KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 21. september 2005
om Tysklands statsstøtte C 5/2004 (ex N 609/2003) til fordel for Kronoply
(meddelt under nummer K(2005) 3497)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2006/262/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 22. december 2003 (A/39031) anmeldte Tyskland sine planer om at yde et investeringstilskud under de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter (2) (herefter benævnt »multisektorale rammebestemmelser af 1998«) til fordel for Kronoply GmbH, Heiligengrabe (Brandenburg), (herefter benævnt »Kronoply«). Den påtænkte støtte blev registreret under nr. N 609/2003.
(2)
Ved brev af 18. februar 2004 (SG/D/200649) underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2.
(3)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3). Kommissionen opfordrede alle interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte.
(4)
Ved brev af 19. marts 2004 (A/32003) fremsatte Tyskland sine bemærkninger.
(5)
Ved brev af 24. maj 2004 (A/33878) fremsatte advokatfirmaet Luther Menold Rechtsanwaltsgesellschaft mbh bemærkninger på vegne af Kronoply. Disse bemærkninger blev videresendt til Tyskland (D/58277) den 19. november 2004.
2. BESKRIVELSE AF STØTTEN
2.1. Første anmeldelse N 813/2000
(6)
Denne sag har tilknytning til statsstøtte N 813/2000 til fordel for Kronoply, som godkendtes af Kommissionen.
(7)
Kommissionen godkendte den 3. juli 2001 (SG/D/289524) en bruttostøtteintensitet på 31,5 % til fordel for Kronoply under de multisektorale rammebestemmelser af 1998 med henblik på opførelsen af en fabrik til produktion af »Oriented Strand Boards« (4) (herefter benævnt OSB) i Heiligengrabe, Brandenburg, som er et støtteberettiget område som defineret i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). Støtteintensiteten blev fastsat til 3,5 procentpoint under den maksimale støtteintensitet, da det pågældende marked blev anset for at være vigende.
(8)
Kommissionen beregnede de tre justeringsfaktorer, der skulle anvendes til fastsættelsen af den maksimale støtteintensitet i henhold til de multisektorale rammebestemmelser af 1998. Hvad angår den maksimale støtteintensitet, fremkom der en procentsats på 31,5 % (konkurrencefaktor: 0,75, faktor for forholdet mellem kapitalindskud - arbejdspladser: 0,8 og faktor for regionale virkninger: 1,5). Støtten beløb sig således til 35,4 mio. EUR (5).
(9)
Fastlæggelsen af konkurrencefaktoren førte til uenighed mellem Kommissionen og Tyskland. Begge parter definerede dog det relevante marked som værende markedet for OSB- og krydsfinerprodukter. Tyskland havde i starten fremlagt undersøgelser, som viste, at dette marked ikke var vigende. Kommissionen stillede sig tvivlende over for disse undersøgelser, idet de byggede på en usædvanlig stor stigning i efterspørgslen for år 2000 i forhold til de foregående år. Efter gentagne udvekslinger af oplysninger reducerede Tyskland intensiteten for den anmeldte støtte fra 35 % til 31,5 %:
•
Ved brev af 22. december 2000 (A/40955) meddelte Tyskland, at det havde til hensigt at yde støtte til Kronoply som led i de multisektorale rammebestemmelser af 1998.
•
Ved brev af 3. januar 2001 (D/56400) anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger. Den 11. januar 2001 mødtes repræsentanter for forbundsregeringen, delstaten Brandenburg, den berørte virksomhed og Kommissionen. Ved brev af 9. februar 2001 (A/31359) og af 20. februar 2001 (A/31463) fremlagde forbundsregeringen de ønskede oplysninger. Ved brev af 9. april 2001 (D/51511) stillede Kommissionen yderligere spørgsmål til Tyskland, som blev besvaret ved brev af 21. maj 2001 (A/34090).
•
Ved brev af 19. juni 2001 (A/34812) meddelte Tyskland, at det havde reduceret støtteintensiteten fra 35 % til 31,5 %.
•
Kommissionen meddelte Tyskland ved brev af 5. juli 2001 (SG/D/289525), at man ingen indvendinger havde mod støtten.
(10)
Ved brev af 3. januar 2002 (A/30013) anmodede Tyskland om en ændring af Kommissionens beslutning. Tyskland fremlagde beviser for, at den forudsagte stigning i efterspørgslen for 2000 faktisk var indtruffet, og at markedet dermed ikke var vigende. Kommissionen afviste ved brev af 5. februar 2002 (D/50463) at ændre sin tidligere beslutning med den begrundelse, at støtten var blevet vurderet ud fra en korrekt beregning af alle relevante faktorer. Kommissionen kunne af følgende årsager ikke ændre sin begrundelse: vurderingen af konkurrencefaktoren byggede på en sammenligning af udviklingen i det konstaterede forbrug af de pågældende produkter og en vækstrate i den pågældende produktionssektor for perioden 1994 - 1999 og på en prognose, der på beslutningstidspunktet var korrekt.
2.2. Anden anmeldelse N 609/2003
(11)
Anden anmeldelse var et forsøg på at opnå den tidligere afviste højere intensitet på 35 % gennem en yderligere støtte på 3,5 % (dvs. 3 939 947 EUR).
(12)
Tyskland fremførte, at markedsdefinitionen i den første anmeldelse N 813/2000 indholdsmæssigt var forkert og henviste til artikel 9 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (6) (herefter forordning (EF) nr. 659/1999), i henhold til hvilken en beslutning kan ophæves på følgende betingelse: »Kommissionen kan ophæve en beslutning […], hvis den var baseret på urigtige oplysninger, som blev indsendt under proceduren, og som var af afgørende betydning for beslutningen…«
(13)
Mens det relevante marked i den oprindelige anmeldelse var blevet defineret som markedet for OSB og krydsfiner, viste nye undersøgelser ifølge Tyskland, at det ville være mere korrekt at definere det relevante marked som markedet for OSB og kun visse krydsfinerprodukter. Markedet ville i henhold til denne nye markedsdefinition i det pågældende tidsrum ikke være vigende (jf. punkt 3.4 i de multisektorale rammebestemmelser af 1998), og derfor burde man godkende en fuld støtteintensitet på 35 %.
2.3. Beslutning om at indlede proceduren
(14)
Kommissionen har ikke efterkommet Tysklands anmodning om ud fra en anden definition af substituerbare produkter at indskrænke det relevante marked til OSB og kun visse krydsfinerprodukter .
(15)
Kommissionen anså det ikke for nødvendigt at revurdere markedet, idet to vigtige elementer ikke var til stede, hvilket gav anledning til alvorlig tvivl om, hvorvidt støtten var forenelig med fællesmarkedet:
• Manglende tilskyndelse: Kommissionen nærede alvorlig tvivl om, hvorvidt den anmeldte støtte har nogen tilskyndelseseffekt, da investeringerne allerede er gennemført. Hvis støtten ikke har nogen tilskyndelseseffekt, finder undtagelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c), om regionaludvikling ikke anvendelse.
• Manglende nødvendighed: Kommissionen betvivlede stærkt, at støtte til allerede gennemførte investeringer kan betragtes som støtte til at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner i den i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c), anførte betydning. En støtteintensitet på 31,5 % var i det pågældende tilfælde en tilstrækkelig tilskyndelse til at udløse investeringen.
3. KOMMENTARER FRA TYSKLAND
(16)
Tyskland insisterede fortsat på, at Kommissionen skulle revurdere markedssituationen i henhold til artikel 9 i forordning (EF) nr. 659/1999.
•
Støtten skulle ydes som led i Gemeinschaftsaufgabe: Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur, som Kommissionen havde godkendt som regionalstøtteordning. Kommissionen var derfor kun forpligtet til at undersøge, om den anmeldte foranstaltning er i overensstemmelse med bestemmelserne i den godkendte støtteordning, og om den er forenelig med de multisektorale rammebestemmelser af 1998. Da den pågældende støtte, der blev meddelt i den nye anmeldelse, opfylder disse bestemmelser, var støtteforanstaltningen helt klart en investering og ikke nogen driftsstøtte.
•
Retten i Første Instans bekræftede i en kendelse af 5. november 2003 i sag T-130/02 (Kronoply/Kommissionen) (7), at det er muligt at anmelde yderligere støtte eller ændre i allerede anmeldt støtte. Det betyder ifølge Tyskland, at Kommissionen ikke kan klassificere støtten i den anden anmeldelse som driftsstøtte med henvisning til, at projektet allerede var afsluttet. Ellers ville den af Domstolen bekræftede mulighed for at anmelde yderligere støtteforanstaltninger ikke reelt være til stede.
4. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(17)
Kronoply holdt fast ved, at det er muligt med flere anmeldelser i forbindelse med samme investering og henviste til afgørelser i forskellige retssager:
•
Retten i Første Instans bekræftede i sin afgørelse i retssagen Kronoply/Kommissionen (8) at det er muligt at få yderligere støtte eller ændre i allerede godkendt støtte. »Det bemærkes desuden, at der ikke er noget til hinder for, at de nationale myndigheder anmelder et projekt, der har til formål at indføre en ny støtteforanstaltning til fordel for en virksomhed eller at ændre i den allerede bevilgede støtte til denne.«
•
Dette synspunkt kommer også til udtryk i dommen afsagt af Retten i Første Instans den 30. januar 2002 i sag T-212/00 (Nuove Industrie Molisane Srl/Kommissionen) (9): »[Kommissionens beslutning] foregriber ikke […] de italienske myndigheders mulighed for at anmelde at projekt, der har til formål at indføre en ny støtteforanstaltning til fordel for sagsøgeren eller at ændre i den allerede bevilgede støtte til sagsøgeren.«
(18)
Kronoply fremhævede også, at Kommissionen skal tage stilling til indholdet af den nye anmeldelse og anførte særlig to grunde i den forbindelse:
•
Kommissionen kan ikke støtte sig til den tidligere markedsvurdering, da denne vurdering beror på en indholdsmæssig forkert markedsdefinition.
•
Kronoply havde ikke haft mulighed for at lade Retten prøve Kommissionens oprindelige beslutning, da firmaets interesser ikke var berørte (10).
(19)
Kronoply erklærede sig uenig i, at der ikke var tale om en tilskyndelseseffekt, og anførte især følgende argumenter:
•
Under punkt 4.2 i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte (11) (herefter benævnt »retningslinjer for regionalstøtte«) er det fastlagt, hvordan man kan kontrollere, om der foreligger en tilskyndelse. Det hedder heri: »Desuden skal det fastsættes i støtteordningerne, at anmodningen om støtte skal indgives, inden gennemførelsen af projekterne påbegyndes.« Ved at have indgivet en støtteansøgning til de nationale myndigheder før projektets begyndelse har Kronoply opfyldt denne betingelse. Dermed udgjorde støtten den ønskede tilskyndelse og opfyldte kriteriet om nødvendighed med hensyn til fremme af den økonomiske udvikling af regioner i den betydning, der er anført i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a).
•
Kronoply havde fra starten ansøgt om en støtteintensitet på 35 %. Nedsættelsen af den oprindeligt ønskede støtteintensitet betød ikke, at det ikke var nødvendigt med mere støtte. Da den formelle procedure kan vare op til 18 måneder, var det i støttemodtagernes interesse omgående at tage imod den del af støtten, hvis lovlighed Kommission ikke betvivlede.
5. VURDERING
(20)
Efter at have gennemgået Tysklands og Kronoplys bemærkninger holder Kommissionen fast ved det synspunkt, den havde, da beslutningen om at indlede proceduren blev truffet, nemlig at en revurdering af markedet i henhold til de multisektorale rammebestemmelser af 1998 ikke var nødvendig, da to vigtige forudsætninger for støtten ikke var opfyldt, nemlig tilskyndelseseffekt og nødvendighed.
5.1. Ingen yderligere støtteberettigede investeringsomkostninger i henhold til retningslinjerne for regionalstøtte
(21)
Kommissionen er af den opfattelse, at denne anmeldelse N 609/2003 (af 22. december 2003) skal opfattes som endnu en separat anmeldelse af støtte til fordel for Kronoply, men at denne støtte ikke medfører yderligere investeringer eller oprettelse af arbejdspladser. Det betyder, at der ikke opstår yderligere støtteberettigede omkostninger i henhold til retningslinjerne for regionalstøtte, hvormed en yderligere støtte kunne begrundes.
(22)
Kommissionen havde med sin beslutning SG(2001) D/289524 af 3. juli 2001 godkendt en investeringsstøtte på 35,4 mio. EUR til fordel for Kronoply. Beslutningen hvilede på de oplysninger, som Tyskland dengang havde fremlagt. Kommissionen besluttede ikke at fremsætte indvendinger og godkendte støtten, sådan som den var blevet foreslået af Tyskland. Beslutningen blev accepteret af Tyskland og Kronoply. Støtten blev dernæst ydet af de tyske myndigheder, og Kronoply afsluttede sine investeringer den 31. januar 2003.
(23)
Først 18 måneder efter Kommissionens endelige beslutning - og næsten et år efter afslutningen på investeringsprojektet - forelagde Tyskland med anmeldelsen af 22. december 2003 en ny markedsdefinition og erklærede, at det på baggrund af nye undersøgelser ville være mere korrekt at definere det relevante marked som markedet for OSB og kun visse krydsfinerprodukter. Som allerede anført i beslutningen om indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure vil Kommissionen under disse omstændigheder ikke revurdere sin tidligere beslutning. Kommissionen er af den opfattelse, at Tysklands fremlæggelse af en anden markedsdefinition ikke falder ind under artikel 9 i forordning (EF) nr. 659/1999.
(24)
I overensstemmelse med den afgørelse, som Retten i Første Instans har truffet i retssagen Kronoply/Kommissionen, er Kommissionen af den opfattelse, at en medlemsstat kan anmelde yderligere støtte eller ændre i et allerede godkendt projekt eller i forskellige trancher af statsstøtte til et bestemt projekt, og at Kommissionen kan godkende disse anmeldelser, når der for den enkelte tranche kan påvises tilskyndelseseffekt og nødvendighed. Imidlertid anmeldte Tyskland ud over det allerede afsluttede projekt ingen yderligere investeringsprojekter fra Kronoply. Det projekt, der skulle finansieres, var derudover afsluttet et år før anmeldelsen af det nye støtteprojekt. Kommissionen er derfor kommet til det resultat, at formålet med den anden anmeldelse udelukkende er at opnå den tidligere afviste støtteintensitet på 35 %, uden at det udløser yderligere støtteberettigede omkostninger, som kan medføre en godkendelse af støtte på op til 3 936 947 EUR, og uden at der foreligger tilskyndelseseffekt og nødvendighed.
(25)
Som EF-Domstolen fastslog i sin dom af 5. oktober 2000 i sag C-288/96 (Forbundsrepublikken Tyskland/Kommissionen) (12), skal Kommissionen anse en sådan støtte som støtte til driften, da den ydes, uden at der kræves en modydelse fra modtagerne, og den har til formål at forbedre virksomhedernes driftsøkonomi.
5.2. Tilskyndelseseffekt
(26)
Selvom Kommissionen er af den opfattelse, at den i tilstrækkelig grad har godtgjort, at en godkendelse af yderligere støtte ikke fører til nye investeringer og ikke indeholder nogen tilskyndelse, ønsker den alligevel at kommentere Tysklands og Kronoplys bemærkninger om begrebet tilskyndelseseffekt nærmere.
5.2.1. Investeringsproces
(27)
Driftsinvesteringer bør betragtes som en dynamisk proces. Det er vigtigt, at man skelner mellem to faser, nemlig en forhåndsvurdering og en efterfølgende vurdering:
•
Virksomhederne baserer deres beslutning om, hvorvidt de vil investere, på en forhåndsvurdering af forventede indtægter og udgifter i forbindelse med projektet. Hvis investeringens forventede afkast ligger over det krævede afkast, indleder de projektet. Regionalstøtte bør tilskynde til, at virksomhederne ændrer adfærd og investerer i regioner, hvor de ellers ikke ville have investeret.
•
Når investeringerne er foretaget, er det meget vanskeligt efterfølgende at ændre dem, da en stor del af investeringerne går til bestemte anlægsaktiver, som ikke uden videre kan flyttes til et andet sted. Ved et salg af sådanne anlægsaktiver ville sælger miste en del af sin investeringskapital.
5.2.2. Forhåndsvurdering af tilskyndelseseffekten ud fra retningslinjerne for regionalstøtte.
(28)
I henhold til punkt 4.2 i retningslinjerne for regionalstøtte skal støttemodtageren have ansøgt om støtten, inden projektet indledes. Hvis det er tilfældet, går Kommissionen ud fra, at der er tale om en tilskyndelseseffekt.
(29)
I bemærkningerne giver Tyskland og Kronoply udtryk for, at forudsætningerne i punkt 4.2. i retningslinjerne for regionalstøtte er opfyldt, idet Kronoply havde ansøgt om støtte, inden projektet blev indledt.
(30)
Ved hjælp af kriteriet i punkt 4.2 søger man at efterprøve tilskyndelseseffekten uden at trække investeringerne for meget i langdrag. En omfattende undersøgelse af alle økonomiske aspekter af støttemodtagerens investeringsbeslutning kan vise sig at være meget vanskelig eller tidsrøvende og dermed hindre investeringen og den økonomiske udvikling af regionen.
(31)
I forbindelse med vurderingen af tilskyndelseseffekten af den yderligere støtte på 3,5 % er det afgørende, om forskellen mellem de 31,5 % og de 35 % gjorde en forskel for tilskyndelseseffekten og påvirkede Kronoplys beslutning om at investere:
•
Kronoply kunne ikke før investeringen vide, hvor stor støtten i sidste ende ville blive, da beregningerne af justeringsfaktorerne i de multisektorale rammebestemmelser af 1998 udføres på grundlag af Kommissionens skøn. Kronoply var således ikke sikker på, om støtteintensiteten til virksomheden ville blive på 31,5 % eller 35 %. Derfor gik virksomheden ud fra, at den forventede intensitet ville ligge et sted mellem de to værdier, alt efter hvilket af de to resultater der var mest sandsynligt. Kronoply baserede sin beslutning om at investere på det forventede støttebeløb.
•
Kommissionen tager til efterretning, at Kronoply besluttede sig for at investere, selvom det nøjagtige støttebeløb eller den nøjagtige støtteintensitet ikke lå fast. Endvidere afsluttede virksomheden investeringen, efter at der var blevet bevilget en støtteintensitet på 31,5 %. Kronoply var således tydeligvis parat til at løbe risikoen for en støtteintensitet på kun 31,5 %.
•
Den omstændighed, at Kronoply opfyldte kriteriet i punkt 4.2 i retningslinjerne for regionalstøtte, betyder således ikke nødvendigvis, at forventningen om yderligere 3,5 % havde en tilskyndelseseffekt.
5.2.3. Efterfølgende vurdering af tilskyndelseseffekten på baggrund af de faktiske omstændigheder.
(32)
I stedet for yderligere at beskæftige sig med Kronoplys forhåndsvurdering mener Kommissionen, at det giver mere mening at tage udgangspunkt i fakta. Som bekendt besluttede Kronoply at investere og fortsatte også sin aktivitet, efter at virksomheden kun havde fået bevilget støtte på 31,5 %. Investeringen blev gennemført som oprindeligt planlagt. Kronoply tilpassede heller ikke sin investering ud fra den lavere støtteintensitet.
(33)
Kronoply ændrer ikke sit projekt, uanset om virksomheden får yderligere støtte. Der er ingen tegn på, at Kronoply med en yderligere støtte vil forøge produktionen eller udvide produktionsanlægget. Da investeringen allerede er foretaget, er der heller ingen grund til at frygte, at Kronoply stopper sin produktion, hvis virksomheden ikke får yderligere støtte.
(34)
På den baggrund er Kommissionen kommet frem til det resultat, at en yderligere støtte på 3,5 % ikke vil have tilskyndelseseffekt.
(35)
Som allerede anført i beslutningen om indledning af proceduren skal støtten have tilskyndelseseffekt, hvis den skal medvirke til at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner i den i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c), anførte betydning. Hvis investeringen allerede har fundet sted som i dette tilfælde, vil en støtte ikke have en sådan tilskyndelseseffekt og vil ikke føre til nye investeringer eller oprettelse af arbejdspladser. Kommissionen kan således ikke retfærdiggøre støtten med en forøgelse af nye investeringer eller oprettelse af arbejdspladser i den i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c), anførte betydning. Kommissionen kommer således igen frem til det resultat, at en yderligere støtte på 3 936 947 EUR vil udgøre driftsstøtte.
5.3. Støttens nødvendighed
(36)
Hvad angår udredningerne i beslutningen om at indlede proceduren, er Kommissionen af den opfattelse, at princippet om nødvendighed umiddelbart fremgår af begrebet kontrol af statsstøtte. Kommissionen kan kun erklære støtte for at være i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, når den kan fastslå, at støtten bidrager til virkeliggørelsen af et af de nævnte mål, som den virksomhed, der modtager støtten, ikke kunne opnå ved egen kraft under normale markedsvilkår. Det er i overensstemmelse med Kommissionens normale praksis, som særlig er blevet bekræftet af EF-Domstolen i dom af 17. september 1980 i sag 730/79 (Philip Morris/Kommissionen) (13).
(37)
Som anført i betragtning 26 til 35 har den planlagte støtte ingen tilskyndelseseffekt, for så vidt angår nye investeringer eller oprettelsen af arbejdspladser. Støtten kræver hverken modydelse af støttemodtageren eller et bidrag til et fælles mål. Der er derfor tale om driftsstøtte til dækning af løbende omkostninger, som Kronoply normalt selv skulle afholde.
(38)
Punkt 4.15 i retningslinjerne for regionalstøtte forbyder normalt driftsstøtte. Denne form for støtte kan undtagelsesvis ydes i områder, der falder ind under traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), forudsat at den findes velbegrundet på grundlag af dens bidrag til den regionale udvikling og støttens karakter, og at dens omfang står i forhold til de ulemper, den skal opveje. Tyskland har hverken fremlagt oplysninger om eventuelle ulemper eller godtgjort, hvordan den yderligere støtte skal bidrage til regionaludviklingen.
(39)
Af de faktiske omstændigheder fremgår det, at yderligere støtte ikke er nødvendig, da Kronoply er fast besluttet på at fortsætte sine aktiviteter også efter godkendelsen af en lavere støtteintensitet på 31,5 %. Det betyder, at Kronoplys økonomiske aktiviteter er rentable, eller at virksomheden i al fald ikke er afhængig af yderligere støtte. Enhver yderligere støtte i denne fase ville være en uventet gevinst for Kronoply.
(40)
Kommissionen kommer således frem til det resultat, at en yderligere grund til, at støtten ikke er i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), er, at den ikke er nødvendig for regionaludviklingen.
(41)
Endelig undersøges det, om undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, finder anvendelse på støtten.
•
Undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 2, vedrørende støtte af social karakter til enkelte forbrugere, støtte til at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer, eller støtte til overvindelse af Tysklands deling finder ikke anvendelse i dette tilfælde.
•
Støtten kan heller ikke i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), anses som støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i Tysklands økonomi. Der er heller ikke tale om støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra d).
•
EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), fastlægger, at der kan ydes støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Da denne støtte på grund af manglende tilskyndelseseffekt eller nødvendighed ikke kan erklæres forenelig med EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), kan den af samme grund heller ikke erklæres forenelig med EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).
6. KONKLUSION
(42)
Kommissionen konkluderer, at den anmeldte støtte udgør statsstøtte i den i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, anførte betydning. Da denne støtte hverken har tilskyndelseseffekt eller er nødvendig, finder undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 2 eller 3, ikke anvendelse. Denne støtte er således en ulovlig driftsstøtte og kan ikke ydes -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den af Tyskland påtænkte statsstøtte til fordel for Kronoply GmbH til et beløb af 3 936 947 EUR, som er anmeldt under nr. N 609/2003, er uforenelig med fællesmarkedet.
Støtten kan derfor ikke ydes.
Artikel 2
Tyskland underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. september 2005.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 21 päivänä syyskuuta 2005,
valtiontuesta N:o C 5/2004 (ex NN 609/2003), jonka Saksa aikoo myöntää Kronoply-yritykselle
(tiedoksiannettu numerolla K(2005) 3497)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2006/262/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa edellä mainittujen artiklojen (1) mukaisesti ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Saksa ilmoitti 22 päivänä joulukuuta 2003 päivätyllä kirjeellä (viite A/39031) aikovansa myöntää ’alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille annettujen monialaisten puitteiden’ (2) (jäljempänä ’vuoden 1998 monialaiset puitteet’) mukaisen investointiavustuksen Kronoply GmbH:lle, jonka kotipaikka on Heiligengrabe Brandenburgissa (jäljempänä ’Kronoply’). Ehdotettu tuki rekisteröitiin numerolla N 609/03.
(2)
Komissio ilmoitti Saksalle 18 päivänä helmikuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (viite SG/D/200649) päätöksestään aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely.
(3)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. (3) Komissio kehotti kaikkia asianomaisia esittämään huomautuksensa tuesta.
(4)
Saksa toimitti huomautuksensa 19 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (viite A/32003).
(5)
Asianajotoimisto Luther Menold Rechtsanwaltsgesellschaft mbH toimitti 24 päivänä toukokuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (viite A/33878) Kronoplyn nimissä tehdyt huomautukset. Nämä huomautukset toimitettiin Saksalle 19 päivänä marraskuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (viite D/58277).
2. TUEN KUVAUS
2.1. Ensimmäinen ilmoitus nro N 813/2000
(6)
Käsiteltävänä oleva asia liittyy tukeen N:o N 813/2000, jonka myöntämisen Kronoplylle komissio on hyväksynyt.
(7)
Komissio hyväksyi 3 päivänä heinäkuuta 2001 (viite SG/D/289524) Kronoplylle myönnetyn tuen bruttointensiteetiksi 31,5 prosenttia vuoden 1998 monialaisten puitteiden mukaisesti. Tuki myönnettiin suurlastulevyjen eli OSB-levyjen (4) (oriented strand boards) tuotantolaitoksen rakentamiseen Heiligengraben alueelle Brandenburgissa, joka on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen tukialue. Tuki-intensiteetti asetettiin 3,5 prosenttiyksikköä enimmäismäärää alemmaksi, koska asianomaisten markkinoiden katsottiin olevan supistumassa.
(8)
Komissio laski kolme arviointiperustetta, joita käytetään tuki-intensiteetin määrittämisessä vuoden 1998 monialaisten puitteiden mukaisesti. Tuki-intensiteetiksi tuli 31,5 prosenttia (kilpailutekijä 0,75; pääoman ja työpaikkojen suhdeluku 0,8; alueellista vaikutusta koskeva tekijä 1,5). Tuen määräksi saatiin 35,4 miljoonaa euroa. (5)
(9)
Kilpailutekijää määritettäessä komission ja Saksan viranomaisten näkemykset poikkesivat toisistaan. Osapuolet olivat kuitenkin yhtä mieltä siitä, että OSB-levyjen ja vanerin markkinat muodostavat merkitykselliset markkinat. Saksa oli toimittanut tutkimustietoja, joiden mukaan kyseiset markkinat eivät olleet supistumassa. Komissio suhtautui tutkimustietoihin epäillen, koska ne perustuivat kysynnän kasvuun, joka oli vuonna 2000 selvästi aiempia vuosia nopeampaa. Sen jälkeen, kun osapuolet olivat useasti toimittaneet toisilleen tietoja, Saksan viranomaiset alensivat ilmoitetun tuen intensiteettiä 35 prosentista 31,5 prosenttiin:
•
Saksan viranomaiset ilmoittivat 22 päivänä joulukuuta 2000 päivätyllä kirjeellä (viite A/40955) aikovansa myöntää Kronoplylle tukea vuoden 1998 monialaisten puitteiden mukaisesti.
•
Komissio pyysi lisätietoja 3 päivänä tammikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (viite D/56400). Tammikuun 11 päivänä 2001 järjestettiin kokous, johon osallistuivat Saksan liittohallituksen, Brandenburgin osavaltion, Kronoplyn ja komission edustajat. Saksan viranomaiset toimittivat vaaditut tiedot 9 päivänä helmikuuta 2001 (viite A/31359) ja 20 päivänä helmikuuta 2001 (viite A/31463) päivätyillä kirjeillä. Komissio lähetti Saksan viranomaisille lisäkysymyksiä 9 päivänä huhtikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (viite D/51511), johon Saksan viranomaiset vastasivat 21 päivänä toukokuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (viite A/34090).
•
Saksa ilmoitti 19 päivänä kesäkuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (viite A/34812) alentavansa tuki-intensiteettiä 35 prosentista 31,5 prosenttiin.
•
Komissio ilmoitti 5 päivänä heinäkuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (viite SG/D/289525) Saksan viranomaisille, että se ei vastusta tukea.
(10)
Saksan viranomaiset pyysivät 3 päivänä tammikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä (viite A/30013) komissiota muuttamaan päätöstään. Saksan viranomaiset toimittivat todisteita, joiden mukaan vuodelle 2000 ennustettu kysynnän kasvu oli toteutunut eivätkä markkinat supistuneet. Komissio ilmoitti 5 päivänä helmikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä (viite D/50463) kieltäytyvänsä aiemman päätöksensä muuttamisesta, koska tukea arvioitaessa huomioon otettiin asianmukaisesti kaikki tekijät. Komissio ei voinut muuttaa päätöstään erityisesti seuraavien syiden vuoksi: kilpailutekijää määritettäessä verrattiin asianomaisen tuotteen havaitun kulutuksen kehitystä koko tehdasteollisuuden kasvuvauhtiin vuosina 1994-1999; tämän lisäksi komission päätös perustui ennusteeseen, joka oli päätöstä tehtäessä asianmukaisesti laadittu.
2.2. Toinen ilmoitus nro N 609/2003
(11)
Toisella ilmoituksella pyrittiin saavuttamaan aiemmin hylätty tuen enimmäisintensiteetti (35 prosenttia) myöntämällä 3,5 prosenttia lisää tukea (3 939 947 euroa).
(12)
Saksan viranomaiset väittivät, että alkuperäiseen ilmoitukseen N 813/2000 sisältyvä markkinoiden määritelmä on väärä, ja viittasivat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (6) (jäljempänä ’asetus (EY) 659/1999’) 9 artiklaan, jonka mukaan päätös voidaan kumota seuraavin edellytyksin: ”Komissio voi peruuttaa […] päätöksen […], jos päätös on perustunut menettelyn aikana annettuihin virheellisiin tietoihin, jotka ovat olleet päätöksen kannalta ratkaisevia. …”
(13)
Alkuperäisessä ilmoituksessa merkityksellisinä markkinoida pidettiin OSB-levyjen ja vanerin markkinoita. Saksan viranomaisten mukaan uudet tutkimustiedot osoittavat, että merkityksellisiin markkinoihin kuuluvat OSB-levyjen markkinoiden lisäksi ainoastaan vanerimarkkinoiden tietyt segmentit. Merkityksellisten markkinoiden uuden määritelmän mukaan markkinat eivät supistuneet tarkastelun kohteena olleella ajanjaksolla vuoden 1998 monialaisten puitteiden 3.4 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Tämän vuoksi tuelle olisi hyväksyttävä 35 prosentin enimmäisintensiteetti.
2.3. Päätös menettelyn aloittamisesta
(14)
Komissio ei hyväksynyt Saksan viranomaisten pyyntöä, jonka mukaan korvaavien tuotteiden uuden määritelmän perusteella merkitykselliset markkinat olisi rajattava OSB-levyjen markkinoihin ja vanerimarkkinoiden tiettyihin segmentteihin.
(15)
Komissio ei pitänyt markkinoiden uudelleenarviointia tarpeellisena, koska kahta olennaista seikkaa ei ollut perusteltu, mikä herätti suuret epäilykset siitä, soveltuuko tuki yhteismarkkinoille:
• Kannustavan vaikutuksen puuttuminen: Komissio epäili suuresti ilmoitetun tuen kannustinvaikutuksia, koska investoinnit oli jo tehty. Jos tuella ei ole kannustavaa vaikutusta, EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan mukaisia alueellista kehitystä koskevia poikkeuksia ei voida soveltaa.
• Välttämättömyyden puuttuminen: Komissio epäili suuresti sitä, voidaanko jo toteutetulle investoinnille myönnettävää tukea pitää tarpeellisena tietyn toimialan tai alueen taloudellisessa tukemisessa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Komissio katsoi 31,5 prosentin tuki-intensiteetillä olevan tässä tapauksessa riittävän kannustava vaikutus investoinnille.
3. SAKSAN HUOMAUTUKSET
(16)
Saksan viranomaiset pysyivät kannassaan, jonka mukaan komission olisi arvioitava markkinat uudelleen asetuksen (EY) N:o 659/1999 9 artiklan mukaisesti:
•
Tuki myönnettäisiin osana Saksan yhteistä tukiohjelmaa, jolla pyrittiin parantamaan alueellisia elinkeinorakenteita, ja komissio oli hyväksynyt tukiohjelman aluetukijärjestelmänä. Komission tehtävä on ainoastaan todeta, täyttääkö ilmoitettu toimenpide hyväksytyn tukiohjelman vaatimukset ja onko se vuoden 1998 monialaisten puitteiden mukainen. Koska uuden ilmoituksen mukainen tuki täytti nämä vaatimukset, tukitoimenpide oli selkeästi investointitukea eikä toimintatukea.
•
Asiassa T-130/02 (7) (Kronoply v. komissio) 5 päivänä marraskuuta 2003 annetussa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiossa vahvistetaan, että uudesta tuesta tai muutoksista jo myönnettyyn tukeen voidaan ilmoittaa. Tämän vuoksi komissio ei voinut määritellä toisen ilmoituksen mukaista tukea toimintatueksi sillä perusteella, että hanke oli jo toteutettu. Tällöin ei olisi mahdollista ilmoittaa muista tukitoimista tuomioistuimen vahvistamalla tavalla.
4. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(17)
Kronoply väitti edelleen, että samasta investointihankkeesta voidaan tehdä useampia ilmoituksia ja perusti kantansa useisiin tuomioistuimen päätöksiin:
•
Asiassa Kronoply v. komissio (8) annetussa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiossa vahvistetaan, että uudesta tuesta tai muutoksista jo myönnettyyn tukeen voidaan ilmoittaa. ”Lisäksi on huomautettava, ettei ole mitään estettä sille, että kansalliset viranomaiset ilmoittavat suunnitelmasta, joka koskee uuden tuen myöntämistä yritykselle tai yritykselle jo myönnetyn tuen muuttamista.”
•
Sama näkemys vahvistetaan asiassa T-212/00 (9) (Nuove Industrie Molisane Srl v. komissio) 30 päivänä tammikuuta 2002 annetussa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiossa: ”[…] … päätös ei vaikuta Italian viranomaisten mahdollisuuteen ilmoittaa suunnitelma, joka koskee uuden tuen myöntämistä kantajalle tai kantajalle jo myönnetyn tuen muuttamista.”
(18)
Kronoply korosti myös, että komission on tutkittava uuteen ilmoitukseen sisältyvät seikat, ja esitti kaksi keskeistä perustetta:
•
Komissio ei voi käyttää markkinoista aiemmin laadittua arviota, koska se perustuu markkinoiden virheelliseen määrittelyyn.
•
Kronoplylla ei ollut ollut mahdollisuutta antaa komission alkuperäistä päätöstä yhteisöjen tuomioistuimen arvioitavaksi, koska asialla ei ollut vaikutusta yrityksen etuihin. (10)
(19)
Kronoply kiisti kannustavan vaikutuksen puuttumisen ja esitti seuraavat perustelut:
•
Alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (11) (jäljempänä ’aluetukien suuntaviivat’) 4.2 kohdassa määritetään, kuinka kannustavan vaikutuksen olemassaolo määritetään. Suuntaviivoissa todetaan seuraavaa: ”Lisäksi tukijärjestelmässä on vaadittava, että tukihakemus on jätettävä ennen kuin hanketta aletaan toteuttaa.” Kronoply täytti tämän vaatimuksen anomalla kansallisilta viranomaisilta tukea ennen hankkeen aloittamista. Tämän vuoksi tuki tarjosi toivotun kannustimen ja täytti välttämättömyyden vaatimuksen edistämällä alueellista taloudellista kehitystä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
•
Kronoply oli koko ajan pyytänyt 35 prosentin tuki-intensiteettiä. Ilmoitetun tuen intensiteetin alentaminen ei merkinnyt sitä, että lisätuki ei ole tarpeen. Koska virallinen menettely voi kestää enimmillään 18 kuukautta, tuensaajan kannalta oli edullisempaa ottaa heti vastaan se osa tuesta, jonka laillisuutta komissio ei kiistänyt.
5. TUEN ARVIOINTI
(20)
Komissio on tutkinut Saksan viranomaisten ja Kronoplyn huomautukset ja pysyy kannassaan, jonka se muodosti tehdessään päätöksen menettelyn aloittamisesta. Markkinoiden uudelleenarviointi vuoden 1998 monialaisten puitteiden mukaisesti ei ole tarpeen, koska tuen kaksi keskeistä edellytystä eli kannustava vaikutus ja välttämättömyys eivät täyty.
5.1. Aluetukien suuntaviivoissa tarkoitettuja muita tukikelpoisia investointikustannuksia ei ole
(21)
Komissio katsoo, että käsiteltävänä olevaa ilmoitusta N 609/03 (päivätty 22 päivänä joulukuuta 2003) on pidettävänä uutena ilmoituksena Kronoplylle myönnettävästä tuesta, joka tosin ei johda uusiin investointeihin eikä työpaikkojen luomiseen. Näin ollen ilmoitukseen ei sisälly aluetukien suuntaviivojen mukaisia uusia tukikelpoisia kustannuksia, joilla voitaisiin perustella lisätuen myöntäminen.
(22)
Komissio hyväksyi 3 päivänä heinäkuuta 2001 tehdyllä päätöksellä SG (2001) D/289524 Kronoplylle myönnetyn 35,4 miljoonan euron investointituen. Päätös perustui Saksan viranomaisten tuolloin antamiin tietoihin. Komissio ei vastustanut tukea miltään osin vaan hyväksyi sen Saksan viranomaisten viimeisen ehdotuksen mukaisesti. Saksan viranomaiset ja Kronoply hyväksyivät komission päätöksen. Saksan viranomaiset myönsivät tuen Kronoplylle, joka saattoi investointihankkeensa päätökseen 31 päivänä tammikuuta 2003.
(23)
Kului puolitoista vuotta komission päätöksestä ja melkein vuosi investointihankkeen päättymisestä, ennen kuin Saksan viranomaiset ilmoittivat uudesta markkinoiden määritelmästä 22 päivänä joulukuuta 2003 päivätyllä kirjeellä. Merkityksellisten markkinoiden väitettiin uusien tutkimusten perusteella muodostuvan OSB-levyjen markkinoiden lisäksi ainoastaan vanerimarkkinoiden tietyistä segmenteistä. Komissio totesi jo tehdessään päätöksen virallisen tutkintamenettelyn aloittamisesta, että se ei näissä olosuhteissa muuta päätöstään. Komission näkemyksen mukaan uutta markkinoiden määritelmää ei voida sisällyttää tähän asiaan asetuksen (EY) N:o 659/1999 9 artiklan mukaisesti.
(24)
Yhteisöjen ensimmäisen asteen tuomioistuimen asiassa Kronoply v. komissio antaman tuomion mukaisesti komissio katsoo, että jäsenvaltio voi ilmoittaa ja komissio hyväksyä lisätuen tai muutoksia jo hyväksyttyyn hankkeeseen tai tietyn hankkeen tukieriin, jos jokainen tukierä voidaan osoittaa välttämättömäksi ja sillä on kannustava vaikutus. Saksa ei ole kuitenkaan ilmoittanut, että Kronoplylla olisi muita investointihankkeita jo päättyneen hankkeen lisäksi. Rahoitettavaksi tarkoitettu hanke oli sitä paitsi saatettu loppuun vuosi ennen uuden tukihankkeen ilmoittamista. Komissio on tullut siihen johtopäätökseen, että toisella ilmoituksella pyrittiin ainoastaan saavuttamaan aiemmin hylätty suurempi tuki-intensiteetti (35 prosenttia), vaikka hankkeeseen ei sisältynyt uusia tukikelpoisia kustannuksia, mikä olisi edellytys 3 936 947 euron tuen hyväksymiselle. Myöskään tuen välttämättömyyttä ja kannustavaa vaikutusta ei kyetty osoittamaan.
(25)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa C-288/96 (12) (Saksa v. komissio) 5 päivänä lokakuuta 2000 antamassaan tuomiossa, että komission on pidettävä toimintatukina tukia, jotka myönnetään asettamatta tuensaajille velvoitteita tuen käytön suhteen ja jotka on tarkoitettu näiden yritysten taloudellisen tilanteen parantamiseen.
5.2. Kannustava vaikutus
(26)
Vaikka komissio katsoo, että edellä esitettyjen seikkojen vuoksi lisätuki ei johda uusiin investointeihin eikä sillä ole kannustavaa vaikutusta, jäljempänä paneudutaan yksityiskohtaisemmin kannustavan vaikutuksen käsitteeseen Saksan viranomaisten ja Kronoplyn huomautusten perusteella.
5.2.1. Investointiprosessi
(27)
Liiketoiminnallisia investointeja on pidettävä dynaamisena prosessina. On tärkeää erottaa investointia edeltävä ja sen jälkeinen aika:
•
Yritysten on suunnitteluvaiheessa laadittava laskelmat odotetuista tuloista ja hankkeen kustannuksista ja päätettävä, onko investointi toteuttamiskelpoinen. Hanke toteutetaan, jos siitä odotettu tuotto on suurempi kuin vaadittava pääoman tuotto. Aluetuen tavoite on kannustaa yrityksiä muuttamaan toimintatapojaan ja investoimaan alueille, joille ne eivät muuten suuntautuisi.
•
Kun investointia on alettu toteuttaa, sen peruuttaminen on vaikeaa, koska merkittävä osa resursseista on kohdistettu kyseistä tarkoitusta varten varattuihin omaisuuseriin, joiden siirtäminen muualle on hankalaa. Jos kyseiset omaisuuserät myytäisiin, myyjä menettäisi osan sijoitetusta pääomasta.
5.2.2. Kannustavan vaikutuksen ennakkoarviointi aluetukien suuntaviivojen mukaisesti
(28)
Aluetukien suuntaviivojen 4.2 kohdan mukaan tukihakemus on jätettävä, ennen kuin hanketta aletaan toteuttaa. Jos tämä ehto täytetään, komissio katsoo kannustavan vaikutuksen syntyneen.
(29)
Saksan viranomaiset ja Kronoply katsoivat huomautuksissaan, että aluetukien suuntaviivojen 4.2 kohdan mukaiset edellytykset täyttyvät, koska Kronoply oli jättänyt tukihakemuksen ennen hankkeen aloittamista.
(30)
Aluetukien suuntaviivojen 4.2 kohdan mukaisella testillä pyritään tarkistamaan kannustavan vaikutuksen olemassaolo siten, että investoinnin toteuttaminen ei viivästy kohtuuttomasti. Tuensaajan investointipäätöksen kattavampi tutkiminen saattaisi osoittautua hyvin hankalaksi tai aikaa vieväksi sekä haitata investoinnin toteuttamista ja kyseisen alueen taloudellista kehitystä.
(31)
Ylimääräisen 3,5 prosentin tuen kannustavan vaikutuksen arvioinnissa on ratkaisevaa se, onko 35 ja 31,5 prosentin tuki-intensiteettien välisellä erolla merkitystä kannustavan vaikutuksen ja Kronoplyn investointipäätöksen kannalta.
•
Kronoply ei voinut ennen investoinnin toteuttamista tietää, kuinka paljon tukea se lopulta saisi, koska vuoden 1998 monialaisten puitteiden mukaisten arviointitekijöiden määrittäminen on komission harkinnassa. Kronoply ei siis tiennyt, myönnetäänkö sille 31,5 vai 35 prosentin suuruinen tuki-intensiteetti. Yrityksen oli pääteltävä, että tuki-intensiteetti olisi kyseisten kahden luvun välissä riippuen siitä, mikä todennäköisyys niille annetaan. Kronoply perusti investointipäätöksensä tuen odotettuun määrään.
•
Komissio toteaa, että Kronoply päätti toteuttaa investoinnin, vaikka tuen tarkka määrä ja tuki-intensiteetti eivät olleet tiedossa. Kronoply saattoi investoinnin loppuun sen jälkeen, kun 31,5 prosentin tuki-intensiteetti oli hyväksytty. Kronoply oli selvästikin valmis hyväksymään riskin, joka liittyi tuki-intensiteetin jäämiseen 31,5 prosenttiin.
•
Vaikka Kronoply täytti aluetukien suuntaviivojen 4.2 kohdassa asetetut edellytykset, odotettavissa olleella 3,5 prosentin lisätuella ei välttämättä ollut kannustavaa vaikutusta.
5.2.3. Tosiseikkoihin perustuva kannustavan vaikutuksen jälkiarviointi
(32)
Kronoplyn ennen investointia tekemän päätöksen yksityiskohtaisemman analyysin sijaan komissio pitää tarkoituksenmukaisempana tiedossa olevien tosiseikkojen tutkimista. Kronoply päätti toteuttaa investoinnin ja jatkoi toimintaansa sen jälkeen, kun sille oli myönnetty 31,5 prosentin tuki-intensiteetti. Investointihanke toteutettiin alkuperäisten suunnitelmien mukaisesti. Kronoply ei myöskään tehnyt investointihankkeeseen muutoksia alhaisemman tuki-intensiteetin vuoksi.
(33)
Lisätuen myöntäminen ei vaikuttaisi Kronoplyn toimintaan. Ei ole viitteitä siitä, että lisätuki saisi Kronoplyn lisäämään tuotantoaan tai kasvattamaan tuotantokapasiteettiaan. Koska investoinnit on jo toteutettu, ei ole myöskään sitä riskiä, että Kronoply lopettaa tuotannon, jos lisätukea ei myönnetä.
(34)
Tämän vuoksi komissio katsoo, että 3,5 prosentin lisätuen myöntämisellä ei olisi kannustavaa vaikutusta.
(35)
Kuten menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä todetaan, tuella pitää olla kannustava vaikutus, jotta sitä voidaan pitää tarpeellisena tietyn toimialan tai alueen taloudellisessa tukemisessa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Jos investointi on jo toteutettu kuten tässä tapauksessa, tuella ei ole kannustavaa vaikutusta eikä se johda uusiin investointeihin eikä synnytä uusia työpaikkoja. Näin ollen komissio ei voi perustella tuen hyväksymistä investointien lisääntymisellä tai työpaikkojen luomisella EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c kohdan mukaisesti. Komissio toteaa jälleen, että 3 936 947 euron lisätuki on toimintatukea.
5.3. Tuen välttämättömyys
(36)
Menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esitettyjen seikkojen osalta komissio katsoo, että välttämättömyyden periaate voidaan johtaa suoraan valtiontukien valvonnan käsitteestä. Jotta komissio voi todeta tuen EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaiseksi, sen on edistettävä sellaisen nimetyn tavoitteen saavuttamista, joka ei olisi tuensaajalle mahdollinen tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Tämä vastaa komission tavanomaista käytäntöä, jonka Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut erityisesti asiassa 730/79 (13) (Philip Morris v. komissio) 17 päivänä syyskuuta 1980 antamassaan tuomiossa.
(37)
Kuten 26-35 kohdassa todetaan, suunniteltu tuki ei kannusta lisäämään investointeja eikä luomaan työpaikkoja. Se ei edellytä tuensaajalta vastasuoritetta eikä panosta yhteisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamisessa. Kyse on siis toimintatuesta, jolla katetaan juoksevia kustannuksia, jotka Kronoply joutuisi muuten itse maksamaan.
(38)
Aluetukien suuntaviivojen 4.15 kohdan mukaan toimintatuet ovat periaatteessa kiellettyjä. Poikkeuksellisesti tämäntyyppisiä tukia voidaan kuitenkin sallia alueilla, joihin sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista poikkeusta edellyttäen, että tuki i) edistää alueellista kehitystä, ii) tuen myöntäminen on perusteltua tuen laadun vuoksi ja tuen taso on suhteessa niihin haittoihin, joita sillä pyritään lieventämään. Saksa ei ole esittänyt tietoja haitoista eikä osoittanut, kuinka lisätuki edistää alueellista kehitystä.
(39)
Tosiseikoista käy ilmi, että lisätuki ei ole tarpeen, koska Kronoply päätti jatkaa toimintaansa sen jälkeen, kun pienemmästä 31,5 prosentin tuki-intensiteetistä oli tehty päätös. Tämä merkitsee sitä, että Kronoplyn liiketoiminta on kannattavaa eikä yritys ainakaan tarvitse lisää tukea. Lisätuki merkitsisi Kronoplylle tässä vaiheessa odottamatonta voittoa.
(40)
Komissio toteaa, että tuki ei ole tässä tapauksessa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista myöskään sen takia, että se ei ole tarpeen alueellisen kehityksen takia.
(41)
Lopuksi tarkastellaan, voidaanko tukeen soveltaa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisia poikkeuksia.
•
Tässä asiassa ei voida soveltaa 87 artiklan 2 kohdan mukaisia poikkeuksia, jotka koskevat yksittäisille kuluttajille myönnettävää sosiaalista tukea, tukea luonnonmullistusten korvaamiseksi ja tukea sellaisille Saksan liittotasavallan alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut.
•
Tukea ei voida myöskään pitää 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisena tukena, jolla edistetään Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta tai Saksan taloudessa olevan vakavan häiriön poistamista. Tuen tavoitteena ei ole myöskään kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistäminen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaisesti.
•
Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta sovelletaan tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen tarkoitettuun tukeen, jos se ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Koska tuen on todettu olevan kannustavan vaikutuksen ja välttämättömyyden puuttumisen vuoksi 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan vastainen, sitä ei voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana myöskään 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti.
6. PÄÄTELMÄ
(42)
Komissio toteaa, että ilmoitettu tuki on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Koska tuella ei ole kannustavaa vaikutusta eikä se ole välttämätön, siihen ei voida soveltaa 87 artiklan 2 eikä 3 kohdan mukaisia poikkeuksia. Kyseessä on laiton toimintatuki, jota ei saa myöntää,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Yhteensä 3 936 947 euron suuruinen valtiontuki, jonka Saksa aikoo ilmoituksen N:o N609/2003 mukaisesti myöntää Kronoply GmbH:lle, ei sovellu yhteismarkkinoille.
Tämän vuoksi tätä tukea ei saa myöntää.
2 artikla
Saksan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.
Tehty Brysselissä 21 päivänä syyskuuta 2005.