EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 391/2009
af 23. april 2009
om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe
(omarbejdning)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter proceduren i traktatens artikel 251, på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 3. februar 2009 (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 94/57/EF af 22. november 1994 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (4) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder. Da der skal foretages yderligere ændringer, bør direktivet af klarhedshensyn omarbejdes.
(2)
I betragtning af karakteren af bestemmelserne i direktiv 94/57/EF forekommer det hensigtsmæssigt at omarbejde dets bestemmelser til to forskellige fællesskabsretlige instrumenter, nemlig et direktiv og en forordning.
(3)
Organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, bør kunne tilbyde deres ydelser overalt i Fællesskabet og konkurrere med hinanden, men de må samtidig sikre et ensartet sikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau. De nødvendige faglige standarder for deres virksomhed bør derfor fastlægges og anvendes på en ensartet måde i hele Fællesskabet.
(4)
Dette mål bør opfyldes gennem foranstaltninger, som er i overensstemmelse med det arbejde, der udføres af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO), og som om nødvendigt udbygger og supplerer dette arbejde. Desuden bør medlemsstaterne og Kommissionen fremme IMO's udvikling af en international kode for anerkendte organisationer.
(5)
Der bør fastsættes minimumskrav til anerkendelse af organisationerne for at øge skibenes sikkerhed og forhindre forurening fra skibe. Minimumskravene i direktiv 94/57/EF bør derfor styrkes.
(6)
Med henblik på den første anerkendelse af de organisationer, der ønsker at blive bemyndiget til at arbejde på medlemsstaternes vegne, vil overholdelsen af de i denne forordning fastsatte minimumskrav mere effektivt kunne vurderes på en harmoniseret og centraliseret måde af Kommissionen sammen med de medlemsstater, der anmoder om anerkendelse.
(7)
Anerkendelsen bør gives udelukkende på grundlag af organisationens arbejdsindsats med hensyn til kvalitet og sikkerhed. Det bør sikres, at anerkendelsens omfang til enhver tid er i overensstemmelse med den pågældende organisations faktiske kapacitet. Endvidere bør der tages hensyn til forskellene i de anerkendte organisationers retlige status og selskabsstruktur, samtidig med at det sikres, at de i denne forordning fastsatte minimumskrav anvendes ensartet, og at Fællesskabets kontrolforanstaltninger virker effektivt. Uanset selskabsstruktur bør den organisation, der skal anerkendes, yde tjenester på verdensplan og dens retlige enheder bør være underkastet solidarisk hæftelse.
(8)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelsen af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (5).
(9)
Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at ændre denne forordning for at indarbejde senere ændringer til de internationale konventioner, protokoller, koder og resolutioner i relation hertil, ajourføre kravene i bilag I og vedtage kriterierne for måling af effektiviteten af de anerkendte organisationers regler, procedurer og arbejdsindsats med hensyn til sikkerhed og forebyggelse af forurening fra de skibe, de har klassificeret. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, herunder ved at supplere den med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.
(10)
Det er af største betydning, at der kan gribes ind hurtigt, effektivt og på en måde, der står i et rimeligt forhold til formålet, når en anerkendt organisation ikke opfylder sine forpligtelser. Hovedformålet bør være at rette op på manglerne med henblik på at udrydde enhver potentiel trussel mod sikkerheden eller miljøet på et tidligt tidspunkt. Kommissionen bør derfor tillægges de nødvendige beføjelser til at kræve, at den anerkendte organisation træffer de nødvendige forebyggende og udbedrende foranstaltninger, og til som tvangsforanstaltning at pålægge bøder og tvangsbøder. Kommissionen bør udøve disse beføjelser på en måde, som er i overensstemmelse med grundlæggende rettigheder og bør sikre, at organisationen bliver hørt under hele proceduren.
(11)
Den samordnede tilgang i Fællesskabet indebærer, at beslutninger om at trække anerkendelsen af en organisation, der ikke opfylder sine forpligtelser i henhold til denne forordning, tilbage, hvis ovennævnte foranstaltninger viser sig at være virkningsløse, eller organisationen på anden måde udgør en uacceptabel trussel mod sikkerheden eller miljøet, må træffes på fællesskabsplan og derfor af Kommissionen efter udvalgsproceduren.
(12)
Den løbende efterfølgende overvågning af, om de anerkendte organisationer overholder denne forordning, kan udføres mere effektivt på en harmoniseret og centraliseret måde. Det er derfor hensigtsmæssigt, at Kommissionen sammen med den medlemsstat, der anmoder om anerkendelsen, får overdraget denne opgave på Fællesskabets vegne.
(13)
Som led i tilsynet med de anerkendte organisationers aktiviteter er det afgørende, at Kommissionens skibsinspektører har adgang til skibe og skibsdokumenter, uanset skibets flag, for at de kan kontrollere, om de anerkendte organisationer opfylder minimumskravene i denne forordning med hensyn til alle skibe i deres respektive registre.
(14)
De anerkendte organisationers evne til hurtigt at opdage og rette op på svagheder i deres regler, processer og interne kontrolforanstaltninger er af afgørende betydning for sikkerheden på de skibe, de inspicerer og certificerer. Denne evne bør styrkes ved hjælp af en kvalitetsvurderings- og certificeringsenhed, som bør være uafhængig af kommercielle og politiske interesser, og som kan foreslå fælles tiltag til løbende forbedring af alle anerkendte organisationer og sikre et frugtbart samarbejde med Kommissionen.
(15)
De anerkendte organisationers regler og procedurer spiller en nøglerolle for forøgelse af sikkerheden og forebyggelsen af ulykker og af forurening. De anerkendte organisationer har indledt en proces, som skal føre til en harmonisering af deres regler og procedurer. Denne proces bør fremmes og støttes af fællesskabslovgivningen, eftersom den vil indvirke positivt på sikkerheden til søs samt på den europæiske skibsbygningsindustris konkurrenceevne.
(16)
Harmoniseringen af anerkendte organisationers regler om konstruktion, bygning og periodisk syn af handelsskibe er en løbende proces. Forpligtelsen til at have et sæt af egne regler eller påviste evner til at have egne regler bør derfor ses som et led i harmoniseringsprocessen og bør ikke udgøre en hindring for de aktiviteter, der udføres af anerkendte organisationer eller af potentielle kandidater til anerkendelse.
(17)
Anerkendte organisationer bør være forpligtet til at ajourføre deres tekniske standarder og håndhæve dem konsekvent med henblik på at harmonisere sikkerhedsreglerne og sikre en ensartet gennemførelse af de internationale regler inden for Fællesskabet. Når anerkendte organisationers tekniske standarder for materialer, udstyr og komponenter er identiske eller ligner hinanden meget, bør gensidig anerkendelse af certifikater overvejes, i de relevante tilfælde og med de mest vidtgående og strengeste standarder som reference.
(18)
Medens hver enkelt anerkendt organisation i princippet udelukkende bør holdes ansvarlig i forbindelse med de dele, som den certificerer, følger anerkendte organisationers og fabrikanters ansvar de aftalte betingelser eller eventuelt den lovgivning, der skal anvendes i hvert enkelt tilfælde.
(19)
Da gennemsigtighed og informationsudveksling de involverede parter imellem og offentlighedens ret til adgang til information er grundlæggende instrumenter i forebyggelsen af ulykker til søs, bør de anerkendte organisationer stille alle relevante lovbestemte oplysninger om tilstanden af skibene i deres klasse til rådighed for havnestatskontrolmyndighederne samt for offentligheden generelt.
(20)
For at hindre skibe i at skifte klasse med det formål at undgå at udføre de nødvendige reparationer, bør anerkendte organisationer indbyrdes udveksle alle relevante oplysninger om tilstanden af de skibe, der skifter klasse, og om nødvendigt inddrage flagstaten.
(21)
Beskyttelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder for aktører inden for søfart, herunder skibsværfter, udstyrsleverandører og redere, bør ikke forhindre normale forretningstransaktioner og kontraktaftalte tjenesteydelser mellem disse parter.
(22)
Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (EMSA), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 (6), bør yde den nødvendige støtte til anvendelsen af denne forordning.
(23)
Målet med denne forordning, nemlig at fastlægge foranstaltninger, der skal følges af de organisationer, der varetager inspektion, syn og certificering af skibe i Fællesskabet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(24)
Foranstaltninger, der skal følges af medlemsstaterne som led i deres forbindelser med organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/15/EF af 23. april 2009 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (omarbejdning) (7) -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Denne forordning fastlægger visse foranstaltninger, der skal følges af de organisationer, der varetager inspektion, syn og certificering af skibe med henblik på at efterkomme de internationale konventioner om sikkerheden til søs og om forebyggelse af havforurening, samtidig med at den frie udveksling af tjenesteydelser fremmes. Dette omfatter udformning og gennemførelse af sikkerhedskrav til skrog, maskineri samt el-installationer og styresystemer for skibe, der falder ind under de internationale konventioners anvendelsesområde.
Artikel 2
I denne forordning forstås ved:
a) »skib«: et skib, der falder ind under de internationale konventioners anvendelsesområde
b) »internationale konventioner«: den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen af 1. november 1974 (Solas 74), bortset fra kapitel XI-2 i bilaget dertil, den internationale konvention om lastelinjer af 5. april 1966 og den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe af 2. november 1973 (Marpol), tillige med protokoller hertil og ændringer heraf, samt de dertil hørende koder af bindende karakter i alle medlemsstater, i den gældende affattelse
c) »organisation«: en juridisk enhed, dens datterselskaber og alle andre enheder under dens kontrol, som i fællesskab eller hver for sig udfører opgaver, der hører under anvendelsesområdet for denne forordning
d) »kontrol«: i litra c), rettigheder, kontrakter eller andre midler, retlige eller faktiske, der enten hver for sig eller i forening giver en juridisk enhed mulighed for at udøve en afgørende indflydelse eller sætter en sådan enhed i stand til at udføre opgaver, der hører under anvendelsesområdet for denne forordning.
e) »anerkendt organisation«: en organisation, der er anerkendt i overensstemmelse med denne forordning
f) »bemyndigelse«: handling, hvorved en medlemsstat giver bemyndigelse eller overdrager beføjelser til en anerkendt organisation
g) »myndighedscertifikat«: et certifikat, der er udstedt af en flagstat eller på dennes vegne i overensstemmelse med de internationale konventioner
h) »regler og procedurer«: en anerkendt organisations krav til konstruktion, bygning, udrustning, vedligeholdelse og syn af skibe
i) »klassecertifikat«: et af en anerkendt organisation udstedt dokument, hvorved det certificeres, at et skib er egnet til en bestemt anvendelse eller drift i overensstemmelse med de regler og procedurer, som den anerkendte organisation har fastlagt
j) »hjemsted«: det sted, hvor en organisation har sit vedtægtsmæssige hjemsted, sit hovedkontor eller sin hovedvirksomhed.
Artikel 3
1. Medlemsstater, der ønsker at bemyndige en organisation, som endnu ikke er anerkendt, indgiver anmodning om anerkendelse til Kommissionen ledsaget af fuldstændige oplysninger om og dokumentation for organisationens overholdelse af minimumskravene i bilag I samt om kravet om og dens forpligtelse til at overholde bestemmelserne i artikel 8, stk. 4, og artikel 9, 10 og 11.
2. Kommissionen foretager sammen med de medlemsstater, der har indgivet en anmodning, en vurdering af de organisationer, den har modtaget anerkendelsesanmodning om, for at verificere, at organisationerne opfylder og forpligter sig til at opfylde de i stk. 1 nævnte krav.
3. Kommissionen afslår efter forskriftsproceduren i artikel 12, stk. 3, at anerkende organisationer, der ikke opfylder de krav, der er nævnt i stk. 1 i nærværende artikel, eller hvis arbejdsindsats anses for at udgøre en uacceptabel trussel mod sikkerheden eller miljøet ud fra de kriterier, der er fastlagt i henhold til artikel 14.
Artikel 4
1. Anerkendelsen udstedes af Kommissionen efter forskriftsproceduren i artikel 12, stk. 3.
2. Anerkendelse udstedes kun til organisationer, der opfylder kravene i artikel 3.
3. Anerkendelsen udstedes til den relevante retlige enhed, som er moderselskabsenheden for den samling af retlige enheder, som den anerkendte organisation består af. Anerkendelsen omfatter alle retlige enheder, der bidrager til at sikre, at denne organisation kan udføre sine tjenesteydelser på verdensplan.
4. Kommissionen kan efter forskriftsproceduren i artikel 12, stk. 3, begrænse anerkendelsen, for så vidt angår bestemte typer skibe, skibe af en bestemt størrelse, bestemte fartsområder eller en kombination heraf, i overensstemmelse med den pågældende organisations dokumenterede kapacitet og ekspertise. I så tilfælde angiver Kommissionen årsagerne til begrænsningen og betingelserne for, at den kan ophæves eller udvides. Begrænsningen kan til enhver tid tages op igen.
5. Kommissionen udarbejder og ajourfører jævnligt en liste over de organisationer, der er anerkendt i overensstemmelse med denne artikel. Listen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 5
Hvis Kommissionen finder, at en anerkendt organisation ikke har opfyldt kravene i bilag I eller sine forpligtelser i henhold til denne forordning, eller at en anerkendt organisations arbejdsindsats med hensyn til sikkerhed og forureningsforebyggelse er blevet væsentligt forringet, uden at dette dog udgør en uacceptabel trussel mod sikkerheden eller miljøet, pålægger den den pågældende anerkendte organisation at træffe de nødvendige forebyggende og udbedrende foranstaltninger inden for fastsatte frister for at sikre fuldstændig opfyldelse af disse minimumskrav og forpligtelser og navnlig fjerne potentielle trusler mod sikkerheden og miljøet, eller at fjerne årsagerne til den forringede arbejdsindsats på anden måde.
De forebyggende og udbedrende foranstaltninger kan omfatte midlertidige beskyttelsestiltag, hvis den potentielle trussel mod sikkerheden eller miljøet er overhængende.
Uden at det berører den umiddelbare anvendelse af foranstaltningerne, skal Kommissionen dog på forhånd underrette alle de medlemsstater, der har bemyndiget den pågældende anerkendte organisation, om de foranstaltninger, den agter at træffe.
Artikel 6
1. Ud over de foranstaltninger, der træffes efter artikel 5, kan Kommissionen i overensstemmelse med rådgivningsproceduren i artikel 12, stk. 2, pålægge en anerkendt organisation bøder,
a)
-
hvis organisationens grove eller gentagne manglende opfyldelse af minimumskravene i bilag I eller af sine forpligtelser i henhold til artikel 8, stk. 4, artikel 9, 10 og 11
eller
-
dens forringede arbejdsindsats er udtryk for alvorlige mangler i organisationens struktur, systemer, procedurer eller interne kontrolforanstaltninger, eller
b)
hvis organisationen med fortsæt har givet Kommissionen forkerte, ufuldstændige eller vildledende oplysninger i forbindelse med vurderingen i medfør af artikel 8, stk. 1, eller på anden måde har lagt hindringer i vejen for denne vurdering.
2. Hvis en anerkendt organisation ikke gennemfører de forebyggende og udbedrende foranstaltninger, som Kommissionen har pålagt den, eller gennemfører dem med uberettiget forsinkelse, kan Kommissionen, uanset stk. 1, pålægge den pågældende organisation tvangsbøder, indtil de pålagte handlinger er gennemført fuldt ud.
3. De i stk. 1 og 2 nævnte bøder og tvangsbøder skal have afskrækkende virkning og stå i et rimeligt forhold både til overtrædelsernes grovhed og til den pågældende anerkendte organisations økonomiske formåen, idet der navnlig skal tages hensyn til, i hvilket omfang sikkerheden eller beskyttelsen af miljøet er bragt i fare.
De må først pålægges efter, at den pågældende anerkendte organisation og de pågældende medlemsstater har haft mulighed for at fremsætte deres bemærkninger.
De pålagte bøders og tvangsbøders samlede beløb må ikke overstige 5 % af den anerkendte organisations samlede gennemsnitlige omsætning i de foregående tre regnskabsår for aktiviteter, der hører under anvendelsesområdet for denne forordning.
4. De Europæiske Fællesskabers Domstol har fuld prøvelsesret med hensyn til klager over beslutninger, hvorved Kommissionen har fastlagt en bøde eller en tvangsbøde. Den kan annullere, nedsætte eller forhøje den pålagte bøde eller tvangsbøde.
Artikel 7
1. Kommissionen tilbagekalder anerkendelsen af en organisation:
a)
hvis gentagne og grove tilfælde af manglende opfyldelse af minimumskravene i bilag I eller af forpligtelserne i henhold til denne forordning er af en sådan art, at det udgør en uacceptabel trussel mod sikkerheden eller miljøet
b)
hvis gentagne og grove tilfælde af mangler i dens arbejdsindsats med hensyn til sikkerhed og forureningsforebyggelse er af en sådan art, at det udgør en uacceptabel trussel mod sikkerheden eller miljøet
c)
som forhindrer eller gentagne gange lægger hindringer i vejen for Kommissionens vurdering af organisationen, eller
d)
som ikke betaler de bøder og/eller tvangsbøder, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1 og 2, eller
e)
som søger at opnå finansiel dækning af eller godtgørelse for bøder, der er pålagt den i henhold til artikel 6.
2. For så vidt angår litra a) og b) i stk. 1, træffer Kommissionen afgørelse på grundlag af alle foreliggende oplysninger, herunder:
a)
resultaterne af Kommissionens egen vurdering af den pågældende anerkendte organisation i henhold til artikel 8, stk. 1
b)
medlemsstaternes indberetninger i henhold til artikel 10 i direktiv 2009/15/EF
c)
analyser af ulykker, der involverer skibe i den anerkendte organisations klasse
d)
eventuelle oplysninger om gentagelser af de fejl, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra a)
e)
oplysninger om, i hvilket omfang flåden i den anerkendte organisations klasse er berørt og
f)
konstatering af, at foranstaltningerne i artikel 6, stk. 2, ikke har haft nogen virkning.
3. Kommissionen træffer afgørelse om at tilbagekalde en anerkendelse på eget initiativ eller på anmodning af en medlemsstat, efter forskriftsproceduren i artikel 12, stk. 3, og efter at den pågældende anerkendte organisation har haft mulighed for at fremsætte sine bemærkninger.
Artikel 8
1. Alle anerkendte organisationer tages regelmæssigt og mindst hvert andet år op til vurdering af Kommissionen sammen med den medlemsstat, der indgav den relevante anmodning om anerkendelse, til kontrol af, at de opfylder deres forpligtelser i henhold til denne forordning og minimumskravene i bilag I. Vurderingen skal være begrænset til de af de anerkendte organisationers aktiviteter, der henhører under denne forordnings anvendelsesområde.
2. Ved udvælgelsen af de anerkendte organisationer, der skal vurderes, skal Kommissionen være særlig opmærksom på resultatet af organisationernes arbejdsindsats med hensyn til sikkerhed og forureningsforebyggelse, ulykkesdata og medlemsstaternes indberetninger i henhold til artikel 10 i direktiv 2009/15/EF.
3. Vurderingen kan omfatte et besøg på den anerkendte organisations regionale filialer samt stikprøvekontrol af skibe, både i drift og under bygning, med henblik på at kontrollere den anerkendte organisations arbejdsindsats. I sådanne tilfælde underretter Kommissionen i givet fald de medlemsstater, hvor den lokale filial er beliggende. Kommissionen aflægger rapport til medlemsstaterne om resultatet af vurderingen.
4. Alle anerkendte organisationer skal hvert år fremlægge resultaterne af deres evaluering af kvalitetsstyringssystemet for det i artikel 12, stk. 1, omhandlede udvalg.
Artikel 9
1. Anerkendte organisationer skal sikre, at Kommissionen har adgang til de oplysninger, der er nødvendige for at foretage den i artikel 8, stk. 1, nævnte vurdering. Der kan ikke påberåbes nogen kontraktbestemmelser med henblik på at begrænse denne adgang.
2. Anerkendte organisationer skal i deres kontrakter med redere eller operatører om udstedelse af myndighedscertifikater eller klassecertifikater til et skib sikre sig, at det stilles som betingelse for udstedelsen, at parterne ikke modsætter sig, at Kommissionens skibsinspektører får adgang til det pågældende skib med henblik på gennemførelsen af artikel 8, stk. 1.
Artikel 10
1. De anerkendte organisationer skal rådføre sig med hinanden med jævne mellemrum med henblik på at sikre ækvivalens mellem og tilstræbe harmonisering af deres regler og procedurer og anvendelsen af disse. De samarbejder om at nå frem til en ensartet fortolkning af de internationale konventioner, uden at dette dog tilsidesætter flagstaternes beføjelser. De anerkendte organisationer skal i relevante tilfælde aftale tekniske og proceduremæssige betingelser for gensidig anerkendelse af klassecertifikaterne for materialer, udstyr og komponenter på grundlag af ækvivalente standarder, hvor de mest vidtgående og strengeste standarder anvendes som reference.
Såfremt der af tungtvejende sikkerhedsgrunde ikke kan opnås enighed om gensidig anerkendelse, giver de anerkendte organisationer en klar begrundelse herfor.
Hvis en anerkendt organisation ved inspektion eller på anden måde konstaterer, at materiale, et stykke udstyr eller en komponent ikke er i overensstemmelse med sit certifikat, kan organisationen nægte at tillade, at dette materiale, dette stykke udstyr eller denne komponent anbringes om bord. Den anerkendte organisation underretter øjeblikkeligt de øvrige anerkendte organisationer, idet den angiver årsagerne til afslaget.
De anerkendte organisationer anerkender med henblik på klassifikation certifikater for skibsudstyr, der er forsynet med overensstemmelse med Rådets direktiv 96/98/EF af 20. december 1996 om skibsudstyr (8).
Organisationerne aflægger regelmæssigt beretning til Kommissionen og medlemsstaterne om væsentlige fremskridt i forbindelse med standarder og gensidig anerkendelse af certifikater for materialer, udstyr og komponenter.
2. Kommissionen forelægger en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet senest den 17. juni 2014, baseret på en uafhængig undersøgelse af, hvor langt man er kommet med harmoniseringen af regler og procedurer og den gensidige anvendelse af certifikater for materialer, udstyr og komponenter.
3. De anerkendte organisationer skal samarbejde med havnestaters kontrolmyndigheder, når et skib i deres klasse er berørt, og navnlig, når det gælder om at få korrigeret indberettede mangler eller andre unøjagtigheder.
4. De anerkendte organisationer stiller alle relevante oplysninger til rådighed for myndighederne i alle de medlemsstater, der har givet dem en af de bemyndigelser, der er omhandlet i artikel 3 i direktiv 2009/15/EF, og for Kommissionen om flåden i deres klasse og om overførsler, ændringer, suspensioner og tilbagetrækning fra klassen, uanset hvilket flag skibene fører.
Oplysninger om overførsler, ændringer, suspensioner og tilbagetrækning fra klasse, herunder oplysninger om alle forsømte syn, forsømte henstillinger, klassebetingelser, driftsbetingelser eller driftsrestriktioner, som er udstedt imod skibe i deres klasse - uanset skibenes flag - meddeles også elektronisk til den fælles inspektionsdatabase, der anvendes af medlemsstaterne til gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/16/EF af 23. april 2009 om havnestatskontrol (9), samtidig med at de registreres i organisationens egne systemer, dog under ingen omstændigheder senere end 72 timer efter den hændelse, der gav anledning til forpligtelsen til at meddele oplysningerne. Disse oplysninger, med undtagelse af henstillinger og klassebetingelser, der ikke er forsømt, offentliggøres på de pågældende anerkendte organisationers websteder.
5. De anerkendte organisationer udsteder ikke myndighedscertifikater til et skib, uanset skibets flag, der ikke længere er i klasse, eller som skifter klasse på grund af sikkerhedsmangler ved skibet, før flagstatens myndigheder inden for en rimelig frist har fået mulighed for at udtale sig, om, hvorvidt en indgående inspektion er påkrævet.
6. Hvis der sker en klasseoverførsel fra en anerkendt organisation til en anden, skal den afgivende organisation så hurtigt som muligt stille skibets komplette synshistorie til rådighed for den modtagende organisation, og især informere den om:
a)
eventuelle forsømte syn
b)
eventuelle forsømte henstillinger og klassebetingelser
c)
driftsbetingelser, der er udstedt mod skibet, og
d)
driftsrestriktioner, der er udstedt mod skibet.
Den modtagende organisation kan først udstede nye certifikater til skibet, når alle forsømte syn er blevet afsluttet med tilfredsstillende resultat, og alle forsømte henstillinger eller klassebetingelser, der tidligere er blevet udstedt med hensyn til skibet, er blevet opfyldt som angivet af den afgivende organisation.
Den modtagende organisation skal, før certifikaterne udstedes, meddele den afgivende organisation certifikaternes udstedelsesdato og bekræfte dato, sted og foranstaltninger, som er truffet med hensyn til hvert enkelt forsømt syn, forsømt henstilling og forsømt klassebetingelse.
Anerkendte organisationer fastlægger og anvender passende fælles krav vedrørende tilfælde af klasseoverførsler, der kræver særlige sikkerhedsforanstaltninger. Disse tilfælde skal som minimum omfatte klasseoverførsel af skibe, der er 15 år gamle eller ældre, og overførsel fra en ikke-anerkendt organisation til en anerkendt organisation.
Anerkendte organisationer samarbejder for at gennemføre bestemmelserne i dette stykke korrekt.
Artikel 11
1. Senest den 17. juni 2011 opretter de anerkendte organisationer og opretholder en uafhængig kvalitetsvurderings- og certificeringsenhed i overensstemmelse med gældende internationale kvalitetsstandarder, hvori relevante brancheorganisationer, som udøver søfartsvirksomhed, kan deltage med rådgivende beføjelse.
2. Kvalitetsvurderings- og certificeringsenheden varetager følgende opgaver:
a)
hyppig og regelmæssig vurdering af de anerkendte organisationers kvalitetsstyringssystemer i henhold til kvalitetskriterierne i ISO 9001
b)
certificering af de anerkendte organisationers kvalitetsstyringssystemer, herunder organisationer, som har anmodet om anerkendelse i henhold til artikel 3
c)
formulering af fortolkninger af de internationalt anerkendte kvalitetsstyringsstandarder, navnlig for at tage højde for de særlige kendetegn ved anerkendte organisationer og deres forpligtelser, og
d)
vedtagelse af individuelle og kollektive henstillinger om forbedring af anerkendte organisationers processer og interne kontrolordninger.
3. Kvalitetsvurderings- og certificeringsenheden udstyres med de nødvendige ledelses- og andre beføjelser til at handle uafhængigt af de anerkendte organisationer og have de nødvendige midler til at varetage sine opgaver effektivt og efter de højeste faglige standarder, og den sikrer uafhængighed for de personer, der udfører opgaverne. Kvalitetsvurderings- og certificeringsenheden fastlægger selv sine arbejdsmetoder og sin forretningsorden.
4. Kvalitetsvurderings- og certificeringsenheden kan anmode om bistand fra andre eksterne vurderingsorganer.
5. Kvalitetsvurderings- og certificeringsenheden forelægger de berørte parter, herunder flagstaterne og Kommissionen fuldstændige oplysninger om den årlige arbejdsplan og om dens konklusioner og henstillinger, navnlig vedrørende situationer, hvor sikkerheden kan have været i fare.
6. Kvalitetsvurderings- og certificeringsenheden tages jævnligt op til revision af Kommissionen.
7. Kommissionen aflægger rapport til medlemsstaterne om resultaterne og opfølgningen af vurderingen.
Artikel 12
1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 (10).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
4. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Artikel 13
1. Denne forordning kan, hvis dens anvendelsesområde ikke udvides, ændres med henblik på at ajourføre minimumskravene i bilag I, navnlig på baggrund af de relevante IMO-afgørelser.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 12, stk. 4.
2. Ændringer af de internationale konventioner, der er nævnt i denne forordnings artikel 2, litra b), kan udelukkes fra denne forordnings anvendelsesområde, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 2099/2002.
Artikel 14
1. Kommissionen vedtager og offentliggør:
a)
kriterier for måling af effektiviteten af de anerkendte organisationers regler og procedurer samt resultatet af arbejdsindsatsen med hensyn til sikkerhed og forebyggelse af forurening fra de skibe, de har klassificeret, særligt på baggrund af oplysningerne i henhold til Paris-aftalememorandummet om havnestatskontrol og/eller lignende ordninger, og
b)
kriterier for, hvornår resultatet af arbejdsindsatsen i disse henseender skal anses for at udgøre en uacceptabel trussel mod sikkerheden eller miljøet, idet der kan tages hensyn til særlige forhold, der gør sig gældende for mindre eller stærkt specialiserede organisationer.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 12, stk. 4.
2. De foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den med hensyn til gennemførelsen af artikel 6, og i givet fald artikel 7, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 12, stk. 4.
3. Med forbehold af den umiddelbare anvendelse af minimumskravene i bilag I kan Kommissionen i overensstemmelse med forskriftsproceduren i artikel 12, stk. 3, vedtage retningslinjer for fortolkningen heraf, og den kan overveje at opstille mål for de generelle minimumskrav, der er omhandlet i bilag I, del A, punkt 3.
Artikel 15
1. Organisationer, der ved denne forordnings ikrafttræden allerede var anerkendt i overensstemmelse med direktiv 94/57/EF, bevarer deres anerkendelse, jf. dog stk. 2.
2. Uden at dette berører artikel 5 og 7, tager Kommissionen senest den 17. juni 2010 alle begrænsede anerkendelser, der er udstedt i henhold til direktiv 94/57/EF, op til fornyet vurdering i lyset af artikel 4, stk. 3, i denne forordning med henblik på efter forskriftsproceduren i artikel 12, stk. 3 at afgøre, om begrænsningerne skal erstattes af andre eller ophæves. Begrænsningerne forbliver i kraft, indtil Kommissionen har truffet en afgørelse.
Artikel 16
Som led i vurderingen i henhold til artikel 8, stk. 1, kontrollerer Kommissionen, at indehaveren af anerkendelsen er den relevante retlige enhed i organisationen, som denne forordnings bestemmelser skal finde anvendelse på. Hvis dette ikke er tilfældet, træffer Kommissionen en beslutning om ændring af anerkendelsen.
Hvis Kommissionen ændrer anerkendelsen, tilpasser medlemsstaterne deres aftaler med den anerkendte organisation i overensstemmelse med ændringen.
Artikel 17
Kommissionen informerer hvert andet år Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af denne forordning.
Artikel 18
Henvisninger i fællesskabslovgivningen og i den nationale lovgivning til direktiv 94/57/EF gælder i givet fald som henvisninger til denne forordning og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag II.
Artikel 19
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 23. april 2009.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 391/2009,
annettu 23 päivänä huhtikuuta 2009,
alusten tarkastamis- ja katsastamislaitoksia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista
(uudelleenlaadittu toisinto)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä, ja ottavat huomioon sovittelukomitean 3 päivänä helmikuuta 2009 hyväksymän yhteisen tekstin (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 22 päivänä marraskuuta 1994 annettua neuvoston direktiiviä 94/57/EY (4) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin. Nyt kun mainittua direktiiviä muutetaan vielä uudelleen, se olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.
(2)
Ottaen huomioon direktiivin 94/57/EY säännösten luonteen sen säännösten uudelleen laatiminen kahtena eri yhteisön säädöksenä eli direktiivinä ja asetuksena olisi tarkoituksenmukaista.
(3)
Alusten tarkastus- ja katsastuslaitosten olisi voitava tarjota palvelujaan koko yhteisön alueella ja kilpailla keskenään siten, että ne tarjoavat samantasoisen turvallisuuden ja ympäristön suojelun. Niiden toiminnalle olisi siten vahvistettava yhdenmukaisesti ammatilliset vaatimukset, joita sovelletaan koko yhteisön alueella.
(4)
Tähän tavoitteeseen olisi pyrittävä Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) työn kanssa asianmukaisesti yhteensopivien ja tarvittaessa niiden pohjalta laadittujen ja niitä täydentävien toimien avulla. Lisäksi jäsenvaltioiden ja komission olisi edistettävä hyväksyttyjä laitoksia koskevan kansainvälisen säännöstön kehittämistä IMO:ssa.
(5)
Olisi vahvistettava laitosten hyväksymistä koskevat vähimmäisvaatimukset alusten turvallisuuden parantamiseksi ja niistä johtuvan pilaantumisen ehkäisemiseksi. Tämän vuoksi direktiivissä 94/57/EY säädettyjä vähimmäisvaatimuksia olisi tiukennettava.
(6)
Annettaessa alustava hyväksyntä laitoksille, jotka haluavat saada valtuudet toimia jäsenvaltioiden puolesta, tässä asetuksessa säädettyjen vähimmäisvaatimusten noudattamista voitaisiin arvioida tehokkaammin siten, että arvioinnista vastaa yhdenmukaisesti ja keskitetysti komissio yhdessä hyväksyntää pyytävän jäsenvaltion kanssa.
(7)
Hyväksyntä olisi myönnettävä ainoastaan laitoksen laatu- ja turvallisuustason perusteella. Olisi varmistettava, että hyväksynnän laajuus vastaa aina kyseisen laitoksen todellista toimintakykyä. Hyväksynnässä olisi myös otettava huomioon hyväksyttyjen laitosten oikeudellisen aseman ja yritysrakenteen erot samalla kun varmistetaan tässä asetuksessa säädettyjen vähimmäisvaatimusten yhdenmukainen soveltaminen ja yhteisön valvonnan tehokkuus. Yritysrakenteesta riippumatta hyväksyttävän laitoksen olisi tarjottava palveluja maailmanlaajuisesti ja sen oikeudellisten yhteisöjen vastuun olisi oltava maailmanlaajuinen yhteisvastuu.
(8)
Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (5) mukaisesti.
(9)
Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä toimivalta muuttaa tätä asetusta kansainvälisiin yleissopimuksiin, pöytäkirjoihin, säännöstöihin ja päätöslauselmiin tehtävien myöhempien muutosten sisällyttämiseksi siihen, päivittää liitteen I vaatimuksia ja hyväksyä vähimmäisvaatimukset, joilla mitataan sääntöjen ja menettelyjen tehokkuutta sekä hyväksyttyjen laitosten kykyä huolehtia luokittelemiensa alusten turvallisuudesta ja niistä mahdollisesti aiheutuvan pilaantumisen ehkäisemisestä. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä uusilla muilla kuin keskeisillä osilla, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
(10)
Jos hyväksytty laitos ei täytä velvollisuuksiaan, on olennaisen tärkeää, että asiaan kyetään puuttumaan nopeasti ja tehokkaasti oikeasuhteisella tavalla. Ensisijaisena tavoitteena olisi oltava puutteiden korjaaminen, jotta turvallisuuteen tai ympäristöön mahdollisesti kohdistuva uhka voidaan poistaa varhaisessa vaiheessa. Komissiolle olisi siksi annettava tarvittavat valtuudet vaatia, että hyväksytty laitos toteuttaa tarvittavat ennalta ehkäisevät ja korjaavat toimet, ja määrätä sakkoja ja uhkasakkoja pakkokeinona. Näitä valtuuksia käyttäessään komission olisi meneteltävä perusoikeuksia kunnioittavalla tavalla ja varmistettava, että laitoksella on oikeus tulla kuulluksi.
(11)
Yhteisönlaajuisen lähestymistavan mukaisesti päätös sellaisen laitoksen hyväksynnän peruuttamisesta, joka ei täytä tässä asetuksessa säädettyjä velvoitteita, kun edellä mainitut toimenpiteet osoittautuvat tehottomiksi tai laitos muutoin aiheuttaa turvallisuudelle tai ympäristölle uhan, jota ei voida hyväksyä, on tehtävä yhteisön tasolla, ja siksi komission on tehtävä päätös komiteamenettelyä noudattaen.
(12)
Hyväksyttyjen laitosten jatkuva jälkiseuranta sen arvioimiseksi, noudattavatko ne tätä asetusta, voidaan suorittaa tehokkaammin, jos se tehdään yhdenmukaisesti ja keskitetysti. Siksi on aiheellista, että tästä tehtävästä vastaa yhteisön puolesta komissio yhdessä hyväksyntää pyytävän jäsenvaltion kanssa.
(13)
Osana hyväksyttyjen laitosten toimien seurantaa on olennaista, että komission tarkastajilla on pääsy aluksiin ja aluksen asiakirjoihin sen lippuvaltiosta riippumatta sen arvioimiseksi, noudattavatko hyväksytyt laitokset tässä asetuksessa säädettyjä vähimmäisvaatimuksia kaikkien luokittelemiensa alusten osalta.
(14)
Hyväksyttyjen laitosten valmiudet huomata nopeasti ja korjata säännöissään, menettelyissään ja sisäisessä valvonnassaan esiintyvät puutteet ovat olennaisen tärkeät niiden alusten turvallisuuden kannalta, joita laitokset tarkastavat ja joille ne antavat todistuksia. Näiden valmiuksien parantamiseksi olisi luotava kaupallisista tai poliittisista eduista riippumaton laadunarviointi- ja sertifiointiyksikkö, joka voi ehdottaa yhteisiä toimia kaikkien hyväksyttyjen laitosten toiminnan jatkuvaksi parantamiseksi ja varmistaa tuloksellisen yhteistyön komission kanssa.
(15)
Hyväksyttyjen laitosten säännöt ja menettelyt ovat avaintekijä turvallisuuden lisäämisessä ja onnettomuuksien ja pilaantumisen ehkäisemisessä. Hyväksytyt laitokset ovat käynnistäneet prosessin, jonka olisi johdettava niiden sääntöjen ja menettelyjen yhdenmukaistamiseen. Yhteisön lainsäädännöllä olisi kannustettava ja tuettava tätä prosessia, koska sillä olisi myönteinen vaikutus meriturvallisuuteen sekä Euroopan laivanrakennusalan kilpailukykyyn.
(16)
Hyväksyttyjen laitosten sääntöjen yhdenmukaistaminen kauppa-alusten suunnittelun, rakentamisen ja määräaikaiskatsastuksen osalta on jatkuva prosessi. Sen vuoksi velvollisuus käyttää omia sääntöjä tai osoittaa kykenevänsä antamaan omat säännöt olisi nähtävä osana yhdenmukaistamisprosessia, eikä se saisi muodostaa estettä hyväksyttyjen tai hyväksyntää mahdollisesti hakevien laitosten toiminnalle.
(17)
Hyväksyttyjen laitosten olisi pidettävä tekniset standardinsa ajan tasalla ja sovellettava niitä johdonmukaisesti turvallisuussääntöjen yhdenmukaistamiseksi ja kansainvälisten sääntöjen yhtenäisen soveltamisen varmistamiseksi yhteisössä. Jos hyväksyttyjen laitosten tekniset standardit ovat täysin tai lähes samanlaiset, olisi harkittava materiaaleja, varusteita ja osia koskevien todistusten vastavuoroista tunnustamista asianmukaisissa tapauksissa, ottaen vertailukohdaksi vaativimmat ja tiukimmat standardit.
(18)
Kunkin hyväksytyn laitoksen olisi periaatteessa oltava yksin ja yksinomaisesti vastuussa osista, joille se on antanut todistuksen, mutta hyväksyttyjen laitosten ja valmistajien korvausvastuu perustuu sovittuihin ehtoihin tai tapauksen mukaan kussakin yksittäistapauksessa sovellettavaan lainsäädäntöön.
(19)
Koska avoimuus ja tietojenvaihto asianomaisten osapuolten välillä sekä yleisön oikeus saada tietoja ovat keskeisiä keinoja merionnettomuuksien ehkäisyssä, hyväksyttyjen laitosten olisi toimitettava kaikki niiden luokittelemien alusten kuntoa koskevat asiaankuuluvat lakisääteiset tiedot satamavaltion valvontaviranomaisille ja saatettava ne yleisön saataville.
(20)
Jotta estetään alusten luokan vaihtaminen tarpeellisten korjaustöiden välttämiseksi, hyväksyttyjen laitosten olisi vaihdettava keskenään kaikki asiaankuuluvat tiedot, jotka koskevat luokkaa vaihtavien alusten kuntoa, sekä oltava tarvittaessa yhteydessä lippuvaltioon.
(21)
Merenkulkualan intressiryhmien kuten telakoiden, varustetoimittajien ja alusten omistajien teollis- ja tekijänoikeuksien suojaaminen ei saisi estää normaaleja liiketoimia eikä sopimukseen perustuvia palveluja kyseisten osapuolten välillä.
(22)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1406/2002 (6) perustetun Euroopan meriturvallisuusviraston olisi annettava tarvittavaa tukea tämän asetuksen täytäntöönpanon varmistamiseksi.
(23)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on niiden toimenpiteiden vahvistaminen, joita alusten tarkastuksesta ja katsastuksesta sekä niiden todistuskirjojen antamisesta vastaavien yhteisössä toimivien laitosten on noudatettava, vaan se voidaan toiminnan laajuuden vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(24)
Toimenpiteistä, joita jäsenvaltioiden on noudatettava suhteessaan alusten tarkastus- ja katsastuslaitoksiin, säädetään alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/15/EY (uudelleenlaadittu toisinto) (7),
OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tässä asetuksessa vahvistetaan toimenpiteet, joita alusten tarkastuksesta ja katsastuksesta sekä niiden todistuskirjojen antamisesta vastaavien laitosten on noudatettava merenkulun turvallisuutta ja meren pilaantumisen ehkäisemistä koskevien kansainvälisten yleissopimusten noudattamiseksi, edistäen samalla tavoitteena olevaa palvelujen tarjoamisen vapautta. Tähän kuuluu myös kansainvälisten yleissopimusten soveltamisalaan kuuluvien alusten runkoa, koneistoa, sähkölaitteita ja hallintalaitteita koskevien turvallisuusmääräysten laatiminen ja täytäntöönpano.
2 artikla
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a)
’aluksella’ kansainvälisten yleissopimusten soveltamisalaan kuuluvaa alusta;
b)
’kansainvälisillä yleissopimuksilla’1 päivänä marraskuuta 1974 tehtyä kansainvälistä yleis-sopimusta ihmishengen turvallisuudesta merellä (SOLAS 74), lukuun ottamatta sen liitteessä olevaa XI-2 lukua, 5 päivänä huhtikuuta 1966 tehtyä kansainvälistä lastiviivasopimusta sekä 2 päivänä marraskuuta 1973 tehtyä kansainvälistä yleis-sopimusta alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä (Marpol) ja sen vuoden 1978 pöytäkirjaa, sekä kulloinkin voimassa olevia näiden yleissopimusten pöytäkirjoja ja muutoksia sekä asiaan liittyviä, kaikkia jäsen-valtioita sitovia sääntöjä;
c)
’laitoksella’ oikeudellista yhteisöä, sen tytäryrityksiä ja kaikkia muita sen määräysvallassa olevia yhteisöjä, jotka joko yhdessä tai erikseen suorittavat tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia tehtäviä;
d)
’määräysvallalla’ edellä c alakohdassa oikeudellisia tai tosiasiallisia oikeuksia, sopimuksia tai muita keinoja, jotka joko erikseen tai yhdessä antavat mahdollisuuden käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa oikeushenkilöön nähden tai mahdollistavat sen, että kyseinen oikeushenkilö suorittaa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia tehtäviä;
e)
’hyväksytyllä laitoksella’ tämän asetuksen mukaisesti hyväksyttyä laitosta;
f)
’valtuuttamisella’ toimea, jolla jäsenvaltio antaa valtuudet tai siirtää toimivallan hyväksytylle laitokselle;
g)
’lakisääteisellä todistuskirjalla’ kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti lippuvaltion antamaa tai sen puolesta annettua todistuskirjaa;
h)
’säännöillä ja menettelyillä’ alusten suunnittelua, rakentamista, varusteita, huoltoa ja katsastamista koskevia hyväksytyn laitoksen vaatimuksia;
i)
’luokitustodistuksella’ hyväksytyn laitoksen antamaa asiakirjaa, jossa todistetaan aluksen soveltuvuus erityiseen tarkoitukseen tai käyttöön kyseisen hyväksytyn laitoksen vahvistamien ja julkistamien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti;
j)
’sijaintipaikalla’ paikkaa, jossa laitoksen sääntömääräinen kotipaikka, keskushallinto tai pääasiallinen liiketoimipaikka sijaitsee.
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat myöntää valtuutuksen laitokselle, jolla ei vielä ole hyväksyntää, on esitettävä komissiolle hyväksyntää koskeva pyyntö, johon sisältyy täydelliset tiedot ja selvitykset siitä, että laitos täyttää liitteessä I säädetyt vähimmäisvaatimukset, sekä tiedot siitä, että laitosta vaaditaan noudattamaan ja se sitoutuu noudattamaan 8 artiklan 4 kohdan ja 9, 10 ja 11 artiklan säännöksiä.
2. Komissio tekee yhdessä pyynnön esittävän jäsenvaltion kanssa arvion laitoksista, joita koskevan hyväksymispyynnön se on vastaanottanut, tarkistaakseen, että laitokset täyttävät 1 kohdassa tarkoitetut vaatimukset ja sitoutuvat noudattamaan niitä.
3. Komissio kieltäytyy 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun sääntelymenettelyn mukaisesti antamasta hyväksyntää laitoksille, jotka eivät täytä tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia tai joiden toiminnan laadun katsotaan 14 artiklan mukaisesti vahvistettujen vaatimusten perusteella aiheuttavan turvallisuudelle tai ympäristölle uhan, jota ei voida hyväksyä.
4 artikla
1. Komissio myöntää hyväksynnän 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen.
2. Hyväksyntä myönnetään ainoastaan laitoksille, jotka täyttävät 3 artiklassa tarkoitetut vaatimukset.
3. Hyväksyntä myönnetään asianomaiselle oikeudelliselle yhteisölle, joka on kaikkien niiden oikeudellisten yhteisöjen emoyhteisö, jotka muodostavat hyväksytyn laitoksen. Hyväksyntä käsittää kaikki oikeudelliset yhteisöt, jotka myötävaikuttavat sen varmistamiseen, että kyseinen laitos tarjoaa palvelujaan maailmanlaajuisesti.
4. Komissio voi 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen rajoittaa hyväksynnän tiettyjen alustyyppien, tietyn kokoisten alusten tai tiettyjen reittien tai näiden yhdistelmän osalta kyseisen laitoksen todetun toimintakyvyn ja asiantuntemuksen mukaisesti. Tällaisessa tapauksessa komissio perustelee hyväksynnän rajoittamisen ja ilmoittaa, millä edellytyksillä rajoitus poistetaan tai on laajennettavissa. Tätä rajoitusta voidaan tarkastella milloin tahansa uudestaan.
5. Komissio laatii ja saattaa säännöllisesti ajan tasalle luettelon tämän artiklan mukaisesti hyväksytyistä laitoksista. Luettelo julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
5 artikla
Jos komissio katsoo, ettei hyväksytty laitos ole täyttänyt liitteessä I vahvistettuja vähimmäisvaatimuksia tai sille tämän asetuksen nojalla kuuluvia velvollisuuksia tai että hyväksytyn laitoksen valmiudet taata turvallisuus ja ehkäistä pilaantumista ovat heikentyneet merkittävästi tämän aiheuttamatta kuitenkaan turvallisuudelle tai ympäristölle sellaista uhkaa, jota ei voida hyväksyä, se vaatii kyseistä hyväksyttyä laitosta toteuttamaan asetetuissa määräajoissa tarvittavat ennalta ehkäisevät ja korjaavat toimet, joilla varmistetaan kyseisten vähimmäisvaatimusten ja velvollisuuksien täydellinen noudattaminen ja erityisesti poistetaan turvallisuuteen tai ympäristöön mahdollisesti kohdistuva uhka, tai muutoin puuttumaan toiminnan laadun heikkenemisen syihin.
Ennalta ehkäiseviin ja korjaaviin toimiin voi sisältyä väliaikaisia suojatoimenpiteitä, jos turvallisuuteen tai ympäristöön kohdistuva mahdollinen uhka on välitön.
Komission on kuitenkin tiedotettava etukäteen toimista, joihin se aikoo ryhtyä, kaikille niille jäsenvaltioille, jotka ovat myöntäneet kyseiselle hyväksytylle laitokselle valtuutuksen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toimien välitöntä täytäntöönpanoa.
6 artikla
1. Edellä 5 artiklan nojalla toteutettujen toimenpiteiden lisäksi komissio voi 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen määrätä sakkoja sellaiselle hyväksytylle laitokselle,
a)
-
jonka vakava tai toistuva kyvyttömyys täyttää liitteessä I vahvistetut vähimmäisvaatimukset tai sille 8 artiklan 4 kohdan, 9, 10 ja 11 artiklan nojalla kuuluvat velvollisuudet tai
-
jonka toiminnan laadun heikkeneminen on paljastanut vakavia puutteita sen rakenteissa, järjestelmissä, menettelyissä tai sisäisessä valvonnassa, tai
b)
joka on tarkoituksella antanut komissiolle virheellisiä, epätäydellisiä tai harhaanjohtavia tietoja 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti tehtävän arvioinnin yhteydessä tai muulla tavoin haitannut arviointia.
2. Jos hyväksytty laitos ei toteuta komission vaatimia ennalta ehkäiseviä ja korjaavia toimia tai aiheuttaa perusteetonta viivästystä, komissio voi määrätä kyseiselle laitokselle uhkasakkoja siihen saakka, kunnes vaaditut toimet on toteutettu täydellisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen sakkojen ja uhkasakkojen on oltava varoittavia ja oikeassa suhteessa sekä tapauksen vakavuuteen että kyseessä olevan hyväksytyn laitoksen taloudelliseen asemaan, ja niissä on erityisesti otettava huomioon, missä määrin turvallisuus tai ympäristön suojelu on vaarantunut.
Niitä määrätään vasta sen jälkeen, kun kyseessä olevalle hyväksytylle laitokselle ja asianomaisille jäsenvaltioille on annettu mahdollisuus esittää huomautuksensa.
Määrättyjen sakkojen ja uhkasakkojen yhteenlaskettu määrä saa olla enintään 5 prosenttia hyväksytyn laitoksen kolmen edellisen tilikauden keskimääräisestä liikevaihdosta tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa toiminnoissa.
4. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on rajoittamaton toimivalta tarkistaa päätökset, joilla komissio on määrännyt sakon tai uhkasakon. Se voi kumota, alentaa tai korottaa määrättyä sakkoa tai uhkasakkoa.
7 artikla
1. Komissio peruuttaa hyväksynnän laitoksilta,
a)
joiden toistuva ja vakava kyvyttömyys liitteessä I vahvistettujen vähimmäisvaatimusten tai niille tämän asetuksen nojalla kuuluvien velvollisuuksien täyttämiseen aiheuttaa turvallisuudelle tai ympäristölle uhan, jota ei voida hyväksyä;
b)
joiden toistuva ja vakava kyvyttömyys niiden turvallisuuden edistämistä ja pilaantumisen ehkäisemistä koskevissa toimissa on sellainen, että se aiheuttaa turvallisuudelle tai ympäristölle uhan, jota ei voida hyväksyä;
c)
jotka estävät komissiota suorittamasta arviointia tai haittaavat sitä toistuvasti;
d)
jotka eivät maksa 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja sakkoja ja/tai uhkasakkoja; tai
e)
jotka pyrkivät saamaan rahallista korvausta tai palautusta sakoista, joita niille on määrätty 6 artiklan mukaisesti.
2. Edellä olevia 1 kohdan a ja b alakohtaa sovellettaessa komissio tekee päätöksensä ottaen huomioon kaikki käytettävissä olevat tiedot, muun muassa seuraavat:
a)
komission 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti suorittaman kyseessä olevan hyväksytyn laitoksen arvioinnin tulokset;
b)
jäsenvaltioiden direktiivin 2009/15/EY 10 artiklan mukaisesti tekemät ilmoitukset;
c)
sellaisten onnettomuuksien analysoinnit, joissa on ollut mukana hyväksyttyjen laitosten luokittelemia aluksia;
d)
6 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen puutteiden toistuminen;
e)
missä määrin puutteet vaikuttavat hyväksytyn laitoksen luokittelemaan aluskantaan; ja
f)
piittaamattomuus 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista toimenpiteistä.
3. Hyväksynnän peruuttamisesta päättää komissio joko omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion pyynnöstä 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen sen jälkeen, kun kyseessä olevalle hyväksytylle laitokselle on annettu mahdollisuus esittää huomautuksensa.
8 artikla
1. Komissio arvioi kaikki hyväksytyt laitokset yhdessä sen jäsenvaltion kanssa, joka on esittänyt laitosta koskevan hyväksymispyynnön, säännöllisesti ja vähintään joka toinen vuosi tarkistaakseen, että ne täyttävät tähän asetukseen perustuvat velvoitteet ja liitteessä I säädetyt vähimmäisvaatimukset. Arvioinnin on rajoituttava hyväksyttyjen laitosten tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin toimiin.
2. Valitessaan arvioitavia hyväksyttyjä laitoksia komissio kiinnittää erityistä huomiota hyväksytyn laitoksen toiminnan laatuun turvallisuuden ja pilaantumisen ehkäisemisen suhteen, onnettomuustilastoihin sekä jäsenvaltioiden direktiivin 2009/15/EY 10 artiklan mukaisesti tekemiin ilmoituksiin.
3. Arviointiin voi sisältyä vierailuja hyväksytyn laitoksen aluetoimipaikoissa ja sekä käytössä että rakenteilla olevien alusten satunnaisia tarkastuksia hyväksytyn laitoksen toiminnan tason tarkastamiseksi. Tällöin komissio ilmoittaa asiasta tarvittaessa jäsenvaltiolle, jossa aluetoimipaikka sijaitsee. Komissio toimittaa jäsenvaltioille kertomuksen arvioinnin tuloksista.
4. Kunkin hyväksytyn laitoksen on vuosittain saatettava 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean käytettäväksi laaduntarkkailuarviointinsa.
9 artikla
1. Hyväksyttyjen laitosten on varmistettava komission pääsy 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa arvioinnissa tarvittaviin tietoihin. Tätä pääsyä ei voi rajoittaa vetoamalla mihinkään sopimuslausekkeeseen.
2. Hyväksyttyjen laitosten on varmistettava alusten omistajien tai liikenteenharjoittajien kanssa tekemissään sopimuksissa, jotka koskevat lakisääteisten todistuskirjojen tai luokitustodistusten antamista alukselle, että todistuksia voidaan antaa ainoastaan sillä edellytyksellä, etteivät osapuolet vastusta komission tarkastajien pääsyä kyseiselle alukselle 8 artiklan 1 kohdassa säädetyssä tarkoituksessa.
10 artikla
1. Hyväksyttyjen laitosten on määräajoin neuvoteltava keskenään sääntöjensä ja menettelyjensä ja niiden täytäntöönpanon vastaavuuden ylläpitämiseksi ja niiden yhdenmukaistamiseen pyrkimiseksi. Niiden on toimittava keskenään yhteistyössä saavuttaakseen yhdenmukaisen tulkinnan kansainvälisistä yleissopimuksista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta lippuvaltioiden toimivaltaa. Hyväksyttyjen laitosten on asianmukaisissa tapauksissa sovittava teknisistä ja menettelyyn liittyvistä ehdoista, joiden mukaisesti ne tunnustavat vastavuoroisesti vastaaviin vaatimuksiin perustuvia materiaaleja, varusteita ja osia koskevat luokitustodistukset, ottaen viitearvioiksi vaativimmat ja tiukimmat vaatimukset.
Jos keskinäisestä tunnustamisesta ei voida sopia vakavien turvallisuussyiden takia, hyväksyttyjen laitosten on selvästi ilmoitettava syyt siihen.
Jos hyväksytty laitos toteaa tarkastuksessa tai muulla tavoin, että materiaali, varuste tai osa ei vastaa siitä annettua todistusta, laitos voi kieltää kyseisen materiaalin, varusteen tai osan asentamisen alukseen. Hyväksytyn laitoksen on ilmoitettava asiasta välittömästi muille hyväksytyille laitoksille ja perusteltava kieltonsa.
Hyväksyttyjen laitosten on tunnustettava luokitusta varten sellaisten laivavarusteiden todistukset, joissa on laivavarusteista 20 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/98/EY (8) mukainen vaatimustenmukaisuusmerkki (’ruorimerkki’).
Niiden on määräajoin toimitettava komissiolle ja jäsenvaltioille kertomukset standardien ja materiaaleja, varusteita ja osia koskevien todistusten vastavuoroisen tunnustamisen alalla tapahtuneesta olennaisesta kehityksestä.
2. Komissio esittää 17 päivään kesäkuuta 2014 mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle riippumattomaan tutkimukseen perustuvan kertomuksen sääntöjen ja menettelyjen yhdenmukaistamisprosessissa saavutetusta tasosta ja materiaaleja, varusteita ja osia koskevien todistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta.
3. Hyväksyttyjen laitosten on tehtävä yhteistyötä satamavaltion valvonnasta vastaavien viranomaisten kanssa, kun on kyse niiden luokittelemasta aluksesta, erityisesti todettujen poikkeavuuksien tai muiden puutteiden korjaamisen helpottamiseksi.
4. Hyväksyttyjen laitosten on toimitettava kaikille jäsenvaltioiden viranomaisille, jotka ovat antaneet direktiivin 2009/15/EY 3 artiklassa edellytettyjä valtuutuksia, ja komissiolle kaikki niiden luokiteltua aluskantaa, siirtoja, luokan muutoksia, luokituksen voimassaolon keskeyttämisiä tai luokituksen peruuttamisia koskevat asiaankuuluvat tiedot riippumatta siitä, minkä lipun alla alukset purjehtivat.
Siirtoja, luokan muutoksia, luokituksen voimassaolon keskeyttämisiä tai luokituksen peruuttamisia koskevat tiedot, mukaan lukien tiedot kaikista myöhässä olevista katsastuksista, noudattamatta jätetyistä suosituksista sekä luokitusehdoista, käyttöehdoista tai käyttörajoituksista, joita laitosten luokittelemille aluksille on asetettu - riippumatta siitä, minkä lipun alla alukset purjehtivat - on toimitettava sähköisesti myös jäsenvaltioiden satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/16/EY (9) täytäntöönpanemiseksi käyttämään yhteiseen tarkastustietokantaan samaan aikaan kuin ne rekisteröidään hyväksytyn laitoksen omaan järjestelmään ja joka tapauksessa viimeistään 72 tuntia ilmoitusvelvollisuuden aiheuttaneen tapahtuman jälkeen. Nämä tiedot, lukuun ottamatta suosituksia ja luokitusehtoja, joita on noudatettu, on julkaistava kyseisten hyväksyttyjen laitosten internetsivuilla.
5. Hyväksytyt laitokset eivät saa antaa lakisääteisiä todistuskirjoja alukselle - riippumatta siitä, minkä lipun alla alus purjehtii - joka on poistettu luokasta tai jonka luokkaa muutetaan turvallisuussyistä, ennen kuin se on antanut lippuvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisuuden esittää kohtuullisen ajan kuluessa lausuntonsa siitä, onko täydellinen tarkastus tarpeellinen.
6. Jos luokitus siirretään hyväksytyltä laitokselta toiselle, luovuttavan laitoksen on ilman aiheetonta viivästystä annettava vastaanottavalle laitokselle täydelliset tiedot aluksen historiasta ja erityisesti ilmoitettava sille:
a)
kaikista myöhässä olevista katsastuksista;
b)
kaikista noudattamatta jätetyistä suosituksista ja luokitusehdoista;
c)
käyttöehdoista, joita alukselle on asetettu; ja
d)
käyttörajoituksista, joita alukselle on asetettu.
Vastaanottava laitos voi antaa aluksen osalta uudet todistuskirjat vasta sitten, kun kaikki myöhässä olevat katsastukset on suoritettu asianmukaisesti ja kaikki aluksen osalta aiemmin esitetyt noudattamatta jätetyt suositukset on otettu huomioon tai luokitusehdot on täytetty luovuttavan laitoksen määrittelemällä tavalla.
Vastaanottavan laitoksen on ennen todistuskirjojen antamista ilmoitettava luovuttavalle laitokselle todistuskirjojen antamispäivä ja vahvistettava, milloin, missä ja miten kukin myöhässä oleva katsastus on tehty ja kukin noudattamatta jätetty suositus on otettu huomioon ja kukin noudattamatta jätetty luokitusehto on täytetty.
Hyväksyttyjen laitosten on vahvistettava ja pantava täytäntöön asianmukaiset yhteiset vaatimukset sellaisia luokituksen siirtotapauksia varten, jotka edellyttävät erityisiä varotoimia. Näihin tapauksiin on joka tapauksessa sisällyttävä vähintään 15 vuotta vanhojen alusten luokituksen siirto sekä siirto hyväksymättömältä laitokselta hyväksytylle laitokselle.
Hyväksyttyjen laitosten on toimittava keskenään yhteistyössä pannakseen tämän kohdan säännökset asianmukaisesti täytäntöön.
11 artikla
1. Hyväksyttyjen laitosten on perustettava 17 päivään kesäkuuta 2011 mennessä sovellettavien kansainvälisten laatustandardien mukaisesti riippumaton laadunarviointi- ja sertifiointiyksikkö, johon voivat neuvoa-antavassa ominaisuudessa osallistua asiaankuuluvat merenkulkualan ammatilliset järjestöt, ja pidettävä tämä järjestelmä toiminnassa.
2. Laadunarviointi- ja sertifiointiyksikkö huolehtii seuraavista tehtävistä:
a)
hyväksyttyjen laitosten laadunhallintajärjestelmän arviointi usein ja säännöllisesti ISO 9001 -laatustandardien kriteerien mukaisesti;
b)
hyväksyttyjen laitosten laadunhallintajärjestelmän sertifiointi, mukaan lukien laitokset, joiden hyväksymistä on pyydetty 3 artiklan mukaisesti;
c)
tulkintojen antaminen kansainvälisesti tunnustetuista laadunhallintastandardeista, erityisesti hyväksyttyjen laitosten luonteeseen ja velvollisuuksiin liittyvien erityispiirteiden huomioon ottamiseksi;
d)
laitoskohtaisten ja yleisten suositusten hyväksyminen hyväksyttyjen laitosten menettelyjen ja sisäisten valvontajärjestelmien parantamiseksi.
3. Laadunarviointi- ja sertifiointiyksiköllä on oltava tarvittava hallinto ja tarvittavat valtuudet toimia hyväksytyistä laitoksista riippumattomasti ja sillä on oltava tarvittavat keinot suorittaa tehtävänsä tehokkaasti ja parhaan ammattitavan mukaan, turvaten näitä tehtäviä hoitavien henkilöiden riippumattomuuden. Laadunarviointi- ja sertifiointiyksikkö laatii työmenetelmänsä ja menettelysääntönsä.
4. Laadunarviointi- ja sertifiointiyksikkö voi pyytää apua muilta ulkoisilta laadunarviointielimiltä.
5. Laadunarviointi- ja sertifiointiyksikön on annettava asianosaisille, myös lippuvaltioille ja komissiolle, täydelliset tiedot vuotuisesta työsuunnitelmastaan sekä havainnoistaan ja suosituksistaan, erityisesti tilanteiden osalta, joissa turvallisuus on saattanut vaarantua.
6. Komissio arvioi säännöllisesti laadunarviointi- ja sertifiointiyksikköä.
7. Komissio tiedottaa jäsenvaltioille arviointinsa tuloksista ja sen johdosta toteutetuista toimenpiteistä.
12 artikla
1. Komissiota avustaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2099/2002 (10) perustettu meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevä komitea (COSS-komitea).
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuksi määräajaksi vahvistetaan kolme kuukautta.
4. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1-4 kohtaa ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
13 artikla
1. Tätä asetusta voidaan sen soveltamisalaa laajentamatta muuttaa liitteessä I vahvistettujen vähimmäisvaatimusten ajan tasalle saattamiseksi ottaen huomioon erityisesti IMO:n asiaa koskevat päätökset.
Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 12 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
2. Tämän asetuksen 2 artiklan b kohdassa mainittuihin kansainvälisiin yleissopimuksiin tehdyt muutokset voidaan jättää tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle asetuksen (EY) N:o 2099/2002 5 artiklaa noudattaen.
14 artikla
1. Komissio vahvistaa ja julkaisee
a)
vaatimukset, joilla mitataan sääntöjen ja menettelyjen tehokkuutta sekä hyväksyttyjen laitosten toiminnan laatua niiden luokittelemien alusten turvallisuuden ja niistä aiheutuvan pilaantumisen ehkäisemisen suhteen, ottaen erityisesti huomioon satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevan Pariisin yhteisymmärryspöytäkirjan ja/tai muiden vastaavien järjestelmien kautta saadut tiedot; ja
b)
vaatimukset sen määrittelemiseksi, milloin toiminnan laadun on katsottava aiheuttavan turvallisuudelle tai ympäristölle uhan, jota ei voida hyväksyä; vaatimuksissa voidaan ottaa huomioon pienempikokoisten tai pitkälle erikoistuneiden laitosten erityisolosuhteet.
Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 12 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
2. Toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä ja jotka liittyvät 6 artiklan ja tarvittaessa 7 artiklan täytäntöönpanoon, toteutetaan 12 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
3. Komissio voi 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen hyväksyä liitteessä I säädettyjen vähimmäisvaatimusten tulkitsemista koskevat säännöt ja se voi harkita tavoitteiden asettamista liitteessä I olevan A osan 3 kohdassa esitettyjen yleisten vähimmäisvaatimusten osalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta liitteessä I säädettyjen vaatimusten välitöntä soveltamista.
15 artikla
1. Laitoksille, joille on tämän asetuksen voimaantullessa annettu hyväksyntä direktiivin 94/57/EY mukaisesti, annettu hyväksyntä pysyy voimassa, ellei 2 kohdan säännöksistä muuta johdu.
2. Komissio tarkastelee uudelleen kaikkia direktiivin 94/57/EY nojalla annettuja määräaikaisia hyväksyntöjä tämän asetuksen 4 artiklan 3 kohdan kannalta viimeistään 17 päivänä kesäkuuta 2010, päättääkseen 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen, onko rajoitukset korvattava toisilla rajoituksilla tai poistettava, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 ja 7 artiklan soveltamista. Rajoituksia sovelletaan siihen saakka, kunnes komissio on tehnyt asiassa päätöksen.
16 artikla
Tehdessään 8 artiklan 1 kohdan mukaista arviointia komissio tarkistaa, että hyväksynnän haltija on sellaisen laitoksen asianomainen oikeudellinen yhteisö, johon sovelletaan tämän asetuksen säännöksiä. Jos näin ei ole, komissio tekee päätöksen hyväksynnän muuttamisesta.
Jos komissio muuttaa hyväksyntää, jäsenvaltioiden on mukautettava hyväksytyn laitoksen kanssa tekemiään sopimuksia muutoksen huomioon ottamiseksi.
17 artikla
Komissio tiedottaa kerran kahdessa vuodessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän asetuksen soveltamisesta.
18 artikla
Yhteisön lainsäädännössä ja kansallisessa lainsäädännössä olevia viittauksia direktiiviin 94/57/EY pidetään soveltuvin osin viittauksina tähän asetukseen liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
19 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdenkymmenen päivän kuluttua siitä päivästä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 23 päivänä huhtikuuta 2009.