä suuria osia kuin höyrykarkaistusta kevytbetonista mutta jonka enimmäiskoko, 900 x 625 x 300 mm, on kuitenkin suurempi kuin perinteisten muurauskivien. Lisäksi kalkkihiekkakiven pinta on höyrykarkaistun kevytbetonin tapaan tasainen eikä sitä sen vuoksi tarvitse tasoittaa. Elementit voidaan liimata yhteen. Lisäksi kalkkihiekkakivituotteet sahataan tehtaalla rakennussuunnitelmien mukaisesti, joten päätyelementit ja ikkuna-aukkoelementit saadaan rakennustyömaalle valmiina. Näiden seikkojen ansiosta aikaa tarvitaan vähemmän ja palkkakustannukset ovat pienemmät kuin esimerkiksi tiiliä käytettäessä. Kalkkihiekkakiveä käytettäessä ei ole myöskään tarpeen tehdä suuria investointeja esimerkiksi raskaiden nostureiden hankkimiseksi, kuten betonielementtien tapauksessa, tai valumuottien hankkimiseksi, kuten valubetonin tapauksessa. Alankomaissa kalkkikiveä käytetään sen erinomaisen kantavuuden vuoksi kantaviin seiniin ja vähäisemmässä määrin ei-kantaviin seiniin. Noin [60-80]* prosenttia rakentamiseen käytetystä kalkkihiekkakivestä käytetään Alankomaissa kantaviin muurauksiin. Ei-kantaviin seiniin käytettäessä kalkkihiekkakiven haittapuolena on sen suhteellinen painavuus (se on noin kaksi kertaa raskaampaa kuin höyrykarkaistu kevytbetoni). Sillä on kuitenkin hyvät äänieristysominaisuudet, ja se soveltuu varsinkin korkeisiin ei-kantaviin seiniin, joita tarvitaan usein muussa kuin asuntorakentamisessa. Kalkkihiekkakivi on Alankomaissa perinteinen ja suosituin seinänrakennusmateriaali.
(57) Betonielementtejä käytettäessä muuraaminen ei ole tarpeen, koska elementit ovat jo valmiiksi halutun seinän kokoisia. Betoni on tuote, joka voidaan valmistaa melko yksinkertaisista raaka-aineista. Betonielementtien pystyttämiseen tarvitaan kuitenkin nostureiden kaltaisia suuria apuvälineitä, mistä aiheutuu investointikustannuksia. Tämän vuoksi betonielementtejä käytetään ensisijaisesti suurehkoissa hankkeissa. Betonista valmistettuja seinäelementtejä käytetään pääasiallisesti muussa kuin asuntorakentamisessa (hollanniksi "utiliteitsbouw", lyhennetty muoto "u-bouw"), harvemmin asuntorakentamisessa (hollanniksi "woningbouw", lyhennetty muoto "w-bouw"). Asuntoja rakennettaessa niiden avulla voidaan kuitenkin keskisuurissa hankkeissa (vähintään 10 asuntoa) säästää kustannuksissa, koska seinä valmistetaan tehtaassa ja sen pystyttämiseen tarvitaan suhteellisen vähän henkilöstöä ja aikaa. Mitä suuremmasta hankkeesta on kyse, sitä pienemmät ovat valmiin seinän kustannukset.
(58) Valubetonin käsittelystä rakennustyömaalla aiheutuu kaikista suurimmat investointikustannukset, mikä pätee varsinkin tunnelimenetelmään. Valamisessa tarvittavan, toistuvasti käytettävän muotin valmistus ja käyttö on tunnelimenetelmässä niin kallista, että se kannattaa vasta rakennettaessa vähintään 30-50 asuntoa (joidenkin tietojen mukaan vähintään noin 15 asuntoa), jotka ovat samanmuotoisia ja samankokoisia(17). Kun rakennetaan tunnelimenetelmällä ja käytetään valubetonia, muodon ja koon joustavuus ovat suhteellisen vähäisiä. Alankomaissa kuitenkin pyritään joustavuuteen myös suurehkoissa hankkeissa yksitoikkoisuuden välttämiseksi. Tunnelimenetelmä ei näin ollen ole sopiva vaihtoehto pienissä rakennushankkeissa eikä hankkeissa, joissa ei ole suorakulmaisia muotoja tai muotin toistuvaa käyttöä. Lisäksi valubetonia käytetään rakennettaessa kerrostaloja, joiden kantavuus halutaan varmistaa valetulla betonirungolla, joka sitten täytetään ei-kantavilla seinänrakennusmateriaaleilla.
(59) Höyrykarkaistu kevytbetoni on kallis seinänrakennusmateriaali. Sitä valmistetaan korkealuokkaisista, kalliista lähtöaineista suurin energiakustannuksin. Suuret elementit on vahvistettava teräksellä (raudoitettava), mikä nostaa hintaa entisestään, koska raudoitusten valmistamisesta aiheutuu huomattavia lisäkustannuksia. Höyrykarkaistun kevytbetonin raudoitus on, päinvastoin kuin betonin teräsvahvistuksissa, pinnoitettava syöpymistä estävällä aineella. Höyrykarkaistun kevytbetonin rakenteelliset ominaisuudet ovat jossain määrin heikommat kuin kalkkihiekkakiven, mutta siitä on kuitenkin mahdollista tehdä kantavat seinät enintään kahteen kerrokseen. Höyrykarkaistun kevytbetonin lämmöneristysominaisuudet ovat kuitenkin erinomaiset. Saksassa noin 80 prosenttia seinien rakentamiseen käytetyistä höyrykarkaistuista kevytbetonituotteista käytetään kantaviin seiniin ja vain 20 prosenttia ei-kantaviin seiniin. Alankomaissa tilanne on kuitenkin päinvastainen; siellä noin 80-85 prosenttia höyrykarkaistusta kevytbetonista käytetään ei-kantaviin seiniin.
(60) Kipsi on kevyt materiaali. Tämän ominaisuuden vuoksi se soveltuu erinomaisesti ei-kantaviin seiniin. Lattian kantavuusvaatimukset ovat vähäisiä, ja tilaa säästyy. Puutteellisen kantavuuden vuoksi kipsiä voidaan käyttää ainoastaan ei-kantaviin seiniin.
(61) Tiilet ovat suhteellisen pienikokoisia seinänrakennusmateriaaleja. Epätasaisen pintansa vuoksi ne ylensä saumataan, mutta on olemassa myös tiilien liimaustekniikoita. Niiden käsittelyyn tarvitaan suhteellisen paljon aikaa, ja palkkakustannukset ovat suhteellisen suuret, minkä vuoksi tiili ei sovellu teolliseen rakentamiseen.
b) Kantaviin seiniin ja ei-kantaviin seiniin käytettävien rakennusmateriaalien erottaminen toisistaan
(62) Markkinatutkimus osoitti, että sekä rakennuttaja, arkkitehti että rakennusyhtiö vaikuttavat päätökseen tiettyyn hankkeeseen valittavasta seinänrakennusmateriaalista. Näiden kolmen henkilöryhmän vaikutusvalta seinänrakennusmateriaalien valintaan vaihtelee tapauskohtaisesti.
(63) Valintaa tehtäessä merkityksellisiä ovat rakennuttajan mieltymykset esimerkiksi esteettisten seikkojen ja rakennuskustannusten suhteen ja arkkitehdin laatimat rakennetta koskevat ohjeet. Seinänrakennusmateriaalia valittaessa huomioitavia arviointiperusteita ovat laatu, rakenteelliset ominaisuudet, käytön joustavuus, ulkonäkö, materiaalin hinta ja käsittelykustannukset. Tällöin on otettava huomioon rakennushankkeen erityiset vaatimukset samoin kuin rakennuksen käyttötarkoitus, tarvittava kantavuus, vanhenemisenkestävyys, paloturvallisuus ja äänieristys, tekniset lisämahdollisuudet, aikataulu ynnä muu sekä hankkeen kokonaiskustannukset. Mikäli rakennusyhtiöllä on tarjolla seinänrakennusmateriaalien valintaa koskevia vaihtoehtoja, kustannukset ja rakennusaikataulu on huomioitava. Niihin puolestaan vaikuttavat rakennusyhtiön kokemus tietyistä rakennusaineista ja rakennusyhtiön käytettävissä olevat investointivarat ja apuvälineet (esimerkiksi nosturit). Kustannustekijän osalta on otettava huomioon, että materiaalikustannukset muodostavat aina vain osan seinän pystyttämisen kokonaiskustannuksista.
(64) Tämän vuoksi komissio tiedusteli markkinatutkimuksessaan kaikilta näiltä päätöksentekijöiltä, kuinka he toimivat valitessaan seinänrakennusmateriaalin. Tietoja pyydettiin myös eri rakennusaineiden tuottajilta. Alankomaissa tutkimus osoitti, että rakennusaineiden valinnassa ratkaisevana seikkana on se, valitaanko rakennusaineita kantaviin seiniin vai ei-kantaviin seiniin.
(65) Kantavien seinien ja ei-kantavien seinien erona on, kuten nimityksestäkin käy ilmi, seinänrakennusmateriaalin kantavuus. Kantavat seinät varmistavat rakennuksen vakavuuden. Tällöin kyseessä ovat usein ulkoseinät. Tosin sisäseinilläkin voi olla kantava tehtävä. Ne on pidettävä erillään rakennuksen sellaisista seinistä, jotka eivät vaikuta kantavuuteen vaan jotka ainoastaan toimivat tilanjakajina tai täyttävät kantavan rungon sisällä olevia välitiloja (ulko- ja sisäseinät). Kantavien seinien rakennusmateriaalien on täytettävä tietyt paineenkestoa, kantavuutta ja jäykkyyttä koskevat vaatimukset. Ei-kantaviin seiniin käytettäviä materiaaleja koskevat sen sijaan muut, mahdollisesti jopa päinvastaiset vaatimukset. Kevyempien ei-kantavien seinien etuna onkin se, että ne kuormittavat sisäkattojen kantavuutta vähemmän. Ohuet ei-kantavat seinät puolestaan ovat tilaa säästäviä.
(66) Kantavien seinien ja ei-kantavien seinien erilaiset vaatimukset johtavat Alankomaissa siihen, että erilaisiin käyttötarkoituksiin valitaan erilaisia rakennusaineita. Alankomaissa kantaviin seiniin käytetään pääasiallisesti kalkkihiekkakiveä. Kaikista kantavista seinistä [50-60]* prosenttia valmistetaan kalkkihiekkakivestä. Rakennusaineista toiseksi eniten käytetään betonia. Kaikista kantavista seinistä [10-15]* prosenttia valmistetaan valubetonista. Vähintään kaksi viidesosaa tästä rakennusaineesta käytetään tunnelimenetelmässä(18). Betonisista seinäelementeistä valmistettujen kantavien seinien osuus on [5-10]* prosenttia. Sekä höyrykarkaistun kevytbetonin että tiilien merkitys on hyvin vähäinen: höyrykarkaistun kevytbetonin osuus on [0-2]* prosenttia ja tiilien [2-5]* prosenttia.
(67) Ei-kantaviin seiniin sen sijaan käytetään pääasiallisesti kipsituotteita. Ei-kantavista seinistä [40-50]* prosenttia valmistetaan kipsituotteista. Toiseksi eniten käytetään höyrykarkaistua kevytbetonia, jonka osuus on [15-20]* prosenttia, ja kolmanneksi eniten kalkkihiekkakiveä, jonka osuus on [15-20]* prosenttia.
(68) Tällainen kysynnän rakenne on ominainen Alankomaille ja eroaa selkeästi kysynnästä muissa maissa, esimerkiksi Saksassa. Siellä kantaviin seiniin ja ei-kantaviin seiniin käytettävän höyrykarkaistun kevytbetonin osuudet ovat juuri päinvastaiset Alankomaihin verrattuna. Saksassa kaikista höyrykarkaistuista kevytbetonituotteista 80 prosenttia käytetään kantaviin seiniin, kun taas Alankomaissa 80-85 prosenttia niistä käytetään ei-kantaviin seiniin. Saksassa betonin käyttö kantaviin seiniin asuntorakentamisessa on vähäistä, sen sijaan tiiliä ja muita muurauskiviä käytetään edelleen paljon. Belgiassa betonitiiliä näytetään käytettävän huomattavasti enemmän kuin Alankomaissa, ja niitä käytetään yhdessä tiilien kanssa perinteisesti seinänrakennusmateriaalina. Valubetonin käyttö tunnelimenetelmässä on Saksassa ja Belgiassa paljon vähäisempää kuin Alankomaissa.
(69) Kysynnän rakenteelliset erot johtuvat toisaalta rakennusperinteiden ja esteettisten näkemysten eroista, toisaalta pitkälle kehittyneestä teollisesta rakentamisesta Alankomaissa.
(70) Alankomaissa suurhankkeet ovat tyypillisiä myös asuntorakentamiselle. Alle 20 prosenttia kaikista uusista asunnoista kuuluu omakotirakentamisen piiriin. Saksassa omakotirakentamisen osuus sen sijaan on yli 90 prosenttia. Alankomaissa hallitus hyväksyy suurten alueiden kaavoittamisen asuinalueiksi, joille rakennusteollisuus sitten rakentaa jopa tuhansia asuntoja (joita ovat esimerkiksi niin sanotut VINEX locaties -asunnot). Tämänsuuruisissa hankkeissa kannattaa valita rakennusmateriaaleja, joiden investointikustannukset ovat suuria mutta palkkakustannukset pieniä, kuten esimerkiksi tunnelimenetelmässä käytettävän valubetonin. Tämän vuoksi tiilien merkitys on lähes olematon; niiden käsittely rakennustyömaalla on hyvin työlästä (pieni koko ja - yleensä - saumojen tasoittamisen välttämättömyys), minkä vuoksi niistä aiheutuu suuret palkkakustannukset ja niiden käsittelyyn tarvitaan paljon aikaa.
(71) Kalkkihiekkakivi on Alankomaissa perinteisesti käytetty rakennusmateriaali, joka on suhteellisen halpaa ja jota voidaan käyttää rakentamisessa erittäin joustavasti, nopeasti ja edullisesti (suuret elementit, jotka sahataan tehtaalla haluttuun muotoon, tasoittaminen ei tarpeen).
(72) Höyrykarkaistu kevytbetoni, jota käytetään Saksassa sen hyvien lämmöneristysominaisuuksien vuoksi yleisesti kantaviin seiniin, ei Alankomaissa näistä ominaisuuksista huolimatta kestä vertailua kalkkihiekkakiveen huomattavasti korkeamman hintansa vuoksi. Saksassa kantaviin seiniin käytetään 30 senttimetrin paksuisia höyrykarkaistuja kevytbetonielementtejä. Elementit rappaamalla ja maalaamalla saadaan valmis seinä, joka täyttää lämmöneristykseen liittyvät suuret vaatimukset. Julkisivumuurauksesta ja lisäeristeistä ei aiheudu kustannuksia. Alankomaissa puolestaan sileät rapatut ulkoseinät ovat harvinaisia. Siellä halutaan julkisivuja, jotka vaikuttavat tiilestä rakennetuilta. Tämä toteutetaan muuratuilla julkisivuseinillä, jotka sijoitetaan kantavan seinän ja sen välissä olevan eristeen eteen. Tämä merkitsee sitä, että höyrykarkaistun kevytbetonin kustannusedut menetetään; höyrykarkaistua kevytbetonia käytettäessä eristäminen ja julkisivumuuraus eivät ole tarpeen. Näin ollen höyrykarkaistu kevytbetoni on selvästi kalkkihiekkakiveä kalliimpi rakennusaine. Höyrykarkaistua kevytbetonia käytetään Alankomaissa tämän vuoksi vain vähäisessä määrin kantaviin seiniin asuntorakentamisessa.
(73) Koska höyrykarkaistu kevytbetoni kuuluu samaan hintaluokkaan kuin kipsiseinät, on suhteellisen kevyttä mutta lämmöneristysominaisuuksiltaan parempaa, höyrykarkaistuja kevytbetonituotteita käytetään Alankomaissa ei-kantaviin seiniin. Myös kalkkihiekkakiveä käytetään tähän tarkoitukseen. Ensinnäkin tällä rakennusaineella on erittäin hyvät äänieristysominaisuudet, mikä ehkä kompensoi sen painavuudesta aiheutuvia haittapuolia. Lisäksi se soveltuu rakenteellisten ominaisuuksiensa vuoksi varsinkin korkeisiin ei-kantaviin seiniin, joita tarvitaan usein muussa kuin asuntorakentamisessa.
(74) Näin ollen kantaviin seiniin käytettävien tuotteiden ja ei-kantaviin seiniin käytettävien tuotteiden välinen kilpailu on Alankomaissa vähäistä. Tämän vuoksi komissio erottaa Alankomaissa toisistaan kantavia seiniä koskevat merkitykselliset tuotemarkkinat ja ei-kantavia seiniä koskevat merkitykselliset tuotemarkkinat. Tämä ero on tehtävä huolimatta siitä, että eräitä seinänrakennusmateriaaleja, jotka soveltuvat käytettäväksi kantaviin seiniin, voidaan käyttää myös ei-kantaviin seiniin ja päinvastoin. Tämä koskee erityisesti kalkkihiekkakiveä, joka on ainoa seinänrakennusmateriaali, jota käytetään huomattavassa määrin sekä kantaviin että ei-kantaviin seiniin. Molempiin seinätyyppeihin soveltuvien tuotteiden valmistajat kilpailevat kantavia seiniä koskevilla markkinoilla paljolti muiden valmistajien kanssa, ja heidän kilpailuedellytyksensä ovat toisenlaiset kuin ei-kantavia seiniä koskevilla markkinoilla.
(75) Koska CVK on Alankomaiden ainoa kalkkihiekkakiven tuottaja, sen hinnoittelua kantaviin seiniin käytettävien tuotteiden osalta eivät rajoita hinnat, joita markkinoilla pyydetään tuotteista, jotka on tarkoitettu ei-kantaviin seiniin. Komission markkinatutkimus osoittaa, että CVK tietää usein tuotteidensa todellisen käyttötarkoituksen(19). CVK tietää ensinnäkin usein tuotteidensa määränpään, koska se on usein itse vastuussa niiden toimittamisesta tietylle rakennustyömaalle. Lisäksi CVK:llä on elementtitoimitusten yhteydessä mahdollisuus tutustua arkkitehtien suunnitelmiin; elementtitoimitusten osuus CVK:n liikevaihdosta on puolet. Haniel on myös ilmoittanut, että useimpien kalkkihiekkakivituotteiden paksuuden perusteella voidaan päätellä, käytetäänkö niitä kantaviin vai ei-kantaviin seiniin. Myös Raab Karcher vahvisti nämä tiedot kuulemistilaisuudessa. Siksi komissio katsoo, myös osapuolten ja CVK:n väitetiedoksiantoa koskevat huomautukset ja asiaa koskeneessa kuulemistilaisuudessa esitetyt tiedot huomioon ottaen, että CVK kykenee eriyttämään hintansa havaitsemansa kilpailutilanteen mukaan. Tässä yhteydessä on olemassa mahdollisuus suurten ja pienten rakennushankkeitten välillä eriytettyyn hinnoitteluun paljousalennusten ja yhtenäisten kuljetushintojen avulla. CVK on ilmoittanut myöntävänsä rakennusaineiden kauppiaille hanke- ja rakennusyhtiökohtaisia alennuksia.
(76) Vaikka CVK ei kykenisi eriyttämään kantaviin ja ei-kantaviin seiniin tarkoitettujen kalkkihiekkakivituotteidensa hintoja, voidaan olettaa, että CVK perustaa hintastrategiansa pääasiassa kantavien seinien markkinoiden vaatimuksiin, koska CVK myy [60-80]* prosenttia tuotteistaan kantavien seinien markkinoille.
c) Valubetonin sisällyttäminen kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoihin
(77) Markkinatutkimuksen tulos nostaa esiin kysymyksen, missä määrin myös valubetonin on katsottava kuuluvan kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoille. Tämä koskee erityisesti tunnelimenetelmässä käytettävää valubetonia. Kuten 58 kohdassa jo todettiin, tästä rakennustavasta aiheutuu korkeat kiinteät investointikustannukset, jotka muuttuvat kannattaviksi vasta tietystä suuruusluokasta alkaen. Eri tietojen mukaan suuruusluokka on joko noin 30-50 tai jo noin 15 samanmuotoista ja -kokoista asuntoa. Toisin sanoen tätä menetelmää ei voida pitää vaihtoehtona paitsi pienissä hankkeissa myöskään suurissa hankkeissa, joissa pyritään esteettisistä tai sosiaalisista syistä välttämään kaavamaista rakennustapaa. Riippumatta asuntojen tarkasta määrästä, josta alkaen tunnelimenetelmä muuttuu kannattavaksi, voidaan päätellä, että valubetoni ei kilpaile kalkkihiekkakiven kanssa pienissä rakennushankkeissa(20).
(78) Tunnelimenetelmässä valmistetaan lisäksi samalla kertaa sekä seinät että sisäkatot. Tästä syystä tunnelimenetelmän valitseminen ei ole niinkään hintaan vaan järjestelmään perustuva päätös. Jos rakennuttaja haluaa esimerkiksi rakennushankkeen yhteydessä vaihtaa kalkkihiekkakivituotteet tunnelimenetelmässä käytettävään valubetoniin, seurauksena ei ole ainoastaan seinänrakennusmateriaalien vaan myös lattia- tai sisäkattomateriaalien vaihto. Näin ollen siirtyminen tunnelimenetelmään muuttaa koko rakennussuunnitelman. Tämän vuoksi tunnelimenetelmässä käytettävä valubetoni on melko epätodennäköinen vaihtoehto rakennuttajalle, joka käyttää hankkeissaan kalkkihiekkakivituotteita.
(79) Osapuolet ja CVK tukivat ja täsmensivät väitetiedoksiannosta esittämissään huomautuksissa ja kuulemistilaisuudessa sitä käsitystään, että valubetoni on kaikissa muodoissaan sisällytettävä merkityksellisiin tuotemarkkinoihin.
(80) Kysymys valubetonin ja varsinkin tunnelimenetelmässä käytettävän valubetonin kuulumisesta kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoille voidaan kuitenkin jättää avoimeksi, koska sillä ei ole vaikutusta arvioinnin lopputulokseen. Vaikka perusteeksi otettaisiin toinen, osapuolten oikeaksi katsoma merkityksellisten tuotemarkkinoiden määritelmä, johon sisältyvät kaikki valubetonilajit, käsiteltävänä oleva yrityskeskittymä on johtanut CVK:n markkinoita hallitsevaan asemaan Alankomaissa.
4. Tiivistelmä merkityksellisistä tuotemarkkinoista
(81) Edellä mainittujen seikkojen perusteella komissio katsoo, että arvioitaessa ilmoitettua yrityskeskittymää Alankomaiden seinänrakennusmateriaalien markkinat on jaettava kantavia seiniä koskeviin markkinoihin ja ei-kantavia seiniä koskeviin markkinoihin. Kantavia seiniä koskevien seinänrakennusmateriaalien markkinoiden osalta voidaan jättää avoimeksi, onko valubetoni, varsinkin sellainen, jota käytetään tunnelimenetelmässä, sisällytettävä näihin markkinoihin, koska se ei vaikuta yrityskeskittymän arviointiin.
B. Merkitykselliset maantieteelliset markkinat
(82) Osapuolet määrittelevät Alankomaihin liittyvät merkitykselliset maantieteelliset markkinat valtakunnallisiksi. Vaikka eräät rakennusaineita myyvät yritykset toimivatkin alueellisesti, kuljetuskustannukset eivät Alankomaissa ole niin merkittäviä, että rakennusaineita ei voitaisi toimittaa ympäri maata. Seinänrakennusmateriaalit kuljetetaan kuorma-autoilla, yleensä tuotantopaikasta suoraan rakennustyömaalle.
(83) Tutkimukset ovat vahvistaneet, että Alankomaiden markkinat ovat valtakunnalliset. Komission markkinatutkimuksessa kävi ilmi, että useimpien seinänrakennusmateriaalien ilmoitettuihin hintoihin sisältyy rahti mihin tahansa osoitteeseen Alankomaissa, vaikka kuljetuskustannukset eivät olekaan merkityksettömät. Koska CVK on ainoa kalkkihiekkakiven tuottaja, se voi lisäksi toimittaa tuotteitaan mille tahansa Alankomaissa sijaitsevalle rakennustyömaalle suoraan lähimmästä kalkkihiekkakivitehtaastaan.
(84) On ilmeistä, että Alankomaiden rajaseuduille suuntautuu seinänrakennusmateriaalien tuontia Belgiasta ja Saksasta. Tämä tuonti on kuitenkin vähäistä, joten se ei ole riittävä peruste Belgian ja Saksan osien sisällyttämiseksi merkityksellisiin maantieteellisiin markkinoihin. Markkinatutkimus on osoittanut, että markkinoillepääsylle on olemassa esteitä, joita aiheutuu varsinkin erilaisista rakennus- ja työsuojelumääräyksistä. Esimerkiksi käsin työstettävät kivet saavat Alankomaissa painaa enintään 18 kilogrammaa, mikä ei päde muissa jäsenvaltioissa. Toisaalta esimerkiksi Saksassa vertailukelpoiset seinät ovat rakennusstandardien vuoksi paksumpia ja tästä johtuvan suuremman materiaalintarpeen vuoksi myös kalliimpia kuin Alankomaissa. Kaikki merkittävät yritykset, jotka toimivat Alankomaiden seinänrakennusmateriaalien markkinoilla, myös sijaitsevat Alankomaissa. Alankomaissa toimivat belgialaiset ja saksalaiset tuottajat toimivat myös alankomaalaisten tytäryhtiöiden kautta.
(85) Siksi komissio katsoo, että merkitykselliset maantieteelliset markkinat on määriteltävä käsiteltävänä olevan päätöksen arvioimiseksi valtakunnallisiksi ja että ne käsittävät koko Alankomaat.
C. Kilpailuoikeudellinen arviointi
(86) Komissio on päätynyt siihen päätelmään, että käsiteltävänä oleva yrityskeskittymä - CVK:n jäsenyritystensä tehtaissa ja Hanielin ja Cementbouw'n CVK:ssa hankkima määräysvalta - on johtanut CVK:n ja siinä määräysvaltaa käyttävien välillisten emoyhtiöiden Hanielin ja Cementbouw'n määräävään markkina-asemaan kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoilla Alankomaissa.
(87) Seuraavassa esitellään aluksi osapuolten nykyään vallitseva määräävä markkina-asema ja sen jälkeen se, kuinka käsiteltävänä oleva yrityskeskittymä on vaikuttanut sen syntymiseen.
1. Osapuolten määräävä markkina-asema
a) Periaatteet
(88) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on määritellyt määräävän markkina-aseman yrityksen taloudelliseksi valta-asemaksi, jonka ansiosta sillä on mahdollisuus estää tehokkaan kilpailun säilyminen merkityksellisillä markkinoilla ja joka antaa sille mahdollisuuden toimia riippumattomasti suhteessa kilpailijoihinsa, asiakkaisiinsa sekä myös tuotteensa kuluttajiin. Tällainen markkina-asema ei sulje pois tietynasteista kilpailua, mutta se antaa tällaisessa asemassa olevalle yritykselle ainakin mahdollisuuden vaikuttaa huomattavasti kilpailuedellytyksiin, vaikkei se pystyisikään täysin määräämään niistä, ja joka tapauksessa mahdollisuuden toimia pitkälti tarvitsematta ottaa kilpailua huomioon, ilman että tällaisesta asenteesta aiheutuisi sille haittaa.
(89) Määräävän markkina-aseman olemassaolo voi johtua useista tekijöistä, jotka yksinään eivät välttämättä ole ratkaisevia, mutta joista erittäin merkityksellinen tekijä on hyvin suuret markkinaosuudet. Merkittävä osoitus määräävän markkina-aseman olemassaolosta on keskittymään osallistuvien yritysten markkinaosuuksien ja niiden kilpailijoiden, varsinkin tärkeimmän kilpailijan, markkinaosuuksien välinen suhde(21).
b) Markkinarakenne
(90) Vuonna 2000 Alankomaiden seinänrakennusmateriaalien markkinoiden kokonaisvolyymi oli [...]* m3 ja arvo [...]* euroa. Kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoiden volyymi oli [...]* kuutiometriä ja arvo [...]* euroa. Mikäli valubetonin ei katsota kuuluvan kantavia seiniä koskeville markkinoille, näiden markkinoiden volyymi pienenee [...]* kuutiometriin ja arvo [...]* euroon. Mikäli näiden markkinoiden ulkopuolelle jätettäisiin vain tunnelimenetelmässä käytettävä valubetoni, niiden volyymi olisi [...]* kuutiometriä ja arvo [...]* euroa(22).
(91) Jäljempänä esitetään osapuolten ja niiden tärkeimpien kilpailijoiden markkinaosuudet (volyymin perusteella) ottaen huomioon kaikki kantavien seinien rakennusmateriaalit sekä vaihtoehtoisesti jättämällä valubetoni ja tunnelimenetelmässä käytettävä valubetoni markkinoiden ulkopuolelle(23):
TAULUKON PAIKKA
(92) Komission päätelmien mukaan CVK:n markkinaosuus kantavien seinien rakennusmateriaaleissa on yli [50-60]* prosenttia. Toiseksi suurin toimija markkinoilla on Cementbouw, joka hankki käsiteltävänä olevalla yrityskeskittymällä yhdessä Hanielin kanssa määräysvallan CVK:ssa ja jonka markkinaosuus on noin [2-5]* prosenttia. Cementbouw'n markkina-asema perustuu sen toimintaan betonista valmistettujen seinäelementtien ja valubetonin alalla. Haniel toimii Alankomaiden markkinoilla CVK:n lisäksi vain Felsin toiminnan yhteydessä. Osapuolten yhteinen markkinaosuus on siksi lähes [60-70]* prosenttia. Seuraavaksi tärkein kilpailija on valubetonia tuottava Mebin, jonka markkinaosuus on noin [2-5]* prosenttia. Seuraavien kilpailijoiden markkinaosuudet ovat alle kahden prosentin suuruisia. CVK:n markkinaosuus on siis yli [10-15]*-kertainen verrattuna tärkeimpään kilpailijaan.
(93) Siinä tapauksessa, että valubetonia ei sisällytetä kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoiden määritelmään, CVK:n markkinaosuus on [60-70]* prosenttia, sillä CVK ei myy valubetonia. Kun huomioon otetaan Cementbouw'n markkinaosuus, osapuolten markkinaosuudeksi saadaan noin [60-70]* prosenttia. Tämän oletuksen mukaisesti katsottaisiin, että tärkein riippumaton kilpailija Mebin ei toimi merkityksellisillä tuotemarkkinoilla. Tällöin jäljelle jäisi ainoastaan pieni joukko huomattavasti pienempiä kilpailijoita, joiden markkinaosuudet olisivat alle kaksi prosenttia, osalla jopa huomattavasti tätä pienempiä.
(94) Mikäli ainoastaan tunnelimenetelmässä käytettävä valubetoni jätetään markkinoiden määritelmän ulkopuolelle, CVK:n markkinaosuus on [50-60]* prosenttia. Kun otetaan huomioon Cementbouw'n markkinaosuus, osapuolten markkinaosuus on noin [60-70]* prosenttia.
(95) Osapuolten ja niiden kilpailijoiden esitetyt markkina-asemat ovat - osapuolten mukaankaan - tuskin muuttuneet viime vuosina.
c) Erilaisten seinänrakennusmateriaalien merkitys
(96) Yksikään Alankomaissa toimivista CVK:n kilpailijoista ei toimi kalkkihiekkakivialalla. CVK on Alankomaissa ainoa tämän rakennusaineen tuottaja ja tarjoaja. Kalkkihiekkakivi on Alankomaissa kuitenkin edellä mainituista syistä perinteinen ja selvästi suosituin seinänrakennusmateriaali. Lisäksi se on ainoa seinänrakennusmateriaali, jota käytetään huomattavassa määrin sekä kantaviin että ei-kantaviin seiniin.
(97) Valubetonia ei voida pitää materiaalina, joka tarjoaisi CVK:lle huomattavan vastuksen kilpailussa. Valubetonin osuus seinänrakennusmateriaalien markkinoista on ensinnäkin ainoastaan [10-15]* prosenttia, josta Cementbouw'n osuus on noin [0-2]* prosenttia. Toimialajärjestö VOBN:n mukaan valubetonin osuus näyttää säilyneen ennallaan; joidenkin markkinoilla toimivien yritysten mukaan se näyttää jopa hieman alentuneen. Haastateltavat ovat perustelleet tätä suuntauksella entistä pienempiin ja eriytyneempiin rakennushankkeisiin. Toiseksi markkinoiden kilpailupaine ei riipu ainoastaan tuotteen markkina-asemasta, vaan myös sitä tarjoavien kilpailijoiden markkina-asemasta. Kuten edellä jo todettiin, seinänrakennusmateriaalien markkinat ovat kuitenkin pirstaleiset. Valubetonin tärkeimmän valmistajan, Mebinin, osuus kantavien seinien rakennusmateriaalien kokonaismarkkinoista on vain [2-5]* prosenttia, muiden kilpailijoiden osuudet jäävät alle 2 prosentin. Niiden vastapainona ovat osapuolten [60-70]* prosentin ja pelkän CVK:n [50-60]* prosentin osuudet.
(98) Kilpailijoiden markkina-aseman kannalta on kuitenkin merkityksellistä se, mitä tuotteita ne tarjoavat. Tämä pätee erityisesti tarkasteltavana olevaan asiaan, koska kyseessä ovat eriytyneet tuotemarkkinat, joilla samoihin käyttötarkoituksiin valmistetut erilaiset tuotteet kilpailevat vaihtelevilla tavoilla keskenään. Riippuu tuotteen ominaisuuksista ja erityisestä tilanteesta, kilpaileeko tietty tuote suoraan toisen kanssa vai ei, minkä vuoksi ei ole esimerkiksi - kuten tuotemarkkinoiden määrittelyn yhteydessä selitettiin - selvää, onko valubetoni sisällytettävä merkityksellisiin markkinoihin. Tällaisilla markkinoilla mahdollisuus tarjota jotakin tiettyjen kuluttajien arvostamaa tai tiettyihin käyttötarkoituksiin haluttua tuotetta voi olla yrityksen markkina-aseman kannalta merkityksellinen. CVK:n markkina-asemaa vahvistaa pelkkää markkinaosuutta suuremmaksi se, että CVK on ainoa kalkkihiekkakiven valmistaja Alankomaissa.
d) Markkinoillepääsyn esteet
(99) Komissio katsoo, myös osapuolten ja CVK:n väitetiedoksiantoa koskevat huomautukset ja kuulemistilaisuudessa esitetyt tiedot huomioon ottaen, että on olemassa huomattavia markkinoillepääsyn esteitä. CVK:n määräysvaltaan kuuluvat kaikki Alankomaissa toimivat kalkkihiekkakivitehtaat ja selvästi tärkeimpien merkityksellisille tuotemarkkinoille kuuluviksi katsottavien seinänrakennusmateriaalien tuotanto. Komission markkinatutkimus on osoittanut, että muiden seinänrakennusmateriaalien tuottajien on käytettävä runsaasti aikaa ja tehtävä runsaasti investointeja voidakseen ryhtyä harjoittamaan kalkkihiekkakivituotteiden valmistusta. Sama pätee myös muihin seinänrakennusmateriaaleihin, kuten höyrykarkaistuun kevytbetoniin. Eri seinänrakennusmateriaalien tuotantoprosessit ja siten myös tuotantopaikat eroavat toisistaan.
(100) Haniel tosin arvioi kalkkihiekkakivitehtaan investointikustannuksiksi ainoastaan noin [...]* euroa. Valmisbetonitehtaan perustaminen maksaa Hanielin mukaan [...]* euroa; Cementbouw arvioi investointikustannukset kuitenkin huomattavasti suuremmiksi. Lisäksi kaikki markkinatutkimuksen yhteydessä haastatellut kilpailijat ilmoittivat, että niiden olisi erittäin vaikea laajentaa nykyistä tuotantokapasiteettiaan tai peräti siirtyä valmistamaan toista seinänrakennusmateriaalia. Eräs haastateltava täsmensi, että uuden kalkkihiekkakivitehtaan perustaminen vaatii [...]* euron investointia, siihen tarvitaan vaikeasti saatava viranomaisen lupa ja että pelkkä tehtaan rakennusaika on kaksi vuotta. Osapuolten sen käsityksen vastaisesti, että markkinoillepääsyn esteet olisivat vähäiset, komissio olettaa näissä oloissa, että mahdollinen markkinoillepääsy ei aiheuta sellaista kilpailupainetta, joka riittäisi rajoittamaan CVK:n toimintavapautta merkityksellisillä markkinoilla. Viime aikoina onkin todettu hyvin harvan yrityksen päässeen markkinoille, ja ne ovat kaikki rajoittuneet betonialalle.
(101) Kalkkihiekkakivialalla on lisäksi huomattavaa ylikapasiteettia vielä CVK:n jo toteuttaman kolmen tehtaan sulkemisen jälkeenkin - kun niitä oli alun perin 11 - mikä vähentää markkinoillepääsyn houkuttelevuutta. CVK:n jäljelle jääneet tuotantolaitokset ovat lisäksi jakautuneet tasaisesti koko Alankomaiden alueelle, niin että CVK voi toimittaa tuotteitaan jokaiselle asiakkaalle sen lähellä olevasta tehtaasta. Komission markkinatutkimus on osoittanut, että tämäkin tekijä vahvistaa CVK:n asemaa.
e) Neuvotteluvoima
(102) Komissio katsoo myös osapuolten ja CVK:n väitetiedoksiannosta esittämät huomautukset ja kuulemistilaisuudessa esitetyt tiedot huomioon ottaen, ettei CVK:n asiakkailla ole neuvotteluvoimaa. Yksikään asiakkaista ei ole CVK:n liikevaihtoon verrattuna merkittävä ostaja. Viiden suurimman rakennusainekauppiaan osuus CVK:n myynnistä on tosin noin [60-80]* prosenttia, joista suurimman osuus on [20-30]* prosenttia. Edes tällainen osuus kokonaismyynnistä ei tuo suurimmalle ostajalle neuvotteluvoimaa, koska käytettävissä on riittävästi muita, vaihtoehtoisia rakennusainekauppiaita. Lisäksi osa näistä rakennusainekauppiaista on hankintayhteisöjä (hollanniksi "inkoopcombinaties"). Ratkaisevaa on se, että rakennusainekauppiaat ovat CVK:n tuotteilla käytävän kaupan varassa. Kalkkihiekkakivi on Alankomaissa tärkein seinänrakennusmateriaali. Toiseksi tärkein seinänrakennusmateriaali on betoni. Rakennusainekauppiaiden kannalta se ei kuitenkaan ole vaihtoehto, koska rakennusainekauppiaat eivät myy valubetonia eivätkä merkittävässä määrin myöskään betonielementtejä. Rakennusainekauppiaiden kannalta mikään muu rakennusaine ei tämän vuoksi voi korvata kalkkihiekkakiven myyntiä. Myös Raab Karcher vahvisti tämän kuulemistilaisuudessa. Saattaa olla totta, että rakennusainekauppiasta uhkaa - kuten Haniel on esittänyt - kalkkihiekkakivitarjouksen kalliin hinnan vuoksi rakennushankkeen menettäminen betoninmyyjille. Tämä tarkoittaa kuitenkin vain sitä, että kauppias - ja epäsuorasti myös CVK - kilpailee kalkkihiekkakivitarjonnallaan betonintarjoajien kanssa mutta ei sitä, että kauppiaalla olisi neuvotteluvoimaa CVK:ta vastaan.
(103) CVK:lla on muutenkin huomattava vaikutus rakennusyhtiöihin hankittavien tuotteiden hinnoitteluun. Rakennusainekauppiaat tosin kantavat myyntiin liittyvän taloudellisen vastuun. Päätöksiä rakennusaineiden valinnasta eivät tee kuitenkaan rakennusainekauppiaat vaan rakennusyhtiöt. Kuten edellä jo yksityiskohtaisesti kuvattiin, CVK tuntee yleensä ottaen hyvin tuotteidensa käyttäjät ja käyttötarkoitukset. Niinpä se toimittaakin tuotteet kulloisellekin rakennustyömaalle suoraan lähimmästä kalkkihiekkakivitehtaastaan. CVK:n mukaan rakennusainekauppiaille annetaan alennuksia, jotka saattavat liittyä tietyille rakennusyhtiöille tai tiettyihin rakennushankkeisiin tehtäviin toimituksiin. Lisäksi rakennusyhtiöt muodostavat hajanaisen kokonaisuuden eivätkä pysty itse käyttämään neuvotteluvoimaa. Myös suurten alankomaalaisten rakennuskonsernien, kuten Bam Groepin, Koninklijke Volker Wessels Stevinin, Heijmansin, Ballast Nedamin ja HBG:n, kysyntäosuus on yksinään liian pieni siihen, että ne voisivat käyttää neuvotteluvoimaa, joka tasapainottaisi CVK:n ylivoimaista asemaa tarjoajien puolella.
f) Läheisten markkinoiden kilpailun vaikutus
(104) CVK:n toimintavapautta kantavien seinien rakennusmateriaalimarkkinoilla eivät rajoita myöskään kilpailuolot ei-kantavien seinien rakennusmateriaalimarkkinoilla, joilla CVK:n asema on heikompi. Osapuolet ja CVK eivät ole kumonneet komission väitetiedoksiannossa tekemää päätelmää, että CVK kykenee hinnoittelussaan ottamaan huomioon, käytetäänkö sen tuotteita kantavissa vai ei-kantavissa seinissä, ja että CVK hinnoittelee tuotteensa pääasiassa sen kannalta tärkeämpien kantavien seinien markkinoiden kilpailuolojen mukaan. Siltä osin viitataan 75 ja 76 kappaleeseen.
g) Limittyminen Cementbouw'n kanssa
(105) CVK:n määräävää asemaa kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoilla Alankomaissa luonnehtii lisäksi CVK:n rakenteellinen yhteys siinä määräysvaltaa käyttävään emoyhtiöön Cementbouw'hun.
(106) Cementbouw toimii merkityksellisillä markkinoilla tarjoten valubetonia ja betonielementtejä. Betonielementtien alalla Cementbouw'lla on vahva asema erityisesti pienissä elementeissä, jollaisia käytetään pääasiassa asuntorakentamisessa, ts. tuotteissa, jotka on helppo vaihtaa kalkkihiekkakiveen. CVK ja Cementbouw voivat siis yhdessä tarjota (markkinoiden määritelmästä riippuen) kahta tai kolmea tärkeimmistä kantavien seinien rakennusmateriaaleista. CVK:lla/Cementbouw'lla on sen ansiosta käsiteltävänä olevan kaltaisilla eriytyneillä tuotemarkkinoilla huomattavasti laajempi toimintavapaus kuin kilpailevilla seinänrakennusmateriaalien tarjoajilla, sillä mikään muu kilpailija ei pysty kattamaan asiakkaiden tarpeita yhtä laajasti kuin se.
(107) Lisäksi Cementbouw toimii tuotannon loppupään markkinoilla rakennusainekaupassa. Cementbouw'n rakennusainekauppa on yksi Alankomaiden suurimmista rakennusalan tukkukaupoista, jolla on vahva markkina-asema erityisesti maan länsi-, pohjois- ja itäosissa(24). Jotkin rakennusainekauppiaat ovat ilmoittaneet, että CVK suosii Cementbouw'hun kuuluvia rakennusainekauppiaita riippumattomiin kauppiaisiin verrattuna. Nämä molemmat tekijät vaikuttavat siihen, että CVK:lla/Cementbouw'lla on selvästi laajempi toimintavapaus kuin sen kilpailijoilla.
(108) Cementbouw on väittänyt, että CVK:n ja Cementbouw'n rakenteellista yhteyttä ei voida ottaa huomioon kilpailun kannalta suoritettavassa arvioinnissa, koska Cementbouw'lla ei ole määräysvaltaa CVK:ssa ja koska yritykset kilpailivat aiemmin keskenään. Komissio katsoo kuitenkin tämän päätöksen II osassa esitettyjen perusteiden nojalla, että CVK kuuluu Cementbouw'n ja Hanielin yhteiseen määräysvaltaan. Käsiteltävänä olevan yrityskeskittymän vaikutusten arvioimisen yhteydessä ei siksi voida lähteä siitä, että Cementbouw ja CVK olisivat markkinoilla toisistaan riippumattomia kilpailijoita.
h) Päätelmä
(109) Osapuolten markkina-asemat voidaan siis esittää lyhyesti seuraavasti: CVK:lla on [50-60]* prosentilla selvästi suurin markkinaosuus. Lisäksi Cementbouw'lla on noin [2-5]* prosentin markkinaosuus, niin että osapuolten yhteinen markkinaosuus on noin [50-60]* prosenttia. Loput markkinoista ovat pirstaleiset ja jakautuvat kilpailijoiden kesken siten, että osuudet ovat muutamien prosenttien suuruisia. Lisäksi CVK on Alankomaiden tärkeimmän seinänrakennusmateriaalin ainoa alankomaalainen tarjoaja. Vastapuolen neuvotteluvoima ei tasapainota osapuolten käytettävissä olevaa markkinavoimaa. Lisäksi on otettava huomioon, että Cementbouw toimii sekä itse merkityksellisillä markkinoilla muiden tärkeiden seinänrakennusmateriaalien kanssa että tuotannon loppupään markkinoilla rakennusainekaupassa. Kun otetaan huomioon kaikki nämä tekijät, voidaan todeta, että osapuolilla on määräävä asema kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoilla Alankomaissa.
2. Määräävän markkina-aseman syntyminen yrityskeskittymän seurauksena
(110) Selvitystensä perusteella komissio katsoo, että osapuolten edellä kuvattu määräävä markkina-asema perustuu kaikkien alankomaalaisten kalkkihiekkakiven valmistajien 9 päivänä elokuuta 1999 CVK:ssa toteuttamaan yrityskeskittymään, joka on Hanielin ja Cementbouw'n yhteisessä määräysvallassa ja joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan.
(111) CVK:hon liittyneet kalkkihiekkakivitehtaat olivat ennen yrityskeskittymän syntymistä oikeudellisesti ja taloudellisesti itsenäisiä. Ainoastaan niiden tuotteiden markkinointi oli keskitetty yhteiseen myyntiorganisaatioon CVK:hon. Hanielin määräysvaltaan kuuluneet kalkkihiekkakiven valmistajat ja Cementbouw'n tai RAG:n määräysvaltaan kuuluneet tarjoajat eivät saavuttaneet kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoilla yksin sellaista markkinaosuutta, joka antaisi syyn päätellä, että niillä olisi ollut määräävä markkina-asema. Hanielin arvioiden mukaan sekä Hanielin että Cementbouw'n tehtaiden markkinaosuus kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoista oli noin [20-30]* prosenttia ja RAG:n tehtaiden noin [5-10]* prosenttia(25).
(112) Se tosiseikka, että CVK:hon kuuluneet kalkkihiekkakivitehtaat olivat jo ennen yrityskeskittymän perustamista liittyneet yhteiseen myyntiorganisaatioon, ei ole riittävä peruste sille näkökannalle, että näillä yrityksillä oli jo CVK:n kautta yhteinen määräävä markkina-asema ja ettei yrityskeskittymä siis olennaisesti muuttanut markkinarakennetta. Yhteisen myyntiorganisaation muuttaminen yritykseksi, joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan, edustaa pikemminkin markkinaolojen rakenteellista muutosta, joka voi johtaa määräävän markkina-aseman syntymiseen. Käsiteltävänä olevassa asiassa näin on tapahtunut, sillä yrityskeskittymä yhdistää 11 alankomaalaista kalkkihiekkakiven tuottajaa pysyvästi CVK:n keskitettyyn johtoon.
(113) Ennen liiketoimen toteuttamista toiminut yhteinen myyntiorganisaatio yhtenäisti ainoastaan yhden - vaikkakin tärkeän - CVK:n jäsenyritysten tehtaiden kilpailukäyttäytymisen muuttujista, eli niiden markkinoinnin, kun taas nykyään kaikki arvonlisäketjun vaiheet (tutkimus ja kehitys, ostot, logistiikka, tuotanto, markkinointi jne.) on keskitetty CVK:hon, ja kaikki niihin liittyvät strategiset päätökset, jotka ovat olennaisia yrityksen käyttäytymiselle ja menestymiselle kilpailussa, tekee keskitetysti CVK:n yritysjohto.
(114) Lisäksi sellaisen yrityksen perustamisella, joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan, aikaansaatu markkinaolojen rakenteellinen muutos on yleensä pysyvämpi tila kuin yhteisen myyntiorganisaation muodostaminen. Yhteisen myyntiorganisaation jäsenet voivat erota siitä suhteellisen helposti ja esiintyä sen jälkeen markkinoilla taas toisistaan riippumatta, eikä niiden tarvitse yleensä ryhtyä laajoihin rakenneuudistuksiin, kun taas kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan hoitavassa yrityksessä aiemmin erillisten yritysten yritystoiminnot on voitu yhdistää toisiinsa niin, että myöhempään jakautumiseen ja alkuperäisen tilan palauttamiseen liittyy suuria vaikeuksia tai se ei ole enää lainkaan mahdollista(26).
(115) Lisäksi on otettava huomioon, että koko CVK hyötyy Cementbouw'n toiminnoista merkityksellisillä markkinoilla ja tuotannon loppupään markkinoilla rakennusainekaupassa täydellisesti vasta yrityskeskittymänä.
(116) Päätelmää, jonka mukaan yrityskeskittymä on johtanut CVK:n määräävään markkina-asemaan Alankomaiden kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoilla, tukevat lopuksi vielä komission markkinatutkimuksessaan toteamat eräät markkinoiden ja CVK:n kilpailukäyttäytymisen kehityssuunnat yrityskeskittymän syntymisen jälkeen.
(117) Kalkkihiekkakiven hintataso kohosi aiemmin melko maltillisesti (hinnat nousivat vuosina 1999 ja 2000 [0-5]* prosenttia kumpanakin), mutta vuonna 2001 CVK on nostanut hintojaan [5-10]* prosenttia ja vuonna 2002 [5-10]* prosenttia. Komission saamien tietojen mukaan seinänrakennusmateriaalien kysyntä on samaan aikaan pikemminkin vähentynyt ja muiden tuotteiden, erityisesti tiilien, hintataso on alentunut tai pysynyt ennallaan. Useat asiakkaat ovat ilmoittaneet, että CVK nostaa hintojaan yksipuolisesti eikä ole valmis neuvottelemaan hinnoista. Lisäksi Raab Karcher totesi kuulemistilaisuudessa, että ennen vuotta 1999 yksilölliset hintaneuvottelut yksittäisten kalkkihiekkakivitehtaiden kanssa olivat täysin mahdollisia myyntiorganisaatio CVK:n olemassaolosta huolimatta. Sen jälkeen kun CVK muuttui yritykseksi, joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan, CVK:n jäsenyritysten tehtaat ovat torjuneet yksilölliset keskustelut asiakkaiden kanssa ja pyytäneet heitä kääntymään CVK:n Hilversumissa sijaitsevan pääkonttorin puoleen.
(118) Reaktiona nykyiseen liikakapasiteettiinsa CVK sulki vuosina 2001 ja 2002 kolme 11 kalkkihiekkakivitehtaastaan (Bergumermeerin ja Vogelenzangin vuonna 2001, Boudewijnin vuonna 2002), joiden tuotantokapasiteetti oli yhteensä [...]* bwf(27); se vastaa noin [15-20]* prosenttia CVK:n kaikkien tehtaiden kokonaiskapasiteetista.
(119) CVK:n sanotaan määritelleen kuljetuskorvauksia ja -ehtoja yksipuolisesti omaksi edukseen. Asiakkaat on pantu hankkimaan myös kalkkihiekkakiviseinien rakenteeseen tarvittava liima CVK:lta, joka puolestaan hankkii sen Cementbouw'lta, koska CVK kieltäytyy myöntämästä takuuta muiden valmistajien liimoja käytettäessä. Rakennusainekauppiaat ja markkinoiden muutkin toimijat ovat ilmoittaneet, että yhä useammin CVK sivuuttaa ne tai saattaa ne väliinputoajan asemaan ja pakottaa ne yksipuolisilla hinnankorotuksillaan hyväksymään myyntivoittojen pienenemisen.
(120) Eräät haastateltavat ovat ilmoittaneet, että tuontia Saksasta on vaikeutettu tai se on tehty mahdottomaksi. Rajan lähellä toimivien Hanielin omistuksessa olevien saksalaisten kalkkihiekkakivitehtaiden alankomaalaisille asiakkaille on yhtäältä kieltäydytty toimittamasta tuotteita. Toisaalta haastateltavat ovat ilmaisseet pelkonsa siitä, että jos ne tilaavat kalkkihiekkatiiliä ja kalkkihiekkakiviharkkoja Saksasta, CVK ei enää toimita niille tiettyjä kalkkihiekkakivielementtejä, joita ei saa Saksasta. Raab Karcherkin totesi saman kuulemistilaisuudessa. Raab Karcher ilmoitti lisäksi, että Haniel-ryhmään kuuluva saksalainen kalkkihiekkakivitehdas nosti hiljattain lähtöhintaansa 55 prosenttia. Raab Karcher katsoo tämän olevan yritys ohjata kysyntää takaisin CVK:lle.
(121) Monet markkinoilla toimivat yritykset kuvaavat CVK:n käyttäytymistä monopoliyhtiön käyttäytymiseksi. Eräät haastateltavat ovat katsoneet, että kilpailu on vähentynyt. Toiset ovat viitanneet vertikaalisiin yhteyksiin Cementbouw'n rakennusainekauppiastoiminnan kanssa.
(122) Kaikki nämä tekijät viittaavat siihen, että kun CVK muuttui yritykseksi, joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan, se sai mahdollisuuden käyttäytyä kilpailijoihinsa ja asiakkaisiinsa nähden paljon riippumattomammin kuin yhteisessä myyntiorganisaatiossa aikaisemmin oli mahdollista. Ennen yrityskeskittymää kalkkihiekkakiven valmistajien hintakilpailu estettiin pääasiassa tällä tavalla, vaikka ne muuten määrittelivät yritysstrategiansa itsenäisesti, mutta nykyään CVK voi koko Alankomaiden kalkkihiekkakiviteollisuuden keskitetyn johdon ansiosta järjestää kaikki kilpailuun vaikuttajat tekijät (tuotekehitys ja tuotteiden eriytys, kapasiteetin mukautus, tuotantomäärät, hinnat jne.) keskitetysti yrityskeskittymän voiton maksimoimista ajatellen, ja se voi käyttää täysin hyväkseen ainutlaatuisen markkina-asemansa tuomaa etua kilpailijoihinsa ja asiakkaisiinsa nähden.
(123) Osapuolet ja CVK katsovat, ettei yrityskeskittymä ole vaikuttanut markkinoihin. Niiden mukaan CVK on ollut olemassa myyntiorganisaationa jo vuodesta 1947 lähtien, minkä vuoksi se on pysyvämpi kuin useat kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan hoitavat yhteisyritykset. CVK on jo ennen vuotta 1999 esiintynyt markkinoilla ostajien näkökulmasta yhtenäisenä tarjoajana. Jäsenyritysten tehtailla ei niiden mukaan ollut omia myyntirakenteita, niin että eroaminen ei olisi ollut ilman muuta mahdollista ennen käsiteltävänä olevaa yrityskeskittymääkään. Osapuolet osaksi kiistävät ne asiakkaiden komission markkinatutkimuksessa kuvaamat muutokset osapuolten kilpailukäyttäytymisessä, jotka viittaavat määräävän markkina-aseman syntymiseen, ja osaksi ne perustellaan muilla syillä. Esimerkiksi kalkkihiekkakiven hinnankorotukset johtuvat kohonneista kustannuksista ja ovat sopusoinnussa yleisen hintakehityksen kanssa. Raab Karcherin kuulemistilaisuudessa esille ottama Hanielin saksalaisen kalkkihiekkakivitehtaan 55 prosentin hinnankorotus koskee uusissa osavaltioissa toimivaa tehdasta, joka ennen Hanielin omistukseen siirtymistään myi ylituotantoaan Alankomaihin hinnoin, jotka eivät kattaneet kustannuksia.
(124) Komissio pysyy osapuolten ja CVK:n huomautukset huomioon ottaenkin käsityksessään, jonka mukaan käsiteltävänä oleva yrityskeskittymä on saanut aikaan markkinaolojen rakenteellisen muutoksen. Yhteisen myyntiorganisaation vaikutusta ei voida rinnastaa yhdistettyyn, keskitetyssä johdossa olevaan yritykseen, joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan, edes silloin, kun se on ollut olemassa useita vuosia ja jäsenten eroaminen vaatii tiettyä mukautumista, kuten omien myyntirakenteiden perustamista. Muuten sulautumien valvonnan aineellista arviointiperustetta (määräävän markkina-aseman syntymistä tai vahvistumista) voitaisiin soveltaa vain poikkeustapauksissa sellaisten aiemmin itsenäisten yritysten muodostamiin yrityskeskittymiin, jotka olivat muodostaneet myyntiorganisaation ennen yrityskeskittymää. Raab Karcherin kuulemistilaisuudessa esittämät tiedot viittaavat lisäksi siihen, ettei edes niin pitkäikäinen ja kiinteä myyntiorganisaatio kuin CVK kyennyt täysin viemään jäsenyrityksiltään mahdollisuutta omiin kilpailutoimiin. Vaikka CVK siirsi vuodesta 1999 alkaen toteuttamillaan hinnankorotuksilla kustannusten nousun kokonaan tai osittain asiakkaidensa maksettavaksi, kun otetaan huomioon ylikapasiteetti, vähenevä kysyntä ja kilpailevien seinänrakennusmateriaalien hintojen pysyminen ennallaan tai aleneminen, tämä viittaa siihen, että CVK voi käyttäytyä melko riippumattomasti suhteessa kilpailijoihinsa ja asiakkaisiinsa. Kovassa kilpailussa toimivan yrityksen ei nimittäin yleensä ole tällaisissa oloissa mahdollista siirtää kustannusten nousua kokonaan asiakkaiden maksettavaksi
(125) Lisäksi ei ole lainkaan selvää, että CVK olisi ilman yrityskeskittymää edelleen olemassa muodossa, jossa se toimi vuoteen 1999 asti. [Lähempiä tietoja edellä esitetystä väitteestä, joka koskee sitä, että NMa:ssa oli ennen yhteistyösopimusta koskevan ilmoituksen tekemistä käynnissä kartellimenettely CVK:ta vastaan.]* On siis lähdettävä siitä, että osapuolten nykyinen määräävä markkina-asema on syntynyt yrityskeskittymän seurauksena.
C. Päätelmä
(126) Komissio päätyy siksi siihen päätelmään, että yrityskeskittymä johti CVK:n määräävän markkina-aseman syntymiseen kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoilla Alankomaissa, ja sen seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla estyy olennaisesti.
VI HANIELIN JA CEMENTBOUW'N SITOUMUKSET
(127) Komission Alankomaiden kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoilla käytävää kilpailua koskevien epäilyjen poistamiseksi Haniel ja Cementbouw esittivät ensinnäkin alustavan sitoumussuunnitelman, jossa todettiin pääasiassa, että Haniel ja Cementbouw purkavat yhteistoimintasopimuksensa ja myyvät RAG:lta vuonna 1999 ostamansa Ankerin, Vogelenzangin ja Van Herwaardenin osakkeet riippumattomalle kolmannelle osapuolelle. Yhteistyösopimuksen ja CVK:n sääntömuutosten oli tarkoitus säilyä ennallaan; myytävien osakkeiden ostajan olisi sitouduttava osallistumaan yhteistyösopimukseen ja CVK:n nykyiseen rakenteeseen.
(128) Kun komission yksiköt olivat kiinnittäneet osapuolten huomion siihen, että niiden arvion mukaan tämä alustava sitoumussuunnitelma ei riitä komission toteaman kilpailuongelman ratkaisemiseen, Haniel ja Cementbouw esittivät jäljempänä kuvatut sitoumukset, joiden täydellinen sanamuoto käy ilmi tämän päätöksen liitteestä.
(129) Haniel ja Cementbouw sitoutuvat
a) purkamaan yhteistyösopimuksen, peruuttamaan CVK:n sääntöjen muutokset ja purkamaan CVK:n [...]* kuluessa siitä, kun komissio tekee päätöksensä;
b) purkamaan yhteistoimintasopimuksensa välittömästi;
c) luopumaan yhteisestä määräysvallasta yrityksissä Anker ja Van Herwaarden samanaikaisesti yhteistyösopimuksen purkamisen kanssa [kuvaus menettelytavoista, joilla Ankerin ja Van Herwaardenin yhteisestä määräysvallasta luovutaan]*;
d) mikäli Vogelenzang, jolla ei ole tällä hetkellä liiketoimintaa, käynnistää jälleen tuotantonsa, Haniel ja Cementbouw sitoutuvat luopumaan sen yhteisestä määräysvallasta samalla tavalla kuin Ankerin ja Van Heerwardenin määräysvallasta.
(130) Haniel ja Cementbouw sitoutuvat lisäksi [CVK:n sisäistä organisaatiota koskeva sitoumus]*.
(131) Sitoumus sisältää lisäksi määräyksiä, jotka koskevat osapuolten tekemien sitoumusten noudattamista seuraavan valvojan nimittämistä.
VII ILMOITETUN YRITYSKESKITTYMÄN ARVIOINTI KILPAILUN KANNALTA OTTAEN HUOMIOON HANIELIN JA CEMENTBOUW'N SITOUMUKSET
(132) Osapuolten aluksi alustavana suunnitelmana esittämät sitoumukset eivät komission mielestä riitä poistamaan Alankomaiden kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoilla käytävää kilpailua koskevia epäilyjä. Alustava sitoumussuunnitelma lopettaa nimittäin ainoastaan Hanielin ja Cementbouw'n yhteisen määräysvallan CVK:ssa, poistamatta samalla yrityskeskittymän synnyttämää CVK:n määräävää markkina-asemaa. Alustava sitoumussuunnitelma perustuu siihen tämän päätöksen II osassa virheelliseksi todettuun oletukseen, että komission tutkimus kohdistuisi käsiteltävänä olevassa asiassa vain Hanielin ja Cementbouw'n hankkimaan yhteiseen määräysvaltaan CVK:ssa ja että samanaikaisesti toteutettu määräysvallan hankkiminen CVK:lle sen jäsenyrityksissä ei NMa:n 20 päivänä lokakuuta 1998 tekemän päätöksen vuoksi kuuluisi komission toimivaltaan.
(133) Edellä 129-131 kappaleessa kuvatut lopulliset sitoumukset puolestaan riittävät komission mielestä poistamaan mainitut kilpailua koskevat epäilyt asianmukaisella tavalla.
(134) Näillä sitoumuksilla puretaan tämän päätöksen II osassa kuvatun yrityskeskittymän vaikutukset. Yhteistyö- ja yhteistoimintasopimusten purkaminen poistaa CVK:n määräysvallan sen jäsenyrityksissä. Tämä merkitsee sitä, että Hanielin kokonaan omistamat yritykset De Hazelaar, Loevestein, Hoogdonk, Rijsbergen ja Boudewijn sekä Cementbouw'n kokonaan omistamat yritykset Harderwijk, Roelfsema ja Bergumermeer siirtyvät takaisin niiden osakkaiden yksinomaiseen määräysvaltaan.
(135) Samanaikaisesti synnytetty yhteinen määräysvalta kolmessa yhteisyrityksessä, Ankerissa, Van Herwaardenissa ja Vogelenzangissa, puretaan seuraavin toimin: kumpikin osapuolista, eli Haniel tai Cementbouw, ottaa haltuunsa yksinomaisen määräysvallan toisessa yrityksistä Anker ja Van Heerwarden. [Menettelytapa, jolla Hanielille tai Cementbouw'lle hankitaan yksinomainen määräysvalta Ankerissa ja Van Herwaardenissa]*.
(136) [Analyysi tietyistä menettelytavoista yksinomaisen määräysvallan hankkimiseksi Hanielille tai Cementbouw'lle Ankerissa ja Van Herwaardenissa]*.
(137) Vogelenzangilla ei ole tällä hetkellä liiketoimintaa. Osapuolet aikovat myydä tämän yrityksen varat kolmannelle osapuolelle ja jakaa myyntitulon omistusosuuksiensa mukaisesti. Jos Vogelenzangin liiketoiminta käynnistetään nykyisten osakkaiden Hanielin ja Cementbouw'n omistuksessa, toinen osapuolista ottaa haltuunsa yksinomaisen määräysvallan yrityksessä samalla tavoin kuin yrityksissä Anker ja Van Herwaarden on tarkoitus tapahtua.
(138) Lisäksi osapuolet ovat sitoutuneet CVK:n lakkauttamiseen. [Kuvaus tämän sitoumuksen motiiveista ja sen toteuttamiseksi tarvittavista vaiheista.]*
(139) Tämä tarkoittaa sitä, että sitoumuksen täydellisen täyttämisen jälkeen CVK on lakannut olemasta nykymuotoinen Hanielin ja Cementbouw'n yhteiseen määräysvaltaan kuuluva yhteisyritys, jonka keskitettyyn hallintaan on koottu koko Alankomaiden kalkkihiekkakiviteollisuus. Nykyisen CVK:n tilalle syntyy kaksi keskenään kilpailevaa kalkkihiekkakiven tarjoajaa, joihin Hanielin tai Cementbouw'n yksinomaisessa tai enemmistöomistuksessa olevat kalkkihiekkakivitehtaat kuuluvat ja jotka on integroitu Hanielin tai Cementbouw'n konserniin.
(140) Kun lisäksi otetaan huomioon niiden tuotevalikoimat kantavien seinien rakennusmateriaalien merkityksellisillä markkinoilla, ei ole odotettavissa, että Haniel tai Cementbouw yksinään tai yhdessä voisivat säilyttää määräävää markkina-asemaa. Cementbouw on Alankomaiden markkinoilla jo pitkään valmisbetoni- ja betonielementtialalla toiminut yritys, joka on lisäksi vertikaalisesti integroitunut tukkuportaaseen. Haniel sitä vastoin on toiminut rakennusalalla tähän asti pääasiassa Saksan markkinoilla, ja se siirtyi vasta 1990-luvulla Alankomaiden markkinoille ostamalla useita CVK:hon kuuluneita kalkkihiekkakivitehtaita. Höyrykarkaistun kevytbetonin valmistajan Felsin hiljattaisella ostolla Haniel lisäsi olennaisen tuotteen Alankomaiden seinänrakennusmateriaalien markkinoilla tarjoamaansa tuotevalikoimaan. Tämä viittaa osapuolten erilaiseen intressiin Alankomaiden markkinoilla, mikä sulkee pois koordinointiriskin, koska ennen yrityskeskittymää toiminut myyntiorganisaatio on purkautunut - ja kun otetaan lisäksi huomioon jakautumisen jälkeen Hanielille tai Cementbouw'lle kuuluvien tehtaiden maantieteellinen jakauma. Tämä pätee myös sen vuoksi, että Alankomaiden markkinoiden pienen maantieteellisen koon tähden tehtaan sijainti ei vaikuta merkittävästi kuljetuskustannuksiin.
(141) [Sitoumuksen tiettyjen menettelytapojen analyysi kilpailun kannalta.]*
(142) [Sitoumuksen tiettyjen menettelytapojen analyysi kilpailun kannalta.]*
(143) Vaikuttaa siltä, että asiaan liittyvien erityisolojen vuoksi osapuolille on poikkeuksellisesti myönnettävä [...]* määräaika sitoumuksen täyttämiseen. Jotta nykyinen, keskitetysti integroitu yritys CVK, joka hoitaa kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan, voitaisiin lakkauttaa ja sen tilalle voitaisiin perustaa kaksi toisistaan riippumatonta kalkkihiekkakiviyritystä, osapuolten on saatava mahdollisuus huolehtia kaikista organisatorisista toimista ja täyttää niihin liittyvät, edellä 138 kohdassa kuvatut yritysmuotoa ja työoikeutta koskevat vaatimukset. [Lisätietoja edelliseen.]* Käsiteltävänä oleva asia eroaa totunnaisesta sitoumuksesta sellaisen olemassa olevan yrityksen myymiseksi, joka voi toimia itsenäisesti, siltä osin, että komission tutkima yrityskeskittymä on toteutettu jo melkein kolme vuotta sitten ja se on johtanut uuden, integroidun yrityksen perustamiseen, jonka lakkauttaminen on osapuolten antaman sitoumuksen kohteena(28).
(144) Näin ollen komissio päättelee, että kun otetaan huomioon Hanielin ja Cementbouw'n antama sitoumus, ilmoitettu yrityskeskittymä ei luo osapuolten määräävää markkina-asemaa kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoilla Alankomaissa.
VIII EHDOT JA VELVOITTEET
(145) Sulautuma-asetuksen 8 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen virkkeen mukaan komissio voi liittää päätökseensä ehtoja ja velvoitteita, joiden tarkoituksena on varmistaa, että keskittymään osallistuvat yritykset noudattavat sitoumuksia, joita ne ovat antaneet komissiolle, jotta keskittymä soveltuisi yhteismarkkinoille.
(146) On kyse ehdosta, kun vaaditaan, että jokaisen toimenpiteen, joka on tarpeen markkinoiden rakenteen muuttamiseksi, on toteuduttava; tavoitellun tuloksen aikaansaamisen edellyttämät täytäntöönpanon vaiheet sen sijaan ovat osapuolille asetettuja velvoitteita. Jos jokin ehto ei täyty, komission päätös yrityskeskittymän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille on mitätön. Jos osapuolet rikkovat jotakin velvoitetta, komissio voi sulautuma-asetuksen 8 artiklan 5 kohdan b alakohdan mukaisesti peruuttaa hyväksymispäätöksensä; lisäksi osapuolille voidaan määrätä sakkoja ja uhkasakkoja sulautuma-asetuksen 14 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 15 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla(29).
(147) Tämän peruserottelun mukaisesti komissio tekee päätöksensä sillä ehdolla, että Haniel ja Cementbouw täyttävät kaikki ne sitoumukset, jotka koskevat CVK:n lakkauttamista sen nykyisessä muodossa ja kahden toisistaan riippumattoman kalkkihiekkakiven tarjoajan muodostamista(30). Näiden sitoumusten tarkoituksena on poistaa osapuolten todettu määräävä markkina-asema kantavien seinien rakennusmateriaalien markkinoilla Alankomaissa ja saada näin kilpailua näille markkinoille. Sitoumuksen kaikki muut osat, erityisesti Hanielin ja Cementbouw'n nimittämää valvojaa koskevat yksityiskohdat, sitä vastoin ovat velvoitteita, koska niiden tarkoituksena on ainoastaan varmistaa edellä mainittujen ehtojen täyttäminen.
IX KENELLE PÄÄTÖS ON OSOITETTU
(148) Käsiteltävänä olevaa päätöstä - kuten edeltävää väitetiedoksiantoakaan - ei ole osoitettu ainoastaan ilmoituksen tehneille osapuolille vaan myös osapuolten yhteiseen määräysvaltaan kuuluvalle CVK:lle. Käsiteltävänä olevaan asiaan liittyvien erityisolojen vuoksi näyttää asianmukaiselta sisällyttää CVK niiden osapuolten joukkoon, joille päätös on osoitettu. CVK kuuluu tosin emoyhtiöidensä kautta jo välillisesti niihin, joille päätös on osoitettu. CVK ei kuitenkaan ole käsiteltävänä olevassa asiassa ainoastaan kohdeyritys. Se on pikemminkin väline, jonka avulla yrityskeskittymä toteutettiin, ja CVK:n välitöntä myötävaikutusta tarvitaan myös Hanielin ja Cementbouw'n antaman sitoumuksen täyttämiseen. CVK on yhteistyösopimuksen osapuoli, ja mainittuihin toimiin sisältyy myös CVK:n sääntöjen muutos.
X PÄÄTELMÄ
(149) Edellä esitetyistä syistä ja edellyttäen, että Haniel ja Cementbouw täyttävät kaikki antamansa sitoumukset, voidaan katsoa, että suunniteltu yrityskeskittymä ei luo eikä vahvista määräävää markkina-asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyisi. Mikäli kaikki liitteeseen sisältyvät sitoumukset täytetään, yrityskeskittymä voidaan julistaa yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi sulautuma-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan ja 8 artiklan 2 kohdan sekä ETA-sopimuksen 57 artiklan mukaisesti.
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Ilmoitettu yrityskeskittymä, jolla Franz Haniel & Cie GmbH ja Cementbouw Handel & Industrie BV hankkivat sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yhteisen määräysvallan yrityksessä Coöperatieve Verkoop- en Produktievereniging van Kalkzandsteenproducenten ja sen jäsenyrityksissä, julistetaan yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi.
2 artikla
Edellä oleva 1 artikla on voimassa sillä edellytyksellä, että Franz Haniel & Cie GmbH ja Cementbouw Handel & Industrie BV täyttävät kaikki liitteen 27, 28, 32-35 ja 40 kohdassa antamansa sitoumukset.
3 artikla
Päätökseen liittyy velvoite Franz Haniel & Cie. GmbH:n ja Cementbouw Handel & Industrie BV:n antamien liitteessä mainittujen muiden sitoumusten täydellisestä noudattamisesta.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu seuraaville:
Franz Haniel & Cie GmbH Franz-Haniel-Platz 1 D - 47119 Duisburg
Cementbouw Handel & Industrie BV Bennebroekerdijk 244 2142 LE Cruquius Nederland
Coöperatieve Verkoop- en Produktievereniging van Kalkzandsteenproducenten Utrechtseweg 38 1213 TV Hilversum Nederland
Tehty Brysselissä 26 päivänä kesäkuuta 2002.