RÅDETS AFGØRELSE
af 22. december 1999
om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til projekter uden for Fællesskabet (Central- og Østeuropa, Middelhavslandene, Latinamerika og Asien samt Den Sydafrikanske Republik)
(2000/24/EF)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 308,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Det Europæiske Råd fremhævede på mødet i Madrid den 15. og 16. december 1995 den vigtige rolle, som Den Europæiske Investeringsbank, i det følgende benævnt "EIB", spiller som led i samarbejdet mellem Fællesskabet og Latinamerika og opfordrede EIB til at intensivere sine aktiviteter i denne del af verden; projekterne bør være af interesse for både Fællesskabet og de berørte lande;
(2) Det Europæiske Råd udtrykte på mødet i Firenze den 21. og 22. juni 1996 sin tilfredshed med resultatet af topmødet mellem Asien og Europa, der markerede et vendepunkt i forbindelserne mellem de to verdensdele;
(3) Det Europæiske Råd bifaldt på mødet i Amsterdam den 16. og 17. juni 1997 konklusionerne fra den anden Euro-Middelhavskonference den 15. og 16. april 1997 i Valletta (Malta), der bekræftede de principper og mål, der blev aftalt i Barcelona i 1995;
(4) Det Europæiske Råd lancerede på mødet i Luxembourg den 12. og 13. december 1997 udvidelsesprocessen med de central- og østeuropæiske lande samt Cypern;
(5) Det Europæiske Råd udtrykte på mødet i Cardiff den 15. og 16. juni 1998 sin tilfredshed med Den Sydafrikanske Republiks ihærdige indsats for at modernisere landets økonomi og integrere den i verdenshandelssystemet;
(6) EIB er ved at afslutte de nuværende udlånsprogrammer for Central- og Østeuropa, Middelhavsområdet, Asien og Latinamerika samt Den Sydafrikanske Republik i henhold til Rådets afgørelse 97/256/EF(3) og den långivning, der følger af protokollen om finansielt samarbejde indgået med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien i henhold til afgørelse 98/348/EF(4);
(7) Rådet har opfordret EIB til at indlede aktiviteter i Bosnien-Hercegovina; disse aktiviteter vil kunne fortsætte, forudsat at det anbefales i den rapport, som skal udarbejdes i henhold til afgørelse 98/729/EF(5);
(8) selvom Bosnien-Hercegovina og Den Tidligere Juvoslaviske Republik Makedonien er medtaget i den central- og østeuropæiske region efter vedtagelsen af afgørelse 97/256/EF, bør EIB's samlede långivning til ansøgerlandene i denne region forøges på grund af betydningen af den førtiltrædelsesfacilitet, som EIB planlægger at oprette for EIB-långivning til projekter i disse lande uden garanti fra EF-budgettet eller medlemsstaterne;
(9) EIB bør derfor sørge for, at dens garanterede långivning i henhold til mandatet for Central- og Østeuropa især går til finansiering af projekter i de lande, der har færre projekter, som egner sig til finansiering under førtiltrædelsesfaciliteten, eller projekter i lande, der ikke har ansøgt;
(10) samarbejdsaftalerne mellem Fællesskabet og Nepal, mellem Fællesskabet og Laos og mellem Fællesskabet og Yemen trådte i kraft henholdsvis den 1. juni 1996, den 1. december 1997 og den 1. juli 1998; samarbejdsaftalen mellem Fællesskabet og Sydkorea blev undertegnet den 28. oktober 1996; Nepal, Yemen, Laos og Sydkorea bør være berettiget til EIB-finansiering som led i EIB's mandat for Asien og Latinamerika;
(11) det vil være hensigtsmæssigt at foretage visse forbedringer af udlånsprogrammerne i henseende til varighed og landedækning; det vil være hensigtsmæssigt at justere generalgarantisatsen og den del af långivningen, for hvilken EIB opfordres til at dække de kommercielle risici med ikke-statslige garantier;
(12) Rådet opfordrer EIB til at fortsætte sine transaktioner til støtte for investeringsprojekter i disse lande og yder med henblik herpå den i denne afgørelse fastsatte garanti;
(13) i juni 1996 forelagde Kommissionen, efter aftale med EIB, Rådet et forslag til en ny garantiordning for EIB's långivning til tredjelande;
(14) den 2. december 1996 godkendte Rådet konklusionerne om nye garantiordninger for EIB's långivning til tredjelande, der godkender metoden med en generalgaranti, der ikke skelner mellem regioner og projekter, og accepterer en risikodelingsordning; under risikodelingsordningen skal EIB dække de kommercielle risici med passende ikke-statslige garantier fra tredjeparter, mens budgetgarantien kun dækker politiske risici i form af manglende overførsel af valuta, ekspropriation, krig og civile uroligheder;
(15) garantiordningerne må ikke påvirke EIB's fremragende kreditværdighed;
(16) målbeløbet og indbetalingssatsen for den lånegarantifond, der blev oprettet ved forordning (EF, Euratom) 2728/94(6), blev revideret med forordning (EF, Euratom) 1149/1999(7);
(17) i det finansielle overslag for perioden 2000-2006 er der i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale af 6. maj 1999 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren(8) fastsat et loft for lånegarantireserven i Fællesskabets budget på 200 mio. EUR pr. år;
(18) EIB's finansiering i de låneberettigede tredjelande skal forvaltes i overensstemmelse med EIB's sædvanlige kriterier og procedurer, bl.a. passende kontrolforanstaltninger, og med de relevante regler og procedurer for Revisionsretten og OLAF på en sådan måde, at den understøtter Fællesskabets politik og styrker koordineringen med Fællesskabets øvrige finansielle instrumenter; der foregår regelmæssige konsultationer mellem EIB og Kommissionen for at sikre, at prioriteringerne og aktiviteterne i disse lande koordineres, og for at vurdere, hvilke fremskridt der gøres med hensyn til opfyldelse af de relevante mål for Fællesskabets politikker; ansvaret for at fastlægge de operationelle mål og regelmæssigt tage dem op til vurdering samt for at vurdere, i hvilket omfang disse mål opfyldes, påhviler bestyrelsen for EIB; EIB's finansiering i ansøgerlandene skal især tage hensyn til prioriteringerne i tiltrædelsespartnerskaberne mellem Fællesskabet og disse lande; gennemsigtigheden i EIB-långivningen i henhold til denne afgørelse vil således blive øget betydeligt;
(19) fra datoen for denne afgørelses iværksættelse skal fællesskabsgarantien for den særlige jordskælvsfacilitet for Tyrkiet i henhold til afgørelse 1999/786/EF(9) have form af en udvidelse af generalgarantien i henhold til nærværende afgørelse;
(20) EIB og Kommissionen vil fastlægge procedurerne for indrømmelse af nævnte garanti;
(21) traktaten indeholder ikke anden hjemmel for vedtagelsen af denne afgørelse end artikel 308 -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Fællesskabet yder EIB en generalgaranti til dækning af alle udeblevne afdrag på lån, som den i overensstemmelse med sine sædvanlige kriterier og til støtte for de relevante mål for Fællesskabets eksterne politikker har ydet til investeringsprojekter i Central- og Østeuropa, Middelhavslandene, Latinamerika og Asien samt Den Sydafrikanske Republik.
Garantien begrænses til 65 % af det samlede lånebeløb plus alle dermed forbundne beløb. Det samlede låneloft beløber sig til 18410 mio. EUR fordelt således:
- Central- og Østeuropa:
8680 mio. EUR
- Middelhavslandene:
6425 mio. EUR
- Latinamerika og Asien:
2480 mio. EUR
- Den Sydafrikanske Republik
825 mio. EUR
og dækker en periode på syv år fra den 1. februar 2000 for Central- og Østeuropa, Middelhavslandene, Latinamerika og Asien og fra den 1. juli 2000 for Den Sydafrikanske Republik, som slutter den 31. januar 2007 for alle regioners vedkommende.
Kommissionen aflægger rapport om anvendelsen af denne afgørelse senest den 31. januar 2004 eller seks måneder før nye tiltrædelsestraktater træder i kraft, og fremsætter om nødvendigt forslag til ændring af denne afgørelse. Rådet drøfter og træffer afgørelse om ethvert forslag med virkning fra den 1. august 2004 eller fra ikrafttrædelsesdatoen for alle nye tiltrædelsestraktater.
Såfremt EIB's udlån ikke ved udløbet af den i andet afsnit nævnte garanterede låneperiode den 31. januar 2007 er nået op på de ovennævnte samlede beløb, forlænges denne periode automatisk med seks måneder.
2. Følgende lande er omfattet af stk. 1:
- Central- og Østeuropa: Albanien, Bosnien-Hercegovina, Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Polen, Rumænien, Den Slovakiske Republik, Slovenien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Den Tjekkiske Republik og Ungarn
- Middelhavslande: Algeriet, Cypern, Egypten, Israel, Jordan, Libanon, Malta, Marokko, Syrien, Tunesien, Tyrkiet samt Gaza og Vestbredden
- Latinamerika: Argentina, Bolivia, Brasilien, Chile, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Mexico, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, Uruguay og Venezuela
- Asien: Bangladesh, Brunei, Filippinerne, Indien, Indonesien, Kina, Laos, Macao, Malaysia, Mongoliet, Nepal, Pakistan, Singapore, Sri Lanka, Sydkorea, Thailand, Vietnam og Yemen
- Den Sydafrikanske Republik.
3. EIB opfordres til at tilstræbe at dække de kommercielle risici i forbindelse med 30 % af sit udlån i henhold til denne afgørelse med ikke-statslige garantier, så vidt muligt på grundlag af individuelle regionale mandater. Denne procentsats kan udvides, når markedsbetingelserne gør det muligt.
Artikel 2
Kommissionen orienterer hvert år Europa-Parlamentet og Rådet om lånetransaktionerne og om de fremskridt, der er gjort med risikodelingen i henhold til artikel 1, stk. 3, og fremlægger samtidig en vurdering af transaktionerne under ordningen og af samarbejdet mellem de finansielle institutioner, der opererer i det pågældende område. Kommissionens oplysninger til Europa-Parlamentet og Rådet omfatter en vurdering af, hvorvidt långivningen i henhold til denne afgørelse har bidraget til at nå de relevante mål for Fællesskabets eksterne politikker, idet der tages hensyn til de operationelle mål for långivningen og den vurdering af deres opfyldelse, som EIB skal foretage i henhold til denne afgørelse.
Med henblik herpå fremsender EIB alle relevante oplysninger til Kommissionen.
Artikel 3
EIB og Kommissionen fastsætter de nærmere betingelser for indrømmelsen af garantien.
Artikel 4
Denne afgørelse har virkning fra dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 1999.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
tehty 22 päivänä joulukuuta 1999,
yhteisön takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille yhteisön ulkopuolisiin hankkeisiin myönnetyistä lainoista aiheutuvien tappioiden varalta (Keski- ja Itä-Eurooppa, Välimeren maat, Latinalainen Amerikka ja Aasia sekä Etelä-Afrikan tasavalta)
(2000/24/EY)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 308 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
sekä katsoo seuraavaa:
1) Madridissa 15 ja 16 päivänä joulukuuta 1995 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti Euroopan investointipankin, jäljempänä 'EIP', merkittävän aseman yhteisön ja Latinalaisen Amerikan välisen yhteistyön välineenä ja kehotti EIP:tä tehostamaan toimiaan alueella. Kyseisten hankkeiden tulisi olla sekä yhteisön että kyseisten maiden edun mukaisia.
2) Firenzessä 21 ja 22 päivänä kesäkuuta 1996 kokoontunut Eurooppa-neuvosto ilmaisi tyytyväisyytensä Aasian ja Euroopan välisen, näiden kahden mantereen välisissä suhteissa käännekohtaa merkinneen huippukokouksen tuloksiin.
3) Amsterdamissa 16 ja 17 päivänä kesäkuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto ilmaisi tyytyväisyytensä Vallettassa Maltalla 15 ja 16 päivänä huhtikuuta 1997 pidetyn toisen Euro-Välimeri-kokouksen päätelmiin, joissa vahvistettiin Barcelonassa vuonna 1995 sovitut periaatteet ja tavoitteet.
4) Luxemburgissa 12 ja 13 päivänä joulukuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto aloitti laajentumisprosessin Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja Kyproksen kanssa.
5) Cardiffissa 15 ja 16 päivänä kesäkuuta 1998 kokoontunut Eurooppa-neuvosto ilmaisi tyytyväisyytensä Etelä-Afrikan tasavallan pyrkimyksiin uudenaikaistaa talouttaan ja yhdentää se maailman kauppajärjestelmään.
6) EIP on saattamassa päätökseen päätöksen 98/348/EY(3) mukaisesti nykyisiä Keski- ja Itä-Eurooppaa, Välimeren aluetta, Aasiaa ja Latinalaista Amerikkaa sekä Etelä-Afrikan tasavaltaa koskevia, päätöksen 97/256/EY(4) mukaisia lainaohjelmia sekä lainanantoa, jota ohjaa entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kanssa tehty pöytäkirja rahoitusyhteistyöstä.
7) Neuvosto on kehottanut EIP:tä aloittamaan toiminnan Bosniassa ja Hertsegovinassa. Kyseisiä toimia voidaan jatkaa, jos niistä päätöksen 98/729/EY(5) mukaisesti esitettävä kertomus on myönteinen.
8) Vaikka Bosnia ja Hertsegovina ja entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia on sisällytetty Keski- ja Itä-Euroopan alueeseen sen jälkeen, kun päätös 97/256/EY tehtiin, EIP:n kokonaislainanantoa tämän alueen hakijavaltioille olisi lisättävä ottaen huomioon sen, että EIP suunnittelee perustavansa huomattavan jäsenyyttä valmistelevan rahoitusjärjestelyn, jolla se antaa luottoa asianomaisissa maissa toteutettaville hankkeille ilman yhteisön talousarviosta myönnettyä tai jäsenvaltioiden takausta.
9) EIP:n olisi näissä olosuhteissa huolehdittava siitä, että sen takauksen kattamalla lainanannolla Keski- ja Itä-Eurooppaa koskevan valtuuden puitteissa rahoitetaan hankkeita erityisesti sellaisissa maissa, joissa on vähemmän liittymistä edeltävän järjestelyn mukaiseen rahoitukseen soveltuvia hankkeita, tai muiden kuin hakijamaiden hankkeita.
10) Euroopan yhteisön ja Nepalin välinen yhteistyösopimus tuli voimaan 1 päivänä kesäkuuta 1996, Euroopan yhteisön ja Laon kansantasavallan välinen yhteistyösopimus 1 päivänä joulukuuta 1997 sekä Euroopan yhteisön ja Jemenin välinen yhteistyösopimus 1 päivänä heinäkuuta 1998. Euroopan yhteisön ja Etelä-Korean välinen yhteistyösopimus allekirjoitettiin 28 päivänä lokakuuta 1996. Nepalista, Jemenistä, Laon demokraattisesta kansantasavallasta ja Etelä-Koreasta olisi tultava EIP:n rahoituksen saajia EIP:n Aasiaa ja Latinalaista Amerikkaa koskevan valtuuden perusteella.
11) On aiheellista toteuttaa tiettyjä parannuksia toimintaohjelmissa niiden keston ja niiden kattamien maiden osalta. On aiheellista mukauttaa yleistakauksen prosenttimäärää sekä lainanannon sitä osuutta, jonka osalta EIP:tä kehotetaan kattamaan kaupallinen riski muilla kuin valtion takauksilla.
12) Neuvosto kehottaa EIP:tä jatkamaan toimenpiteitään, joilla tuetaan mainituissa maissa toteutettavia investointihankkeita, ja tarjoaa pankille tässä päätöksessä säädettävän takuun.
13) Kesäkuussa 1996 komissio esitti yhteistyössä EIP:n kanssa neuvostolle ehdotuksen uudeksi takuujärjestelmäksi, joka koskee EIP:n kolmansiin maihin myöntämiä lainoja.
14) Neuvosto hyväksyi 2 päivänä joulukuuta 1996 päätelmät, jotka koskevat EIP:n kolmansiin maihin myöntämien lainojen uusia takuujärjestelyjä ja joiden mukaan hyväksytään yleistakuu erottelematta alueita ja hankkeita sekä riskinjako-ohjelma. Riskinjako-ohjelmassa EIP varmistaa riittävät muiden kolmansien osa-puolten kuin valtioiden takuut kaupallisille riskeille, jolloin talousarviotakuu koskee tässä tapauksessa vain poliittisia riskejä, jotka aiheutuvat valuutansiirtojen estämisestä, pakkolunastuksesta, sodasta tai kansalaislevottomuuksista.
15) Takuujärjestelyt eivät saisi vaikuttaa EIP:n erinomaiseen luottoasemaan.
16) Neuvoston asetuksessa (EY, Euratom) N:o 1149/1999(6) tarkistettiin asetuksessa (EY, Euratom) N:o 2728/94(7) vahvistettu lainatakuurahaston tavoitesumma ja suoritettavat määrät.
17) Talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 6 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen(8) mukaisissa kauden 2000-2006 rahoitusnäkymissä ennakoidaan yhteisön talousarvion lainatakuuvarauksen enimmäismääräksi 200 miljoonaa euroa vuodessa.
18) EIP:n rahoitusta tukikelpoisissa kolmansissa maissa olisi hallinnoitava EIP:n tavanomaisia arviointiperusteita ja menettelyjä noudattaen, mukaan lukien aiheelliset valvontatoimenpiteet sekä tilintarkastustuomioistuinta ja Euroopan petostentorjuntavirastoa koskevat säännöt ja menettelyt siten, että tuetaan yhteisön politiikkoja ja vahvistetaan yhteensovittamista yhteisön muiden rahoitusvälineiden kanssa. EIP ja komissio neuvottelevat säännöllisesti varmistaakseen painopistealueiden ja hankkeiden koordinaation kyseisissä maissa ja arvioidakseen yhteisön asiaankuuluvien poliittisten tavoitteiden toteuttamisessa tapahtunutta kehitystä. Toiminnallisten tavoitteiden asettaminen ja säännöllinen tarkastelu sekä niiden toteutumisen arviointi ovat EIP:n hallintoneuvoston vastuulla. Erityisesti EIP:n rahoituksella hakijamaissa on tuettava yhteisön ja kyseisten maiden liittymiskumppanuuksissa sovittuja tärkeimpiä hankkeita. EIP:n tämän päätöksen mukaisen lainanannon avoimuutta olisi parannettava huomattavasti.
19) Tämän päätöksen noudattamispäivästä alkaen yhteisön takaus, joka kattaa päätöksessä 1999/786/EY(9) vahvistetun erityslainanannon Turkin maanjäristyksestä aiheutuneiden vahinkojen korvaamiseksi, toteutetaan laajentamalla tämän päätöksen mukaista yhteisön yleistakausta.
20) EIP ja komissio päättävät menettelyistä, joilla mainittu takaus myönnetään.
21) Ainoat perustamissopimuksen tämän päätöksen tekemiseksi antamat toimivaltuudet ovat sen 308 artiklassa,
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
1 artikla
1. Yhteisö myöntää EIP:lle yleistakuun kaikille sen saamatta jääneille mutta erääntyneille maksuille, jotka koskevat Keski- ja Itä-Euroopassa, Välimeren maissa, Latinalaisessa Amerikassa ja Aasiassa sekä Etelä-Afrikan tasavallassa toteutettuihin investointihankkeisiin tavanomaisin ehdoin ja yhteisön asiaankuuluvien ulkopoliittisten tavoitteiden tueksi avattuja luottoja.
Takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia avattujen luottojen ja kaikkien niihin liittyvien erien yhteismäärästä. Avattujen luottojen kokonaismäärä saa olla enintään 18410 miljoonaa euroa, ja se jakautuu seuraavasti:
- Keski- ja Itä-Eurooppa
8680 miljoonaa euroa
- Välimeren maat
6425 miljoonaa euroa
- Latinalainen Amerikka ja Aasia
2480 miljoonaa euroa
- Etelä-Afrikan tasavalta
825 miljoonaa euroa.
Takuu on voimassa seitsemän vuoden ajan, joka Keski- ja Itä-Euroopan, Välimeren maiden, Latinalaisen Amerikan ja Aasian osalta alkaa 1 päivästä helmikuuta 2000 sekä Etelä-Afrikan tasavallan osalta 1 päivästä heinäkuuta 2000 ja päättyy kaikkien alueiden osalta 31 päivänä tammikuuta 2007.
Komissio antaa tämän päätöksen soveltamista koskevan kertomuksen viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2004 tai kuusi kuukautta ennen mahdollisten uusien liittymissopimusten voimaantuloa sekä tekee tarvittaessa ehdotuksia tämän päätöksen muuttamisesta. Neuvosto käsittelee mahdolliset ehdotukset ja toteuttaa niitä koskevat toimenpiteet 1 päivästä elokuuta 2004 tai mahdollisten uusien liittymissopimusten voimaantulopäivästä alkaen.
Jos EIP:n myöntämien lainojen kokonaismäärä on lainatakuukauden päättyessä 31 päivänä tammikuuta 2007 jäänyt toisessa kohdassa mainittuja kokonaismääriä pienemmäksi, kyseistä kautta jatketaan ilman eri toimenpiteitä kuudella kuukaudella.
2. Edellä 1 kohtaan sisältyvät seuraavat maat:
- Keski- ja Itä-Eurooppa: Albania, Bosnia ja Hertsegovina, Bulgaria, Latvia, Liettua, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Puola, Romania, Slovakia, Slovenia, Tsekki, Unkari ja Viro,
- Välimeren maat: Algeria, Egypti, Israel, Jordania, Kypros, Libanon, Malta, Marokko, Syyria, Tunisia, Turkki sekä Länsirannan ja Gazan alue,
- Latinalainen Amerikka: Argentiina, Bolivia, Brasilia, Chile, Costa Rica, Ecuador, Guatemala, Honduras, Kolumbia, Meksiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, El Salvador, Uruguay ja Venezuela,
- Aasia: Bangladesh, Brunei, Etelä-Korea, Filippiinit, Indonesia, Intia, Jemen, Kiina, Laos, Macao, Malesia, Mongolia, Nepal, Pakistan, Singapore, Sri Lanka, Thaimaa ja Vietnam,
- Etelä-Afrikan tasavalta.
3. EIP:tä kehotetaan pyrkimään siihen, että tämän päätöksen nojalla myönnettäviin lainoihin liittyvä kaupallinen riski katetaan 30 prosentin osalta muilla kuin valtion takauksilla mahdollisimman laajalti yksittäisiin aluekohtaisiin valtuuksiin perustuen. Prosenttimäärää nostetaan aina kun se markkinoiden kannalta on mahdollista.
2 artikla
Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain selvityksen lainatoimista ja 1 artiklan 3 kohdan mukaisen riskien jakamisen edistymistä koskevasta tilanteesta sekä esittää samanaikaisesti järjestelmän toimintaa ja kyseisellä alueella toimivien rahoituslaitosten toimien yhteensovittamista koskevan arvioinnin. Euroopan parlamentille ja neuvostolle annettavassa selvityksessä on oltava arvio tämän päätöksen mukaisen lainanannon vaikutuksesta yhteisön asiaankuuluvien ulkopoliittisten tavoitteiden saavuttamiseen, ja siinä on otettava huomioon toiminnalliset tavoitteet ja niiden saavuttamisen asianmukainen arviointi, jonka EIP suorittaa tämän päätöksen mukaista lainanantoa varten.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua tarkoitusta varten EIP toimittaa komissiolle kaikki tarvittavat tiedot.
3 artikla
EIP ja komissio päättävät takuun myöntämisen ehdoista.
4 artikla
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 1999.