KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 773/98 af 7. april 1998 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af ubleget stof af bomuld med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Egypten, Indien, Indonesien, Pakistan og Tyrkiet
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), ændret ved forordning (EF) nr. 2331/96 (2), særlig artikel 7, stk. 1,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
(1) Den 11. juli 1997 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3), i det følgende benævnt »indledningsmeddelelsen«, om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af ubleget stof af bomuld med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Egypten, Indien, Indonesien, Pakistan og Tyrkiet, og iværksatte en undersøgelse.
(2) Proceduren indledtes på grundlag af en klage indgivet af Eurocoton (komitéen for bomulds- og dermed beslægtede tekstilindustrier i EF) på vegne af EF-producenter, som tegnede sig for en betydelig del af produktionen i Fællesskabet af samme vare. I den forbindelse henvises der ved »produktion i Fællesskabet« til den produktion, der er bestemt for det frie marked for den pågældende vare.
(3) Det frie marked for den pågældende vare defineres som det marked, hvor ubleget stof af bomuld sælges på et åbent marked, dvs. EF-væveriernes salg til uafhængige købere. I modsætning hertil består det bundne marked af transaktioner, der finder sted inden for rammerne af en integreret gruppe, dvs. hvor de væver ubleget stof af bomuld og på et senere produktionstrin færdiggør og/eller tilskærer og syer stoffet.
Det er, som bekræftet af Domstolen, EF-institutioners praksis at holde salg på det bundne marked udenfor ved undersøgelsen af skade, når der foreligger en klar adskillelse mellem det bundne og det frie marked. Da den bundne produktion ikke sælges på det frie marked, konkurrerer den ikke direkte med importen af den pågældende vare.
Under disse omstændigheder må kravet om repræsentativitet også vurderes på baggrund af den produktion, der sælges på det frie marked, da undersøgelsen af skade angår EF-erhvervsgrenen som defineret i overensstemmelse med artikel 4 i forordning (EF) nr. 384/96, i det følgende benævnt »grundforordningen«, dvs. minus salg på det bundne marked, og i artikel 4 henvises der til artikel 5, stk. 4, hvori der er fastsat bestemmelser om repræsentativitet.
Klagen indeholdt tilstrækkeligt bevis for, at der fandt dumping sted i forbindelse med varen med oprindelse i ovennævnte lande, og at der forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(4) Kommissionen underrettede officielt de producenter, eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, repræsentanterne for de pågældende eksportlande samt klageren og gav de berørte parter lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(5) En række producenter/eksportører i de pågældende lande og importører tilkendegav deres synspunkter. Alle parter, der anmodede herom, blev hørt.
(6) I betragtning af det store antal EF-producenter, der fremstiller den pågældende vare i Fællesskabet og støttede klagen, blev det i overensstemmelse med artikel 17, stk. 1, i grundforordningen anset for passende at udtage stikprøver og sende spørgeskemaer til og indhente oplysninger fra en repræsentativ stikprøve af EF-producenter.
(7) I betragtning af det store antal producenter/eksportører i de pågældende eksportlande blev der også udtaget stikprøver her, og Kommissionen sendte spørgeskemaer til og modtog detaljerede oplysninger fra en repræsentativ stikprøve af producenter/eksportører.
(8) Antallet af uafhængige importører, som gav sig til kende inden for den fastsatte frist i indledningsmeddelelsen, og som ønskede at samarbejde, var for stort til, at de kunne blive undersøgt inden for den tid, der var til rådighed. Kommissionen besluttede derfor at udvælge en stikprøve af uafhængige importører. Interesserede uafhængige importører blev opfordret til at indgive oplysninger om omsætning, indkøb og beskæftigelse for året 1996 vedrørende både hele selskabet og den pågældende vare, og på grundlag af disse oplysninger udtog Kommissionen otte uafhængige importører, som var etableret i følgende tre medlemsstater: Det Forenede Kongerige, Tyskland og Italien, der blev anset for at være mest repræsentative med hensyn til importmængde. Der blev sendt spørgeskemaer til de udtagne uafhængige importører. Kommissionen modtog fire besvarelser inden for den fastsatte frist.
(9) Interesserede parter blev opfordret til at fremsætte bemærkninger til stikprøven og de udvalgte selskaber. Der blev ikke modtaget væsentlige bemærkninger fra interesserede parter til denne fremgangsmåde.
(10) Følgende uafhængige importører blev udtaget:
- Det Forenede Kongerige:
- Broome & Wellington
- Joshua Wardle Ltd
- Premier Textiles Ltd
- Claremont Fabrics
- Tyskland:
- Itochu Deutschland GmbH
- KLW Textilvertrieb GmbH
- G. Koppermann & Co. GmbH
- Italien:
- New Nicoltex SRL.
(11) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en foreløbig afgørelse om dumping og skade, og aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:
a) EF-producenter
- Tyskland:
- Ettlin Gesellschaft für Spinnerei und Weberei AG
- Velener Textilwerke Grimmelt Wevers & Co. GmbH
- H. Hecking Söhne
- F. A. Kümpers GmbH & Co.
- Italien:
- Tessiture Niggeler & Küpfer SpA
- Standartela SpA
- Frankrig:
- Ets. des Fils de V. Perrin
- Tenthorey
- SA HGP GAT
- Fil. et Tis. de Saulxures
- Spanien:
- Hilados y Tejidos Puigneró, SA
- Portugal:
- Incotex-Indústria e Comércio de Têxteis, Lda
- Belgien:
- Le Compte Textielfabrieken NV.
b) Producenter/eksportører
- Egypten:
- Misr Spinning and Weaving Co., Mehalla el-Kubra
- Misr Fine Spinning and Weaving Co., Kafr el-Dawar
- Misr El Amria Spinning and Weaving Co., Alexandria
- Indien:
- Century Textiles & Industries Ltd, Bombay
- Mafatlal Industries Limited, Bombay
- Coats Viyella India Ltd, Bangalore
- Vardhman Spinning & General Mills Ltd, Ludhiana
- Virudhunagar Textile Mills Ltd
- Indonesien:
- P.T. Argo Pantes, Djakarta
- P.T. Daya Manunggal, Djakarta
- P.T. Eratex, Djakarta
- P.T. Apac Inti Corpora, Djakarta
- P.T. Eratex Djaja, Surabaya
- Pakistan:
- Lucky Textile Mills, Karachi
- Diamond Fabrics Ltd, Sheikhupura, Lahore
- Nishat Mills Ltd, Faisalabad
- Kohinoor Raiwind Mills Ltd, Lahore
- Kohinoor Weaving Mills Ltd, Lahore
- Tyrkiet:
- Birlik Mensucat Ticaret ve Sanayi Isletmesi AS Kayseri (»Birlik Mensucat«), Kayseri
- Söktas Pamuk ve Tarim Ürünlerini Degerlendirme Ticaret ve Sanayi AS (»Söktas«), Söke
- Tureks
- Teksmobili
- Alfa.
(12) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra 1. januar 1996 - 30. juni 1997. Skadesundersøgelsen omfattede perioden fra 1. januar 1993 - 30. juni 1997.
B. VARE
1. Den pågældende vare
(13) Den foreliggende procedure omfatter fladvævede, ublegede stoffer af bomuld med indhold af bomuld på 85 vægtprocent eller derover, dvs. stof af bomuld fremstillet ved ortogonal sammenfletning af trådene på fladvæve, hovedsagelig til brug i beklædnings-, hvidevare- og møbelindustrien. Varen tariferes i øjeblikket under KN-kode 5208 11 90 til 5208 19 og 5209 11 til 5209 19.
(14) Den pågældende vare fremstilles i mange forskellige typer eller »konstruktioner« i overensstemmelse med en kombination af garnnummer (eller -vægt), antal tråde i både kæde og skud samt sammenfletningsmåden for trådene.
(15) Alle typer af den pågældende vare fremstilles grundlæggende på samme maskiner. Alle konstruktioner kan almindeligvis fremstilles på bestilling.
(16) Der blev indgivet flere anmodninger om, at visse typer af ubleget stof af bomuld blev holdt uden for proceduren. I anmodningerne blev der henvist til særlige anvendelser eller særlige konstruktioner, idet nogle af dem angiveligt ikke fremstilles i Fællesskabet. Det omfatter stof fremstillet af ringspundet (konventionelt) garn, stof vævet på håndvæve, jacquardvævet stof og stretch-stof, stof til broderier og stof af vægt på under 100 g pr. m².
a) Bomuldsstof fremstillet af ringspundet garn
(17) Flere parter gjorde gældende, at stof, der er fremstillet af ringspundet garn, burde anses for at være en anden vare end stof, der er fremstillet af rotorspundet garn, i betragtning af deres forskellige styrke. Det hævdedes også, at stof, der er fremstillet af ringspundet garn, burde holdes uden for proceduren, da der ikke fandtes nogen produktion i Fællesskabet af sådanne stoffer.
(18) Kommissionen konstaterede imidlertid, at de væsentligste egenskaber og anvendelser er de samme for både stof, der er fremstillet af ringspundet garn, og stof, der er fremstillet af rotorspundet garn, da forskellen i styrke ikke kunne anses for at være betydelig. Desuden viser oplysninger fra EF-producenterne i stikprøven, at der findes en produktion i Fællesskabet af stof, der fremstilles af ringspundet garn. Dette kunne bekræftes af de spindevirksomheder, der deltog i undersøgelsen vedrørende Fællesskabets interesser, da 50 % af disse spinder ringspundet garn. På dette trin kan det derfor ikke accepteres, at stof, der er fremstillet af ringspundet garn, holdes uden for proceduren.
b) Håndvævet stof af bomuld
(19) Håndvævet stof er stof vævet på væve, der udelukkende er hånd- eller foddrevne. Selv om anvendelsen af en anden produktionsmetode ikke i sig selv er relevant ved definition af en vare, har håndvævet stof fysiske egenskaber, som afviger fra andet ubleget bomuldsstof, især er der tale om en mindre regelmæssig og løsere vævning såvel som en begrænset bredde (almindeligvis under 1 m). Denne forskel betyder, at kunderne har en anden opfattelse af håndvævet stof, som forstærkes af, at sådanne varer ofte sælges gennem særlige salgskanaler, der er forskellige fra dem, EF-producenter og -eksportører anvender til deres andre stoffer.
(20) Følgelig har Kommissionen midlertidigt konkluderet, at håndvævet stof bør holdes uden for proceduren, og at disse varer derfor bør være fritaget fra told, hvis de ledsages af et certifikat for, at de er fremstillet på håndvæve, udstedt af de relevante myndigheder i eksportlandet.
c) Jacquardvævet stof og stretch-stof af bomuld
(21) Flere parter hævdede, at jacquardvævet stof og stretch-stof burde anses for at være en anden vare. De to særlige konstruktioner (»jacquard« og »stretch«) blev undersøgt, og der konstateredes et indhold af bomuld på mindst 85 vægtprocent. De blev følgelig anset for at være omfattet af proceduren.
d) Ubleget stof af bomuld, der anvendes til broderi
(22) Det hævdedes, desuden, at ubleget stof af bomuld, som anvendes til broderi, burde holdes uden for proceduren på grund af særlige egenskaber og særlig anvendelse. Kommissionen har foreløbigt konstateret, at de fleste broderivirksomheder anvender stof af vægt på under 100 g pr. m², som henhører under en bestemt KN-kode og som minder om forbindsgaze. Forbindsgaze er ikke omfattet af den klage, der ligger til grund for denne procedure. Forbindsgaze anvendes kun til fremstilling af medicinsk gaze, hvorimod ubleget stof af bomuld af vægt på under 100 g pr. m² også kan anvendes til andre formål end broderi. I betragtning af at der klart er mulighed for indbyrdes ombytning med hensyn til anvendelse, fastslås det foreløbigt, at de væsentligste fysiske egenskaber for ubleget bomuldsstof, som anvendes til broderi, ikke kan anses for at være så forskellige fra egenskaberne for stof, som anvendes til andre formål, at det berettiger til udelukkelse fra proceduren. Spørgsmålet vil blive undersøgt yderligere.
e) Ubleget stof af bomuld af vægt på under 100 g pr. m²
(23) Det hævdedes, at stof af vægt på under 100 g pr. m² burde holdes uden for proceduren, da det minder om forbindsgaze. Kommissionen har foreløbigt konkluderet, at de væsentligste fysiske egenskaber og almindelige anvendelser er de samme som for ubleget stof af bomuld af vægt på over 100 g pr. m², og det synes derfor ikke at være muligt at holde denne vare uden for proceduren. Spørgsmålet vil blive undersøgt yderligere.
f) Andre anmodninger om udelukkelse
(24) Med hensyn til andre anmodninger om udelukkelse af varer fra proceduren var disse enten ikke tilstrækkeligt dokumenteret, eller de omhandlede varer henhørte under definitionen af den pågældende vare på grund af deres væsentligste fysiske egenskaber, almindelige anvendelse og kundernes opfattelse af varen.
2. Samme vare
(25) Kommissionen konstaterede, at ubleget stof af bomuld, der fremstilles af EF-erhvervsgrenen og sælges på markedet i Fællesskabet, var samme vare eller kunne sammenlignes med ubleget stof af bomuld, som fremstilles i de pågældende lande og eksporteres til Fællesskabet, og med de varer, der sælges på disse landes hjemmemarkeder (4).
(26) Flere parter hævdede, at ubleget stof af bomuld, som fremstilles og sælges af EF-erhvervsgrenen, ikke kunne sammenlignes med de varer, der fremstilles og eksporteres til Fællesskabet af de pågældende eksportlande. Det hævdedes, at importen af varer fra disse lande består af råvarekonstruktioner af lav kvalitet, hvorimod de varer, som fremstilles i Fællesskabet, er specialiserede og mere forfinede varer.
(27) Der bør i den forbindelse nævnes, at det er Kommissionens faste praksis at fastslå, at forskelle i varekvaliteten normalt ikke er et element, som er afgørende for, om der er tale om samme vare, hvis de grundlæggende egenskaber er de samme.
(28) Endvidere lader det til, at de konstruktioner, der fremstilles og/eller tilbydes af EF-erhvervsgrenen, stort set svarer til de konstruktioner, der importeres fra de pågældende lande. Derfor er det på nuværende stadium ikke muligt at konkludere, at de varer, der fremstilles i Fællesskabet, afviger betydeligt fra de varer, der importeres fra de pågældende lande. Sagen vil imidlertid blive undersøgt yderligere.
(29) Kommissionen har derfor konkluderet, at ubleget stof af bomuld, som eksporteres fra Folkerepublikken Kina, Indien, Indonesien, Egypten, Pakistan og Tyrkiet, er samme vare som ubleget stof af bomuld, der fremstilles af EF-producenter i Fællesskabet, som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.
C. DUMPING
1. Eksportører og producenter i oprindelseslandene
a) Stikprøve
(30) I betragtning af det store antal eksportører i de pågældende lande besluttede Kommissionen at anvende stikprøver i overensstemmelse med artikel 17 i grundforordningen.
(31) For at gøre det muligt for Kommissionen at udtage en stikprøve, blev eksportører og repræsentanter, som handlede på deres vegne, anmodet om at give sig til kende inden for en frist på tre uger fra indledningen af proceduren og forelægge visse grundlæggende oplysninger om deres omsætning på hjemme- og eksportmarkedet i undersøgelsesperioden. Kommissionen rettede også henvendelse til myndighederne i de pågældende lande.
b) Samarbejdsvillige selskaber
(32) Listen over samarbejdsvillige selskaber, som ikke indgik i stikprøven, findes i bilag I, opdelt pr. land.
(33) Selskaberne på listen i bilag I blev underrettet om, at de ville blive omfattet af den gennemsnitlige dumpingmargen og antidumpingtold, der måtte blive fastsat for selskaber i stikprøven for hvert enkelt land, vejet på grundlag af omsætningen i forbindelse med eksport til Fællesskabet, undtagen for Folkerepublikken Kina og Egypten, hvor der beregnedes en enkelt margen for alle eksportører.
c) Udtagelse til stikprøven
(34) For Folkerepublikken Kina, Egypten, Indonesien, Tyrkiet og Pakistan udvalgtes selskaberne til stikprøven i samråd med repræsentanterne for de pågældende selskaber, sammenslutninger og/eller regeringer.
(35) De indonesiske eksportører ønskede ikke et reserveselskab (et selskab, som kan træde i stedet for et udtaget selskab, hvis sidstnævnte senere undlader at samarbejde i tilstrækkelig grad med Kommissionen) og blev underrettet om, at dette ikke var et problem, så længe selskaberne i den egentlige stikprøve samarbejdede i tilstrækkelig grad.
(36) Det var ikke muligt at nå til enighed med de indiske eksportører, som nægtede at gå med til, at landets største eksportør indgik i stikprøven. Kommissionen godtog derfor de udvalgte eksportører, som de indiske eksportører foreslog, men inddrog deres største eksportør i den endelige stikprøve.
(37) De selskaber i stikprøven, som samarbejdede i alle henseender i forbindelse med undersøgelsen, fik fastlagt deres egen dumpingmargen og individuelle told. I de tilfælde, hvor to forbundne selskaber indgår i stikprøven, anvendes en fælles dumpingmargen, baseret på et vejet gennemsnit af deres individuelle dumpingmargener. I de tilfælde, hvor kun et af flere forbundne selskaber er udtaget, anvendes dumpingmargenen for dette selskab også for de samarbejdsvillige forbundne selskaber.
(38) Kommissionen udtog reserveselskaber for Egypten, Indien og Pakistan. De selskaber, som kun blev inddraget i stikprøven som reserver, blev underrettet om, at selv om de skulle besvare Kommissionens spørgeskema, ville deres besvarelser kun blive undersøgt, hvis manglende samarbejdsvilje fra et eller flere af selskaberne i stikprøven ville betyde, at den ikke længere var repræsentativ. De blev også underrettet om, at de ville få tildelt den gennemsnitlige dumpingmargen og antidumpingtold, der måtte blive fastsat for selskaberne i stikprøven for hvert enkelt land, medmindre de blev udtaget til at træde i stedet for et selskab i stikprøven idet de i så tilfælde ville få tildelt deres egen told.
(39) Hvad angår Indonesien, nægtede et selskab, P.T. Tyfountex, som var blevet udtaget til reservestikprøven, at indgå i denne og blev så underrettet om, at det ville blive anset for at være en ikke-samarbejdsvillig part.
(40) Kommissionen sendte spørgeskemaer til følgende selskaber, som blev udtaget til den endelige stikprøve:
TABELPOSITION
d) Individuel undersøgelse i forbindelse med stikprøven
(41) Kommissionen modtog ni anmodninger om individuel undersøgelse inden for den fastsatte frist, hvoraf fem var ledsaget af en besvarelse af spørgeskemaet som foreskevet i artikel 17, stk. 3, i grundforordningen.
(42) Efter en ny gennemgang af anmodningerne og under henvisning til artikel 17, stk. 3, i grundforordningen, konkluderede Kommissionen, at den ikke var i stand til at indrømme individuel undersøgelse i forbindelse med denne procedure. Begrundelsen for denne beslutning var, at Kommissionen på grund af det stigende arbejdspres som følge af anmodninger om individuel undersøgelse ikke havde mulighed for at fuldføre sin undersøgelse inden for den frist, der nu er fastsat i grundforordningen. De berørte selskaber blev underrettet herom og opfordret til at fremsætte bemærkninger.
(43) For de selskaber, der indgav en fyldestgørende besvarelse af spørgeskemaet inden for 37 dage fra indledningen af undersøgelsen eller som gav sig til kende inden for de tre uger, der var fastsat som frist for udvælgelsen af stikprøven, men hvis anmodning om individuel undersøgelse blev afslået, blev anset for at være samarbejdsvillige selskaber og fik tildelt den gennemsnitlige dumpingmargen og antidumpingtold, der fastsattes for selskaberne i stikprøven.
2. Metode
a) Selskaber, der er del af den samme gruppe
(44) Det har været Kommissionens faste praksis at anse forbundne selskaber eller selskaber, som hører til den samme gruppe, for at være én enhed og derfor at fastsætte én enkelt dumpingmargen. Beregning af individuelle dumpingmargener kunne opmuntre til omgåelse af antidumpingforanstaltningerne (og således gøre dem virkningsløse), idet forbundne producenter kunne få mulighed for at kanalisere deres eksport til Fællesskabet via selskabet med den laveste dumpingmargen. Den konstaterede dumpingmargen for et selskab i stikprøven, som var del af en gruppe, anvendtes derfor for de selskaber i samme gruppe, som ikke indgik i stikprøven, men som var involveret i produktion og salg af den pågældende vare.
(45) Ifølge samme princip blev to selskaber i stikprøven, som var etableret i Indonesien og hørte til den samme gruppe, anset for at være én enhed. To forbundne selskaber i stikprøven, som var etableret i Pakistan, blev også anset for at være én enhed.
b) Normal værdi
i) Repræsentativitet
(46) Kommissionen undersøgte først, om hvert enkelt selskabs salg af ubleget stof af bomuld på hjemmemarkedet var repræsentativt. Dette var tilfældet, når den samlede mængde af sådant salg var større end eller lig med 5 % af den samlede eksportmængde til Fællesskabet.
ii) Sammenlignelige typer
(47) På grund af det store antal typer af den pågældende vare blev ubleget stof af bomuld, som fremstilles i de pågældende lande, klassificeret efter et »varekontrolnummer« i overensstemmelse med deres konstruktion. Hvert varekontrolnummer gav oplysning om garnnummer (eller -vægt) og antal tråde i både kæde og skud. Det gav også oplysning om stoffets konstruktion. Endelig viste det, om den pågældende type eksporteredes eller solgtes på hjemmemarkedet samt den tilsigtede anvendelse af varen (farvning, lommefor, trykning), alt efter varens kvalitet.
(48) Da der ikke var forskelle i de grundlæggende egenskaber for de forskellige typer og kvaliteter af ubleget stof af bomuld, fastslog Kommissionen, at de typer, der solgtes på hjemmemarkedet og til eksport, var samme varer, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen og kunne sammenlignes, når deres kontrolnummer var det samme. Efter dette ræsonnement kunne der foretages sammenligning af typer, som solgtes på hjemmemarkedet i Indien, og typer, som eksporteredes af kinesiske selskaber.
(49) Kommissionen fastslog derfor, at typer med samme varekontrolnummer, som solgtes på hjemmemarkedet og til eksport, var sammenlignelige varer.
iii) Typebestemt repræsentativitet
(50) Salget på hjemmemarkedet af en bestemt type blev anset for at være tilstrækkeligt repræsentativt, når salgsmængden af ubleget bomuldsstof af den pågældende type på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden udgjorde 5 % og derover af salgsmængden ved eksport til Fællesskabet af ubleget bomuldsstof af en sammenlignelig type.
iv) Normal handel
(51) Kommissionen undersøgte endelig, om salget på hjemmemarkedet af hver enkelt type kunne anses for at have fundet sted i normal handel, idet den så på det fortjenstgivende salgs andel for den pågældende type:
- I de tilfælde, hvor den mængde af ubleget bomuldsstof, der solgtes til en nettosalgspris, som var lig med eller højere end de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mere end 80 % af den samlede salgsmængde, fastsattes den normale værdi for denne type som en vejet gennemsnitlig pris for alt hjemmemarkedssalg i undersøgelsesperioden, uanset om det var fortjenstgivende eller ej.
- I de tilfælde, hvor den mængde af ubleget bomuldsstof, der solgtes til en nettosalgspris, som var lig med eller højere end de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mindre end 80 %, men mere end 10 %, af den samlede salgsmængde, fastsattes den normale værdi for denne type udelukkende på grundlag af en vejet gennemsnitlig pris for fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet.
- I de tilfælde, hvor den mængde af ubleget bomuldsstof, der solgtes til en nettosalgspris, som var lig med eller højere end de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mindre end 10 % af den samlede salgsmængde, blev det fastslået, at salget af den pågældende type ikke havde fundet sted i normal handel, og at hjemmemarkedsprisen ikke gav et passende grundlag for fastsættelse af den normale værdi.
v) Normal værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris
(52) I de tilfælde, hvor ovenstående krav var opfyldt, blev den normale værdi fastsat for hver enkelt type på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder på hjemmemarkedet i eksportlandet, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen.
vi) Normal værdi baseret på den beregnede værdi
(53) I de tilfælde, hvor hjemmemarkedspriserne ikke udgjorde et passende grundlag for fastsættelse af den normale værdi, blev denne fastsat på grundlag af en beregnet værdi.
(54) På grund at antallet af forskellige typer og de mange forskellige faktorer, der skulle tages i betragtning ved vurderingen af en bestemt type, som blev fremstillet af et bestemt selskab (f.eks. oprindelse, råbomuldsblanding, den type væv, der anvendtes), valgte Kommissionen konsekvent at anvende en beregnet normal værdi i stedet for en anden producents hjemmemarkedspriser.
(55) Den beregnede værdi blev fastlagt ved en sammenlægning af produktionsomkostningerne for de eksporterede typer, behørigt justeret, når de faktiske omkostninger afveg fra de angivne, og en rimelig margen til dækning af salgs-, general- og administrationsomkostninger (SG& A) samt en rimelig fortjenstmargen.
(56) Kommissionen undersøgte i den forbindelse, om de påløbne SG& A-omkostninger og den fortjeneste, som hver af de pågældende producenter opnåede på hjemmemarkedet, kunne anvendes i overensstemmelse med betingelserne i grundforordningen:
- De faktiske SG& A-omkostninger, der påløb ved hjemmemarkedssalget af samme vare, anvendtes i de tilfælde, hvor det pågældende selskabs hjemmemarkedssalg kunne anses for at være repræsentativt. I de tilfælde, hvor dette kriterium ikke var opfyldt, anvendtes det vejede gennemsnit af SG& A-omkostninger.
- Den faktiske fortjenstmargen på hjemmemarkedssalg af samme vare anvendtes i de tilfælde, hvor mængden af ubleget stof af bomuld, der solgtes til en nettopris, som var højere end de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mere end 10 % af det pågældende selskabs samlede salg på hjemmemarkedet. I de tilfælde, hvor dette kriterium ikke var opfyldt, anvendtes de vejede gennemsnitlige fortjenstmargener for de andre selskaber, som opfyldte det pågældende kriterium.
c) Eksportpris
(57) I alle tilfælde, hvor ubleget stof af bomuld eksporteredes til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, dvs. på grundlag af den eksportpris, der faktisk betaltes eller skulle betales.
(58) I de tilfælde, hvor der ikke fandtes nogen faktisk eksportpris, eller hvor der ikke kunne fæstes lid til denne pris, fordi varerne solgtes til en forbunden part, beregnedes en eksportpris i henhold til artikel 2, stk. 9, i grundforordningen, dvs. på grundlag af den pris, til hvilken den importerede vare første gang videresolgtes til en uafhængig køber.
(59) I sådanne tilfælde blev der justeret for alle omkostninger, der påløb mellem import og videresalg, samt for fortjeneste for at få fastlagt en pålidelig eksportpris, frit Fællesskabets grænse.
d) Sammenligning
(60) Med henblik på at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der behørigt justeret for forskelle, der påvirker prisernes sammenlignelighed, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.
(61) Der blev således justeret for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings- og emballeringsomkostninger, kreditomkostninger, rabatter og kautioner i påkommende tilfælde, og hvor det var berettiget.
e) Dumpingmargen
i) Dumpingmargen for de undersøgte selskaber
(62) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type som fastsat under afsnit 2, litra b) sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris som fastsat under afsnit 2, litra c). I de tilfælde, hvor det konstateredes, at der var et eksportprismønster, som var meget forskelligt for de forskellige købere, regioner eller perioder, og at ovennævnte metode ikke afspejlede dumpingen i fuldt omfang, blev den vejede gennemsnitlige normale værdi sammenlignet med priserne for alle individuelle transaktioner til Fællesskabet.
ii) Dumpingmargen for samarbejdsvillige selskaber, som ikke indgik i stikprøven
(63) Samarbejdsvillige selskaber, som ikke indgik i stikprøven, fik tildelt den gennemsnitlige dumpingmargen for selskaberne i stikprøven, vejet på grundlag af omsætningen ved eksport til Fællesskabet.
iii) Dumpingmargen for ikke-samarbejdsvillige selskaber
(64) Samarbejdsniveauet varierede fra 87 til 100 % for alle de berørte lande undtagen Tyrkiet. For så vidt angår lande med et meget højt samarbejdsniveau blev det besluttet at tildele ikke-samarbejdsvillige selskaber dumpingmargenen for det selskab i stikprøven, der havde den højeste margen. I de tilfælde, hvor der var en enkelt toldsats for alle selskaber i stikprøven (Kina og Egypten) anvendtes den pågældende told for ikke-samarbejdsvillige selskaber.
(65) For ikke-samarbejdsvillige selskaber i Tyrkiet, hvor samarbejdsniveauet ikke nåede 50 %, fastsattes en resterende dumpingmargen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. Hos det selskab, der havde den højeste dumpingmargen blev det fastlagt, for hvilken type vare med repræsentativt eksportsalg dumpingmargenen var højest. Den resterende dumpingmargen blev fastsat på grundlag af den vejede gennemsnitlige margen for den pågældende type, udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse.
3. Indonesien
a) Samarbejdsniveau
(66) Fire selskaber udvalgtes som stikprøve. To af de fire selskaber var forbundne og part i den samme gruppe.
(67) Som resultat af kontrolbesøg på stedet konstateredes det, at tre af de fire selskaber enten indgav vildledende oplysninger eller delvist udviste manglende samarbejdsvilje, og det var således nødvendigt at anvende artikel 18 i grundforordningen.
(68) Anvendelsen af artikel 18 resulterede i, at Kommissionen brugte de foreliggende faktiske oplysninger vedrørende hjemmemarkedspriser, produktionsomkostninger, eksportpriser og forskelle i fysiske egenskaber (forskellige kvaliteter), som berørte priserne og prisernes sammenlignelighed.
(69) Det selskab, der var tilbage, forelagde to betydelige ændringer til sin besvarelse af spørgeskemaet inden kontrolbesøget. Under besøget konstateredes det imidlertid, at den endelige besvarelse af spørgeskemaet var meget unøjagtig, hvilket gjorde det umuligt at foretage en dumpingberegning. Da selskabet indgik i en gruppe af selskaber, blev dumpingmargenen fastsat på grundlag af et andet selskab i stikprøven, som tilhørte den samme gruppe (se afsnit 2, litra a)).
b) Virkningerne af artikel 18 i grundforordningen på stikprøven
(70) Det skal bemærkes, at der anvendtes stikprøver i overensstemmelse med artikel 17 i grundforordningen på grund af det store antal selskaber, der var involveret i undersøgelsen. Udtagelsen til stikprøven blev foretaget i samråd med repræsentanterne for de berørte selskaber og den berørte sammenslutning og omfattede de fire ovennævnte selskaber.
(71) Et selskab, P.T. Tyfountex, var blevet udtaget som reserve til stikprøven. Selskabet nægtede imidlertid at blive inddraget som reserve, og det blev så underrettet om, at det ville blive anset for at være en ikke-samarbejdsvillig part. Da de indonesiske repræsentanter ikke ønskede en reserve til stikprøven, udtog Kommissionen selskaber til stikprøven uden at have et selskab som reserve. Samtidig blev det gjort klart, at hvis selskaberne i stikprøven ikke samarbejdede fuldt ud på alle stadier i proceduren, ville det ikke være muligt at erstatte et ikke-samarbejdsvilligt selskab i stikprøven med er reserveselskab, og at dette kunne få vidtrækkende følger for alle indonesiske selskaber.
(72) Ifølge artikel 17, stk. 4, i grundforordningen kan der udtages en ny stikprøve, hvis samtlige udvalgte parter ikke er rede til fuldt ud at samarbejde, således at det må påregnes, at resultatet at undersøgelsen vil blive påvirket i væsentlig grad. Hvis der ikke er tilstrækkelig tid til at udtage en ny stikprøve, finder de relevante bestemmelser i artikel 18 imidlertid anvendelse.
(73) Da det ikke var muligt at udtage en ny stikprøve og få afsluttet undersøgelsen inden for den fastsatte frist, og da alle indonesiske selskaber nægtede at indgå som reserve, blev dumpingmargenerne for de selskaber, der var udtaget til stikprøven, fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. For ikke ubehørigt at straffe de øvrige producenter, som ville være omfattet af resultatet af stikprøverne, blev det foreløbigt besluttet at anvende den toldsats, der er nævnt i klagen (13,5 %, hvilket er den dumpingmargen, som Kommissionen konstaterede i forbindelse med den tidligere undersøgelse), som foreliggende oplysning for de samarbejdsvillige selskaber, der ikke indgik i stikprøven. På baggrund af den særlige situation, der opstod for den udtagne stikprøve i undersøgelsen vedrørende midlertidige foranstaltninger, er Kommissionen i færd med at undersøge, hvordan der kan udtages en ny stikprøve med henblik på en undersøgelse vedrørende endelige foranstaltninger, hvis der bliver tale om en sådan.
c) Normal værdi
(74) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere den normale værdi for varer med oprindelse i Indonesien, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra b), bortset fra, at de foreliggende oplysninger anvendtes i overensstemmelse med artikel 18 for visse elementer af den normale værdi.
i) Normal værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris
(75) Efter den metode, der er omhandlet i afsnit 2, litra b), var det ikke muligt at fastsætte den normale værdi på grundlag af hjemmemarkedsprisen for sammenlignelige typer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen.
ii) Normal værdi baseret på den beregnede værdi
(76) For alle typer af den pågældende vare, der solgtes til eksport til Fællesskabet af de tre selskaber, for hvilke der blev foretaget en dumpingberegning, blev den normale værdi fastsat på grundlag af den beregnede værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.
(77) Dette blev gjort ved en sammenlægning af selskabernes egne SG& A-omkostninger og fortjenstmargen på hjemmemarkedet og produktionsomkostningerne i forbindelse med de eksporterede typer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen.
d) Eksportpris
(78) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere eksportprisen på varer med oprindelse i Indonesien, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra c).
(79) Alle selskaber i stikprøven eksporterede til uafhængige importører i Fællesskabet. Eksportpriserne blev således fastlagt i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen på grundlag af de priser, der betaltes eller skulle betales for varen, når den solgtes til eksport til Fællesskabet.
e) Sammenligning
(80) Med henblik på at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der behørigt justeret for forskelle, som kunne påvirke prisernes sammenlignelighed i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.
(81) Der blev således justeret for forskelle i transport- og håndteringsomkostninger, kreditomkostninger, emballeringsomkostninger og provisioner i påkommende tilfælde, og hvor det var berettiget.
i) Justering for kreditomkostninger
(82) De tre indonesiske eksportører/producenter gjorde gældende, at den normale værdi burde justeres for kreditomkostninger. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at beløbet for kreditomkostninger var oppustet, idet der var anvendt en unaturlig høj rentesats. Der blev derfor kun justeret på grundlag af en rentesats for kortsigtede lån, som konstateredes i de pågældende selskabers reviderede regnskaber.
f) Dumpingmargen
(83) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere dumpingmargenen for varer med oprindelse i Indien, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra c), bortset fra at de samarbejdsvillige selskaber ikke indgik i stikprøven.
i) Dumpingmargen for undersøgte selskaber
(84) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted med hensyn til alle selskaber i stikprøven. Dumpingmargenerne er følgende udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse:
TABELPOSITION
ii) Dumpingmargen for samarbejdsvillige selskaber, som ikke indgik i stikprøven
(85) For samarbejdsvillige selskaber, som ikke indgik i stikprøven (se afsnit 2, litra b)), blev det foreløbigt besluttet, at anvende de foreliggende oplysninger i overensstemmelse med artikel 17, stk. 4, og artikel 18 i grundforordningen, hvilket i dette tilfælde var den dumpingmargen, der er nævnt i klagen. Udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, er margenen 13,5 %.
iii) Dumpingmargen for ikke-samarbejdsvillige selskaber
(86) For ikke-samarbejdsvillige selskaber blev dumpingmargenen fastsat på grundlag af margenen for det selskab i stikprøven, som havde den højeste dumpingmargen. Udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, er denne margen 31,8 %.
4. Tyrkiet
a) Samarbejdsniveau
(87) Fem selskaber indsendte en besvarelse af spørgeskemaet for producenter/eksportører og blev undersøgt.
(88) Det fremgik af undersøgelsen, at et af disse fem selskaber ikke var producent, men forhandler, og at selskabet købte varen fra en uafhængig producent, som indgik i stikprøven, for at eksportere den til Fællesskabet. Det er Kommissionens faste praksis kun at beregne antidumpingmargener for producenter. Denne forhandlers indkøb anvendtes derfor til fastsættelse af antidumpingmargenen for den pågældende producent.
(89) Et af de udvalgte selskaber samarbejdede ikke fuldt ud i forbindelse med proceduren. Det konstateredes faktisk, at der hverken kunne fæstes lid til de angivne produktionsomkostninger eller de angivne eksportmængder.
(90) Da selskabet indgav vildledende og upålidelige oplysninger, blev det besluttet at betragte det som en ikke-samarbejdsvillig part.
(91) På baggrund af de udvalgte selskabers lave repræsentativitetsniveau, er Kommissionen i færd med at undersøge, hvordan der kan udtages en ny stikprøve med henblik på en undersøgelse vedrørende endelige foranstaltninger, hvis der bliver tale om en sådan.
b) Normal værdi
(92) De procedurer og metoder, som Kommissionens tjenestegrene fulgte for at vurdere den normale værdi for varer med oprindelse i Tyrkiet, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra b). Men på grund af en høj inflation blev der beregnet en normal værdi for hver enkelt type på månedsbasis for Tyrkiet.
i) Normal værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris
(93) Efter en vurdering af hjemmemarkedssalgets repræsentativitet, typernes sammenlignelighed og typebestemt repræsentativitet og efter en undersøgelse af, om salget havde fundet sted i normal handel som omhandlet under afsnit 2, litra b), beregnede Kommissionen den normale værdi på månedsbasis på grundlag af de faktiske priser på hjemmemarkedet (i gennemsnit for de samarbejdsvillige selskaber: det repræsentative salg af en type for det første selskab, af to typer for det andet selskab og intet for det tredje selskab) i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen.
ii) Normal værdi baseret på den beregnede værdi
(94) I alle andre tilfælde var det nødvendigt at beregne den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen på grundlag af en beregnet værdi for de varer, der eksporteredes til Fællesskabet. Den beregnede normale værdi blev fastsat som beskrevet under afsnit 2, litra b) for hver måned i undersøgelsesperioden. De månedlige SG& A-omkostninger og en månedlig fortjenstmargen på hjemmemarkedet for to af de tre selskaber blev lagt til produktionsomkostningerne i forbindelse med de pågældende eksporterede typer. For det tredje selskab, som ikke havde noget repræsentativt salg på hjemmemarkedet, blev den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, beregnet ved sammenlægning af produktionsomkostningerne i forbindelse med selskabets eksporterede typer og det vejede gennemsnit af SG& A-omkostningerne på hjemmemarkedet samt den fortjenstmargen på hjemmemarkedet, som blev fastsat for de to selskaber, der havde et repræsentativt og fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet.
c) Eksportpris
(95) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere eksportprisen på varer med oprindelse i Tyrkiet, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra c).
(96) Hele de tyrkiske selskabers salg af ubleget bomuldsstof på markedet i Fællesskabet fandt sted til uafhængige kunder i Fællesskabet. Eksportprisen for selskaberne blev derfor fastsat på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales.
d) Sammenligning
(97) Med henblik på at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der behørigt justeret for forskelle, som kunne påvirke prisernes sammenlignelighed, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.
(98) Der blev således justeret for forskelle i transport- og emballeringsomkostninger, afgifter, kreditomkostninger og provisioner i påkommende tilfælde, og hvor det var berettiget.
i) Justering for kreditomkostninger
(99) En tyrkisk eksportør/producent hævdede, at den normale værdi burde justeres for kreditomkostninger i forbindelse med betalingsbetingelser. Det konstateredes imidlertid, at hjemmemarkedssalget foregik på grundlag af en løbende konto, selv om der var angivet betalingsbetingelser på fakturaen. Da der ikke blev fremlagt bevis for, at betalingsbetingelserne var funktion af priserne, blev det besluttet ikke at indrømme justering for kreditomkostninger.
ii) Justering for valutaomregning
(100) Et af selskaberne anmodede om, at der blev justeret for valutaomregning (artikel 2, stk. 10, litra j), i grundforordningen) i betragtning af den høje inflationsrate i Tyrkiet og den tilsvarende konstante valutaforringelse.
(101) Det blev imidlertid fastslået, at der allerede er taget hensyn til forringelsen ved justeringer i form af beregning af den normale værdi på månedsbasis og ved anvendelse af månedlige gennemsnitlige vekselkurser. Anmodningen blev derfor afvist.
e) Dumpingmargen
(102) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere dumpingmargenen for varer med oprindelse i Tyrkiet var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra e).
i) Dumpingmargen for undersøgte selskaber, som samarbejdede
(103) Det fremgår af sammenligningen, at der fandt dumping sted i forbindelse med to af selskaberne i stikprøven. Dumpingmargenen er følgende udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse:
TABELPOSITION
ii) Dumpingmargen for samarbejdsvillige selskaber, som ikke indgik i stikprøven
(104) Samarbejdsvillige selskaber (se afsnit 1, litra b) og afsnit 1, litra d)) fik tildelt den gennemsnitlige dumpingmargen for selskaberne i stikprøven. Da den konstaterede dumpingmargen for Teksmobili var under 2 %, blev der ikke taget hensyn til den ved fastsættelsen af den gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven. Udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, er margenen 11 %.
iii) Dumpingmargen for ikke-samarbejdsvillige selskaber
(105) På grund af det lave niveau for samarbejde i Tyrkiet blev dumpingmargenen for alle andre ikke-samarbejdsvillige selskaber fastsat på grundlag af de bedste foreliggende oplysninger (se afsnit 2, litra e)).
(106) Udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, er margenen 14,29 %.
5. Egypten
(107) Tre selskaber blev undersøgt i Egypten. I betragtning af, at de tre selskaber direkte eller indirekte var statsejede og under regeringens forvaltning, blev det besluttet at behandle dem som én gruppe. Derfor blev der ikke fastsat individuelle dumpingmargener og toldsatser. Der blev kun skelnet mellem samarbejdsvillige og ikke-samarbejdsvillige eksportører.
a) Normal værdi
(108) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere den normale værdi, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra b).
i) Normal værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris
(109) Efter en vurdering af hjemmemarkedssalgets repræsentativitet, typernes sammenlignelighed og typebestemt repræsentativitet og efter en undersøgelse af, om salget havde fundet sted i normal handel som omhandlet under afsnit 2, litra b), konkluderede Kommissionens tjenestegrene, at den normale værdi for syv typer for et selskabs vedkommende kunne fastsættes på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen.
ii) Normal værdi baseret på den beregnede værdi
(110) For alle andre typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet af det ene selskab, der er nævnt under afsnit 5, litra a), og for alle typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet af de to andre selskaber, måtte den normale værdi beregnes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen på grundlag af en beregnet værdi for de varer, der eksporteredes til Fællesskabet. Den beregnede normale værdi pr. type blev fastsat som beskrevet under afsnit 2, litra b).
(111) Da kun et selskab havde et tilstrækkeligt stort fortjenstgivende salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden, blev det besluttet at anvende det pågældende selskabs fortjenstmargen for de to andre selskaber til beregningen af den normale værdi. For det første selskab blev den beregnede normale værdi derfor fastsat på grundlag af produktionsomkostningerne plus selskabets egne SG& A-omkostninger og fortjenstmargen. For de to andre selskaber blev den normale værdi beregnet på grundlag af deres egne produktionsomkostninger og SG& A-omkostninger og fortjenstmargenen for det selskab, der havde et tilstrækkeligt stort fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet.
b) Eksportpris
(112) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere eksportprisen på varer med oprindelse i Egypten, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra c).
(113) Hele de tre selskabers eksport af ubleget stof af bomuld til Fællesskabet fandt sted til uafhængige kunder. Eksportprisen for disse selskaber blev derfor fastsat på grundlag af de priser, der faktisk betaltes til dem for ubleget stof af bomuld i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.
c) Sammenligning
(114) Med henblik på at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der behørigt justeret for forskelle, som kunne påvirke prisernes sammenlignelighed, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.
(115) Der blev således justeret for forskelle i transport- og forsikringsomkostninger, emballeringsomkostninger, kreditomkostninger og provisioner i påkommende tilfælde, og hvor det var berettiget.
i) Justering for kreditomkostninger
(116) Alle tre selskaber hævdede, at den normale værdi burde justeres for kreditomkostninger. For to selskabers vedkommende måtte dette krav afvises, fordi det viste sig, at betalingsbetingelserne på hjemmemarkedet faktisk var baseret på en løbende konto, dvs. at der ikke blev fremlagt bevis for, at betalingsbetingelserne var funktion af priserne.
d) Dumpingmargen
i) Metode
(117) Af de grunde, der er anført under afsnit 2, blev det besluttet kun at beregne én dumpingmargen for alle samarbejdsvillige selskaber. Procedurerne for fastsættelse af dumpingmargenen var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra e).
(118) Der blev beregnet individuelle dumpingmargener for de tre undersøgte selskaber, og den gennemsnitlige margen, vejet på grundlag af omsætningen i forbindelse med eksport til Fællesskabet, blev anvendt for alle samarbejdsvillige selskaber.
ii) Dumpingmargen for alle samarbejdsvillige selskaber, uanset om de indgik i stikprøven eller ej
(119) Udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, er dumpingmargenen for samarbejdsvillige eksportører 20,6 %.
iii) Dumpingmargen for ikke-samarbejdsvillige selskaber
(120) På grund af det høje samarbejdsniveau i Egypten blev dumpingmargenen for ikke-samarbejdsvillige selskaber fastsat svarende til margenen for det selskab, der havde den højeste margen (se afsnit 2, litra c)). Udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, er margenen 20,6 %.
6. Pakistan
a) Samarbejdsniveau
(121) Fem selskaber blev udtaget til stikprøven for Pakistan som anført under afsnit 1, litra c) og blev undersøgt. Der blev fastsat individuelle dumpingmargener for to ikke-forbundne selskaber, medens der fastsattes en vejet gennemsnitlig dumpingmargen for to andre forbundne selskaber. Det sidste selskab blev anset for at være et ikke-samarbejdsvilligt selskab og fik tildelt samme margen som det samarbejdsvillige selskab med den højeste margen (se nedenfor).
(122) De tre ikke-forbundne selskaber og de to forbundne selskaber indgik i forskellige grupper af selskaber. I hver af disse grupper var der selskaber, som i forskellig grad var involveret i produktion og salg af den pågældende vare. Med henblik på en foreløbig afgørelse vil ovennævnte margener også gælde for de andre selskaber, der indgår i den samme gruppe (se afsnit 2, litra a)).
(123) Artikel 18 i grundforordningen blev anvendt for et selskab, som havde indgivet vildledende oplysninger. Dumpingmargenen for dette selskab blev derfor ikke medtaget ved fastsættelsen af den gennemsnitlige dumpingmargen for samarbejdsvillige selskaber (se afsnit 2, litra e)). Det konstateredes imidlertid, at dette ikke havde urimelige følger for stikprøvens repræsentativitet, da det selskab, der blev taget ud, tegnede sig for mindre end en tredjedel af eksportmængden for de oprindelige selskaber i stikprøven.
b) Normal værdi
(124) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere den normale værdi for varer med oprindelse i Pakistan, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra b).
i) Normal værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris
(125) Efter en vurdering af hjemmemarkedssalgets repræsentativitet, typernes sammenlignelighed og typebestemt repræsentativitet og efter en undersøgelse af, om salget havde fundet sted i normal handel som omhandlet under afsnit 2, litra b), fastslog Kommissionen, at tre selskaber i stikprøven havde et repræsentativt hjemmemarkedssalg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden.
(126) Det konstateredes, at de tre selskabers repræsentative hjemmemarkedssalg fandt sted i normal handel. For et selskabs vedkommende var der imidlertid kun en type vare, der solgtes på hjemmemarkedet, og som kunne sammenlignes med de eksporterede typer, medens der for et andet selskabs vedkommende var to typer, der solgtes på hjemmemarkedet, og som kunne sammenlignes med de eksporterede typer. Det tredje selskab havde ikke nogen type, der kunne sammenlignes med de eksporterede typer. Under disse omstændigheder konkluderede Kommissionen, at den normale værdi for Pakistan kunne beregnes i alle tilfælde, bortset fra i forbindelse med en type for et selskabs vedkommende og to typer for et andet selskabs vedkommende, hvor den normale værdi blev baseret på de priser, der betaltes i normal handel af uafhængige kunder i eksportlandet.
ii) Normal værdi baseret på den beregnede værdi
(127) For alle typer undtagen tre af den pågældende vare, der solgtes til eksport til Fællesskabet af de fire udvalgte samarbejdsvillige selskaber, blev den normale værdi fastsat på grundlag af den beregnede værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.
(128) For de tre selskaber med repræsentativt hjemmemarkedssalg blev den normale værdi fastsat ved sammenlægning af selskabernes egne SG& A-omkostninger og fortjenstmargen på hjemmemarkedet og produktionsomkostningerne i forbindelse med de eksporterede typer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen.
(129) Det andet samarbejdsvillige selskab i stikprøven havde ikke noget salg på hjemmemarkedet. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, blev den normale værdi for dette selskab derfor beregnet ved sammenlægning af produktionsomkostningerne i forbindelse med de eksporterede typer og det vejede gennemsnit af SG& A-omkostningerne på hjemmemarkedet samt den fortjenstmargen på hjemmemarkedet, der var fastsat for de tre selskaber med et repræsentativt og fortjenstgivende hjemmemarkedssalg.
e) Eksportpris
(130) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere eksportprisen på varer med oprindelse i Pakistan, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra c).
(131) Alle samarbejdsvillige selskaber i stikprøven eksporterede deres varer direkte til uafhængige importører i Fællesskabet. Eksportpriserne blev fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen på grundlag af de priser, der betaltes eller skulle betales for den pågældende vare ved salg til eksport til Fællesskabet.
d) Sammenligning
(132) Med henblik på at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der behørigt justeret for forskelle, som kunne påvirke prisernes sammenlignelighed i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.
(133) Der blev således justeret for forskelle i transport- og håndteringsomkostninger, kreditomkostninger og provisioner i påkommende tilfælde, og hvor det var berettiget.
i) Justering for importafgifter
(134) Alle pakistanske eksportører/producenter hævdede, at det var nødvendigt at justere den normale værdi for importafgifter og told på materialer, der fysisk var inkorporeret i samme vare til forbrug, som blev refunderet ved eksport af den pågældende vare i henhold til pakistansk lovgivning. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at beløbene for refunderede importafgifter og told oversteg de beløb, der faktisk var indregnet i omkostningerne til de anvendte råmaterialer. Der blev derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen kun justeret for de beløb, der faktisk var indregnet i omkostningerne til råmaterialerne.
e) Dumpingmargen
(135) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere dumpingmargenen for varer med oprindelse i Pakistan, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra e).
i) Dumpingmargen for undersøgte samarbejdsvillige selskaber
(136) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted i forbindelse med alle selskaber i stikprøven. Udtryk i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, er dumpingmargenen følgende:
TABELPOSITION
ii) Dumpingmargen for samarbejdsvillige selskaber, som ikke indgik i stikprøven
(137) Samarbejdsvillige selskaber (se afsnit 1, litra b) og afsnit 1, litra d)) fik tildelt den gennemsnitlige dumpingmargen for selskaberne i stikprøven. Udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse er margenen 19,2 %.
iii) Dumpingmargen for ikke-samarbejdsvillige selskaber
(138) På grund af det høje samarbejdsniveau i Pakistan blev dumpingmargenen for ikke-samarbejdsvillige selskaber fastsat på grundlag af margenen for det selskab i stikprøven, der havde den højeste dumpingmargen (se afsnit 2, litra c)). Udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, er margenen 32,5 %.
7. Indien
(139) Alle fem selskaber, der var udtaget til stikprøven for Indien, indsendte besvarelser af spørgeskemaet for producenter/eksportører. Oplysningerne fra selskaberne blev efterprøvet. Der blev beregnet individuelle dumpingmargener for de fem selskaber.
a) Normal værdi
(140) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere den normale værdi for varer med oprindelse i Indien, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra b).
i) Normal værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris
(141) Efter en vurdering af hjemmemarkedssalgets repræsentativitet, typernes sammenlignelighed og typebestemt repræsentativitet og efter en undersøgelse af, om salget havde fundet sted i normal handel som omhandlet under afsnit 2, litra b), konkluderede Kommissionen, at den normale værdi for 23 typer ubleget bomuldsstof, som solgtes til eksport til Fællesskabet af de fem selskaber, kunne fastsættes på grundlag af de faktiske priser på hjemmemarkedet for sammenlignelige typer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen.
ii) Normal værdi baseret på den beregnede værdi
(142) For alle andre typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet af selskaberne, måtte den normale værdi fastsættes på grundlag af en beregnet værdi for de varer, der eksporteredes til Fællesskabet, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen. Den beregnede værdi blev fastsat efter den metode, der er beskrevet under afsnit 2, litra b).
For tre selskaber, som havde et tilstrækkeligt stort fortjenstgivende salg, blev den beregnede normale værdi fastsat på grundlag af selskabets egne produktionsomkostninger plus dets egne SG& A-omkostninger og fortjenstmargen. For de to andre selskaber, som ikke havde et tilstrækkeligt stort fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet, blev den beregnede normale værdi fastsat på grundlag af selskabernes egne produktionsomkostninger og SG& A-omkostninger plus den vejede gennemsnitlige fortjenstmargen for de selskaber, der havde et tilstrækkeligt stort fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet. I påkommende tilfælde blev de angivne SG& A-omkostninger korrigeret.
b) Eksportpris
(143) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere eksportprisen på varer med oprindelse i Indien, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra c).
(144) Alle fem selskaber i stikprøven eksporterede deres varer direkte til uafhængige importører i Fællesskabet eller solgte til uafhængige parter i Indien til eksport til Fællesskabet. Eksportprisen for disse transaktioner blev derfor fastsat på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales af uafhængige importører til de indiske producenter for ubleget bomuldsstof.
(145) Et indisk selskab solgte også en del af sin produktion til Fællesskabet via tre forbundne handelsselskaber. Eksportpriserne for de varer, der solgtes via de forbundne selskaber, blev beregnet på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales af den første uafhængige kunde, minus en rimelig fortjenstmargen og SG& A-omkostninger for disse selskaber, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen. Fortjenstmargenen blev foreløbigt fastsat til 5 %, da der ikke forelå oplysninger fra uafhængige importører i Fællesskabet.
c) Sammenligning
(146) Med henblik på at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der behørigt justeret for de forskelle, der blev gjort gældende, og som det påvistes kunne påvirke prisernes sammenlignelighed, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.
(147) Der blev således justeret for importafgifter og indirekte afgifter, rabatter og afslag, for transport- og forsikringsomkostninger, håndteringsomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, emballeringsomkostninger, kreditomkostninger, provisioner og omkostninger til køb af eksportlicenser.
i) Justering for handelsled
(148) Alle selskaber hævdede, at det var nødvendigt at justere for en påstået forskel i handelsled i forbindelse med deres eksport- og hjemmemarkedssalg. Selskaberne fremsatte disse krav, fordi de hovedsagelig solgte til distributører på markedet i Fællesskabet og fortrinsvis til den endelige bruger på hjemmemarkedet, og fordi transaktionerne på hjemmemarkedet i gennemsnit var mindre end det enkelte salg til Fællesskabet. Et selskab gjorde også gældende, at alle fradrag for SG& A-omkostninger, som blev afholdt af dets forbundne importører og fratrukket eksportprisen ved salg til første uafhængige køber i forbindelse med beregningen af eksportprisen, automatisk burde indrømmes som justering for handelsled i forbindelse med fastsættelsen af den normale værdi. Ingen af selskaberne var imidlertid i stand til at påvise en konsekvent forskel i prisniveau i overensstemmelse med den påståede forskel i handelsled. I betragtning heraf blev der ikke indrømmet justering for forskelle i handelsled.
ii) Justering for importafgifter
(149) Alle indiske selskaber hævdede, at det var nødvendigt at justere for indirekte afgifter, som afholdes i forbindelse med samme vare og fysisk inkorporerede materialer, når varerne er bestemt til forbrug i Indien, og som refunderes i forbindelse med de varer, der eksporteres til Fællesskabet. Da kravene i højere grad var baseret på de beløb, der refunderes ved eksportsalg, end på de beløb, der afholdes i forbindelse med varen til forbrug i Indien, blev de ønskede justeringer nedsat i overensstemmelse hermed.
iii) Justering for valutaomregning
(150) Alle indiske selskaber hævdede, at Kommissionen burde afvige fra deres sædvanlige praksis og anvende vekselkursen for salg af udenlandsk valuta på terminsmarkedet i stedet for vekselkursen på fakturadatoen. Da der imidlertid ikke var nogen direkte forbindelse mellem salget af udenlandsk valuta og eksportsalget, anvendte Kommissionen vekselkurserne på fakturadatoen.
iv) Justering for andre faktorer, som påvirkede prisernes sammenlignelighed
(151) Fem indiske selskaber hævdede, at der på grundlag af artikel 2, stk. 10, litra k), måtte justeres for udgifter til annoncering og reklame, og to selskaber krævede justering for lønninger til sælgere. Da ingen af selskaberne var i stand til at påvise, at disse faktorer påvirkede prisernes sammenlignelighed, blev kravene afvist.
d) Dumpingmargen
i) Metode
(152) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere dumpingmargenen for varer med oprindelse i Indien, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra e).
(153) For to indiske selskaber blev dumpingmargenen beregnet på grundlag af en sammenligning af de vejede gennemsnitlige normale værdier og de vejede gennemsnitlige eksportpriser. For de andre selskaber blev den vejede gennemsnitlige værdi sammenlignet med priserne for hver enkelt transaktion til Fællesskabet.
ii) Dumpingmargen for undersøgte selskaber
(154) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted i forbindelse med alle selskaber i stikprøven. Udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, er dumpingmargenerne følgende:
TABELPOSITION
iii) Dumpingmargen for samarbejdsvillige selskaber, som ikke indgik i stikprøven
(155) Samarbejdsvillige selskaber (se afsnit 1, litra b) og afsnit 1, litra d)) fik tildelt den vejede gennemsnitlige dumpingmargen for selskaberne i stikprøven. Udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, er margenen 13,2 %.
iv) Dumpingmargen for ikke-samarbejdsvillige selskaber
(156) På grund af det høje samarbejdsniveau i Indien blev dumpingmargenen for ikke-samarbejdsvillige selskaber fastsat som svarende til margenen for det selskab, der havde den højeste margen i stikprøven (se afsnit 2, litra e)). Udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, er margenen 16,9 %.
8. Folkerepublikken Kina
(157) Da Folkerepublikken Kina ikke er et land med markedsøkonomi, var det nødvendigt at sammenligne de kinesiske eksportørers eksportpriser med hjemmemarkedspriserne eller produktionsomkostningerne i et tredjeland med markedsøkonomi. Klageren foreslog Indien. Da Indien er den største eksportør med det største antal producenter, og da de interesserede parter ikke fremlagde dokumentation til fordel for et andet referenceland, valgte Kommissionen Indien som et passende tredjeland med markedsøkonomi med henblik på fastsættelsen af den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, i grundforordningen.
(158) Der blev udtaget tre eksportører til stikprøven for Folkerepublikken Kina, og de fik tilsendt spørgeskemaer. Der var tale om statsejede selskaber.
a) Individuel behandling
(159) Alle tre eksportører i stikprøven anmodede om at få beregnet individuelle dumpingmargener, idet de gjorde gældende, at de havde fuld selvstændighed og var ansvarlige for deres fortjeneste og tab.
(160) Ifølge fast praksis med hensyn til eksport af varer fra statshandelslande kan der kun indrømmes individuel behandling i de tilfælde, hvor den pågældende eksportør kan fremlægge bevis for, at de nationale myndigheder ikke øver nogen indflydelse på selskabet, og dette fungerer efter markedsøkonomiske principper. I den foreliggende procedure blev der ikke fremlagt nogen dokumentation i så henseende. Under disse omstændigheder blev det besluttet, at der ikke burde fastsættes individuelle dumpingmargener, men derimod en enkelt dumpingmargen på grundlag af det vejede gennemsnit af dumpingmargenerne for selskaberne i stikprøven (vejet på grundlag af eksportomsætningen til Fællesskabet).
b) Normale værdi
(161) Den normale værdi for de kinesiske eksportører blev beregnet på grundlag af de fastlagte normale værdier for de samarbejdsvillige indiske selskaber (se afsnit 7, litra a)). I den forbindelse anvendtes de indiske typer, der solgtes på hjemmemarkedet, og som det konstateredes havde samme konstruktionsnummer (se også afsnit 2, litra b)) som de kinesiske typer, der eksporteredes til Fællesskabet. På grund af vanskelighederne med at finde en repræsentativ mængde sammenlignelige typer anvendte Kommissionen de normale værdier for alle indiske eksportører, dvs. dem, der udvalgtes i forbindelse med hovedstikprøven.
c) Eksportpris
(162) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere eksportprisen på varer med oprindelse i Folkerepublikken Kina, var de samme som dem, der er beskrevet under afsnit 2, litra c).
(163) Et af selskaberne havde en forbunden importør i Tyskland, som handlede med en del af selskabets eksport til Fællesskabet. For salg via den forbundne importør blev eksportprisen beregnet på grundlag af den pris, der betaltes eller skulle betales af den første uafhængige kunde for den pågældende vare, minus SG& A-omkostninger og et rimeligt beløb for fortjeneste i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen. Fortjenstmargenen blev foreløbigt fastsat til 5 % af omsætningen.
d) Sammenligning
(164) Med henblik på at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der justeret behørigt for forskelle, som påvirkede prisernes sammenlignelighed, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.
(165) Eksportprisen blev i påkommende tilfælde justeret for kreditomkostninger, transport- og emballeringsomkostninger samt provisioner.
(166) Alle justeringer, der blev indrømmet de indiske eksportører (se afsnit 7, litra c)), blev også anvendt i forbindelse med fastsættelsen af den normale værdi i Folkerepublikken Kinas tilfælde.
e) Dumpingmargen
(167) Den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type som fastsat for Indien under afsnit 7, litra a) blev sammenlignet med eksportprisen som fastsat under afsnit 8, litra c), idet begge blev justeret i overensstemmelse med afsnit 8, litra d). Der anvendtes samme metode som beskrevet under afsnit 2, litra e).
i) Dumpingmargen for Folkerepublikken Kina
(168) Det fremgår af sammenligningen som beskrevet under punkt 8, litra d), at der finder dumping sted i forbindelse med de tre kinesiske producenter. Da ingen af selskaberne blev indrømmet individuel behandling, blev der beregnet en enkelt dumpingmargen for Folkerepublikken Kina, hvilket var den gennemsnitlige fastlagte margen for alle tre selskaber, vejet på grundlag af eksportomsætningen. Udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, er dumpingmargenen 15,7 %.
9. Dumpingmargener
TABELPOSITION
D. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET
(169) I betragtning af det store antal producenter, der støttede klagen (i det følgende benævnt »EF-erhvervsgrenen«), og som ønskede at samarbejde med Kommissionen, besluttede Kommissionen at undersøge spørgsmålet om skade på grundlag af en stikprøve af EF-producenter, som det med rimelighed var muligt at undersøge inden for den fastsatte frist. I indledningsmeddelelsen blev det anført, at den stikprøve, der anvendtes i forbindelse med den tidligere undersøgelse, ville danne grundlag af udtagelsen af selskaber. Med henblik på at udtage stikprøven anmodede Kommissionen klageren om at forelægge bestemte data angående hvert selskabs produktion og salg af den pågældende vare i året 1996.
(170) På grundlag af disse oplysninger udtog Kommissionen 14 selskaber, der repræsenterede syv medlemsstater; disse selskaber fik tilsendt spørgeskemaer. Ved udtagelsen blev der taget hensyn til følgende kriterier: antal selskaber pr. land i forhold til landets betydning, de vigtigste producerende medlemsstater, de forskellige selskabers størrelse og produktionsstruktur. De selskaber, der indgik i stikprøven, tegnede sig for ca. 52 % af den samlede produktion i Fællesskabet af den pågældende vare i undersøgelsesperioden.
(171) Interesserede parter, som efter indledningsmeddelelsen havde udtrykt ønske om at blive hørt af Kommissionen angående den endelige udtagelse til stikprøven, fik oplysning om de pågældende selskaber og den metode, der anvendtes til udvælgelsen.
Følgende producenter blev udtaget til stikprøven:
Tyskland:
- Ettlin Gesellschaft für Spinnerei und Weberei AG
- Velener Textilwerke Grimmelt Wevers & Co. GmbH
- Hecking Söhne
- A. Kümpers GmbH & Co.
Italien:
- Tessiture Niggeler & Küpfer SpA
- Standartela SpA
Frankrig:
- Ets. des Fils de V. Perrin
- Tenthorey
- SA HGP GAT
- Fil. et Tis. de Saulxures
Spanien:
- Hilados y Tejidos Puigneró, S.A.
Portugal:
- Incotex - Indústria e Comércio de Têxteis Lda
Belgien:
- Le Compte Textielfabrieken NV
Østrig:
- Linz Textil GmbH.
(172) Linz Textil blev taget ud af stikprøven, da det ikke var i stand til at forelægge de ønskede oplysninger, selv om det udtrykkeligt støttede proceduren.
E. SKADE
1. Indledende bemærkninger
(173) Med henblik på at fastlægge den forvoldte skade undersøgte Kommissionen data vedrørende perioden 1. januar 1993 til 30. juni 1997.
(174) For at kunne foretage sammenligninger på årsbasis blev de respektive kalenderår fra 1993 til 1996 sammenlignet med perioden juli 1996 - juni 1997, som med henblik på fastlæggelsen af skadestendenser, årsagssammenhænge og Fællesskabets interesser i det følgende er benævnt »skadesundersøgelsesperioden«.
(175) Det geografiske anvendelsesområde for undersøgelsen af perioden 1. januar 1993 - 30. juni 1997 var det nuværende Fællesskab med 15 medlemsstater. Spørgsmålet skade er blevet undersøgt med henvisning til det frie marked, da det konstateredes, at der foreligger en klar adskillelse mellem det bundne og det frie marked for ubleget stof af bomuld i Fællesskabet.
2. Forbruget i Fællesskabet
(176) I det synlige forbrug i Fællesskabet, som beregnedes ved at sammenlægge EF-producenternes produktion (5) og importen (6) og fradrage eksporten (7), var der mellem 1993 og 1996 en stigning på 12,7% fra ca. 273 000 tons til ca. 308 000 tons. I 1994 udgjorde forbruget ca. 312 790 tons og i 1995 ca. 282 200 tons. I skadesundersøgelsesperioden udgjorde forbruget ca. 297 600 tons.
3. Kumulativ vurdering af dumpingimportens virkninger
(177) Kommissionen undersøgte, om virkningerne af importen fra alle de berørte lande burde vurderes kumulativt i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i grundforordningen.
(178) Tyrkiske eksportører gjorde gældende, at eksporten af ubleget stof af bomuld fra Tyrkiet ikke burde lægges sammen med eksporten fra de andre lande på grund af nedgangen i eksporten fra Tyrkiet, dens faldende andel af markedet i Fællesskabet og forskellene i eksportpriser i forhold til de andre berørte lande.
(179) På samme måde gjorde egyptiske eksportører gældende, at eksporten fra Egypten ikke burde sammenlægges med eksporten fra de andre lande, på grund af nedgangen i dens absolutte og relative niveau og dens forskellige markedsadfærd i forbindelse med eksporten.
(180) Kommissionen undersøgte disse argumenter under hensyn til betingelserne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen, ifølge hvilke følgevirkningerne af importen »kun kan vurderes kumulativt, hvis det fastslås, at a) den dumpingmargen, der er fastlagt for indførslen fra hvert af de pågældende lande, er højere end den minimumsværdi, der er anført i artikel 9, stk. 3, og den indførte mængde fra hvert land ikke er ubetydelig, og b) det vil være hensigtsmæssigt at foretage en kumulativ vurdering af virkningerne af indførslen på baggrund af vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og den i Fællesskabet fremstillede vare«. På dette grundlag er der foreløbigt draget følgende konklusion:
a) Tyrkiet
(181) Dumpingmargenen og importmængderne kan ikke anses for at udgøre et minimum eller være fuldstændig ubetydelige på dette stadium. Med hensyn til det hensigtsmæssige i en kumulativ vurdering på baggrund af konkurrencevilkårene er der foreløbigt draget følgende konklusion:
Mængde og markedsandele: Mellem 1993 og skadesundersøgelsesperioden faldt eksporten fra Tyrkiet med 40 %, fra ca. 9 300 tons i 1993 til ca. 5 600 tons i skadesundersøgelsesperioden. Andelen af markedet i Fællesskabet faldt med 44 points mellem 1993 og skadesundersøgelsesperioden, dvs. fra 3,4 % til 1,9 %. Denne tendens bekræftes af eksporttallene for de ni første måneder i 1997 (3 205 tons). Dette peger på årsbasis på en yderligere nedgang på 21 % for 1997 sammenlignet med skadesundersøgelsesperioden og repræsenterer en andel på ca. 1,5 % af markedet i Fællesskabet. Nedgangen bør ses på baggrund af det forhold, at der ikke findes kontingentbegrænsninger mellem Tyrkiet og Fællesskabet.
Priser: Hvad angår priserne på den pågældende vare som anført i Eurostat, steg disse med 9 % mellem 1993 og 1996. I 1996 var de tyrkiske priser de højeste af alle de berørte landes; mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden steg priserne yderligere med 1 %. Med hensyn til spørgsmålet om prisunderbud, peger de foreløbige tal på et gennemsnit på 5,6 %. Det er imidlertid nødvendigt at foretage en yderligere undersøgelse af repræsentativiteten af den stikprøve, der ligger til grund for dette tal (se nedenfor). I gennemsnit er dette foreløbige tal det laveste for alle lande, der er omfattet af undersøgelsen.
(182) Det kan konkluderes, at der har været et fald i importmængden, et fald i andelen af markedet i Fællesskabet såvel som en prisstigning på importen af tyrkiske varer i undersøgelsesperioden. Det foreløbigt fastsatte prisunderbud er imidlertid ikke ubetydeligt, selv om det er baseret på en stikprøve af tvivlsom repræsentativitet. Af disse årsager er det foreløbigt fundet nødvendigt at afvise den tyrkiske anmodning om, at der ikke anvendes sammenlægning, og at sammenlægge importen fra Tyrkiet med importen fra resten af de berørte lande. Spørgsmålet vil imidlertid blive undersøgt yderligere.
b) Egypten
(183) Importen fra Egypten har ligget temmelig stabilt på omkring 13 000 tons mellem 1993 og 1996. Mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden var der en stigning i importen fra 12 800 tons til 14 600 tons, dvs. 14 %. Desuden har andelen af markedet i Fællesskabet hele tiden ligget på ca. 5 %.
(184) Det konstateredes også, at importen af ubleget bomuldsstof fra Egypten fulgte samme prismønster som importen fra Indien, Folkerepublikken Kina, Pakistan og Indonesien. Særskilt betragtet er eksportmængden fra de pågældende lande ikke ubetydelig. De varer, der importeres fra de pågældende tredjelande, konkurrerer indbyrdes og med den vare, der fremstilles af EF-erhvervsgrenen, på baggrund af samme import- og pristendenser.
(185) Under disse omstændigheder er det foreløbigt fundet nødvendigt at sammenlægge importen fra Egypten med importen fra de øvrige berørte lande.
4. Dumpingimportens omfang og markedsandel
(186) Importmængden fra de berørte lande steg med 13 % mellem 1993 og 1996, fra 117 224 tons til ca. 131 693 tons. Mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden (midlertidige foranstaltninger var gældende i en del af perioden) faldt importen fra de berørte lande med 24 % fra ca. 131 693 tons til ca. 100 385 tons.
(187) Importtendensen bør vurderes på baggrund af følgende faktorer: For det første findes der kontingenter for størstedelen af de berørte lande, hvilket begrænser disse landes eksportmængde til et fast niveau, idet kontingenternes fleksibilitet er begrænset; for det andet har der tilsyneladende fundet en vis opbygning af lagerbeholdninger sted i 1996, til dels som følge af den nye antidumpingklage, der blev indgivet det pågældende år, og reaktionen på markedet, som tog forskud på følgerne af eventuel told; for det tredje skete der det modsatte i 1997 med salg af lagerbeholdning og følgelig nedsat import, i en periode, hvor der var indført en midlertidig antidumpingtold i en del af perioden.
(188) Den andel af Fællesskabets marked, som repræsenteres af importen fra de berørte lande, faldt mellem 1993 og 1994 fra 42,8 % til 40,5 %, faldt yderligere til ca. 39 % i 1995 og steg til 42,7 % i 1996. I skadesundersøgelsesperioden faldt den andel af Fællesskabets marked som repræsenteres af importen fra de berørte lande, til 33,7 %.
5. Priserne på dumpingimporten
(189) Undersøgelsen af udviklingen i de vejede gennemsnitlige eksportpriser for de pågældende lande som anført i Eurostat viser, at priserne steg fra 3 ECU pr. kg i 1993 til 3,2 ECU pr. kg i 1994. Priserne steg yderligere til 3,6 ECU pr. kg i 1995 og faldt til 3,4 ECU pr. kg i 1996. I skadesundersøgelsesperioden steg de til 3,5 ECU pr. kg.
(190) Kommissionen undersøgte, om producenter/eksportørerne i de berørte lande anvendte lavere priser end EF-producenterne. Analysen omfattede undersøgelsesperioden 1. januar 1993 - 30. juni 1997.
Med henblik på undersøgelsen af prisunderbud blev både eksporteret udbleget bomuldsstof såvel som samme stof fremstillet i Fællesskabet af EF-erhvervsgrenen opført i kategorier efter følgende fire kriterier, som blev anset for at have de største virkninger for produktionsomkostningerne: garnnummer i kæde og skud og antal tråde i kæde og skud.
Eksportørernes priser blev behørigt justeret til cif-værdi og fortoldet. I påkommende tilfælde blev der justeret for handelsled på grundlag af oplysninger i de uafhængige importørers besvarelser af spørgeskemaerne. EF-producenternes priser blev justeret til priser ab fabrik.
Inden for hver kategori blev EF-producenternes vejede gennemsnitlige priser ab fabrik sammenlignet med hver enkelt producent/eksportørs vejede gennemsnitlige priser ved eksport.
(191) Der konstateredes følgende underbudsmargener, udtrykt i procent af EF-producenternes priser:
- Kina: 20 - 24 %; i gennemsnit 21,7 %
- Egypten: 24 - 35 %; i gennemsnit 27,8 %
- Indien: 3 - 35 %; i gennemsnit 26,9 %
- Indonesien: 18 - 36 %; i gennemsnit 29,2 %
- Pakistan: 9 - 19 %; i gennemsnit 13,3 %
- Tyrkiet: 0,1 - 21,2 %, i gennemsnit 5,6 %.
(192) For Tyrkiets vedkommende viste beregningen følgende særlige forhold: Der herskede tvivl om, hvorvidt de fire selskaber, der var udtaget til stikprøven blandt tyrkiske eksportører, var repræsentative på grund af følgende faktorer: For det første samarbejdede det ene selskab ikke. For det andet konstateredes det, at et selskab hovedsagelig eksporterede en type stof, for hvilken en prissammenligning var særlig vanskelig; den underbudsmargen, der konstateredes for selskabet, er foreløbigt på 0,1 % (selskabet har en »de minimis«-dumpingmargen). Det tredje selskab, for hvilket der fastsattes en underbudsmargen på 21,2 %, tegner sig kun for ca. 5 % af de fire selskabers samlede eksport. Det fjerde selskab, hvis eksport udgjorde ca. 50 % af stikprøvens, har en underbudsmargen på 5,5 %. Disse resultater afviger betydeligt fra resultaterne af den tidligere undersøgelse. Spørgsmålet om prisunderbud vil blive yderligere undersøgt på baggrund af begrænsningerne i stikprøven, idet det blev anset for tilstrækkeligt at anvende de foreliggende oplysninger på dette foreløbige stadium. Der vil især blive gjort forsøg på at få udtaget selskaber til en ny stikprøve.
6. EF-erhvervsgrenens situation
a) Indledende bemærkninger
(193) Til undersøgelse af spørgsmålet om skade er der foretaget en vurdering af to sæt oplysninger: Oplysningerne på niveauet alle klagere, dvs. EF-erhvervsgrenen, og oplysninger på niveauet selskaberne i stikprøven.
b) Oplysninger vedrørende EF-erhvervsgrenen som helhed
(194) Mellem 1993 og 1996 faldt EF-erhvervsgrenens produktion af ubleget bomuldsstof fra ca. 85 600 tons til ca. 83 200 tons, dvs. med ca. 3 %. I skadesundersøgelsesperioden steg produktionen 5 %, til ca. 87 500 tons.
(195) Medens forbruget i Fællesskabet steg med 12,6 % mellem 1993 og 1996, var der en nedgang på ca. 1,4 % i EF-erhvervsgrenens samlede salg, fra 74 000 tons til ca. 73 000 tons. Den tilsvarende markedsandel på markedet i Fællesskabet faldt fra 27 % til 24 %, dvs. med 11 % i relative tal i perioden.
(196) Mellem 1996 og undersøgelsesperioden steg EF-erhvervsgrenens salg til 77 000 tons, dvs. med 5 %, samtidig med at markedsandelen på markedet i Fællesskabet øgedes til 26 %; disse stigninger skete stort set i samme periode som perioden med antidumpingforanstaltninger.
(197) Mellem 1993 og 1995 lukkede 88 selskaber uden for Fællesskabet, hvilket betød, at ca. 8 600 personer mistede deres arbejde. Mellem januar 1996 og juli 1997 lukkede 24 selskaber, og ca. 2 500 arbejdspladser gik tabt. Denne nedgang i beskæftigelsen udgjorde ca. 4,5 % af den samlede beskæftigelse i forbindelse med vævning af bomuldsstoffer til både det bundne og det frie marked. Disse tal vedrører EF-producenter med en produktion af stof med indhold af bomuld på under 50 vægtprocent til det bundne og det frie marked, som det ikke har været muligt at udspecificere yderligere.
c) Oplysninger vedrørende EF-producenterne i stikprøven
i) Produktion
(198) Disse EF-producenters produktion faldt med 6,3 % mellem 1993 og 1996, fra ca. 52 000 tons til ca. 48 700 tons i 1996. I skadesundersøgelsesperioden steg produktionen til 52 000 tons.
Udviklingen i den gennemsnitlige produktion på månedsbasis viser et fald på 8 % mellem 1993 og 1996 og en stigning på 20 % mellem 1996 og juni 1997, hvilket falder sammen med perioden med midlertidige antidumpingforanstaltninger.
ii) Kapacitet
(199) Den maksimale produktionskapacitet, målt i maskintimer pr. år for producenterne i stikprøven, faldt fra 18,1 mio. timer pr. år i 1993 til 16,9 mio. timer pr. år i 1996, dvs. med 7 %. Mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden steg produktionskapaciteten fra 16,9 mio. timer pr. år til 17,3 mio. timer pr. år.
Med hensyn til kapacitetsudnyttelsen faldt det faktiske antal maskinarbejdstimer fra 15,4 mio. timer i 1993 til 15,3 mio. timer i 1996. Mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden steg det faktiske antal maskinarbejdstimer til ca. 16 mio. timer.
I denne periode foretog EF-producenterne i stikprøven en rationalisering af produktionen ved at nedbringe kapaciteten og modernisere maskinparken.
iii) Lagerbeholdninger
(200) De pågældende EF-producenters lagerbeholdninger øgedes med ca. 54 % mellem 1993 og 1996, dvs. fra ca. 3 800 tons til ca. 5 900 tons. I skadesundersøgelsesperioden formindskedes beholdningerne til 2 800 tons.
iv) Salgsmængde
(201) Salget af den pågældende vare for EF-producenterne i stikprøven faldt med 5,8 % mellem 1993 og 1996, fra ca. 52 000 tons til ca. 49 000 tons. I skadesundersøgelsesperioden steg salget til 53 000 tons.
Den gennemsnitlige udvikling i salget på månedsbasis viser et fald på 5 % mellem 1993 og 1996, fra et gennemsnit på 4 336 tons pr. måned i 1993 til 4 110 tons pr. måned i 1996. Mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden steg det gennemsnitlige salg på månedsbasis med 8 % for EF-producenterne i stikprøven, til et gennemsnit på 4 422 tons pr. måned, hvilket delvis faldt sammen med perioden med antidumpingforanstaltninger. Medens det gennemsnitlige salg på månedsbasis i 1996 udgjorde 4 110 tons, udgjorde det i de første seks måneder af 1997 5 250 tons.
v) Priser
(202) Undersøgelsen af prisudviklingen for EF-producenterne i stikprøven viser en stigning på 8 % mellem 1993 og 1994 og en yderligere stigning på 13 % mellem 1994 og 1995. Mellem 1995 og 1996 steg priserne med 4 %. Mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden faldt priserne med 2 %.
(203) Udviklingen i EF-producenternes priser må ses på baggrund af to vigtige faktorer, som har påvirket EF-producenternes omkostninger: a) priserne på råbomuld og b) påløbne omkostninger som følge af hyppige ændringer i konstruktioner og vævning af kortere serier på grund af presset fra importen fra de pågældende lande på bestemte konstruktioner.
(204) Prisudviklingen blev undersøgt med hensyn til råbomuld - hovedråmaterialet i fremstillingen af stoffet, som tegner sig for ca. en tredjedel af de samlede fremstillingsomkostninger. Mellem 1993 og 1994 steg prisen på råbomuld på verdensmarkedet med 48 %; mellem 1994 og 1995 steg priserne på råbomuld yderligere med 15 %. Mellem 1995 og 1996 faldt priserne på råbomuld med 15 %. Mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden steg priserne på råbomuld med 10 %.
(205) En sammenligning af de to tendenser ville vise, at stigningen i priserne på stofferne ikke engang kunne opveje stigningen i omkostningerne til råbomuld. Der bør tages hensyn til, at stigningen i omkostningerne til råmaterialet kun får indvirkning på prisen på ubleget stof mellem seks måneder og et år senere på grund af forhåndskøb.
(206) Det skal endvidere bemærkes, at EF-producenternes omkostninger også steg i perioden 1993 til 1996 af samme årsager som anført i betragtning 203 - 205, hvilket forhindrede EF-producenterne i at udnytte stordriftsfordele og således opnå fortjeneste.
(207) Det konkluderes foreløbigt, at EF-producenterne trods en stigning i deres priser ikke kunne opveje stigningen i fremstillingsomkostningerne. Dette må anses for at være en situation med pristryk.
vi) Investeringer
(208) Mellem 1993 og skadesundersøgelsesperioden øgede EF-producenterne i stikprøven deres investeringer fra ca. 7 mio. ECU til ca. 13 mio. ECU, dvs. med 76 %, hvilket udgjorde omkring 4 % og 5,5 % af udbyttet. Producenterne fortsatte med samme investeringsrate, selv på et tidspunkt, hvor rentabiliteten var negativ, således at de kunne opretholde konkurrencedygtigheden.
vii) Rentabilitet
(209) Rentabiliteten for EF-producenterne i stikprøven forværredes mellem 1996 og 1996. Den vejede gennemsnitlige fortjeneste faldt fra 0 % i 1993 til omkring 2 % i 1996. I undersøgelsesperioden, som faldt delvis sammen med perioden med midlertidige antidumpingforanstaltningerne, faldt tabene til 1 %.
viii) Beskæftigelse
(210) Det samlede antal beskæftigede hos EF-producenterne i stikprøven faldt fra 5 352 personer i 1993 til 4 932 i 1996, dvs. med 8 %. I skadesundersøgelsesperioden steg antallet af beskæftigede til 4 965.
7. Konklusion vedrørende skade
(211) Undersøgelsen af ovennævnte skadesfaktorer viser, at EF-erhvervsgrenens situation forværredes mellem 1993 og 1996. I denne periode oplevede EF-erhvervsgrenen en nedgang i produktion og salg i Fællesskabet, i rentabilitet og beskæftigelse. I samme periode øgedes lagerbeholdningerne.
(212) Selv om der var en stigning i EF-erhvervsgrenens produktion og salg mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden, og lagerbeholdningerne øgedes, viser det sig, at denne genindvinding fortrinsvis skyldes de midlertidige antidumpingforanstaltninger, der var gældende mellem november 1996 og maj 1997. Desuden gav foranstaltningernes begrænsede varighed ikke EF-erhvervsgrenen mulighed for at opnå fortjeneste igen, idet dens finansielle situation stadig er negativ.
F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Indledning
(213) Kommissionen undersøgte i overensstemmelse med artikel 3, stk. 6 og 7, i grundforordningen, om importen af ubleget stof af bomuld med oprindelse i de pågældende lande forvoldte EF-erhvervsgrenen skade i en sådan grad, at skaden kan betegnes som væsentlig. Der blev også foretaget en undersøgelse af andre kendte faktorer end dumpingimporten, som samtidig kunne skade den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, for at sikre, at den mulige skade, der forvoldes af sådanne andre faktorer, ikke blev tilskrevet dumpingimporten.
2. Følgevirkningerne af dumpingimporten fra de berørte lande
(214) Ved undersøgelsen af følgevirkningerne af dumpingimporten konstateredes det, at der mellem 1993 og 1996 var en stigning på 12 % i importen af ubleget bomuldsstof fra de berørte lande, og at denne imports store andel af markedet i Fællesskabet, næsten 43 %, faldt sammen med en forværring af den finansielle situation for EF-erhvervsgrenen, hvis andel af markedet i Fællesskabet faldt fra 28 % til 26 %.
(215) Markedet for ubleget bomuldsstof er meget prisfølsomt, da der er tale om en type vare, der generelt kan betegnes som en råvare, en høj grad af varesubstituering og markedsgennemsigtighed.
(216) En undersøgelse af udviklingen i EF-producenternes priser viser et betydeligt pristryk mellem 1993 og 1996. Pristrykket fra den pågældende import var tydeligst mellem 1995 og 1996, da EF-producenterne kun var i stand til at hæve priserne med 4 % (trods akkumuleret pristryk i løbet af de to forudgående år); i samme periode faldt priserne på importen fra de berørte lande med 6 %.
(217) Det bør også nævnes, at der i perioden med midlertidige foranstaltninger for importen fra de pågældende lande var klare tegn på opgang for EF-erhvervsgrenen som vist nedenfor.
(218) På et så prisfølsomt marked betød presset fra den pågældende import i form af prisunderbud pristryk for EF-producenterne, som førte til finansielle tab. Prisunderbuddet må derfor anses for en af årsagerne til den væsentlige skade, der forvoldtes EF-erhvervsgrenen.
3. Følgevirkningerne af andre faktorer
a) Kontingenter og frivillige eksportbegrænsninger
(219) Flere parter fremførte, at importen fra de berørte lande ikke kan være årsag til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, da importen er omfattet af kontingentordninger inden for multifiberarrangementet.
(220) Importen af ubleget bomuldsstof fra de berørte lande, undtagen Tyrkiet, er i øjeblikket omfattet af en række handelsaftaler. Der gælder importkontingenter for importen fra Indien, Indonesien, Folkerepublikken Kina og Pakistan. Der gælder frivillige eksportbegrænsninger for eksporten fra Egypten.
(221) Den vare, der er omfattet af denne procedure, henhører under varekategori 2 i det gamle multifiberarrangement, som er erstattet med WTO-aftalen om tekstiler og beklædningsgenstande. Denne kategori omfatter ubleget og bleget, fladtvævet stof med indhold af bomuld på over 50 vægtprocent. Derfor kan den del af eksporten af ubleget stof fra de berørte lande, der er omfattet af kontingenter for kategori 2, variere fra år til år. Endvidere giver kontingentordningen mulighed for fleksibilitet ved overførsel af kontingenter mellem forskellige kategorier, forlods udnyttelse af kontingenter samt overførsel af visse mængder fra år til år.
(222) Kontingentbegrænsninger på importen udelukker imidlertid ikke nødvendigvis, at denne kan have forvoldt EF-erhvervsgrenen skade i form af pristryk eller prisfald, idet formålet med kontingenter kun er at begrænse importmængden. Trods kontingenterne faldt gennemsnitspriserne på varerne fra Indien, Indonesien, Pakistan og Kina med 5 % mellem 1995 og 1996.
(223) Det skal i den forbindelse bemærkes, at selv om der fandtes kontingenter og importbegrænsninger, øgedes de pågældende landes eksport af ubleget stof, som var undergivet handelsordninger, betydeligt, fra ca. 107 000 tons i 1993 til 121 000 tons i skadesundersøgelsesperioden. Det viser sig, at de berørte lande øgede andelen af ubleget stof inden for den samlede eksport af varer henhørende under kategori 2.
(224) Den høje, stigende importmængde fra de berørte lande solgtes til priser, som lå langt under EF-producenternes priser.
(225) I betragtning af disse faktorer kan det foreløbigt fastslås, at kontingenter og frivillige eksportbegrænsninger ikke udelukker muligheden for at den pågældende import kan have forvoldt EF-erhvervsgrenen skade.
b) Importen fra tredjelande
(226) Nogle af de berørte parter gjorde endvidere gældende, at importen fra andre tredjelande, som ikke var omfattet af proceduren, var årsagen til enhver skade, EF-erhvervsgrenen måtte have lidt.
(227) Importen fra tredjelande af ubleget bomuldsstof steg fra ca. 76 245 tons i 1993 til ca. 97 300 tons i 1996, med et højdepunkt på ca. 104 600 tons i 1994. I skadesundersøgelsesperioden steg importen fra tredjelande af den pågældende vare til ca. 113 100 tons. Andelen af markedet i Fællesskabet for denne import steg fra 28 % i 1993 til 32 % i 1996. I skadesundersøgelsesperioden steg den yderligere til 38 %.
(228) Hvad angår priserne på importen fra tredjelande, viser de foreliggende oplysninger fra Eurostat, at tredjelandenes priser i gennemsnit ligger højere end de berørte landes priser. I 1993 var de vejede gennemsnitlige priser på importen fra tredjelande - ifølge Eurostat - således 15 % højere end de vejede gennemsnitlige priser på varer fra de berørte lande. I 1996 var forskellen ca. 6 %.
(229) Hvis Rusland og De Forenede Arabiske Emirater ikke medregnes, var priserne på ubleget stof fra andre tredjelande i 1993 22 % højere end på varer fra de berørte lande. I 1996 var forskellen ca. 13 %.
(230) I 1996 havde kun fire lande en andel af markedet i Fællesskabet på over 2 %, nemlig Estland (2,6 %), Rusland (3 %), De Forenede Arabiske Emirater (3 %) og Thailand (4 %).
(231) Mellem 1993 og 1996 steg importen af den pågældende vare med oprindelse i Estland støt fra ca. 2 000 tons i 1993 til ca. 6 900 tons i 1996, og denne imports andel af markedet i Fællesskabet steg fra ca. 1 % til ca. 2,6 %. Priserne på denne import steg fra ca. 2 ECU til ca. 3,1 ECU pr. kg.
(232) Mellem 1993 og 1996 lå importen af den pågældende vare med oprindelse i Rusland konstant på ca. 8 000 tons, og denne imports andel af markedet i Fællesskabet lå stabilt på 3 %. Hvad angår priserne, fremgår det af oplysningerne fra Eurostat, at priserne lå forholdsvis stabilt på ca. 2,5 ECU pr. kg.
(233) Med hensyn til importen fra De Forenede Arabiske Emirater steg den betydeligt og nåede op på en andel af markedet i Fællesskabet på ca. 3 %. Spørgsmålet om mulighederne for svig i forbindelse med oprindelseserklæringen vedrørende det pågældende ublegede stof af bomuld er i øjeblikket ved at blive undersøgt. Priserne på denne eksport lå stabilt på ca. 3 ECU pr. kg mellem 1993 og 1996.
(234) Hvad angår Thailand, lå importen fra dette land stabilt på ca. 12 000 tons mellem 1993 og 1996, og denne imports andel af markedet i Fællesskabet forblev 4 %. Det skal bemærkes, at priserne på denne import ifølge Eurostat varierede fra 4 til 4,5 ECU pr. kg. dvs. den lå langt over de priser, som eksportørerne fra de berørte lande anvendte.
(235) Hvad angår andre tredjelande end Estland, Rusland, De Forenede Arabiske Emirater og Thailand, havde hvert af disse lande isoleret set kun en ringe andel af markedet i Fællesskabet og deres gennemsnitlige priser mellem 1993 og 1996 lå på højere niveauer end priserne på varer fra de berørte lande. I 1996 var priserne på varer fra disse andre tredjelande 10 % højere end priserne på varer fra de berørte lande.
(236) På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at selv om importen fra Estland, Rusland og De Forenede Arabiske Emirater også kan have forvoldt EF-erhvervsgrenen skade, har den ikke betydet, at der ikke er årsagssammenhæng mellem importen af varer fra de berørte lande og den væsentlige skade, der forvoldtes EF-erhvervsgrenen.
4. Konklusion vedrørende årsagssammenhæng
(237) EF-erhvervsgrenens negative situation faldt sammen med en stigning i importen fra de berørte lande (indtil der indførtes midlertidige antidumpingforanstaltninger i november 1996) og et betydeligt prisunderbud i forbindelse med denne import.
(238) Det kan ikke udelukkes, at andre faktorer, specielt importen fra Rusland og De Forenede Arabiske Emirater (på grund af denne imports stigende markedsandel og lave priser) og andre tredjelande med lave omkostninger, betragtet under et (på grund af denne imports betydelige og voksende markedsandel) kan have udøvet pres på EF-erhvervsgrenens priser og følgelig kan have bidraget til EF-erhvervsgrenens negative situation.
(239) Selv om visse andre tredjelande kan have bidraget til EF-erhvervsgrenens negative situation, må importen fra de berørte lande imidlertid særskilt betragtet anses for at have forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade.
G. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Undersøgelse af Fællesskabets interesser: Indhentning af oplysninger
(240) I henhold til artikel 21 i grundforordningen og for at vurdere Fællesskabets interesser korrekt foretog Kommissionen en undersøgelse af de sandsynlige virkninger for de berørte økonomiske aktiver af, om der indføres antidumpingforanstaltninger eller ej.
(241) Den efterfølgende undersøgelse er baseret på oplysninger fra alle interesserede parter med behørige beviser til støtte herfor.
(242) Kommissionen sendte særlige anmodninger om oplysninger i form af spørgeskemaer til 52 interesserede parter, som ansås for at være repræsentative for de forskellige sektorer uden for tekstilindustrien, som er direkte berørt af den omhandlede vare, nemlig spinderier, væverier, importører-forhandlere, færdigforarbejdningsvirksomheder, konverteringsvirksomheder og konfektionsvirksomheder.
(243) Nogle interesserede parter hævdede, at en sådan fremgangsmåde er en overtrædelse af grundforordningen, da denne ikke indeholder bestemmelser om stikprøver i forbindelse med undersøgelsen af Fællesskabets interesser.
(244) Denne fremgangsmåde kan imidlertid ikke betegnes som stikprøver. I modsætning til den procedure, der fulgtes i henhold til artikel 17 i grundforordningen, blev der taget hensyn til alle argumenter, som de interesserede parter fremførte, når disse var dokumenteret. Kommissionens tjenestegrene sendte særlige anmodninger til et begrænset antal parter for at indhente oplysninger på en systematisk måde, således at de kunne behandle de forskellige problemer samt komplettere og efterprøve de indhentede oplysninger.
(245) Kommissionen anmodede alle interesserede parter, som havde givet sig til kende, om at indgive oplysninger om produktion, salg, beskæftigelse og import for året 1996.
(246) Inden for hver type aktivitet blev der udvalgt selskaber fra forskellige medlemsstater i forhold til den pågældende aktivitets relative betydning i det pågældende land. Inden for hvert land, og hvor det var muligt, blev der valgt selskaber på grundlag af deres omsætning i Fællesskabet i forbindelse med den pågældende vare inden for kategorierne stor, lille og mellemstor. I den forbindelse blev et selskabs størrelse anset for at være en indikation med hensyn til dets evne til at forhandle priser.
(247) Inden for hver type aktivitet varierede antallet af udvalgte selskaber alt efter kategoriens betydning i forhold til den samlede omsætning, der var angivet for det pågældende land. Ved udvælgelsen af selskaber blev der lagt vægt på følgende kriterier: aktiviteter på provisionsbasis eller ej samt selskabets integrationsgrad og geografiske beliggenhed.
(248) De udvalgte selskabers identitet blev meddelt de interesserede parter, som fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger hertil. Der blev taget behørigt hensyn til dokumenterede bemærkninger.
2. De pågældende økonomiske aktører
(249) De forskellige kategorier af økonomiske aktører, der er berørt af denne procedure, er anført nedenfor. Det bør understreges, at en betydelig del af denne industri er integreret vertikalt og omfatter en eller flere af nedennævnte aktiviteter.
a) Tidligere led i produktionskæden: Spinderier
(250) Disse forarbejder råbomuld til garn i en stærkt automatiseret proces. Garnet anvendes så til vævning af stoffet.
b) EF-erhvervsgrenen: Væverier
(251) Disse væver garnet til stof.
c) Brugere
(252) Færdigforarbejdningsvirksomheder: Det vævede stof bleges, trykkes, farves eller forarbejdes på anden vis. Disse funktioner udføres almindeligvis, men ikke altid, af samme virksomhed.
(253) Konfektionsvirksomheder: Det færdige stof tilskæres og syes med henblik på fremstilling af beklædning, boligtekstiler eller industrivarer. Dette er en meget arbejdskraftintensiv fase, hvor produktionsprocesserne normalt ikke er automatiserede.
d) Importører-forhandlere/konverteringsvirksomheder
(254) Disse leverer stof til Fællesskabets færdigforarbejdnings- og konfektionsvirksomheder, enten importeret eller indkøbt i Fællesskabet; konverteringsvirksomhederne benytter sig også af færdigforarbejdningsvirksomhederne med henblik på forarbejdning af stoffet i overensstemmelse med konfektionsvirksomhedernes specifikationer.
3. EF-erhvervsgrenen
a) Beskaffenhed og struktur
(255) Den samlede produktion af den pågældende vare til det bundne og det frie marked udgjorde ca. 317 000 tons i 1996. Den samlede produktion i Fællesskabet af den pågældende vare til det frie marked udgjorde ca. 92 000 tons i 1996. EF-erhvervsgrenen tegner sig for ca. 90 % af dette tal.
(256) EF-erhvervsgrenen består hovedsagelig af små og mellemstore virksomheder. Produktionsprocessen er stærkt automatiseret og kapitalintensiv. Der opnås betydelige stordriftsfordele ved at væve store mængder af samme konstruktion.
(257) Ubleget bomuldsstof er et mellemprodukt, som i høj grad er standardiseret og prisfølsomt, specielt for så vidt angår de mest almindelige konstruktioner, men også påvirket af modeændringer og efterspørgsel af begrænsede mængder på markedets nicheområder, hvor der kræves usædvanlige konstruktioner.
(258) Integrerede og ikke-integrerede væverier i Fællesskabet beskæftigede i 1996 i alt 40 000 personer i forbindelse med den pågældende vare. De ikke-integrerede producenter af den pågældende vare i Fællesskabet beskæftigelse ca. 12 000 personer.
b) EF-erhvervsgrenens levedygtighed
(259) EF-erhvervsgrenen er både levedygtig og konkurrencedygtig. Denne foreløbige vurdering er baseret på følgende elementer:
i) Investeringer og udskiftning af maskinparken
(260) Maskinparken udskiftes i gennemsnit ca. hvert syvende år. Selskaberne investerer i den nyeste og hurtigste teknologi for at opnå stordriftsfordele og for at kunne tilbyde et produkt, der kan konkurrere på prisen.
ii) EF-erhvervsgrenens involvering i udviklingen af ny teknologi
(261) Denne viser sig ved, at nogle af EF-producenterne i stikprøven deltager i nye forsknings- og udviklingsprojekter vedrørende nye spindemetoder (8), som vil få positive følger for vævningen.
iii) Udvikling af nye konstruktioner til nye anvendelsesformål
(262) EF-producenterne er til stadighed med i udviklingen af nye konstruktioner. Dette er nødvendigt for at kunne blive på markedet ved at tilbyde nye produkter på områder, hvor konkurrencen fra tredjelande i begyndelsen er meget lav.
iv) Eksportpræstation
(263) EF-erhvervsgrenens eksport af den pågældende vare har været nogenlunde stabil med ca. 10 000 tons mellem 1993 og skadesundersøgelsesperioden
c) Følgevirkningerne af de tidligere foranstaltninger for EF-væverierne
(264) Kommissionen undersøgte følgevirkningerne for EF-erhvervsgrenen af de midlertidige foranstaltninger, der indførtes i forbindelse med den sidste procedure. Virkningerne bør vurderes på baggrund af det forhold, at de var af en begrænset varighed på seks måneder. Som allerede nævnt øgede EF-producenterne i stikprøven deres produktion og salg mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden og formindskede lagerbeholdningerne.
i) Stigning i salgsmængde
(265) Antidumpingtolden på den pågældende vare bevirkede en stigning i salgsmængden, som især bemærkes for de selskaber, der fremstiller standardvarer. De øgede mængder gav EF-producenterne mulighed for at nedbringe omkostningerne på grund af stordriftsfordele, hvilket havde en positiv indvirkning på rentabiliteten.
Eksempel: Selskab 1 (Tyskland).
Selskabets faste ordrer for perioden november 1996 til maj 1997 steg med 52 % i forhold til samme periode det foregående år, fra 13 300 tons til 20 000 tons.
For samme selskab øgedes salget på månedsbasis med 47 % mellem perioden november 1996 og maj 1997 i forhold til samme periode for det tidligere år, fra 1 900 tons til 2 800 tons, en stigning på 152 %.
Eksempel: Selskab 2 (Frankrig).
Følgevirkningerne af foranstaltningerne i form af stigning i salget blev vurderet i forbindelse med to konstruktioner, der udgjorde ca. 60 % af vedkommende selskabs salg af den pågældende vare i 1996. Mellem perioden november 1995 - maj 1996 og mellem november 1996 - maj 1997 steg salget af disse konstruktioner med 28 %, fra ca. 3 400 tons til ca. 4 300 tons.
Eksempel: Selskab 3 (Italien).
Mellem perioden november 1995 - maj 1996 og samme periode i 1996 - 1997 øgede selskabet det samlede salg af det pågældende stof med 35 %, fra 12 mio. m til 16,2 mio. m.
Eksempel: Selskab 4 (Portugal).
Salget af to af de mest importerede konstruktioner (20×20 og 30×30), fremstillet af dette selskab, steg med over 180 % mellem perioden januar - marts 1996 og samme periode i 1997, fra ca. 31 tons til ca. 90 tons.
ii) Nedsættelse af lagerbeholdningerne af den pågældende vare
(266) De midlertidige antidumpingforanstaltninger førte til en nedsættelse af lagerbeholdningerne. Dette bemærkes især i forbindelse med selskaber, der er specialiseret i standardkonstruktioner som 20×20, 30×30 og 40×40.
Eksempel: Selskab 1 (Frankrig).
Lagerbeholdningerne var ved udgangen af maj 1996 steget med 1 % i forhold til samme tidspunkt i 1995. Ved udgangen af maj 1997 var lagerbeholdningerne formindsket med 58 % i forhold til samme tidspunkt i 1996.
Eksempel: Selskab 2 (Frankrig).
Dette selskabs lagerbeholdninger var ved udgangen af maj 1996 faldet med 5 % i forhold til samme tidspunkt i 1995. Ved udgangen af maj 1997 var lagerbeholdningerne faldet med 34 % i forhold til samme tidspunkt i 1996.
Eksempel: Selskab 3 (Italien).
Dette selskabs lagerbeholdninger var ved udgangen af maj 1996 steget med 474 % i forhold til samme tidspunkt i 1995. Ved udgangen af maj 1997 var de faldet med 60 % i forhold til samme tidspunkt i 1996, dvs. fra 2,9 mio. m i 1996 til 1 mio. m i 1997.
iii) Priserne på den pågældende vare
(267) Mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden faldt de af stikprøven omfattede EF-producenters vejede gennemsnitlige priser med 2 %. Dette kunne betyde, at fordelen ved foranstaltninger for EF-producenternes vedkommende, i det mindste på kort sigt, bestod i en stigning i salgsmængder. Disse tal synes at være i modstrid med påstanden om, at EF-producenterne ville benytte anledningen til at hæve priserne med et beløb svarende til antidumpingtolden.
(268) Det konkluderes derfor foreløbigt, at EF-producenterne i stikprøven havde fordel af den begrænsede periode, hvor foranstaltningerne var gældende, da de øgede produktion og salg og nedbragte lagerbeholdningerne.
d) Argumenter fremført af interesserede parter
i) Konkurrence fra anden import
(269) Det blev gjort gældende, at væverierne i Fællesskabet ikke ville kunne drage fordel af antidumpingtold, da importen af ubleget bomuldsstof fra de berørte lande ville blive erstattet med import af samme vare fra tredjelande.
(270) Det skal i den forbindelse bemærkes, at importen fra tredjelande steg i perioden fra 1993 til 1996, hvor der ikke fandtes foranstaltninger (bortset fra de sidste to måneder af 1996). Importen fra tredjelande steg fra ca. 76 000 tons i 1993 og kulminerede med ca. 104 500 i 1994. Importen faldt til ca. 90 000 tons i 1995 og steg igen til ca. 97 400 tons i 1996. I skadesundersøgelsesperioden steg importen til ca. 113 000.
(271) Tendensen i 1995 og 1996 viser, at importen fra andre tredjelande ikke er en varig alternativ forsyningskilde, sandsynligvis på grund af begrænset kapacitet og i nogle tilfælde standardvarer af lavere kvalitet.
(272) Ikke desto mindre har tredjelande lige som EF-erhvervsgrenen draget fordel af de midlertidige antidumpingforanstaltninger med hensyn til salg og markedsandele.
(273) Endvidere var importen fra andre tredjelande hele tiden meget spredt mellem 1993 og 1996: i 1993 tegnede 22 lande sig for ca. 70 % af den samlede import fra andre tredjelande (resten var fordelt på ikke mindre end 88 lande), og kun to lande havde en markedsandel i Fællesskabet på over 2 % (Rusland og Thailand). I 1996 udgjorde importen fra andre tredjelande ca. 97 400 tons. Omkring 75 % eksporteredes af 22 lande, hvoraf kun fire havde en markedsandel i Fællesskabet på over 2 % (Estland 2,6 %, Rusland 3,4 %, Thailand 5,4 % og De Forenede Arabiske Emirater 4,3 %).
(274) Spredningen af importen fra andre tredjelande (over 100 lande, som i alt tegnede sig for en markedsandel i Fællesskabet på 32 % i 1996) kunne berettige til at konkludere, at der i øjeblikket kun er begrænset kapacitet til rådighed i de enkelte tredjelande. Følgelig er der kun begrænset mulighed for, at disse lande vil kunne fremstå som en varig, alternativ forsyningskilde til importen fra de berørte lande (seks lande, som tegner sig for en markedsandel i Fællesskabet på 43 %).
(275) Kapacitetsbegrænsningen fremgår også af nogle af disse landes lave anvendelse af kontingenterne for kategori 2 i 1996 (Tjekkiet, Malaysia, Brasilien, Rumænien, Ungarn og Polen).
(276) Importen fra andre tredjelande er også omfattet af handelsaftaler. Importen fra tredjelande er også omfattet af kontingenter eller frivillige eksportbegrænsningsordninger som f.eks. Rusland (kontingentudnyttelse på 91 % i 1996), Thailand (97,4 %) og Malaysia (75 %).
(277) Bortset fra Rusland, De Forenede Arabiske Emirater og Zimbabwe, ligger priserne på importen fra andre tredjelande (76 % af den samlede eksport fra alle tredjelande) gennemsnitligt højere end priserne på importen fra de berørte lande. I 1993 var priserne på importen fra disse andre tredjelande 26 % højere end priserne på importen fra de berørte lande, og forskellen var 14 % i 1996. I skadesundersøgelsesperioden var forskellen ca. 6 %.
(278) I Ruslands tilfælde er det blevet hævdet, at ubleget stof almindeligvis er af lavere kvalitet end varen fra de berørte lande og andre tredjelande. Med hensyn til De Forenede Arabiske Emirater kunne stigningen i eksporten skyldes svig i forbindelse med oprindelseserklæringen vedrørende det pågældende ublegede bomuld, hvilket i øjeblikket undersøges.
(279) Det konkluderes foreløbigt, at det på grund af spredte importkilder, begrænset kapacitet i de enkelte tredjelande, prisniveauet og forekomsten af kontingenter og handelsordninger ikke er sandsynligt, at importen fra de pågældende lande vil udgøre en varig og stabil alternativ forsyningskilde, som kunne forhindre EF-erhvervsgrenen i at drage fordel af antidumpingforanstaltninger.
ii) Importsubstitution: Færdigforarbejdede varer
(280) Flere interesserede parter gjorde gældende, at hvis der indføres antidumpingforanstaltninger på importen af ubleget bomuldsstof, vil der ske en omlægning til import af færdigforarbejdet stof og følgelig en udligning af eventuelle fordele for EF-erhvervsgrenen. Til støtte for deres påstand nævnte parterne den stigning, der havde været i importen af færdigforarbejdet stof mellem perioden januar - april 1996 og samme periode i 1997.
(281) Importen af færdigforarbejdet stof mellem 1993 og 1996 viser en gradvis stigning i absolutte tal, fra ca. 45 000 tons i 1993 til ca. 47 500 tons i 1996. Denne tendens er også tydelig i forbindelse med færdigforarbejdet stof med indhold af bomuld på under 85 vægtprocent, hvor importen steg fra ca. 4 700 tons i 1993 til ca. 7 000 tons i 1996, alt dette skete på et tidspunkt, hvor der ikke fandtes antidumpingforanstaltninger. Mellem 1996 og slutningen af skadesundersøgelsesperioden steg importen af færdigforarbejdet stof fra 47 500 tons til 53 000 tons.
(282) En sammenligning af importtallene for færdigforarbejdet stof i perioden november 1996 til maj 1997 (periode med midlertidige foranstaltninger) og samme periode i 1994, 1995 og 1996 viser, at importen af færdigforarbejdet stof steg fra ca. 25 500 tons i perioden 1993 - 1994 til ca. 32 000 tons i samme periode 1996 - 1997.
(283) I importen af færdigforarbejdet stof med indhold af bomuld på henholdsvis 85 vægtprocent og derover og færdigforarbejdet stof med indhold af bomuld på under 85 vægtprocent har der været en stigning i de senere år, som sandsynligvis faldt sammen med udviklingen i forarbejdningsfaciliteterne i tredjelande. Det ville være vanskeligt at antage, at denne udvikling udelukkende eller hovedsagelig skulle skyldes antidumpingforanstaltninger, da der ikke fandtes foranstaltninger i det meste af den undersøgte periode. Dette bekræftes yderligere af en analyse af tallene for den periode, hvor der var foranstaltninger.
(284) Mellem 1993 og 1996 steg importen af farvet og trykt stof; mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden var importen af farvet og trykt stof forholdsvis stabil. Det kan konkluderes, at en antidumpingtold på importen af ubleget stof ikke vil bevirke en omlægning til import af farvet og trykt stof. Det kan således konkluderes foreløbigt, at stigninger i importen af disse stoffer i perioden fra 1993 til skadesundersøgelsesperioden og i fremtiden vil kunne tilskrives udviklingen i tekstilhandelen i eksportlandene henimod varer med større værditilvækst.
(285) Mellem 1993 og 1996 faldt importen af bleget stof fra 13 000 tons til 10 300 tons. Mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden steg importen af bleget stof til over gennemsnittet for de andre færdige varer, fra ca. 10 300 tons til ca. 15 000 tons.
(286) Stigningen på ca. 5 000 tons mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden (SP) kan opdeles således:
TABELPOSITION
(287) Omkostningerne til blegning står i direkte forhold til stoffets vægt. For et stof af 120 g pr. m² udgør omkostningerne til blegning ca. 0,6 ECU pr. kg. Omkostningerne stiger 10-15 % i forbindelse med et stof af ca. 200 g pr. m². Da gennemsnitsvægten af importeret bleget stof er 130-200 g pr. m², og blegningsomkostningerne derfor kan anslås til ca. 0,8 ECU pr. kg, er det næppe økonomisk rentabelt at omlægge til import af bleget stof.
TABELPOSITION
(288) Priserne på importeret bleget stof er i alle tilfælde højere end priserne på importeret ubleget stof plus en anslået antidumpingtold på 15 %, undtagen for Indien og Pakistan. Importpriserne på bleget stof er også højere end importpriserne på ubleget stof plus en antidumpingtold på 15 % og omkostningerne til blegning i Fællesskabet.
(289) Der ville ikke være nogen økonomisk begrundelse for en import af bleget stof i forbindelse med de berørte lande, bortset fra Indien og Pakistan ej heller i forbindelse med andre berørte tredjelande.
I Indiens og Pakistans tilfælde ville en økonomisk begrundelse, selv om en sådan er mulig, være af minimal betydning i betragtning af, at blegning indgår som en integreret del i en aktivitet, der bl.a. omfatter trykning og endog konfektion; den nødvendige kvalitetskontrol og tilfredsstillelse af kundernes krav ville begrænse mulighederne for en større omlægning til import af bleget stof af nogen væsentlig betydning. Det fremgår af oplysningerne fra flere parter, at det i perioden med midlertidige foranstaltninger viste sig at være for dyrt at importere bleget stof på grund af stoffets lave kvalitet.
(290) Oplysninger, som Kommissionen har til rådighed, viser også, at der kan have været tale om svindel ved, at en del for-bleget stof (såkaldt »flygtigt farvet stof«, der i øjeblikket klassificeres som ubleget stof) er blevet angivet som bleget stof. Det kan derfor ikke udelukkes, at den noterede stigning i importen af bleget stof er mindre end det lader til.
(291) Det konkluderes derfor foreløbigt, at der i betragtning af de priser og omkostninger, der er observeret i skadesundersøgelsesperioden, ikke synes at være nogen økonomisk begrundelse for, at en antidumpingtold skulle bevirke store stigninger i importen af bleget stof.
Manglen på en økonomisk begrundelse for at importere bleget stof synes ikke at stemme overens med den observerede stigning i importen af bleget stof på ca. 5 000 tons mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden, også selv om der eventuelt har været tale om svindel. Dette spørgsmål vil blive undersøgt yderligere.
(292) Færdigforarbejdet stof er også omfattet af kvantitative begrænsninger, og en mulig omlægning af importen fra ubleget stof til forarbejdet stof ville desuden være begrænset til den fastsatte kontingentmængde.
Bleget stof indgår i kontingentet for kategori 2, som omfatter alle ublegede og forarbejde stoffer henholdsvis med indhold af bomuld på 85 vægtprocent og derover og med indhold af bomuld på under 85 vægtprocent. Farvet og trykt stof indgår i delkontingentet for kategori 2 a, som omfatter særlig trykt og farvet stof såvel som farvet garn, ligeledes henholdsvis med indhold af bomuld på 85 vægtprocent og derover og med indhold af bomuld på under 85 vægtprocent. For delkontingentet for kategori 2 a er der fastsat importlofter, som ikke kan overskrides. Overførsel fra kategori 2 til kategori 2 a er ikke mulig.
Importen af færdigforarbejdet stof fra Indien, Pakistan, Indonesien og Kina er omfattet af kontingenter. Importen af færdigforarbejdet stof fra Egypten er omfattet af frivillige eksportbegrænsninger. Importen af færdigforarbejdet stof fra Tyrkiet er ikke omfattet af kontingenter siden 1996. Importen af færdigforarbejdet stof fra andre vigtige tredjelande, som eksporterer disse varer, er også omfattet af kontingenter.
(293) Importen af bleget stof udgør ca. 2 % af forbruget i Fællesskabet af færdigforarbejdet stof. Som nævnt indgår det i MFA-kontingentet for kategori 2, som omfatter alle ublegede og færdigforarbejdede stoffer henholdsvis med indhold af bomuld på 85 vægtprocent og derover og med indhold af bomuld på under 85 vægtprocent.
Udnyttelsen af kontingentet for kategori 2 er høj (63 %). Kontingentet har således ikke forhindret, at importeret ubleget stof med indhold af bomuld på 85 vægtprocent og derover er trængt stærkt ind på markedet (74 % af det samlede forbrug i Fællesskabet på det frie marked).
Udnyttelsen af kontingentet i 1996 for Indien, Indonesien, Pakistan og Folkerepublikken Kina lå på mellem 76 % og 106 %. For Egypten, som er omfattet af frivillige eksportbegrænsninger, var udnyttelsen af de fastsatte mængder for kategori 2 77 % i 1996.
Selv om kontingentet for kategori 2 efter indførelse af en antidumpingtold på 15 % teoretisk set kunne blive udnyttet helt til import af bleget stof i stedet for ubleget stof, ville det være usandsynligt, at det ville ske, på grund af manglen på en økonomisk begrundelse for en sådan omlægning.
(294) Trykt og farvet stof er omfattet af kategori 2 a. Kontingentet for kategori 2 a udnyttes på et lavere niveau (40 %). Denne lavere udnyttelse falder sammen med en mindre import af trykt og farvet stof (ca. 8 % af markedet). Det ses således, at markedet i Fællesskabet for færdigforarbejdet stof fortrinsvis forsynes fra færdigforarbejdningsvirksomhederne i EF; dette skyldes sandsynligvis disse virksomheders knowhow, fleksibilitet i forbindelse med modeændringer samt kvalitet.
(295) Åbnede kontingenter for kategori 2 a (96 000 tons) udgør ca. 82 % af Fællesskabets samlede import af færdigforarbejdet stof i kategori 2 a. Kontingentet omfatter næsten alle såkaldte »lav-omkostningseksportører«, og de vigtigste andre eksportører er USA, Schweiz og Japan. Tyrkiet har ikke været omfattet af kontingenter siden 1996. Kontingentudnyttelsen var 41 % i 1996. I 1996 udgjorde importen af færdigforarbejdet stof fra lav-omkostningslandene ca. 3 % af det samlede forbrug i Fællesskabet af færdigforarbejdet stof.
(296) De syv vigtigste eksportlande, som er omfattet af kontingenter, tegnede sig for ca. 55 % af de samlede kontingentmængder. Disse syv lande ligger blandt de ti vigtigste eksportører af færdigforarbejdet stof til Fællesskabet. Kontingentudnyttelsen for Indien, Indonesien, Pakistan og Folkerepublikken Kina var i 1996 mellem 48 % og 82 %. Der findes ikke noget delkontingent for kategori 2 a for Egypten.
(297) Det uudnyttede kontingent for færdigforarbejdet stof for 1996 var teoretisk set på 55 000 tons, svarende til 7 % af det samlede forbrug i Fællesskabet af færdigforarbejdet stof med indhold af bomuld på over 50 %. Den højest mulige udvidelsesmargen anslås til ca. 20 000 - 25 000 tons, svarende til ca. 3,6 % af det samlede forbrug i Fællesskabet af færdigforarbejdet stof, da nogle lande ikke er i stand til at producere i øjeblikket (det tidligere Jugoslavien, Kroatien, Bosnien-Hercegovina . . .), nogle lande ikke længere producerer færdigforarbejdet stof (Hongkong, Singapore . . .), og nogle lande allerede producerer med den højest mulige kapacitet (landene i Central- og Østeuropa . . . )
(298) En udvidelse af importen af færdigforarbejdet stof, som for øjeblikket er omfattet af kontingenter, ville således ikke overstige 25 000 tons (3,6 % af det samlede forbrug i Fællesskabet af færdigforarbejdet stof).
(299) Der har ikke været kontingenter for de østeuropæiske lande siden 1998. En betydelig udvidelse af eksporten af færdigforarbejdet stof fra disse lande ville imidlertid kræve massive udenlandske investeringer i landene, som traditionelt set ikke har den nødvendige knowhow på området, og det vil sandsynligvis heller ikke være tilfældet på mellemlang sigt.
(300) Der har ikke været noget kontingent for Tyrkiet siden 1996. Omlægningen fra ubleget stof til færdigforarbejdet stof synes imidlertid allerede at have fundet sted i perioden mellem 1994 og 1996, hvor der ikke var antidumpingforanstaltninger (bortset fra en meget kort periode, nemlig de to sidste måneder af 1996).
(301) Hvad angår Egypten forekommer en væsentlig stigning i eksporten af færdigforarbejdet stof usandsynlig, da Egypten ikke synes at have den nødvendige knowhow navnlig i betragtning af Egyptens hidtidige eksporttendens.
(302) Det blev foreløbigt fastslået, at importen af færdigforarbejdet stof steg på et tidspunkt, hvor der ikke var antidumpingforanstaltninger.
(303) Det blev også fastslået, at importen af trykt og farvet stof forblev forholdsvis stabil i perioden med midlertidige antidumpingforanstaltninger.
(304) Hvad angår bleget stof, synes der ikke at være nogen økonomisk begrundelse for stigningen i denne import i perioden med midlertidige antidumpingtold, og at den skulle være et middel til at undgå antidumpingtold.
(305) Mulighederne for omlægning fra ubleget stof til færdigforarbejdet stof vil være begrænsede på grund af eksistensen af kvantitative begrænsninger.
iii) Begrænset kapacitet til rådighed i Fællesskabet
(306) Nogle parter hævdede, at hvis der indførtes foranstaltninger, ville EF-producenterne ikke kunne få fordel af dem, da de allerede producerer med højeste kapacitet, og der ville således blive forsyningsmangel.
(307) Det skal i den forbindelse bemærkes, at kapaciteten i vævesektoren kan øges og formindskes med en vis fleksibilitet. Kapaciteten afhænger fortrinsvis af antallet af disponible maskiner (væve), deres hastighed og maskinarbejdstimer; arbejdskraften spiller ikke en altdominerende rolle, da industrien er stærkt automatiseret.
(308) Hvad angår vævene, kan kapaciteten øges og formindskes i overensstemmelse med vævenes antal og hastighed. Under negative økonomiske omstændigheder har producenterne tendens til at nedsætte antallet af maskiner og erstatte dem med den hurtigste teknik for at nedsætte enhedsomkostningerne. Kapaciteten kan derfor øges/formindskes med en vis fleksibilitet.
(309) Mellem 1993 og 1996 faldt antallet af maskinarbejdstimer hos EF-producenterne i stikprøven med 7,5 %. Mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden steg antallet af maskintimer imidlertid med 3 %. Kapaciteten kan således øges ved at øge antallet af maskinarbejdstimer.
(310) Endvidere deles der ved vævningen af den pågældende vare udstyr og arbejdskraft med andre typer stoffer (polybomuld, syntetisk stof . . .). Derfor kan kapacitetsudnyttelsen tilpasses kravene på markedet. Det blev i den henseende konstateret, at der ikke er fysiske begrænsninger for produktionskapaciteten. De vigtigste omkostninger i forbindelse med indtræden på markedet eller en udvidelse inden for dette er den nødvendige kapital til indkøb af maskiner (en væv koster i gennemsnit mellem 100 000 og 150 000 ECU).
(311) Der er ikke observeret forsyningsmangel i perioden med de tidligere antidumpingforanstaltninger. Det fremgår af udviklingen i det synlige forbrug i Fællesskabet, at dette steg beskedent med 3 % mellem 1993 og 1995. Mellem 1995 og 1996 steg det ca. 9 %, sandsynligvis på grund af en kraftig stigning i importen som følge af meddelelse om antidumpingforanstaltninger. Mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden faldt det synlige forbrug beskedent med 3 %, men dette repræsenterede alligevel en stigning på 5 % i forhold til 1995.
iv) Konklusion
(312) Det konkluderes foreløbigt, at der er en stigende tendens i importen af færdigforarbejdet stof, som sandsynligvis vil fortsætte i fremtiden, uanset om der indføres antidumpingforanstaltninger eller ej. Det konkluderes også, at indførelsen af told kunne have fremskyndet denne tendens i forbindelse med bleget stof. Ifølge de foreliggende oplysninger synes der ikke at være nogen økonomisk begrundelse for en omlægning hen imod import af bleget stof som et middel til at undgå antidumpingtold på importen af ubleget stof. Det konkluderes ligeledes, at en eventuel kraftig stigning i importen af færdigforarbejdet stof vil være stærk begrænset på grund af eksistensen af særlige kontingenter for disse varer, såvel som på grund af de fordele, EF-færdigforarbejdningsvirksomhederne har komparativt set med hensyn til knowhow.
(313) Det kan således ikke anses for sandsynligt, at EF-producenterne vil være forhindret i at drage fordel at antidumpingforanstaltninger på grund af kapacitetsbegrænsninger.
(314) På baggrund af ovenstående betragtninger forventes det ikke, at en stigning i importen af færdigforarbejdet stof efter indførelse af antidumpingforanstaltninger, vil svække eventuelle fordelagtige virkninger for EF-producenterne.
e) Følgevirkningerne af at indføre foranstaltninger
(315) Følgevirkningerne af de midlertidige antidumpingforanstaltninger i perioden november 1996 og maj 1997 giver et fingerpeg om, de mulige virkninger af at indføre antidumpingforanstaltninger i denne procedure.
(316) Det kan for det første forventes, at EF-producenterne vil øge deres markedsandel i Fællesskabet som følge af et større salg. For det andet kan det forventes, at kapacitetsudnyttelsen vil stige og føre til en produktionsstigning, som vil give EF-producenterne mulighed for at nedsætte enhedsomkostningerne. Hvad angår priserne, kan der, selv om der blev observeret et vist prisfald i perioden med de tidligere midlertidige foranstaltninger, forventes en beskeden prisstigning på længere sigt, om end ikke med et beløb svarende til en eventuel told. Med hensyn til kapaciteten forventes det, at EF-producenterne vil øge kapacitetsudnyttelsen i form af en stigende produktion, hvorved de vil få mulighed for at nedbringe enhedsomkostningerne. Som konklusion kan det forventes, at EF-producenterne med stigende produktion og salg på den ene side og nedsatte enhedsomkostninger på den anden side vil kunne genskabe rentabiliteten.
f) Følgevirkningerne af ikke at indføre foranstaltninger
(317) Hvis der ikke indføres foranstaltninger, forventes det, at den nedadgående tendens, der er observeret i perioden mellem 1993 og 1996, vil fortsætte.
(318) En yderligere udhuling af EF-erhvervsgrenens rentabilitet vil bringe aktiviteterne i fare og føre til virksomhedslukninger og tab af arbejdspladser. Oplysningerne fra EF-producenterne i stikprøven viser, at tabene i de sidste tre år er blevet båret ved, at virksomhederne har trukket på reserverne. Fortsætter denne situation i fremtiden, forventes det, at virksomhederne ikke vil kunne blive ved med at være aktive i sektoren.
(319) I bomuldsindustrien udgør de ikke-integrerede væverier et alternativ til de integrerede væverier og importen af bomuldsstoffer og bidrager således til den sektors generelle fleksibilitet såvel som dens samlede konkurrencedygtighed. Forsvinder en sådan alternativ forsyningskilde, vil det få negative følger ikke bare for spinderierne, men også for industrierne i senere produktionsled som helhed.
4. Forsyningsindustrien: Spinderierne
a) Spindeindustriens situation
i) Generelle data vedrørende EF-spinderierne
(320) Den samlede produktion af bomuldsgarn i Fællesskabet (majoritets- og ikke majoritetsbomuldsstoffer) lå på ca. 805 000 tons i 1996 (9). EF-industrien i senere produktionsled udgør det vigtigste marked for den samlede garnproduktion i Fællesskabet, da den aftager ca. 95 % af produktionen.
(321) Den tilsvarende beskæftigelse omfattede 68 000 personer i 1996, heri indbefattet både integrerede og ikke-integrerede spinderier, idet beskæftigelsen i ikke-integrerede spinderier anslås til ca. 20 400 personer (10). Beskæftigelsen i forbindelse med ikke-integrerede spinderiers produktion af garn med indhold at bomuld på 85 vægtprocent og derover anslås til 9 800.
(322) Garnforbruget i Fællesskabet udgjorde ca. 1 mio. tons i 1996. Forbruget af garn med indhold af bomuld på 85 vægtprocent og derover var ca. 758 000 tons og af garn med indhold af bomuld på under 85 vægtprocent ca. 243 000 tons (11).
ii) Yderligere analyse af data vedrørende EF-spinderierne
(323) Spinderier, som besvarede spørgeskemaet vedrørende Fællesskabets interesser, nedsatte deres produktion af garn med indhold af bomuld på 85 vægtprocent og derover fra ca. 38 000 tons i 1995 til ca. 35 000 tons i 1996. De pågældende spinderier producerede både rotor- og ringspundet garn.
(324) Disse virksomheders salg i Fællesskabet faldt fra ca. 37 000 tons i 1995 til ca. 31 500 tons i 1996. Salgsværdien faldt fra ca. 107 mio. ECU i 1995 til ca. 98 mio. ECU i 1996.
(325) Mellem 1996 og skadesundersøgelsesperioden, som delvis faldt sammen med perioden med midlertidige foranstaltninger, steg produktionen fra ca. 35 000 tons til ca. 35 500 tons. Salgsmængden steg fra ca. 31 500 tons til ca. 32 600 tons. Salgsværdien steg fra ca. 98 mio. ECU til ca. 108 mio. ECU.
(326) Virksomhederne havde vejede gennemsnitlige tab på 3,7 % i 1995 og 4,6 % i 1996.
(327) Investeringerne faldt fra 8,7 mio. ECU i 1995 til ca. 5,8 mio. ECU i 1996, dvs. med ca. 33 %.
(328) De pågældende spinderiers samlede beskæftigelse faldt fra ca. 2 240 personer i 1995 til ca. 1 800 personer i 1997.
b) Følgevirkningerne af at indføre/ikke at indføre foranstaltninger
(329) Ca. 95 % af den samlede garnproduktion (henholdsvis med indhold af bomuld på 85 vægtprocent og derover og med indhold af bomuld på under 85 vægtprocent) i Fællesskabet er bestemt til EF-industrien i senere produktionsled. 44 % af det samlede forbrug i Fællesskabet af garn med indhold af bomuld på 85 vægtprocent og derover er bestemt til anvendelse i EF-væveindustrien. På baggrund af EF-garnproducenters andel (70 %) af EF-markedet for garn med indhold af bomuld på 85 vægtprocent og derover anses det, at spinderierne er afhængige af væverierne for ca. 30 % af deres produktion. Derfor vil en omfattende nedgang i EF-produktionen af den pågældende vare berøre spinderierne i væsentligt omfang.
(330) Dette fremgår også klart af udviklingen i salgs- og produktionstendenserne for de spinderier, hvis data blev yderligere analyseret, som fulgte den generelle tendens for EF-væverierne.
(331) Denne gensidige afhængighed betyder, at en nedgang i Fællesskabets produktion af den pågældende vare sandsynligvis vil berøre EF-spinderierne betydeligt. Under disse omstændigheder kan det antages, at enhver forbedring for EF-væveindustrien vil have positive virkninger for EF-spinderierne på grund af den gensidige afhængighed.
5. Integrerede producenter
a) Industriens beskaffenhed og struktur
(332) Integrerede producenter er producenter, som i deres virksomhed også tæller vævning og andre aktiviteter i tidligere og senere produktionsled helt frem til konfektionsvarer. Disse selskaber anvender deres egen produktion af ubleget bomuldsstof som råmateriale i et senere led i produktionskæden.
(333) Den samlede produktion i Fællesskabet af den pågældende vare i 1996 udgjorde 317 000 tons. En andel på ca. 224 500 tons af denne produktion kunne tilskrives de integrerede væverier.
(334) Disse integrerede væverier anslås til at beskæftige ca. 24 000 personer.
b) Følgevirkningerne af at indføre/ikke at indføre foranstaltninger
(335) Det er på den ene side blevet anført, at integrerede producenter ville have interesse i foranstaltninger, da deres færdigforarbejdede eller konfektionerede varer i øjeblikket konkurrerer med samme varer, som er fremstillet på grundlag af ublegede stoffer importeret til dumpingpriser. Hvis der ikke indføres foranstaltninger, vil de integrerede producenter fortsat skulle lide under ugunstige omkostningsbetingelser, som kunne føre til, at de helt ophørte med vævning inden for virksomheden.
(336) På den anden side er det blevet anført, at de integrerede producenter har behov for adgang til billige råvarer i deres blandede produktion af selvproduceret og importeret ubleget bomuldsstof for stadig at kunne konkurrere med konfektionsvarer, som importeres til lave priser.
(337) Følgende bør nævnes i den forbindelse:
- De integrerede producenter, som ikke importerer ubleget stof, vil kunne drage fordel af foranstaltninger, da de især konkurrerer med importvarerne, der giver andre EF-producenter mulighed for at udbyde konfektionsvarer til lavere priser.
- For de integrerede producenter, som importerer ubleget stof, vil følgevirkningerne af foranstaltninger være forskellige alt efter deres afhængighed af importerede varer fra de berørte lande.
- Konfektionerede varer som sengelinned er allerede omfattet af antidumpingforanstaltninger. Importen af sengelinned til illoyalt lave priser fra lavomkostningstredjelande udgør derfor i øjeblikket ikke nogen virkelig trussel for de integrerede producenter i forbindelse med konfektionerede varer. Det skal bemærkes, at sengelinned udgør ca. 30 % af konfektionsindustriens forbrug af den pågældende vare.
- Produktionen til internt brug af den pågældende vare udgjorde i 1996 ca. 60 % af EF-færdigforarbejdningsindustriens samlede forarbejdning af ubleget stof med indhold af bomuld på 85 vægtprocent og derover, hvilket forklarer de integrerede producenters betydning i denne sammenhæng.
6. Industrierne i senere led i produktionskæden: Færdigforarbejdnings-, konverterings-, import- og konfektionsvirksomheder
a) Færdigforarbejdningsvirksomheder
i) Den pågældende industris beskaffenhed og struktur
(338) Færdigforarbejdningsvirksomheder forarbejder ubleget stof til en færdigvare (bleget, farvet, trykt). De kan arbejde på provisionsbasis eller være integreret i en gruppe, som udfører tilhørende aktiviteter i tidligere eller senere led i produktionskæden. Virksomheder, som arbejder på provisionsbasis, får råmaterialerne fra en mellemmand - konverteringsvirksomhed - og overtager ikke ejendomsretten til stoffet.
Forholdet mellem de færdigforarbejdningsvirksomheder, der arbejder på provisionsbasis, og dem, der ikke arbejder på provisionsbasis, er blevet fastlagt på grundlag af oplysninger vedrørende Italien, som tegnede sig for ca. 35 % af de samlede færdigforarbejdningsaktiviteter i Fællesskabet i 1996. I 1994 blev 88 % af de samlede færdigforarbejdningsaktiviteter udført på provisionsbasis. Hvis det antages, at denne procentsats kan være lavere i andre lande, forekommer det rimeligt at antage, at mellem 65 % og 70 % af de samlede færdigforarbejdningsaktiviteter i Fællesskabet udføres på provisionsbasis.
Færdigforarbejdningsindustrien er en kapitalintensiv sektor, inden for hvilken der hersker en stærk priskonkurrence. Det færdigforarbejdede stof giver bredere muligheder for differentiering og højere værditilvækst, selv om det i nogle tilfælde er temmelig standardiseret (simple mønstre og farver). Det er meget modefølsomt, og der er derfor en tendens til, at mønstrene varierer fra år til år. Interesserede parter har endvidere nævnt, at følgende faktorer er vigtige for en vurdering af konkurrencedygtigheden: kvalitet, leveringstid, leveringspålidelighed, hurtig respons, (mulighed for at ændre produktet under processen), nært forhold til kunderne, serviceydelser såvel som mulighed for færdigforarbejdning af små mængder stof.
Dette forklarer, hvorfor stoffer, der færdigforarbejdes i Fællesskabet, generelt set kan forventes at fastholde en fordel sammenholdt med importerede færdigforarbejdede stoffer.
Importens indtrængen på markedet er meget svag (ca. 10 % af det samlede forbrug i 1996), hvor såkaldte lavomkostningslande tegner sig for ca. 6 % og lande som USA, Schweiz og Japan for ca. 4 %.
(339) EF-færdigforarbejdningsindustrien forarbejdede i alt ca. 533 000 tons af den pågældende vare i 1996.
(340) Forbruget i Fællesskabet af færdigforarbejdet stof i 1996 kan opdeles således:
TABELPOSITION
(341) En undersøgelse af markedet i Fællesskabet for færdigforarbejdet stof i 1996 viser kun en mindre andel for importen fra tredjelande. Importen af færdigforarbejdet stof fra de berørte lande udgjorde således ca. 4 %, idet tredjelandenes andel var 6 %. EF-færdigforarbejdningsvirksomhederne tegnede sig for 90 % af markedet i Fællesskabet for færdigforarbejdet stof.
(342) Den samlede beskæftigelse i færdigforarbejdningssektoren i 1996 blev anslået til ca. 134 000 ansatte (12). Beskæftigelsen i færdigforarbejdningssektoren svarende til produktionen af stoffer med indhold af bomuld på 85 vægtprocent og derover af enhver oprindelse blev anslået til ca. 27 000 personer. I forbindelse med dette tal bør der tages hensyn til, at importen fra de undersøgte lande kun tegner sig for 43 % af det råmateriale (ubleget stof med indhold af bomuld på 85 vægtprocent og derover), der anvendes af denne sektor.
ii) Yderligere analyse af data vedrørende EF-færdigforarbejdningsvirksomheder
(343) Analysen i dette afsnit angår oplysningerne fra de interesserede parter, der besvarede det spørgeskema, som Kommissionen udsendte for at efterprøve særlige aspekter i forbindelse med undersøgelsen vedrørende Fællesskabets interesser.
- Færdigforarbejdningsvirksomheder, som arbejder på provisionsbasis.
(344) Omsætningen i forbindelse med den pågældende vare faldt med 3,1 % mellem 1995 og 1996 og steg med 15 % mellem 1996 og 1997, hvor der var midlertidige antidumpingforanstaltninger gældende en del af tiden.
Den stofmængde, som disse virksomheder forarbejdede - udtrykt i meter - faldt med 6,7 % mellem 1995 og 1996 og steg med 7,3 % mellem 1996 og 1997.
Virksomhedernes vejede gennemsnitlige rentabilitet faldt fra 15 % i 1995 til 14 % i 1996.
Virksomhedernes samlede beskæftigelse faldt fra 1 308 personer i 1995 til 1 234 personer i 1997.
- Færdigforarbejdningsvirksomheder, som ikke arbejder på provisionsbasis (rene færdigforarbejdningsvirksomheder og virksomheder, der er integreret i konfektionsfunktioner).
(345) Omsætningen i forbindelse med færdigforarbejdningsaktiviteter vedrørende den pågældende vare faldt med ca. 1,1 % mellem 1995 og 1996, fra 180 mio. ECU til ca. 178 mio. ECU. Mellem 1996 og 1997 steg omsætningen til ca. 185 mio. ECU, dvs. med ca. 14 %.
Den færdigforarbejdede stofmængde lå stabilt på ca. 12 900 tons mellem 1995 og 1997.
Den vejede gennemsnitlige rentabilitet for disse virksomheder udviklede sig som følger mellem 1995 og 1996: for rene færdigforarbejdningsvirksomheder faldt den fra ca. 8 % til ca. 5 %; for integrerede færdigforarbejdningsvirksomheder i senere produktionsled steg rentabiliteten fra 1,1 % til 2,3 %. Det skal bemærkes, at der er tale om rentabiliteten i forbindelse med virksomhedens samlede udbytte på salg og ikke kun direkte i forbindelse med den pågældende vare/aktivitet.
Disse færdigforarbejdningsvirksomheders samlede beskæftigelse faldt fra 2 463 ansatte i 1995 til 2 339 ansatte i 1996 og 2 219 ansatte i 1997.
iii) Følgevirkningerne af at indføre antidumpingforanstaltninger
(346) Kommissionen undersøgte stigningen i priserne på ubleget bomuldsstof efter indførelsen af de tidligere midlertidige foranstaltninger.
Det fremgår af oplysningerne fra de forskellige samarbejdsvillige parter, at prisen på importeret ubleget bomuldsstof af enhver oprindelse lå på 5,6 % mellem 1996 og 1997, selv om den midlertidige told gennemsnitligt var ca. 15 %. Til beregningen af prisen anvendtes ikke oplysningerne fra en af besvarelserne: det fremgik af denne, at det pågældende selskab købte ubleget bomuldsstof til priser, som i gennemsnit faldt 3,3 % mellem 1996 og 1997; da selskabet indkøbte ca. 87 % af det ublegede stof fra kilder i EF i 1996, blev det anset for hensigtsmæssigt at holde det uden for beregningen af prisstigningen.
I samme periode faldt gennemsnitspriserne på importen fra andre tredjelande som anført i Eurostat med ca. 1 %, samtidig med at EF-producenternes priser faldt med ca. 2 % i gennemsnit. Dette modsiger påstanden om, at andre tredjelande og europæiske væverier vil benytte lejligheden til at øge deres egne priser på den pågældende vare med toldbeløbet hvis der blev indført antidumpingtold.
(347) For at vurdere følgevirkningerne af at indføre antidumpingforanstaltninger for prisen på færdigforarbejdet stof undersøgte Kommissionen først den gennemsnitlige omkostningsstigning for ubleget bomuldsstof, som solgtes til færdigforarbejdningsvirksomhederne, og dernæst omkostningerne til ubleget stof, udtrykt i procent af de samlede produktionsomkostninger for færdigforarbejdet stof.
Af besvarelserne af spørgeskemaet vedrørende Fællesskabets interesser fremgår det, at omkostningerne til importeret ubleget bomuldsstof fra de forskellige oprindelser mellem 1996 og 1997 steg med 5,6 %, og at størstedelen af stoffet havde oprindelse i de seks berørte lande.
I gennemsnit steg prisen på ubleget bomuldsstof af enhver oprindelse, som solgtes til disse færdigforarbejdningsvirksomheder, med 2,2 %. Dette modsiger visse parters påstand om, at alle priser på ubleget bomuldsstof ville stige med et beløb svarende til den indførte antidumpingtold.
Af samme besvarelser fremgår det, at omkostningerne for ubleget stof indvirker med mellem 16 % og 52 % på de samlede omkostninger for færdigforarbejdet stof, afhængigt af den værdi, der tilføjes ved de forskellige færdigforarbejdningsprocesser, idet der i gennemsnit er tale om 41 %.
Anvendelse af de to ovennævnte elementer ville automatisk have ført til en stigning i omkostningerne for færdigforarbejdet stof på 0,9 % (2,2 % ganget med 41 %).
(348) Af samme besvarelser fra færdigforarbejdningsvirksomheder, som ikke arbejder på provisionsbasis, fremgår det, at priserne på færdigforarbejdet stof steg med ca. 5,6 % mellem 1996 og 1997, hvilket faldt sammen med indførelsen af antidumpingforanstaltninger. Denne prisstigning må sammenlignes med en normal årlig prisstigning på 1-2 %.
Af ovenstående kan det med sikkerhed konkluderes, at prisstigningen på færdigforarbejdet stof har været højere end de automatiske følgevirkninger af den midlertidige antidumpingtold på omkostningerne for ubleget bomuldsstof og den normale årlige prisstigning. Dette fører til den konklusion, at færdigforarbejdningssektoren både har været i stand til at overvælte tolden på næste trin i kæden og til at øge fortjenesten.
Undersøgelsen af den gennemsnitlige fortjeneste på den pågældende vare for virksomheder, som ikke arbejder på provisionsbasis, viser således, at selv om fortjenesten faldt fra 7,4 % i 1995 til 6,1 % i 1996, steg den i forbindelse med den pågældende vare mellem 1996 og 1997 fra 6,1 % til 6,6 % i gennemsnit.
(349) Det kan for det første konkluderes, at det fulde beløb for den midlertidige antidumpingtold ikke blev overvæltet på konfektionsvirksomheder gennem omkostningerne for færdigforarbejdet stof, men snarere, at en del af tolden blev båret af importørerne, samt at for så vidt angår den del af tolden, der blev overvæltet på færdigforarbejdningsvirksomheder, overvæltede disse ikke blot deres del af tolden fuldt ud på konfektionsvirksomhederne, de forhøjede i visse tilfælde priserne yderligere. Den midlertidige told ødelagde således ikke færdigforarbejdningsvirksomhedernes evne til at fastholde eller endog øge deres fortjeneste på færdigforarbejdet stof, som indeholder den pågældende vare.
(350) Angående følgevirkningerne af de tidligere midlertidige foranstaltninger for færdigforarbejdningsvirksomheder, som arbejder på provisionsbasis, er det blevet anført, at importen af færdigforarbejdet stof vil stige, hvis der indføres antidumpingforanstaltninger, og at det vil få negative følger for disse virksomheder i form af en nedsættelse af mængden af færdigforarbejdet stof. Dette kunne igen påvirke rentabiliteten negativt og endog bringe en fortsættelse af virksomhedernes aktivitet i fare.
Oplysningerne fra færdigforarbejdningsvirksomheder, som arbejder på provisionsbasis, viser, at mængden af færdigforarbejdet stof faldt med 6 % mellem 1995 og 1996 og steg med 7,5 % i 1997 og således igen nåede op på 1995-niveauet.
Nedsættelsen af mængden af færdigforarbejdet stof i 1996 skyldes sandsynligvis i højere grad den usikkerhed, der skabtes med den tidligere antidumpingundersøgelse, end importen af færdigforarbejdet stof. I løbet af 1996 faldt importen af færdigforarbejdet stof med 4 % i forhold til 1995, og den mængde, som disse virksomheder færdigforarbejdede faldt også med ca. 6 %. På den anden side steg importen af færdigforarbejdet stof i 1997, og den mængde, som virksomhederne færdigforarbejdede, steg også med 7 %.
(351) Da en antidumpingtold ikke direkte vil give sig udslag i en automatisk stigning i omkostningerne for den færdigforarbejdede vare, og da de fleste vigtige lavomkostningskonkurrenter til EF-erhvervsgrenen er underkastet strenge begrænsninger i form af kontingenter for færdigforarbejdede stoffer, skulle der ikke være nogen reel risiko for, at disse varer trænger ind på markedet.
Det skal i den forbindelse bemærkes, at inden for sektoren for færdigforarbejdet stof er indtrængningsgraden for import fra tredjelande lavere end i alle andre tekstilsektorer, her indbefattet det bundne og det frie marked: garn 25 %, ubleget stof 43 %, konfektionsvarer 40 %, medens indtrængningsgraden for import inden for sektoren for færdigforarbejdet stof udgjorde 10 %.
iv) Konklusion
(352) På grundlag af de oplysninger, der er modtaget, må det konstateres, at følgevirkningerne af foranstaltningerne inden for sektoren ikke har foranlediget Kommissionen til at bekræfte påstandene fra interesserede parter. I 1997 var færdigforarbejdningsvirksomheder, som arbejder på provisionsbasis, således i stand til at fastholde mængden af færdigforarbejdet stof trods en vis stigning i importen af færdigforarbejdet stof. For det andet har færdigforarbejdningsvirksomheder, som ikke arbejder på provisionsbasis, og konverteringsvirksomheder været i stand til at hæve deres priser, med beløb, som lå over de automatiske virkninger af prisstigningen på ubleget stof, som importeres fra de berørte lande. Denne prisstigning har også ført til en stigning i rentabiliteten for den pågældende vare. Det viser sig også, at risikoen for, at importeret færdigforarbejdet stof skulle trænge ind på markedet, ikke udgør nogen egentlig trussel.
b) Importører-forhandlere
i) Data vedrørende repræsentative importører-forhandlere
(353) Importører-forhandlere, som besvarede spørgeskemaet vedrørende Fællesskabets interesser, tegner sig for ca. 15 % af dem samlede import fra de berørte lande, dvs. ca. 16 000 tons.
(354) Mellem 1995 og 1997 udgjorde importen af ubleget bomuldsstof fra de berørte lande henholdsvis 65 % og 67 % af den samlede import fra alle kilder. Importen fra andre tredjelande udgjorde i 1995 36 % og i 1997 33 % af den samlede import fra alle kilder. Det lader således til, i modsætning til flere fremsatte påstande, at importørerne fortsatte med at dække deres behov for ubleget stof fra de berørte lande.
(355) Disse importørers salgspriser for ubleget stof i Fællesskabet steg med ca. 9 % mellem 1996 og 1997. Det lader således til, at importørerne bar en del af tolden.
(356) Den samlede rentabilitet for selskaberne faldt fra 5 % i 1995 til 4 % i 1996.
ii) Konklusion
(357) På grundlag af erfaringerne fra den tidligere periode med midlertidige antidumpingforanstaltninger konkluderes det foreløbigt, at hvis der indføres antidumpingforanstaltninger, vil importørerne bære en del af tolden og overvælte resten på næste led i kæden, en konverteringsvirksomhed eller en uafhængig færdigforarbejdningsvirksomhed. På baggrund af muligheden for, at en del af tolden bliver overvæltet, og på grund af blandingen af varer, der importeres fra oprindelser, som er omfattet og ikke er omfattet af en eventuel antidumpingforanstaltning, kan de mulige følgevirkninger af foranstaltninger for importører-forhandlere af den pågældende vare ikke anses for at blive sådanne, at de vil kunne bringe deres økonomiske aktiviteter i fare.
c) Konfektionsvirksomheder
i) Den pågældende industris beskaffenhed og struktur
(358) Konfektionering er det stadium, hvor det færdige stof forarbejdes til en konfektionsvare, lige fra beklædning og boligtekstiler til industrivarer.
Det er det trin, hvor der tilføres den største værditilvækst, gennemsnitlig fra ca. 25 % til 70 %.
Det skønnes, at der i 1996 var ca. 390 000 personer beskæftiget i forbindelse med konfektionering af alle bomuldsstoffer.
ii) Følgevirkningerne af at indføre antidumpingforanstaltninger
(359) Nogle parter anførte, at antidumpingtold på importen af ubleget bomuldsstof fra de berørte lande ville føre til en stigning i konfektionsvirksomhedernes omkostninger med en deraf følgende forringelse af konkurrencedygtigheden i forhold til importerede konfektionsvarer.
(360) En gennemgang af flere omkostningsberegninger vedrørende forskellige konfektionsvarer forelagt af forskellige interesserede parter viser, at omkostningerne i forbindelse med det færdige stof udgør mellem 15 % og 45 % af salgspriserne, med et gennemsnit på ca. 35 %. Selv i de tilfælde, hvor omkostningerne ikke absorberes, vil priserne sandsynligvis ikke stige med mere end 2 % i gennemsnit.
(361) Nogle parter hævdede også, at en antidumpingtold på importen af ubleget bomuldsstof ville få negative virkninger for konfektionsvirksomhederne, specielt inden for boligtekstilsektoren, da denne er en stor bruger af den pågældende vare til konfektionering af artikler som sengelinned og møbelstof og lider under konkurrencen fra importen af varer fra lavomkostningstredjelande.
(362) Det er i den forbindelse værd at nævne, at en af de vigtigste boligtekstilvarer - sengelinned, som anslås at udgøre ca. 30 % af konfektioneringen af den pågældende vare - i øjeblikket er pålagt antidumpingforanstaltninger, og at den konkurrencemæssige indvirkning fra importen fra tredjelande derfor er forholdsvis begrænset.
Det konkluderes således foreløbigt, at indførelse af en antidumpingtold ikke i væsentlig grad vil have negative følger for konfektionsvirksomhedernes økonomiske situation.
d) Forbrugere
(363) Den pågældende vare er et mellemprodukt, der almindeligvis ikke sælges på detailniveauet. Det skal i særdeleshed, bemærkes at ubleget bomuld er en råvare, der undergår en række forarbejdninger, inden den sælges til forbrugeren. For at vurdere indvirkningen af antidumpingforanstaltninger på forbrugeren bør virkningerne af sådanne foranstaltninger på økonomiske aktører længere oppe i den kommercielle kæde undersøges. Som påvist ovenfor ville den negative indvirkning af foranstaltninger på færdigforarbejdningsvirksomheder og konfektionsvirksomheder ikke være væsentlig. For forbrugeren kan prisstigningen på konfektionsvarer navnlig ikke forventes at overstige prisstigningen for konfektionsvirksomheder, som blev anslået til at udgøre ca. 2 % af de samlede omkostninger i forbindelse med konfektionsvarerne.
7. Konklusioner vedrørende Fællesskabets interesser
(364) For at vurdere alle involverede interesser som foreskrevet i artikel 21 i grundforordningen undersøgte Kommissionen alle argumenter og spørgsmål, der er blevet fremført af alle berørte parter i løbet af undersøgelsen.
I analysen er der blevet lagt særlig vægt på mulige omkostninger og fordele for de vigtigste sektorer, der er berørt af proceduren: EF-producenterne, dvs. væverierne og de tidligere led i produktionskæden på den ene side og de senere industrier på den anden side, især færdigforarbejdningsvirksomhederne.
(365) Det lader til, at EF-væverierne er leve- og konkurrencedygtige, kapitalintensive og en betydelig kilde til beskæftigelse (i endnu højere grad, hvis den vurderes sammen med beskæftigelsen i spindesektoren, som er direkte forbundet med den). Sektoren er meget udsat for international konkurrence fra lav-omkostningslande; rentabiliteten er i gennemsnit dårlig, endog negativ, og vil bringe sektorens overlevelse i fare, hvis der ikke findes antidumpingforanstaltninger. Hvis denne sektor forsvinder, vil det få negative følger ikke blot for spinderierne men også for bomuldsindustrien som helhed, herunder også industrierne i senere led i produktionskæden, for hvilken den udgør en stabil og passende forsyningskilde.
(366) Angående EF-færdigforarbejdningsvirksomhederne konstaterede Kommissionen, at beskæftigelsen inden for sektoren globalt set er af tilsvarende omfang som inden for EF-væveindustrien.
(367) Sektoren er mindre udsat over for import fra lavomkostningslande på grund af komparative fordele som mønstre, kvalitet og evne til at tilpasse sig moden og rentabiliteten er almindeligvis højere, da de kommercielle risici, der er involveret, også er højere.
Det konstateredes, at den påståede risiko for tab af markedsandele som følge af et skift i importen til færdigforarbejdet stof var minimal, fordi der fandtes kontingenter, og kapaciteten i tredjelandene var begrænset.
(368) Undersøgelsen af følgevirkningerne af de midlertidige foranstaltninger for EF-væverierne og for EF-industrierne i senere led i produktionskæden viser tilpasning til markedsvilkårene på kort sigt. EF-væverierne har haft fordel af de midlertidige foranstaltninger, og det lader til, at de ikke har forhøjet deres priser med et beløb svarende til hele antidumping tolden. Det er muligt, at antidumpingforanstaltningerne på længere sigt vil give EF-industrien større fordele (kapacitetsstigning, faldende gennemsnitsomkostninger, øget fortjeneste).
Hvad angår færdigforarbejdningsvirksomhederne viste eksemplet med perioden med midlertidige foranstaltninger, at det ikke som påstået var umuligt at vælte stigningen i produktionsomkostningerne over på industrierne i de senere led i produktionskæden, og at stigningen i omkostningerne til råmaterialer blev fordelt på de forskellige trin i kæden. Priserne på ubleget stof fra de pågældende lande og fra tredjelande steg ikke i så stort omfang, at de fuldt ud afspejlede den gennemsnitlige antidumpingtold (15 %). Hvis foranstaltningerne var blevet definitivt bekræftet, er det imidlertid sandsynligt, at visse negative virkninger for EF-færdigforarbejdningsvirksomhederne ville være blevet forstærket (stigning i de berørte landes eksportpriser og måske endog en vis stigning i tredjelandenes priser).
(369) Hvad angår EF-spinderierne er disse stærkt afhængige af EF-væverierne. Enhver fordel for EF-væverierne, vil således også have positive følger for EF-spinderierne.
(370) Hvad angår konfektionsvirksomhederne udvandes følgevirkningerne af eventuelle antidumpingforanstaltninger på grund af afstanden til den pågældende vare og den høje værditilvækst i forbindelse med konfektionering.
(371) På grundlag af ovenstående faktorer har Kommissionen foreløbigt konkluderet, at der ikke er konstateret nogen tvingende grund til ikke at indføre antidumpingforanstaltninger i denne procedure.
H. MIDLERTIDIG TOLD
(372) I betragtning af de foreløbige konklusioner vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser bør der indføres midlertidige foranstaltninger for at forhindre, at dumpingimporten fra Folkerepublikken Kina, Egypten, Indien, Indonesien, Pakistan og Tyrkiet forvolder EF-erhvervsgrenen yderligere skade.
(373) I betragtning af de mange forskellige konstruktioner fra de seks lande er Kommissionen af den opfattelse, at den mest hensigtsmæssige form for antidumpingforanstaltning er en værditold.
(374) Med henblik på fastsættelsen af størrelsen af den midlertidige told er der taget hensyn til de fastlagte dumpingmargener og den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen. Eftersom de hovedsagelig er forvoldt skade i form af manglende muligheder for at foretage prisforhøjelser, tab af markedsandele og utilstrækkelig rentabilitet, er det for at afhjælpe skaden påkrævet, at EF-producenterne bringes i en position, hvor det er muligt at hæve priserne til et fortjenstgivende niveau uden at formindske salget. For at nå dette mål bør priserne på importen fra de pågældende seks lande forhøjes i overensstemmelse hermed.
(375) Med henblik på at fastsætte størrelsen af den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, der er forvoldt af dumpingimporten, må der først fastsættes en rimelig minimumsfortjeneste inden skat, som er nødvendig for at EF-producenterne fortsat kan være konkurrencedygtige. En fortjenstmargen på 80 % må betragtes som et passende minimum, som EF-erhvervsgrenen med rimelighed kunne forvente at opnå, hvis der ikke fandt skadelig dumping sted, idet der herved også er taget hensyn til erhvervsgrenens behov for langsigtede investeringer.
(376) For at beregne skadestærskelen, dvs. prisunderbud, blev den vejede gennemsnitlige nedgang i fortjenesten for EF-producenterne i stikprøven i undersøgelsesperioden sammen med ovennævnte minimumsfortjeneste inden skat lagt til EF-producenternes konstaterede salgspriser. Den gennemsnitlige skadesmargen blev derefter fastsat i procent af prisen, cif Fællesskabets grænse.
(377) I de tilfælde, hvor de fastlagte dumpingmargener for en bestemt eksporterende producent er lavere end den tilsvarende eksportprisforhøjelse, der er nødvendig for at afhjælpe skaden som beregnet ovenfor, bør den midlertidige told begrænses til den fastlagte dumpingmargen.
(378) Antidumpingtolden for selskaber, som samarbejdede med Kommissionen, men ikke indgik i stikprøven, bør være lig med den gennemsnitlige dumpingmargen for selskaberne i stikprøven, vejet med eksportomsætningen til Fællesskabet som vægtningsgrundlag, undtagen for Tyrkiet, hvor tolden blev fastlagt på grundlag af skadestærskelen, og undtagen for Indonesien, hvor tolden blev fastlagt på grundlag af klagen.
(379) Antidumpingtolden for ikke-samarbejdsvillige selskaber bør fastsættes på grundlag af den højeste beregnede dumpingmargen for et selskab i stikprøven, undtagen for Tyrkiet, hvor der på grund af det lave samarbejdsniveau anvendtes den type, der var genstand for den største dumping og som blev solgt i repræsentative mængder af den eksportør, der havde den højeste dumpingmargen.
I. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
(380) I overensstemmelse med artikel 47, stk. 2, i tillægsprotokollen til associeringsaftalen mellem Fællesskabet og Tyrkiet indbragte Kommissionen sagen for Associeringsrådet EF-Tyrkiet den 11. juli 1997, fordi der var blevet indledt en antidumpingundersøgelse mod de tyrkiske eksportører. Da Associeringsrådet ikke har truffet nogen afgørelse inden for fristen på tre måneder efter tidspunktet for forelæggelsen af sagen, indfører Kommissionen nu midlertidige antidumpingforanstaltninger på importen af den pågældende vare med oprindelse i Tyrkiet i overensstemmelse med ovennævnte artikel og artikel 7 i grundforordningen.
(381) Af hensyn til en rimelig forvaltning bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de berørte parter kan tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Det bør endvidere anføres, at alle undersøgelsesresultater med henblik på denne forordning er foreløbige og eventuelt skal tages op til yderligere undersøgelse med henblik på indførelse af enhver endelig told, som Kommissionen måtte foreslå -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af ubleget stof af bomuld, henhørende under ex KN-kode 5208 11 90 til 5208 19 og 5209 11 til 5209 19 (Taric-kode 5208 11 90 90, 5208 12 11 90, 5208 12 13 90, 5208 12 15 90, 5208 12 19 90, 5208 12 91 90, 5208 12 93 90, 5208 12 95 90, 5208 12 99 90, 5208 13 00 90, 5208 19 00 90, 5209 11 00 90, 5209 12 00 90, 5209 19 00 90) og med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Indien, Indonesien, Pakistan, Egypten og Tyrkiet.
2. Den midlertidige antidumpingtold der finder anvendelse på nettoprisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, fastsættes således for varer med oprindelse i de anførte lande:
TABELPOSITION
3. Uanset stk. 2 gælder følgende antidumpingtoldsatser for de producenter/eksportører, der er anført i bilag I:
TABELPOSITION
4. Uanset stk. 2 gælder følgende antidumpingtoldsatser for de nedenfor anførte selskaber:
TABELPOSITION
TABELPOSITION
TABELPOSITION
TABELPOSITION
5. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
6. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af de varer, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
1. Varer tariferet under de i artikel 1, stk. 1, nævnte KN-koder, som er vævet på væve, der udelukkende er hånd- eller foddrevne, er fritaget fra den told, der indføres ved artikel 1 (Taric-koder 5208 11 90 10, 5208 12 11 10, 5208 12 13 10, 5208 12 15 10, 5208 12 19 10, 5208 12 91 10, 5208 12 93 10, 5208 12 95 10, 5208 12 99 10, 5208 13 00 10, 5208 19 00 10, 5209 11 00 10, 5209 12 00 10, 5209 19 00 10).
2. Den i stk. 1 omhandlede fritagelse indrømmes kun varer, der ved deres overgang til fri omsætning i Fællesskabet er ledsaget af enten
a) et certifikat fra de kompetente myndigheder i oprindelseslandet, som svarer til modellen i bilag II, eller
b) et certifikat udstedt i henhold til artikel 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 3030/93 (13).
3. Certifikater udstedt i henhold til stk. 2, litra a), er kun gyldige, hvis oprindelseslandene har underrettet Kommissionen om navnene og adresserne på de regeringsmyndigheder på deres område, som er bemyndiget til at udstede disse certifikater, sammen med prøver på stempler anvendt af disse myndigheder og navnene og adresserne på de relevante regeringsmyndigheder, som er ansvarlige for kontrollen af certifikaterne. Stemplerne er gyldige fra den dato, hvor Kommissionen modtager prøverne.
4. Certifikater udstedt i henhold til stk. 2 er kun gyldige, hvis de fremlægges med valgmulighed a) og c) i rubrik 11 udstreget, og hvis de attesterer, at de pågældende varer svarer til beskrivelsen i valgmulighed b).
5. De relevante gennemførelsesbestemmelser til Fællesskabets toldkodeks og navnlig bestemmelserne vedrørende administrativt samarbejde i artikel 93, 93 a) og 94 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (14), som ændret ved forordning (EF) nr. 12/97 (15), finder tilsvarende anvendelse.
Artikel 3
I medfør af artikel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de berørte parter inden for en frist på 15 dage fra datoen for nærværende forordnings ikrafttræden tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen.
I medfør af artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de berørte parter inden for en frist på en måned fra datoen for nærværende forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til anvendelsen heraf.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den finder anvendelse for en periode på seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. april 1998.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 773/98,
annettu 7 päivänä huhtikuuta 1998,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansantasavallasta, Egyptistä, Intiasta, Indonesiasta, Pakistanista ja Turkista peräisin olevien valkaisemattomien puuvillakankaiden tuonnissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2331/96 (2), ja erityisesti sen 7 artiklan 1 kohdan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
(1) Komissio ilmoitti 11 päivänä heinäkuuta 1997 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (3), jäljempänä `menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus` tiettyjen Kiinan kansantasavallasta, Egyptistä, Intiasta, Indonesiasta, Pakistanista ja Turkista peräisin olevien valkaisemattomien puuvillakankaiden tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta ja pani asiaa koskevan tutkimuksen vireille.
(2) Menettely aloitettiin valituksen perusteella, jonka Euroopan yhteisön puuvilla- ja liitännäistekstiiliteollisuuden komitea (Eurocotom) oli jättänyt sellaisten yhteisön tuottajien puolesta, jotka edustivat suurta osaa yhteisön samankaltaisen tuotteen tuotannosta. Tässä yhteydessä yhteisön tuotanto viittaa tarkasteltavana olevan tuotteen muita kuin kytkösmarkkinoita varten tarkoitettuun tuotantoon.
(3) Tarkasteltavana olevan tuotteen muut kuin kytkösmarkkinat muodostuvat valkaisemattomien puuvillakankaiden myynnistä muilla kuin kytkösmarkkinoilla, eli yhteisön kutomoiden myynnistä riippumattomille ostajille. Sen sijaan kytkösmarkkinat muodostuvat integroidun ryhmittymän sisällä tapahtuvista kauppatoimista, eli silloin, kun kyseinen ryhmittymä kutoo valkaisematonta puuvillaa ja seuraavassa tuotantovaiheessa viimeistelee tai sovittaa kankaan.
Kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut, yhteisön toimielinten käytäntönä on sulkea pois kytkösmarkkinoilla tapahtunut myynti vahinkoa koskevasta tutkimuksesta silloin, kun kytkösmarkkinat ja muut kuin kytkösmarkkinat ovat selvästi erillään toisistaan. Kytköstuotanto ei kilpaile suoraan samankaltaisen tuotteen tuonnin kanssa, koska sitä ei myydä muilla kuin kytkösmarkkinoilla.
Vahinkoa koskevassa tutkimuksessa tarkastellaan yhteisön tuotannonalaa sellaisena, kuin se on määriteltynä asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä `perusasetus`, 4 artiklassa, eli kytkösmarkkinoilla tapahtuvaa myyntiä lukuun ottamatta, ja 4 artiklassa viitataan 5 artiklan 4 kohtaan, jossa säädetään valituksen tekijöiden osuutta koskevista säännöistä, mistä seuraa, että valituksen tekijöiden osuutta koskeva vaatimus on arvioitava suhteessa muilla kuin kytkösmarkkinoilla myytyyn tuotantoon.
Valituksessa esitettiin riittävät todisteet edellä mainituista maista peräisin olevan tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta; nämä todisteet katsottiin riittäviksi oikeuttamaan menettelyn aloittaminen.
(4) Komissio ilmoitti virallisesti asiasta tuottajille, viejille ja tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä viejämaiden edustajille ja valituksen tekijälle ja antoi asianomaisille osapuolille mahdollisuuden esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa annetussa määräajassa.
(5) Tietyt asianomaisissa maissa toimivat tuottajat/viejät ilmoittivat kantansa. Kaikille pyynnön esittäneille osapuolille annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.
(6) Koska valitukselle nimenomaisen tukensa ilmaisseiden, yhteisössä tarkasteltavana olevaa tuotetta tuottavien yhteisön tuottajien määrä oli suuri, katsottiin tarkoituksenmukaiseksi käyttää otantamenetelmää sekä lähettää kyselylomakkeet yhteisön tuottajista valitulle edustavalle otokselle ja vastaanottaa niiltä yksityiskohtaisia tietoja perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(7) Koska asianomaisten vientimaiden tuottajien/viejien määrä oli suuri, otantamenetelmää käytettiin niidenkin osalta, ja komissio lähetti kyselylomakkeet tuottajista/viejistä valitulle edustavalle otokselle ja sai niiltä yksityiskohtaisia tietoja.
(8) Sellaisten etuyhteyttä vailla olevien tuojien määrä, jotka olivat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetuissa määräajoissa ja jotka halusivat toimia yhteistyössä oli liian suuri tutkittavaksi käytettävissä olevassa ajassa. Näin ollen komissio päätti käyttää otosta etuyhteyttä vailla olevista tuojista. Etuyhteyttä vailla olevia tuojia pyydettiin toimittamaan vuotta 1996 koskevat tiedot liikevaihdosta, ostoista ja työllisyydestä sekä koko yrityksen että tarkasteltavana olevan tuotteen osalta; näiden tietojen perusteella komissio valitsi otokseen kahdeksan riippumatonta tuojaa, jotka toimivat kolmessa jäsenvaltiossa, eli Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa ja Italiassa ja joita pidettiin edustavimpina tuontimäärien perusteella. Kyselylomakkeet lähetettiin otokseen kuuluville etuyhteyttä vailla oleville tuojille. Neljä vastausta saatiin määräajoissa.
(9) Asianomaisia osapuolia pyydettiin esittämään huomautuksensa otannasta ja otokseen valituista yrityksistä. Asianomaiset osapuolet eivät esittäneet merkittäviä huomautuksia kyseisestä lähestymistavasta.
(10) Otokseen valittiiin seuraavat etuyhteyttä vailla olevat tuojat:
- Yhdistynyt kuningaskunta:
- Broome & Wellington;
- Joshua Wardle Ltd;
- Premier Textiles Ltd;
- Claremont Fabrics;
- Saksa:
- Itochu Deutschland GmbH;
- KLW Textilvertrieb GmbH;
- G. Koppermann & Co. GmbH;
- Italia:
- New Nicoltex SRL.
(11) Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin ja vahingon alustavan määrittelyn kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja suoritti tutkimuksia seuraavien yritysten toimitiloissa:
a) Yhteisön tuottajat:
- Saksa:
- Ettlin Gesellschaft für Spinnerei und Weberei AG;
- Velener Textilwerke Grimmelt Wevers & Co.GmbH;
- H. Hecking Söhne;
- F. A. Kümpers GmbH & Co;
- Italia:
- Tessiture Niggeler & Küpfer SpA;
- Standartela SpA;
- Ranska:
- Ets. des Fils de V. Perrin;
- Tenthorey;
- SA HGP GAT;
- Fil. et Tis. de Saulxures;
- Espanja:
- Hilados y Tejidos Puigneró, S.A.;
- Portugali:
- Incotex - Indústria e Comércio de Têxteis, Lda;
- Belgia:
- Le Compte Textielfabrieken NV;
b) Tuottajat/viejät
- Egypti
- Misr Spinning and Weaving Co., Mehalla el-Kubra;
- Misr Fine Spinning and Weaving Co., Kafr el-Dawar;
- Misr El Amria Spinning and Weaving Co., Alexandria;
- Intia
- Century Textiles & Industries Ltd., Bombay;
- Mafatlal Industries Limited, Bombay;
- Coats Viyella India Ltd., Bangalore;
- Vardhman Spinning & General Mills Ltd., Ludhiana;
- Virudhunagar Textile Mills Ltd;
- Indonesia
- PT Argo Pantes, Jakarta;
- PT Daya Manunggal, Jakarta;
- PT Eratex, Jakarta;
- PT Apac Inti Corpora, Jakarta;
- PT Eratex Djaja, Surabaya;
- Pakistan
- Lucky Textile Mills, Karachi;
- Diamond Fabrics Ltd, Sheikhupura, Lahore;
- Nishat Mills Ltd, Faisalabad;
- Kohinoor Raiwind Mills Ltd, Lahore;
- Kohinoor Weaving Mills Ltd, Lahore;
- Turkki
- Birlik Mensucat Ticaret ve Sanayi Isletmesi A.S. Kayseri ("Birlik Mensucat"), Kayseri;
- Söktas Pamuk ve Tarim Ürünlerini Degerlendirme Ticaret ve Sanayi A.S. ("Söktas"), Söke;
- Tureks;
- Teksmobili;
- Alfa.
(12) Polkumyynnin määritystä koskeva tutkimusajanjakso käsitti 1 päivän tammikuuta 1996 ja 30 päivän kesäkuuta 1997 välisen ajanjakson. Vahinkoa koskeva tutkimus käsitti 1 päivän tammikuuta 1993 ja 30 päivän kesäkuuta 1997 välisen ajanjakson.
B. TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(13) Menettely koskee litteäksi kudottuja valkaisemattomia puuvillakankaita, joissa on vähintään 85 painoprosenttia puuvillaa, eli yksinkertaisella kutomakoneella suoraan kulmaan punotusta tekstiililangasta saadusta puuvillasta tehtyjä kankaita, jotka on tarkoitettu ensisijaisesti vaatetus-, liinavaate- ja huonekaluteollisuuden käyttöön ja jotka tällä hetkellä luokitetaan CN-koodeihin 5208 11 90- 5208 19 ja 5209 11-5209 19.
(14) Tätä tuotetta valmistetaan lajiltaan ja rakenteeltaan monessa eri muodossa, jotka määritellään seuraavien tekijöiden yhdistelmänä: valmistuksessa käytetyn langan numero (paino), sekä loimen että kuteen säikeiden lukumäärä ja tapa, jolla langat on punottu.
(15) Kaikki tarkasteltavana olevan tuotteen lajit valmistetaan periaatteessa samoilla koneilla, ja ne voidaan yleensä valmistaa tilauksesta.
(16) Useita pyyntöjä on esitetty tiettyyn lajiin kuuluvien valkaisemattomien puuvillakankaiden jättämiseksi menettelyn ulkopuolelle. Näissä pyynnöissä viitataan erityisiin käyttötarkoituksiin tai rakenteisiin, joista osaa ei väitteen mukaan valmisteta yhteisössä. Nämä pyynnöt koskevat muun muassa rengaskehruumenetelmällä kehrätystä langasta (tavanomaisesta langasta) valmistettuja kankaita, käsipuilla valmistettuja kankaita, jacquard- ja joustokankaita, kirjontaan tarkoitettuja kankaita ja vähemmän kuin 100 g/m2 painavia kankaita.
a) Rengaskehruumenetelmällä kehrätystä langasta valmistetut puuvillakankaat
(17) Tietyt osapuolet väittivät, että rengaskehruumenetelmällä kehrätystä langasta valmistettuja kankaita olisi pidettävä eri tuotteena kuin avopäälangalla valmistetut kankaat, koska ne eroavat toisistaan kestävyydeltään. Väitettiin myös, että rengaskehruumenetelmällä kehrätystä langasta valmistetut kankaat olisi jätettävä menettelyn ulkopuolelle, koska niitä ei valmisteta yhteisössä.
(18) Komissio totesi kuitenkin, että rengaskehruumenetelmällä kehrätystä langasta ja avopäälangasta valmistetut kankaat ovat samanlaisia perusominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan, koska kestävyyteen perustuvia eroja ei voida pitää merkittävinä. Tämän lisäksi otokseen kuuluvilta yhteisön tuottajilta saaduista tiedoista ilmeni, että rengaskehruumenetelmällä kehrätystä langasta valmistettuja kankaita tuotetaan yhteisössä. Tämän vahvistivat yhteisön etua koskevaan tutkimukseen osallistuvat kehräämöt, joista 50 prosenttia tuottaa rengaskehruumenetelmällä kehrättyä lankaa. Näin ollen rengaskehruumenetelmällä kehrätystä langasta valmistettujen kankaiden jättämistä menettelyn ulkopuolelle ei voida tässä vaiheessa hyväksyä.
b) Käsipuilla valmistetut puuvillakankaat
(19) Käsipuilla valmistetut kankaat ovat yksinomaan käsillä tai jaloilla käytettävillä kangaspuilla kudottuja kankaita. Vaikka erilaisten tuotantomenetelmien käyttö ei sinänsä vaikuta tuotteen määritelmään, käsipuilla valmistetut tuotteet eroavat fyysisiltä ominaisuuksiltaan muista valkaisemattomista puuvillakankaista erityisesti sen vuoksi, että niiden kudosrakenne on epätasaisempi ja löysempi ja että niiden leveys on rajoitettu (yleensä vähemmän kuin 1 metri). Tämä ero johtaa siihen, että kuluttajilla on erilainen käsitys käsipuilla valmistetuista tuotteista; tätä käsitystä vahvistaa se, että käsipuilla valmistettuja tuotteita myydään usein erityisten myyntikanavien kautta, jotka eroavat yhteisön tuottajien ja viejien muiden tuotteidensa osalta käyttämistä kanavista.
(20) Tämän vuoksi komissio päätteli alustavasti, että käsipuilla valmistetut kankaat olisi jätettävä menettelyn ulkopuolelle ja vapautettava tulleista edellyttäen, että niiden mukana on viejämaan toimivaltaisten viranomaisten antama todistus siitä, että tuotteet on valmistettu käsipuilla.
c) Jacquard- ja joustopuuvillakankaat
(21) Tietyt osapuolet väittivät, että jacquard- ja joustokankaita olisi pidettävä erillisenä tuotteena. Näiden kahden erityisrakenteen ("jacquard" ja "jousto") tutkimuksesta ilmeni, että ne sisältävät vähintään 85 prosenttia puuvillaa. Tämän vuoksi niiden katsottiin kuuluvan menettelyn soveltamisalaan.
d) Kirjontaan tarkoitetut valkaisemattomat puuvillakankaat
(22) Lisäksi väitetiin, että kirjontaan tarkoitetut valkaisemattomat puuvillakankaat olisi jätettävä menettelyn ulkopuolelle niiden erityisten fyysisten ominaisuuksien ja erityisen käyttötarkoituksen vuoksi. Komissio totesi alustavasti, että useimmat alan yritykset käyttävät vähemmän kuin 100 g/m2 painavia kankaita, jotka kuuluvat erityisen CN-koodiin ja jotka ovat samanlaisia sideharson kanssa. Sideharso ei kuulu sen valituksen piiriin, jonka perusteella nykyinen menettely aloitettiin. Olisi huomattava, että sideharsoja käytetään ainoastaan lääkinnällisiin tarkoituksiin, kun taas vähemmän kuin 100 g/m2 painavia valkaisemattomia puuvillakankaita voidaan myös käyttää muihin tarkoituksiin kuin kirjontaan. Koska kyseiset tuotteet ovat ilmeisesti vaihdettavissa keskenään, katsotaan alustavasti, että kirjontaan tarkoitettujen valkaisemattomien puuvillakankaiden fyysisiä perusominaisuuksia ei voida pitää niin erilaisina muihin tarkoituksiin käytettävän kankaan ominaisuuksia verrattuina, että ne voitaisiin jättää menettelyn ulkopuolelle. Näitä kysymyksiä tutkitaan edelleen.
e) Vähemmän kuin 100 g/m2 painavat valkaisemattomat puuvillakankaat
(23) Väitettiin, että vähemmän kuin 100 g/m2 painavat kankaat olisi jätettävä menettelyn ulkopuolelle, koska ne ovat samanlaisia sideharson kanssa. Komissio päätteli alustavasti, että tämän tuotteen jättäminen menettelyn ulkopuolelle ei vaikuta mahdolliselta, koska sillä on samat fyysiset perusominaisuudet ja yleinen käyttötarkoitus kuin enemmän kuin 100 g/m2 painavilla valkaisemattomilla puuvillakankailla. Tätä seikkaa tutkitaan tarkemmin.
f) Muut menettelyn ulkopuolelle jättämistä koskevat pyynnöt
(24) Muut tämän menettelyn ulkopuolelle jättämistä koskevat pyynnöt eivät olleet riittävästi perusteltuja tai ne koskivat tuotteita, jotka vastasivat tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmää fyysisten perusominaisuuksien, yleisten käyttötarkoituksien ja kuluttajien käsityksen osalta.
2. Samankaltainen tuote
(25) Komissio totesi, että yhteisön tuotannonalan tuottamat ja yhteisön markkinoilla myydyt valkaisemattomat puuvillakankaat olivat samanlaisia asianomaisissa maissa valmistettujen ja yhteisön markkinoille vietyjen tai kotimaan markkinoilla myytyjen valkaisemattomien puuvillakankaiden kanssa sekä verrattavissa niihin (4).
(26) Tietyt osapuolet väittivät, että yhteisön tuotannonalan tuottamat ja myymät sekä asianomaisissa viejämaissa tuotetut ja yhteisöön viedyt valkaisemattomat puuvillakankaat eivät ole keskenään verrattavissa. Väitteen mukaan asianomaisista maista tuodaan huonolaatuisia peruskäyttöön tarkoitettuja kankaita, kun taas yhteisössä valmistetaan pitkälle kehitettyjä erikoistuotteita.
(27) Tässä yhteydessä olisi muistettava, että komission vakiokäytäntönä on katsoa, että samanlaisten fyysisten perusominaisuuksien omaavien tuotteiden väliset laatuerot eivät yleensä vaikuta samankaltaisen tuotteen olemassaolon määrittämiseen.
(28) Tämän lisäksi yhteisön tuotannonalan valmistamat ja/tai tarjoamat kankaat näyttävät vastaavan suurelta osin asianomaisista maista tuotuja kankaita. Tämän vuoksi tässä vaiheessa ei voida ilmeisesti päätellä, että yhteisössä valmistetut tuotteet eroaisivat ratkaisevasti asianomaisista maista tuoduista tuotteista. Asiaa tutkitaan kuitenkin edelleen.
(29) Näin ollen komissio päätteli, että Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Indonesiasta, Egyptistä, Pakistanista ja Turkista viedyt valkaisemattomat puuvillakankaat ovat perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita yhteisön tuottajien yhteisössä valmistamien valkaisemattomien puuvillakankaiden kanssa.
C. POLKUMYYNTI
1. Viejät ja tuottajat alkuperämaissa
a) Otanta
(30) Ottaen huomioon asianomaisten maiden viejien suuren lukumäärän komissio päätti soveltaa otantamenetelmää perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti.
(31) Jotta komission yksiköt voisivat päättää otoksen valinnasta, viejiä ja niiden puolesta toimivia edustajia pyydettiin ilmoittautumaan kolmen viikon kuluessa menettelyn aloittamisesta ja toimittamaan joitakin perustietoja kotimaisen myynnin ja viennin liikevaihdostaan tutkimusajanjakson osalta. Komission yksiköt ottivat yhteyttä asianomaisten maiden viranomaisiin.
b) Yhteistyössä toimineet yritykset
(32) Maittain jaettu luettelo otokseen kuulumattomista yhteistyössä toimineista yrityksistä on liitteessä I.
(33) Liitteessä I luetelluille yrityksille, joita ei valittu otokseen, ilmoitettiin, että niille vahvistettaisiin otoksen polkumyyntimarginaalin ja polkumyyntitullin asianomaisen maan keskiarvo, jos sellaisia sovellettaisiin, painotettuna yhteisöön tapahtuvan viennin liikevaihdon perusteella lukuun ottamatta Kiinaa ja Egyptiä, joiden osalta laskettiin kaikille viejille yhteinen marginaali.
c) Otoksen valinta
(34) Kiinan kansantasavallan, Egyptin, Indonesian, Turkin ja Pakistanin osalta otoksen valinta tehtiin asianomaisten yritysten, järjestöjen ja/tai hallitusten edustajien kanssa sovitulla tavalla.
(35) Indonesialaiset viejät vastustivat varalla olevan yrityksen (yritys, jolla korvataan otokseen valittu yritys, joka ei sittemmin toimi riittävästi yhteistyössä komission jälkeen) valitsemista, ja niille ilmoitettiin, että asia ei aiheuttanut ongelmia edellyttäen, että kaikki pääotokseen kuuluvat yritykset toimivat yhteistyössä riittävässä määrin.
(36) Intialaisten viejien kanssa ei päästy sopimukseen, sillä ne kieltäytyivät hyväksymästä tärkeimmän viejän sisältymistä otokseen. Tämän vuoksi komissio hyväksyi Intialaisten viejien ehdottamien viejien valinnan, mutta sisällytti tärkeimmän viejän lopulliseen otokseen.
(37) Otokseen valituille yrityksille, jotka toimivat täysin yhteistyössä tutkimuksen yhteydessä, laskettiin yksilöllinen polkumyyntimarginaali ja määrättiin yksilöllinen tulli. Jos kaksi keskenään etuyhteydessä olevaa yritystä kuuluu otokseen, niihin sovelletaan yhteistä polkumyyntimarginaalia, joka määritetään kummankin yrityksen yksilöllisen polkumyyntimarginaalin painotetun keskiarvon perusteella. Jos vain toinen yrityksistä valitaan, sen polkumyyntimarginaalia sovelletaan myös siihen etuyhteydessä oleviin yhteistyössä toimiviin yrityksiin.
(38) Komissio valitsi yrityksiä varalle Egyptin, Intian ja Pakistanin osalta. Otokseen ainoastaan varalle valituille yrityksille ilmoitettiin, että vaikka niiden oli vastattava komission kyselylomakkeeseen, niiden vastauksia tutkittaisiin ainoastaan, jos yksi tai useampi otokseen valituista yrityksistä kieltäytyy toimimasta yhteistyöstä, minkä vuoksi se ei olisi enää edustava. Niille ilmoitettiin myös, että niille vahvistetaan otoksen polkumyyntimarginaalin ja polkumyyntitullin asianomaisen maan keskiarvo, jos sellaisia sovellettaisiin, jollei niitä valita otokseen kuuluvan yrityksen tilalle, missä tapauksessa niille vahvistetaan yksilöllinen polkumyyntitulli.
(39) Indonesian osalta P.T. Tyfountex -niminen yritys kieltäytyi hyväksymästä valintaansa varaotokseen, joten sille ilmoitettiin, että sitä pidetään yhteistyöstä kieltäytyneenä yrityksenä.
(40) Komission yksiköt lähettivät kyselylomakkeet seuraaville otokseen lopullisesti valituille yrityksille:
TAULUKON PAIKKA
d) Yksilöllinen tarkastelu otannan yhteydessä
(41) Komissio sai määräajassa yhdeksän yksilöllistä tarkastelua koskevaa pyyntöä, joista viisi oli varustettu perusasetuksen 17 artiklan 3 kohdassa vaaditulla vastauksella kyselylomakkeeseen.
(42) Pyyntöjen tarkastelun jälkeen ja ottaen huomioon perusasetuksen 17 artiklan 3 kohdan komissio päätteli, että se ei voinut myöntää yksilöllistä tarkastelua tämän menettelyn yhteydessä. Tämä päätös perustui siihen, että yksittäisistä tutkimuspyynnöistä johtuvan kasvavan työmäärän vuoksi komissio ei olisi voinut saattaa tutkimusta päätökseen perusasetuksessa säädetyssä määräajassa. Asianomaisille yrityksille ilmoitettiin asiasta ja niitä pyydettiin esittämään huomautuksensa.
(43) Yrityksiä, jotka olivat jättäneet kyselylomakkeeseen täydellisen vastauksen 37 päivän kuluessa menettelyn aloittamisesta tai olivat ilmoittautuneet otoksen valintaa varten asetetun kolmen viikon määräajan kuluessa, mutta joiden yksilöllistä tarkastelua koskeva pyyntö oli hylätty, pidettiin yhteistyössä toimineina yrityksinä ja niihin sovellettiin otoksen osalta vahvistettujen polkumyyntimarginaalin ja polkumyyntitullin keskiarvoa.
2. Menetelmät
a) Samaan ryhmittymään kuuluvat yritykset
(44) Komission käytäntönä on ollut pitää keskenään etuyhteydessä olevia tai samaan ryhmittymään kuuluvina yrityksiä johdonmukaisesti yhtenä ainoana yksikkönä ja määrittää niille sen vuoksi yksi ainoa polkumyyntimarginaali. Yksilöllisten polkumyyntimarginaalien laskeminen voisi rohkaista kiertämään polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä (ja siten tehdä ne tehottomiksi) antamalla keskenään etuyhteydessä oleville tuottajille mahdollisuuden ohjata yhteisöön suuntautuva vientinsä sen yrityksen kautta, jonka polkumyyntimarginaali on alhaisin. Otokseen ja johonkin ryhmittymään kuuluvien yritysten osalta todettuja polkumyyntimarginaaleja sovellettiin tämän vuoksi samaan ryhmittymään kuuluviin ja otokseen kuulumattomiin yrityksiin, jotka tuottivat ja myivät tarkasteltavana olevaa tuotetta.
(45) Saman periaatteen mukaisesti kahden otokseen valitun, Indonesiassa sijaitsevan ja saman ryhmittymään kuuluvan yrityksen katsottiin myös muodostavan yhden ainoan yksikön. Myös kahden otokseen valitun, Pakistanissa sijaitsevan ja keskenään etuyhteydessä olevan yrityksen katsottiin muodostavan yhden ainoan yksikön.
b) Normaaliarvo
i) Edustavuus
(46) Komission yksiköt tutkivat ensiksi, oliko jokaisen yrityksen harmaan puuvillakankaan kotimaan myynti edustava. Myyntiä pidettiin edustavana, jos sen määrä oli vähintään 5 prosenttia yhteisöön myytäväksi tarkoitetun viennin määrästä.
ii) Lajien vertailukelpoisuus
(47) Tuotteen lajien suuren lukumäärän johdosta asianomaisissa maissa tuotetut harmaat puuvillakankaat luokiteltiin tuotetarkastusnumerolla rakenteensa perusteella. Tuotetarkastusnumerot sisältävät tiedot langan numerosta (tai painosta) sekä loimen ja kuteen säikeiden lukumäärästä. Numero sisältää myös kudosrakennetta koskevat tiedot. Numerosta ilmenee myös, vietiinkö kyseistä lajia vai myytiinkö sitä kotimaan markkinoilla sekä tuotteen aiottu käyttötarkoitus (valkaisu, taskutus ja painanta) laadun mukaan.
(48) Koska harmaiden puuvillakankaiden eri lajit ja laadut eivät eronneet toisistaan fyysisiltä perusominaisuuksiltaan, komission yksiköt totesivat, että kotimaan myyntiin ja vientiin tarkoitetut lajit olivat perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita ja keskenään verrattavissa, jos niillä oli sama tarkastusnumero. Tämän perusteella Intian kotimaan markkinoilla myydyt ja kiinalaisten yritysten viemät lajit olivat keskenään verrattavissa.
(49) Näin ollen komission yksiköt totesivat, että saman tuotetarkastusnumeron omaavat kotimaan myyntiin ja vientiin tarkoitetut lajit olivat keskenään vertailukelpoisia tuotteita.
iii) Lajikohtainen edustavuus
(50) Tietyn lajin kotimaan myynnin määrä katsottiin riittävän edustavaksi, jos kyseiseen lajiin kuuluvien harmaiden puuvillakankaiden myynnin määrä kotimaan markkinoilla oli vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana vähintään viisi prosenttia verrattavissa olevan lajin yhteisöön vietäväksi tarkoitetun myynnin määrästä.
iv) Tavanomaisen kaupankäynnin määrittäminen
(51) Komission yksiköt tutkivat tämän jälkeen, voitiinko kunkin puuvillakangaslajin kotimaan myynnin katsoa tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä, tarkastelemalla sitä, missä määrin kyseisen lajin myynti oli ollut kannattavaa:
- tapauksissa, joissa laskennallisten tuotantokustannusten kanssa yhtä korkealla tai korkeammalla nettohinnalla myytyjen harmaiden puuvillakankaiden määrä oli suurempi kuin 80 prosenttia koko myynnin määrästä, normaaliarvo määritettiin vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana tapahtuneen kannattavan ja kannattamattoman kotimaisen myynnin hintojen painotetun keskiarvon perusteella,
- tapauksissa, joissa laskennallisten tuotantokustannusten kanssa yhtä korkealla tai korkeammalla nettohinnalla myytyjen harmaiden puuvillakankaiden määrä oli pienempi kuin 80 prosenttia, mutta suurempi kuin 10 prosenttia koko myynnin määrästä, normaaliarvo määritettiin ainoastaan kannattavan kotimaisen myynnin hintojen painotetun keskiarvon perusteella,
- tapauksissa, joissa laskennallisten tuotantokustannusten kanssa yhtä korkealla tai korkeammalla nettohinnalla myytyjen harmaiden puuvillakankaiden määrä oli pienempi kuin 10 prosenttia koko myynnin määrästä katsottiin, että kyseistä lajia ei myyty tavanomaisessa kaupankäynnissä ja että kotimaan hintaa ei voitu käyttää asianmukaisena perustana normaaliarvon määrittämiseksi.
v) Tosiasialliseen kotimaan hintaan perustuva normaaliarvo
(52) Kun edellä esitetyt vaatimukset täyttyivät, normaaliarvon perusteena käytettiin kunkin lajin osalta perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti riippumattomien ostajien viejämaan kotimaan markkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamaa tai maksettavaa hintaa.
vi) Laskennalliseen arvoon perustuva normaaliarvo
(53) Tapauksissa, joissa kotimaan hintoja ei voitu käyttää asianmukaisena perustana normaaliarvon määrittämiseksi, normaaliarvo määritettiin laskennallisen arvon perusteella.
(54) Laskennallista normaaliarvoa suositettiin johdonmukaisesti muiden tuottajien kotimaan hintojen sijasta lajien suuren lukumäärän johdosta ja koska tietyn yrityksen tuottaman tietyn lajin arvioinnissa huomioon otettavat tekijät vaihtelivat huomattavasti (alkuperä, raakapuuvillasekoitus, käytössä oleva kutomakone ja niin edelleen).
(55) Laskennallinen arvo määritettiin lisäämällä vietyjen lajien tuotantokustannuksiin joihin tehtiin asianmukaiset oikaisut silloin, kun tosiasialliset kustannukset eivät vastanneet ilmoitettuja kustannuksia, kohtuullinen prosenttimäärä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali.
(56) Tätä tarkoitusta varten komission yksiköt tutkivat, olivatko yksittäisten tuottajien kotimaan markkinoita koskevat myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitot käytettävissä perusasetuksen säännösten mukaisesti:
- samankaltaisen tuotteen kotimaisen myynnin yhteydessä syntyneitä tosiasiallisia myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia käytettiin silloin, kun asianomaisen yrityksen kotimaista myyntiä voitiin pitää edustavana. Jos edellä mainittu edellytys ei täyttynyt, käytettiin myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten painotettua keskiarvoa,
- samankaltaisen tuotteen kotimaisen myynnin yhteydessä saatuja tosiasiallisia voittoja käytettiin silloin, kun laskennallisia tuotantokustannuksia korkeammalla nettohinnalla myytyjen harmaiden puuvillakankaiden määrä oli suurempi kuin 10 prosenttia asianomaisen yrityksen kotimaisen myynnin määrästä. Jos edellä mainittu edellytys ei täyttynyt, käytettiin muiden edellytysten täyttävien yritysten voittomarginaalien painotettua keskiarvoa.
c) Vientihinta
(57) Kaikissa tapauksissa, joissa harmaita puuvillakankaita vietiin yhteisön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, toisin sanoen tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
(58) Kuitenkin tapauksissa, joissa tosiasiallinen vientihinta puuttui tai sitä pidettiin epäluotettavana, koska myynti tapahtui etuyhteydessä olevalle osapuolelle, vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, eli sen hinnan perusteella, jolla tuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle.
(59) Kyseisissä tapauksissa oikaisut tehtiin kaikkien maahantuonnin ja jälleenmyynnin välisenä aikana syntyneiden kustannusten sekä kertyneiden voittojen osalta luotettavan vientihinnan määrittämiseksi yhteisön rajalla -tasolla.
d) Vertailu
(60) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi normaaliarvon ja vientihinnan välillä suoritettiin asianmukainen hyvitys hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavia eroavuuksia koskevien oikaisujen muodossa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(61) Sen vuoksi hyvitykset tehtiin kuljetukseen, vakuutukseen, käsittelykuluihin, pakkauskustannuksiin, luottoon, alennuksiin ja vakuuksiin liittyvien eroavuuksien osalta aina, kun ne olivat asianmukaisia ja oikeutettuja.
e) Polkumyyntimarginaali
i) Tutkimuksen kohteena olevien yritysten polkumyyntimarginaali
(62) Edellä 2 kohdan b alakohdassa määritetyn lajikohtaisen normaaliarvon painotettua keskiarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti 2 kohdan c alakohdassa määritettyyn vientihinnan painotettuun keskiarvoon. Tapauksissa, joissa todettiin, että vientihinnoissa oli huomattavia eroja eri ostajien, alueiden ja ajanjaksojen välillä ja että edellä mainittu menetelmä ei antanut kuvaa harjoitetun polkumyynnin tosiasiallisesta laajuudesta, normaaliarvon painotettua keskiarvoa verrattiin kaikkien yhteisöön suuntautuvien yksittäisten vientitapahtumien hintoihin.
ii) Yhteistyössä toimineiden otokseen kuulumattomien yritysten polkumyyntimarginaali
(63) Otokseen kuulumattomille yhteistyössä toimineille yrityksille vahvistettiin otokseen kuuluvien yritysten polkumyyntimarginaalien yhteisöön suuntautuvan viennin liikevaihdolla painotettu keskiarvo.
iii) Yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten polkumyyntimarginaali
(64) Yhteistyön laajuus vaihteli 87 prosentista 100 prosenttiin kaikkien asianomaisten maiden osalta Turkkia lukuun ottamatta. Sellaisten maiden osalta, joissa yhteistyö oli erittäin laajaa, päätettiin vahvistaa yhteistyöstä kieltäytyneille yrityksille otokseen kuuluneiden yritysten osalta korkein vahvistettu polkumyyntimarginaali. Jos kaikkiin otokseen kuuluviin yrityksiin (kuten Kiinan ja Egyptin tapauksessa) sovellettiin samaa tullia, sitä sovellettiin myös yhteistyöstä kieltäytyneisiin yrityksiin.
(65) Turkissa, jossa yhteistyön laajuuden taso oli pienempi kuin 50 prosenttia, toimivien yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten osalta jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella. Yksilöitiin lajit korkeimman polkumyyntimarginaalin omaavan yrityksen, joiden polkumyyntimarginaali oli korkein ja joiden myynti oli edustava. Jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin tällaisen marginaalin painotetun keskiarvon perusteella ja ilmaistiin prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla.
3. Indonesia
a) Yhteistyön laajuus
(66) Otokseen valittiin neljä yritystä. Kaksi näistä yrityksistä oli etuyhteydessä keskenään ja kuului samaan ryhmittymään.
(67) Paikalla suoritettujen tarkastusten tuloksena todettiin, että kolme yritystä neljästä antoi harhaanjohtavia tietoja tai kieltäytyi osittain toimimasta yhteistyössä, minkä johdosta perusasetuksen 18 artiklaa oli sovellettava.
(68) Perusasetuksen 18 artiklan soveltaminen johti siihen, että komissio määritti hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen vaikuttavat kotimaan hinnat, tuotantokustannukset, vientihinnat ja fyysisissä ominaisuuksissa esiintyvät erot käytettävissä olevien tietojen perusteella.
(69) Viimeinen yritys teki kaksi merkittävää oikaisua kyselylomakkeeseensa ennen paikalla suoritettavaa tarkastusta. Paikalla suoritettavan tarkastuksen yhteydessä todettiin kuitenkin, että lopullinen vastaus kyselylomakkeeseen oli virheellinen, minkä vuoksi polkumyyntiä koskevaa laskelmaa ei voitu suorittaa. Koska kyseinen yritys kuului yritysryhmittymään, polkumyyntimarginaali määritettiin toisen, samaan yritysryhmittymään sekä otokseen kuuluvan yrityksen perusteella (katso 2 jakson a kohta).
b) Perusasetuksen 18 artiklan vaikutus otokseen
(70) Olisi huomattava, että otantamenetelmää käytettiin tämän tutkimuksen soveltamisalaan kuuluvien yritysten suuren määrän johdosta perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti. Otos valittiin asianomaisten yritysten ja järjestön edustajien kanssa sovitulla tavalla, ja siihen sisällytettiin neljä edellä mainittua yritystä.
(71) P.T. Tyfountex -niminen yritys muodosti varaotoksen. Kyseinen yritys kieltäytyi hyväksymästä valintaansa varaotokseen, joten sille ilmoitettiin, että sitä pidetään yhteistyöstä kieltäytyneenä yrityksenä. Koska Indonesian edustajat eivät halunneet varaotosta, komissio jatkoi tutkimusta valitun otoksen kanssa ilman varalle valittuja yrityksiä. Samanaikaisesti tehtiin selväksi, että jos otokseen kuuluvat yritykset eivät toimisi täysin yhteistyössä menettelyn kaikissa vaiheissa, ei olisi enää mahdollisuuksia korvata yhteistyöstä kieltäytyneitä yrityksiä varalle valitulla yrityksellä, millä voisi olla merkittäviä vaikutuksia kaikkiin indonesialaisiin yrityksiin.
(72) Perusasetuksen 17 artiklan 4 kohdassa säädetään, että jos valitut osapuolet kieltäytyvät yhteistyöstä siten, että tutkimuksen tulokset saattavat huomattavasti vääristyä, voidaan valita uusi otos. Jos ei kuitenkaan ole tarpeeksi aikaa uuden otoksen valitsemiseen, sovelletaan 18 artiklan asianmukaisia säännöksiä.
(73) Koska uuden otoksen valitseminen ja tutkimuksen päättäminen määräajassa ei ollut mahdollista sekä sen vuoksi, että indonesialaiset yritykset eivät suostuneet varaotokseen valittaviksi, polkumyyntimarginaalit määritettiin otokseen valittujen yritysten osalta käytettävissä olevien tosiasioiden perusteella. Jotta muita tuottajia, joihin otannan tuloksia sovelletaan, ei rangaistaisi kohtuuttomasti päätettiin käyttää väliaikaisesti valituksessa mainittua tullia (13,5 prosenttia, eli komission edellisessä menettelyssä toteama polkumyyntimarginaali) käytettävissä olevien tietoina otokseen kuulumattomien yhteistyössä toimineiden yritysten osalta. Väliaikaisia toimenpiteitä varten valitun otoksen erityistilanteen vuoksi komissio tutkii uuden otoksen valitsemista mahdollisia lopullisia toimenpiteitä varten.
c) Normaaliarvo
(74) Komission yksiköt käyttivät Indonesiasta peräisin olevien tuotteiden normaaliarvon määrittämiseksi 2 jakson b alakohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä lukuun ottamatta tapauksia, joissa käytettävissä olevia tietoja käytettiin tiettyjen normaaliarvoon liittyvien tekijöiden osalta perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti.
i) Tosiasialliseen kotimaan hintaan perustuva normaaliarvo
(75) Normaaliarvoa ei voitu määrittää perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti vertailukelpoisten lajien kotimaan hintojen perusteella 2 jakson b kohdassa tarkoitettua menettelyä käyttäen.
ii) Laskennalliseen arvoon perustuva normaaliarvo
(76) Kolmen otokseen kuuluvan yrityksen, joiden osalta polkumyyntiä koskeva laskelma suoritettiin, kaikkia yhteisöön vientiä varten myytyjä lajeja koskeva normaaliarvo laskettiin laskennallisen normaaliarvon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(77) Tämä tehtiin lisäämällä vietyjen lajien tuotantokustannuksiin yrityksen omat kotimaiset myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä kotimaan voittomarginaali perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti.
d) Vientihinta
(78) Komission yksiköt käyttivät Indonesiasta peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämiseksi 2 jakson c kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(79) Kaikki otokseen kuuluvat yritykset veivät tuotetta yhteisössä toimivien riippumattomien tuojien kautta. Vientihinnat määritettiin yhteisöön myytäväksi viedystä tarkasteltavana olevasta tuotteesta maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
e) Vertailu
(80) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi normaaliarvon ja vientihinnan välillä suoritettiin asianmukainen hyvitys hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavia eroavuuksia koskevien oikaisujen muodossa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(81) Sen vuoksi hyvitykset tehtiin kuljetukseen, käsittelykuluihin, luottokustannuksiin, pakkaukseen ja palkkioihin liittyvien eroavuuksien vuoksi aina, kun ne olivat asianmukaisia ja oikeutettuja.
i) Luottokustannuksia koskevat hyvitykset
(82) Kolme indonesialaista tuottajaa/viejää vaati normaaliarvon oikaisua luottokustannusten osalta. Tutkimuksesta kuitenkin ilmeni, että luottokustannuksia oli paisutettu käyttämällä keinotekoisen korkeaa korkoa. Tämän vuoksi oikaisu myönnettiin ainoastaan asianomaisten yritysten tarkastetuissa tileissä esiintyvän lyhytaikaisia lainoja koskevan koron perusteella.
f) Polkumyyntimarginaali
(83) Komission yksiköt käyttivät Indonesiasta peräisin olevien tuotteiden polkumyyntimarginaalin määrittämiseksi 2 jakson e kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä, paitsi niiden yhteistyössä toimineiden yritysten osalta, jotka eivät kuuluneet otokseen.
i) Tutkimuksen kohteena olevien yritysten polkumyyntimarginaali
(84) Vertailu osoittaa polkumyynnin olemassaolon kaikkien otokseen kuuluvien yritysten osalta. Polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
ii) Yhteistyössä toimineiden otokseen kuulumattomien yritysten polkumyyntimarginaali
(85) Otokseen kuulumattomien yhteistyössä toimineiden yritysten osalta (katso 2 jakson b kohta) päätettiin käyttää käytettävissä olevia tietoja, eli tässä tapauksessa valituksessa mainittua polkumyyntimarginaalia, perusasetuksen 17 artiklan 4 kohdan ja 18 artiklan mukaisesti. Prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ilmaistu marginaali on 13,5 prosenttia.
iii) Yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten polkumyyntimarginaali
(86) Polkumyyntimarginaali määritettiin yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten osalta sen yrityksen marginaalin perusteella, jonka polkumyyntimarginaali oli otoksen korkein. Prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ilmaistu marginaali on 31,8 prosenttia.
4. Turkki
a) Yhteistyön laajuus
(87) Viisi yritystä vastasi tuottajille/viejille tarkoitettuun kyselylomakkeeseen, ja niitä tutkittiin.
(88) Tutkimuksesta ilmeni, että yksi näistä viidestä yrityksestä ei ollut tuottaja vaan kauppias, joka osti tuotetta otokseen kuuluvalta riippumattomalta tuottajalta viedäkseen sitä yhteisöön. Komission johdonmukaisena käytäntönä on laskea polkumyyntimarginaalit ainoastaan tuottajien osalta. Tämän vuoksi kyseisen kauppiaan ostoja käytettiin asianomaisen tuottajan polkumyyntimarginaalin määrittämiseen.
(89) Yksi valituista yrityksistä ei toiminut täysin yhteistyössä menettelyssä. Itse asiassa todettiin, että ilmoitetut tuotantokustannukset ja vientimäärät eivät olleet luotettavia.
(90) Näin ollen päätettiin, että tätä yritystä pidettäisiin yhteistyöstä kieltäytyneenä yrityksenä, koska se oli antanut harhaanjohtavia ja epäluotettavia tietoja.
(91) Otokseen valittujen yhteistyössä toimineiden yritysten huonon tason vuoksi komissio tutkii uuden otoksen valitsemista mahdollisia lopullisia toimenpiteitä varten.
b) Normaaliarvo
(92) Komissio käytti Turkista peräisin olevien tuotteiden normaaliarvon määrittämiseksi 2 jakson b kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä. Turkin osalta laskettiin kuitenkin lajikohtainen kuukausittainen normaaliarvo korkean inflaation vuoksi.
i) Tosiasialliseen kotimaan hintaan perustuva normaaliarvo
(93) Edellä 2 jakson b kohdassa kuvatulla tavalla suoritettujen kotimaisen myynnin, lajien vertailukelpoisuuden ja lajikohtaisen edustavuuden arvioinnin sekä tavanomaisen kaupankäynnin määrittämisen jälkeen komission yksiköt laskivat kuukausittaiset normaaliarvot tosiasiallisten kotimaan hintojen perusteella (yhteistyössä toimineiden yritysten keskiarvo oli yksi laji ensimmäisen yrityksen, kaksi lajia toisen yrityksen ja ei yhtään lajia kolmannen yrityksen osalta) perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
ii) Laskennalliseen arvoon perustuva normaaliarvo
(94) Kaikissa muissa tapauksissa normaaliarvo oli laskettava perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti yhteisöön vietyjen tuotteiden laskennallisen arvon perusteella. Laskennallinen normaaliarvo määritettiin 2 jakson b kohdassa kuvatulla tavalla tutkimusajanjakson jokaisen kuukauden osalta. Kahta yritystä koskevat kuukausittaiset myyntikustannukset, hallinnolliset ja muut yleiset kustannukset sekä kuukausittainen kotimaan voittomarginaali lisättiin kyseisten vientiin tarkoitettujen lajien tuotantokustannuksiin. Normaaliarvo laskettiin kolmannen yrityksen osalta, jolla ei ollut edustavaa kotimaista myyntiä, lisäämällä perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti sen vientilajien tuotantokustannuksiin myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä kotimaisen voittomarginaalin painotettu keskiarvo, joka määritettiin niille kahdelle yritykselle, joiden kotimainen myynti oli edustavaa ja kannattavaa.
c) Vientihinta
(95) Komission yksiköt käyttivät Turkista peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämiseksi 2 c kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(96) Kaikkien turkkilaisten yritysten harmaiden puuvillakankaiden myynti yhteisön markkinoilla suuntautui yhteisössä toimiville riippumattomille asiakkaille. Tämän vuoksi vientihinta määritettiin kyseisten yritysten osalta tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
d) Vertailu
(97) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi normaaliarvon ja vientihinnan välillä suoritettiin asianmukainen hyvitys hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavia eroavuuksia koskevien oikaisujen muodossa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(98) Sen vuoksi hyvitykset tehtiin kuljetukseen, pakkauskustannuksiin, kuluihin, luottokustannuksiin ja palkkioihin liittyvien eroavuuksien vuoksi aina, kun ne olivat asianmukaisia ja oikeutettuja.
i) Luottokustannuksia koskevat hyvitykset
(99) Eräs turkkilainen tuottaja/viejä vaati normaaliarvon oikaisua maksuehtoihin liittyvien luottokustannusten osalta. Todettiin kuitenkin, että vaikka maksuehdot on merkitty laskuun, kotimaan myynti tapahtuu avoimen luottojärjestelmän mukaisesti. Koska ei esitetty todisteita siitä, että maksuehdot olisivat riippuneet hinnoista päätettiin olla myöntämättä luottokustannuksia koskevia hyvityksiä.
ii) Valuutan muuntamista koskevat hyvitykset
(100) Eräs yritys pyysi hyvitystä valuutan muuntamisen osalta (perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohta) Turkin korkean inflaation ja siitä johtuvan valuutan arvon jatkuvan alenemisen vuoksi.
(101) Katsotaan kuitenkin, että valuutan arvon aleneminen oli jo otettu huomioon oikaisuilla, jotka oli tehty laskemalla normaaliarvot kuukausittain ja käyttämällä valuutan kuukausittaisia keskiarvokursseja. Näin ollen tämä vaatimus hylättiin.
e) Polkumyyntimarginaali
(102) Komission yksiköt käyttivät Turkista peräisin olevien tuotteiden polkumyyntimarginaalin määrittämiseksi 2 kohdan e alakohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
i) Tutkimuksen kohteena olevien yhteistyössä toimineiden yritysten polkumyyntimarginaali
(103) Vertailu osoittaa polkumyynnin olemassaolon kahden otokseen kuuluvan yrityksen osalta. Polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
ii) Yhteistyössä toimineiden otokseen kuulumattomien yritysten polkumyyntimarginaali
(104) Yhteistyössä toimineille yrityksille (katso 1 jakson b ja d kohta) vahvistetaan otoksen polkumyyntimarginaalin keskiarvo. Koska Teksmobilin osalta todettu polkumyyntimarginaali oli pienempi kuin 2 prosenttia, sitä ei otettu huomioon otoksen polkumyyntimarginaalin keskiarvoa määritettäessä. Prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ilmaistu marginaali on 11 prosenttia.
iii) Yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten polkumyyntimarginaali
(105) Turkin yhteistyön laajuuden alhaisen tason vuoksi polkumyyntimarginaali määritettiin kaikkien muiden yhteistyöstä kieltäytyneiden osalta parhaiden käytettävissä olevien tietojen mukaisesti (katso 2 jakson e kohta).
(106) Prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ilmaistu marginaali on 14,29 prosenttia.
5. Egypti
(107) Kolme egyptiläistä yritystä tutkittiin. Koska tutkimuksen kohteena olevat kolme yritystä olivat suoraan tai välillisesti valtion omistuksessa ja hallituksen valvonnassa, niitä päätettiin kohdella yhtenä ryhmittymänä. Tämän vuoksi yksilöllisiä polkumyyntimarginaaleja tai tulleja ei määritetty. Ero tehtiin ainoastaan yhteistyössä toimineiden ja siitä kieltäytyneiden viejien välillä.
a) Normaaliarvo
(108) Komission yksiköt käyttivät normaaliarvon määrittämiseksi 2 jakson b kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
i) Tosiasialliseen kotimaan hintaan perustuva normaaliarvo
(109) Edellä 2 b kohdassa kuvatulla tavalla suoritettujen kotimaisen myynnin, lajien vertailukelpoisuuden ja lajikohtaisen edustavuuden arvioinnin sekä tavanomaisen kaupankäynnin määrittämisen jälkeen komission yksiköt totesivat, että yhden yrityksen osalta seitsemän lajin normaaliarvo voisi perustua tosiasiallisiin kotimaan hintoihin perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
ii) Laskennalliseen arvoon perustuva normaaliarvo
(110) Edellä 5 kohdan a alakohdassa mainitun yrityksen sekä kahden muun yrityksen yhteisöön vietäviksi myymien lajien osalta normaaliarvo oli laskettava perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti yhteisöön vietyjen tuotteiden laskennallisen arvon perusteella. Lajikohtainen laskennallinen arvo määritettiin 2 jakson b kohdassa kuvatulla tavalla.
(111) Koska ainoastaan yhdellä yrityksellä oli tutkimusajanjakson aikana riittävästi kyseisen tuotteen kannattavaa myyntiä, tämän yrityksen voittomarginaalia päätettiin soveltaa kahden muuhun yritykseen normaaliarvon laskemiseksi. Näin ollen ensimmäisen yrityksen osalta lasketun normaaliarvon perustana käytettiin tuotantokustannuksia lisättynä yrityksen omilla myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksilla sekä voittomarginaalilla. Kahden muun yrityksen normaaliarvo laskettiin käyttämällä niiden omia tuotantokustannuksia sekä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia ja sen yrityksen voittomarginaalia, jonka kannattava kotimainen myynti oli riittävää.
b) Vientihinta
(112) Komission yksiköt käyttivät Egyptistä peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämiseksi edellä 2 c kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(113) Näiden kolmen yrityksen harmaiden puuvillakankaiden vienti yhteisön markkinoille tapahtui suoraan riippumattomien asiakkaiden kautta. Tämän vuoksi vientihinta määritettiin näiden yritysten osalta niiden myymistä harmaista puuvillakankaista tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
c) Vertailu
(114) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi normaaliarvon ja vientihinnan välillä suoritettiin asianmukainen hyvitys hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavia eroavuuksia koskevien oikaisujen muodossa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(115) Tämän vuoksi tehdyt oikaisut koskivat kuljetus-, vakuutus-, pakkaus- ja luottokustannusten sekä palkkioiden välisiä eroja aina, kun ne olivat asianmukaisia ja perusteluja.
i) Luottokustannuksia koskevat hyvitykset
(116) Kaikki kolme yritystä vaativat normaaliarvoon luottokustannuksia vastaavia oikaisuja. Tämä vaatimus oli hylättävä kahden yrityksen osalta, koska ilmeni, että kotimaan markkinoilla sovellettavat maksuehdot perustuivat avoimeen luottojärjestelmään, eli ei esitetty todisteita siitä, että maksuehdot olisivat riippuneet hinnoista.
d) Polkumyyntimarginaali
i) Menetelmä
(117) Edellä 2 jakson esitetyistä syistä päätettiin laskea yhteinen polkumyyntimarginaali kaikille yhteistyössä toimineille yrityksille. Polkumarginaalin määrittämiseksi käytettiin 2 jakson e kohdassa kuvattuja menettelyjä.
(118) Kolmelle tutkimuksen kohteena olevalle yritykselle laskettiin yksilölliset polkumyyntimarginaalit, joiden keskiarvoa sovellettiin yhteisöön suuntautuvan viennin liikevaihdolla painotettuna kaikkiin yhteistyössä toimineisiin yrityksiin.
ii) Yhteistyössä toimineiden otokseen kuuluvien tai kuulumattomien yrityksen polkumyyntimarginaali
(119) Yhteistyössä toimivien viejien polkumyyntitulli ilmaistuna prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla on 20,6 %.
iii) Yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten polkumyyntimarginaali
(120) Egyptin yhteistyön laajuuden korkean tason vuoksi polkumyyntimarginaali määritettiin yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten osalta sen yrityksen marginaalin tasolla, jonka polkumyyntimarginaali oli otoksen korkein (katso 2 jakson c kohta). Prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ilmaistu marginaali on 20,6 prosenttia.
6. Pakistan
a) Yhteistyön laajuus
(121) Viisi yritystä valittiin 1 kohdan c alakohdassa kuvattuun Pakistania koskevaan otokseen, ja niitä tutkittiin. Kahdelle etuyhteyttä vailla olevalle yritykselle laskettiin yksilölliset polkumyyntimarginaalit, ja kahdelle muulle etuyhteydessä olevalle yritykselle vahvistettiin painotettuun keskiarvoon perustuva polkumyyntimarginaali. Jäljellä olevaa yritystä pidettiin yhteistyöstä kieltäytyneenä yrityksenä, ja siihen sovellettiin samaa marginaalia kuin korkeimman marginaalin omaavaan yhteistyössä toimineeseen yritykseen (katso jäljempänä).
(122) Etuyhteyttä vailla olevat kolme yritystä ja etuyhteydessä olevat kaksi yritystä kuuluivat eri yritysryhmittymiin. Kumpaankin ryhmittymään kuului tarkasteltavana olevaa tuotetta vaihtelevassa määrin tuottavia ja myyviä yrityksiä. Edellä mainittuja marginaaleja sovelletaan alustavien määrittelyjen osalta myös muihin samaan ryhmittymään kuuluviin yrityksiin (katso 2 jakson a kohta).
(123) Perusasetuksen 18 artiklaa sovellettiin erääseen yritykseen, joka oli antanut harhaanjohtavia tietoja. Kyseisen yrityksen polkumyyntimarginaalia ei otettu huomioon yhteistyössä toimineita yrityksiä koskevan polkumyyntimarginaalin keskiarvoa määritettäessä (katso 2 jakson e kohta). Todettiin kuitenkin, että tämä ei vaikuttanut liiallisesti otoksen edustavuuteen, koska poistettu yritys vastasi alle kolmannesta alkuperäiseen otokseen kuuluvien yritysten viennistä.
b) Normaaliarvo
(124) Komission yksiköt käyttivät Pakistanista peräisin olevien tuotteiden normaaliarvon määrittämiseksi edellä 2 jakson b kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
i) Tosiasialliseen kotimaan hintaan perustuva normaaliarvo
(125) Edellä 2 jakson b kohdassa kuvatulla tavalla suoritettujen kotimaisen myynnin, lajien vertailukelpoisuuden ja lajikohtaisen edustavuuden arvioinnin sekä tavanomaisen kaupankäynnin määrittämisen jälkeen komission yksiköt totesivat, että kolmella otokseen kuuluvalla yrityksellä oli ollut tarkasteltavana olevan tuotteen edustavaa kotimaista myyntiä tutkimusajanjakson aikana.
(126) Näiden kolmen yrityksen edustavan kotimaan myynnin todettiin tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä. Yksi niistä yrityksistä myi kuitenkin kotimaan markkinoilla ainoastaan yhtä lajia, joka oli verrattavissa vientilajeihin, kun taas toinen yritys myi kotimaan markkinoilla kahta vientilajeihin verrattavissa olevaa lajia. Kolmannella yrityksellä ei ollut vertailukelpoisia lajeja. Näissä olosuhteissa komission yksiköt päättelivät, että normaaliarvo olisi Pakistanin osalta määritettävä kaikissa tapauksissa, lukuun ottamatta toisen yrityksen tuottamaa yhtä lajia ja toisen yrityksen tuottamaa kahta lajia, joiden osalta normaaliarvo perustuu viejämaan riippumattomien asiakkaiden tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamiin hintoihin.
ii) Laskennalliseen arvoon perustuva normaaliarvo
(127) Valitun neljän yhteistyössä toimineen yrityksen kaikkia yhteisöön vientiä varten myytyjä lajeja, kolmea lajia lukuun ottamatta, koskeva normaaliarvo laskettiin laskennallisen normaaliarvon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(128) Kolmen kotimaan markkinoilla myyvän yrityksen osalta tämä tehtiin lisäämällä vietyjen lajien tuotantokustannuksiin yrityksen omat kotimaiset myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä kotimaan voittomarginaali perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti.
(129) Toisella otokseen kuuluvalla yhteistyössä toimineella yrityksellä ei ollut kotimaista myyntiä. Normaaliarvo laskettiin kyseisten yritysten osalta lisäämällä perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti niiden vientilajien tuotantokustannuksiin niiden kolmen yrityksen myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä kotimaisen voittomarginaalin painotettu keskiarvo, joiden kotimainen myynti oli edustavaa ja kannattavaa.
c) Vientihinta
(130) Komission yksiköt käyttivät Pakistanista peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämiseksi edellä 2 jakson c kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(131) Kaikki otokseen kuuluvat yhteistyössä toimineet yritykset veivät tuotetta suoraan yhteisössä toimivien riippumattomien tuojien kautta. Vientihinnat määritettiin yhteisöön myytäväksi viedystä tarkasteltavana olevasta tuotteesta maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
d) Vertailu
(132) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi normaaliarvon ja vientihinnan välillä suoritettiin asianmukainen hyvitys hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavia eroavuuksia koskevien oikaisujen muodossa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(133) Sen vuoksi hyvitykset tehtiin kuljetukseen, käsittelykuluihin, luottokustannuksiin ja palkkioihin liittyvien eroavuuksien vuoksi aina, kun ne olivat asianmukaisia ja oikeutettuja.
i) Tuontimaksuja koskevat hyvitykset
(134) Kaikki pakistanilaiset viejät/tuottajat vaativat normaaliarvon oikaisua samankaltaiseen tuotteeseen fyysisesti sisältyvien materiaalien tuontimaksuja ja tulleja vastaavasti silloin, kun tuote oli tarkoitettu kulutukseen, ja kyseiset tuontimaksut ja tullit oli palautettu tarkasteltavana olevan tuotteen viennin yhteydessä Pakistanin lainsäädännön mukaisesti. Tutkimuksesta ilmeni kuitenkin, että palautettujen tuontimaksujen ja tullien määrät olivat suuremmat kuin käytetyistä raaka-aineista aiheutuneisiin kustannuksiin tosiasiallisesti sisältyvät osoitettavissa olevat määrät. Siksi oikaisu rajoitettiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan mukaisesti raaka-aineista aiheutuneisiin kustannuksiin tosiasiallisesti sisältyviin määriin.
e) Polkumyyntimarginaali
(135) Komission yksiköt käyttivät Pakistanista peräisin olevien tuotteiden polkumyyntimarginaalin määrittämiseksi edellä 2 jakson e kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
i) Tutkimuksen kohteena olevien yhteistyössä toimineiden yritysten polkumyyntimarginaali
(136) Vertailu osoittaa polkumyynnin olemassaolon kaikkien otokseen kuuluvien yritysten osalta. Polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
ii) Yhteistyössä toimineiden otokseen kuulumattomien yritysten polkumyyntimarginaali
(137) Yhteistyössä toimineille yrityksille (katso edellä 1 jakson b ja d kohta) vahvistetaan otoksen polkumyyntimarginaalin keskiarvo. Prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ilmaistu marginaali on 19,2 prosenttia.
iii) Yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten polkumyyntimarginaali
(138) Pakistanin yhteistyön laajuuden korkean tason vuoksi polkumyyntimarginaali määritettiin yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten osalta sen yrityksen marginaalin tasolla, jonka polkumyyntimarginaali oli otoksen korkein (katso 2 jakson c kohta). Prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ilmaistu marginaali on 32,5 prosenttia.
7. Intia
(139) Kaikki viisi Intian otokseen valittua yritystä vastasi tuottajille/viejille tarkoitettuun kyselylomakkeeseen. Kyseisten yritysten toimittamat tiedot tarkistettiin. Yksilölliset polkumyyntimarginaalit laskettiin viiden otokseen kuuluvan yrityksen osalta.
a) Normaaliarvo
(140) Komission yksiköt käyttivät Intiasta peräisin olevien tuotteiden normaaliarvon määrittämiseksi edellä 2 jakson b kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
i) Tosiasialliseen kotimaan hintaan perustuva normaaliarvo
(141) Edellä 2 jakson b kohdassa kuvatulla tavalla suoritettujen kotimaisen myynnin, lajien vertailukelpoisuuden ja lajikohtaisen edustavuuden arvioinnin sekä tavanomaisen kaupankäynnin määrittämisen jälkeen komission yksiköt totesivat, että kyseisen viiden yrityksen yhteisöön vietäviksi myymien 23 valkaisemattoman puuvillakangaslajin normaaliarvo voisi perustua vertailukelpoisten lajien tosiasialliseen kotimaan hintaan perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
ii) Laskennalliseen arvoon perustuva normaaliarvo
(142) Näiden yritysten kaikkien muiden yhteisöön vietäviksi myymien lajien osalta normaaliarvo laskettiin yhteisöön viedyille tuotteille laskennallisesti muodostetun arvon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Laskennallinen arvo määritettiin 2 jakson b kohdassa kuvatun menetelmän mukaisesti.
Niiden kolmen yrityksen osalta, joiden kannattava kotimainen myynti oli riittävää, laskennallinen normaaliarvo perustui omiin tuotantokustannuksiin lisättynä omilla myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksilla sekä voittomarginaalilla. Kahden muun yrityksen osalta, joilla ei ollut riittävää määrää kannattavaa kotimaan myyntiä, normaaliarvo määritettiin käyttämällä niiden omia tuotantokustannuksia lisättynä riittävän määrän kannattavaa kotimaan myyntiä tehneiden yritysten myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksilla sekä voittomarginaalilla. Ilmoitetut myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset oikaistiin tarvittaessa.
b) Vientihinta
(143) Komission yksiköt käyttivät Intiasta peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämiseksi 2 jakson c kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(144) Kaikki viisi otokseen kuuluvaa yritystä vei tuotetta yhteisöön myytäväksi siellä toimivien riippumattomien tuojien kautta tai myivät tuotetta Intiassa toimiville riippumattomille osapuolille yhteisöön vientiä varten. Tämän vuoksi näiden kauppatoimien vientihinta määritettiin riippumattomien tuojien harmaista puuvillakankaista intialaisille tuottajille tosiasiallisesti maksamien tai maksettavien hintojen perusteella.
(145) Eräs intialainen yritys myi myös osaa tuotannostaan yhteisöön kolmen siihen etuyhteydessä olevan kauppayrityksen kautta. Etuyhteydessä olevien yritysten kautta myytyjen tuotteiden vientihinnat laskettiin ensimmäisen riippumattoman asiakkaan tosiasiallisesti maksamien tai maksettavien hintojen perusteella vähennettyinä kyseisten yritysten osalta vahvistetulla kohtuullisella voittomarginaalilla sekä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksilla perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Voittomarginaali arvioitiin alustavasti viiden prosentin suuruiseksi yhteisön riippumattomien tuojien antamien tietojen puuttuessa.
c) Vertailu
(146) Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi asianmukainen oikaisu tehtiin ottaen huomioon hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat väitetyt ja osoitetut eroavuudet perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(147) Tämän vuoksi hyvitykset tehtiin tuontimaksuihin, välillisiin veroihin, alennuksiin, hyvityksiin, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, liitännäis-, pakkaus- ja luottokustannuksiin sekä palkkioihin ja vientilisenssien hintoihin liittyvien eroavuuksien vuoksi.
i) Kaupan porrasta koskeva hyvitys
(148) Kaikki yritykset vaativat oikaisuja vietäväksi tarkoitetun ja kotimaan markkinoille suuntautuvan myynnin väitetyn kaupan portaan eron vuoksi. Vaatimukset esitettiin sen perusteella, että kyseiset yritykset myivät yhteisön markkinoilla pääasiassa jälleenmyyjille ja kotimaansa markkinoilla pääasiassa loppukäyttäjille ja että kauppatoimien keskiarvo oli kotimaan markkinoilla alhaisempi kuin yhteisöön suuntautuvassa myynnissä. Eräs yritys vaati, että siihen etuyhteydessä oleville tuojille aiheutuneita myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia koskevista vähennyksistä, jotka on tehty ensimmäiseltä riippumattomalta ostajalta veloitetusta vientihinnasta, myönnetään ilman eri toimenpiteitä kaupan porrasta koskeva hyvitys normaaliarvon osalta vientihintaa määritettäessä. Kuitenkaan yksikään kyseisistä yrityksistä ei kyennyt osoittamaan johdonmukaista hintatason eroa väitettyjen kaupan eri portaiden välillä. Edellä esitetystä syystä kaupan portaan erosta johtuvia oikaisuja ei tehty.
ii) Tuontimaksuja koskevat hyvitykset
(149) Kaikki intialaiset yritykset vaativat oikaisua samankaltaisesta tuotteesta ja siihen fyysisesti sisällytetyistä aineista kannetuista yhteisöön vietyjen tuotteiden osalta palautetuista välillisistä veroista silloin, kun tuote oli tarkoitettu intialaiseen kulutukseen. Koska nämä vaatimukset perustuivat vientiin tarkoitetusta myynnistä palautetuista määristä eikä intialaiseen kulutukseen tarkoitetusta tuotteesta kannetuista määristä, oikaisut myönnettiin.
iii) Vaihtokursseja koskevat hyvitykset
(150) Kaikki intialaiset yritykset väittivät, että komission yksiköiden olisi poikettava tavanomaisesta käytännöstään ja käyttää valuuttatermiinisopimusten vaihtokursseja laskun päivämäärän vaihtokurssien sijaan. Koska valuutan myynti ei ollut suoraan yhteydessä kyseessä olevaan vietäväksi tarkoitettuun myyntiin, komission yksiköt käyttivät laskun päivämäärän vaihtokursseja.
iv) Muita hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavia tekijöitä koskevat hyvitykset
(151) Kolme intialaista yritystä vaati perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan perusteella oikaisua mainoskustannusten osalta ja kaksi yritystä vaati oikaisua myyntiedustajien palkkojen osalta. Koska nämä yritykset eivät kyenneet osoittamaan, että nämä tekijät vaikuttivat hintojen vertailukelpoisuuteen, vaatimukset hylättiin.
d) Polkumyyntimarginaali
i) Menetelmä
(152) Komission yksiköt käyttivät Intiasta peräisin olevien tuotteiden polkumyyntimarginaalin määrittämiseksi 2 jakson e kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(153) Kahden intialaisen viejän yrityksen osalta laskelmat perustuivat normaaliarvon ja vientihintojen painotettujen keskiarvojen vertailuun. Muiden yritysten osalta normaaliarvon painotettua keskiarvoa verrattiin kaikkien yhteisöön suuntautuneiden yksittäisten vientitapahtumien hintoihin.
ii) Tutkimuksen kohteena olevien yritysten polkumyyntimarginaali
(154) Vertailu osoittaa polkumyynnin olemassaolon kaikkien otokseen kuuluvien yritysten osalta. Polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
iii) Yhteistyössä toimineiden otokseen kuulumattomien yritysten polkumyyntimarginaali
(155) Yhteistyössä toimineille yrityksille (katso 1 jakson b ja d kohta) vahvistetaan otoksen polkumyyntimarginaalin painotettu keskiarvo. Prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ilmaistu marginaali on 13,2 prosenttia.
iv) Yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten polkumyyntimarginaali
(156) Intian yhteistyön laajuuden korkean tason vuoksi polkumyyntimarginaali määritettiin yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten osalta sen yrityksen marginaalin tasolla, jonka polkumyyntimarginaali oli otoksen korkein (katso 2 jakson e kohta). Prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla ilmaistu marginaali on 16,9 prosenttia.
8. Kiinan kansantasavalta
(157) Koska Kiina ei ole markkinatalousmaa, kiinalaisten viejien vientihintoja oli verrattava kolmannen markkinatalousmaan kotimaan hintoihin tai tuotantokustannuksiin. Valituksen tekijä ehdotti Intiaa. Komissio valitsi Intian sopivaksi kolmanneksi markkinatalousmaaksi normaaliarvon määrittämiseksi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti, koska se on suurin viejämaa, sillä on suurin määrä tuottajia ja koska asianomaiset osapuolet eivät esittäneet muun vertailumaan valintaa tukevia perusteltuja todisteita.
(158) Kiinan otokseen valittiin kolme viejää, joille lähetettiin kyselylomakkeet. Kyseiset yritykset olivat valtion omistuksessa.
a) Yksilöllinen kohtelu
(159) Kaikki kolme otokseen kuuluvaa viejää pyysi, että niille laskettaisiin yksittäiset polkumyyntimarginaalit väittäen, että ne olivat täysin itsenäisiä sekä vastuussa voitoistaan ja tappioistaan.
(160) Valtiojohtoista kauppaa käyvistä maista tulevaa vientiä koskevan vakiintuneen käytännön mukaisesti yksilöllistä kohtelua voidaan soveltaa ainoastaan tapauksissa, joissa asianomainen viejä on esittänyt todisteet siitä, että se toimii kansallisten viranomaisten vaikutuksen ulkopuolella ja markkinaolosuhteiden mukaisesti. Sellaisia todisteita ei tässä menettelyssä esitetty. Näissä olosuhteissa päätettiin, että yksilölliset polkumyyntimarginaalit eivät olleet asianmukaisia ja että otoksen polkumyyntimarginaalien painotettuun keskiarvoon (yhteisöön suuntautuvan viennin liikevaihdon mukaan) perustuva yhtenäinen polkumyyntimarginaali olisi määritettävä.
b) Normaaliarvo
(161) Normaaliarvo laskettiin kiinalaisten viejien osalta yhteistyössä toimiville intialaisille yrityksille määritettyjen normaaliarvojen perusteella (katso 7 jakson a kohta). Tätä tarkoitusta varten käytetyt intialaiset lajit olivat kotimaan markkinoilla myytyjä lajeja, joilla katsottiin olevan sama rakennenumero (katso myös 2 jakson b kohta) kuin yhteisöön viedyillä kiinalaisilla lajeilla. Vertailukelpoisten lajien edustavan määrän löytämisessä esiintyneiden vaikeuksien vuoksi komissio käytti kaikkien pääotokseen valittujen intialaisten viejien normaaliarvoja.
c) Vientihinta
(162) Komission yksiköt käyttivät Kiinasta peräisin olevien tuotteiden vientihinnan määrittämiseksi 2 jakson c kohdassa kuvattuja menettelyjä ja menetelmiä.
(163) Eräällä yrityksellä oli Saksassa toimiva, siihen etuyhteydessä oleva tuoja, joka käsitteli osaa kyseisen yrityksen yhteisöön suuntautuvasta viennistä. Etuyhteydessä olevan maahantuojan välityksellä tapahtuneiden toimien vientihinnat muodostettiin ensimmäisen riippumattoman asiakkaan kyseisestä tuotteesta maksaman tai maksettavaksi tulevan hinnan perusteella vähennettynä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksilla sekä kohtuullisella määrällä voittoa perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Voittomarginaali arvioitiin alustavasti viideksi prosentiksi liikevaihdosta.
d) Vertailu
(164) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi normaaliarvon ja vientihinnan välillä suoritettiin asianmukainen hyvitys hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavia eroavuuksia koskevien oikaisujen muodossa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(165) Vientihintaan tehdyt oikaisut koskivat luotto-, kuljetus- ja pakkauskustannuksia sekä palkkioita.
(166) Kaikki intialaisten viejien osalta normaaliarvoon tehdyt hyvitykset (katso 7 jakson c kohta) tehtiin myös Kiinan kohdalla.
e) Polkumyyntimarginaali
(167) Intian osalta 7 jakson a kohdassa määritetyn lajikohtaisen normaaliarvon painotettua keskiarvoa verrattiin 8 jakson c kohdassa määritettyyn vientihintaan, ja molempiin tehtiin 8 jakson d kohdassa kuvatut oikaisut. Asiassa sovellettiin 2 jakson e kohdassa kuvattuja menetelmiä.
i) Kiinan polkumyyntimarginaali
(168) Edellä 8 jakson d kohdassa kuvattu vertailu osoittaa polkumyynnin olemassaolon kaikkien kolmen kiinalaisen tuottajan osalta. Koska asianomaisiin yrityksiin ei sovellettu yksilöllistä kohtelua, Kiinan osalta laskettiin yhteinen polkumyyntimarginaali joka on kolmen yrityksen osalta todettujen marginaalien viennin liikevaihdolla painotettu keskiarvo. Polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 15,7 %.
9. Polkumyyntimarginaalit
TAULUKON PAIKKA
D. YHTEISÖN TUOTANNONALA
(169) Ottaen huomioon valitukselle tukensa antaneiden ja halunsa toimia yhteistyössä komission yksiköiden kanssa ilmaisseiden tuottajien, jäljempänä `yhteisön tuotannonala`, suuren määrän komissio päätti tutkia vahinkoa sellaisen yhteisön tuottajien otoksen perusteella, jota voidaan kohtuudella tutkia käytettävissä olevan ajan kuluessa. Menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa ilmoitettiin, että valinta perustuu aiemmassa menettelyssä käytettyyn otokseen. Otoksen valitsemiseksi komission yksiköt pyysivät valituksen tekijää toimittamaan yksittäisiä yrityksiä koskevat vuoden 1996 tiedot tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannosta ja myynnistä.
(170) Näiden tietojen perusteella komission yksiköt valitsivat 7 jäsenvaltiota edustavaa 14 yritystä, joille lähetettiin kyselylomakkeet. Valinnassa otettiin huomioon seuraavat perusteet: yritysten määrä maittain maan suhteellisen tärkeyden mukaan, tärkeimmät tuottajajäsenvaltiot sekä yritysten koot ja tuotantorakenteet. Otokseen valitut yritykset edustivat noin 52 prosenttia yhteisön tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaistuotannosta tutkimusajanjakson aikana.
(171) Asianomaisille osapuolille, jotka olivat menettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen julkaisemisen jälkeen ilmaisseet halunsa tulla kuulluiksi otoksen lopullisen valinnan yhteydessä ilmoitettiin otokseen valitut yritykset ja niiden valinnassa käytetyt menetelmät.
Otokseen valittiin seuraavat tuottajat:
Saksa:
- Ettlin Gesellschaft für Spinnerei und Weberei AG,
- Velener Textilwerke Grimmelt Wevers & Co. GmbH,
- Hecking Söhne,
- A. Kümpers GmbH & Co;
Italia:
- Tessiture Niggeler & Küpfer SpA,
- Standatela Spa;
Ranska:
- Éts. des Fils de V. Perrin;
- Tenthorey;
- SA HGP GAT;
- Fil. et Tis. de Saulxures;
Espanja:
- Hilados y Tejidos Puigneró, S.A.;
Portugali:
- Incotex - Indústria e Comércio de Téxteis, Lda;
Belgia:
- Le Compte Textielfabrieken NV;
Itävalta:
- Linz Textil GmbH.
(172) Linz Textil jätettiin otoksen ulkopuolelle, koska se ei kyennyt toimittamaan pyydettyjä tietoja, vaikka se oli selvästi ilmaissut tukensa menettelylle.
E. VAHINKO
1. Alustava huomautus
(173) Vahinkoa koskevan tutkimuksen suorittamiseksi tässä tapauksessa komission yksiköt tutkivat 1 päivän tammikuuta 1993 ja 30 päivän kesäkuuta 1997 välistä ajanjaksoa koskevia tietoja.
(174) Vuotuisten vertailujen mahdollistamiseksi kalenterivuosia 1993-1996 on verrattu vuoden 1996 heinäkuun ja vuoden 1997 kesäkuun väliseen ajanjaksoon, jäljempänä vahingon suuntausten määrittämistä, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevien tutkimusten osalta `vahinkoa koskeva tutkimusajanjakso`.
(175) Maantieteellisesti tutkimus koski vuoden 1993 tammikuun ja vuoden 1997 kesäkuun välisenä ajanjaksona nykyistä viidentoista jäsenvaltion yhteisöä. Vahinkoa on tutkittu muiden kuin kytkösmarkkinoiden osalta, koska todettiin, että yhteisön valkaisemattomien puuvillakankaiden kytkösmarkkinat ja muut kuin kytkösmarkkinat ovat selvästi erillään toisistaan.
2. Yhteisön kulutus
(176) Yhteisön todettavissa oleva kulutus, joka on laskettu lisäämällä yhteisön tuotanto (5) tuontiin (6) ja vähentämällä vienti (7) kasvoi 12,7 prosenttia vuosina 1993-1996, eli 273 000 tonnista noin 308 000 tonniin. Kulutus oli noin 312 790 tonnia vuonna 1994 ja noin 282 200 tonnia vuonna 1995. Kulutus oli noin 297 600 tonnia vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana.
3. Tarkasteltavana olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi
(177) Komissio tutki, olisiko kaikista asianomaisista maista tuleva tuonti arvioitava kumulatiivisesti perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
(178) Tässä yhteydessä turkkilaiset viejät ovat väittäneet, että Turkista tulevaa valkaisemattomien puuvillakankaiden tuontia ei pitäisi kumuloida muista asianomaisista maista tulevan tuonnin kanssa Turkista tulevan tuonnin ja sen markkinaosuuden pienenemisen sekä Turkin ja muiden asianomaisten maiden vientihinnoissa esiintyvien erojen perusteella.
(179) Myös egyptiläiset viejät väittivät, että Egyptistä tulevaa vientiä ei pitäisi kumuloida muista asianomaisista maista tulevan tuonnin kanssa tuonnin absoluuttisen ja suhteellisen tason laskun sekä erilaisen markkinakäyttäytymisen vuoksi.
(180) Komissio on tutkinut näitä väitteitä ottaen huomioon perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset, joiden mukaan tuonnin vaikutuksia "voidaan arvioida kumulatiivisesti vain, a) jos kustakin maasta tapahtuvan tuonnin suhteen osoitettu polkumyyntimarginaali on 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua vähimmäistasoa suurempi ja jos yhdestäkään maasta tapahtuvan tuonnin määrä ei ole vähäpätöinen ja b) jos tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi on asianmukaista ottaen huomioon tuotavien tuotteiden väliset kilpailuedellytykset ja tuotavien tuotteiden ja yhteisön samankaltaisen tuotteen väliset kilpailuedellytykset." Tämän perusteella on tehty seuraavat alustavat päätelmät:
a) Turkki
(181) Polkumyyntimarginaalia ja tuontimääriä ei voida tässä vaiheessa pitää vähimmäistasoa edustavina tai täysin vähäpätöisinä. Kumulatiivisen arvioinnin asianmukaisuudesta kilpailuedellytykset huomioon ottaen on tehty seuraavat alustavat päätelmät:
Määrät ja markkinaosuudet: Turkista tuleva tuonti väheni (40 prosenttia) vuoden 1993 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana noin 9 300 tonnista vuonna 1993 noin 5 600 tonniin vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana. Tämän tuonnin osuus yhteisön markkinoista pieneni 44 prosenttia vuoden 1993 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana, eli 3,4 prosentista vuonna 1993 vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson 1,9 prosenttiin. Vuoden 1997 yhdeksää ensimmäistä kuukautta koskevat vientiluvut (3 205 tonnia) vahvistavat tämän suuntauksen. Tämä merkitsee 21 prosentin laskua vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson ja vuoden 1997 välisenä aikana, eli noin 1,5 prosentin suuruinen osuus yhteisön markkinoista. Tämän laskun yhteydessä olisi otettava huomioon, että Turkin ja yhteisön välillä ei ole kiintiöihin perustuvia rajoituksia.
Hinnat: Eurostatin ilmoittamat tarkasteltavana olevan tuotteen hinnat nousivat 9 prosenttia vuosina 1993-1996. Turkkilaisen tuotteen hinnat olivat asianomaisten maiden korkeimmat; hinnat nousivat vielä 1 prosentilla vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana. Alustavista luvuista ilmenee, että hinnan alittavuuden keskiarvo oli 5,6 prosenttia. Sen otoksen edustavuus, johon tämä luku perustuu on kuitenkin tarkistettava vielä (katso jäljempänä). Alustavan luvun keskiarvo on kaikkien tutkimuksen kohteena olevien maiden alhaisin.
(182) Lopuksi todettiin, että tarkasteltavana olevan ajanjakson aikana Turkista tulevan tuonnin määrä ja osuus yhteisön markkinoista ovat laskeneet, kun taas sen hinta on noussut. Alustavasti määritetty hinnan alittavuus on kuitenkin huomattava, vaikka se perustuu otokseen, jonka edustavuutta voidaan epäillä. Tämän vuoksi katsotaan alustavasti asianmukaiseksi hylätä Turkin kumulaatiosta luopumista koskeva pyyntö ja kumuloida Turkista tuleva tuonti muista asianomaisista maista tulevan tuonnin kanssa. Asiaa tutkitaan kuitenkin edelleen.
b) Egypti
(183) Egyptistä tulevan tuonnin määrä on pysynyt melko vakaana 13 000 tonnin tasolla vuosina 1993-1996. Tuontimäärät kasvoivat vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana 12 800 tonnista 14 600 tonniin, eli 14 prosenttia. Tämä lisäksi kyseisen tuonnin osuus yhteisön markkinoista on pysynyt vakaana 5 prosentin tasolla.
(184) Todettiin myös, että Egyptistä tulevan valkaisemattomien puuvillakankaiden tuonnin hinnoittelu oli samanlainen kuin Intiasta, Kiinan kansantasavallasta, Pakistanista ja Indonesiasta tulevan tuonnin hinnoittelu. Asianomaisista maista tuodut määrät eivät ole erillään tarkasteltuina vähäpätöisiä. Kolmansista maista tuodut tuotteet kilpailevat keskenään sekä yhteisön tuotannonalan valmistaman tuotteen kanssa, koska niiden tuonti- ja hinnoittelusuuntaukset ovat samanlaisia.
(185) Näissä olosuhteissa katsotaan alustavasti, että on asianmukaista kumuloida Egyptistä tuleva tuonti muista asianomaisista maista tulevan tuonnin kanssa.
4. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä ja markkinaosuus
(186) Asianomaisista maista tulevan tuonnin määrä kasvoi 13 prosenttia vuosien 1993 ja 1996 välisenä aikana 117 224 tonnista vuonna 1993 noin 131 693 tonniin vuonna 1996. Asianomaisista maista tulevan tuonnin määrä pieneni (24 prosenttia) vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana eli osittain väliaikaisten toimenpiteiden voimassaoloaikana noin 131 693 tonnista vuonna 1996 noin 100 385 tonniin vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana.
(187) Tuontisuuntauksia tarkastellessa olisi otettava huomioon seuraavat tekijät: ensiksi suurimpaan osaan asianomaisista maista sovellettiin kiintiöitä, joilla rajoitetaan niistä tulevan tuonnin määrä kiinteälle tasolle ja joiden joustavuus on rajoitettu; toiseksi varastoidut määrät näyttivät nousseen vuonna 1996, mikä johtui osittain samana vuonna jätetystä polkumyynnin vastaisesta valituksesta ja mahdollisia tulleja ennakoivien markkinoiden vastatoimista; kolmanneksi varastojen myynnillä oli päinvastainen vaikutus, joten tuonnin määrä, johon sovellettiin osittain voimassa olevia polkumyyntitoimenpiteitä, pieneni vuonna 1997.
(188) Asianomaisista maista tulevan tuonnin osuus yhteisön markkinoista laski 42,8 prosentista 40,5 prosenttiin vuosina 1993-1994, laski edelleen noin 39 prosenttiin vuonna 1995 ja nousi 42,7 prosenttiin vuonna 1996. Asianomaisista maista tulevan tuonnin osuus yhteisön markkinoista laski 33,7 prosenttiin vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana.
5. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hinnat
(189) Eurostatin ilmoittamien asianomaisista maista tulevan tuonnin vientihintojen painotetun keskiarvon kehittymisen tutkimuksesta ilmenee, että nämä vientihinnat nousivat 3 ecusta/kg 3,2 ecuun/kg vuosina 1993-1994. Hinnat nousivat edelleen 3,6 ecuun/kg vuonna 1995 ja laskivat sen jälkeen 3,4 ecuun/kg vuonna 1996. Vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana hinnat nousivat 3,5 ecuun/kg.
(190) Komission yksiköt ovat tutkineet, alittavatko asianomaisten maiden tuottajat/viejät yhteisön tuottajien hinnat. Tutkimus käsitti tutkimusajanjakson (1 päivän tammikuuta 1996 ja 30 päivän kesäkuuta 1997 välinen ajanjakso).
Hinnan alittavuuden tutkimiseksi viedyt sekä yhteisön tuotannonalan yhteisössä valmistamat valkaisemattomat puuvillakankaat on jaettu luokkiin neljän sellaisen tekijän mukaisesti, eli langan numeron ja säkeiden lukumäärän sekä loimen että kuteen osalta, joiden katsottiin vaikuttavan eniten tuotantokustannuksiin.
Viejien hinnat on asianmukaisesti oikaistu cif-arvo tullattuna -tasolle. Kaupan portaiden eroja koskeva oikaisu myönnettiin tapauskohtaisesti etuyhteyttä vailla oleville tuojille lähetettyihin kyselylomakkeisiin saaduista vastauksista kerättyjen tietojen perusteella. Yhteisön tuottajien hinnat on oikaistu vapaasti tehtaalla -tason mukaisiksi.
Yhteisön tuottajien vapaasti tehtaalla -hintojen ja yksittäisten asianomaisten tuottajien/viejien vientihintojen painotettuja keskiarvoja on verrattu toisiinsa luokittain.
(191) Maittain todetut hinnan alittavuuden marginaalit ilmaistuina prosentteina yhteisön tuottajien hinnoista ovat seuraavat:
- Kiinan kansantasavalta: 20-24 prosenttia; keskiarvo 21,7 prosenttia
- Egypti: 24-35 prosenttia; keskiarvo 27,8 prosenttia
- Intia: 3-35 prosenttia; keskiarvo 26,9 prosenttia
- Indonesia: 18-36 prosenttia; keskiarvo 29,2 prosenttia
- Pakistan: 9-19 prosenttia; keskiarvo 13,3 prosenttia
- Turkki: 0,1-21,2 prosenttia; keskiarvo 5,6 prosenttia.
(192) Seuraavat erityisseikat ilmenivät Turkkia koskevasta laskelmasta: turkkilaisten viejien keskuudesta otokseen valitun neljän yrityksen edustavuuteen kohdistuvat epäilyt johtuvat seuraavista tekijöistä. Ensiksi yksi näistä yrityksistä ei toiminut yhteistyössä. Toiseksi yhden yrityksen todettiin vievän lähinnä yhtä kangaslajia, jonka osalta hintavertailu oli erityisen vaikeaa; tämän yrityksen osalta todetun hinnan alittavuuden marginaalin suuruudeksi määritettiin alustavasti 0,1 prosenttia (yrityksen polkumyyntimarginaali on vähimmäistasoa). Kolmas yritys, jonka osalta määritettiin 21,2 prosentin suuruinen hinnan alittavuuden marginaali, edustaa ainoastaan 5 prosenttia otokseen kuuluvien yritysten viennin kokonaismäärästä. Neljännen yrityksen, joka edustaa noin 50 prosenttia otokseen kuuluvien yritysten viennistä, hinnan alittavuuden marginaali on 5,5 prosenttia. Nämä tulokset poikkeavat merkittävästi aikaisemman tutkimuksen tuloksista. Vaikka käytettävissä olevien tietojen käyttö katsottiin alustavassa vaiheessa riittäväksi, hinnan alittavuutta tutkitaan lisää otoksen heikkouksien vuoksi. Erityisesti pyritään valitsemaan uusi otos.
6. Yhteisön tuotannonalan tilanne
a) Alustava huomautus
(193) Vahinkoa koskevassa tutkimuksessa arvioitiin kahdenlaisia tietoja: kaikkia valituksen tehneitä, eli yhteisön tuotannonalaa, sekä otokseen kuuluvia yrityksiä koskevat tiedot.
b) Yhteisön koko tuotannonalaa koskevat tiedot
(194) Yhteisön tuotannonalan valkaisemattomien puuvillakankaiden tuotanto pieneni vuosina 1993-1996 noin 85 600 tonnista noin 83 200 tonniin, eli noin 3 prosenttia. Vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana tuotanto kasvoi 5 prosenttia noin 87 500 tonniin.
(195) Yhteisön kulutus kasvoi noin 12,6 prosenttia vuosina 1993-1996, kun taas yhteisön tuotannonalan kokonaismyynti pieneni noin 1,4 prosenttia 74 000 tonnista noin 73 000 tonniin. Vastaava osuus yhteisön markkinoista pieneni kyseisen ajanjakson aikana 27 prosentista 24 prosenttiin, eli 11 prosenttia.
(196) Yhteisön tuotannonalan myyntimäärät kasvoivat vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana 77 000 tonniin, eli 5 prosenttia, kun taas osuus yhteisön markkinoista kasvoi 26 prosenttiin suurin piirtein saman ajanjakson aikana, jolloin polkumyyntitoimenpiteitä sovellettiin.
(197) Vuosien 1993 ja 1995 välisenä aikana 88 yhteisön yritystä lopetti toimintansa, minkä johdosta menetettiin noin 8 600 työpaikkaa. Vuoden 1996 tammikuun ja vuoden 1997 heinäkuun välisenä aikana 24 yritystä lopetti toimintansa, minkä johdosta menetettiin noin 2 500 työpaikkaa. Nämä luvut edustavat noin 4,5 prosenttia puuvillakankaiden kytköskutomoiden ja muiden kuin kytköskutomoiden työntekijöistä. Nämä luvut koskevat yhteisön tuottajia, joiden puuvillan kytköstuotanto ja muu kuin kytköstuotanto on suurempi kuin 50 prosenttia, koska määriä ei voida tarkasti jakaa kytköstuotannon ja muun kuin kytköstuotannon välillä.
c) Otokseen kuuluvia yhteisön tuottajia koskevat tiedot
i) Tuotanto
(198) Otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien tuotanto pieneni noin 6,3 prosenttia vuosina 1993-1996 noin 52 000 tonnista vuonna 1993 noin 48 700 tonniin vuonna 1996. Vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana tuotanto kasvoi 52 000 tonniin.
Tuotannon kuukausittaisen keskiarvon kehityksestä ilmenee 8 prosentin lasku vuosina 1993-1996 ja 20 prosentin nousu vuoden 1996 ja vuoden 1997 kesäkuun välisenä aikana eli väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden voimassaoloaikana.
ii) Kapasiteetti
(199) Otokseen valittujen tuottajien käyttötunteina vuotta kohti laskettu enimmäiskapasiteetin taso laski 18,1 miljoonasta tunnista 16,9 miljoonaan tonniin vuosina 1993-1996, eli 7 prosenttia. Kapasiteetin taso nousi vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana 16,9 miljoonasta tunnista vuotta kohti 17,3 miljoonaan tuntiin vuotta kohti.
Kapasiteetin käyttöasteen osalta tosiasiallisten käyttötuntien määrä pieneni 15,4 miljoonasta tunnista 15,3 miljoonaan tuntiin vuosina 1993-1996. Tosiasiallisten käyttötuntien määrä kasvoi vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana noin 16 miljoonaan tuntiin.
Tämän ajanjakson aikana otokseen kuuluvat yhteisön tuottajat ovat järkiperäistäneet tuotantonsa kapasiteetin vähentämisellä ja laitteiden nykyaikaistamisella.
iii) Varastot
(200) Otokseen kuuluvien tuottajien varastot kasvoivat huomattavasti, eli 54 prosenttia, vuosina 1993-1996 noin 3 800 tonnista noin 5 900 tonniin. Vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana varastot pienenivät noin 2 800 tonniin.
iv) Myyntimäärät
(201) Otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien tarkasteltavana olevan tuotteen myyntimäärät pienenivät noin 5,8 prosenttia noin 52 000 tonnista noin 49 000 tonniin vuosina 1993-1996. Vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana myyntimäärät kasvoivat 53 000 tonniin.
Myynnin kuukausittaisen keskiarvon kehityksestä ilmenee 5 prosentin lasku vuosina 1993-1996, eli keskiarvo laski 4 336 tonnista 4 110 tonniin kuukautta kohti. Otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien myynnin kuukausittainen keskiarvo nousi vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana, eli osittain saman ajanjakson aikana, jolloin polkumyyntitoimenpiteitä sovellettiin, 8 prosenttia 4 422 tonniin kuukautta kohti. Myynnin kuukausittainen keskiarvo oli 4 110 tonnia vuonna 1996 ja 5 250 tonnia vuoden 1997 kuuden ensimmäisen kuukauden aikana.
v) Hinnat
(202) Otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien hintakehityksen tutkimuksesta ilmenee, että hinnat nousivat 8 prosenttia vuosina 1993-1994 ja edelleen 13 prosenttia vuosina 1994-1995. Vuosina 1995-1996 hinnat nousivat 4 prosenttia. Vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana hinnat laskivat 2 prosenttia.
(203) Yhteisön tuottajien hintakehitystä tarkasteltaessa on otettava huomioon kaksi yhteisön tuottajien kustannuksiin vaikuttanutta päätekijää: (a) raakapuuvillan hinnat ja (b) kangasrakenteiden useista muutoksista ja pienempien tuotesarjojen tuottamisesta aiheutuneet kustannukset; mikä johtuu asianomaisista maista tulevan tuonnin aiheuttamista ja tiettyihin kangasrakenteisiin kohdistuvista paineista.
(204) Raakapuuvillan, joka on tärkein tuotantohyödyke kankaiden valmistuksessa ja joka edustaa noin kolmasosaa tuotannon kokonaiskustannuksista, hintakehitystä on tutkittu. Raakapuuvillan maailmanmarkkinahinnat nousivat 48 prosenttia vuosina 1993-1994; vuosina 1994-1995 ne nousivat jälleen 15 prosenttia. Raakapuuvillan hinnat laskivat 15 prosenttia vuosina 1995-1996. Hinnat nousivat jälleen 10 prosenttia vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana.
(205) Näiden kahden suuntauksen vertailusta ilmenee, että kankaiden hinnannousu ei vastannut edes raakapuuvillan hinnannousua. Olisi otettava huomioon, että raaka-aineen hinnannousu heijastuu valkaisemattomien kankaiden hintaan vasta 6-12 kuukauden viiveellä ennakkohankintojen vuoksi.
(206) Olisi myös huomattava, että yhteisön tuottajien kustannukset olivat nousseet vuosina 1993-1996 johdanto-osan 203-205 kappaleen kuvatuista syistä, minkä vuosina yhteisön tuottajia estettiin hyödyntämästä suurtuotannon etuja ja muuttamasta tuotantoaan kannattavaksi.
(207) Näin ollen päätellään alustavasti, että yhteisön tuotannonalan hintojen noususta huolimatta yhteisön tuottajat eivät kyenneet vastaamaan tuotantokustannusten nousuun. Tätä tilannetta voidaan pitää hintojen jäädyttämisenä.
vi) Investoinnit
(208) Otokseen kuuluvat yhteisön tuottajat kasvattivat vuoden 1993 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana investointejaan noin 7 miljoonasta ecusta noin 13 miljoonan ecuun, eli 76 prosenttia; kyseiset määrät edustivat 4 prosenttia ja 5,5 prosenttia liikevaihdosta. Investointien taso säilytettiin myös silloin, kun toiminta tuotti tappiota kilpailukyvyn säilyttämiseksi.
vii) Kannattavuus
(209) Otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien kannattavuus laski vuosina 1993-1996. Voittojen painotettu keskiarvo laski itse asiassa noin 0 prosentista vuonna 1993 noin -2 prosenttiin vuonna 1996. Vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana, eli osittain väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden voimassaoloaikana, tappiot laskivat 1 prosenttiin.
viii) Työllisyys
(210) Otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien työllistämien henkilöiden kokonaismäärä laski 5 352:sta 4 932:een vuosina 1993-1996, eli 8 prosenttia. Vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana työntekijöitä oli 4 965.
7. Vahinkoa koskeva päätelmä
(211) Edellä mainittujen vahinkoa kuvaavien tekijöiden tutkimuksesta ilmenee, että yhteisön tuotannonalan tilanne huononi vuosina 1993-1996. Yhteisön tuotannonalan tuotanto, yhteisössä tapahtuva myynti, kannattavuus ja työllistämistaso laskivat tämän ajanjakson aikana. Varastot kasvoivat saman ajanjakson aikana.
(212) Vaikka yhteisön tuotannonalan tuotanto- ja myyntimäärät kasvoivat ja varastot pienenivät vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana, vaikuttaa siltä, että kyseisen tuotannonalan tilanteen paraneminen johtuu ensisijaisesti vuoden 1996 marraskuun ja vuoden 1997 toukokuun välisenä aikana voimassa olevista väliaikaisista polkumyyntitoimenpiteistä. Tämän lisäksi toimenpiteiden rajoitettu voimassaoloaika esti yhteisön tuotannonalaa, jonka taloudellinen tilanne oli edelleen huono, muuttamasta toimintaansa jälleen kannattavaksi.
F. SYY-YHTEYS
1. Johdanto
(213) Komissio tutki perusasetuksen 3 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaisesti, oliko asianomaisista maista tuleva valkaisemattomien puuvillakankaiden tuonti aiheuttanut yhteisön tuotannonalalle sellaista vahinkoa, jota voidaan pitää merkittävänä. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin lisäksi muita tiedossa olevia tekijöitä tutkittiin sen varmistamiseksi, että näiden yhteisön tuotannonalalle mahdollisesti aiheuttamaa vahinkoa ei katsota johtuvan polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista.
2. Asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus
(214) Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutuksia tarkastettaessa todettiin, että vuosina 1993-1996 asianomaisista maista tuleva valkaisemattomien puuvillakankaiden tuonti kasvoi 12 prosenttia, sen markkinaosuuden ollessa 43 prosenttia; samaan aikaan yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne huononi, kun sen markkinaosuus laski 28 prosentista 26 prosenttiin.
(215) Valkaisemattomien puuvillakankaiden markkinat ovat erittäin hintaherkkiä tuotteen yleisen hyödykkeenomaisen luonteen ja vaihdettavuuden sekä markkinoiden avoimuuden vuoksi.
(216) Yhteisön tuottajien hintojen tarkastelusta ilmenee, että yhteisön tuottajien hintojen jäädyttämistaso oli huomattava vuosina 1993-1996. Tarkasteltavana olevana tuonnin aiheuttama hintojen jäädyttämistaso oli korkeimmillaan vuosina 1995-1996, jolloin yhteisön tuottajat kykenivät nostamaan hintojaan ainoastaan 4 prosenttia (kahden edellisen vuoden aikana esiintyneestä hintojen jäädyttämisestä huolimatta); samaan aikaan asianomaisista maista tulevan tuonnin hinnat laskivat 6 prosenttia.
(217) Lisäksi olisi pidettävä mielessä, että asianomaisista maista tulevaan tuontiin sovellettavien väliaikaisten toimenpiteiden voimassaoloaikana yhteisön tuotannonala osoitti selviä elpymisen merkkejä, kuten jäljempänä osoitetaan.
(218) Näin ollen katsotaan, että tarkasteltavana olevan tuonnin hinnan alittavuuden muodossa aiheuttama paine johti näillä hintaherkillä markkinoilla yhteisön tuottajien hintojen jäädyttämiseen ja taloudellisiin menetyksiin. Tämän vuoksi katsotaan, että hintojen alittavuus on yksi yhteisön tuottajille aiheutuneen merkittävän vahingon syistä.
3. Muiden tekijöiden vaikutukset
a) Kiintiöt ja vapaaehtoiset vientirajoitukset
(219) Tietyt osapuolet ovat väittäneet, että asianomaisista maista tuleva tuonti ei ole voinut aiheuttaa vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, koska siihen sovelletaan monikuitujärjestelyn yhteydessä käyttöönotettuja kiintiöitä.
(220) Turkkia lukuun ottamatta asianomaisista maista tulevasta valkaisemattomista puuvillakankaiden tuonnista määrätään useissa kauppasopimuksissa. Intiasta, Indonesiasta, Kiinan kansantasavallasta ja Pakistanista tulevaan tuontiin sovelletaan tuontikiintiöitä. Egyptistä tulevaan tuontiin sovelletaan vapaaehtoisia vientirajoituksia.
(221) Tämän menettelyn yhteydessä tarkasteltavana oleva tuote luokitellaan Maailman kauppajärjestön tekstiili- ja vaatetustuotteista tehtyyn sopimukseen sisällytetyn vanhan monikuitujärjestelyn ryhmään 2. Tähän ryhmään kuuluvat valkaisemattomat ja valkaistut palttinakankaat, joissa on vähintään 50 painoprosenttia puuvillaa. Näin ollen sellaisten valkaisemattomien kankaiden asianomaisista maista tulevan tuonnin osuus, joihin sovelletaan ryhmän 2 kiintiötä, voi vaihdella vuodesta toiseen. Tämän lisäksi kiintiöjärjestelmä on suhteellisen joustava, koska kiintiöiden määrät voidaan siirtää ryhmästä toiseen, käyttää ennakkoon tai siirtää seuraavaan vuoteen.
(222) Tuontimäärät rajoittavien kiintiöiden soveltaminen ei kuitenkaan sulje pois sitä mahdollisuutta, että yhteisön tuotannonalalle aiheutuu vahinkoa hintojen jäädyttämisen tai alenemisen muodossa, koska niiden tarkoitus on ainoastaan tuotujen määrien rajoittaminen. Kiintiöistä huolimatta Intian, Indonesian, Pakistanin ja Kiinan kansantasavallan vientihintojen keskiarvo laski 5 prosenttia vuosina 1995-1996.
(223) Tässä yhteydessä olisi huomattava, että kiintiöistä ja tuontirajoituksista huolimatta asianomaisista maista tuleva sellaisten valkaisemattomien kankaiden tuonti, johon sovelletaan kauppajärjestelyjä, kasvoi huomattavasti noin 107 000 tonnista vuonna 1993 noin 121 000 tonniin vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana. Näyttää myös siltä, että asianosaiset maat ovat myös lisänneet valkaisemattomien kankaiden osuutta ryhmään 2 kuuluvien tuotteiden kokonaisviennistä.
(224) Tämän lisäksi asianomaisista maista tuodut suuret ja kasvavat määrät myytiin hinnoilla, jotka alittivat merkittävästi yhteisön tuottajien hinnat.
(225) Nämä tekijät huomioon ottaen ei voida alustavasti päätellä, että kiintiöt ja vapaaehtoiset vientirajoitukset estäisivät tarkasteltavana olevaa tuontia aiheuttamasta vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
b) Kolmansista maista tuleva tuonti
(226) Tietyt asianomaiset osapuolet väittivät lisäksi, että yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtui menettelyn ulkopuolella olevista kolmansista maista tulevasta tuonnista.
(227) Kolmansista maista tuleva valkaisemattomien puuvillakankaiden tuonti kasvoi noin 76 245 tonnista vuonna 1993 noin 97 300 tonniin 1996, sen huipun ollessa noin 104 600 tonnia vuonna 1994. Kolmansista maista tuleva tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti kasvoi noin 113 100 tonniin vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana. Näiden tuotteiden osuus yhteisön markkinoista nousi noin 28 prosentista 32 prosenttiin vuosina 1993-1996. Vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana se nousi edelleen 38 prosenttiin.
(228) Kolmansista maista tulevan tuonnin hintojen osalta käytettävissä olevista Eurostatin tiedoista ilmeni, että kolmansien maiden veloittamien hintojen keskiarvo on suurempi kuin asianomaisten maiden hintojen keskiarvo. Vuonna 1993 Eurostatin ilmoittama kolmansista maista tulevan tuonnin painotettu keskiarvo oli 15 prosenttia korkeampi kuin asianomaisten maiden hintojen painotettu keskiarvo. Kyseinen ero oli 6 prosenttia vuonna 1996.
(229) Vuonna 1993 muista kolmansista maista, Venäjää ja Arabiemiirikuntia lukuun ottamatta, tulevien valkaisemattomien kankaiden hinnat olivat 22 prosenttia korkeammat kuin asianomaisten maiden hinnat. Kyseinen ero oli 13 prosenttia vuonna 1996.
(230) Tämän lisäksi vuonna 1996 ainoastaan neljällä maalla oli 2 prosenttia suurempi osuus yhteisön markkinoista: Virolla (2,6 prosenttia), Venäjällä (3 prosenttia), Arabiemiirikunnilla (3 prosenttia) ja Thaimaalla (4 prosenttia).
(231) Virosta peräisin tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti kasvoi noin 2 000 tonnista noin 6 900 tonniin vuosina 1993-1996; tuotteen osuus yhteisön markkinoista kasvoi saman ajanjakson aikana noin 1 prosentista noin 2,6 prosenttiin. Hinnat nousivat 2 ecusta/kg noin 3,1 ecuun/kg.
(232) Venäjältä peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti on vuosina 1993-1996 pysynyt vakaana 8 000 tonnin tasolla; myös tuotteen osuus yhteisön markkinoista on pysynyt vakaana 3 prosentin tasolla. Käytettävissä olevista Eurostatin tiedoista ilmenee, että kyseisen tuonnin hinnat ovat pysyneet suhteellisen vakaina, eli noin 2,5 ecua/kg.
(233) Arabiemiirikunnista tuleva tuonti on kasvanut huomattavasti, ja sen osuus yhteisön markkinoista on noin 3 prosenttia. Petosten mahdollisuutta näiden valkaisemattomien puuvillakankaiden alkuperää koskevan ilmoituksen osalta tutkitaan parhaillaan. Tämän tuonnin hinta on pysynyt vakaana ja se on ollut noin 3 ecua kilogrammaa kohti vuosina 1993-1996.
(234) Thaimaasta tuleva vienti on pysynyt vakaana noin 12 000 tonnin tasolla vuosina 1993-1996, ja sen osuus yhteisön markkinoista on pysynyt 4 prosentin tasolla. Olisi huomattava, että nämä Eurostatin ilmoittamat tuontihinnat ovat vaihdelleet 4 ecusta 4,5 ecuun/kg, joten ne ovat olleet paljon korkeampia kuin asianomaisten maiden viejien veloittamat hinnat.
(235) Muiden kolmansien maiden, Viroa, Venäjää, Arabiemiirikuntia ja Thaimaata lukuun ottamatta, yksilölliset markkinaosuudet ovat pieniä ja niiden hintojen keskiarvo on pysynyt vuosina 1993-1996 korkeammalla tasolla kuin asianomaisten maiden hinnat. Vuonna 1996 näiden muiden kolmansien maiden hinnat olivat 10 prosenttia korkeammat kuin asianomaisten maiden hinnat.
(236) Edellä esitettyjen huomautusten perusteella päätellään alustavasti, että vaikka Virosta, Venäjältä ja Arabiemiirikunnista tuleva tuonti saattaa aiheuttaa vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, se ei vaikuta asianomaisista maista tulevan tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon väliseen syy-yhteyteen.
4. Syy-yhteyttä koskeva päätelmä
(237) Yhteisön tuotannonalan tilanne huononi samanaikaisesti kun asianomaisista maista tulevan tuonnin hinnat nousivat (siihen asti, kun väliaikaiset polkumyyntitoimenpiteet otettiin käyttöön vuoden 1996 marraskuussa) ja kyseinen tuonti aiheutti huomattavaa hinnan alittavuutta.
(238) Sitä mahdollisuutta ei voida sulkea pois, että muut tekijät, erityisesti Venäjältä ja Arabiemiirikunnista tuleva tuonti (sen kasvavan markkinaosuuden ja alhaisten hintojen vuoksi) tai muista alhaiset tuotantokustannukset omaavista kolmansista maista tuleva tuonti (sen tärkeän ja kasvavan markkinaosuuden vuoksi) olisivat yhdessä tarkasteltuina aiheuttaneet paineita yhteisön tuotannonalan hintoihin ja näin ollen myötävaikuttaneet tämän huonoon taloudelliseen tilanteeseen.
(239) Vaikka tietyt muut kolmannet maat ovat saattaneet myötävaikuttaa yhteisön tuotannonalan huonoon tilanteeseen, asianomaisista maista tuleva tuonti on erikseen tarkasteltuna aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
G. YHTEISÖN ETU
1. Yhteisön edun tutkiminen: tietojen hankkiminen
(240) Jotta komissio voi riittävällä tavalla arvioida yhteisön etua, se on perusasetuksen 21 artiklan nojalla toteuttanut tutkimuksen, joka koskee asianomaisiin taloudellisiin toimijoihin kohdistuvia todennäköisiä vaikutuksia, jos polkumyyntitoimenpiteet otetaan käyttöön tai jos niitä ei oteta käyttöön.
(241) Myöhempi arviointi perustuu kaikkien asianomaisten osapuolten toimittamiin todistein perusteltuihin tietoihin.
(242) Komissio on lähettänyt tietoja koskevia erityisiä pyyntöjä kyselylomakkeiden muodossa. Ne on osoitettu 52 asianomaiselle osapuolelle, joiden katsottiin edustavan tutkimuksen kohteena olevaan tuotteeseen suoraan liittyviä tekstiiliteollisuuden eri aloja; nämä alat ovat: kehrääjät, kutojat, tuojat/kauppiaat, viimeistelijät, muuntajat ja sovittajat.
(243) Jotkut asianomaiset osapuolet ovat väittäneet, että kyseinen menettely on perusasetuksen vastainen, koska siinä ei säädetä yhteisön edun tarkastelun yhteydessä suoritettavasta otannasta.
(244) Menettelyä ei voida kuitenkaan pitää otantamenetelmänä. Kaikki todistein perustellut asianomaisten osapuolten esittämät väitteet on otettu huomioon vastoin perusasetuksen 17 artiklassa säädettyä menettelyä. Komission yksiköt ovat osoittaneet tietoja koskevia erityisiä pyyntöjä rajoitetulle määrälle osapuolia saadakseen tietoja järjestelmällisellä tavalla esillä olevien kysymysten käsittelemiseksi sekä saatujen tietojen täydentämiseksi ja tarkastamiseksi.
(245) Komissio pyysi kaikkia ilmoittautuneita asianomaisia osapuolia toimittamaan tuotantoa, myyntiä, työllisyyttä ja tuontia koskevat tiedot vuodelta 1996.
(246) Kunkin toiminta-alan osalta yritykset on valittu eri jäsenvaltioista sen perusteella, mikä kyseisen toiminta-alan suhteellinen merkitys on kussakin maassa. Kussakin maassa, jos niissä on ollut asianomaisia yrityksiä, yritykset on valittu suurten, pienten ja keskikokoisten yritysten kokoluokissa niiden asianomaisen tuotteen yhteisön liikevaihdon perusteella. Tämän osalta yrityksen koon katsottiin olevan osoitus sen kyvystä neuvotella hinnoista.
(247) Kultakin toiminta-alalta eri kokoluokista valittujen yritysten lukumäärä vaihtelee kyseisen maan osalta ilmoitetun kokonaisliikevaihdon perusteella määritetyn kokoluokan merkityksen mukaisesti. Yrityksiä valitessa seuraavilla edellytyksillä oli merkitystä: toiminnan palkkioperusteisuus, yrityksen yhdentymisen aste ja yrityksen maantieteellinen sijainti.
(248) Valittujen yritysten tunnistetiedot ilmoitettiin asianomaisille osapuolille, joilla oli mahdollisuus esittää huomautuksensa. Perustellut huomautukset otettiin asianmukaisesti huomioon.
2. Asianomaiset taloudelliset toimijat
(249) Tämän menettelyn asianomaisten taloudellisten toimijoiden lajit luetellaan jäljempänä. Olisi korostettava sitä, että suuri osuus tuotannonalasta on vertikaalisesti yhdentynyttä ja ne kattavat yhden tai useamman jäljempänä luetelluista toiminta-aloista.
a) Varhaisemman jalostusasteen tuotannonala:
(250) Kehrääjät jalostavat käsittelemättömän puuvillan langaksi erittäin automatisoitua menetelmää käyttäen. Tämän jälkeen lankaa käytetään kankaan kutomisessa.
b) Yhteisön tuotannonala. Kutojat
(251) Kutojat kutovat langan kankaaksi.
c) Käyttäjät
(252) Viimeistelijät valkaisevat, painavat tai värjäävät tai muulla tavalla käsittelevät kudotun kankaan. Yksi ja sama yritys suorittaa yleensä muttei aina nämä käsittelyt.
(253) Sovittajat leikkaavat ja ompelevat valmiin kankaan vaatteiksi, taloustavaroiksi tai teollisuuden käyttöön tarkoitetuiksi tavaroiksi. Tämä on työvoimavaltainen vaihe, jossa tuotantomenetelmät eivät ole yleensä automatisoituja.
d) Tuottajat/kauppiaat/muuntajat
(254) Tuojat/kauppiaat/muuntajat toimittavat yhteisön viimeistelijöille ja sovittajille kangasta joko tuomalla sitä yhteisön ulkopuolelta tai ostamalla sitä yhteisöstä; muuntajat myös käyttävät viimeistelijöiden palveluja kankaiden käsittelemiseksi sovittajien toivomusten mukaisesti.
3. Yhteisön tuotannonala
a) Yhteisön tuotannonalan luonne ja rakenne
(255) Asianomaisen tuotteen kytkösmarkkinoille ja muille kuin kytkösmarkkinoille tarkoitettu kokonaistuotanto oli noin 317 000 tonnia vuonna 1996. Asianomaisen tuotteen muille kuin kytkösmarkkinoille tarkoitettu yhteisön kokonaistuotanto oli noin 92 000 tonnia vuonna 1996. Valituksen tehneen yhteisön tuotannonalan osuus oli noin 90 prosenttia tästä määrästä.
(256) Yhteisön tuotannonala muodostuu pääasiassa pienistä ja keskisuurista yrityksistä. Tuotantomenetelmät ovat erittäin automatisoituja ja pääomavaltaisia. Huomattavia suurtuotannon etuja saavutetaan kudottaessa suuria määriä samaa lajia olevaa kangasta.
(257) Valkaisematon puuvillakangas ja erityisesti sen tavallisimmat lajit ovat puolivalmisteita, jotka ovat erittäin yhdenmukaistettuja ja hinnanvaihteluille alttiita, mutta niihin vaikuttavat muodin muuttuminen ja pieniin määriin kohdistuva kysyntä markkinoiden kapeilla sektoreilla, joissa tarvitaan erikoisia rakenteita.
(258) Yhteisön integroituneiden kutojien ja integroitumattomien kutojien tuottamaan asianomaiseen tuotteeseen liittyvien työpaikkojen määrä oli 40 000 vuonna 1996. Asianomaista tuotetta tuottaneiden integroitumattomien tuottajien osuus työpaikoista oli noin 12 000.
b) Yhteisön tuotannonalan elinkelpoisuus
(259) Yhteisön tuotannonala on elinkelpoinen ja kilpailukykyinen. Tämä alustava arvio perustuu seuraavien tekijöiden arviointiin:
i) Investointien sekä koneiden ja laitteiden uusimisen taso
(260) Koneet ja laitteet uusitaan keskimäärin seitsemän vuoden välein. Yritykset investoivat nykyaikaisimpaan ja nopeimpaan teknologiaan hyötyäkseen suurtuotannon eduista ja voidakseen tarjota hinnoiltaan kilpailukykyisiä tuotteita.
ii) Yhteisön tuotannonalan osallistuminen uuden teknologian kehittämiseen
(261) Osallistuminen käy ilmi joidenkin otokseen valittujen yhteisön tuottajien osallistumisesta uusiin tutkimus- ja kehityshankkeisiin, joiden tavoitteena on kutomista hyödyttävien uusien kehräysmenetelmien kehittäminen (8).
iii) Uusiin käyttötarkoituksiin tarkoitettujen kankaiden kehittäminen
(262) Yhteisön tuottajat kehittävät uusia kankaita jatkuvasti. Tämä on välttämätöntä kaupankäynnin kannalta, koska se edellyttää sellaisten uusien tuotteiden tarjoamista, joihin ei vielä kohdistu suurta kilpailua yhteisön ulkopuolisista maista.
iv) Vientitoiminta
(263) Yhteisön tuotannonalan harjoittama asianomaisen tuotteen vienti on pysynyt melko vakaana noin 10 000 tonnissa vuoden 1993 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana.
c) Aikaisemmin käyttöönotettujen toimenpiteiden vaikutukset yhteisön kutojiin
(264) Komissio on tarkastellut edellisessä menettelyssä käyttöönotettujen väliaikaisten toimenpiteiden vaikutuksia yhteisön tuotannonalaan. Toimenpiteiden vaikutusta tarkasteltaessa olisi otettava huomioon se, että toimenpiteet olivat voimassa kuuden kuukauden määräajan. Kuten jo edellä mainittiin, yhteisön tuottajien tuotanto ja myynti kasvoivat sekä varastot pienenivät vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana.
i) Myynnin kasvu
(265) Asianomaiseen tuotteeseen sovellettavien polkumyyntitullien käyttöönotto on lisännyt myyntiä erityisesti vakiolaatuisia tuotteita valmistavien yritysten osalta. Myytyjen määrien kasvun turvin yhteisön tuottajat ovat voineet pienentää kustannuksia suurtuotannon etujen kautta, millä on ollut myönteinen vaikutus kannattavuuteen.
Esimerkki: yritys n:o 1 (Saksa)
Vuoden 1996 marraskuun ja vuoden 1997 toukokuun välisenä aikana yrityksen saamat tilaukset lisääntyivät 52 prosentilla verrattuna vastaavaan ajanjaksoon vuotta aikaisemmin, eli 13 300 tonnista 20 000 tonniin.
Saman yrityksen kuukausittainen myynti kasvoi 47 prosenttia vuoden 1996 marraskuun ja vuoden 1997 toukokuun välisenä aikana verrattuna edellisen vuoden vastaavaan ajanjaksoon, eli 1 900 tonnista kuukaudessa 2 800 tonniin kuukaudessa.
Esimerkki: yritys n:o 2 (Ranska)
Toimenpiteiden vaikutus myynnin kasvuun on arvioitu sellaisen kahden kangaslajin perusteella, joiden osuus on noin 60 prosenttia kyseisen yrityksen myymästä asianomaisen tuotteen määrästä vuonna 1996. Vuoden 1995 marraskuun ja vuoden 1996 toukokuun väliseen ajanjaksoon nähden näiden kangaslajien myynti oli kasvanut vuoden 1996 marraskuun ja vuoden 1997 toukokuun välisenä aikana 28 prosenttia eli noin 3 400 tonnista noin 4 300 tonniin.
Esimerkki: yritys n:o 3 (Italia)
Vuoden 1995 marraskuun ja vuoden 1996 toukokuun väliseen ajanjaksoon verrattuna yritys lisäsi asianomaisten kankaiden myyntiä vuoden 1996 marraskuun ja vuoden 1997 toukokuun välisenä aikana 35 prosentilla eli 12 miljoonasta metristä 16,2 miljoonaan metriin.
Esimerkki: yritys n:o 4 (Portugali)
Kyseisen yrityksen valmistaman kahden eniten tuodun kudosrakenteen (20×20 ja 30×30) myyntimäärä kasvoi yli 180 prosenttia, eli noin 31 tonnista noin 90 tonniin ajanjaksosta tammikuu-maaliskuu 1996 vastaavaan ajanjaksoon vuonna 1997 nähden.
ii) Asianomaisen tuotteen varastojen pieneneminen
(266) Väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto johti varastoiden pienenemiseen. Tämä on selvemmin havaittavissa vakiokudosrakenteiden, kuten 20×20, 30×30 ja 40×40, valmistamiseen erikoistuneiden yritysten osalta.
Esimerkki: yritys n:o 1 (Ranska)
Vuoden 1995 vastaavaan ajankohtaan verrattuna varastojen suuruus oli toukokuun 1996 loppuun mennessä kasvanut 1 prosentilla. Toukokuun 1997 loppuun mennessä varastot olivat pienentyneet 58 prosenttia vuoden 1996 vastaavaan ajankohtaan verrattuna.
Esimerkki: yritys n:o 2 (Ranska)
Vuoden 1995 vastaavaan ajankohtaan verrattuna tämän yrityksen varastojen suuruus oli toukokuun 1996 loppuun mennessä kasvanut 5 prosenttia. Toukokuun 1997 loppuun mennessä varastot olivat pienentyneet 34 prosenttia vuoden 1996 vastaavaan ajankohtaan verrattuna.
Esimerkki: yritys n:o 3 (Italia)
Tämän yrityksen varastot olivat kasvaneet toukokuun 1996 loppuun mennessä 474 prosenttia vuoden 1995 vastaavaan ajankohtaan verrattuna. Toukokuun 1997 lopussa varastot olivat pienentyneet 60 prosenttia vuoden 1996 vastaavaan ajankohtaan verrattuna, eli 2,9 miljoonasta metristä vuonna 1996 1 miljoonaan metriin vuonna 1997.
iii) Asianomaisen tuotteen hinnat
(267) Vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana otokseen sisältyvien yhteisön tuottajien painotetut keskimääräiset hinnat laskivat 2 prosenttia. Tämä osoittaa, että yhteisön tuottajille ainakin lyhyellä aikavälillä toimenpiteistä aiheutuva etu johtuisi myytyjen määrien kasvusta. Nämä luvut ovat ristiriidassa sellaisen väitteen kanssa, jonka mukaan yhteisön tuottajat käyttävät hyväkseen tilaisuutta korottaa hintojaan polkumyyntitullia vastaavalla määrällä.
(268) Tästä syystä esitetään alustavana päätelmänä, että otokseen sisältyvät yhteisön tuottajat hyötyivät rajoitetusta ajanjaksosta, jolloin toimenpiteet olivat voimassa, koska niiden tuotanto ja myynti kasvoivat ja niiden varastot pienenivät.
d) Asianomaisten osapuolten väitteet
i) Muiden tuojien aiheuttama kilpailu
(269) On väitetty, että yhteisön kutojat eivät hyötyisi polkumyyntitulleista, koska valkaisemattomien puuvillakankaiden tuonti asianomaisista maista korvattaisiin saman tuotteen tuonnilla kolmansista maista.
(270) Tästä syystä olisi huomattava, että kolmansista maista tuleva tuonti on lisääntynyt vuosina 1993-1996, jolloin toimenpiteet eivät olleet voimassa (vuoden 1996 kahta viimeistä kuukautta lukuun ottamatta). Kolmansista maista tuleva tuonti kasvoi noin 76 000 tonnista vuonna 1993 huippulukemaansa noin 104 500 tonniin vuonna 1994. Tuonti väheni noin 90 000 tonniin vuonna 1995, mutta kasvoi jälleen noin 97 400 tonniin vuonna 1996. Tuonti kasvoi vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana noin 113 000 tonniin.
(271) Vuosien 1995 ja 1996 suuntauksista ilmenee, että muista kolmansista maista tulevalla tuonnilla ei ole pysyvää luonnetta vaihtoehtoisena toimituslähteenä todennäköisimmin rajallisen kapasiteetin vuoksi ja joissakin tapauksissa alhaisemman laatutason vuoksi.
(272) Sekä kolmannet maat että yhteisön tuotannonalan ovat hyötyneet väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotosta myynnin ja markkinaosuuksien osalta.
(273) Tuonti muista kolmansista maista on lisäksi pysynyt erittäin hajanaisena vuosina 1993-1996: vuonna 1993 noin 70 prosenttia muista kolmansista maista tulevasta kokonaistuonnista oli lähtöisin 22 maasta (loppuosasta vastasi 88 maata) ja vain kahdella maalla (Venäjä ja Thaimaa) oli yli 2 prosentin osuus yhteisön markkinoista. Vuonna 1996 oli muista kolmansista maista tulevan tuonnin määrä noin 97 400 tonnia. Noin 75 prosenttia tästä määrästä oli lähtöisin 22 maasta, joista vain neljällä maalla oli yli 2 prosentin osuus yhteisön markkinoista (Viro 2,6 prosenttia, Venäjä 3,4 prosenttia, Thaimaa 5,4 prosenttia ja Arabiemiirikunnat 4,3 prosenttia).
(274) Muista kolmansista maista tulevan tuonnin hajanaisuus (yli 100 maan osuus yhteisön markkinoista vuonna 1996 oli 32 prosenttia) tukee päätelmää, että nykyään yksittäisten kolmansien maiden käytettävissä oleva kapasiteetti on rajallista. Tämän vuoksi kyseisillä mailla on rajalliset mahdollisuudet toimia pysyvästi asianomaisista maista (kuusi maata, joiden osuus yhteisön markkinoista on 43 prosenttia) tulevan tuonnin vaihtoehtoisena toimituslähteenä.
(275) Kapasiteetin rajallisuus ilmenee myös siitä, että vuonna 1996 jotkut näistä kolmansista maista käyttivät vähän ryhmään 2 sovellettavaa kiintiötä (T Osekki, Malesia, Brasilia, Romania, Unkari ja Puola).
(276) Muista kolmansista maista tulevaan tuontiin sovelletaan myös kauppasopimusten määräyksiä. Siihen sovelletaan myös kiintiöitä ja vapaaehtoisia vienninrajoitusjärjestelyjä; tämä koskee Venäjää (kiintiön käyttöaste 91 prosenttia vuonna 1996), Thaimaata (97,4 prosenttia) ja Malesiaa (75 prosenttia).
(277) Venäjää, Arabiemiirikuntia ja Zimbabwea lukuun ottamatta muista kolmansista maista tulevan tuonnin hinnat (tuonnin osuus noin 76 prosenttia kaikista kolmansista maista tulevasta tuonnista) ovat keskimäärin korkeampia kuin asianomaisista maista tulevan tuonnin hinnat. Vuonna 1993 näistä muista kolmansista maista tulevan tuonnin hinnat olivat 26 prosenttia korkeampia kuin asianomaisten maiden hinnat, ja ero oli 14 prosenttia vuonna 1996. Vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana ero oli noin 6 prosenttia.
(278) Venäjän osalta on väitetty, että valkaisemattomat kankaat ovat yleensä laadultaan huonompia asianomaisten maiden ja muiden kolmansien maiden kankaisiin verrattuna. Arabiemiirikuntien viennin kasvun syynä voisi olla näiden valkaisemattomien puuvillakankaiden alkuperää koskevassa ilmoituksessa esiintynyt petos, jonka mahdollisuutta tutkitaan parhaillaan.
(279) Päätellään alustavasti, että koska tuonti on luonteeltaan hajanaista, yksittäisten kolmansien maiden käytettävissä oleva kapasiteetti on rajallista ja ottaen huomioon niiden hintataso sekä kiintiöiden ja kaupallisten järjestelyjen olemassaolo, ei ole todennäköistä, että näistä maista tuleva tuonti muodostaisi kestävän ja vakaan toimituslähteen, joka estäisi yhteisön tuotannonalaa hyötymästä polkumyyntimyyntitoimenpiteistä.
ii) Tuonnin korvaamien valmiilla tuotteilla
(280) Jotkut asianomaisista osapuolista ovat väittäneet, että valkaisemattomien puuvillakankaiden tuontiin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto johtaa valmiiden tuotteiden tuontiin, mikä poistaisi yhteisön tuotannonalalle mahdollisesti aiheutuvat hyödyt. Väitteensä tueksi osapuolet mainitsivat valmiiden kankaiden tuonnin kasvuun ajanjaksona tammikuu-huhtikuu 1996 verrattuna vastaavaan ajanjaksoon vuonna 1997.
(281) Valmiiden kankaiden tuonti vuosina 1993-1996 osoittaa absoluuttisin määrin ilmaistuna jatkuvaa kasvua 45 000 tonnista vuonna 1993 noin 47 500 tonniin vuonna 1996. Tämä suuntaus on selvä myös alle 85 prosenttia puuvillaa sisältävien kankaiden osalta, koska niiden tuonti kasvoi 4 700 tonnista vuonna 1993 noin 7 000 tonnin vuonna 1996; polkumyyntitullit eivät olleet voimassa kyseisenä aikana. Valmiiden kankaiden tuonti lisääntyi vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana 47 500 tonnista 53 000 tonniin.
(282) Valmiiden kankaiden tuontimäärien vertailu vuoden 1996 marraskuun ja vuoden 1997 toukokuun välisen ajanjakson (väliaikaisen toimenpiteiden soveltamisajanjakso) sekä vastaavan ajanjakson vuosina 1994, 1995 ja 1996 välillä osoittaa, että valmiiden kankaiden tuonti kasvoi noin 25 500 tonnista vuosina 1993-1994 noin 32 000 tonniin vastaavana ajanjaksona vuosina 1996-1997.
(283) Sekä vähintään 85 prosenttia puuvillaa että alle 85 prosenttia puuvilla sisältävien valmiiden kankaiden tuonti on kasvanut viime vuosina samanaikaisesti kolmansissa maissa kehittyneiden viimeistelyvaatimuksien kanssa. Olisi vaikeaa olettaa, että tämä kehitys johtuu yksinomaan tai pääasiassa polkumyyntitoimenpiteestä, koska toimenpiteet eivät olleet voimassa suurimman osan tarkasteltavana olleesta ajasta. Tämä voidaan lisäksi vahvistaa ajanjaksoa, jolloin toimenpiteet olivat voimassa, koskevien lukujen arvioinnin perusteella.
(284) Vuosina 1993-1996 värjättyjen ja painettujen kankaiden tuonti kasvoi, kun taas vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana värjättyjen ja painettujen kankaiden tuonti on pysynyt melko vakaana. Voidaan päätellä, että valkaisemattomien kankaiden tuonnissa käyttöön otettava polkumyyntitulli ei lisää värjättyjen ja painettujen kankaiden tuontia. Näin ollen voidaan esittää alustavana päätelmänä, että näiden kankaiden tuonnissa vuoden 1993 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana tapahtunut ja tulevaisuudessa tapahtunut kasvu johtuu asianomaisten maiden tekstiilien kaupan kehittymisestä kohti tuotteita, joiden arvonlisäys on korkeampi.
(285) Vuosina 1993-1996 valkaistujen kankaiden tuonti vähentyi 13 000 tonnista 10 300 tonniin. Vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana valkaistujen kankaiden tuonti kasvoi enemmän kuin muiden valmiiden kankaiden keskimääräinen tuonti eli 10 300 tonnista 15 000 tonniin.
(286) Vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välinen 5 000 tonnin kasvu jakautuu seuraavasti:
TAULUKON PAIKKA
(287) Valkaisukustannukset ovat suoraan riippuvaisia kankaan painosta. Kankaan, jonka paino on 120 g/m2, valkaisukustannukset ovat noin 0,6 ecua/kg. Kustannukset kasvavat noin 10-15 prosenttia kankaan painon ollessa 200 g/m2. Ottaen huomioon, että tuotujen valkaistujen kankaiden keskimääräinen paino on 130-200 g/m2 ja että näin ollen valkaisukustannusten voidaan arvioida olevan noin 0,8 ecua/kg, olisi tuskin taloudellisesti kannattavaa ryhtyä tuomaan valkaistuja kankaita.
TAULUKON PAIKKA
(288) Olisi huomattava, että tuotujen valkaistujen kankaiden hinnat ovat kaikissa tapauksissa korkeampia kuin tuotujen valkaisemattomien kankaiden hinnat, joihin on lisätty arvioitu 15 prosentin suuruinen polkumyyntitulli, Intiaa ja Pakistania lukuun ottamatta. Valkaistujen kankaiden tuontihinnat ovat myös korkeampia kuin valkaisemattomien kankaiden tuontihinnat, joihin on lisätty 15 prosentin suuruinen polkumyyntitulli ja yhteisössä tapahtuvasta valkaisemisesta aiheutuvat kustannukset.
(289) On ilmeistä, että ei ole olemassa taloudellista perustetta valkaistujen kankaiden tuomiseksi asianomaisista maista, lukuun ottamatta Intiaa ja Pakistania, ja muista kolmansista maista.
Intian ja Pakistanin osalta taloudelliset perusteet, vaikkakin ne olisivat mahdollisia, lienevät olemattomat, koska valkaiseminen on olennainen osa toimintaa, johon sisältyvät muun muassa painaminen ja jopa sovittaminen; tarvittava laadunohjaus ja asiakkaan toivomusten noudattaminen rajoittaisivat mahdollisuutta siirtyä tuomaan huomattavissa määrin valkaistuja kankaita. Tämän osalta tiettyjen osapuolten toimittamista tiedoista ilmenee, että valkaistujen kankaiden tuonti on väliaikaisten toimenpiteiden voimassaoloaikana osoittautunut taloudellisesti kannattamattomaksi tuotujen valkaistujen kankaiden huonon laadun vuoksi.
(290) Komissio käytettävissä olevista tiedoista ilmenee lisäksi, että petoksia olisi voinut tapahtua, jos tiettyjä esivalkaistuja kankaita (niin sanotut pysymättömillä väreillä värjätyt kankaat, jotka tällä hetkellä luokitellaan valkaisemattomiksi kankaiksi) olisi ilmoitettu tullille valkaistuina kankaina. Tämän vuoksi ei voida jättää ottamatta huomioon sitä, että valkaistujen kankaiden tuonnin todettu kasvu on pienempi kuin mitä se näyttäisi olevan.
(291) Näin ollen esitetään alustavana päätelmänä, että vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson aikana todetut hinnat ja kustannukset huomioon ottaen ei ole taloudellista perustetta sille, että polkumyyntitulli lisäisi valkaistujen kankaiden tuontia.
Taloudellisten perusteiden puuttuminen valkaistujen kankaiden tuonnissa näyttää olevan ristiriidassa vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana todetun valkaistujen kankaiden tuonnin 5 000 tonnin suuruisen kasvun kanssa, vaikka petoksia olisi voinut tapahtua. Tätä seikkaa tutkitaan tarkemmin.
(292) Valmiisiin kankaisiin sovelletaan lisäksi myös määrällisiä rajoituksia, joten tästä syystä valmiiden kankaiden tuonti valkaisemattomien kankaiden sijaan rajoittuisi vahvistettujen kiintiöiden määrään.
Valkaistut kankaat ovat osa ryhmään 2 sovellettavaa kiintiötä, joka sisältää kaikki valkaisemattomat sekä vähintään 85 prosenttia puuvillaa että alle 85 prosenttia puuvillaa sisältävät valmiit kankaat. Värjätyt ja painetut kankaat ovat osa alaryhmään 2 a sovellettavaa kiintiötä, joka sisältää erityisesti painetut ja värjätyt kankaat sekä samaten vähintään 85 prosenttia puuvillaa että alle 85 prosenttia puuvillaa sisältävän värillisen langan. Alaryhmään 2 a sovellettavassa kiintiössä vahvistetaan tuontia koskevat ylärajat, joita ei voida ylittää: siirrot ryhmästä 2 alaryhmään 2 a eivät ole mahdollisia.
Valmiiden kankaiden tuontiin Intiasta, Pakistanista, Indonesiasta ja Kiinan kansantasavallasta sovelletaan kiintiöitä. Valmiiden kankaiden tuontia Egyptistä rajoittavat vapaaehtoiset vientirajoitukset. Turkista tulevaan valmiiden kankaiden tuontiin ei ole sovellettu kiintiöitä vuodesta 1996. Valmiiden kankaiden tuontiin muista näiden tuotteiden tärkeimmistä kolmansista vientimaista sovelletaan myös kiintiöitä.
(293) Valkaistujen kankaiden tuonti edustaa noin 2:ta prosenttia yhteisön valmiiden kankaiden kokonaiskulutuksesta. Kuten edellä mainitaan, nämä kankaat kuuluvat monikuitujärjestelmän ryhmään 2 sovellettavaan kiintiöön, joka sisältää kaikki valkaisemattomat sekä vähintään 85 prosenttia puuvillaa että alle 85 prosenttia puuvilla sisältävät valmiit kankaat.
Ryhmään 2 sovellettavan kiintiön käyttöaste on korkea (63 prosenttia). Kiintiön olemassaolo ei ole tosin estänyt vähintään 85 painoprosenttia puuvillaa sisältävien valkaisemattomien puuvillakankaiden tuontia saavuttamasta korkeaa markkinapenetraation tasoa (74 prosenttia yhteisön muiden kuin kytkösmarkkinoiden kokonaiskulutuksesta).
Kiintiön käyttöaste vaihteli vuonna 1996 Intian, Indonesian, Pakistanin ja Kiinan kansantasavallan osalta 76 prosentista 106 prosenttiin. Vapaaehtoisia vientirajoituksia soveltavan Egyptin osalta ryhmälle 2 vahvistettujen määrien käyttöaste oli 77 prosenttia vuonna 1996.
Vaikka 15 prosentin suuruisen polkumyyntitulliin käyttöönoton jälkeen ryhmää 2 voitaisiin periaatteessa kokonaisuudessaan käyttää valkaistujen kankaiden tuontia varten valkaisemattomien kankaiden tuonnin sijaan, tämä on epätodennäköistä taloudellisten perusteiden puuttumisen vuoksi.
(294) Painetut ja värjätyt kankaat kuuluvat ryhmään 2 a. Ryhmän 2 a käyttöaste on alhaisempi (40 prosenttia). Samanaikaisesti painettujen ja värjättyjen kankaiden alhaisemman tuonnin penetraation asteen kanssa (markkinapenetraation taso on noin 8 prosenttia). Näin ollen vaikuttaa siltä, että yhteisön viimeistelijät vastaavat suurimmasta osasta toimituksista yhteisön valmiiden kankaiden markkinoille, mikä näyttää johtuvan niiden taitotiedosta, kyvystä mukautua muodin muutoksiin sekä laadusta.
(295) Ryhmän 2 a osalta avatut kiintiöt (96 000 tonnia) vastaavat noin 82 prosentista kaikista yhteisöön tuoduista ryhmään 2 a kuuluvista valmiista kankaista. Kiintiöön kuuluvat lähes kaikki alhaiset tuotantokustannukset omaavat viejät; muut tärkeimmät viejät ovat Yhdysvallat, Sveitsi ja Japani. Turkkiin ei ole sovellettu kiintiöitä vuodesta 1996. Kyseisenä vuonna kiintiön käyttöaste oli 41 prosenttia. Alhaiset kustannukset omaavista maista tuleva valmiiden kankaiden tuonti edusti vuonna 1996 noin 3:a prosenttia yhteisön valmiiden kankaiden kokonaiskulutuksesta.
(296) Tärkeimmät seitsemän viejämaata, joihin kiintiöitä sovelletaan, edustivat noin 55:tä prosenttia kiintiön kokonaismääristä. Kyseiset maat kuuluvat kymmenen tärkeimmän valmiita kankaita yhteisöön vievän viejän joukkoon. Kiintiön käyttöaste vaihteli vuonna 1996 Intian, Indonesian, Pakistanin ja Kiinan kansantasavallan osalta 48 prosentista 82 prosenttiin. Egyptiin ei sovelleta alaryhmää 2 a koskevia kiintiöitä.
(297) Vuoden 1996 valmiita kankaita koskevasta kiintiöstä oli teoriassa käyttämättä 55 000 tonnia, mikä vastasi 7:ää prosenttia enemmän kuin 50 painoprosenttia puuvillaa sisältävien valmiiden kankaiden kokonaiskulutuksesta yhteisössä. Arvellaan kuitenkin, että tosiasiallinen enimmäismäärä on enintään noin 20 000-25 000 tonnia, eli noin 3,6 prosenttia yhteisön valmiiden kankaiden kokonaiskulutuksesta, koska tietyt maat eivät voi tällä hetkellä harjoittaa tuotantoa (entinen Jugoslavia, Kroatia, Bosnia ja Hertsegovina), eivät enää tuota valmiita kankaita (Hongkong ja Singapore) tai hyödyntävät jo koko tuotantokapasiteettiaan (Keski- ja Itä-Euroopan maat).
(298) Näin ollen vaikuttaa siltä, että sellaisten valmiiden kankaiden tuonti, joihin sovelletaan kiintiöitä, voisi kasvaa enintään 25 000 tonnilla (3,6 prosenttia yhteisön valmiiden kankaiden kokonaiskulutuksesta).
(299) Itä-Euroopan maita koskeva kiintiö poistettiin vuodesta 1998 alkaen. Kyseisistä maista tulevan valmiiden kankaiden tuonnin merkittävä kasvu edellyttäisi kuitenkin huomattavia ulkomailta tulevia investointeja näissä maissa, sillä niillä ei ole alalla tarvittavaa taitotietoa. Tämä ei näytä todennäköiseltä keskipitkällä aikavälillä.
(300) Turkkia koskeva kiintiö poistettiin vuonna 1996. Siirtyminen valkaisemattomista kankaista valmiisiin kankaisiin näytti kuitenkin tapahtuneen jo vuosina 1994-1996, jolloin polkumyyntitoimenpiteet eivät olleet voimassa (lukuun ottamatta vuoden 1996 kahta viimeistä kuukautta).
(301) Egyptistä tulevan valmiiden kankaiden viennin huomattava kasvu vaikuttaa epätodennäköiseltä, koska Egypti ei näytä omaavan tarvittavaa taitotietoa erityisesti maan aiemmat vientisuuntaukset huomioon ottaen.
(302) Todettiin alustavasti, että valmiiden kankaiden tuonti oli kasvanut silloin, kun polkumyyntitulleja ei sovellettu.
(303) Todettiin myös, että painettujen ja värjättyjen kankaiden tuonti pysyi suhteellisen vakaana väliaikaisten polkumyyntitullien voimassaoloaikana.
(304) Valkaistujen kankaiden tuonnin kasvu väliaikaisten polkumyyntitullien voimassaoloaikana ei tarjoa taloudellista perustetta mahdollisen polkumyyntitullin käyttöön ottamatta jättämiselle.
(305) Mahdollista siirtymistä valkaisemattomista kankaista valmiisiin kankaisiin rajoittaisivat voimassa olevat määrälliset rajoitukset.
iii) Yhteisön rajallinen käytettävissä oleva kapasiteetti
(306) Tietyt osapuolet ovat väittäneet, että yhteisön tuottajat eivät hyötyisi toimenpiteiden käyttöönotosta, koska nämä käyttävät jo koko kapasiteettiaan ja toimenpiteet johtaisivat ainoastaan toimituspulaan.
(307) Tässä yhteydessä olisi huomattava, että kutojat voivat lisätä ja vähentää kapasiteettiaan suhteellisen joustavasti. Kapasiteetti riippuu pääasiallisesti käytettävissä olevien koneiden (kutomakoneiden) määrästä, niiden nopeudesta ja käyttötuntien määrästä; työvoimalla ei ole suurta merkitystä, koska kyseinen tuotannonala on pitkälle automatisoitu.
(308) Kutomakoneiden osalta kapasiteettia voidaan lisätä ja vähentää kutomakoneiden määrän ja nopeuden mukaisesti. Epäsuotuisissa taloudellisissa olosuhteissa tuottajilla on taipumus vähentää koneiden määrää ja korvata ne nopeimmalla teknologialla yksikkökohtaisten kustannusten vähentämiseksi. Tämän vuoksi kapasiteettia voidaan lisätä/vähentää suhteellisen joustavasti.
(309) Otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien käyttötuntien määrä laski 7,5 prosenttia vuosina 1993-1996. Vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana käyttötuntien määrä nousi kuitenkin 3 prosenttia. Näin ollen kapasiteettia voidaan lisätä lisäämällä käyttötuntien määrää.
(310) Tämän lisäksi asianomaisen tuotteen ja muiden kangaslajien (polycotton, synteettiset kankaat) kudonnassa käytetään samoja laitteita ja samaa työvoimaa. Näin ollen kapasiteetin käyttöastetta voidaan säätää vastaamalla markkinoiden vaatimuksia. Tässä yhteydessä todettiin, että tuotantokapasiteetilla ei ole fyysisiä rajoituksia. Tärkein markkinoillepääsyyn tai markkinoilla laajenemiseen liittyvä kustannus on laitteiden hankkimiseksi tarvittava pääomasijoitus (kutomakoneen hinta on keskimäärin 100 000-150 000 ecua).
(311) Tämän lisäksi toimituspulaa ei todettu aikaisempien polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon aikana. Yhteisön todettavissa olevan kulutuksen kehityksestä ilmenee 3 prosentin kasvu vuosina 1993-1995. Todettavissa oleva kulutus kasvoi noin 9 prosenttia vuosina 1995-1996, mikä todennäköisesti johtuu tuonnin kasvusta sen jälkeen, kun polkumyyntitoimenpiteistä oli ilmoitettu. Todettavissa oleva kulutus laski vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana 3 prosenttia, mutta kyseinen luku oli kuitenkin 5 prosenttia korkeampi vuoteen 1995 verrattuna.
iv) Päätelmä
(312) Päätellään alustavasti, että valmiita kankaita tuodaan yhä enemmän; kyseinen ilmiö jatkuu todennäköisesti tulevaisuudessakin toimenpiteiden käyttöönotosta riippumatta. Päätellään myös, että tullien käyttöönotto on saattanut nopeuttaa tätä suuntausta valkaistujen kankaiden osalta. Käytettävissä olevien tietojen perusteella siirtyminen valkaistujen kankaiden tuontiin valkaisemattomien kankaiden tuontia koskevien mahdollisten polkumyyntitullien välttämiseksi ei näytä olevan taloudellisesti perusteltua. Päätellään myös, että valmiiden kankaiden tuonnin mahdollista kasvua rajoittavat kyseisiin tuotteisiin sovellettavat erityiskiintiöt sekä yhteisön viimeistelijöiden taitotietoon perustuva suhteellinen etu.
(313) Sitäkään mahdollisuutta ei pidetä todennäköisenä, että yhteisön tuottajat eivät voisi hyötyä polkumyyntitoimenpiteistä rajoitetun kapasiteetin vuoksi.
(314) Edellä sanotun perusteella polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotosta johtuvan valmiiden kankaiden tuonnin kasvun ei odoteta vaikuttavan kielteisesti yhteisön tuottajille aiheutuviin etuihin.
e) Toimenpiteiden käyttöönoton mahdolliset vaikutukset
(315) Vuoden 1996 marraskuun ja vuoden 1997 toukokuun välisenä ajanjaksona voimassa olleiden väliaikaisten toimenpiteiden havaitut vaikutukset antavat kuvan tämän menettelyn yhteydessä käyttöön otettavien toimenpiteiden mahdollisista vaikutuksista.
(316) Ensinnäkin yhteisön tuottajien voidaan odottaa kasvattavan osuuttaan yhteisön markkinoista lisääntyneen myynnin perusteella. Toiseksi kapasiteetin käyttöasteen voidaan odottaa nousevan, mikä johtaisi tuotannon kasvuun ja siihen, että yhteisön tuottajat voisivat pienentää yksikkökohtaisia kustannuksia. Vaikka hinnat laskivat jonkin verran aikaisempien väliaikaisten toimenpiteiden voimassaoloaikana, niiden voidaan odottaa nousevan tietyssä määrin, vaikka ei kuitenkaan tullin koko määrällä. Yhteisön tuottajien odotetaan nostavan kapasiteetin käyttöastetta lisääntyneen tuotannon muodossa, minkä ansiosta ne voivat pienentää yksikkökohtaisia kustannuksia. Lopuksi yhteisön tuottajien odotetaan pääsevän jälleen kannattavalle tasolle tuotannon ja myynnin kasvun sekä yksikkökohtaisten kustannusten alenemisen vuoksi.
f) Toimenpiteiden käyttöön ottamatta jättämisen mahdolliset vaikutukset
(317) Vuosina 1993-1996 havaitun laskusuuntauksen odotetaan jatkuvan, jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön.
(318) Tässä yhteydessä yhteisön tuotannonalan kannattavuuden laskun jatkuminen vaarantaisi kyseisen toiminnan ja johtaisi yritysten lopettamiseen ja työpaikkojen menettämiseen. Otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien toimittamista tiedoista ilmenee, että kolmen viimeisen vuoden tappiot on kuitattu varannoilla. Yritysten odotetaan jättävän alan, jos tämä tilanne jatkuu tulevaisuudessa.
(319) Puuvillateollisuuden integroitumattomat kutojat muodostavat vaihtoehdon integroiduille kutojille sekä puuvillakankaiden tuonnille, ja ne edistävät alan joustavuutta sekä sen kansainvälistä kilpailukykyä. Tämän vaihtoehtoisen toimituslähteen katoamisella olisi kielteisiä vaikutuksia sekä kehräämöihin että myöhemmän jalostusasteen tuotannonalan kokonaisuuteen.
4. Tavarantoimittajat: Kehrääjät
a) Kehrääjien tilanne
i) Yhteisön kehrääjiä koskevat yleiset tiedot
(320) Yhteisön puuvillalangan (pääosin ja muu kuin pääosin puuvilla sisältävä) kokonaistuotanto oli noin 805 000 tonnia vuonna 1996 (9). Yhteisön myöhemmät jalostusasteen tuotannonala on yhteisön lankatuotannon tärkein jakelukanava, koska se käyttää noin 95 prosenttia tuotannosta.
(321) Ala työllisti noin 68 000 henkilöä vuonna 1996, sekä integroidut että integroimattomat kehrääjät mukaan lukien; integroimattomat kehrääjät työllistivät noin 20 400 henkilöä (10). Vähintään 85 painoprosenttia puuvillaa sisältävää lankaa tuottavat integroimattomat kehrääjät työllistävät arviolta noin 9 800 henkilöä.
(322) Yhteisön langan kulutus oli noin miljoonaa tonnia vuonna 1996. Vähintään 85 painoprosenttia puuvillaa sisältävän langan kulutus oli noin 758 000 tonnia, ja vähemmän kuin 85 painoprosenttia puuvillaa sisältävän langan kulutus oli noin 243 000 tonnia (11).
ii) Yhteisön kehrääjiä koskevien tietojen lisäarviointi
(323) Yhteisön etua koskevaan kyselylomakkeeseen vastanneiden kehrääjien vähintään 85 painoprosenttia puuvillaa sisältävän langan tuotanto väheni vuosina 1995-1996 noin 38 000 tonnista noin 35 000 tonniin. Tutkitut kehrääjät tuottivat avopäälankaa ja rengaskehruumenetelmällä kehrättyä lankaa.
(324) Näiden yritysten myynti yhteisössä väheni vuosina 1995-1996 noin 37 000 tonnista noin 31 500 tonniin. Myyntiarvo laski saman ajanjakson aikana noin 107 miljoonasta ecusta noin 98 miljoonaan ecuun.
(325) Vuoden 1996 ja vahinkoa koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana, eli osittain väliaikaisten toimenpiteiden voimassaoloaikana, tuotanto kasvoi noin 35 000 tonnista noin 35 500 tonniin. Myyntimäärät kasvoivat noin 31 500 tonnista noin 32 600 tonniin. Myyntiarvo nousi noin 98 miljoonasta ecusta noin 108 miljoonaan ecuun.
(326) Yritysten tappioiden painotettu keskiarvo oli 3,7 prosenttia vuonna 1995 ja 4,6 prosenttia vuonna 1996.
(327) Investoinnit vähenivät 8,7 miljoonasta ecusta noin 5,8 miljoonaan ecuun vuosina 1995-1996, eli noin 33 prosenttia.
(328) Tutkittujen kehrääjien työllisyystaso laski noin 2 240 työntekijästä noin 1 800 työntekijään vuosina 1995-1997.
b) Toimenpiteiden käyttöönoton / käyttöön ottamatta jättämisen vaikutukset
(329) Noin 95 prosenttia yhteisön lankatuotannosta (sekä vähintään että vähemmän kuin 85 painoprosenttia puuvillaa sisältävä lanka) on tarkoitettu yhteisön myöhemmän jalostusasteen tuotannonalalle. Vähintään 85 painoprosenttia puuvillaa sisältävän langan yhteisön kokonaiskulutuksesta 44 prosenttia on tarkoitettu yhteisön kutomoiden käytettäväksi. Ottaen huomioon yhteisön langan tuottajien osuus yhteisön enemmän kuin 85 painoprosenttia puuvillaa sisältävän langan markkinoista (70 prosenttia) katsotaan, että noin 30 prosenttia kehrääjien tuotannosta on riippuvainen yhteisön kutojista. Tämän vuoksi yhteisön tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannon huomattava väheneminen vaikuttaisi olennaisesti yhteisön kehrääjiin.
(330) Tämä kävi selvästi ilmi myös sellaisten kehrääjien myynti- ja tuotantosuuntauksista, joita koskevia tietoja tutkittiin tarkemmin; kyseiset suuntaukset vastasivat yhteisön kehrääjien yleistä suuntausta.
(331) Tämän keskinäisen riippuvuussuhteen vuoksi yhteisön tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannon lasku vaikuttaa todennäköisesti yhteisön kehrääjiin merkittävällä tavalla. Näissä olosuhteissa voidaan olettaa, että yhteisön kutojien tilanteen paraneminen vaikuttaa myönteisesti yhteisön kehrääjiin niiden keskinäisen riippuvuussuhteen vuoksi.
5. Integroidut tuottajat
a) Tuotannonalan luonne ja rakenne
(332) Integroitujen tuottajien toimintaan kuuluvat kutominen sekä mitkä tahansa varhaisempaan tai myöhäisempään jalostusasteeseen kuuluvat toimet, joiden tuloksena on sovitettu tavara. Nämä yritykset käyttävät omaa valkaisemattomien puuvillakankaiden tuotantoa tuotantohyödykkeenä myöhempään jalostusasteeseen kuuluvissa toimissa.
(333) Yhteisön tarkasteltavana olevan tuotteen tuotanto oli 317 000 tonnia vuonna 1996. Integroitujen kutojien osuus oli noin 224 500 tonnia.
(334) Integroidut kutojat työllistivät arviolta noin 24 000 henkilöä.
b) Toimenpiteiden käyttöönoton / käyttöön ottamatta jättämisen vaikutukset
(335) On väitetty, että integroidut tuottajat hyötyisivät toimenpiteiden käyttöönotosta, koska niiden valmiit tuotteet kilpailevat tällä hetkellä sellaisten valmiiden tai sovitettujen tuotteiden kanssa, joiden tuotannossa hyödynnetään polkumyynnillä tuotuja valkaisemattomia kankaita. Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, integroitujen tuottajien epäedullinen asema kustannusten suhteen voisi johtaa siihen, että yritysten sisäinen kutomistoiminta lopetetaan kokonaan.
(336) Toisaalta on väitetty, että integroidut tuottajat tarvitsevat halpoja raaka-aineita itse tuottamista ja tuoduista valkaisemattomista puuvillakankaista koostuvaa tuotevalikoimaa varten, jotta ne pystyisivät kilpailukykyisinä verrattuna valmiiden tavaroiden halpatuontiin.
(337) Tässä yhteydessä olisi mainittava seuraavat seikat:
- muut kuin valkaisemattomia kankaita tuovat integroidut tuottajat hyötyisivät toimenpiteistä, koska ne kilpailevat lähinnä kyseisen tuotteen kanssa, minkä tuloksena muut yhteisön tuottajat voivat tarjota valmiita tuotteita alhaisempiin hintoihin,
- toimenpiteiden vaikutus valkaisemattomia kankaita tuoviin integroituihin tuottajiin vaihtelisi sitä myöten, kuinka riippuvaisia ne ovat asianomaisista maista tulevasta tuonnista,
- valmiisiin tuotteisiin, kuten vuodeliinavaatteisiin, sovelletaan jo polkumyyntitoimenpiteitä, joten alhaiset tuotantokustannukset omaavista kolmansista maista epärehellisillä hinnoilla tapahtuva vuodeliinavaatteiden tuonti ei muodosta tällä hetkellä uhkaa integroiduille tuottajille valmiiden tavaroiden tasolla. Olisi huomattava, että vuodeliinavaateala edustaa noin 30:tä prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen sovittamista harjoittavasta tuotannonalasta,
- tarkasteltavana olevan tuotteen kytköstuotanto edusti vuonna 1996 noin 60:tä prosenttia yhteisön valmistustuotannonalan vähintään 85 painoprosenttia harmaata puuvillaa sisältävän tuotteen tuotannosta, mistä ilmenee integroitujen tuottajien tärkeys tässä yhteydessä.
6. Myöhemmän jalostusasteen tuotannonala: Viimeistelijät, muuntajat, tuojat ja sovittajat
a) Viimeistelijät
i) Viimeistelytuotannonalan luonne ja rakenne
(338) Viimeistelijät jalostavat valkaisemattoman kankaan valmiiksi (valkaistuksi, värjätyksi tai painetuksi) kankaaksi. Nämä viimeistelijät työskentelevät palkkiosta tai kuuluvat integroituun ryhmittymään, jossa suoritetaan varhaisemman tai myöhemmän jalostusasteen toimintoja. Palkkiosta työskentelevät viimeistelijät saavat raaka-aineet välikäden (muuntajan) kautta eivätkä omista viimeistelemäänsä kangasta.
Palkkiosta ja muiden kuin palkkiosta työskentelevien viimeistelijöiden välinen tasapaino on arvioitu Italiaa koskevien tietojen perusteella; kyseinen maa edusti vuonna 1996 noin 35:tä prosenttia yhteisön viimeistelytoiminnasta. Viimeistelytoiminnasta 88 prosenttia suoritettiin palkkiosta vuonna 1994. Olettaen, että kyseinen prosenttiosuus saattaa olla alhaisempi muissa maissa, on kohtuullista olettaa, että 65-70 prosenttia yhteisön viimeistelytoiminnasta suoritetaan palkkiosta.
Viimeistelytuotannonala on pääomavaltainen ja erittäin kilpailukykyinen hinnoiltaan. Vaikka valmis tuote on joissakin tapauksissa suhteellisen pitkälle standardoitu (yksinkertaiset kuviot ja värit), se antaa lukuisia mahdollisuuksia erikoistumiseen ja korkean lisäarvon antavaan työstämiseen. Kyseinen tuote seuraa muotia suuressa määrin, minkä vuoksi mallit vaihtelevat vuodesta toiseen. Tämän lisäksi asianomaiset osapuolet ovat ilmoittaneet pitävänsä seuraavia tekijöitä tärkeinä kilpailukykyä arvioitaessa: laatu, toimitusaika, toimitusten luotettavuus, kyky vastata nopeasti (mahdollisuus muuttaa tuotetta työstämisen aikana), asiakkaita lähellä oleva sijainti, palvelu sekä mahdollisuus viimeistellä pieniä määriä kangasta.
Tämän perusteella yhteisössä viimeisteltyjen kankaiden voidaan yleisesti odottaa säilyttävän edullisen asemansa verrattuna tuotuihin valmiisiin kankaisiin.
Tuonnin markkinapenetraation taso on alhainen (noin 10 prosenttia kokonaiskulutuksesta vuonna 1996); alhaiset tuotantokustannukset omaavien maiden osuus on noin 6 prosenttia, kun taas Yhdysvaltojen, Sveitsin ja Japanin kaltaiset maat edustavat noin 4:ää prosenttia.
(339) Yhteisön viimeistelytuotannonala käsitteli noin 533 000:ta tonnia tarkasteltavana olevaa tuotetta vuonna 1996.
(340) Yhteisön valmiiden kankaiden kulutus vuonna 1996 jakautuu seuraavasti:
TAULUKON PAIKKA
(341) Yhteisön valmiiden kankaiden markkinoiden vuoden 1996 tilannetta koskevasta tutkimuksesta ilmenee, että kolmansista maista tulevan tuonnin markkinapenetraation taso oli alhainen. Asianomaisista maista tulevan valmiiden kankaiden tuonnin osuus oli noin 4 prosenttia, kolmansien maiden osuuden ollessa 6 prosenttia. Yhteisön viimeistelijöiden osuus yhteisön valmiiden kankaiden markkinoista oli 90 prosenttia.
(342) Viimeistelyalalla vuonna 1996 työskentelevien määräksi arvioitiin 134 000 (12). Alkuperämaasta riippumatta vähintään 85 painoprosenttia puuvillaa sisältävien kankaiden viimeistelyalalla työskentelevien määräksi arvioitiin noin 27 000. Näitä lukuja tarkasteltaessa olisi otettava huomioon, että tutkimuksen kohteena olevista maista tuleva tuonti edustaa ainoastaan 43:a prosenttia kyseisen alan tuotantohyödykkeenä käyttämästä raaka-aineesta (vähintään 85 painoprosenttia puuvillaa sisältävät valkaisemattomat kankaat).
ii) Yhteisön viimeistelijöitä koskevien tietojen lisäarviointi
(343) Tässä alakohdassa suoritettu arviointi koskee komission lähettämään kyselylomakkeeseen vastanneiden asianomaisten osapuolten toimittamia tietoja ja sen tarkoituksena on tiettyjen yhteisön etua koskevaan tutkimukseen liittyvien erityisseikkojen tarkistaminen.
- Palkkiosta työskentelevät viimeistelijät.
(344) Asianomaisen tuotteen liikevaihto pieneni 3,1 prosenttia vuosina 1995-1996 ja kasvoi 15 prosenttia vuosina 1996-1997, eli osittain väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden voimassaoloaikana.
Näiden palkkiosta työskentelevien viimeistelijöiden käsitellyt metreinä mitatut määrät pienenivät 6,7 prosenttia vuosina 1995-1996 ja kasvoivat 7,3 prosenttia vuosina 1996-1997.
Näiden yritysten kannattavuuden painotettu keskiarvo laski 15 prosentista 14 prosenttiin vuosina 1995-1996.
Näiden yritysten työllisyystaso laski 1 308 työntekijästä 1 234 työntekijään vuosina 1995-1997.
- Muut kuin palkkiosta työskentelevät viimeistelijät (mukaan lukien sovittamistoimintaan integroidut viimeistelijät).
(345) Tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyvän viimeistelytoiminnan liikevaihto pieneni vuosina 1995-1996 noin 1,1 prosenttia 180 miljoonasta ecusta noin 178 miljoonaan ecuun. Vuosina 1996-1997 liikevaihto kasvoi noin 185 miljoonaan ecuun eli noin 4 prosenttia.
Viimeisteltyjen kankaiden määrä pysyi vakaana noin 12 900 tonnin tasolla vuosina 1995-1997.
Näiden viimeistelijöiden osalta todettu kannattavuuden painotettu keskiarvo kehittyi vuosina 1995-1996 seuraavasti: yksinomaan viimeistelyä harjoittavien viimeistelijöiden osalta se laski noin 8 prosentista noin 5 prosenttiin; myöhemmän jalostusasteen integroitujen viimeistelijöiden osalta kannattavuustaso nousi 1,1 prosentista 2,3 prosenttiin. Olisi huomattava, että kannattavuus liittyy yrityksen myyntituoton kokonaisuuteen, eikä sitä voida jakaa tuotteen tai toiminnan mukaan.
Näiden viimeistelijöiden työllisyystaso laski 2 463 työntekijästä 2 339 työntekijään vuosina 1995-1996 ja 2 219 työntekijään vuonna 1997.
iii) Polkumyyntitoimenpiteen käyttöönoton vaikutukset
(346) Komissio on tutkinut aikaisempien väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoa seurannutta valkaisemattomien puuvillakankaiden hinnannousua.
Yhteistyössä toimineiden asianomaisten osapuolten toimittamista tiedoista ilmenee, että kaikista maista tuotujen valkaisemattomien puuvillakankaiden hinnat nousivat 5,6 prosenttia vuosina 1996-1997 siitä huolimatta, että väliaikaisesti käyttöön otetun tullin keskiarvo oli noin 15 prosenttia. Yhden vastaajan toimittamia tietoja ei käytetty hinnannousua laskettaessa: kyseisistä tiedoista ilmeni, että tämän yrityksen ostamien valkaisemattomien puuvillakankaiden hinta oli laskenut 3,3 prosenttia vuosina 1996-1997; koska kyseinen yritys osti vuonna 1996 noin 87 prosenttia valkaisemattomista kankaistaan yhteisön lähteiden kautta, katsottiin tarkoituksenmukaiseksi jättää se hinnanousua koskevan laskelman ulkopuolelle.
Muista kolmansista maista tulevan tuonnin Eurostatin ilmoittamat hinnat laskivat saman ajanjakson aikana noin 1 prosenttia, kun taas yhteisön tuottajien hinnat laskivat keskimäärin noin 2 prosenttia. Tämä on ristiriidassa sen väitteen kanssa, jonka mukaan polkumyyntitullien käyttöönotto johtaisi siihen, että muut kolmannet maat ja yhteisön kutojat nostaisivat hintojaan tullia vastaavalla määrällä.
(347) Arvioidakseen polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton vaikutuksia valmiiden kankaiden hintoihin komission yksiköt ovat tutkineet sekä viimeistelijöille myytyjen valkaisemattomien puuvillakankaiden kustannusten nousuun keskiarvoa että valkaisemattomien kankaiden kustannuksia prosentteina valmiin kankaan tuotannon kokonaiskustannuksia.
Yhteisön etua koskevaan kyselylomakkeeseen annetuista vastauksista ilmenee, että eri alkuperää olevien tuotujen valkaisemattomien puuvillakankaiden hinnat nousivat 5,6 prosenttia vuosina 1996-1997; kuusi asianomaista maata vastasi suurimmasta osasta kyseisestä hinnanoususta.
Näille viimeistelijöille myytyjen kaikista maista peräisin olevien valkaisemattomien puuvillakankaiden hinta nousi keskimäärin 2,2 prosenttia. Tämä on ristiriidassa tiettyjen osapuolten esittämän väitteen kanssa, jonka mukaan kaikkien valkaisemattomien puuvillakankaiden hinnat nousisivat käyttöön otettua polkumyyntitullia vastaavalla määrällä.
Samoista kyselylomakkeeseen annetuista vastauksista ilmenee, että valkaisemattomien kankaiden hinnan vaikutus valmiiden kankaiden kustannuksiin on ollut 16-52 prosenttia, riippuen eri viimeistelytoimien tuomasta lisäarvosta, vaikutuksen keskiarvon ollessa 41 prosenttia.
Kahden edellä mainitun seikan suora soveltaminen olisi johtanut 0,9 prosentin (41 prosenttia 2,2 prosentista) nousuun valmiiden kankaiden kustannuksissa.
(348) Muita kuin palkkiosta työskenteleviltä viimeistelijöiltä saaduista vastauksista ilmenee, että valmiiden kankaiden hinnat nousivat noin 5,6 prosenttia vuosina 1996-1997, eli polkumyyntitoimenpiteiden voimassaoloaikana. Valmiiden kankaiden hinnannousua olisi verrattava tavanomaiseen, 1-2 prosentin suuruiseen vuotuiseen hinnannousuun.
Edellä mainittujen seikkojen perusteella voidaan kohtuullisesti päätellä, että valmiiden kankaiden hinnannousu on vaikuttanut valkaisemattomien puuvillakankaiden kustannuksiin ja tavanomaiseen vuotuiseen hinnannousuun enemmän kuin väliaikaisen polkumyyntitullin suoraan laskettu vaikutus. Tämä johtaa siihen päätelmään, että viimeistelyala on kyennyt siirtämään tullin ketjun seuraavalle tasolle kasvattaen samalla voittojaan.
Muiden kuin palkkiosta työskentelevien viimeistelijöiden tarkasteltavana olevasta tuotteesta saamien voittojen keskiarvon tutkimuksesta ilmenee, että vaikka kyseinen keskiarvo laski 7,4 prosentista 6,1 prosenttiin vuosina 1995-1996, kannattavuustason keskiarvo nousi 6,1 prosentista 6,6 prosenttiin vuosina 1996-1997.
(349) Näin ollen voidaan päätellä seuraavaa: ensiksi, että väliaikaisesti käyttöön otetun polkumyyntitullin koko määrää ei ole siirretty sovittajille valmiin kankaan hinnan kautta, vaan että tuojat ottivat kantaakseen osan tullista, ja viimeistelijät siirsivät itselleen siirtyneen tullin osuuden kokonaisuudessaan sovittajille; joissakin tapauksissa hinnankorotus ylitti kyseisen tullin osuuden määrän. Näin ollen väliaikainen tulli ei vaikuttanut kielteisesti viimeistelijöiden kykyyn säilyttää kannattavuustasonsa tarkasteltavana olevan tuotteen sisältävien valmiiden kankaiden osalta tai nostaa sitä.
(350) Aikaisempien väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden vaikutuksista yhteisön viimeistelijöiden tilanteeseen väitettiin, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto johtaisi valmiiden kankaiden tuonnin kasvuun, mikä vaikuttaisi kielteisesti yhteisön viimeistelijöiden tilanteeseen valmiiden kankaiden määrän pienenemisen vuoksi. Tämä taas vaikuttaisi kielteisesti kannattavuuteen ja voisi jopa vaarantaa toiminnan jatkumisen.
Yhteisön viimeistelijöiden toimittamista tiedoista ilmenee, että valmiiden kankaiden määrä pieneni 6 prosenttia vuosina 1995-1996 ja kasvoi 7,5 prosenttia vuonna 1997, jolloin vuoden 1995 taso saavutettiin jälleen.
Vuonna 1996 esiintynyt jalostettujen määrien pieneneminen näytti johtuvan enemmän aikaisemman polkumyyntitutkimuksen aiheuttamasta epävarmuudesta kuin valmiiden kankaiden tuonnista. Valmiiden kankaiden tuonti väheni 4 prosenttia vuosina 1995-1996, jolloin myös yhteisön viimeistelijöiden jalostamat määrät pienenivät noin 6 prosenttia. Toisaalta valmiiden kankaiden tuonti kasvoi vuonna 1997, jolloin myös yhteisön viimeistelijöiden työstämät määrät kasvoivat 7 prosenttia.
(351) Kuten edellä on esitetty, markkinapenetraatio ei muodosta todellista vaaraa, koska polkumyyntitullin käyttöönotto ei johtaisi valmiin tuotteen samansuuruiseen hinnannousuun ja koska valmiita kankaita koskevat kiintiöt rajoittavat tärkeimpien alhaiset tuotantokustannukset omaavien yhteisön kilpailijoiden toimintaa.
Tässä yhteydessä olisi mainittava, että kolmansista maista tulevan tuonnin markkinapenetraation taso valmiiden kankaiden alalla on tekstiilialan alhaisin, kytkösmarkkinat ja muut kuin kytkösmarkkinat mukaan lukien: langan osalta sen on 25 prosenttia, valkaisemattomien kankaiden osalta 43 prosenttia ja sovitettujen tavaroiden osalta 40 prosenttia; markkinapenetraation taso valmiiden kankaiden alalla on 10 prosenttia.
iv) Päätelmä
(352) Saatujen tietojen perusteella komissio totesi, että se ei voi vahvistaa asianomaisten osapuolten esittämiä väitteitä toimenpiteiden vaikutuksista alaan. Vuonna 1997 palkkiosta työskentelevät viimeistelijät kykenivät säilyttämään valmiiden kankaiden määrän valmiiden kankaiden tuonnin kasvusta huolimatta. Toiseksi muut kuin palkkiosta työskentelevät viimeistelijät ja muuntajat ovat voineet nostaa hintojaan määrällä, joka ylittää asianomaisista maista tuotujen valkaisemattomien kankaiden hinnannousun määrän. Tämä hinnannousu on lisäksi johtanut tarkasteltavana olevan tuotteen kannattavuustason nousuun. Näyttää myös siltä, että valmiiden kankaiden markkinapenetraation mahdollisuus ei muodosta tosiasiallista vaaraa.
b) Tuojat/kauppiaat
i) Edustavia tuojia/kauppiaita koskevat tiedot
(353) Yhteisön etua koskevaan kyselylomakkeeseen vastanneet tuojat/kauppiaat edustivat noin 15 prosenttia asianomaisista maista tulevasta kokonaistuonnista, eli noin 16 000 tonnia.
(354) Asianomaisista maista tulevan valkaisemattomien puuvillakankaiden tuonnin osuus valkaisemattomien puuvillakankaiden kokonaistuonnista oli 65 prosenttia vuonna 1995 ja 67 prosenttia vuonna 1997. Muista kolmansista maista tulevan tuonnin osuus kokonaistuonnista oli 36 prosenttia vuonna 1995 ja 33 prosenttia vuonna 1997. Näin ollen näyttää siltä, että tuojat ovat vastoin esitettyjä väitteitä edelleen hankkineet tarvitsemansa valkaisemattomat kankaat asianomaisista maista.
(355) Näiden tuojien valkaisemattomien kankaiden myyntihinnat yhteisössä nousivat noin 9 prosenttia vuosina 1996-1997. Näin ollen vaikuttaa siltä, että tuojat ottivat kantaakseen osan tullin määrästä.
(356) Yritysten kannattavuustaso laski 5 prosentista 4 prosenttiin vuosina 1995-1996.
ii) Päätelmä
(357) Edellisten väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden soveltamisajanjakson aikana saatujen kokemusten perusteella päätellään alustavasti, että jos polkumyyntitoimenpiteet otetaan käyttöön, tuojat ottavat kantaakseen osan tullista ja siirtävät loppuosan ketjun seuraavalle tasolle, eli muuntajalle tai riippumattomalle viimeistelijälle. Ottaen huomioon mahdollisuus siirtää osa tullista eteenpäin sekä sellaista alkuperää oleva tuotevalikoima, johon sovelletaan tai ollaan soveltamatta mahdollisia polkumyyntitoimenpiteitä katsotaan, että toimenpiteiden mahdolliset vaikutukset tarkasteltavana olevan tuotteen tuojiin/kauppiaisiin eivät ole omiaan vaarantamaan näiden taloudellista toimintaa.
c) Sovittajat
i) Tuotannonalan luonne ja rakenne
(358) Sovitusvaiheessa valmis kangas jalostetaan valmiiksi tuotteeksi, joka voi olla vaate, taloustavara tai teollisuuden käyttöön tarkoitettu tavara.
Korkein arvonlisäys tapahtuu tässä vaiheessa, ja sen keskiarvo on noin 25-70 prosenttia.
Puuvillakankaiden sovitusalan työllisyystasoksi arvioitiin 390 000 henkilöä vuonna 1996.
ii) Polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton vaikutukset
(359) Tietyt osapuolet ovat väittäneet, että polkumyyntitullien käyttöönotto asianomaisista maista tulevien valkaisemattomien puuvillakankaiden osalta johtaisi sovittajien kustannusten nousuun, minkä tuloksena niiden kilpailukyky heikkenisi suhteessa sovitettujen tavaroiden tuontiin.
(360) Eri asianomaisten osapuolten toimittamien, valmiita tuotteita koskevien kustannuslaskelmien tarkastelusta ilmenee, että valmiin kankaan kustannusten osuus myyntihinnasta vaihtelee 15 prosentista 45 prosenttiin, sen keskiarvon ollessa noin 35 prosenttia. Myöskin siinä tapauksessa, että mikään osapuoli ei ottaisi kustannuksia kannettavakseen, hinnannousun todennäköinen keskiarvo olisi enintään 2 prosenttia.
(361) Tietyt osapuolet väittivät myös, että polkumyynnin käyttöönotto valkaisemattomien kankaiden tuonnissa vaikuttaisi kielteisesti sovittajien tilanteeseen erityisesti taloustekstiilien alalla, jossa käytetään suuria määriä tarkasteltavana olevaa tuotetta esimerkiksi vuode ja sisustuskankaiden sovittamiseen ja joka joutuu kilpailemaan alhaiset tuotantokustannukset omaavista kolmansista maista tulevan tuonnin kanssa.
(362) Tässä yhteydessä olisi mainittava, että tällä hetkellä sovelletaan polkumyyntitoimenpiteitä erääseen tärkeimmistä taloustekstiilituotteista, eli vuodeliinavaatteisiin, jotka edustavat noin 30 prosenttia tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyvästä sovitustoiminnasta, minkä vuoksi muista kolmansista maista tulevan tuonnin kilpailuun kohdistuva vaikutus on suhteellisen rajallinen.
Näin ollen päätellään alustavasti, että polkumyyntitullin käyttöönotto ei vaikuta merkittävästi sovittajien taloudelliseen tilanteeseen.
d) Kuluttajat
(363) Tarkasteltavana oleva tuote on välituote, jota ei tavanomaisesti myydä vähittäistasolla. Valkaisematon puuvilla on raaka-aine, joka käy eri jalostusvaiheiden kautta ennen kuin sitä myydään kuluttajalle. Kuluttajiin kohdistuvia polkumyyntitoimenpiteiden vaikutuksia arvioitaessa on ensin arvioitava taloudellisiin toimijoihin kohdistuvat vaikutukset. Kuten edellä on todettu, toimenpiteiden kielteinen vaikutus viimeistelijöihin ja sovittajiin ei olisi merkittävä. Sovitetun tuotteen kuluttajahinnan nousun ei odoteta ylittävän sovittajien maksettavan hinnan nousua, joka on arviolta noin 2 prosenttia sovitetun tuotteen kokonaiskustannuksista.
7. Yhteisön etua koskevat päätelmät
(364) Jotta kaikki asiaan liittyvät edut voidaan ottaa huomioon perusasetuksen 21 artiklan mukaisesti, komission yksiköt tutkivat kaikkia asianomaisten osapuolten tutkimuksen aikana esille ottamia väitteitä ja kysymyksiä.
Tutkimuksessa keskityttiin mahdollisiin kustannuksiin ja etuihin, jotka koskevat tärkeimpiä menettelyyn kuuluvia aloja, eli yhteisön tuottajia (kutojat ja varhaisemman jalostusasteen tuotannonala sekä myöhemmän jalostusasteen tuotannonala, erityisesti viimeistelijät).
(365) Yhteisön kutomot näyttävät olevan elinkelpoisia, kilpailukykyisiä ja pääomavaltaisia sekä muodostavan tärkeän työllisyyslähteen (erityisesti, jos samanaikaisesti otetaan huomioon niihin suorassa yhteydessä olevan kehräämöalan työllisyys). Kyseinen ala kilpailee kansainvälisellä tasolla alhaiset tuotantokustannukset omaavien maiden kanssa; kannattavuustaso on heikko ja jopa tappiollinen, joten alan olemassaolo vaarantuu polkumyyntitoimenpiteiden puuttuessa. Kyseisen tuotannonalan häviäminen vaikuttaisi kielteisesti sekä kehrääjiin että koko puuvillatuotannonalaan, mukaan lukien myöhemmän jalostusasteen tuotannonala, jolle se edustaa vakaata ja sopivaa toimituslähdettä.
(366) Komission yksiköt totesivat, että yhteisön viimeistelyala on työllisyyden osalta yhtä tärkeä kuin yhteisön kehräämöala.
(367) Tämä ala kilpailee pienemmässä määrin alhaiset tuotantokustannukset omaavista maista tulevan tuonnin kanssa; sillä on suhteellisia etuja, kuten muotoilu, laatu ja kyky mukautua muotiin, joiden vuoksi alan kannattavuustaso on yleensä korkeampi, koska sen kaupalliset riskit ovat myös korkeampia.
Todettiin, että vaara markkinaosuuden pienenemisestä tuonnin siirryttyä valmiisiin kankaisiin oli erittäin pieni kiintiöiden olemassaolon ja kolmansien maiden rajoitetun kapasiteetin vuoksi.
(368) Yhteisön kutojiin kohdistuneiden väliaikaisten toimenpiteiden vaikutusten tarkastelusta ilmenee, että kutojat kykenivät lyhyellä aikavälillä mukautumaan markkinaolosuhteisiin, kuten oli jo todettu yhteisön myöhemmän jalostusasteen tuotannonalan osalta. Yhteisön kutojat ovat hyötyneet väliaikaisista toimenpiteistä, eivätkä ne näytä korottaneen hintojaan käyttöönotettujen polkumyyntitullien koko määrällä. On mahdollista, että toimenpiteiden käyttöönotto tuo pitkällä aikavälillä lisää etuja yhteisön tuotannonalalle (kapasiteetin kasvu, kustannusten keskiarvon lasku, voittojen kasvu).
Viimeistelijöiden osalta todettiin, että väliaikaisten toimenpiteiden voimassaoloaikana kustannusten nousu kyettiin päinvastaisista väitteistä huolimatta siirtämään myöhemmän jalostusasteen tuotannonalalle ja että raaka-aineiden kustannusten nousu jaettiin tuotantoketjun eri osien kesken. Asianomaisista maista ja kolmansista maista tuotujen valkaisemattomien kankaiden hinnat eivät nousseet käyttöön otetun polkumyyntitullin keskiarvon (15 prosenttia) koko määrällä. On kuitenkin todennäköistä, että jos väliaikaiset polkumyyntitullit olisi muutettu lopullisiksi, tietyt kielteiset vaikutukset yhteisön viimeistelijöihin olisivat voineet voimistua (asianomaisten maiden ja mahdollisesti kolmansien maiden vientihintojen nousu).
(369) Yhteisön kehrääjät ovat erittäin riippuvaisia yhteisön kutojista. tämän vuoksi yhteisön kutojiin kohdistuvat edut hyödyttävät myös yhteisön kehrääjiä.
(370) Mahdollisten polkumyyntitoimenpiteiden vaikutuksia sovittajiin rajoittavat sovittajien etäisyys tarkasteltavana olevasta tuotteesta sekä sovituksen korkea arvonlisäys.
(371) Edellä sanotun perusteella komissio päätteli alustavasti, että ei ole pakottavia syitä olla ottamatta polkumyyntitoimenpiteitä käyttöön tässä menettelyssä.
H. VÄLIAIKAINEN TULLI
(372) Polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevien alustavien päätelmien perusteella olisi otettava käyttöön väliaikaisesti toimenpiteet Kiinan kansantasavallasta, Egyptistä, Intiasta, Indonesiasta, Pakistanista ja Turkista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin estämiseksi aiheuttamasta lisää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
(373) Ottaen huomioon kuudesta asianomaisesta maasta peräisin olevien rakennelajien laajan kirjon komissio pitää tarkoituksenmukaisena, että polkumyyntitoimenpide toteutetaan arvon perusteella kannettavan polkumyyntitullin muodossa.
(374) Väliaikaisen tullin tason määrittämiseksi on otettu huomioon otetut polkumyyntimarginaalit sekä tullin määrä, joka on tarpeen yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon poistamiseksi. Koska vahinko muodostuu pääasiallisesti hintojen ja markkinaosuuden jäädyttämisestä sekä kannattamattomuudesta, sen poistaminen edellyttää, että yhteisön tuottajat saavat tilaisuuden korottaa hintoja kannattavalle tasolle myyntimääriä pienentämättä. Tämän saavuttamiseksi kuudesta asianomaisesta maasta tulevan tuonnin hintoja olisi korotettava vastaavasti.
(375) Sen tullin tason määrittämiseksi, joka on riittävä polkumyynnin aiheuttaman vahingon poistamiseksi, on ensin tarpeen määrittää ennen veroja laskettava kohtuullinen voiton vähimmäistaso, jotta yhteisön tuottajien tilanne pysyisi kilpailukykyisenä. Todettiin, että 8 prosentin voittomarginaalia voidaan pitää asianmukaisena vähimmäismarginaalina, jonka yhteisön tuotannonalan voidaan kohtuudella odottaa saavuttavan vahinkoa aiheuttavan polkumyynnin puuttuessa, ottaen huomioon pitkän aikavälin investointien tarve.
(376) Vahinkokynnyksen, eli hinnan alittavuuden laskemiseksi otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien tutkimusajanjakson aikana esiintyneen voiton vajauksen painotettu keskiarvo lisättiin yhdessä edellä mainitun veroja laskettavan voiton vähimmäistason kanssa yhteisön tuottajien todettuun myyntihintaan. Todetun vahinkomarginaalin painotettu keskiarvo ilmaistiin prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla.
(377) Jos polkumyyntimarginaalit on todettu tietyn viejän osalta alhaisemmiksi kuin vahingon poistamiseksi edellä lasketulla tavalla tarvittavat vastaavat vientihintojen korotukset, käyttöön otettavat väliaikaiset tullit on rajoitettava määritettyä polkumyyntimarginaalia vastaavalle tasolle.
(378) Otokseen kuulumattomien yhteistyössä toimineiden yritysten osalta ehdotettu polkumyyntitulli on samansuuruinen kuin otoksen polkumyyntimarginaalin keskiarvo, joka on painotettu yhteisöön suuntautuvan viennin liikevaihdon perusteella, lukuun ottamatta Turkkia, jonka osalta tulli perustuu vahinkokynnykseen, ja Indonesiaa, jonka osalta tulli perustuu valitukseen.
(379) Yhteistyöstä kieltäytyneille yrityksille vahvistettu polkumyyntitulli perustuu otokseen kuuluville yrityksille laskettuun korkeimpaan polkumyyntimarginaaliin lukuun ottamatta Turkkia, jonka osalta käytettiin muun yhteistyön laajuuden alhaisen tason vuoksi korkeimman polkumyyntimarginaalin omaavan viejän sitä edustavaa lajia, jonka polkumyyntimarginaali oli korkein.
I. LOPPUSÄÄNNÖKSET
(380) Euroopan yhteisön ja Turkin assosiaatio sopimuksen lisäpöytäkirjan 47 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissio esitti Euroopan yhteisön ja Turkin assosiaationeuvostolle 11 päivänä heinäkuuta 1997 pyynnön. Turkkilaisiin viejiin kohdistuvan polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisen johdosta. Koska assosiaationeuvosto ei ole tehnyt päätöstä kolmen kuukauden määräajassa tämän pyynnön esittämisestä, komissio soveltaa nyt väliaikaisia polkumyyntitoimenpiteitä tarkasteltavan Turkista peräisin olevan tuotteen tuontiin edellä mainitun artiklan ja perusasetuksen 7 artiklan mukaisesti.
(381) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi asetettava määräajat, joiden kuluessa asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi todettava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua harkitsemaan uudelleen komission mahdollisesti ehdottaman lopullisen tullin käyttöön ottamiseksi.
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli ex CN-koodeihin ex 5208 11 90-5208 19 ja 5209 11-5209 19 (Taric-koodit 5208 11 90 90, 5208 12 11 90, 5208 12 13 90, 5208 12 15 90, 5208 12 19 90, 5208 12 91 90, 5208 12 93 90, 5208 12 95 90, 5208 12 99 90, 5208 13 00 90, 5208 19 00 90, 5209 11 00 90, 5209 12 00 90, 5209 19 00 90) kuuluvien Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Indonesiasta, Pakistanista, Egyptistä ja Turkista peräisin olevien valkaisemattomien puuvillakankaiden tuonnissa.
2. Väliaikainen polkumyyntitulli vapaasti yhteisön rajalla cif-nettohinnasta tullaamattomana on seuraava tuotteille, joiden alkuperämaa on:
TAULUKON PAIKKA
3. Liitteessä I lueteltuihin tuottajiin/viejiin sovelletaan seuraavia polkumyyntitulleja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista:
TAULUKON PAIKKA
4. Jäljempänä lueteltuihin yrityksiin sovelletaan seuraavia polkumyyntihintoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista:
TAULUKON PAIKKA
TAULUKON PAIKKA
TAULUKON PAIKKA
TAULUKON PAIKKA
5. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä.
6. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista.
2 artikla
1. Yksinomaan käsillä tai jaloilla käytettävillä kangaspuilla kudotut tuotteet, jotka luokitellaan 1 artiklan 1 kohdassa mainittuihin CN-koodeihin, vapautetaan tämän asetuksen 1 artiklassa säädetystä tullista (Taric-koodit 5208 11 90 10, 5208 12 11 10, 5208 12 13 10, 5208 12 15 10, 5208 12 19 10, 5208 12 91 10, 5208 12 93 10, 5208 12 95 10, 5208 12 99 10, 5208 13 00 10, 5208 19 00 10, 5209 11 00 10, 5209 12 00 10, 5209 19 00 10).
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu poikkeus myönnetään ainoastaan tuotteille, jotka luovutetaan vapaaseen liikkeeseen yhteisössä jollakin seuraavista asiakirjoista:
a) alkuperämaan toimivaltaisen viranomaisen antama todistus, joka on tämän asetuksen liitteessä II olevan mallin mukainen, tai
b) neuvoston asetuksen (EY) N:o 3030/93 (13) 3 artiklan mukainen todistus.
3. Edellä 2 kohdan a alakohdan nojalla annetut todistukset ovat voimassa ainoastaan, jos alkuperämaat ovat ilmoittaneet komissiolle sellaisten viranomaistensa nimet ja osoitteet, joilla on toimivalta myöntää tällaisia todistuksia, yhdessä näiden viranomaisten käyttämien leimasimien mallien kanssa, sekä todistusten tarkastamisesta vastuussa olevien viranomaisten nimet ja osoitteet. Leimasimet ovat voimassa siitä päivästä, jona komissio vastaanottaa niiden mallit.
4. Edellä 2 kohdan mukaiset todistukset ovat voimassa ainoastaan, jos todistuksen 11 kohdan vaihtoehdot a ja c on poistettu ja jos niissä todistetaan, että tuotteet ovat vaihtoehdon mukaisia.
5. Yhteisön tullikoodeksin asianmukaisia soveltamissäännöksiä ja erityisesti komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (14), sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 12/97 (15), 93, 93a ja 94 artiklan säännöksiä hallinnollisesta yhteistyöstä sovelletaan soveltuvin osin.
3 artikla
Asianomaiset osapuolet voivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää komissiolta saada tulla kuulluiksi 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
Asianomaiset osapuolet voivat perusasetuksen 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamista yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulosta.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tätä asetusta sovelletaan kuuden kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 7 päivänä huhtikuuta 1998.