RAADETS DIREKTIV 93/22/EOEF af 10. maj 1993 om investeringsservice i forbindelse med vaerdipapirer
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 57, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Dette direktiv er et vigtigt instrument i gennemfoerelsen af det indre marked, som fastsat i Den Europaeiske Faelles Akt og i henhold til tidsplanen i Kommissionens Hvidbog, baade med hensyn til fri etableringsret og fri udveksling af tjenesteydelser for investeringsselskaber;
med henblik paa at beskytte investorerne og sikre det finansielle systems stabilitet er udoevelsen af den form for investeringsservice, som er omfattet af dette direktiv, betinget af, at investeringsselskabets hjemland har meddelt tilladelse hertil;
formaalet er at opnaa det mindstemaal af harmonisering, som er noedvendigt og tilstraekkeligt for at sikre en gensidig anerkendelse af tilladelser og tilsynsordninger, der aabner mulighed for meddelelse af en enkelt tilladelse gaeldende i hele Faellesskabet og for anvendelse af princippet om hjemlandstilsyn; i medfoer af den gensidige anerkendelse kan investeringsselskaber, der har faaet tilladelse i deres hjemland, praestere en eller flere af de tjenesteydelser, som de har tilladelse til, og som er omfattet af dette direktiv, i hele Faellesskabet ved at oprette en filial eller ved at praestere tjenesteydelser;
principperne om gensidig anerkendelse og hjemlandstilsyn forudsaetter, at de kompetente myndigheder i hver medlemsstat undlader at meddele tilladelse eller inddrager denne i de tilfaelde, hvor det af saadanne forhold som driftsplanen, den geografiske placering eller de faktiske transaktioner klart fremgaar, at det paagaeldende investeringsselskab udelukkende har valgt denne medlemsstats retssystem for at unddrage sig de strengere bestemmelser, der gaelder i den medlemsstat, hvor det agter at drive eller allerede driver stoerstedelen af sin virksomhed; med henblik paa anvendelsen af dette direktiv boer et investeringsselskab, som er en juridisk person, anses for at have tilladelse i den medlemsstat, hvor det har sit vedtaegtsmaessige hjemsted; et investeringsselskab, der ikke er en juridisk person, skal have tilladelse i den medlemsstat, hvor dets hovedkontor ligger; medlemsstaterne skal i oevrigt kraeve, at et investeringsselskabs hovedkontor altid skal ligge i den medlemsstat, som er investeringsselskabets hjemland, og hvor investeringsselskabet faktisk udoever sin virksomhed;
for at beskytte investorernes interesser skal navnlig den interne kontrol i investeringsselskabet sikres ved, at ledelsen varetages af to personer i faellesskab, eller, hvis dette ikke kraeves ifoelge direktivet, ved andre ordninger, der sikrer et tilsvarende resultat;
for at sikre lige konkurrencevilkaar er det noedvendigt, at investeringsselskaber, der ikke er kreditinstitutter, faar samme mulighed for at oprette filialer og praestere tjenesteydelser paa tvaers af landegraenserne som de institutter, der er omfattet af Raadets andet direktiv 89/646/EOEF af 15. december 1989 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udoeve virksomhed som kreditinstitut (4);
ved udfoerelsen af valutatransaktioner paa kontant basis eller paa termin kan et investeringsselskab kun paaberaabe sig dette direktiv, hvis de paagaeldende transaktioner ydes som led i investeringsservice; foelgelig vil anvendelsen af en filial udelukkende med henblik paa at foretage valutatransaktioner vaere en omgaaelse af dette direktiv;
et investeringsselskab, der har faaet tilladelse i sit hjemland, kan udoeve virksomhed i hele Faellesskabet paa den maade, det finder passende; det kan med henblik herpaa, hvis det finder det noedvendigt, bruge fuldmaegtige, der modtager og videregiver ordrer for selskabets regning og under dettes hele og fulde ansvar; under disse omstaendigheder skal fuldmaegtigenes virksomhed betragtes som selskabets virksomhed; dette direktiv er i oevrigt ikke til hinder for, at hjemlandet kan stille saerlige krav til fuldmaegtiges status; hvis investeringsselskabet udoever virksomhed paa tvaers af landegraenserne, behandler vaertslandet dem, som om de var selskabet selv; i oevrigt skal doersalg af vaerdipapirer ikke vaere omfattet af dette direktiv, og de naermere bestemmelser herfor skal henhoere under national lovgivning;
ved vaerdipapirer forstaas de kategorier af vaerdipapirer, der normalt omsaettes paa kapitalmarkedet, f.eks. statsobligationer, aktier, omsaettelige vaerdipapirer, hvormed aktier kan erhverves ved tegning eller ombytning, aktiebeviser (depositary receipts), obligationer, der udstedes som led i en serie, indekswarrants, og vaerdipapirer, hvormed saadanne obligationer kan erhverves ved tegning;
ved pengemarkedsinstrumenter forstaas de kategorier af instrumenter, der normalt omsaettes paa pengemarkedet, f.eks. skatkammerbeviser, indlaansbeviser og commercial papers;
den meget brede definition af vaerdipapirer og pengemarkedsinstrumenter, der er lagt til grund i dette direktiv, har kun virkning for dette direktiv, og den beroerer saaledes paa ingen maade de forskellige definitioner af finansielle instrumenter, der er fastsat i national lovgivning i anden forbindelse, herunder isaer paa skatte- og afgiftsomraadet; i oevrigt omfatter defintionen af vaerdipapirer kun omsaettelige instrumenter, og aktier eller vaerdipapirer, der kan sidestilles med aktier, udstedt af virksomheder saa som »building societies« og »industrial and provident societies«, hvortil ejendomsretten i praksis kun kan overdrages, ved at de tilbagekoebes af den virksomhed, der har udstedt dem, er foelgelig ikke omfattet af denne definition;
ved instrumenter, der svarer til futures, skal der forstaas kontrakter, som afregnes kontant paa grundlag af udsving i ét af foelgende elementer: rentesatsen eller valutakursen, kursen paa et af de i bilagets afsnit B naevnte instrumenter eller et indeks, der gaelder for ét af de paagaeldende instrumenter;
modtagelse og formidling af ordrer omfatter i henhold til dette direktiv det forhold, at to eller flere investorer bringes i forbindelse med hinanden, saaledes at de faar mulighed for at foretage en transaktion;
ingen af dette direktivs bestemmelser beroerer de faellesskabsbestemmelser, eller hvis saadanne ikke findes, de nationale bestemmelser, der gaelder, naar de i dette direktiv omhandlede instrumenter udbydes til offentligheden; det samme gaelder markedsfoering og omsaetning af saadanne instrumenter;
medlemsstaterne har fortsat det fulde ansvar for ivaerksaettelsen af foranstaltninger paa det pengepolitiske omraade med forbehold af de foranstaltninger, der er noedvendige for at styrke Det Europaeiske Monetaere System;
forsikringsselskaber, hvis virksomhed er underlagt et passende tilsyn fra de kompetente tilsynsfoerende myndigheder, og som er samordnet paa faellesskabsplan, samt selskaber, der foretager genforsikring og retrocession, boer vaere undtaget fra direktivet;
selskaber, der ikke praesterer tjenesteydelser over for tredjemand, men hvis virksomhed udelukkende bestaar i at yde investeringsservice til deres moderselskab, deres datterselskaber eller et af deres moderselskabs andre datterselskaber, skal ikke vaere omfattet af direktivet;
dette direktiv skal omfatte de selskaber, hvis normale virksomhed bestaar i at yde tredjemand investeringsservice i erhvervsoejemed, og det er derfor hensigtsmaessigt at udelukke enhver person fra anvendelsesomraadet, hvis erhvervsmaessige virksomhed er af anden art (f.eks. advokater, notarer), og som kun lejlighedsvis yder investeringsservice som led i deres normale erhvervsmaessige virksomhed, saafremt denne virksomhed er omfattet af lovbestemmelser, der ikke udelukker, at der ydes lejlighedsvis investeringsservice; af samme grund boer ligeledes de personer udelukkes fra anvendelsesomraadet, som kun yder investeringsservice til producenter eller brugere af raavarer og kun i det omfang, det er noedvendigt for at gennemfoere transaktioner med de paagaeldende varer, naar saadanne transaktioner udgoer deres hovederhverv;
virksomheder, hvis investeringsservice udelukkende bestaar i at forvalte en ordning for medarbejderdeltagelse, og som i denne forbindelse ikke yder investeringsservice til tredjemand, boer ikke vaere omfattet af dette direktivs bestemmelser;
centralbanker og andre lignende institutioner samt offentlige institutioner, der har ansvaret for forvaltningen af den offentlige gaeld, eller som deltager heri - dette begreb omfatter gaeldens placering - boer udelukkes fra direktivets anvendelsesomraade; denne udelukkelse gaelder dog ikke for navnlig virksomheder med offentlig kapital, hvis formaal er kommercielt eller forbundet med erhvervelse af kapitalinteresser;
virksomheder eller personer, hvis aktivitet udelukkende bestaar i at modtage og videregive ordrer til visse medkontrahenter uden at ligge inde med penge eller vaerdipapirer, der tilhoerer deres kunder, boer vaere udelukket fra direktivets anvendelsesomraade; saadanne virksomheder eller personer er derfor ikke omfattet af retten til fri etablering og til fri udveksling af tjenesteydelser paa de betingelser, der er fastsat i dette direktiv, idet de saaledes, saafremt de oensker at udoeve virksomhed i en anden medlemsstat, er underlagt de relevante bestemmelser, som er gaeldende i denne stat;
institutter for kollektiv investering, uanset om de er samordnet paa faellesskabsplan eller ej, samt depositarer og direktoerer for saadanne institutter boer vaere udelukket fra direktivets anvendelsesomraade, i det omfang de er underlagt saerlige bestemmelser, som er direkte tilpasset deres virksomhed;
hvis de sammenslutninger, der er oprettet af en medlemsstats pensionskasser med henblik paa forvaltning af deres midler, kun tager sig af denne forvaltning og ikke yder investeringsservice til tredjemand, og hvis pensionskasserne selv er under tilsyn af de myndigheder, der ogsaa foerer tilsyn med forsikringsselskaber, forekommer det ikke noedvendigt at underkaste saadanne sammenslutninger dette direktivs betingelser for adgang til og udoevelse af investeringsservice;
dette direktiv boer ikke gaelde for de i den italienske lovgivning omhandlede »agenti di cambio«, eftersom de tilhoerer en kategori, for hvilken der ikke vil blive meddelt nye tilladelser, og deres virksomhed er begraenset til det nationale omraade og ikke indebaerer nogen risiko for konkurrenceforvridning;
de rettigheder, som investeringsselskaberne opnaar ved dette direktiv, har ingen indflydelse paa den ret, som medlemsstaterne, medlemsstaternes centralbanker og andre lignende nationale institutioner har til at vaelge deres medkontrahenter paa grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier;
ansvaret for tilsyn med et investeringsselskabs finansielle soliditet paahviler herefter de kompetente myndigheder i selskabets hjemland i medfoer af Raadets direktiv 93/6/EOEF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (5), hvori reglerne om markedsrisici samordnes;
hjemlandet kan generelt indfoere strengere krav end dem, der er fastsat i dette direktiv, navnlig med hensyn til betingelserne for meddelelse af tilladelse, tilsyn og reglerne om indberetning og gennemsigtighed;
udoevelsen af aktiviteter, som ikke er daekket af dette direktiv, er omfattet af Traktatens generelle bestemmelser om fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser;
for at beskytte investorerne skal der drages omsorg for, at investors ejendomsret og andre tilsvarende rettigheder til vaerdipapirer samt hans rettigheder til de midler, som selskabet faar betroet, beskyttes ved, at de holdes ude fra selskabets egne; dette princip forhindrer dog ikke selskabet i at investere i eget navn til fordel for investor, naar transaktionens form goer dette noedvendigt og investor er indforstaaet hermed, f.eks. laan af vaerdipapirer;
reglerne for meddelelse af tilladelse til filialer af investeringsselskaber, der har faaet tilladelse i tredjelande, finder fortsat anvendelse paa saadanne selskaber; disse filialer er ikke omfattet af den fri udveksling af tjenesteydelser efter Traktatens artikel 59, stk. 2, og heller ikke af etableringsfriheden i andre medlemsstater end den, hvori de er etablerede; ansoegninger fra selskaber, der er underlagt lovgivningen i et tredjeland, om tilladelse til et datterselskab eller til erhvervelse af kapitalandele boer behandles efter en procedure, der tager sigte paa at sikre, at EF-investeringsselskaber paa basis af gensidighed nyder tilsvarende behandling i de paagaeldende tredjelande;
de kompetente nationale myndigheders meddelelse af tilladelse til investeringsselskaber i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser vil faa virkning i hele Faellesskabet og ikke blot i den enkelte medlemsstat, og de eksisterende klausuler om gensidighed vil vaere uden virkning fremover; der er derfor behov for en smidig procedure, der goer det muligt at vurdere gensidigheden paa et faellesskabsgrundlag; formaalet med en saadan procedure er ikke at lukke Faellesskabets finansielle markeder, men, eftersom Faellesskabet oensker at holde sine finansielle markeder aabne for resten af verden, at fremme liberaliseringen af alle finansielle markeder i tredjelande; med henblik herpaa fastlaegger dette direktiv procedurer for forhandling med tredjelande eller, som en sidste udvej, mulighed for at traeffe foranstaltninger, der bestaar i at suspendere nye ansoegninger om tilladelse eller begraense antallet af nye tilladelser;
et af formaalene med dette direktiv er at sikre en tilstraekkelig beskyttelse af investorerne; med henblik herpaa har det vist sig hensigtsmaessigt at tage hensyn til de forskellige behov for beskyttelse, som de forskellige kategorier af investorer har, samt til deres faglige ekspertise;
medlemsstaterne skal paase, at der ikke stilles hindringer i vejen for, at de aktiviteter, der er omfattet af den gensidige anerkendelse, kan udoeves paa samme maade som i hjemlandet, saa laenge de ikke er i strid med vaertlandets retsforskrifter til beskyttelse af samfundsmaessige interesser;
en medlemsstat kan ikke begraense den ret, som investorer, der har deres saedvanlige bopael eller er etableret i denne medlemsstat, har til at modtage en hvilken som helst investeringssservice fra et investeringsselskab, der er omfattet af dette direktiv, og som er beliggende uden for denne medlemsstat og udfoerer sin virksomhed uden for denne medlemsstat;
i visse medlemsstater kan clearing og afvikling foretages gennem institutioner, der ikke er en del af de markeder, hvor selve transaktionerne sker; hver gang der i dette direktiv tales om adgang til eller medlemskab af regulerede markeder, skal disse begreber derfor fortolkes saaledes, at de ogsaa omfatter adgang til eller medlemskab af de institutioner, der foretager clearing og afvikling for de regulerede markeder;
hver medlemsstat skal soerge for, at alle investeringsselskaber paa dens omraade, som har faaet tilladelse i en medlemsstat, samt alle finansielle instrumenter, som noteres paa et reguleret marked i en medlemsstat, behandles ens; navnlig skal alle investeringsselskaber have samme mulighed for at blive medlem af eller have adgang til regulerede markeder; uanset hvordan transaktionerne finder sted i medlemsstaterne, skal de tekniske og juridiske begraensninger i adgangen til de regulerede markeder afskaffes paa de i dette direktiv fastsatte betingelser og som led i dette direktiv;
i visse medlemsstater kan kreditinstitutter kun indirekte blive medlem af de regulerede markeder ved at oprette et specialiseret datterselskab; den mulighed, som kreditinstitutter ved dette direktiv faar for at blive direkte medlemmer af de regulerede markeder uden at skulle oprette et specialiseret datterselskab, udgoer en betydningsfuld reform for de paagaeldende medlemsstater, og alle dens foelger fortjener at blive vurderet paa ny paa baggrund af udviklingen paa de finansielle markeder; i betragtning heraf skal der i den rapport, som Kommissionen fremsender til Raadet senest den 31. december 1998, tages hensyn til alle de faktorer, som vil saette Raadet i stand til paa ny at vurdere foelgerne for de paagaeldende medlemsstater, navnlig risikoen for interessekonflikter og investors grad af beskyttelse;
det er af yderste vigtighed, at harmoniseringen af erstatningsordningerne finder anvendelse paa samme dato som dette direktiv; indtil den dato, hvor et direktiv om erstatningsordninger traeder i kraft, har vaertslandet stadig mulighed for at kraeve sin egen erstatningsordning anvendt over for de investeringsselskaber, herunder kreditinstitutter, der har faaet tilladelse i de oevrige medlemsstater, hvis hjemlandet ikke har nogen erstatningsordning, eller hvis denne ikke yder en tilsvarende beskyttelse;
de regulerede markeders struktur skal fortsat henhoere under national lovgivning, uden at den dog maa udgoere en hindring for en liberalisering af adgangen til vaertslandets regulerede markeder for de investeringsselskaber, der har faaet tilladelse til at yde de paagaeldende former for investeringsservice i hjemlandet; i overensstemmelse med dette princip findes der i Forbundsrepublikken Tyskland og i Nederlandene lovbestemmelser om virksomhed som henholdsvis »Kursmakler« og »hoekman«, hvorved de paagaeldende forhindres i at udoeve deres virksomhed sideloebende med anden virksomhed; det kan altsaa fastslaas, at en »Kursmakler« og en »hoekman« ikke kan praestere tjenesteydelser i de andre medlemsstater; uanset hjemland kan ingen goere krav paa at arbejde som »Kursmakler« eller »hoekman« uden at skulle overholde de samme bestemmelser om uforenelighed som dem, der foelger af at have status som »Kursmakler« eller »hoekman«;
det boer understreges, at dette direktiv ikke kan komme til at beroere bestemmelser, der foelger af Raadets direktiv 79/279/EOEF af 5. marts 1979 om samordning af betingelserne for vaerdipapirers optagelse til officiel notering paa en fondsboers (6);
et stabilt og velfungerende finansielt system samt beskyttelse af investor forudsaetter, at vaertslandet har ret til og ansvar for dels at forebygge og straffe et investeringsselskabs aktiviteter paa sit omraade, der er i modstrid med de regler for god forretningsskik og de andre lovbestemmelser og retsregler, det har vedtaget af hensyn til samfundsmaessige interesser, dels at gribe ind i akutte tilfaelde; vaertslandets kompetente myndigheder skal endvidere ved varetagelsen af deres opgaver kunne regne med at have et saerdeles snaevert samarbejde med hjemlandets kompetente myndigheder og ganske saerligt med hensyn til den virksomhed, der udoeves som led i den frie udveksling af tjenesteydelser; hjemlandets kompetente myndigheder har ret til at blive underrettet af vaertslandets kompetente myndigheder om foranstaltninger, der indebaerer sanktioner over for et investeringsselskab eller begraensning af et investeringsselskabs virksomhed, som sidstnaevnte myndigheder har truffet over for investeringsselskaber, som de har meddelt tilladelse, for paa effektiv vis at kunne varetage deres tilsynsopgaver; med henblik herpaa skal samarbejdet mellem de kompetente myndigheder i hjemlandet og vaertslandet sikres;
med det dobbelte formaal at beskytte investorerne og soerge for, at vaerdipapirmarkederne fungerer efter hensigten, skal det sikres, at transaktionerne er gennemsigtige, og at de regler, der i dette direktiv er fastsat i dette oejemed for de regulerede markeder, finder anvendelse paa baade investeringsselskaber og kreditinstitutter, naar de opererer paa markedet;
undersoegelsen af problemerne paa de omraader, der omfattes af Raadets direktiver vedroerende investeringsservice og vaerdipapirer, baade med hensyn til anvendelse af de bestaaende foranstaltninger og med henblik paa en mere vidtgaaende samordning, kraever et samarbejde mellem de nationale myndigheder og Kommissionen i et udvalg; nedsaettelsen af et saadant udvalg foregriber ikke andre former for samarbejde mellem tilsynsmyndighederne paa dette omraade;
det kan lejlighedsvis blive noedvendigt at foretage tekniske aendringer af de detaljerede regler i dette direktiv for at tage hensyn til udviklingen i investeringsservicesektoren; Kommissionen foretager de noedvendige aendringer efter at have indbragt spoergsmaalet for det udvalg, som skal nedsaettes paa omraadet for vaerdipapirmarkeder -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I Definitioner og anvendelsesomraade
Artikel 1
I dette direktiv forstaas ved:
1) »investeringsservice«: de i afsnit A i bilaget anfoerte tjenesteydelser i forbindelse med de instrumenter, der er angivet i afsnit B i bilaget, naar en saadan tjenesteydelse praesteres over for tredjemand
2) »investeringsselskab«: en juridisk person, hvis saedvanlige erhverv eller virksomhed bestaar i at yde investeringsservice til tredjemand paa erhvervsmaessigt grundlag.
Medlemsstaterne kan for saa vidt angaar dette direktiv lade begrebet investeringsselskab omfatte selskaber, der ikke er juridiske personer
- naar de for dem gaeldende regler giver tredjemands interesser et beskyttelsesniveau svarende til det, som gives af juridiske personer, og
- forudsat de er underlagt et tilsvarende tilsyn, som er tilpasset deres juridiske struktur.
Naar saadanne fysiske personer praesterer tjenesteydelser, der medfoerer opbevaring af tredjemands midler eller vaerdipapirer, kan de dog kun betragtes som et investeringsselskab i henhold til dette direktiv, hvis foelgende betingelser er opfyldt, uden at de oevrige krav i dette direktiv og i direktiv 93/6/EOEF derved indskraenkes:
- tredjemands ejendomsret til vaerdipapirer og midler, der tilhoerer ham, skal vaere sikret, navnlig i tilfaelde af selskabets eller dets ejeres insolvens, eller i tilfaelde af udlaeg, modregning eller andre retlige midler, som bringes i anvendelse af selskabets eller dets ejeres kreditorer
- investeringsselskabet skal vaere omfattet af bestemmelser om tilsyn med selskabets, herunder ejernes, solvens
- investeringsselskabets aarsregnskaber skal revideres af en eller flere personer, der i henhold til national lovgivning er autoriseret til at revidere regnskaber
- naar der kun er én ejer, skal denne soerge for beskyttelse af investorerne i tilfaelde af ophoer af selskabets virksomhed som foelge af ejerens doed, uarbejdsdygtighed eller andre lignende forhold.
Inden den 31. december 1997 aflaegger Kommissionen rapport om anvendelsen af andet og tredje afsnit i dette nummer og foreslaar i givet fald at aendre eller ophaeve dem.
Udoever en person en aktivitet som naevnt i punkt 1 a), i afsnit A i bilaget, og sker dette udelukkende for et investeringsselskabs regning og under dette selskabs hele og fulde ansvar, betragtes den paagaeldende aktivitet som investeringsselskabets aktivitet og ikke som den naevnte persons aktivitet
3) »kreditinstitut«: et kreditinstitut som defineret i artikel 1, foerste led, i direktiv 77/780/EOEF (7), med undtagelse af de foretagender, der er naevnt i artikel 2, stk. 2, i naevnte direktiv
4) »vaerdipapirer«:
- aktier og andre vaerdipapirer, der kan sidestilles med aktier
- obligationer og andre gaeldinstrumenter
der kan omsaettes paa kapitalmarkedet, samt
- alle andre vaerdipapirer, der normalt omsaettes, og hvormed saadanne vaerdipapirer kan erhverves ved tegning eller ombytning eller ved kontant betaling
bortset fra betalingsmidler
5) »Pengemarkedsinstrumenter«: de kategorier af instrumenter, der normalt omsaettes paa pengemarkedet
6) »hjemland«:
a) hvis investeringsselskabet er en fysisk person: den medlemsstat, hvor den paagaeldende har sit hovedkontor
b) hvis investeringsselskabet er en juridisk person: den medlemsstat, hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende, eller, hvis der ifoelge denne medlemsstats nationale lovgivning ikke findes noget vedtaegtsmaessigt hjemsted, den medlemsstat, hvor hovedkontoret er beliggende
c) hvis der er tale om et marked: den medlemsstat, hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted for det organ, der administrerer handelssystemet, er beliggende, eller, hvis der ifoelge denne medlemsstats nationale lovgivning ikke findes noget vedtaegtsmaessigt hjemsted, den medlemsstat, hvor dette organs hovedkontor er beliggende
7) »vaertsland«: den medlemsstat, hvor et investeringsselskab har en filial eller praesterer tjenesteydelser
8) »filial«: en afdeling, som retligt udgoer en ikke-selvstaendig del af et investeringsselskab, og som yder investeringsservice af den art, som investeringsselskabet har faaet tilladelse til; flere afdelinger, som i en og samme medlemsstat oprettes af et investeringsselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, betragtes som én filial
9) »kompetente myndigheder«: de myndigheder, som den enkelte medlemsstat udpeger i henhold til artikel 22
10) »kvalificeret deltagelse«: direkte eller indirekte besiddelse af mindst 10 % af kapitalen eller stemmerettighederne i et investeringsselskab, eller en besiddelse, som giver mulighed for at udoeve en betydelig indflydelse paa forvaltningen af det investeringsselskab, hvori der besiddes en kapitalinteresse.
Ved anvendelse af denne definition i forbindelse med artikel 4 og 9 samt de andre niveauer af deltagelse, der er omhandlet i artikel 9, tages de stemmerettigheder, der er naevnt i artikel 7 i direktiv 88/627/EOEF (8), i betragtning
11) »moderselskab«: en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EOEF (9)
12) »datterselskab«: en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EOEF; ethvert datterselskab af et datterselskab anses ogsaa for at vaere datterselskab af det moderselskab, som staar i spidsen for disse foretagender
13) »reguleret marked«: marked for de i afsnit B i bilaget omhandlede finansielle instrumenter
- der er opfoert paa den i artikel 16 omhandlede liste, der er opstillet af den medlemsstat, som er hjemlandet ifoelge artikel 1, nr. 6, litra c)
- som fungerer regelmaessigt
- som er karakteriseret ved, at der findes regler, som de kompetente myndigheder har udstedt eller godkendt, og som fastlaegger vilkaarene for markedets funktion, vilkaarene for adgang til markedet samt, naar direktiv 79/279/EOEF finder anvendelse, de vilkaar for adgang til notering, der er fastsat i naevnte direktiv, og naar naevnte direktiv ikke finder anvendelse, de vilkaar, som et finansielt instrument skal opfylde, for at det faktisk kan omsaettes paa markedet
- som kraever overholdelse af alle krav om indberetning og gennemsigtighed, der er foreskrevet i henhold til artikel 20 og 21
14) »kontrol«: kontrol som defineret i artikel 1 i direktiv 83/349/EOEF.
Artikel 2
1. Dette direktiv finder anvendelse paa alle investeringsselskaber. For kreditinstitutter, hvis tilladelse, der er meddelt i henhold til direktiv 77/780/EOEF og 89/646/EOEF, omfatter en eller flere af de former for investeringsservice, som er anfoert i afsnit A i bilaget til naervaerende direktiv, gaelder dog kun denne artikels stk. 4, artikel 8, stk. 2, artikel 10, 11, 12, stk. 1, artikel 14, stk. 3 og 4, samt artikel 15, 19 og 20.
2. Dette direktiv finder ikke anvendelse paa
a) forsikringsselskaber som defineret i artikel 1 i direktiv 73/239/EOEF (10) eller artikel 1 i direktiv 79/267/EOEF (11) samt selskaber, der foretager genforsikring og retrocession som omhandlet i direktiv 64/225/EOEF (12)
b) virksomheder, der udelukkende yder investeringsservice til deres moderselskab, deres datterselskab eller et af deres moderselskabs andre datterselskaber
c) personer, der yder investeringsservice, hvis denne service ydes lejlighedsvis i forbindelse med erhvervsmaessig virksomhed, saafremt denne virksomhed er omfattet af lovbestemmelser eller en fag-etisk kodeks for det paagaeldende erhverv, som ikke udelukker, at der kan ydes service af denne art
d) virksomheder, hvis investeringsservice udelukkende bestaar i forvaltning af en ordning for medarbejderdeltagelse
e) virksomhed, der yder investeringsservice i form af saavel de i litra b), som de i litra d), naevnte tjenesteydelser
f) medlemsstaternes centralbanker og andre lignende nationale institutioner samt andre offentlige institutioner, der har ansvaret for forvaltningen af den offentlige gaeld, eller som deltager heri
g) virksomheder
- der ikke maa ligge inde med penge eller vaerdipapirer, der tilhoerer deres kunder, og som derfor ikke paa noget tidspunkt risikerer at komme i debet hos deres kunder, og
- som kun maa yde investeringsservice i form af modtagelse og videregivelse af ordrer vedroerende vaerdipapirer og andele i institutter for kollektiv investering, og
- som, naar de yder en saadan service, kun kan videregive ordrer til
i) investeringsselskaber, der har faaet tilladelse i henhold til dette direktiv
ii) kreditinstitutter, der har faaet tilladelse i henhold til direktiv 77/780/EOEF og 89/646/EOEF
iii) filialer af investeringsselskaber eller kreditinstitutter, der har faaet tilladelse i et tredjeland, og som er underkastet og overholder tilsynsregler, som de kompetente myndigheder anser for mindst lige saa strenge som reglerne i dette direktiv eller i direktiv 89/646/EOEF eller 93/6/EOEF
iv) institutter for kolletiv investering, der ifoelge lovgivningen i en medlemsstat har tilladelse til at udbyde andele til offentligheden, samt direktoererne for saadanne institutter
v) investeringsselskaber med fast kapital i henhold til artikel 15, stk. 4, i direktiv 77/91/EOEF (13), hvis vaerdipapirer noteres eller omsaettes paa et reguleret marked i en medlemsstat
- og hvis aktiviteter paa nationalt plan er omfattet af lovbestemmelser eller en fag-etisk kodeks
h) institutter for kollektiv investering, hvad enten de er samordnet paa faellesskabsplan eller ej, samt depositarer og direktoerer for saadanne institutter
i) personer, hvis hovederhverv bestaar i at handle med raavarer indbyrdes eller med producenter eller erhvervsmaessige brugere af de paagaeldende varer, og som kun yder investeringsservice til disse handelsparterne og kun i det omfang, det er noedvendigt for deres hovederhverv
j) virksomheder, hvis investeringsservice udelukkende bestaar i at handle for egen regning paa et marked for finansielle futures eller optioner, eller som handler paa vegne af eller opgiver priser til andre medlemmer af samme marked, og som garanteres af et clearingmedlem af dette marked. Ansvaret for opfyldelsen af de kontrakter, som indgaas af en saadan virksomhed, paahviler et clearingmedlem af samme marked
k) sammenslutninger oprettet af danske pensionskasser alene med det formaal at forvalte de deltagende pensionskassers midler
l) »agenti di cambio«, hvis virksomhed og funktion er beskrevet i den italienske kongelige anordning nr. 222 af 7. marts 1925 samt de senere bestemmelser om aendring heraf, og som har faaet tilladelse til at fortsaette deres virksomhed i medfoer af artikel 19 i den italienske lov nr. 1 af 2. januar 1991.
3. Kommissionen skal senest den 31. december 1998 og derefter med regelmaessige mellemrum aflaegge rapport om anvendelsen af stk. 2 i forbindelse med bilagets afsnit A og i givet fald foreslaa aendringer til definitionen af undtagelserne og de omfattende tjenesteydelser paa baggrund af direktivets anvendelse.
4. De rettigheder, som dette direktiv medfoerer, omfatter ikke praestering af tjenesteydelser som medkontrahent til staten eller til en medlemsstats centralbank eller andre lignende nationale institutioner som led i den paagaeldende medlemsstats penge- og valutapolitik eller dens politik for forvaltning af den offentlige gaeld og de offentlige reserver.
AFSNIT II Betingelser for adgang til at udfoere investeringsservice
Artikel 3
1. Hver medlemsstat betinger sig, at de investeringsselskaber, som det er hjemland for, opnaar tilladelse, foer de kan faa adgang til at udfoere investeringsservice. Denne tilladelse meddeles af hjemlandets kompetente myndigheder, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 22. I tilladelsen specificeres de former for investeringsservice, der er anfoert i afsnit A i bilaget, og som selskabet kan udfoere. Tilladelsen kan endvidere daekke en eller flere af de accessoriske tjenesteydelser, der er anfoert i bilagets afsnit C. Der kan under ingen omstaendigheder meddeles tilladelse i henhold til dette direktiv for tjenesteydelser, som kun henhoerer under afsnit C i bilaget.
2. Medlemsstaterne kraever
- at investeringsselskaber, der er juridiske pesoner, og som i henhold til deres nationale lovgivning har et vedtaegtsmaessigt hjemsted, har hovedkontor og hjemsted i samme medlemsstat
- at andre investeringsselskaber har hovedkontor i den medlemsstat, der har meddelt tilladelsen, og hvor de rent faktisk udoever deres virksomhed.
3. Med forbehold af andre generelle betingelser i de nationale lovgivninger maa de kompetente myndigheder ikke meddele tilladelse, medmindre:
- investeringsselskabet har tilstraekkelig startkapital, jf. direktiv 93/6/EOEF, under hensyn til arten af den investeringsservice, der paataenkes udfoert
- de personer, der faktisk leder investeringsselskabets forretninger, har et tilstraekkeligt godt omdoemme og fyldestgoerende erfaring.
Retningslinjerne for selskabets aktivitet skal fastlaegges af mindst to personer, der opfylder ovennaevnte krav. De kompetente myndigheder kan imidlertid ogsaa meddele tilladelse til investeringsselskaber, der er fysiske personer, eller paa grund af arten og omfanget af deres aktivitet til investeringsselskaber, der er juridiske personer, og som i overensstemmelse med deres vedtaegter og de nationale love ledes af en enkelt fysisk person, naar en passende ordning sikrer et tilsvarende resultat, isaer for saa vidt angaar artikel 1, nr. 2, tredje afsnit, sidste led.
4. Medlemsstaterne skal tillige kraeve, at en ansoegning om tilladelse ledsages af en driftsplan, hvori bl.a. angives arten af de forretninger, der paataenkes udfoert, samt investeringsselskabets organisatoriske struktur.
5. Ansoegeren skal inden seks maaneder efter indgivelsen af en fyldestgoerende ansoegning have meddelelse om, hvorvidt der kan meddeles tilladelse eller ej. Hvis tilladelse naegtes, skal dette begrundes.
6. Naar tilladelse er meddelt, kan investeringsselskabet straks paabegynde sin virksomhed.
7. De kompetente myndigheder kan kun inddrage tilladelsen til et investeringsselskab, der omfattes af dette direktiv, naar investeringsselskabet:
a) ikke goer brug af tilladelsen inden for en frist paa tolv maaneder, eller det udtrykkeligt giver afkald herpaa eller ikke har ydet investeringsservice i en periode paa over seks maaneder, medmindre der i den paagaeldende medlemsstat findes bestemmelser om, at tilladelse bortfalder i saadanne tilfaelde
b) har opnaaet tilladelsen ved brug af urigtige erklaeringer eller paa anden ulovlig vis
c) ikke laengere opfylder de betingelser, hvorunder tilladelsen blev meddelt
d) ikke laengere overholder bestemmelserne i direktiv 93/6/EOEF
e) har gjort sig skyldig i alvorlige og systematiske overtraedelser af de regler, der er vedtaget i medfoer af artikel 10 og 11
f) falder ind under et af de andre tilfaelde, som medfoerer, at tilladelsen inddrages i henhold til national lovgivning.
Artikel 4
De kompetente myndigheder meddeler ikke et investeringsselskab tilladelse til at paabegynde virksomhed som investeringsselskab, foer de har faaet meddelelse om navnene paa alle aktionaerer eller selskabsdeltagere, det vaere sig fysiske eller juridiske personer, der direkte eller indirekte er kvalificerede deltagere, og om stoerrelsen af deres kapitalandel.
Hvis de kompetente myndigheder under hensyn til noedvendigheden af at sikre en sund og forsigtig forvaltning af investeringsselskabet ikke er overbevist om de paagaeldende aktionaerers eller selskabsdeltageres haederlighed og egnethed, afslaar de at meddele tilladelse.
Artikel 5
Medlemsstaterne maa ikke over for filialer af investeringsselskaber med vedtaegtsmaessigt hjemsted uden for Faellesskabet - naar disse paabegynder eller allerede udoever virksomhed - anvende bestemmelser, der medfoerer en gunstigere behandling end den, som gives filialer af investeringsselskaber med vedtaegtsmaessigt hjemsted i en medlemsstat.
Artikel 6
Der skal finde forudgaaende konsultation sted med de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat om meddelelse af tilladelse til et investeringsselskab, der
- er datterselskab af et investeringsselskab eller et kreditinstitut, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat
eller
- er datterselskab af et moderselskab for et investeringsselskab eller et kreditinstitut, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat
eller
- kontrolleres af de samme fysiske eller juridiske personer, som kontrollerer et investeringsselskab eller et kreditinstitut, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat.
AFSNIT III Forbindelserne med tredjelande
Artikel 7
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder underretter Kommissionen om:
a) enhver meddelelse af tilladelse til et direkte eller indirekte datterselskab, hvis moderselskab eller moderselskaber henhoerer under et tredjelands ret
b) et saadant selskabs erhvervelse af kapitalandele i et investeringsselskab i Faellesskabet, som bevirker, at dette investeringsselskab bliver dets datterselskab.
I begge tilfaelde underretter Kommissionen Raadet, indtil Raadet paa forslag af Kommissionen har nedsat et udvalg om vaerdipapirer.
Naar der er meddelt tilladelse til et direkte eller indirekte datterselskab af et eller flere moderselskaber, som henhoerer under et tredjelands ret, skal koncernens opbygning angives i den anmeldelse, de kompetente myndigheder indgiver til Kommissionen.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle generelle vanskeligheder, som deres investeringsselskaber har moedt i forbindelse med etablering eller ydelse af investeringsservice i et tredjeland.
3. Kommissionen udarbejder, foerste gang senest seks maaneder foer direktivets gennemfoerelse og derefter med jaevne mellemrum, en rapport, hvori den ud fra de i stk. 4 og 5 omhandlede kriterier gennemgaar behandlingen af EF-investeringsselskaber i tredjelande med hensyn til disses adgang til etablering og udoevelse af investeringsvirksomhed samt erhvervelse af kapitalandele i investeringsselskaber i tredjelande. Kommissionen forelaegger Raadet disse rapporter, i givet fald ledsaget af passende forslag.
4. Hvis Kommissionen enten paa grundlag af de i stk. 3 omhandlede rapporter eller paa grundlag af andre oplysninger konstaterer, at et tredjeland ikke giver EF-investeringsselskaber en faktisk markedsadgang svarende til den, Faellesskabet giver investeringsselskaber fra dette tredjeland, kan den forelaegge Raadet forslag til et passende forhandlingsmandat med henblik paa at opnaa tilsvarende konkurrencevilkaar for EF-investeringsselskaber. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
5. Hvis Kommissionen enten paa grundlag af de i stk. 3 omhandlede rapporter eller paa grundlag af andre oplysninger konstaterer, at EF-investeringsselskaber i et tredjeland ikke faar national behandling, der giver dem samme konkurrencevilkaar som indenlandske investeringsselskaber, og at betingelserne for faktisk markedsadgang ikke er opfyldt, kan den indlede forhandlinger med henblik paa at rette op paa situationen.
Under de i foerste afsnit naevnte omstaendigheder kan det ogsaa paa et hvilket som helst tidspunkt samtidig med, at der indledes forhandlinger efter fremgangsmaaden i det direktiv, hvorved Raadet nedsaetter det i stk. 1 omhandlede udvalg, bestemmes, at medlemsstaternes kompetente myndigheder skal indskraenke eller suspendere deres afgoerelser om endnu ikke behandlede eller endnu ikke indgivne ansoegninger om tilladelse og om erhvervelse af kapitalandele foretaget af direkte eller indirekte moderselskaber, som hoerer under det paagaeldende tredjelands ret. Varigheden af disse foranstaltninger maa ikke overstige tre maaneder.
Inden udloebet af denne frist paa tre maaneder kan Raadet paa baggrund af forhandlingsresultaterne med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen beslutte, om foranstaltningerne skal opretholdes.
En saadan indskraenkning eller suspension kan ikke finde anvendelse, naar investeringsselskaber, som behoerigt er meddelt tilladelse i Faellesskabet, eller deres datterselskaber opretter datterselskaber, eller naar saadanne investeringsselskaber eller datterselskaber erhverver kapitalandele i et EF-investeringsselskab.
6. Hvis Kommissionen konstaterer et af de i stk. 4 og 5 naevnte forhold, skal medlemsstaterne efter anmodning fra Kommissionen underrette den om:
a) enhver ansoegning om meddelelse af tilladelse til et direkte eller indirekte datterselskab af et eller flere moderselskaber, som henhoerer under det paagaeldende tredjelands ret
b) enhver plan, som de faar forelagt i henhold til artikel 9, om et saadant selskabs erhvervelse af kapitalandele i et EF-investeringsselskab, som bevirker, at dette investeringsselskab bliver dets datterselskab.
Disse oplysninger vil ikke laengere blive kraevet, naar der er indgaaet en aftale med det trejdeland, som er omhandlet i stk. 4 eller 5, eller naar de i stk. 5, andet og tredje afsnit, naevnte foranstaltninger ikke laengere finder anvendelse.
7. Foranstaltninger, der traeffes i medfoer af denne artikel, skal vaere i overensstemmelse med Faellesskabets forpligtelser i henhold til internationale - saavel bilaterale som multilaterale - aftaler om adgang til at paabegynde og udoeve virksomhed som investeringsselskab.
AFSNIT IV Betingelserne for udoevelse af virksomhed som investeringsselskab
Artikel 8
1. Hjemlandets kompetente myndigheder kraever, at investeringsselskaber, som de har meddelt tilladelse, til stadighed opfylder de i artikel 3, stk. 3, naevnte betingelser.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder kraever, at investeringsselskaber, som de har meddelt tilladelse, overholder de i direktiv 93/6/EOEF fastsatte bestemmelser.
3. Ansvaret for tilsyn med et investeringsselskab paahviler hjemlandets kompetente myndigheder, uanset om investeringsselskabet etablerer en filial eller ej, eller om det udfoerer tjenesteydelser eller ej i en anden medlemsstat; dette beroerer ikke de bestemmelser i dette direktiv, der tillaegger vaertslandets myndigheder befoejelser.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver, der paataenker direkte eller indirekte at erhverve en kvalificeret deltagelse i et investeringsselskab, forinden skal underrette de kompetente myndigheder herom med angivelse af stoerrelsen af den paataenkte deltagelse. Enhver, der paataenker at foroege sin kvalificerede deltagelse saa meget, at vedkommendes andel af stemmerettigheder eller kapitalandele naar op paa eller overstiger taersklerne paa 20 %, 33 % eller 50 %, eller at investeringsselskabet bliver vedkommendes datterselskab, skal ligeledes underrette de kompetente myndigheder.
De kompetente myndigheder afslaar inden for en frist paa hoejst tre maaneder fra datoen for den i foerste afsnit naevnte underretning at give tilladelse til naevnte paataenkte foroegelse, hvis de under hensyn til noedvendigheden af at sikre en sund og forsigtig forvaltning af investeringsselskabet ikke er overbeviste om den i foerste afsnit naevnte persons haederlighed og egnethed, jf. dog stk. 2. Hvis myndighederne ikke giver afslag, kan de fastsaette en frist for gennemfoerelsen.
2. Hvis erhververen af de i stk. 1 omhandlede kapitalandele er et investeringsselskab, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat, eller et moderselskab til et investeringsselskab, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat, eller en person, der kontrollerer et investeringsselskab, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat, og hvis det beroerte investeringsselskab som foelge af denne erhvervelse bliver erhververens datterselskab eller bliver omfattet af dennes kontrol, skal der foretages en vurdering af erhvervelsen i form af den i artikel 6 naevnte forudgaaende konsultation.
3. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver, der paataenker direkte eller indirekte af afhaende en kvalificeret deltagelse i et investeringsselskab, forinden skal underrette de kompetente myndigheder herom med angivelse af stoerrelsen af deltagelsen. Enhver, der har til hensigt at formindske sin kvalificerede deltagelse saa meget, at hans andel af stemmerettigheder eller kapitalandele naar ned under taersklerne paa 20 %, 33 % eller 50 %, eller at investeringsselskabet ophoerer med at vaere vedkommendes datterselskab, skal ligeledes underrette de kompetente myndigheder.
4. Investeringsselskaberne underretter, saa snart de har faaet kendskab hertil, de kompetente myndigheder om de erhvervelser eller afhaendelser af kapitalandele, som bevirker, at deltagelsen overstiger eller falder under en af de taerksler, som er omhandlet i stk. 1 og 3.
Endvidere meddeler de mindst en gang om aaret navnene paa de aktionaerer eller selskabsdeltagere, som besidder en kvalificeret deltagelse, samt stoerrelsen af denne, saaledes som det f.eks. fremgaar af de oplysninger, der gives paa den aarlige generalforsamling af aktionaerer eller selskabsdeltagere, eller af de oplysninger, som modtages i henhold til de bestemmelser, der gaelder for boersnoterede selskaber.
5. Medlemsstaterne kraever, at de kompetente myndigheder i tilfaelde af, at de i stk. 1 omhandlede personer goer deres indflydelse gaeldende paa en maade, der vil kunne skade en forsigtig og sund ledelse af investeringsselskabet, traeffer de fornoedne foranstaltninger til at bringe denne situation til ophoer. Saadanne foranstaltninger kan bl.a. bestaa i paabud, sanktioner over for ledelsen eller suspension af de stemmerettigheder, der er knyttet til de paagaeldende aktionaerers eller selskabsdeltageres aktier eller andele.
Lignende foranstaltninger anvendes over for personer, som ikke overholder forpligtelsen til forudgaaende underretning som fastsat i stk. 1. Hvis en kapitalandel erhverves mod de kompetente myndigheders vilje, skal medlemsstaterne, uafhaengigt af andre sanktioner, enten suspendere de dertil hoerende stemmerettigheder eller erklaere de afgivne stemmer for ugyldige eller annullere dem.
Artikel 10
Hjemlandet udarbejder tilsynsregler, der til stadighed skal efterleves af investeringsselskabet. Saadanne regler skal bl.a. indeholde krav om, at investeringsselskabet:
- har en sund administrativ og regnskabsmaessig praksis, kontrol- og sikringsforanstaltninger paa edb-omraadet samt fyldestgoerende interne kontrolprocedurer, der bl.a. omfatter en ordning for personlige transaktioner, der foretages af ansatte i selskabet
- traeffer fyldestgoerende foranstaltninger for vaerdipapirer, der tilhoerer investorer, med henblik paa at beskytte disses ejendomsret, bl.a. i tilfaelde af investeringsselskabets insolvens, og for at forhindre, at investeringsselskabet anvender investorernes vaerdipapirer for egen regning, medmindre investorerne har givet deres udtrykkelige samtykke hertil
- traeffer fyldestgoerende foranstaltninger vedroerende de midler, der tilhoerer investorer, med henblik paa at beskytte disses rettigheder og for at forhindre, at investeringsselskaber, der ikke er kreditinstitutter, anvender investorernes midler for egen regning
- foerer lister over udfoerte forretninger, der er saa fyldestgoerede, at hjemlandets myndigheder paa grundlag heraf kan kontrollere overholdelsen af de tilsynsregler, for hvis anvendelse de er ansvarlige; saadanne lister skal opbevares i et af de kompetente myndigheder naermere fastsat tidsrum
- er opbygget og organiseret paa en saadan maade, at risikoen for, at interessekonflikter mellem selskabet og dets kunder eller mellem selskabets kunder indbyrdes kommer kunderne til skade, reduceres til et minimum. Dog maa organisationsmaaden i tilfaelde af oprettelse af en filial ikke stride mod de regler for god forretningsskik, som vaertslandet foreskriver med hensyn til interessekonflikter.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne udarbejder regler for god forretningsskik, der til stadighed skal efterleves af investeringsselskaberne. Saadanne regler skal mindst gennemfoere principperne i nedennaevnte led og skal anvendes saaledes, at der tages hensyn til den erhvervsmaessige karakter af den person, til hvem tjenesteydelsen praesteres. Medlemsstaterne skal ligeledes, naar det viser sig hensigtsmaessigt, anvende disse regler paa de accessoriske tjenesteydelser, der er omhandlet i bilagets afsnit C. Disse principper skal sikre, at investeringsselskaberne:
- i udoevelsen af deres virksomhed handler loyalt og korrekt i deres kunders bedste interesse og under hensyn til markedets integritet
- i deres kunders bedste interesse og under hensyn til markedets integritet udfoerer deres handler med den kompetence, omhu og hurtighed, der er noedvendig
- har og effektivt anvender de ressourcer og fremgangsmaader, der er noedvendige for den rette gennemfoerelse af deres virksomhed
- udbeder sig oplysninger hos deres kunder om deres finansielle stilling, investeringserfaring og maalsaetninger, som er relevante for de oenskede tjenesteydelser
- paa passende vis meddeler relevante oplysninger i deres kundekontakter
- bestraeber sig for, at der ikke opstaar interessekonflikter, og naar saadanne ikke kan undgaas, soerger for, at deres kunder behandles korrekt
- overholder alle gaeldende bestemmelser for udoevelsen af deres virksomhed, saaledes at kundernes interesser og markedets integritet fremmes bedst muligt.
2. Uden at foregribe de beslutninger, der skal traeffes som led i en harmonisering af reglerne for god forretningsskik, hoerer deres ivaerksaettelse og kontrollen med deres overholdelse fortsat under den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen praesteres.
3. Naar et investeringsselskab udfoerer en ordre, bedoemmes kriteriet om investorens erhvervsmaessige karakter med henblik paa anvendelsen af de regler, der er naevnt i stk. 1, i forhold til den investor, der er ophavsmand til ordren, uanset om denne placeres direkte af investoren selv eller indirekte via et investeringsselskab, der tilbyder den tjenesteydelse, som er omtalt i bilagets afsnit A, punkt 1 a).
Artikel 12
Et investeringsselskab skal, inden det optager forretningsforbindelse med investorer, meddele disse, hvilken erstatningsordning eller tilsvarende beskyttelse der vil gaelde for de(n) paataenkte transaktion(er), hvilken daekning der ydes i henhold til den ene eller anden ordning, eller at saadanne ordninger og saadan beskyttelse ikke findes.
Raadet tager til efterretning, at Kommissionen oplyser, at den vil forelaegge Raadet forslag om harmonisering af erstatningsordningerne i forbindelse med investeringsselskabers transaktioner senest den 31. juli 1993. Raadet traeffer afgoerelse om forslagene saa hurtigt som muligt, idet det tilstraebes, at de saaledes foreslaaede ordninger kan finde anvendelse paa datoen for dette direktivs ivaerksaettelse.
Artikel 13
Bestemmelserne i dette direktiv er ikke til hinder for, at investeringsselskaber, der har faaet meddelt tilladelse i en anden medlemsstat, kan goere reklame for deres tjenesteydelser med alle de kommunikationsmidler, som staar til raadighed i vaertslandet, dersom de overholder de regler for den paagaeldende reklames form og indhold, der er begrundet i hensynet til samfundsmaessige interesser.
AFSNIT V Fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser
Artikel 14
1. Medlemsstaterne sikrer, at der kan udfoeres investeringsservice og praesteres andre tjenesteydelser, jf. afsnit C i bilaget, paa deres omraade efter bestemmelserne i artikel 17, 18 og 19, enten ved oprettelse af en filial eller ved fri udveksling af tjenesteydelser, af ethvert investeringsselskab, der har faaet tilladelse og er underlagt tilsyn af en anden medlemsstats kompetente myndigheder i overensstemmelse med dette direktiv, under forudsaetning af at disse tjenesteydelser er omfattet af tilladelsen.
Naervaerende direktiv beroerer ikke vaertslandets befoejelser med hensyn til andele udstedt af institutter for kollektiv investering, som ikke er omfattet af direktiv 85/611/EOEF (14).
2. Medlemsstaterne maa ikke goere oprettelse af en filial eller fri udveksling af tjenesteydelser i henhold til stk. 1 betinget af krav om tilladelse eller krav om tilvejebringelse af kapitalindskud eller andre foranstaltninger med tilsvarende virkning.
3. En medlemsstat kan kraeve, at transaktioner i forbindelse med de i stk 1 naevnte tjenesteydelser foretages paa et reguleret marked, naar de opfylder samtlige nedenstaaende kriterier:
- investor har sin saedvanlige bopael eller er etableret i denne medlemsstat
- investeringsselskabet foretager transaktionen enten gennem et hovedforretningssted eller en filial, der er beliggende i denne medlemsstat, eller som led i den frie udveksling af tjenesteydelser i denne medlemsstat
- transaktionen vedroerer et instrument, der omsaettes paa et reguleret marked i denne medlemsstat.
4. Naar en medlemsstat anvender stk. 3, giver den de investorer, der har deres saedvanlige bopael eller er etableret i denne medlemsstat, ret til ikke at opfylde forpligtelsen i medfoer af stk. 3 og til at foretage de i stk. 3 omhandlede transaktioner uden for et reguleret marked. Medlemsstaterne kan lade udoevelsen af denne ret vaere betinget af en udtrykkelig tilladelse, idet der tages hensyn til investorernes forskelligartede behov for beskyttelse og navnlig de professionelle og institutionelle investorers mulighed for at varetage deres interesser bedst muligt. Denne tilladelse skal under alle omstaendigheder kunne gives paa betingelser, der ikke hindrer en oejeblikkelig udfoerelse af investorernes ordrer.
5. Kommissionen aflaegger rapport om anvendelsen af bestemmelserne i stk. 3 og 4 senest den 31. december 1998 og fremsetter eventuelt aendringsforslag hertil.
Artikel 15
1. Med forbehold af reglerne om fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser i artikel 14 sikrer vaertslandet, at investeringsselskaber, der af deres hjemlands kompetente myndigheder har faaet tilladelse til at praestere de tjenesteydelser, der er omhandlet i bilagets afsnit A, punkt 1 b) og 2, kan blive medlemmer af eller faa adgang til - enten direkte eller indirekte - de regulerede markeder i vaertslandet, hvor der ydes tilsvarende tjenesteydelser, samt faa adgang til eller blive medlemmer af de clearings- og afviklingssystemer, som der staar til raadighed for medlemmer af regulerede markeder.
Medlemsstaterne ophaever alle nationale love og retsforskrifter eller regler for regulerede markeder, som begraenser antallet af personer, der kan faa adgang hertil. Er adgangen til et reguleret marked begraenset paa grund af markedets juridiske struktur eller tekniske kapacitet, soerger medlemsstaterne for, at strukturen og kapaciteten tilpasses regelmaessigt.
2. Medlemskab af eller adgang til et reguleret marked forudsaetter, at kravene til investeringsselskabers egenkapital overholdes, og at dette kontrolleres af hjemlandet i overensstemmelse med direktiv 93/6/EOEF.
Vaertslandet har kun befoejelse til at stille yderligere kapitalkrav for saa vidt angaar forhold, der ikke er omfattet af naevnte direktiv.
Adgang til et reguleret marked eller mulighed for at blive medlem heraf samt fortsat adgang eller medlemsskab er betinget af overholdelse af det regulerede markeds regler vedroerende oprettelse og administration af dette marked samt overholdelse af reglerne vedroerende transaktionerne paa det paagaeldende marked, de faglige krav, der stilles til det personale, der arbejder paa dette marked eller i forbindelse med det, og reglerne og procedurerne for clearing og afvikling. De naermere retningslinjer for anvendelsen af disse regler og procedurer kan tilpasses paa hensigtsmaessig vis, isaer for at sikre, at de heraf foelgende forpligtelser opfyldes, idet det dog boer paases, at artikel 28 overholdes.
3. Et vaertsland skal med henblik paa opfyldelse af forpligtelsen i stk. 1 give de i naevnte stykke omhandlede investeringsselskaber valget mellem at blive medlem af eller faa adgang til sine regulerede markeder
- enten direkte ved at oprette en filial i vaertslandet
- eller indirekte ved at etablere et datterselskab i vaertslandet eller ved at erhverve et i vaertslandet eksisterende selskab, der allerede er medlem af eller har adgang til disse markeder.
Medlemsstater, der paa tidspunktet for dette direktivs vedtagelse anvender en lovgivning, ifoelge hvilken kreditinstitutter kun kan blive medlem af eller faa adgang til et reguleret marked gennem et specialiseret datterselskab, kan dog indtil den 31. december 1996 fortsaette med at stille samme krav, uden forskelsbehandling, til kreditinstitutter med oprindelse i andre medlemsstater, for saa vidt angaar adgang til det regulerede marked.
Kongeriget Spanien, Den Hellenske Republik og Den Portugisiske Republik kan forlaenge denne periode indtil den 31. december 1999. Et aar inden denne dato aflaegger Kommissionen rapport paa baggrund af erfaringerne med anvendelsen af denne artikel og fremsaetter eventuelt et forslag. Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal, kan beslutte, at ordningen skal tages op til fornyet overvejelse.
4. Dersom reglerne for virksomhed paa regulerede markeder i vaertslandet ikke indeholder krav om fysisk tilstedevaerelse, kan de i stk. 1 naevnte investeringsselskaber paa dette grundlag blive medlemmer heraf eller faa adgang hertil uden at skulle vaere etableret i vaertslandet, jf. dog bestemmelserne i stk. 1 til 3. Hjemelandet skal tillade, at regulerede markeder i vaertslandet tilvejebringer de noedvendige midler paa hjemlandets omraade, saaledes at dets investeringsselskaber kan faa adgang til eller blive medlem af vaertslandets regulerede markeder i overensstemmelse med dette stykke.
5. Denne artikels bestemmelser forhindrer ikke medlemsstaterne i at tillade eller forbyde oprettelse af nye markeder paa deres omraade.
6. Denne artikel gaelder ikke for
- reglerne for at udoeve virksomhed som »Kursmakler« i Forbundsrepublikken Tyskland
- reglerne for at udoeve virksomhed som »hoekman« i Nederlandene.
Artikel 16
Det paahviler enhver medlemsstat, med henblik paa den gensidige anerkendelse og gennemfoerelsen af dette direktiv, at opstille en liste over de regulerede markeder, som den er hjemland for, og som overholder dens gaeldende regler, og til orientering at meddele de oevrige medlemsstater og Kommissionen denne liste samt bestemmelserne vedroerende disse regulerede markeders organisation og funktionsmaade. Der skal paa samme maade gives underretning om enhver aendring i naevnte liste eller bestemmelser. Kommissionen offentliggoer listerne over de regulerede markeder og ajourfoeringer heraf i De Europaeiske Faellesskabers Tidende mindst en gang om aaret.
Senest den 31. december 1996 aflaegger Kommissionen rapport om de oplysninger, den saaledes har modtaget, og foreslaar eventuelt aendringer af den definition af regulerede markeder, der er givet i dette direktiv.
Artikel 17
1. Et investeringsselskab, der oensker at etablere en filial paa en anden medlemsstats omraade, skal - foruden at opfylde de i artikel 3 naevnte betingelser - give meddelelse herom til hjemlandets kompetente myndigheder.
2. Medlemsstaterne kraever, at et investeringsselskab, som oensker at etablere en filial i en anden medlemsstat, indgiver foelgende oplysninger sammen med den i stk. 1 naevnte meddelelse:
a) i hvilken medlemsstat selskabet har til hensigt at etablere en filial
b) en driftsplan, hvori det bl.a. angives, hvilken art forretninger der paataenkes udfoert, samt filialens organisatoriske struktur
c) en adresse i vaertslandet, hvorfra dokumenter kan rekvireres
d) navnene paa filialens direktoerer.
3. Medmindre de kompetente myndigheder i hjemlandet har grund til at betvivle, at det paagaeldende investeringsselskabs administrative strukturer og finansielle situation er sunde under hensyn til den paataenkte etablering, videresender de de i stk. 2 naevnte oplysninger senest tre maaneder efter modtagelsen af alle disse oplysninger til de kompetente myndigheder i vaertslandet og underretter det beroerte investeringsselskab herom.
De sender ligeledes oplysninger om enhver erstatningsordning, der har til formaal at beskytte filialens investorer.
Naegter de kompetente myndigheder i hjemlandet at videresende de i stk. 2 naevnte oplysninger til de kompetente myndigheder i vaertslandet, skal de begrunde dette afslag over for det beroerte investeringsselskab senest tre maaneder efter modtagelsen af samtlige oplysninger. Et saadant afslag eller manglende svar kan proeves ved domstolene i hjemlandet.
4. Foer en filial af et investeringsselskab paabegynder sin virksomhed, skal de kompetente myndigheder i vaertslandet senest to maaneder efter modtagelsen af de i stk. 3 naevnte oplysninger forberede det i artikel 19 foreskrevne tilsyn med investeringsselskabet og i givet fald meddele de vilkaar, herunder reglerne for god forretningsskik, som under hensyn til samfundsmaessige interesser gaelder for udoevelse af denne virksomhed i vaertslandet.
5. Saa snart meddelsen fra de kompetente myndigheder i vaertslandet foreligger, eller ved udloebet af den i stk. 4 naevnte frist, hvis disse myndigheder ikke fremsaetter nogen udtalelse, kan filialen etableres og paabegynde sin virksomhed.
6. I tilfaelde af aendring af et forhold, der er givet meddelelse om efter stk. 2, litra b), c) og d), skal investeringsselskabet skriftligt meddele den paagaeldende aendring til de kompetente myndigheder i hjemlandet og i vaertslandet mindst en maaned, foer den foretages, saaledes at de kompetente myndigheder i hjemlandet kan naa at udtale sig om denne aendring i henhold til stk. 3, og de kompetente myndigheder i vaertslandet i henhold til stk. 4.
7. I tilfaelde af aendring i de oplysninger, der er givet meddelelse om efter stk. 3, andet afsnit, underretter hjemlandets myndigheder vaertslandets myndigheder herom.
Artikel 18
1. Et investeringsselskab, der for foerste gang oensker at udoeve virksomhed paa en anden medlemsstats omraade i henhold til reglerne om fri udveksling at tjenesteydelser, meddeler hjemlandets kompetente myndigheder:
- i hvilken medlemsstat selskabet har til hensigt at udoeve virksomhed
- en driftsplan, hvori det bl.a. angives, hvilke(n) form(er) for investeringsservice det har til hensigt at yde.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder fremsender senest én maaned efter modtagelsen af den i stk. 1 naevnte meddelelse denne til de kompetente myndigheder i vaertslandet. Investeringsselskabet kan herefter paabegynde de(n) paagaeldende form(er) for investeringsservice i vaertslandet.
Vaertslandets kompetente myndigheder underretter i givet fald investeringsselskabet, saa snart de har modtaget den i stk. 1 naevnte meddelelse, om de vilkaar, herunder reglerne for god forretningsskik, som under hensyn til samfundsmaessige interesser gaelder for ydelse af investeringsservice i vaertslandet.
3. Saafremt indholdet af de oplysninger, der er meddelt i henhold til stk. 1, andet led, aendres, underretter investeringsselskabet skriftligt hjemlandets og vaertslandets kompetente myndigheder herom, inden aendringen foretages, saaledes at vaertslandets kompetente myndigheder i givet fald kan oplyse selskabet om aendringer i eller tilfoejelser til de oplysninger, der er meddelt i henhold til stk. 2.
Artikel 19
1. Vaertslandet kan - til statistisk brug - kraeve, at alle investeringsselskaber, der har en filial paa dets omraade, regelmaessigt indsender en rapport til vaertslandets kompetente myndigheder om den virksomhed, de udoever paa dets omraade.
Vaertslandet kan, med henblik paa varetagelsen af de opgaver, der paahviler det med hensyn til udoevelsen af pengepolitikken paa dets omraade, med forbehold af de foranstaltninger, der maatte vaere noedvendige for at styrke Det Europaeiske Monetaere System, kraeve samme oplysninger af alle filialer af investeringsselskaber med hjemsted i andre medlemsstater, som det forlanger af nationale investeringsselskaber i samme oejemed.
2. Vaertslandet kan, med henblik paa varetagelsen af de opgaver, der paahviler det efter dette direktiv, kraeve samme oplysninger fra investeringsselskabets filialer, som det forlanger fra de nationale selskaber i samme oejemed.
Vaertslandet kan kraeve, at de investeringsselskaber, der driver virksomhed paa dets omraade som led i den frie udveksling af tjenesteydelser, giver de noedvendige oplysninger til kontrol af, at de overholder de af vaertslandets normer, der gaelder for dem; saadanne krav maa dog ikke vaere mere vidtgaaende end dem, de paagaeldende medlemsstater stiller til etablerede selskaber for at kunne kontrollere, at disse overholder de samme normer.
3. Naar de kompetente myndigheder i vaertslandet konstaterer, at et investeringsselskab, der har en filial eller praesterer tjenesteydelser paa dets omraade, ikke overholder de lovbestemmelser, som vaertslandet har vedtaget i medfoer af de af dette direktivs bestemmelser, som tillaegger vaertslandets myndigheder kompetence, skal de anmode det paagaeldende investeringsselskab om at bringe det ulovlige forhold til ophoer.
4. Tager det paagaeldende investeringsselskab ikke de noedvendige skridt, underretter vaertslandets kompetente myndigheder hjemlandets kompetente myndigheder herom. Disse traeffer hurtigst muligt de noedvendige foranstaltninger med henblik paa at sikre, at investeringsselskabet bringer det ulovlige forhold til ophoer. Arten af disse foranstaltninger meddeles vaertslandets kompetente myndigheder.
5. Hvis det paagaeldende investeringsselskab til trods for de foranstaltninger, der er truffet af hjemlandet - eller hvis disse foranstaltninger viser sig at vaere uhensigtsmaessige, eller hjemlandet ikke har truffet nogen foranstaltninger - fortsat overtraeder de i vaertslandet gaeldende lovbestemmelser som naevnt i stk. 3, kan vaertslandet efter at have givet de kompetente myndigheder i hjemlandet underretning herom, traeffe de foranstaltninger, der er noedvendige for at forebygge eller straffe nye ulovligheder, og om noedvendigt forhindre, at investeringsselskabet udfoerer nye forretninger paa dets omraade. Medlemsstaterne sikrer, at de dokumenter, der er noedvendige for vedtagelsen af disse foranstaltninger, kan forkyndes for investeringsselskaberne paa deres omraade.
6. Ovenstaaende betemmelser beroerer ikke vaertslandets befoejelse til at traeffe passende forholdsregler med henblik paa at forebygge eller straffe forhold paa dets omraade, som strider imod de regler for god forretningsskik, der er vedtaget i henhold til artikel 11, og imod de andre lovbestemmelser, som det har vedtaget af hensyn til samfundsmaessige interesser. Dette indebaerer, at investeringsselskaber, der overtraeder bestemmelserne, kan forhindres i at udfoere forretninger paa dets omraade.
7. Enhver foranstaltning, der traeffes efter stk. 4, 5 og 6, og hvorved der paalaegges sanktioner eller begraensninger i et investeringsselskabs virksomhed, skal vaere behoerigt begrundet og meddeles det paagaeldende investeringsselskab. En saadan foranstaltning skal kunne proeves ved domstolene i den medlemsstat, hvis myndigheder har truffet den.
8. Inden den i stk. 3, 4 og 5 fastsatte procedure ivaerksaettes, kan vaertslandets kompetente myndigheder i saerligt akutte tilfaelde ivaerksaette de noedvendige retsbevarende foranstaltninger for at beskytte investorer og andre, for hvem der udfoeres tjenesteydelser. Kommissionen og de oevrige beroerte medlemsstaters kompetente myndigheder skal hurtigst muligt underrettes om saadanne foranstaltninger.
Kommissionen kan, efter at have konsulteret de beroerte medlemsstaters kompetente myndigheder, bestemme, at den paagaeldende medlemsstat skal aendre eller ophaeve disse foranstaltninger.
9. Saafremt et investeringsselskabs tilladelse inddrages, meddeles dette til vaertslandets kompetente myndigheder, der da tager passende skridt til at forhindre, at det paagaeldende investeringsselskab udfoerer nye forretninger paa dets omraade, og til at beskytte investorernes interesser. Hvert andet aar forelaegger Kommissionen et vaerdipapirudvalg, der skal nedsaettes paa et senere tidspunkt, en rapport om saadanne tilfaelde.
10. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen antallet og arten af de tilfaelde, hvor der i henhold til artikel 17 er blevet givet afslag, eller hvor der er truffet foranstaltninger i henhold til stk. 5. Hvert andet aar forelaegger Kommissionen et vaerdipapirudvalg, der skal nedsaettes paa et senere tidspunkt, en rapport om saadanne tilfaelde.
Artikel 20
1. For at sikre at de myndigheder, der er kompetente med hensyn til markeder og tilsyn, kan raade over de for udoevelsen af deres hverv noedvendige oplysninger, kraever hjemlandet mindst:
a) at investeringsselskaberne, med forbehold af de foranstaltninger, der er truffet i medfoer af artikel 10, soerger for, at de relevante oplysninger om transaktioner vedroerende de i artikel 14, stk. 1, omhandlede tjenesteydelser, som de har foretaget med instrumenter, der omsaettes paa et reguleret marked, uanset om disse transaktioner har fundet sted paa et reguleret marked eller ej, er tilgaengelige for myndighederne i mindst fem aar
b) at investeringsselskaberne indberetter alle de transaktioner, der er omhandlet i litra a), til en kompetent myndighed i hjemlandet, naar disse transaktioner vedroerer:
- aktier eller andre instrumenter, der giver adgang til kapital
- obligationer eller andre instrumenter, der kan sidestilles med obligationer
- standardiserede futures vedroerende aktier
- standardiserede optioner vedroerende aktier.
Denne indberetning skal vaere til myndighedernes raadighed hurtigst muligt. Tidsfristen fastsaettes af myndighederne. Fristen kan forlaenges til slutningen af den foelgende arbejdsdag, hvis driftsmaessige eller praktiske forhold kraever det, men under ingen omstaendigheder laengere.
Indberetningen skal bl.a. indeholde oplysninger om type og antal koebte eller solgte instrumenter, dato og klokkeslaet for transaktionen, prisen for transaktionen samt give mulighed for at identificere investeringsselskabet.
Hjemlandet kan bestemme, at kravene i dette litra, for saa vidt angaar obligationer og vaerdipapirer, der kan sidestilles med obligationer, kun skal gaelde for de samlede transaktioner i samme instrument.
2. Naar et investeringsselskab foretager en transaktion paa et reguleret marked i et vaertsland, kan hjemlandet afstaa fra sine egne krav med hensyn til indberetning, hvis investeringsselskabet skal give en tilsvarende indberetning om samme transaktion til de myndigheder, som dette marked hoerer under.
3. Medlemsstaterne bestemmer, at de i stk. 1, litra b), omhandlede indberetninger skal foretages enten af investeringsselskabet selv eller af et handelssystem (»trade matching system«), eller formidles af fondsboersmyndighederne eller myndighederne for et andet reguleret marked.
4. Medlemsstaterne soerger for, at de oplysninger, der skal vaere tilgaengelige i henhold til denne artikel, ogsaa er tilgaengelige med henblik paa en tilfredsstillende gennemfoerelse af artikel 23.
5. Hver enkelt medlemsstat kan paa det omraade, der er omfattet af denne artikel, uden forskelsbehandling vedtage eller opretholde bestemmelser, der er strengere med hensyn til baade form og indhold, for saa vidt angaar opbevaring og indberetning af oplysninger vedroerende transaktioner
- der udfoeres paa et reguleret marked, som den er hjemland for, eller
- som udfoeres af investeringsselskaber, som den er hjemland for.
Artikel 21
1. For at investorerne til enhver tid kan vurdere vilkaarene for en paataenkt transaktion og efterfoelgende kontrollere betingelserne for dens gennemfoerelse, skal hver kompetent myndighed for hvert af de regulerede markeder, som den har opfoert paa den liste, der er naevnt i artikel 16, traeffe foranstaltninger til at give investorerne de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2. De kompetente myndigheder fastsaetter i overensstemmelse med forpligtelserne i stk. 2 oplysningernes form og de bestemte frister, inden for hvilke oplysningerne skal gives, samt paa hvilken maade disse skal stilles til raadighed, idet der tages hensyn til det paagaeldende markeds art, stoerrelse og behov og til de investorer, der opererer paa dette marked.
2. De kompetente myndigheder kraever for hvert enkelt instrument mindst:
a) offentliggoerelse ved begyndelsen af hver handelsdag af den vejede gennemsnitskurs, den hoejeste og den laveste kurs og omsaetningen paa det paagaeldende regulerede marked i loebet af hele den foregaaende handelsdag
b) endvidere for kontinuerlige ordrebaserede markeder og for kursbaserede markeder, offentliggoerelse
- ved afslutningen af hver handelstime, af den vejede gennemsnitskurs og omsaetningen paa det paagaeldende regulerede marked i en periode paa seks handelstimer, saaledes at der inden offentliggoerelsen er en mellemliggende periode paa to handelstimer, og
- hvert tyvende minut, af den vejede gennemsnitkurs og den hoejeste og den laveste kurs paa det paagaeldende regulerede marked, beregnet for en periode paa to handelstimer, saaledes at der inden offentliggoerelsen er en mellemliggende periode paa én handelstime.
Naar investorerne paa forhaand har adgang til oplysninger om de kurser og de maengder, for hvilke der kan foretages transaktioner
i) skal saadanne oplysninger vaere til raadighed naar som helst, medens markedet er aabent
ii) skal de vilkaar, som offentliggoeres vedroerende en given kurs og en given maengde, vaere de vilkaar, paa hvilke en investor kan foretage en given transaktion.
De kompetente myndigheder kan udskyde eller suspendere offentliggoerelsen, naar dette viser sig berettiget som foelge af ekstraordinaere forhold paa markedet, eller hvor der er tale om smaa markeder, for at bevare selskabernes og investorernes anonymitet. Myndighederne kan anvende saerlige bestemmelser, hvor der er tale om usaedvanlige transaktioner af meget stort omfang i forhold til gennemsnitsstoerrelsen af transaktioner paa vedkommende marked i de paagaeldende vaerdipapirer eller om meget illikvide vaerdipapirer, som er defineret efter objektive og offentliggjorte kriterier. Myndighederne kan endvidere anvende lempeligere bestemmelser navnlig med hensyn til frister for offentliggoerelse for saa vidt angaar transaktioner vedroerende obligationer eller vaerdipapirer svarende til obligationer.
3. Hver medlemsstat kan paa det omraade, der er omfattet af denne artikel, vedtage eller opretholde strengere bestemmelser eller yderligere bestemmelser vedroerende form og indhold af de oplysninger, som investorerne skal have om transaktioner, der udfoeres paa regulerede markeder, som medlemsstaten er hjemland for, hvis disse bestemmelser gaelder, uanset i hvilken medlemsstat udstederen af de finansielle instrumenter befinder sig, eller uanset paa hvis medlemsstats regulerede marked instrumentet blev noteret for foerste gang.
4. Kommissionen skal senest den 31. december 1997 aflaegge rapport om denne artikels anvendelse; Raadet kan paa forslag af Kommissionen med kvalificeret flertal vedtage at aendre denne artikel.
AFSNIT VI Myndigheder med ansvar for tilsyn og meddelelse af tilladelse
Artikel 22
1. Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder, der skal varetage de i dette direktiv fastsatte opgaver. De underretter Kommissionen herom med angivelse af eventuel kompetencefordeling.
2. De i stk. 1 omhandlede myndigheder skal vaere enten offentlige myndigheder eller organer, der er anerkendt ifoelge den nationale lovgivning eller anerkendt af offentlige myndigheder, der udtrykkeligt er befoejet hertil i den nationale lovgivning.
3. Vedkommende myndigheder skal have alle noedvendige befoejelser med henblik paa udfoerelsen af deres hverv.
Artikel 23
1. Er der flere kompetente myndigheder i samme medlemsstat, skal disse samarbejde snaevert med henblik paa at foere tilsyn med de investeringsselskaber, der udoever virksomhed i medlemsstaten.
2. Medlemsstaterne sikrer, at et saadant samarbejde finder sted mellem de kompetente myndigheder og de offentlige myndigheder, der foerer tilsyn med de finansielle markeder, kreditinstitutter og andre finansieringsinstitutter, og med forsikringsselskaber, for saa vidt angaar de foretagender, som disse forskellige myndigheder foerer tilsyn med.
3. Hvis et investeringsselskab udoever virksomhed i en eller flere medlemsstater ud over hjemlandet i form af udveksling af tjenesteydelser eller ved oprettelse af filialer, skal alle de beroerte medlemsstaters kompetente myndigheder samarbejde snaevert med henblik paa en mere effektiv varetagelse af deres hverv paa de omraader, der er omfattet af dette direktiv.
De beroerte myndigheder giver efter anmodning hinanden alle de oplysninger vedroerende ledelsen af saadanne investeringsselskaber og disses ejerforhold, som kan lette tilsynet med dem, samt alle oplysninger, der i oevrigt kan lette kontrollen med saadanne investeringsselskaber. Hjemlandets myndigheder samarbejder isaer for at sikre sig, at vaertslandets myndigheder kan indhente de oplysninger, der er omhandlet i artikel 19, stk. 2.
Hjemlandets kompetente myndigheder bliver, i det omfang det er noedvendigt for udoevelsen af deres kontrolbefoejelser, underrettet af vaertslandets kompetente myndigheder om enhver foranstaltning, der indebaerer sanktioner over for et investeringsselskab eller begraensninger af et investeringsselskabs virksomhed, og som vaertslandet har truffet i medfoer af artikel 19, stk. 6.
Artikel 24
1. Naar et investeringsselskab, der har faaet tilladelse i en anden medlemsstat, udoever virksomhed i et vaertsland gennem en filial, soerger vaertslandet for, at hjemlandets kompetente myndigheder, efter meddelelse herom til vaertslandets kompetente myndigheder, selv - eller ved en person, der er udpeget med henblik herpaa - kan foretage kontrol paa stedet af de i artikel 23, stk. 3, naevnte oplysninger.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder kan ogsaa anmode vaertslandets kompetente myndigheder om at foretage denne kontrol. De myndigheder, som modtager anmodningen, skal inden for rammerne af deres befoejelser efterkomme denne, enten ved selv at foretage kontrollen eller ved at tillade, at de myndigheder, der har fremsat anmodningen, foretager kontrollen, eller ved at lade en revisor eller anden sagkyndig foretage denne.
3. Denne artikel er ikke til hinder for, at vaertslandets kompetente myndigheder udfoerer kontrol paa stedet af filialer etableret paa deres omraade som led i varetagelsen af de opgaver, som paahviler dem i henhold til dette direktiv.
Artikel 25
1. Medlemsstaterne soerger for, at alle, der arbejder eller har arbejdet for de kompetente myndigheder, saavel som revisorer og eksperter, der har handlet paa de kompetente myndigheders vegne, undergives tjenstlig tavshedspligt. Denne tavshedspligt indebaerer, at de fortrolige oplysninger, de modtager i forbindelse med deres hverv, ikke maa videregives til andre personer eller myndigheder, undtagen i summarisk eller sammenfattet form, saaledes at de enkelte investeringsselskaber ikke kan identificeres, medmindre der er tale om tilfaelde, der er omfattet af straffelovgivningen.
Saafremt der er tale om et investeringsselskab, der er erklaeret konkurs eller traadt i likvidation som foelge af en domstolskendelse, kan fortrolige oplysninger, der ikke vedroerer tredjemand, der er involveret i forsoeg paa at redde investeringsselskabet, dog videregives under en civil retssag.
2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder i de forskellige medlemsstater udveksler oplysninger i henhold til dette direktiv eller andre direktiver, der gaelder for investeringsselskaber. Disse oplysninger er undergivet den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt.
3. Medlemsstaterne maa kun indgaa samarbejdsaftaler, der indebaerer udveksling af oplysninger med de kompetente myndigheder i tredjelande, saafremt de oplysninger, der saaledes meddeles, mindst er underlagt tilsvarende tavshedspligt som fastsat i denne artikel.
4. De kompetente myndigheder, der i henhold til stk. 1 eller 2 modtager fortrolige oplysninger, maa kun anvende disse i forbindelse med udoevelsen af deres hverv:
- til at kontrollere, at betingelserne for adgang til at udfoere investeringsservice er opfyldt, og til at lette det individuelle eller det konsoliderede tilsyn med investeringsselskaberne virksomhed, saerlig med hensyn til kapitalkravene i direktiv 93/6/EOEF, administrativ og regnskabsmaessig praksis samt intern kontrol, eller
- til at paalaegge sanktioner, eller
- hvis den kompetente myndigheds afgoerelser paaklages til hoejere administrativ myndighed, eller
- hvis den kompetente myndigheds afgoerelser indbringes for domstolene efter artikel 26.
5. Stk. 1 og 4 er ikke til hinder for, at der udveksles oplysninger
a) inden for samme medlemsstat, hvis der findes flere kompetente myndigheder, eller
b) mellem de kompetente myndigheder inden for medlemsstaten eller medlemsstaterne og
- de myndigheder, der foerer tilsyn med kreditinstitutter, andre finansieringsinstitutter og forsikringsselskaber, samt de myndigheder, der foerer tilsyn med de finansielle markeder
- de organer, der er ansvarlige for likvidation og konkursbehandling af investeringsselskaber og lignende procedurer, eller
- de personer, der er ansvarlige for den lovpligtige revision af investeringsselskabers og andre finansieringsinstitutters regnskaber
med henblik paa varetagelsen af deres tilsynsopgaver, og heller ikke til hinder for, at de organer, der forvalter erstatningsordninger, modtager de oplysninger, som er noedvendige for, at de kan udfoere deres arbejde. Disse oplysninger er underlagt den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt.
6. Bestemmelserne i denne artikel er heller ikke til hinder for, at en kompetent myndighed giver de centralbanker, der ikke foerer individuelt tilsyn med kreditinstitutter eller investeringsselskaber, de oplysninger, som er noedvendige for dem i deres egenskab af pengepolitiske myndigheder. De oplysninger, som modtages i denne forbindelse, er underlagt den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt.
7. Denne artikels bestemmelser er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder fremsender de i stk. 1 til 4 naevnte oplysninger til en clearinginstitution eller lignende institution, der i den nationale lovgivning er anerkendt til clearing eller afvikling paa et af markederne i den paagaeldende medlemsstat, hvis de mener, at dette er noedvendigt for at sikre, at disse institutioner fungerer korrekt i forbindelse med misligholdelse eller potentiel misligholdelse paa dette marked. De oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt. Medlemsstaterne sikrer dog, at oplysninger, der er modtaget i henhold til stk. 2, ikke maa videregives i det tilfaelde, der er omhandlet i dette stykke, uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som foerst afgav oplysningerne.
8. Endvidere kan medlemsstaterne uanset bestemmelserne i stk. 1 og 4 ved lovgivning give tilladelse til, at visse oplysninger meddeles andre afdelinger i deres centraladministration, som er ansvarlige for lovgivningen vedroerende tilsyn med kreditinstitutter, finansieringsinstitutter, investeringsselskaber og forsikringsselskaber, samt personer, som handler efter fuldmagt fra de paagaeldende afdelinger.
Oplysningerne maa imidlertid kun gives, saafremt det er noedvendigt af tilsynsmaessige hensyn.
Imidlertid fastsaetter medlemsstaterne, at oplysninger, der modtages efter stk. 2 og 5, samt oplysninger tilvejebragt ved kontrol paa stedet, jf. artikel 24, aldrig maa videregives som naevnt i dette stykke, medmindre de kompetente myndigheder, der har givet oplysningerne, eller de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor kontrollen paa stedet er foretaget, har givet deres udtrykkelige samtykke.
9. Har en medlemsstat, paa tidspunktet for vedtagelsen af dette direktiv, fastsat, at der skal udveksles oplysninger mellem myndighederne med henblik paa at kontrollere, at lovene om tilsyn, erhvervsdrivende selskabers organisation, drift og forretningspraksis samt reglerne for de finansielle markeder overholdes, kan den paagaeldende medlemsstat fortsat tillade en saadan udveksling, indtil samtlige bestemmelser for udveksling af oplysninger mellem myndigheder for hele den finansielle sektor er blevet samordnet, og under alle omstaendigheder senest indtil den 1. juli 1996.
Medlemsstaterne soerger dog for, at oplysninger, der stammer fra en anden medlemsstat, ikke kan videregives under de omstaendigheder, der er naevnt i foerste afsnit, uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, der foerst videregav naevnte oplysninger, og at de kun bruges til de formaal, som sidstnaevnte myndigheder har givet deres samtykke til.
Raadet foretager den samordning, der er omhandlet i foerste afsnit paa grundlag af et forslag fra Kommissionen. Raadet tager til efterretning, at Kommissionen oplyser, at den vil forelaegge forslag desangaaende senest den 31. juli 1993. Raadet traeffer afgoerelse om forslagene saa hurtigt som muligt, idet det tilstraebes, at de saaledes foreslaaede regler kan finde anvendelse paa datoen for dette direktivs ivaerksaettelse.
Artikel 26
Medlemsstaterne sikrer, at afgoerelser, der traeffes vedroerende et investeringsselskab i henhold til love eller administrative bestemmelser, der er vedtaget i overensstemmelse med dette direktiv, kan proeves ved domstolene; dette gaelder ogsaa, hvis der ikke er truffet nogen afgoerelse senest seks maaneder efter indgivelsen af en ansoegning om tilladelse, der indeholder alle de i henhold til gaeldende bestemmelser kraevede oplysninger.
Artikel 27
Med forbehold af reglerne for inddragelse af tilladelser og tilfaelde omfattet af straffelovgivningen skal medlemsstaterne soerge for, at deres respektive kompetente myndigheder, i tilfaelde af at et investeringsselskab eller dets ansvarlige ledelse har overtraadt love eller administrative bestemmelser om tilsyn med investeringsselskaber eller om disses virksomhed, kan vedtage foranstaltninger eller paalaegge sanktioner med det udtrykkelige formaal at bringe de konstaterede overtraedelser eller aarsagerne hertil til ophoer.
Artikel 28
Medlemsstaterne soerger for, at der ikke sker nogen forskelsbehandling i forbindelse med gennemfoerelsen af dette direktivs bestemmelser.
AFSNIT VII Afsluttende bestemmelser
Artikel 29
Indtil der vedtages et nyt direktiv om fastsaettelse af bestemmelser om tilpasning af naervaerende direktiv til de tekniske fremskridt paa nedennaevnte omraader, vedtager Raadet i overensstemmelse med afgoerelse 87/373/EOEF (15) med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen de tilpasninger, som maatte vaere noedvendige vedroerende:
- udvidelse af indholdet af listen i bilagets afsnit C
- tilpasning af terminologien i bilagets lister for at tage hensyn til udviklingen paa de finansielle markeder
- de omraader, paa hvilke de kompetente myndigheder skal udveksle oplysninger, jf. artikel 23
- praecisering af definitionerne for at sikre en ensartet ivaerksaettelse af direktivet i Faellesskabet
- praecisering af definitionerne for at tage hensyn til udviklingen paa de finansielle markeder ved anvendelse af direktivet
- samordning af terminologien og definitionernes affattelse med senere foranstaltninger vedroerende investeringsselskaber og dermed beslaegtede omraader
- de oevrige opgaver, der er omhandlet i artikel 7, stk. 5.
Artikel 30
1. Investeringsselskaber, der allerede inden den 31. december 1995 har faaet tilladelse til at udfoere investeringsservice i hjemlandet, anses for at have den for dette direktiv noedvendige tilladelse, hvis der ifoelge den paagaeldende medlemsstats lovgivning kraeves overholdelse af betingelser svarende til dem, der er fastsat i artikel 3, stk. 3, og i artikel 4.
2. Investeringsselskaber, der allerede udoever deres virksomhed pr. 31. december 1995, og som ikke er blandt de i stk. 1 omhandlede, kan fortsaette virksomheden, hvis de inden den 31. december 1996 i henhold til bestemmelserne i hjemlandet faar tilladelse til at fortsaette virksomheden ifoelge de bestemmelser, der vedtages i henhold til dette direktiv.
Kun meddelelse af en saadan tilladelse goer det muligt for de paagaeldende selskaber at paaberaabe sig dette direktivs bestemmelser om fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser.
3. Saafremt investeringsselskaberne inden datoen for dette direktivs vedtagelse har paabegyndt deres virksomhed i andre medlemsstater gennem filialer eller ved udveksling af tjenesteydelser, fremsender myndighederne i hjemlandet i henhold til artikel 17, stk. 1 og 2, og artikel 18, mellem den 1. juli 1995 og den 31. december 1995 en liste til myndighederne i alle de beroerte medlemsstater over de selskaber, der overholder dette direktivs bestemmelser, og som udoever deres virksomhed i de paagaeldende medlemsstater, med angivelse af den virksomhed der udoeves.
4. Fysiske personer, der paa datoen for dette direktivs vedtagelse har tilladelse til at yde investeringsservice i en medlemsstat, anses for at have tilladelse i henhold til dette direktiv, saafremt de opfylder betingelserne i artikel 1, nr. 2, andet afsnit, andet led, og i artikel 1, nr. 2, tredje afsnit, foerste til fjerde led.
Artikel 31
Medlemsstaterne vedtager senest den 1. juli 1995 de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv.
De paagaeldende love og administrative bestemmelser traeder i kraft senest den 31. december 1995. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen herom.
Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
Artikel 32
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. maj 1993.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/22/ETY,
annettu 10 päivänä toukokuuta 1993,
sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
tämä direktiivi on keskeinen keino sisämarkkinoiden toteuttamiseksi sijoituspalveluyritysten alalla sekä sijoittautumisoikeuden että rahoituspalvelujen tarjoamisen vapauden osalta; sisämarkkinoiden toteuttamisesta on päätetty Euroopan yhtenäisasiakirjassa ja sen aikataulu on määritelty komission valkoisessa kirjassa,
tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia sijoituspalveluja tarjoavien yritysten toiminnan on sijoittajien suojaamiseksi ja rahoitusjärjestelmän vakauden varmistamiseksi oltava sijoituspalveluyritysten kotijäsenvaltion antaman toimiluvan varaista,
omaksutun lähestymistavan mukaisesti tarkoituksena on saada aikaan ainoastaan sellainen olennainen yhdenmukaistaminen, joka on tarpeellinen ja riittävä varmistamaan toimilupien myöntämisen ja toiminnan vakauden valvontajärjestelmien vastavuoroisen tunnustamisen siten, että on mahdollista myöntää yksi koko yhteisön alueella hyväksytty toimilupa ja soveltaa kotijäsenvaltion valvonnan periaatetta; vastavuoroisen tunnustamisen perusteella sijoituspalveluyritykset, joille niiden kotijäsenvaltio on myöntänyt toimiluvan, voivat tarjota kaikkialla yhteisössä joko kaikkia tai joitakin niistä tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia palveluja, joita varten niille on myönnetty toimilupa, perustamalla sivuliikkeitä tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella,
vastavuoroisen tunnustamisen ja kotijäsenvaltion valvonnan periaatteet edellyttävät, että minkään jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät myönnä toimilupaa tai että ne peruuttavat toimiluvan, niissä tapauksissa, jolloin esimerkiksi toimintasuunnitelmien sisällön, toiminnan alueellisen sijainnin tai tosiasiassa harjoitetun toiminnan perusteella on ilmeistä, että sijoituspalveluyritys on valinnut yhden jäsenvaltion oikeusjärjestelmän kiertääkseen ankarammat vaatimukset, jotka ovat voimassa siinä jäsenvaltiossa, jossa se pääasiallisesti aikoo harjoittaa tai harjoittaa toimintaansa; tässä direktiivissä sijoituspalveluyrityksellä, joka on oikeushenkilö, on oltava sen jäsenvaltion myöntämä toimilupa, jossa sen sääntömääräinen kotipaikka on; sijoituspalveluyrityksellä, joka ei ole oikeushenkilö, on oltava sen jäsenvaltion myöntämä toimilupa, jossa sen hallinnollinen päätoimipaikka on; lisäksi jäsenvaltioiden on vaadittava, että sijoituspalveluyrityksen hallinnollinen päätoimipaikka sijaitsee aina sen kotijäsenvaltiossa ja että se tosiasiallisesti toimii siellä,
sijoittajien suojaamiseksi on tarpeen erityisesti varmistaa yrityksen sisäinen valvonta joko kaksihenkisen johdon avulla tai, jollei sitä edellytetä tässä direktiivissä, muilla järjestelyillä, jotka varmistavat vastaavan tuloksen,
yhdenvertaisten kilpailuedellytysten takaamiseksi on tarpeen, että muilla sijoituspalveluyrityksillä kuin luottolaitoksilla on sama vapaus perustaa sivuliikkeitä ja tarjota rajat ylittäviä palveluja, joista säädetään luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 15 päivänä joulukuuta 1989 annetussa neuvoston toisessa direktiivissä 89/646/ETY (4),
sijoituspalveluyritys ei voi vedota tähän direktiiviin tehdäkseen muita valuuttojen käteis- tai termiinikauppoja kuin sellaisia, jotka liittyvät sijoituspalvelujen tarjoamiseen; tämän vuoksi sivuliikkeen käyttäminen ainoastaan näihin valuuttakauppoihin on tämän direktiivin järjestelmän kiertämistä,
kotijäsenvaltioltaan toimiluvan saanut sijoituspalveluyritys voi harjoittaa toimintaansa kaikkialla yhteisössä aiheellisiksi katsominsa tavoin; tätä varten se voi, jos se katsoo sen tarpeelliseksi, käyttää yritykseen sidoksissa olevia asiamiehiä, jotka vastaanottavat ja välittävät toimeksiantoja sen lukuun ja ovat sille täysin ja ehdoitta vastuussa; näissä tilanteissa asiamiesten toimintaa on pidettävä yrityksen toimintana; lisäksi tämä direktiivi ei estä kotijäsenvaltiota asettamasta näiden asiamiesten asemaa koskevia erityisvaatimuksia; jos sijoituspalveluyritys harjoittaa rajat ylittävää toimintaa, vastaanottavan jäsenvaltion on kohdeltava näitä asiamiehiä kuten itse yritystä; tämä direktiivi ei koske myöskään arvopapereiden suoramyyntiä/kotimyyntiä ja niiden sääntely jää kansallisten säännösten varaan,
arvopapereilla tarkoitetaan sellaisia arvopaperiryhmiä, joilla tavallisesti käydään kauppaa pääomamarkkinoilla, kuten esimerkiksi valtion velkakirjoja, osakkeita, siirtokelpoisia arvopapereita, jotka oikeuttavat hankkimaan osakkeita merkitsemällä tai vaihtamalla, osakesäilytystodistuksia, jatkuvasti liikkeeseen laskettuja joukkovelkakirjoja, indeksivaihto-velkakirjoja ja arvopapereita, jotka oikeuttavat hankkimaan tällaisia joukkovelkakirjoja merkitsemällä,
rahamarkkinavälineillä tarkoitetaan sellaisia rahoitusvälineiden/arvopapereiden ryhmiä, joilla tavallisesti käydään kauppaa rahamarkkinoilla, kuten esimerkiksi valtion velkasitoumukset, sijoitustodistukset ja yritystodistukset,
tämän direktiivin erittäin laajat arvopapereiden ja rahamarkkinavälineiden määritelmät koskevat ainoastaan tätä direktiiviä eivätkä ne siten vaikuta millään tavalla kansallisessa lainsäädännössä käytettyihin erilaisiin rahoitusvälineiden määritelmiin, joita käytetään muihin tarkoituksiin, kuten nimenomaan verotusta varten; lisäksi arvopaperien määritelmä koskee ainoastaan siirtokelpoisia arvopapereita eikä se tämän vuoksi koske esimerkiksi sellaisten elinten, kuten "Building societies" tai "Industrial and Provident societies", liikkeeseen laskemia osakkeita tai muita osakkeita vastaavia arvopapereita joiden omistusta ei käytännössä voida siirtää muuten kuin siten, että liikkeeseen laskenut elin lunastaa ne takaisin,
rahoitusfutuurisopimusta vastaavalla rahoitusvälineellä tarkoitetaan sopimuksia, jotka maksetaan käteisellä laskettuna siten, että korko- tai valuuttakurssien, liitteen B osassa luetellun rahoitusvälineen arvon tai näihin rahoitusvälineisiin liittyvän indeksin vaihtelut otetaan huomioon,
tässä direktiivissä toimeksiantojen vastaanottamiseen ja välittämiseen liittyvään toimintaan kuuluu myös yhden tai useamman sijoittajan saattaminen yhteen niin, että näiden välillä on mahdollista toteuttaa liiketoimi,
tämän direktiivin säännökset eivät rajoita yhteisön säännösten soveltamista, tai jollei näitä ole, kansallisten säännösten, jotka koskevat tässä direktiivissä tarkoitettujen rahoitusvälineiden julkista tarjoamista; sama koskee näiden rahoitusvälineiden pitämistä kaupan ja niiden levittämistä,
jäsenvaltiot ovat edelleen täysimääräisesti vastuussa omien rahapoliittisten toimenpiteidensä toteuttamisesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan rahapoliittisen järjestelmän vahvistamiseksi tarvittavia toimenpiteitä,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää sellaiset vakuutusyritykset, joiden toiminnan vakautta asianmukaisesti valvovat toimivaltaiset valvontaviranomaiset ja joiden toiminta yhteensovitetaan yhteisön tasolla, sekä yritykset, jotka harjoittavat jälleenvakuutusta tai edelleenvakuutusta,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää sellaiset yritykset, jotka eivät tarjoa palveluja kolmansille, mutta joiden toimintaan kuuluu tarjota sijoituspalveluja ainoastaan emoyrityksilleen, tytäryrityksilleen tai emoyritystensä muille tytäryrityksille,
tarkoituksena on, että tämä direktiivi koskee yrityksiä, joiden tavanomaista liiketoimintaa on ammattimaisten sijoituspalvelujen tarjoaminen kolmansille; sen vuoksi on syytä jättää sen soveltamisalan ulkopuolelle kaikki sellaiset henkilöt, jotka harjoittavat muuta ammattitoimintaa (kuten esimerkiksi asianajajat tai notaarit) ja jotka tarjoavat sijoituspalveluja ainoastaan tämän muun ammattitoiminnan lisäksi, sillä edellytyksellä, että toiminta on säänneltyä ja että tämä sääntely ei estä sijoituspalvelujen tarjoamista satunnaisesti; samasta syystä on samoin jätettävä soveltamisalan ulkopuolelle henkilöt, jotka tarjoavat sijoituspalveluja ainoastaan hyödykkeiden tuottajille tai käyttäjille, sikäli kuin se on tarpeen näitä tuotteita koskevien liiketoimien toteuttamiseksi, kun nämä liiketoimet ovat heidän pääasiallista liiketoimintaansa,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää myös yritykset, joiden tarjoamat sijoituspalvelut koskevat ainoastaan työntekijöiden osallistumista koskevien järjestelmien hallintoa ja jotka eivät tämän vuoksi tarjoa sijoituspalveluja kolmansille,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää keskuspankit ja muut yhteisöt, jotka harjoittavat vastaavanlaista toimintaa sekä julkiset toimielimet, joiden tehtävänä on hoitaa julkista velkaa tai jotka osallistuvat kyseisen velan hoitoon, kun tämä käsittää myös sen sijoittamisen; tämä direktiivi koskee kuitenkin erityisesti valtion yhtiöitä, joilla on kaupalliset päämäärät tai joiden asema liittyy omistusyhteyksien hankintaan,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää yritykset tai henkilöt, joiden toiminta rajoittuu tiettyjen osapuolten toimeksiantojen vastaanottamiseen ja välittämiseen ilman, että nämä pitävät hallussaan niiden asiakkaille kuuluvia varoja tai arvopapereita; tämän vuoksi ne eivät voi käyttää hyväkseen sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta tässä direktiivissä vahvistetuin edellytyksin, kun niiden halutessa toimia jossain muussa jäsenvaltiossa niitä koskee kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa olevat säännökset,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää yhteissijoitusyritykset, riippumatta siitä, ovatko ne yhteensovitettu yhteisön tasolla, sekä tällaisten yritysten omaisuudenhoitajat ja johtajat, koska heitä koskevat heidän toimintaansa mukautetut erityissäännöt,
jos jäsenvaltioiden eläkerahastojen varojensa hoitoa varten perustamat yhdistykset hoitavat ainoastaan tätä tehtävää tarjoamatta sijoituspalveluja kolmansille ja jos eläkerahastoja valvovat vakuutusyritysten valvontaviranomaiset, ei ole tarpeen saattaa tässä direktiivissä vahvistettuja liikkeenperustamista ja toimintaa koskevia edellytyksiä koskemaan näitä yrityksiä,
tätä direktiiviä ei ole syytä soveltaa Italian laissa määriteltyihin agenti di cambio -nimisiin toimielimiin, koska ne kuuluvat ryhmään, jonka toimilupaa ei voida uusia ja koska niiden toiminta on ainoastaan kansallista eikä voi aiheuttaa kilpailun vääristymistä,
tällä direktiivillä sijoituspalveluyrityksille uskotut oikeudet eivät rajoita jäsenvaltioiden, keskuspankkien ja muiden vastaavanlaista toimintaa harjoittavien kansallisten keskeisten toimielimien oikeutta valita vastapuoliaan puolueettomin perustein ja ketään syrjimättä,
kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on valvottava sijoituspalveluyritystensä talouden vakautta sijoitusyritysten ja luottolaitosten uusien varojen riittävyydestä 15 päivänä maaliskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/6/ETY (5) mukaisesti, jolla yhteensovitetaan markkinariskien alalla sovellettavat säännöt,
kotijäsenvaltio voi pääsääntöisesti antaa tässä direktiivissä vahvistettuja sääntöjä tiukempia sääntöjä, erityisesti toimiluvan myöntämisen, toiminnan vakautta koskevien vaatimusten sekä ilmoittamisvelvollisuuden ja avoimuuden osalta,
sellaisen toiminnan harjoittamista, jota tämä direktiivi ei koske, koskevat perustamissopimuksen sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamista koskevat yleiset määräykset,
sijoittajien suojaamiseksi on syytä valvoa, että sijoittajan omistusoikeuksia ja muita sijoittajan vastaavanlaisia oikeuksia arvopapereihin sekä yritykselle uskottuja varoja koskevia oikeuksia suojataan pitämällä nämä erossa yrityksen varoista; tämä periaate ei kuitenkaan estä yritystä toimimasta omissa nimissään, mutta sijoittajan lukuun, jos toiminnan luonne sitä edellyttää ja jos sijoittaja siihen suostuu, kuten esimerkiksi osakkeiden lainauksessa,
kolmansissa maissa sijoituspalveluyritysten sivuliikkeille myönnettäviä toimilupia koskevia myöntämismenettelyjä sovelletaan edelleen tällaisiin yrityksiin; näitä sivuliikkeitä ei koske perustamissopimuksen 59 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu palvelujen tarjoamisen vapaus eikä sijoittautumisvapaus muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, johon ne jo ovat sijoittautuneet; kolmannen maan lainsäädännön alaisen yrityksen hakemukseen, joka koskee toimiluvan myöntämistä tytäryrityksille tai luvan saamista omistusyhteyden hankintaan, sovelletaan kuitenkin menettelyä, jolla pyritään varmistamaan, että yhteisön sijoituspalveluyritykset saavat vastavuoroisen kohtelun kyseisissä kolmansissa maissa,
toimivaltaisen kansallisen viranomaisen sijoituspalveluyritykselle tämän direktiivin mukaisesti myöntämä toimilupa koskee koko yhteisöä eikä enää ainoastaan yhtä valtiota, eikä olemassa olevilla vastavuoroisuuslausekkeilla siten vastedes ole vaikutusta; sen vuoksi joustava menettely vastavuoroisuuden arvioimiseksi koko yhteisössä on tarpeen; tämän menettelyn tavoitteena ei ole sulkea yhteisön rahoitusmarkkinoita ulkopuolisilta vaan, koska yhteisön tarkoituksena on pitää rahoitusmarkkinansa muulle maailmalle avoimina, ennemminkin edistää maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vapautumista kolmansissa maissa; tässä direktiivissä säädetään neuvottelumenettelyistä kolmansien maiden kanssa ja viimeisenä keinona mahdollisuudesta toteuttaa toimenpiteet, joihin kuuluu uusien toimilupahakemusten lykkääminen tai uusien toimilupien rajoittaminen,
tämän direktiivin yhtenä tavoitteena on sijoittajien suojaaminen; tätä varten on aiheellista ottaa huomioon eri sijoittajaryhmien erilaiset suojan tarpeet ja ammattitaidon taso,
jäsenvaltioiden on huolehdittava, ettei sellaisia toimia estetä, joiden suorittamista samalla tavoin kuin kotijäsenvaltiossa koskee vastavuoroinen tunnustaminen, jolleivät nämä toimet ole ristiriidassa vastaanottavassa jäsenvaltiossa yleisen edun suojaamiseksi annettujen lakien ja asetusten kanssa,
jäsenvaltio ei saa rajoittaa sellaisten sijoittajien, joilla on tavanomainen asuinpaikka kyseisessä jäsenvaltiossa, tai tällaiseen valtioon sijoittautuneiden sijoittajien oikeutta käyttää hyväkseen tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien sellaisten sijoituspalveluyritysten sijoituspalveluja, jotka sijaitsevat ja toimivat kyseisen jäsenvaltion ulkopuolella,
tietyissä jäsenvaltioissa toimitus- ja maksutehtäviä voi hoitaa sellaisista markkinoista, joilla liiketoimet suoritetaan, erillään oleva toimielin; tämän vuoksi tämän direktiivin säännellyille markkinoille pääsyä ja osallistumista niiden toimintaan koskevien viittausten on katsottava tarkoittavan sitä, että niihin kuuluu myös pääsy säännellyillä markkinoilla tehtävistä toimitus- ja maksutehtävistä huolehtiviin toimielimiin sekä osallistuminen niiden toimintaan,
jäsenvaltion on huolehdittava, ettei sen alueella syrjitä mitään sijoituspalveluyritystä, jolle jokin jäsenvaltio on myöntänyt toimiluvan; jäsenvaltioiden säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi otettuja rahoitusvälineitä on myös kohdeltava syrjimättä; sijoituspalveluyrityksillä on kuitenkin oltava samat mahdollisuudet tulla säänneltyjen markkinoiden jäseniksi tai osallistua niille; riippumatta siitä, millä tavalla liiketoimet järjestetään nykyisin jäsenvaltioissa, on kuitenkin tärkeää tässä direktiivissä asetetuin edellytyksin kumota säännellyille markkinoille pääsyä koskevat tekniset ja oikeudelliset rajoitukset tämän direktiivin mukaisesti,
jotkut jäsenvaltiot antavat luottolaitoksille luvan tulla niiden säänneltyjen markkinoiden jäseniksi ainoastaan välillisesti perustamalla erityisiä tytäryrityksiä; tässä direktiivissä luottolaitoksille annettu mahdollisuus tulla säänneltyjen markkinoiden jäseniksi suoraan ilman, että on perustettava erityistä tytäryritystä, on selvä parannus näiden jäsenvaltioiden kannalta ja kaikkia sen vaikutuksia olisi arvioitava uudelleen rahoitusmarkkinoiden kehityksen yhteydessä; ottaen huomioon nämä tekijät komission neuvostolle 31 päivään joulukuuta 1998 mennessä osoittamassa tätä asiaa koskevassa kertomuksessa on otettava huomioon kaikki seikat, jotka mahdollistavat sen, että neuvosto voi uudelleen arvioida näille jäsenvaltioille aiheutuvia seurauksia ja erityisesti eturistiriitojen vaaraa sekä sijoittajille tarjotun suojan tasoa,
on erittäin tärkeää, että korvausjärjestelmien yhdenmukaistaminen tulee voimaan samanaikaisesti tämän direktiivin kanssa, lisäksi vastaanottavat jäsenvaltiot voivat siihen asti kunnes korvausjärjestelmien yhdenmukaistamista koskeva direktiivi tulee voimaan, soveltaa korvausjärjestelmiään sijoituspalveluyrityksiin, mukaan lukien luottolaitokset, joille muut jäsenvaltiot ovat antaneet toimiluvan, jos kotijäsenvaltiolla ei ole korvausjärjestelmää tai jos sen järjestelmä ei tarjoa vastaavantasoista suojaa,
säänneltyjen markkinoiden rakennetta on säänneltävä edelleen kansallisessa lainsäädännössä ilman, että se estää vastaanottavan jäsenvaltion säännellyille markkinoille pääsyn vapauttamisen sellaisten sijoituspalveluyritysten osalta, joille on myönnetty toimilupa tarjota kyseisiä palveluja kotijäsenvaltiossaan; tämän periaatteen mukaisesti Saksan liittotasavallan ja Alankomaiden lainsäädännössä säännellään `Kursmaklerin` ja `hoekmanin` toimintaa sen varmistamiseksi, etteivät ne harjoita toimintaansa muiden toimien ohella; on kuitenkin huomattava, että `Kursmakler` ja `hoekman` eivät voi tarjota palveluja muissa jäsenvaltioissa; riippumatta siitä, mikä on kotijäsenvaltio, kukaan ei voi toimia `Kursmaklerina` tai `hoekmanina` olematta samojen vastaamattomuussääntöjen alainen, jotka johtuvat `Kursmaklerin` tai `hoekmanin` asemasta,
on syytä todeta, että tämä direktiivi ei vaikuta toimenpiteisiin, jotka on toteutettu arvopaperien viralliselle pörssilistalle ottamista koskevien vaatimusten yhteensovittamisesta 5 päivänä maaliskuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/279/ETY (6) mukaisesti,
rahoitusjärjestelmän vakaus ja moitteeton toiminta sekä sijoittajien suoja edellyttää, että vastaanottavalla jäsenvaltiolla on oikeus ja velvollisuus estää sijoituspalveluyrityksen sellainen toiminta alueellaan, joka on menettelytapasääntöjen ja muiden oikeudellisten tai hallinnollisten säännösten vastaista, jotka on annettu yleisen edun vuoksi ja hätätilanteissa, sekä määrätä tähän liittyviä seuraamuksia; lisäksi vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on voitava tehtäviään hoitaessaan luottaa mahdollisimman läheiseen yhteistyöhön kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kanssa, erityisesti sen toiminnan osalta, joka tehdään palvelujen vapaan tarjoamisen puitteissa; kotijäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on oikeus saada tietoa vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta toimenpiteistä, jotka koskevat yritykselle määrättyä seuraamusta, tai sellaisen toiminnan rajoituksista, jotka viranomaiset ovat tehneet niiden sijoituspalveluyrityksien osalta, joille viranomaiset ovat myöntäneet toimiluvan, jotta ne voivat hoitaa toiminnan vakauden valvontaan liittyvät tehtävät tehokkaasti; tätä varten on syytä varmistaa, että kotijäsenvaltion ja vastaanottavan valtion toimivaltaiset viranomaiset toimivat yhteistyössä,
sijoittajien suojaamiseksi sekä arvopaperimarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi on syytä varmistaa liiketoimien avoimuus; sitä varten tässä direktiivissä säädettyjä säänneltyjä markkinoita koskevia sääntöjä sovelletaan sijoituspalveluyritysten lisäksi myös luottolaitoksiin kun ne toimivat markkinoilla,
sijoituspalveluja ja arvopapereita koskevissa neuvoston direktiiveissä tarkoitetuilla aloilla ilmenevien ongelmien tarkastelu sekä voimassa olevien toimenpiteiden soveltamisen että läheisemmän yhteistyön aikaansaamiseksi edellyttää kansallisten viranomaisten ja komission yhteistyötä komiteassa; tällaisen komitean perustaminen ei rajoita muita yhteistyön muotoja valvontaviranomaisten välillä tällä alalla, ja
tämän direktiivin yksityiskohtaisiin sääntöihin voi olla tarpeellista tehdä määräajoin teknisiä muutoksia sijoituspalvelujen alan uuden kehityksen huomioon ottamiseksi; komissio tekee tarpeelliset muutokset saatettuaan asian arvopaperimarkkinoiden alalla asetettavan komitean käsiteltäväksi,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
Määritelmät ja soveltamisala
1 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1) `sijoituspalvelulla` liitteen A osassa lueteltuja palveluja, jotka liittyvät kolmansille tarjottuihin liitteen B osassa lueteltuihin rahoitusvälineisiin;
2) `sijoituspalveluyrityksellä` oikeushenkilöä, jonka tavanomainen ammatti tai tavanomaista liiketoimintaa on sijoituspalvelujen ammattimainen tarjoaminen kolmansille.
Tätä direktiiviä sovellettaessa jäsenvaltiot voivat pitää sijoituspalveluyrityksinä myös yrityksiä, jotka eivät ole oikeushenkilöitä, jos:
- niiden oikeudellinen asema varmistaa kolmansien eduille suojan tason, joka vastaa oikeushenkilön tarjoamaa suojaa
ja
- ne ovat sellaisen toiminnan vakauden valvonnan alaisia, joka soveltuu niiden oikeudelliseen rakenteeseen.
Kuitenkin jos luonnolliset henkilöt tarjoavat kolmansille palveluja, jotka koskevat kolmansien osapuolten varojen tai arvopapereiden hallintaa, voidaan näitä henkilöitä pitää tämän direktiivin mukaisina sijoituspalveluyrityksinä ainoastaan jos ne muiden tässä direktiivissä ja direktiivissä 93/6/ETY asetettujen vaatimusten sitä rajoittamatta täyttävät seuraavat edellytykset:
- kolmansien omistusoikeuksia arvopapereiden ja kolmansille kuuluvien varojen osalta on suojattava erityisesti yrityksen tai sen omistajien maksukyvyttömyystilanteessa, takavarikon, korvauksen tai muun yrityksen tai sen omistajien velkojien toimien ollessa kyseessä,
- sijoituspalveluyrityksen on noudatettava sellaisia sääntöjä, joiden tarkoituksena on valvoa yrityksen ja sen omistajien vakavaraisuutta,
- yhden tai useamman kansallisen lainsäädännön mukaan siihen pätevän tilintarkastajan on tarkastettava sijoituspalveluyrityksen tilinpäätös,
- jos yrityksellä on vain yksi omistaja, tämän on otettava toiminnassaan huomioon sijoittajien suojaa koskevat säännökset yrityksen toiminnan päättyessä omistajan kuoleman tai toimintakyvyttömyyden tai muun vastaavan tapahtuman vuoksi.
Komissio laatii kertomuksen 31 päivään joulukuuta 1997 mennessä tämän kohdan toisen ja kolmannen alakohdan soveltamisesta ja ehdottaa tarvittaessa niihin muutoksia tai niiden poistamista.
Jos henkilö harjoittaa liitteen A osan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua toimintaa ja jos tätä toimintaa harjoitetaan ainoastaan sijoituspalveluyrityksen lukuun ja sen täysimääräisellä ja rajoittamattomalla vastuulla, tätä toimintaa pidetään sijoituspalveluyrityksen toimintana eikä kyseisen henkilön toimintana;
3) `luottolaitoksella` direktiivin 77/780/ETY (7) 1 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa määritelmän mukaista luottolaitosta, lukuun ottamatta kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja laitoksia;
4) `arvopapereilla`:
- osakkeita ja muita osakkeita vastaavia arvopapereita,
- joukkovelkakirjoja ja muita arvopaperisoituja velan muotoja, jotka ovat siirtokelpoisia pääomamarkkinoilla,
ja
- kaikkia muita arvopapereita, joilla tavallisesti käydään kauppaa ja jotka mahdollistavat sen, että näitä arvopapereita voi hankkia merkitsemällä tai vaihtamalla tai jotka mahdollistavat maksun käteisellä,
lukuun ottamatta maksuvälineitä;
5) `rahamarkkinavälineillä` sellaisten rahoitusvälineiden ryhmiä, joilla tavallisesti käydään kauppaa rahoitusmarkkinoilla;
6) `kotijäsenvaltiolla`:
a) kun sijoituspalveluyritys on luonnollinen henkilö, jäsenvaltiota, jossa sijaitsee sen hallinnollinen päätoimipaikka;
b) kun sijoituspalveluyritys on oikeushenkilö, jäsenvaltiota, jossa sijaitsee sen sääntömääräinen kotipaikka tai, jollei sillä ole kansallisen lainsäädännön mukaista kotipaikkaa, jäsenvaltiota, jossa sen hallinnollinen päätoimipaikka sijaitsee;
c) kun kyseessä ovat markkinat, jäsenvaltiota, jossa sijaitsee kaupan käyntipalveluja tarjoavan toimielimen kotipaikka tai, jollei sillä ole kansallisen lainsäädännön mukaista kotipaikkaa, jäsenvaltiossa, jossa sijaitsee tämän toimielimen hallinnollinen päätoimipaikka;
7) `vastaanottavalla jäsenvaltiolla` jäsenvaltiota, jossa sijoituspalveluyrityksellä on sivuliike tai jossa se tarjoaa palveluja;
8) `sivuliikkeellä` liiketoimipaikkaa, joka on sijoituspalveluyrityksen osa, joka ei ole oikeushenkilö ja joka tarjoaa sijoituspalveluja, joiden tarjoamista varten sijoituspalveluyritys on saanut toimiluvan; yhteen jäsenvaltioon perustettuja liiketoimipaikkoja pidetään yhtenä sivuliikkeenä niiden lukumäärästä riippumatta silloin, kun sijoituspalveluyrityksen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa;
9) `toimivaltaisilla viranomaisilla` viranomaisia, jotka jäsenvaltio nimeää 22 artiklan nojalla;
10) `määräomistusyhteydellä` suoraa tai välillistä omistusyhteyttä sijoituspalveluyrityksessä, kun tämä omistusyhteys on vähintään 10 prosenttia pääomasta tai äänioikeuksista tai jonka nojalla on mahdollista vaikuttaa huomattavasti sellaisen yrityksen johtamiseen, jossa määräomistusyhteys on.
Tätä määritelmää sovellettaessa 4 ja 9 artiklan sekä 9 artiklassa tarkoitettujen muiden omistusyhteyksien osalta otetaan huomioon direktiivin 88/627/ETY (8) 7 artiklassa tarkoitetut äänioikeudet;
11) `emoyrityksellä` direktiivin 83/349/ETY (9) 1 ja 2 artiklan määritelmän mukaista emoyritystä;
12) `tytäryrityksellä` direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan määritelmän mukaista tytäryritystä; myös mahdolliset tytäryrityksen tytäryritykset katsotaan näiden yritysten johdossa olevan emoyrityksen tytäryritykseksi;
13) `säännellyillä markkinoilla` liitteen B osassa tarkoitettujen rahoitusvälineiden markkinoita:
- jotka luetellaan sellaisen jäsenvaltion laatimassa 16 artiklassa tarkoitetussa listassa, joka on 1 artiklan 6 kohdan c alakohdassa määritelty kotijäsenvaltio,
- jotka toimivat säännöllisesti,
- joille on ominaista se, että toimivaltaisten viranomaisten antamissa tai hyväksymissä säännöksissä määritellään markkinoiden toiminnan edellytykset, markkinoille pääsyn edellytykset sekä direktiiviä 79/279/ETY sovellettaessa edellytykset, jotka koskevat kyseisessä direktiivissä asetettuja listalle ottamisen edellytyksiä ja jos kyseistä direktiiviä ei sovelleta, edellytykset, jotka rahoitusvälineiden on täytettävä, jotta niillä voitaisiin tehokkaasti käydä kauppaa markkinoilla,
- jotka edellyttävät, että kaikkia 20 ja 21 artiklassa asetettuja ilmoittamis- ja avoimuusvaatimuksia noudatetaan;
14) `määräysvallalla` direktiivin 83/349/ETY 1 artiklassa määriteltyä määräysvaltaa.
2 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin sijoituspalveluyrityksiin. Kuitenkin, ainoastaan tämän artiklan 4 kohtaa, 8 artiklan 2 kohtaa, 10 ja 11 artiklaa, 12 artiklan ensimmäistä kohtaa, 14 artiklan 3 ja 4 kohtaa sekä 15, 19 ja 20 artiklaa sovelletaan luottolaitoksiin, joiden toimintaa varten direktiivin 77/780/ETY ja 89/646/ETY mukaisesti myönnetty toimilupa kattaa yhden tai useamman tämän direktiivin liitteen A osassa luetelluista sijoituspalveluista.
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta:
a) direktiivin 73/239/ETY (10) 1 artiklassa tai direktiivin 79/267/ETY (11) 1 artiklassa määriteltyihin vakuutuslaitoksiin eikä direktiivissä 64/225/ETY (12) tarkoitettuihin jälleen- tai edelleenvakuutusta harjoittaviin yrityksiin;
b) yrityksiin, jotka tarjoavat sijoituspalveluja ainoastaan emoyritykselleen, tytäryrityksilleen tai emoyrityksensä toisille tytäryrityksille;
c) henkilöihin, jotka tarjoavat sijoituspalveluja, jos tätä toimintaa harjoitetaan varsinaisen ammattitoiminnan lisäksi ja jos tätä ammattitoimintaa sääntelevät lainsäädännön tai hallinnolliset säännökset tai ammattikunnan eettiset säännöt, eikä niissä kielletä tällaisen palvelun tarjoamista;
d) yrityksiin, joiden tarjoamat sijoituspalvelut muodostuvat ainoastaan työntekijöiden osallistumisjärjestelmien hallinnosta;
e) yrityksiin, joiden sijoituspalvelut koostuvat sekä b että d kohdassa tarkoitettujen palvelujen tarjoamisesta;
f) jäsenvaltioiden keskuspankkeihin ja muihin kansallisiin toimielimiin, jotka harjoittavat vastaavanlaista toimintaa ja muihin julkisiin toimielimiin, joiden tehtävänä on julkisen velan hoitaminen tai jotka osallistuvat julkisen velan hoitoon;
g) yrityksiin
- jotka eivät voi pitää hallussaan asiakkailleen kuuluvia varoja tai arvopapereita ja jotka tämän vuoksi eivät voi missään vaiheessa olla velkaa asiakkailleen,
ja
- jotka voivat tarjota ainoastaan sijoituspalveluja, jotka koostuvat arvopapereita ja yhteissijoituspalveluyrityksien osuuksia koskevien toimeksiantojen vastaanottamisesta ja välittämisestä,
ja
- jotka tarjotessaan kyseistä palvelua voivat antaa määräyksiä ainoastaan:
i) sijoituspalveluyrityksille, joille on myönnetty toimilupa tämän direktiivin mukaisesti;
ii) luottolaitoksille, joille on myönnetty toimilupa direktiivien 77/780/ETY ja 89/646/ETY mukaisesti;
iii) sijoituspalveluyritysten tai luottolaitosten sivuliikkeille, joille kolmas valtio on myöntänyt toimiluvan ja joiden on noudatettava toimivaltaisten viranomaisten arvioinnin mukaan vähintään yhtä tiukkoja toiminnan vakautta koskevia sääntöjä kuin tässä direktiivissä tai direktiivissä 89/646/ETY tai 93/6/ETY säädetään;
iv) yhteissijoitusyrityksille, joille on myönnetty jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti toimilupa myydä osuuksiaan yleisölle sekä näiden yritysten johtajille;
v) direktiivin 77/91/ETY (13) 15 artiklan 4 kohdassa määritellyille kiinteäpääomaisille sijoitusyhtiöille, joiden arvopaperit on otettu kaupankäynnin kohteeksi tai joilla käydään kauppaa säännellyillä markkinoilla jäsenvaltiossa;
ja
- joiden toimintaa ohjaavat kansallisella tasolla säännökset tai ammattikunnan eettiset säännöt;
h) yhteissijoitusyrityksiin riippumatta siitä, ovatko ne yhteensovitettu yhteisön tasolla, sekä näiden yritysten omaisuudenhoitajiin ja johtajiin;
i) henkilöihin, joiden pääasiallinen toiminta on käydä kauppaa keskenään raaka-aineilla tai tällaisten tuotteiden tuottajien tai ammattimaisten käyttäjien kanssa ja jotka tarjoavat sijoituspalveluja ainoastaan tällaisille tuottajille ja ammattimaisille käyttäjille, sikäli kuin se on tarpeen heidän pääasiallisen toimintansa kannalta;
j) yrityksiin, joiden sijoituspalvelut muodostuvat ainoastaan kaupan käynnistä omaan lukuun optio- ja termiinimarkkinoilla, tai yrityksiin, jotka käyvät kauppaa näiden markkinoiden muiden jäsenten lukuun tai suorittavat hinnan muodostusta näiden markkinoiden muiden jäsenten puolesta ja jotka samojen markkinoiden selvitysosapuolena toimivat jäsenet takaavat. Tällaisten yritysten sopimusten toteuttamisesta vastaavat samojen markkinoiden selvitysosapuolina toimivat jäsenet;
k) tanskalaisten eläkerahastojen perustamiin yhdistyksiin, joiden ainoana tavoitteena on hoitaa näiden yhdistysten jäseninä olevien eläkerahastojen varoja;
l) agenti di cambio -nimisiin toimielimiin, joiden toiminta ja tehtävät määritellään 7 päivänä maaliskuuta 1925 annetussa Italian kuninkaallisessa asetuksessa n:o 222 ja sen jälkeen annetuissa asetusta muuttavissa säännöksissä ja jotka voivat harjoittaa toimintaansa 2 päivänä tammikuuta 1991 annetun Italian lain N:o 19 artiklan nojalla.
3. Viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 ja sen jälkeen säännöllisin väliajoin komissio laatii kertomuksen 2 kohdan soveltamisesta liitteen A osan osalta ja ehdottaa tarvittaessa tämän direktiivin toimivuuden perusteella muutoksia soveltamisalan poikkeuksia koskeviin määritelmiin ja tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin palveluihin.
4. Tällä direktiivillä asetettuja oikeuksia ei uloteta palvelujen tarjoamiseen, jos osapuoli on valtio, keskuspankki tai muu jäsenvaltion kansallinen toimielin, joka hoitaa samankaltaisia tehtäviä raha-asioita, valuuttakursseja, julkista velkaa koskevan politiikan tai kyseisen jäsenvaltion varantopolitiikan yhteydessä.
II OSASTO
Toiminnan aloittamisen edellytykset
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä sellaisilta sijoituspalveluyrityksiltä toimilupaa, joiden kotijäsenvaltio se on. Tämän luvan myöntävät jäsenvaltion sellaiset toimivaltaiset viranomaiset, jotka jäsenvaltio on nimennyt tähän tehtävään 22 artiklan mukaisesti. Toimiluvassa on nimenomaisesti mainittava ne liitteen A osassa tarkoitetut sijoituspalvelut, joita yrityksellä on lupa tarjota. Toimilupa voi myös kattaa yhden tai useamman liitteen C osassa tarkoitetuista liitännäispalveluista. Tässä direktiivissä tarkoitettua toimilupaa ei voida missään tapauksessa myöntää sellaisia palveluja varten, joita tarkoitetaan liitteen C osassa.
2. Jäsenvaltion on vaadittava,
- että sellaisen sijoituspalveluyrityksen hallinnollinen päätoimipaikka, joka on oikeushenkilö ja jolla on kotipaikka kansallisen lainsäädännön mukaan, on samassa jäsenvaltiossa kuin kotipaikka,
- että muiden sijoituspalveluyritysten hallinnollinen päätoimipaikka on siinä jäsenvaltiossa, joka on myöntänyt sille toimiluvan ja jossa se tosiasiallisesti harjoittaa toimintaansa.
3. Rajoittamatta kansallisessa lainsäädännössä asetettujen muiden yleisten edellytysten soveltamista, toimivaltaiset viranomaiset eivät saa myöntää toimilupaa:
- jollei sijoituspalveluyrityksellä ole, ottaen huomioon kyseisen sijoituspalveluyrityksen luonne, riittävästi alkupääomaa direktiivissä 93/6/ETY säädettyjen sääntöjen mukaisesti,
- jolleivät henkilöt, jotka tosiasiallisesti johtavat sijoituspalveluyrityksen toimintaa, ole hyvämaineisia ja riittävän kokeneita.
Yrityksen toiminnan suuntaviivoista päättää vähintään kaksi henkilöä, jotka täyttävät edellä mainitut edellytykset. Kuitenkin jos asianmukaisilla järjestelyillä varmistetaan, että päästään vastaavaan tulokseen erityisesti 1 artiklan 2 alakohdan kolmannen alakohdan viimeisessä luetelmakohdassa säädetyissä tapauksissa, toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää toimiluvan sijoituspalveluyrityksille, jotka ovat luonnollisia henkilöitä tai ottaen huomioon näiden luonteen tai toiminnan määrän, sijoituspalveluyrityksille, jotka ovat oikeushenkilöitä, silloin kun näitä yrityksiä johtavat yksittäiset luonnolliset henkilöt perussääntöjen ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
4. Jäsenvaltioiden on lisäksi vaadittava, että toimilupia koskevissa hakemuksissa on oltava liitteenä toimintaohjelma, jossa osoitetaan nimenomaisesti aiotun toiminnan laatu sekä kyseisen sijoituspalveluyrityksen organisaatiorakenne.
5. Hakijalle on ilmoitettava kuuden kuukauden kuluessa täydellisen hakemuksen jättämisestä, onko toimilupa myönnetty. Jos toimilupa evätään, on tämä perusteltava.
6. Sijoituspalveluyritys voi aloittaa toimintansa välittömästi sen jälkeen, kun toimilupa on myönnetty.
7. Toimivaltaiset viranomaiset voivat peruuttaa sijoituspalveluyritykselle myönnetyn toimiluvan tämän direktiivin mukaisesti ainoastaan jos sijoituspalveluyritys:
a) ei käytä toimilupaa 12 kuukauden aikana, kieltäytyy nimenomaisesti siitä tai on lopettanut sijoituspalvelujen tarjoamisen enemmän kuin kuusi kuukautta aikaisemmin, jollei kyseinen jäsenvaltio ole määrännyt, että näissä tapauksissa toimilupa raukeaa;
b) on saanut toimiluvan valheellisen ilmoituksen perusteella tai muin epärehellisin keinoin;
c) ei enää täytä toimiluvan myöntämisen edellytyksiä;
d) ei enää täytä direktiivin 93/6/ETY säännöksiä;
e) on vakavalla ja järjestelmällisellä tavalla rikkonut 10 ja 11 artiklan mukaisesti annettuja säännöksiä;
f) kuuluu muihin sellaisiin tapauksiin, joissa kansallisen lainsäädännön mukaan säädetään peruuttamisesta.
4 artikla
Toimivaltaiset viranomaiset eivät saa myöntää toimilupaa sijoituspalveluyritysten toiminnan aloittamista varten ennen kuin niille on ilmoitettu osakkeenomistajien tai jäsenten henkilöllisyys, riippumatta siitä ovatko ne suoraan tai välillisesti osakkeenomistajia tai jäseniä, luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, joilla on määräomistusyhteys, sekä näiden omistusyhteyksien määrä.
Toimivaltaisten viranomaisten on evättävä toimilupa, jos, ottaen huomioon tarve varmistaa sijoituspalveluyrityksen järkevä ja vakaa hoito, ne eivät ole vakuuttuneita edellä mainittujen osakkeenomistajien tai jäsenten sopivuudesta.
5 artikla
Jos kyse on sellaisen sijoituspalveluyrityksen sivuliikkeestä, jolla on kotipaikka yhteisön ulkopuolella ja sivuliike on aloittamassa toimintaansa tai harjoittaa jo sitä, jäsenvaltiot eivät saa soveltaa näihin sivuliikkeisiin säännöksiä, jotka johtavat suotuisampaan kohteluun kuin sen sijoituspalveluyrityksen sivuliikkeiden, joilla on kotipaikka jäsenvaltioissa.
6 artikla
Toisen jäsenvaltion, jota asia koskee, toimivaltaisia viranomaisia on kuultava edeltä käsin sellaisen sijoituspalveluyrityksen toimiluvan osalta:
- joka on toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen sijoituspalveluyrityksen tai luottolaitoksen tytäryritys,
- joka on toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen sijoituspalveluyrityksen tai luottolaitoksen emoyrityksen tytäryritys,
tai
- jossa määräysvaltaa käyttävät samat luonnolliset tai oikeushenkilöt, jotka käyttävät määräysvaltaa toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneessa sijoituspalveluyrityksessä tai luottolaitoksessa.
III OSASTO
Suhteet kolmansiin maihin
7 artikla
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava komissiolle:
a) toimiluvan myöntämisestä sellaiselle suoraan tai välillisesti omistetulle tytäryritykselle, jonka emoyritykseen sovelletaan kolmannen maan lakia;
b) jos tällainen emoyritys hankkii sellaisen osuuden yhteisön sijoituspalveluyrityksestä, että jälkimmäisestä tulee sen tytäryritys.
Kummassakin tapauksessa komissio antaa neuvostolle tiedon siihen asti, kunnes neuvosto asettaa komission ehdotuksesta arvopapereita käsittelevän komitean.
Milloin toimilupa myönnetään suoraan tai välillisesti omistetulle tytäryritykselle, jonka emoyrityksistä yhteen tai useampaan sovelletaan kolmannen maan lakia, toimivaltaisten viranomaisten on eriteltävä yritysryhmän rakenne komissiolle osoitettavassa ilmoituksessa.
2. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tieto niistä yleisistä vaikeuksista, joita niiden sijoituspalveluyritykset kohtaavat sijoittautumisen tai palvelujen tarjoamisen yhteydessä kolmannessa maassa.
3. Komissio laatii ensimmäisen kerran viimeistään kuusi kuukautta ennen tämän direktiivin voimaantuloa ja sen jälkeen määräajoin kertomuksen yhteisön sijoituspalveluyritysten kohtelusta kolmansissa maissa 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen seikkojen osalta niiden sijoittautuessa tai tarjotessa sijoituspalveluja sekä hankkiessa omistusyhteyksiä kolmannen maan sijoituspalveluyrityksissä. Komissio toimittaa nämä kertomukset, joihin liitetään tarvittaessa aiheelliset ehdotukset neuvostolle.
4. Jos komissio havaitsee joko 3 kohdassa tarkoitettujen kertomusten tai muiden tietojen perusteella, että jokin kolmas maa ei myönnä yhteisön sijoituspalveluyritykselle yhtä tehokasta markkinoille pääsyä kuin yhteisö on myöntänyt tuon kolmannen maan sijoituspalveluyrityksille, komissio voi tehdä neuvostolle ehdotuksia aiheellisista valtuuksista neuvottelujen käymiseksi vertailukelpoisten kilpailumahdollisuuksien aikaansaamiseksi yhteisön sijoituspalveluyrityksille. Neuvosto päättää asiasta määräenemmistöllä.
5. Jos komissio havaitsee joko 3 kohdassa tarkoitettujen kertomusten tai muiden tietojen perusteella, että yhteisön sijoituspalveluyritys ei saa kolmannessa maassa sellaista kansallista kohtelua, joka tarjoaisi samat kilpailumahdollisuudet kuin kotimaisilla sijoituspalveluyrityksillä on, ja että tehokkaan markkinoille pääsyn edellytyksiä ei ole täytetty, komissio voi aloittaa neuvottelut tilanteen korjaamiseksi.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa tilanteessa voidaan neuvottelujen aloittamisen ohella myös sellaisessa direktiivissä säädettyä menettelyä noudattaen, jonka mukaan neuvosto asettaa 1 kohdassa tarkoitetun komitean, päättää milloin tahansa, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on rajoitettava tai lykättävä ratkaisun tekemistä sellaisista vireillä olevista tai vireille tulevista toimilupahakemuksista ja omistusyhteyksien hankinnasta, joissa hakijana on suoraan tai välillisesti kolmannen maan lain alaisuuteen kuuluvien emoyritys. Tässä tarkoitetut toimenpiteet eivät saa olla voimassa kauempaa kuin kolme kuukautta.
Neuvottelun tuloksista riippuen neuvosto voi, ennen kuin edellä mainittu kolmen kuukauden aika on kulunut, päättää komission ehdotuksesta määräenemmistöllä toimenpiteiden jatkamisesta.
Rajoituksia tai lykkäystä ei sovelleta, kun yhteisössä asianmukaisen toimiluvan saanut sijoituspalveluyrityksen tytäryritys tai sen tytäryritys perustaa tytäryrityksen tai hankkii omistusyhteyden yhteisön sijoituspalveluyrityksessä.
6. Jos komissio havaitsee, että jokin 4 ja 5 kohdassa tarkoitettu tilanne on olemassa, jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä ilmoitettava sille:
a) sellaisen suoraan tai välillisesti omistetun tytäryrityksen toimilupahakemuksesta, jonka yhteen tai useampaan emoyritykseen sovelletaan kyseessä olevan kolmannen maan lakia;
b) jäsenvaltiolle 9 artiklan mukaisesti ilmoitetusta tällaisen yrityksen suunnitelmasta hankkia sellaisen omistusyhteyden yhteisön sijoituspalveluyrityksestä, että jälkimmäisestä tulisi sen tytäryritys.
Tämä ilmoittamisvelvollisuus lakkaa, kun 4 tai 5 kohdassa tarkoitetun kolmannen maan kanssa tehdään sopimus tai kun 5 kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet lakkaavat olemasta voimassa.
7. Tämän artiklan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden on oltava niiden yhteisön velvoitteiden mukaisia, jotka johtuvat sijoituspalveluyrityksen toiminnan aloittamista ja harjoittamista koskevista kahden- tai monenvälisistä kansainvälisistä sopimuksista.
IV OSASTO
Toiminnan harjoittamisen edellytykset
8 artikla
1. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että sijoituspalveluyritys, jolle ne ovat myöntäneet toimiluvan, on jatkuvasti 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen edellytysten mukainen.
2. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että sijoituspalveluyritys, jolle ne ovat myöntäneet toimiluvan, on direktiivissä 93/6/ETY säädettyjen sääntöjen mukainen.
3. Sijoituspalveluyrityksen toiminnan vakauden valvonnasta vastaavat kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset riippumatta siitä, perustaako sijoituspalveluyritys sivuliikkeen vai tarjoaako se palveluja toisessa jäsenvaltiossa vai ei, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten tämän direktiivien säännösten soveltamista, jotka antavat toimivallan vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisille.
9 artikla
1. Jäsenvaltioiden on määrättävä, että sen henkilön, joka aikoo suoraan tai välillisesti hankkia määräomistusyhteyden sijoituspalvelusyrityksessä, on ilmoitettava siitä ensin toimivaltaisille viranomaisille ilmaisemalla samalla omistusyhteyksien määrä. Tämän henkilön on myös ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille, jos hän aikoo kasvattaa määräomistusyhteyttään siten, että hänen hallussaan olevien äänioikeuksien osuus tai osuus pääomasta ylittää 20, 33 tai 50 prosenttia tai enemmänkin siten, että sijoituspalveluyrityksestä tulee sen tytäryritys.
Toimivaltaisten viranomaisten on kolmen kuukauden kuluessa ensimmäisessä alakohdassa säädetyn ilmoituksen päivämäärästä ilmoitettava vastustavansa tällaista suunnitelmaa, jos ne eivät pidä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua henkilöä riittävän soveltuvana ottaen huomioon sijoituspalveluyrityksen järkevän ja vakaan hoidon. Jos toimivaltaiset viranomaiset eivät vastusta suunnitelmaa, ne voivat vahvistaa määräajan, jonka kuluessa suunnitelma on toteutettava.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitetun omistusyhteyden haltija on sijoituspalveluyritys, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa tai joka on sellaisen sijoituspalveluyrityksen emoyritys, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, tai henkilö, joka käyttää määräysvaltaa sellaisessa sijoituspalveluyrityksessä, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, ja jos tämän omistusyhteyden hankkimisen seurauksena kyseisestä yrityksestä tulee hankkijan tytäryritys tai sen määräysvallan alainen, on hankintaa arvioitava 6 artiklassa tarkoitetun ennakolta tapahtuneen kuulemismenettelyn perusteella.
3. Jäsenvaltioiden on määrättävä, että henkilöiden, jotka aikovat luovuttaa suoraan tai välillisesti omistusyhteyden sijoituspalveluyrityksessä, on ilmoitettava tästä ennakkoon toimivaltaisille viranomaisille ja ilmoitettava omistusyhteyden määrä. Tällaisen henkilön on myös ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille, aikooko hän vähentää omistusyhteyttään siten, että hänen hallussaan olevien äänioikeuksien osuus tai osuus pääomasta on alle 20, 33 tai 50 prosenttia tai siten, että sijoituspalveluyritys ei enää ole hänen tytäryrityksensä.
4. Saadessaan tietää sellaisista pääomansa omistusyhteyksien hankinnoista tai luovuttamisista, jotka aiheuttavat sen, että omistusyhteydet kasvavat yli 1 ja 3 kohdassa tarkoitettujen kynnysten tai vähenevät niiden alle, on sijoituspalveluyritysten ilmoitettava tästä toimivaltaisille viranomaisille.
Lisäksi sijoituspalveluyritysten on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille vähintään kerran vuodessa sellaisten osakkeenomistajien tai jäsenten henkilöllisyys, joilla on määräomistusyhteyksiä sekä näiden omistusyhteyksien määrän sen mukaisesti, kuin ne esitetään osakkeenomistajien ja jäsenten vuosikokouksissa tai niiden tietojen mukaisesti, jotka saadaan pörssilistalla listattujen yrityksiin sovellettavien säännösten mukaisesti.
5. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että jos 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden vaikutusvalta saattaa estää sijoituspalveluyrityksen järkevän ja vakaan hoidon, toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava aiheelliset toimenpiteet tämän tilanteen korjaamiseksi. Nämä toimenpiteet voivat olla erityisesti kieltotoimenpiteitä, johtajiin tai hallinnosta vastaaviin henkilöihin kohdistuvia seuraamuksia tai kyseisten osakkeenomistajien tai jäsenten osakkeisiin tai osuuksiin liittyvien äänioikeuksien käyttämisen kieltämisiä.
Vastaavia toimenpiteitä sovelletaan sellaisiin henkilöihin, jotka eivät noudata 1 kohdassa säädettyä ennakolta annettavien tietojen antamisvelvollisuutta. Jos omistusyhteys hankitaan toimivaltaisten viranomaisten vastustuksesta huolimatta, jäsenvaltioiden on määrättävä, riippumatta muista mahdollisesti määrättävistä seuraamuksista, vastaavien äänioikeuksien käyttämättä jättämisestä, annettujen äänten mitättömyydestä tai niiden mitätöinnin mahdollisuudesta.
10 artikla
Kotijäsenvaltion on laadittava toiminnan vakautta koskevat säännöt, joita sijoituspalveluyritysten on aina noudatettava. Näissä säännöissä on erityisesti vaadittava, että:
- sijoituspalveluyrityksellä on järkevät hallinnolliset ja tilinpitomenettelyt, valvonta- ja turvallisuusjärjestelyt automaattisessa tietojenkäsittelyssä sekä riittävät sisäiset valvontamenettelyt, joihin kuuluvat nimenomaisesti yrityksen työntekijöiden henkilökohtaisia toimia koskevat järjestelyt,
- sijoituspalveluyritys tekee tarvittavat järjestelyt sijoittajille kuuluvien arvopapereiden osalta näiden omistusoikeuden suojaamiseksi erityisesti silloin, kun sijoituspalveluyritys joutuu selvitystilaan, ja sen estämiseksi, että sijoituspalveluyritys käyttää sijoittajien arvopapereita omaan lukuunsa ilman sijoittajien lupaa,
- sijoituspalveluyritys toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet sijoittajille kuuluvien varojen osalta näiden oikeuksien suojaamiseksi ja estää, lukuun ottamatta luottolaitoksia, sen että sijoituspalveluyritys käyttää sijoittajien varoja omaan lukuunsa,
- sijoituspalveluyritys huolehtii, että suoritetuista toimista pidetään sikäli riittävää rekisteriä, että kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat seurata, että niitä toiminnan vakauden valvontaa koskevia sääntöjä noudatetaan, joita yritykset ovat velvollisia soveltamaan; tällaisia rekistereitä on säilytettävä toimivaltaisten viranomaisten määräämä aika,
- sijoituspalveluyrityksen on oltava rakenteeltaan sellaisia ja siten järjestäytyneitä, että riskit, jotka saattavat aiheutua sen asiakkaille yrityksen ja sen asiakkaiden tai sen itse asiakkaiden välisistä eturistiriidoista, voidaan rajoittaa mahdollisimman pieniksi. Kuitenkaan hallintoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt sivuliikkeen perustamisen yhteydessä eivät saa olla ristiriidassa eturistiriitoja koskevien kotijäsenvaltion säätämien menettelytapasääntöjen kanssa.
11 artikla
1. Jäsenvaltion on laadittava menettelytapaohjeet, joita sijoituspalveluyritysten on jatkuvasti noudatettava. Näiden sääntöjen on pantava täytäntöön ainakin jäljempänä luetelluissa luetelmakohdissa esitetyt periaatteet ja niitä on sovellettava tavalla, jossa otetaan huomioon sen henkilön ammattiasema, jolle palveluja tarjotaan. Jäsenvaltiot soveltavat näitä sääntöjä tarvittaessa myös liitteen C osassa tarkoitettuihin lisäpalveluihin. Nämä periaatteet velvoittavat:
- sijoituspalveluyrityksen toimimaan liiketoimia harjoittaessaan rehdisti ja oikeudenmukaisesti asiakkaidensa etujen ja markkinoiden lahjomattomuuden hyväksi,
- sijoituspalveluyrityksen toimimaan asianmukaisen pätevästi, huolellisesti ja tarmokkaasti asiakkaidensa etujen ja markkinoiden lahjomattomuuden hyväksi,
- että sijoituspalveluyrityksellä on tarvittavat voimavarat ja menettelyt, jotta se voisi hoitaa oikein liiketoimiaan, ja että se käyttää näitä tehokkaasti,
- että sijoituspalveluyritys hankkii asiakkailtaan tietoja, jotka koskevat heidän taloudellista tilannettaan, sijoittamiskokemusta sekä pyydettyjä palveluja koskevia tavoitteita,
- että sijoituspalveluyritys toimittaa asianmukaisella tavalla tietoja, jotka ovat tarpeen neuvotteluissa niiden asiakkaiden kanssa,
- että sijoituspalveluyritys yrittää välttää eturistiriitoja ja, silloin kun ne eivät ole vältettävissä, varmistaa, että sen asiakkaita kohdellaan oikeudenmukaisesti,
- että sijoituspalveluyritys noudattaa kaikkia sen liiketoimintaan sovellettavia säännöksiä siten, että sen asiakkaiden etuja ja markkinoiden lahjomattomuutta edistetään.
2. Käytännesääntöjen täytäntöönpanosta ja niiden noudattamisen valvonnasta vastaa se jäsenvaltio, jossa palvelut tarjotaan, tämän kuitenkaan rajoittamatta sellaisten päätösten soveltamista, jotka tehdään käytännesääntöjen yhdenmukaistamisen yhteydessä.
3. Jos sijoituspalveluyritys toteuttaa toimeksiannon 1 kohdassa tarkoitettujen sääntöjen soveltamiseksi, sijoittajan ammattinimikkeen perusteita arvioidaan suhteessa sijoittajaan, jolta toimeksianto on lähtöisin riippumatta siitä, antoiko sijoittaja itse suoraan toimeksiannon vai välillisesti sellaisen sijoituspalveluyrityksen välityksellä, joka tarjoaa liitteen A osan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua palvelua.
12 artikla
Ennen kuin sijoituspalveluyritys ryhtyy liikesuhteeseen sijoittajien kanssa, sen on ilmoitettava näille, mitä korvausrahastoa tai vastaavaa suojaa sovelletaan aiottuihin toimiin, mitä suojaa mitkä tahansa muut järjestelmät tarjoavat tai onko ylipäänsä olemassa mitään rahastoa tai korvausjärjestelmää.
Neuvosto panee merkille komission lausunnon, että se toimittaa 31 päivään heinäkuuta 1993 mennessä neuvostolle ehdotukset sijoituspalveluyritysten liiketoimien korvausjärjestelmien yhdenmukaistamisesta. Neuvosto toteuttaa toimenpiteet näiden ehdotusten perusteella mahdollisimman nopeasti tarkoituksena saada ehdotetut järjestelmät voimaan samana päivänä kuin tämä direktiivi tulee voimaan.
13 artikla
Tämä direktiivi ei estä sellaisia sijoituspalveluyrityksiä, joille on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, mainostamasta palvelujaan kaikin mahdollisin tiedonvälityksen keinoin vastaanottavassa jäsenvaltiossa, jos ne noudattavat yleisen edun vuoksi annettuja tämän mainonnan muotoa ja sisältöä koskevia sääntöjä.
V OSASTO
Sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus
14 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että sijoituspalveluyritys, jolle toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat myöntäneet toimiluvan tai jota toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset valvovat tämän direktiivin mukaisesti, saa tarjota sijoituspalveluja ja muita liitteen C osassa lueteltuja palveluja niiden alueella 17, 18 ja 19 artiklan mukaisesti joko perustamalla sivuliikkeen tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella edellyttäen, että näiden palvelujen tarjoamiseen on toimilupa.
Tämä direktiivi ei vaikuta vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaan, joka koskee sellaisten yhteissijoitusyritysten osuuksia, joihin ei sovelleta direktiiviä 85/611/ETY (14).
2. Jäsenvaltiot eivät saa edellyttää, että sivuliikkeen perustaminen tai 1 kohdassa tarkoitettujen palvelujen tarjoaminen edellyttää toimilupaa tai perustamispääomaa tai muita vaikutuksiltaan vastaavia toimenpiteitä.
3. Jäsenvaltio voi vaatia, että 1 kohdassa tarkoitettuihin palveluihin liittyvät liiketoimet on, silloin kun ne täyttävät kaikki jäljempänä esitetyt vaatimukset, suoritettava säännellyillä markkinoilla, siten että:
- sijoittajan tavanomaisen asuinpaikan on oltava kyseisessä jäsenvaltiossa tai hänen on oltava sijoittautunut sinne,
- sijoituspalveluyrityksen on suoritettava tällaiset liiketoimet pääasiallisen toimipaikan tai tässä jäsenvaltiossa sijaitsevan sivuliikkeen välityksellä tai palvelujen vapaan tarjoamisen yhteydessä kyseisessä jäsenvaltiossa,
- liiketoimen on tapahduttava sellaisen välineen välityksellä, jolla käydään kauppaa säännellyillä markkinoilla kyseisessä jäsenvaltiossa.
4. Jos jäsenvaltio soveltaa 3 kohtaa, sen on annettava sellaisille sijoittajille, joiden tavanomainen asuinpaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa tai jotka ovat sijoittautuneet sinne, lupa poiketa 3 kohdassa asetetusta velvollisuudesta ja harjoittaa 3 kohdassa tarkoitettuja liiketoimia säänneltyjen markkinoiden ulkopuolella kyseisessä jäsenvaltiossa. Jäsenvaltiot voivat edellyttää, että tämän oikeuden käyttämiseen tarvitaan nimenomainen lupa, ottaen huomioon sijoittajien erilaiset tarpeet suojaan sekä erityisesti ammattimaisten sijoittajien ja yhteisösijoittajien kyky toimia omien etujensa mukaisesti. Tämä lupa on aina voitava antaa edellytyksin, jotka eivät vaaranna sijoittajien toimeksiantojen nopeaa toteuttamista.
5. Komissio antaa tiedon 3 ja 4 kohdan säännösten toiminnasta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 ja tarvittaessa ehdottaa niihin muutoksia.
15 artikla
1. Vastaanottavan jäsenvaltion on huolehdittava, että sellaiset sijoituspalveluyritykset, joille niiden kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat myöntäneet toimiluvan tarjota liitteen A osan 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoitettuja palveluja, voivat vastaanottavissa jäsenvaltioissa tulla joko suoraan tai välillisesti sellaisten säänneltyjen markkinoiden jäseniksi, joilla tarjotaan vastaavia palveluja, tai päästä joko suoraan tai välillisesti säännellyille markkinoille sekä tulla jäseniksi maksu- ja toimitusjärjestelmiin, joita siellä tarjotaan säänneltyjen markkinoiden jäsenille, tämän kuitenkaan rajoittamatta 14 artiklassa tarkoitetun sijoittautumisoikeuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden käyttämistä.
Jäsenvaltioiden on kumottava kaikki sellaiset kansalliset säännöt tai lait taikka säänneltyjä markkinoita koskevat säännöt, jotka rajoittavat näille markkinoille pääsevien henkilöiden lukumäärää. Jos pääsyä säännellyille markkinoille rajoitetaan markkinoiden oikeudellisen rakenteen tai teknisen kapasiteetin nojalla, kyseisen jäsenvaltion on huolehdittava, että markkinoiden rakennetta ja kapasiteettia jatkuvasti mukautetaan.
2. Säänneltyjen markkinoiden jäsenyys tai pääsy niille riippuu siitä, noudattavatko sijoituspalveluyritykset pääoman riittävyyttä koskevia vaatimuksia ja valvovatko kotijäsenvaltiot pääoman riittävyyttä direktiivin 93/6/ETY mukaisesti.
Vastaanottavalla jäsenvaltiolla on oikeus asettaa muita pääomaa koskevia lisävaatimuksia ainoastaan asioissa, jotka eivät kuulu kyseisen direktiivin soveltamisalaan.
Pääsyssä säännellyille markkinoille, niiden jäseneksi tulossa tai oltaessa niiden jäsenenä on noudatettava säänneltyjä markkinoita koskevia sääntöjä säänneltyjen markkinoiden muodostamisessa ja hallinnossa sekä markkinoilla tapahtuvia liiketoimia koskevia sääntöjä sekä markkinoilla tai niiden yhteydessä toimivaa henkilöstöä koskevia ammatillisia vaatimuksia sekä toimituksia ja maksuja koskevien sääntöjen mukaisesti. Näiden sääntöjen ja menettelyjen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt voidaan hyväksyä asianmukaisella tavalla muun muassa sen varmistamiseksi, että niistä johtuvia velvollisuuksia noudatetaan, kuitenkin siten, että noudatetaan 28 artiklaa.
3. Edellä 1 kohdassa asetetun velvollisuuden täyttämiseksi vastaanottavien jäsenvaltioiden on tarjottava mainitussa kohdassa tarkoitetuille sijoituspalveluyrityksille mahdollisuus tulla säänneltyjen markkinoiden jäseneksi tai päästä niille joko:
- suoraan perustamalla sivuliike vastaanottavaan jäsenvaltioon, tai
- välillisesti perustamalla tytäryritys vastaanottavaan jäsenvaltioon tai hankkimalla vastaanottavassa jäsenvaltiossa sellaisen olemassa olevan yrityksen, joka on jo näiden markkinoiden jäsen tai jolla on pääsy niille.
Kuitenkin ne jäsenvaltiot, jotka soveltavat tämän direktiivin antamishetkellä lainsäädäntöä, joka ei salli luottolaitosten tulla säänneltyjen markkinoiden jäseniksi tai niiden pääsyä näille markkinoille, jollei niillä ole erityistytäryritystä, voivat edelleen soveltaa 31 päivään joulukuuta 1996 samaa velvoitetta syrjimättömällä tavalla toisesta jäsenvaltiosta oleviin luottolaitoksiin, jos on kyse pääsystä näille säännellyille markkinoille.
Espanjan kuningaskunta, Helleenien tasavalta ja Portugalin tasavalta voivat pidentää tätä aikaa 31 päivään joulukuuta 1999. Vuotta ennen kyseistä ajankohtaa komissio laatii kertomuksen ottaen huomioon tämän artiklan soveltamisesta saadut kokemukset ja tekee tarvittaessa ehdotuksen. Neuvosto voi päättää ehdotuksen pohjalta määräenemmistöllä tarkastella uudelleen näitä järjestelyjä.
4. Jollei 1, 2 ja 3 kohdassa toisin säädetä, 1 kohdassa tarkoitetut sijoituspalveluyritykset voivat tulla vastaanottavan jäsenvaltion säänneltyjen markkinoiden jäseniksi tai päästä niille samoin edellytyksin ilman, että niiden on oltava vastaanottavaan jäsenvaltioon sijoittautuneita, jos nämä markkinat toimivat ilman fyysisen läsnäolon vaatimusta. Jotta näistä sijoitusyrityksistä tulisi vastaanottavan jäsenvaltion säänneltyjen markkinoiden jäseniä tai ne pääsisivät säännellyille markkinoille tämän kohdan mukaisesti, kotijäsenvaltion on tehtävä mahdolliseksi se, että tämän alueella tarjotaan tätä varten asianmukaiset keinot.
5. Tämä artikla ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen antaa lupa uusien markkinoiden perustamiseen tai niiden kieltämiseen alueellaan.
6. Tämä artikla ei vaikuta:
- Saksan liittotasavallassa Kursmaklereista annettuihin säännöksiin, tai
- Alankomaissa hoekmannien toimintaan liittyviin säännöksiin.
16 artikla
Kunkin jäsenvaltion on laadittava vastavuoroista tunnustamista ja tämän direktiivin soveltamista varten luettelo säännellyistä markkinoista, joiden kotijäsenvaltio se on ja jotka noudattavat sen säännöksiä, sekä annettava tämä luettelo tiedoksi sekä näiden säänneltyjen markkinoiden järjestelmää ja toimintaa koskevat säännöt muille jäsenvaltioille ja komissiolle. Samalla tavalla on ilmoitettava kaikista edellä mainittuun luetteloon tai sääntöihin tehdyistä muutoksista. Komissio julkaisee säänneltyjä markkinoita koskevat luettelot ja pitää niitä ajan tasalla Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä vähintään kerran vuodessa.
Komissio laatii kertomuksen 31 päivään joulukuuta 1996 mennessä näin saatujen tietojen perusteella ja tarvittaessa ehdottaa muutoksia tässä direktiivissä tarkoitettujen säänneltyjen markkinoiden määritelmään.
17 artikla
1. Edellä 3 artiklassa säädettyjen edellytysten lisäksi sijoituspalveluyrityksen, joka haluaa perustaa sivuliikkeen toisen jäsenvaltion alueelle, on ilmoitettava siitä kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että sijoituspalveluyrityksen, joka haluaa perustaa sivuliikkeen toisen jäsenvaltion alueelle, on esitettävä 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen yhteydessä seuraavat tiedot:
a) jäsenvaltio, jonka alueelle se aikoo perustaa sivuliikkeen;
b) toimintasuunnitelma, jossa esitetään erityisesti aiotun toiminnan muodot ja sivuliikkeen organisatorinen rakenne;
c) vastaanottavassa jäsenvaltiossa osoite, josta asiakirjoja on mahdollista saada;
d) sivuliikkeen hoitamisesta vastuussa olevien nimet.
3. Jollei kotijäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla ole syytä epäillä sijoituspalveluyrityksen hallinnollisten rakenteiden tai taloudellisen tilanteen riittävyyttä, ottaen huomioon kyseiset suunnitelmat, viranomaisten on kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun ne ovat saaneet 2 kohdassa tarkoitetut tiedot, toimitettava nämä tiedot vastaanottavan valtion toimivaltaisille viranomaisille ja ilmoitettava siitä kyseiselle sijoituspalveluyritykselle.
Niiden on myös ilmoitettava sivuliikkeen sijoittajien suojaksi tarkoitetuista korvausjärjestelmistä.
Jos kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset kieltäytyvät toimittamasta 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, niiden on perusteltava kieltäytymisensä kyseiselle sijoituspalveluyritykselle kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut kaikki tiedot. Kieltäytymiseen tai vastaamattomuuteen voi hakea muutosta kotijäsenvaltion tuomioistuimissa.
4. Ennen kun sijoituspalveluyrityksen sivuliike aloittaa toimintansa, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat kahden kuukauden kuluessa siitä, kun ne ovat saaneet 3 kohdassa tarkoitetut tiedot, järjestää sijoituspalveluyrityksen tarkastuksen 19 artiklan mukaisesti ja tarvittaessa esittää ne edellytykset, mukaan lukien menettelytapasäännöt, joiden mukaisesti yleisen edun vuoksi tätä toimintaa voidaan harjoittaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
5. Vastaanottavan jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten annettua ilmoituksen tai, jollei tällaista tietoa saada, 4 kohdassa säädetyn ajanjakson päätyttyä, sivuliike voidaan perustaa ja se voi aloittaa toimintansa.
6. Jos 2 kohdan b, c ja d alakohdan mukaisesti toimitetut tiedot muuttuvat, sijoituspalveluyrityksen on ilmoitettava kirjallisesti muutoksesta sekä kotijäsenvaltion että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille viimeistään kuukautta ennen muutoksen toteutumista siten, että kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat päättää muutoksesta 3 kohdan mukaisesti ja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset 4 kohdan mukaisesti.
7. Jos 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti ilmoitetut tiedot muuttuvat, kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava siitä vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisille.
18 artikla
1. Sijoituspalveluyrityksen, joka aikoo harjoittaa liiketoimintaa toisen jäsenvaltion alueella ensimmäistä kertaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, on ilmoitettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille seuraavat tiedot:
- jäsenvaltio, jossa se aikoo toimia,
- toimintasuunnitelma, jossa esitetään erityisesti sijoituspalvelu tai sijoituspalvelut, joita se aikoo tarjota.
2. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden kuluessa 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen saamisesta toimitettava ne vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Sijoituspalveluyritys voi siten aloittaa kyseisen sijoituspalvelun tai kyseisten sijoituspalvelujen tarjoamisen vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tarvittaessa saadessaan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot esitettävä sijoituspalveluyritykselle ne edellytykset, mukaan lukien menettelytapasäännöt, joita kyseisten sijoituspalvelujen tarjoajien on yleisen edun hyväksi noudatettava vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
3. Jos 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti toimitettujen tietojen sisältö muuttuu, sijoituspalveluyrityksen on ilmoitettava muutoksesta kirjallisesti kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ennen muutoksen täytäntöönpanoa siten, että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa ilmoittaa yritykselle 2 kohdan mukaisesti toimitettuihin tietoihin tehtävistä muutoksista tai lisäyksistä.
19 artikla
1. Vastaanottava jäsenvaltio voi tilastollisia tarkoituksia varten vaatia, että sijoituspalveluyritysten, joilla on sivuliike niiden alueella, on toimitettava määräajoin näissä valtioissa harjoittamaansa liiketoimintaa koskeva kertomus näiden valtioiden toimivaltaisille viranomaisille.
Hoitaessaan niitä velvollisuuksia, joita vastaanottaville jäsenvaltioille kuuluu rahapolitiikan harjoittamisen osalta, niiden kuitenkaan rajoittamatta Euroopan rahoitusjärjestelmän vahvistamisessa tarvittavien toimenpiteiden soveltamista, vastaanottavat jäsenvaltiot voivat vaatia alueillaan, että toisista jäsenvaltioista olevien sijoituspalveluyritysten sivuliikkeiden on toimitettava tätä varten samat tiedot kuin kansallisten sijoituspalveluyritysten.
2. Hoitaessaan tämän direktiivin mukaisia velvollisuuksiaan vastaanottavat jäsenvaltiot voivat vaatia, että sijoituspalveluyritysten sivuliikkeiden on toimitettava tätä varten samat tiedot kuin kansallisten sijoituspalveluyritysten.
Vastaanottavat jäsenvaltiot voivat vaatia palvelujen vapaan tarjoamisen perusteella niiden alueella toimintaa harjoittavia sijoituspalveluyrityksiä toimittamaan tarpeelliset tiedot sen valvomiseksi, että ne noudattavat vastaanottavan jäsenvaltion asettamia niihin sovellettavia normeja, vaikka nämä vaatimukset eivät ole tiukemmat kuin ne vaatimukset, jotka sama jäsenvaltio on asettanut sijoittautuneille yrityksille sen valvomiseksi, että ne noudattavat samoja normeja.
3. Jos vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että sellainen sijoituspalveluyritys, jolla on sivuliike, tai joka tarjoaa palveluja sen alueella, ei noudata sellaisia tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettuja lainsäädännön säännöksiä tai määräyksiä, joilla annetaan toimivalta vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, näiden viranomaisten on vaadittava kyseistä sijoituspalveluyritystä lopettamaan tämä sääntöjenvastainen tilanne.
4. Jos kyseinen sijoituspalveluyritys ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava siitä kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Nämä toteuttavat mahdollisimman nopeasti aiheelliset toimenpiteet, jotta kyseinen sijoituspalveluyritys korjaisi tällaisen sääntöjenvastaisen tilanteen. Näiden toimenpiteiden luonteesta ilmoitetaan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
5. Jos sijoituspalveluyritys edelleen rikkoo 3 kohdassa tarkoitettuja vastaanottavassa jäsenvaltiossa voimassa olevia säännöksiä joko huolimatta kotijäsenvaltion suorittamista toimenpiteistä tai siksi, että sellaiset toimenpiteet osoittautuvat riittämättömiksi tai siksi, että niitä ei toteuteta kyseisessä jäsenvaltiossa, vastaanottava jäsenvaltio voi, ilmoitettuaan siitä kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, toteuttaa aiheelliset toimenpiteet estääkseen säännösten vastaisen toiminnan jatkumisen tai määrätäkseen niitä koskevan seuraamuksen ja, mikäli tarpeen, estääkseen sijoituspalveluyritystä aloittamasta uusia liiketoimia alueellaan. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden alueella voidaan antaa sijoituspalveluyrityksiin kohdistuvien toimenpiteiden kannalta tarpeellisia oikeudellisia asiakirjoja.
6. Edellä olevat säännökset eivät vaikuta vastaanottavan jäsenvaltion oikeuteen toteuttaa aiheelliset toimenpiteet ehkäistäkseen 11 artiklan soveltamiseksi annettujen menettelytapasääntöjen sekä muiden yleisen edun suojelemiseksi annettujen lainsäädännön säännösten tai määräysten vastaista toimintaa tai määrätä näistä seuraamuksia. Tähän kuuluu mahdollisuus estää rikkomuksen tehneitä sijoituspalveluyrityksiä aloittamasta uusia liiketoimia jäsenvaltion alueella.
7. Edellä 4, 5 tai 6 kohdan mukaiset toimenpiteet, joihin liittyy seuraamuksia tai sijoituspalveluyrityksen toiminnan rajoittamista, on perusteltava asianmukaisesti ja niistä on ilmoitettava kyseiselle sijoituspalveluyritykselle. Tällaisista toimenpiteistä voidaan valittaa päätöksen tehneessä jäsenvaltiossa.
8. Ennen kuin 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitettua menettelyä sovelletaan, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat kiireellisissä tapauksissa toteuttaa ne varotoimenpiteet, jotka ovat tarpeen sijoittajien etujen suojaamiseksi ja muiden sellaisten henkilöiden etujen suojaamiseksi, joille palveluja on tarjottu. Komissiolle ja kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava näistä toimenpiteistä mahdollisimman nopeasti.
Kuultuaan kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia komissio voi päättää, että kyseisen jäsenvaltion on muutettava näitä toimenpiteitä tai kumottava ne.
9. Jos toimilupa peruutetaan, siitä on ilmoitettava vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ja niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sijoittajien suojaamiseksi sekä sen estämiseksi, että kyseinen sijoituspalveluyritys aloittaa uusia liiketoimia sen alueella. Kahden vuoden välein komissio laatii näistä tapauksista kertomuksen ja osoittaa sen arvopapereiden alalla myöhemmin asetettavalle komitealle.
10. Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle selvityksen sellaisista tapauksista, jossa on kieltäydytty 17 artiklan nojalla, ja näiden tapausten lukumäärän, sekä sellaisista toimenpiteistä, jotka on toteutettu 5 kohdan mukaisesti. Kahden vuoden välein komissio laatii näistä tapauksista kertomuksen arvopapereiden alalla myöhemmin asetettavalle komitealle.
20 artikla
1. Sen varmistamiseksi, että markkinoista ja niiden valvonnasta vastaavilla viranomaisilla on käytettävissään tehtäviensä hoidossa tarvittavat tiedot, jäsenvaltioiden on vaadittava vähintään, että:
2.1
a) sijoituspalveluyritykset pitävät viranomaisten saatavilla vähintään viisi vuotta 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin palveluihin liittyviä sellaisia liiketoimia koskevat asianmukaiset tiedot, jotka koskevat arvopaperien kauppaa säännellyillä markkinoilla riippumatta siitä, onko liiketoimet suoritettu säännellyillä markkinoilla vai ei, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan täytäntöönpanemiseksi annettujen toimenpiteiden soveltamista;
b) sijoituspalveluyritykset ilmoittavat kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille kaikista a kohdassa tarkoitetuista liiketoimista, silloin kun nämä liiketoimet koskevat:
- osakkeita ja muita pääomaan oikeuttavia välineitä,
- joukkovelkakirjoja ja muita arvopaperisoituja velan muotoja,
- vakioehtoisia osakkeisiin liittyviä termiinisopimuksia,
ja
- vakioehtoisia osakeoptioita.
Nämä ilmoitukset on toimitettava asianomaisille viranomaiselle mahdollisimman nopeasti. Viranomainen vahvistaa määräajan. Määräaikaa voidaan jatkaa seuraavan arkipäivän loppuun asti, jos toiminnalliset tai käytännölliset syyt sitä edellyttävät, mutta tätä aikarajaa ei voida missään tapauksessa ylittää.
Kyseisessä ilmoituksessa on oltava nimenomaan ostettujen tai myytyjen asiakirjojen nimi sekä lukumäärä, liiketoimien päivämäärät ja aika, liiketoimen hinta sekä kyseisen sijoituspalveluyrityksen tunnistamismahdollisuus.
Kotijäsenvaltiot voivat säätää, että b kohdassa tarkoitettua velvollisuutta sovelletaan joukkovelkakirjojen ja muiden arvopaperisoitujen velan muotojen osalta ainoastaan kaikkien saman asiakirjan osalta tehtyihin liiketoimiin.
2. Jos sijoituspalveluyritys tekee liiketoimen vastaanottavan jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla, kotijäsenvaltio voi luopua omista vaatimuksistaan ilmoituksen antamisen osalta, jos sijoituspalveluyritys on velvollinen vastaavalla tavalla ilmoittamaan kyseisestä liiketoimesta kyseisistä markkinoista vastaaville viranomaisille.
3. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen voi tehdä joko sijoituspalveluyritys itse tai kauppojen täsmäytysjärjestelmä tai sen voivat tehdä arvopaperipörssin tai toisten säänneltyjen markkinoiden viranomaiset.
4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän artiklan mukaisesti saatavilla olevat tiedot ovat myös saatavilla 23 artiklan moitteettomaksi soveltamiseksi.
5. Jäsenvaltio voi ketään syrjimättä antaa tai pitää voimassa säännöksiä, jotka ovat tiukempia kuin tässä artiklassa esitetyt säännökset liiketoimiin liittyvien tietojen säilyttämisen ja ilmoittamisen sisällön ja muodon osalta, silloin kun liiketoimet:
- suoritetaan säännellyillä markkinoilla, joiden kotijäsenvaltio se on,
tai
- sellainen sijoituspalveluyritys suorittaa ne, joiden kotijäsenvaltio se on.
21 artikla
1. Jotta sijoittajat voisivat milloin tahansa arvioida sellaisen liiketoimen ehtoja, johon ne aikovat ryhtyä, sekä todentaa myöhemmin ne edellytykset, joiden vallitessa liiketoimi on suoritettu, toimivaltaisen viranomaisen on kaikkien sellaisten säänneltyjen markkinoiden osalta, jotka on otettu 16 artiklassa säädettyyn luetteloon, toteutettava toimenpiteet 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen toimittamiseksi sijoittajille. Edellä 2 kohdassa asetettujen velvollisuuksien mukaisesti toimivaltaisten viranomaisten on vahvistettava muoto ja määräaika, jossa ne on toimitettava, sekä tapa, jolla ne on asetettava saataville, ottaen huomioon kyseisten markkinoiden sekä näillä markkinoilla toimivien sijoittajien luonne, koko ja tarpeet.
2. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että jokaisen rahoitusvälineen osalta vähintään:
a) julkaistaan joka päivä kaupankäynnin alkaessa markkinoilla painotettu keskihinta, ylin ja alin hinta sekä kaupankäynnin kohteena kyseisillä säännellyillä markkinoilla olleiden rahoitusvälineiden määrä edellisen kaupankäyntipäivän aikana;
b) lisäksi sellaisten markkinoiden osalta, jotka edelleen perustuvat jatkuvaan toimeksiantojen tai tarjousten antamiseen, tai ilmoitettuihin hintoihin markkinoiden osalta julkaistaan:
- kunkin kaupankäyntitunnin lopussa kyseisillä säännellyillä markkinoilla painotettu keskihinta ja määrä kuuden kaupankäyntitunnin aikana siten, että jää kaksi tuntia aikaa käydä kauppaa markkinoilla ennen julkaisemista,
ja
- joka 20 minuutti painotettu keskihinta, ylin ja alin hinta kyseisillä säännellyillä markkinoilla kahden kaupankäyntitunnin aikana siten, että jää tunti aikaa käydä kauppaa markkinoilla ennen julkaisemista.
Jos sijoittajat voivat saada ennakolta tietoja hinnoista ja määristä, joita koskevia liiketoimia tehdään:
i) tällaisten tietojen on oltava käytettävissä kaikkina aikoina kaupankäyntituntien aikana;
ii) annettua hintaa ja määrää koskevien ilmoitettujen ehtojen on oltava sellaiset, joiden perusteella sijoittaja voi tehdä tällaisen liiketoimen.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat lykätä tai kieltää näiden tietojen julkaisemisen, jos se on perusteltua poikkeuksellisten markkinaolosuhteiden vuoksi, tai pienten markkinoiden ollessa kyseessä, yritysten ja sijoittajien henkilöllisyyden suojaamiseksi. Toimivaltaiset viranomaiset voivat soveltaa erityissäännöksiä sellaisissa poikkeuksellisissa liiketoimissa, jotka ovat erittäin laajamittaisia verrattuna kyseisillä arvopapereilla käytäviin tavanomaisiin liiketoimiin näillä markkinoilla, sekä sellaisissa tapauksissa, jotka koskevat puolueettomin ja julkastuin perustein määriteltyjä ja julkaistuja erittäin vaikeasti rahaksi muutettavia arvopapereita. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myös soveltaa joustavampia säännöksiä erityisesti julkaisua koskevien määräaikojen, joukkovelkakirjoja ja muiden arvopaperisoituja velan muotoja koskevien liiketoimien osalta.
3. Kukin jäsenvaltio voi antaa tai pitää voimassa tämän artiklan alaan liittyviä tiukempia määräyksiä tai sitä täydentäviä säännöksiä, jotka koskevat sekä sijoittajan kotijäsenvaltion säännellyillä markkinoilla tehtyjä liiketoimia koskevan sijoittajille toimitettavan tiedon sisältöä, että muotoa, jos näitä säännöksiä sovelletaan riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa rahoitusvälineen liikkeeseenlaskija sijaitsee taikka siitä, minkä jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla rahoitusväline otettiin ensimmäisen kerran kaupankäynnin kohteeksi.
4. Komissio laatii kertomuksen tämän artiklan soveltamisesta 31 päivään joulukuuta 1997 mennessä; neuvosto voi komission ehdotuksesta päättää määräenemmistöllä muuttaa tätä artiklaa.
VI OSASTO
Toimiluvan myöntävät ja valvonnasta vastaavat viranomaiset
22 artikla
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltaiset viranomaiset, joiden tehtävänä on hoitaa tässä direktiivissä säädettyjä tehtäviä. Niiden on ilmoitettava näistä viranomaisista sekä mahdollisesta tehtävien jaosta komissiolle.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen viranomaisten on oltava joko julkisia viranomaisia, kansallisen lainsäädännön mukaisia toimielimiä tai julkisten viranomaisten nimenomaisesti tätä varten kansallisen lainsäädännön nojalla valtuuttamia toimielimiä.
3. Kyseisillä viranomaisilla on oltava kaikki tehtävänsä hoitamiseksi tarvittavat valtuudet.
23 artikla
1. Jos samassa jäsenvaltiossa on useampia toimivaltaisia viranomaisia, nämä toimivat läheisessä yhteistyössä valvoessaan kyseisessä jäsenvaltiossa toimivien sijoituspalveluyritysten toimintaa.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että nämä toimivaltaiset viranomaiset ja rahoitusmarkkinoiden, luotto- ja muiden rahoituslaitosten sekä vakuutusyritysten valvonnasta vastaavat julkiset viranomaiset toimivat yhteistyössä, kun on kyse näiden viranomaisten valvomista toimielimistä.
3. Jos sijoituspalveluyritys toimii yhdessä tai useammassa muussa jäsenvaltiossa kuin sen kotijäsenvaltiossa tarjoamalla niissä palveluja tai perustamalla niihin sivuliikkeen, on kaikkien kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten toimittava tiiviissä yhteistyössä, jotta ne voisivat hoitaa tästä direktiivistä johtuvia velvollisuuksiaan tehokkaammin.
Niiden on toimitettava toisilleen pyynnöstä kaikki ne tiedot, jotka koskevat näiden sijoituspalveluyritysten johtoa ja omistuksen rakennetta ja jotka voivat helpottaa näiden yritysten valvontaa, sekä kaikki ne tiedot, jotka tekevät tällaisen yrityksen toiminnan tarkastamisen helpommaksi. Erityisesti kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä yhteistyötä sen varmistamiseksi, että vastaanottava jäsenvaltio kokoaa 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot.
Sikäli kuin se on tarpeen valvontaa koskevien valtuuksien käyttämiseksi, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille kaikista niistä toimenpiteistä, jotka vastaanottava jäsenvaltio on toteuttanut 19 artiklan 6 kohdan mukaisesti ja jotka koskevat sijoituspalveluyritykselle määrättyjä seuraamuksia tai sen toiminnan rajoituksia.
24 artikla
1. Vastaanottavan jäsenvaltion on huolehdittava, että jos sijoituspalveluyritys, jolle toinen jäsenvaltio on myöntänyt toimiluvan, harjoittaa liiketoimintaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa sivuliikkeen välityksellä, kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat ilmoitettuaan siitä vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille joko itse tai sellaisen henkilön välityksellä, jonka he ovat valtuuttaneet tätä varten, suorittaa paikalla tehtäviä tarkastuksia 23 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen tietojen todentamiseksi.
2. Kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat myös pyytää vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia suorittamaan todentamisen. Tällaisen pyynnön saaneiden viranomaisten on toimivaltansa rajoissa toimittava niin, että ne suorittavat nämä tarkastukset itse, antamalla pyynnön esittäneiden viranomaisten taikka tilintarkastajien tai asiantuntijoiden suorittaa ne.
3. Tämä artikla ei rajoita vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten oikeutta suorittaa tämän direktiivin mukaisia tehtäviä hoitaessaan niiden alueelle sijoittautuneissa sijoituspalveluyrityksissä paikalla tehtäviä tarkastuksia.
25 artikla
1. Jäsenvaltioiden on määrättävä, että kaikki henkilöt, jotka ovat tai ovat olleet toimivaltaisten viranomaisten palveluksessa tai tilintarkastajina taikka asiantuntijoina toimivaltaisten viranomaisten lukuun, ovat salassapitovelvollisia. Tämä merkitsee, että näissä tehtävissä mahdollisesti saatuja tietoja ei saa ilmaista toiselle henkilölle tai viranomaiselle muutoin kuin tiivistetysti tai kootusti niin, ettei siitä voida tunnistaa yksittäistä sijoituspalveluyritystä, tämän kuitenkaan rajoittamatta rikoslainsäädännön alaan kuuluvien säännösten soveltamista.
Kuitenkin jos sijoituspalveluyritys on asetettu konkurssiin tai se on määrätty selvitystilaan, voidaan siviili- tai kauppaoikeudellisessa menettelyssä ilmaista luottamuksellisia tietoja, jotka eivät koske kyseisen sijoituspalveluyrityksen pelastamiseen pyrkiviä kolmansia.
2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei kuitenkaan estä eri jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia luovuttamasta toisilleen tietoja tämän direktiivin mukaisesti tai muiden sijoituspalveluyrityksiin sovellettavien direktiivien mukaisesti. Näitä tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettu salassapitovelvollisuus.
3. Jäsenvaltiot voivat tehdä tietojen vaihtamista koskevia yhteistyösopimuksia kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa ainoastaan, jos ilmaistavia tietoja koskee vähintään tässä artiklassa säädettyjä vaatimuksia vastaava salassapitovelvollisuus.
4. Toimivaltaiset viranomaiset, jotka saavat luottamuksellisia tietoja 1 tai 2 kohdan mukaisesti, voivat käyttää tietoja tehtäviensä hoitamisessa:
- tutkiakseen, että sijoituspalveluyritysten liiketoiminnan aloittamista koskevat edellytykset täyttyvät ja helpottaakseen tämän toiminnan harjoittamisen tarkastamista joko yrityskohtaisesti tai konsolidoinnin perusteella, erityisesti direktiivissä 93/6/ETY asetettujen pääoman riittävyyden edellytysten, sekä hallinto- ja kirjanpitomenettelyjen sekä sisäisen tarkastuksen järjestelmien osalta,
- määrätäkseen seuraamuksia,
- haettaessa muutosta toimivaltaisen viranomaisen päätökseen hallinnollisessa muutoksenhaussa,
- tuomioistuinkäsittelyssä, joka on saatettu vireille 26 artiklan mukaisesti.
5. Mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään, ei estä tietojen vaihtamista:
a) samassa jäsenvaltiossa silloin, kun toimivaltaisia viranomaisia on useampia, tai
b) jäsenvaltiossa tai jäsenvaltioiden välillä toimivaltaisten viranomaisten ja
- sellaisten viranomaisten välillä, jotka vastaavat luottolaitosten, muiden rahoituslaitosten ja vakuutusyritysten valvonnasta, sekä sellaisten viranomaisten välillä, jotka vastaavat rahoitusmarkkinoiden valvonnasta,
- sellaisten toimielinten välillä, jotka vastaavat sijoituspalveluyritysten maksukyvyttömyydestä, konkurssimenettelystä sekä muista vastaavista menettelyistä ja
- sellaisten henkilöiden välillä, jotka vastaavat sijoituspalveluyritysten ja muiden rahoituslaitosten lakimääräisestä tilintarkastuksesta,
niiden valvontatehtävän suorittamiseksi tai sellaisten tietojen luovuttamiseksi korvausjärjestelmiä hoitaville toimielimille, jotka ovat tarpeen niiden tehtävien suorittamisessa. Näitä tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettu salassapitovelvollisuus.
6. Tämän artiklan säännökset eivät estä toimivaltaisia viranomaisia toimittamasta niille keskuspankeille, jotka eivät valvo luottolaitoksia tai sijoituspalveluyrityksiä yksittäin, sellaisia tietoja, joita ne saattavat tarvita raha-asioita hoitavina viranomaisina. Näin saatuja tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettu salassapitovelvollisuus.
7. Tämän artiklan säännökset eivät estä toimivaltaisia viranomaisia toimittamasta 1-4 kohdassa tarkoitettuja tietoja selvittely-yhteisölle tai muulle vastaavalle kansallisessa lainsäädännössä tunnustetulle toimielimelle sen varmistamiseksi, että niiden jäsenvaltioiden joillakin markkinoilla tarjotaan toimitus- tai maksupalveluja, jos ne pitävät tarpeellisena tällaista tiedottamista näiden toimielinten moitteettoman toiminnan varmistamiseksi suhteessa markkinaosapuolten rikkomisiin tai mahdollisiin rikkomisiin. Tällaisia tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettu salassapitovelvollisuus. Jäsenvaltioiden on kuitenkin huolehdittava, että 2 kohdan nojalla saatuja tietoja ei käytetä tässä kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa ilman tiedot antaneiden toimivaltaisten viranomaisten nimenomaista lupaa.
8. Lisäksi jäsenvaltiot voivat, sen estämättä, mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään, antaa lainsäädännön nojalla luvan ilmaista tiettyjen tietojen ilmaisemiseen keskushallinnon muille viranomaisille, jotka vastaavat luottolaitosten, rahoituslaitosten, sijoituspalveluyritysten ja vakuutusyritysten valvontaa koskevasta lainsäädännöstä, sekä näiden viranomaisten ja näiden laitosten valtuuttamille tarkastajille.
Tietoja voidaan kuitenkin ilmaista vain, kun se on tarpeen toiminnan vakauden valvomiseksi.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin määrättävä, että 2 ja 5 kohdan mukaisesti sekä 24 artiklassa tarkoitetuista paikalla tehdyistä tarkastuksista saatuja tietoja ei saa milloinkaan ilmaista tässä kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa muutoin kuin tiedot luovuttaneiden toimivaltaisten viranomaisten tai sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossa paikalla tehtävä tarkastus on tehty, nimenomaisella suostumuksella.
9. Jos jäsenvaltio säätää tätä direktiiviä annettaessa tietojen luovuttamisesta viranomaisten kesken sen valvomiseksi, että toiminnan vakauden valvontaa, taloudellisten yhtiöiden rakennetta, toimintaa ja menettelyä sekä rahoitusalalla sääntelyä koskevaa lainsäädäntöä noudatetaan, jäsenvaltio voi edelleen antaa luvan tällaisten tietojen toimittamiseen, kunnes viranomaisten tietojenvaihtoa koko rahoitusalalla koskevat säännökset on yhdenmukaistettu, ja joka tapauksessa enintään 1 päivään heinäkuuta 1996 asti.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin huolehdittava, että kun tietoja saadaan toisesta jäsenvaltiosta, niitä ei saa ilmaista ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa muutoin kuin tiedot antaneiden viranomaisten nimenomaisella suostumuksella, ja niitä voidaan käyttää ainoastaan sellaisiin tarkoituksiin, joita varten viranomaiset antoivat suostumuksensa.
Neuvosto toteuttaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun yhdenmukaistamisen komission ehdotuksen perusteella. Neuvosto panee merkille komission lausuman, että se toimittaa tätä koskevat ehdotuksensa 31 päivään heinäkuuta 1993 mennessä. Neuvosto tekee päätöksen näiden ehdotusten perusteella mahdollisimman nopeasti, jotta ehdotetut säännöt tulisivat voimaan samanaikaisesti tämän direktiivin kanssa.
26 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin mukaisesti lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten nojalla annettuihin sijoituspalveluyrityksiä koskeviin päätöksiin voidaan hakea tuomioistuimesta muutosta; sama koskee tapauksia, joissa sellaista toimilupahakemusta koskevaa päätöstä, jossa on esitetty kaikki voimassa olevissa säännöksissä edellytetyt tiedot, ei ole tehty kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus on esitetty.
27 artikla
Jäsenvaltioiden on määrättävä, että niiden vastaavat toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat niiden sijoituspalveluyritysten tai niiden liiketoimia tosiasiallisesti hoitavien henkilöiden osalta, jotka rikkovat näiden yritysten valvontaa tai liiketoiminnan harjoittamista koskevia lakia, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, sellaisia toimenpiteitä tai seuraamuksia, joiden nimenomaisena tarkoituksena on havaittujen rikkomuksien tai niiden syiden lopettaminen, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta, mitä toimiluvan peruuttamista koskevassa menettelyssä ja rikoslaissa säädetään.
28 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan ketään syrjimättä.
VII OSASTO
Loppusäännökset
29 artikla
Siihen asti kunnes annetaan direktiivi tämän direktiivin mukauttamisesta tekniikan kehitykseen jäljempänä luetelluilla aloilla, neuvosto päättää päätöksen 87/373/ETY (15) mukaisesti määräenemmistöllä komission ehdotuksesta seuraavista mahdollisesti tarpeellisista mukautuksista, jotka koskevat:
- liitteen C osassa olevan luettelon laajentamista,
- liitteen luettelojen sanaston mukauttamista rahoitusmarkkinoiden kehitykseen,
- aloja, joilla toimivaltaisten viranomaisten on vaihdettava 23 artiklassa lueteltuja tietoja,
- määritelmien selventämistä tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi yhteisössä,
- määritelmien selventämistä rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioonottamiseksi tämän direktiivin soveltamisessa,
- sanaston yhdenmukaistamista sekä määritelmien muotoilua yhdenmukaiseksi sijoituspalveluyrityksiä ja niihin liittyviä seikkoja koskevien myöhempien toimenpiteiden kanssa, ja
- muita 7 artiklan 5 kohdassa säädettyjä tehtäviä.
30 artikla
1. Sijoituspalveluyrityksillä, joille niiden kotijäsenvaltio on myöntänyt 31 päivään joulukuuta 1995 mennessä toimiluvan tarjota sijoituspalveluja, katsotaan olevan tässä direktiivissä tarkoitettu toimilupa, jos näiden jäsenvaltioiden lainsäädännössä säädetään, että tällaisen toiminnan aloittamiseksi sijoituspalveluyritysten on noudatettava 3 artiklan 3 kohdassa ja 4 artiklassa säädettyjä vaatimuksia vastaavia vaatimuksia.
2. Sijoituspalveluyritykset, jotka jo harjoittavat liiketoimintaansa 31 päivänä joulukuuta 1995 ja joita ei koske 1 kohta, voivat harjoittaa edelleen toimintaansa, jos ne hankkivat 31 päivään joulukuuta 1996 mennessä kotijäsenvaltionsa säännösten mukaisesti toimiluvan liiketoiminnan jatkamiseksi tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi annettujen säännösten mukaisesti.
Ainoastaan tällaisen toimiluvan myöntäminen oikeuttaa yritykset hyödyntämään tämän direktiivin säännöksistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen vapaan tarjoamisen alalla.
3. Jos sijoituspalveluyritykset ovat ennen tämän direktiivin antamista aloittaneet liiketoimintansa toisissa jäsenvaltioissa sivuliikkeen välityksellä tai palvelujen vapaan tarjoamisen nojalla, kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava 1 päivän heinäkuuta ja 31 päivänä joulukuuta 1995 välisenä aikana 17 artiklan 1 ja 2 kohdassa sekä 18 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa kunkin kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille luettelo tämän direktiivin mukaisista yrityksistä, jotka toimivat näissä valtioissa, ja ilmoitettava, mitä liiketoimintaa ne harjoittavat.
4. Luonnollisilla henkilöillä, joille tätä direktiiviä annettaessa on myönnetty toimilupa jäsenvaltiossa sijoituspalvelujen tarjoamista varten, katsotaan olevan tämän direktiivin mukainen toimilupa, jos ne täyttävät 1 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa sekä kolmannen alakohdan kaikissa neljässä luetelmakohdassa asetetut vaatimukset.
31 artikla
Jäsenvaltioiden on viimeistään 31 päivänä heinäkuuta 1995 annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset.
Näiden säännösten on tultava voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1995. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
32 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 10 päivänä toukokuuta 1993.