KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1238/95 af 31. maj 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 for så vidt angår fastsættelsen af gebyrer til EF-sortsmyndigheden
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse (1), særlig artikel 113, og
ud fra følgende betragtninger:
Forordning (EF) nr. 2100/94 (basisforordningen) skal gennemføres af EF-sortsmyndigheden (»sortsmyndigheden«); sortsmyndighedens indtægter skal i princippet være tilstrækkeligt til at dække dens udgifter; indtægterne skal sikres ved årlige gebyrer, som skal betales for tjenestebehandlinger som omhandlet i basisforordningen og i Kommissionens forordning (EF) nr. 1239/95 af 31. maj 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse (2) (procedureforordningen) og for hvert år, en EF-sortsbeskyttelse er gældende;
et tilskud fra De Europæiske Fællesskabers almindelige budget kan dække udgifterne i forbindelse med sortsmyndighedens indkøringsfase i den overgangsperiode, der er omhandlet i basisforordningens artikel 113, stk. 3, litra b); ifølge samme bestemmelse kan denne periode forlænges med et år;
en sådan forlængelse af overgangsperioden bør overvejes, hvis erfaringerne ikke er tilstrækkelige til, at der kan fastsættes passende gebyrer, som kan sikre overholdelsen af princippet om selvfinansiering, samtidig med at det sikres, at Fællesskabets ordning for sortsbeskyttelse er attraktiv; en sådan erfaring kan kun opnås på grundlag af antallet af ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse, de til prøvningsmyndighederne betalte omkostninger og den faktiske varighed for meddelt EF-beskyttelse;
gebyrernes størrelse bør baseres på principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning inden for sortsmyndigheden og navnlig principperne om sparsommelighed og omkostningseffektivitet;
med henblik på at forenkle sagsbehandlingen for sortsmyndighedens personale bør gebyrerne fastsættes, men også opkræves og betales, i den valutaenhed, som sortsmyndigheden anvender i sit budget;
ansøgningsgebyret bør være et standardgebyr, der kun dækker sortsmyndighedens egen behandling af en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse, uanset den pågældende planteart;
under særlig hensyntagen til behovet for dels at opnå en hurtig godtgørelse af de omkostninger, som allerede er påløbet for sortsmyndigheden, dels at fremme en effektiv indgivelse af ansøgninger i betragtning af den store geografiske afstand, der kan være mellem en ansøger og sortsmyndigheden, bør den i basisforordningens artikel 51 omhandlede tidsfrist for betaling af ansøgningsgebyret svare til perioden mellem foretagelsen af de for betalingen nødvendige handlinger og den faktiske modtagelse af betalingen ved sortsmyndigheden;
summen af de afprøvningsgebyrer, der opkræves for gennemførelsen af teknisk afprøvning, skal i princippet svare til den samlede størrelse af de gebyrer, som sortsmyndigheden skal betale til alle afprøvningsmyndigheder; udgifterne til vedligeholdelse af referencematerialet bør ikke nødvendigvis alene dækkes ved de opkrævede afprøvningsgebyrer; afprøvningsgebyrets størrelse bør på grundlag af erfaringerne fra de nuværende nationale ordninger for sortsbeskyttelse gradueres for tre grupper af plantearter;
de årlige gebyrer for varigheden af en EF-sortsbeskyttelse bør udgøre en supplerende indtægt for sortsmyndigheden, men bør bl.a. dække omkostningerne i forbindelse med den tekniske efterkontrol af sorter efter meddelelsen af EF-sortsbeskyttelse og bør derfor følge den gruppeopdeling, der fastsættes for afprøvningsgebyrerne;
klagegebyret bør være et standardgebyr, der kan dække størstedelen af omkostningerne i forbindelse med behandlingen af en klage, dog bortset fra omkostningerne ved en teknisk afprøvning i henhold til basisforordningens artikel 55 og 56 eller ved en eventuel bevisoptagelse; to forskellige frister for betaling af klagegebyret skal tilskynde klagere til at genoverveje deres klage på baggrund af de afgørelser, der træffes af sortsmyndigheden i henhold til basisforordningens artikel 70, stk. 2;
andre gebyrer for særlige anmodninger bør i princippet dække de dermed forbundne omkostninger for sortsmyndigheden, herunder vedtagelsen af afgørelserne om sådanne anmodninger;
med henblik på at sikre en fleksibel omkostningsadministration, bør sortsmyndighedens præsident bemyndiges til at fastsætte de gebyrer, som skal betales for afprøvningsrapporter, som allerede findes på ansøgningsdatoen, og som sortsmyndigheden ikke råder over, samt for særlige tjenesteydelser;
tillægsgebyrer kan opkræves med henblik på at mindske unødvendige omkostninger som følge af, at visse ansøgere om eller indehavere af EF-sortsbeskyttelse ikke i tilstrækkelig grad samarbejder med sortsmyndigheden;
efter basisforordningens artikel 117 bør nærværende forordning træde i kraft så hurtigt som muligt;
sortsmyndighedens administrationsråd er blevet hørt;
de i denne forordning fastsatte bestemmelser er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Sortsbeskyttelse -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Formål
1. Gebyrer, der skal betales til sortsmyndigheden i henhold til basisforordningen og i henhold til procedureforordningen, skal opkræves i overensstemmelse med nærværende forordning.
2. Gebyrer, der skal betales til sortsmyndigheden, skal fastsættes, opkræves og betales i ecu.
3. Stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse på eventuelle tillægsgebyrer, der skal betales til sortsmyndigheden.
4. Enkeltheder om de gebyrer, som medlemsstaternes myndigheder kan opkræve i medfør af basisforordningen eller dette gebyrregulativ, skal følge de pågældende medlemsstaters nationale regler herom.
5. Hvis sortsmyndighedens præsident bemyndiges til at tage beslutning om gebyrernes størrelse og den måde, de skal betales på, skal sådanne beslutninger offentliggøres i sortsmyndighedens officielle tidende.
Artikel 2
Almindelige bestemmelser
1. For hvert enkelt relevant forhold er en part i sagen som defineret i procedureforordningen forpligtet til at betale de gældende gebyrer eller tillægsgebyrer. Hvis flere parter i sagen handler i forening, eller hvis der samtidig handles på flere parters vegne, hæfter hver af disse solidarisk for en sådan betaling.
2. Medmindre andet er fastsat i gebyrregulativet, finder de i basisforordningen og procedureforordningen fastsatte forskrifter om sagsbehandlingen ved sortsmyndigheden anvendelse, herunder bestemmelserne om sprog.
Artikel 3
Betalingsmåde
1. De skyldige gebyrer og tillægsgebyrer til sortsmyndigheden skal betales ved overførsel til en af sortsmyndighedens bankkonti.
2. Sortsmyndighedens præsident kan tillade andre former for betaling i overensstemmelse med de regler om arbejdsgangen, som skal fastlægges i henhold til forordningens artikel 36, stk. 1, litra d):
a) ved indlevering eller fremsendelse af checks, der er udstedt i ecu til sortsmyndigheden
b) overførsel i ecu til en af sortsmyndighedens girokonti
c) betaling til konti i ecu hos sortsmyndigheden.
Artikel 4
Den dato, der anses for datoen for sortsmyndighedens modtagelse af betalingen
1. Betalte gebyrer og tillægsgebyrer anses for at være modtaget ved sortsmyndigheden på den dato, på hvilken beløbet for overførslen som omhandlet i artikel 3, stk. 1, er indgået på en af sortsmyndighedens bankkonti.
2. Hvis sortsmyndighedens præsident tillader andre betalingsmåder efter artikel 3, stk. 2, skal han samtidig fastlægge den dato, der anses for datoen for betalingens modtagelse.
3. Hvis en betaling ikke anses for at være modtaget af sortsmyndigheden inden for en fastsat frist, anses den pågældende frist alligevel for at være overholdt i forhold til sortsmyndigheden, hvis der inden udløbet af den pågældende frist forelægges fyldestgørende dokumentation for, at den person, der har foretaget betalingen, har foretaget de herfor nødvendige handlinger.
4. For en person, der har foretaget en betaling, anses det at være nødvendigt efter stk. 3, at personen behørigt gav ordre til et pengeinstitut eller et postkontor om at overføre beløbet i ecu til en af sortsmyndighedens bankkonti.
5. Dokumentation anses for fyldestgørende efter stk. 3, hvis der forelægges kvittering for overførselsordren fra et pengeinstitut eller postkontor.
Artikel 5
Navn på den person, der betaler, og betalingsformål
1. En person, der indbetaler gebyrer eller tillægsgebyrer, skal skriftligt angive sit navn og betalingsformålet.
2. Hvis sortsmyndigheden ikke kan fastslå betalingsformålet, opfordrer den den person, der har foretaget betalingen til inden for en frist på to måneder skriftligt at angive betalingsformålet. Hvis betalingsformålet ikke er meddelt inden for denne frist, anses betalingen for ikke at have fundet sted, og beløbet returneres til den person, der har foretaget betalingen.
Artikel 6
Utilstrækkelige betalte beløb
Fristen for betalingen af gebyrer eller tillægsgebyrer anses principielt kun for at være overholdt, hvis hele det beløb, som gebyret eller tillægsgebyret andrager, er blevet betalt rettidigt. Hvis gebyrerne eller tillægsgebyrerne ikke er betalt fuldt ud, tilbagebetales det indbetalte beløb, når en eventuel frist for betaling er udløbet. Sortsmyndigheden kan dog, hvis det anses for rimeligt, se bort fra eventuelle mindre manglende beløb, uden at dette i øvrigt kan berøre rettighederne for den person, der har foretaget betalingen.
Artikel 7
Ansøgningsgebyr
1. En ansøger om EF-sortsbeskyttelse (»ansøgeren«) betaler et ansøgningsgebyr på 1 000 ECU for behandlingen af ansøgningen som omhandlet i forordningens artikel 113, stk. 2, litra a).
2. Ansøgeren foretager de for betalingen nødvendige handlinger, i overensstemmelse med artikel 3, senest på datoen for ansøgningens direkte indgivelse til sortsmyndigheden eller for indgivelsen til en afdeling eller et nationalt organ, der er oprettet eller bemyndiget i medfør af basisforordningens artikel 30, stk. 4; artikel 4, stk. 4, finder tilsvarende anvendelse.
3. Hvis betalingen af et ansøgningsgebyr ikke anses for at være modtaget på samme tidspunkt for sortsmyndighedens modtagelse af ansøgningen, fastsætter sortsmyndigheden i overensstemmelse med basisforordningens artikel 51 en frist på to uger, inden for hvilken en given ansøgningsdato efter basisforordningens artikel 51 ikke berøres. En fornyet opfordring til betaling som omhandlet i basisforordningens artikel 83, stk. 2, fremsendes ikke til ansøgeren inden udløbet af nævnte frist.
4. Hvis betalingen af et ansøgningsgebyr ikke anses for at være modtaget inden for den ifølge stk. 3 fastsatte frist, anses datoen for modtagelsen af betalingen for at være ansøgningsdatoen som omhandlet i basisforordningens artikel 51.
5. Stk. 4 finder ikke anvendelse, hvis der sammen med ansøgningen er forelagt dokumentation for de for ansøgningsgebyrets betaling nødvendige handlinger; artikel 4, stk. 5, finder tilsvarende anvendelse.
6. Så længe betalingen af ansøgningsgebyret af sortsmyndigheden anses for ikke at være modtaget, offentliggør den ikke den pågældende ansøgning, ligesom den udsætter gennemførelsen af den tekniske afprøvning.
Artikel 8
Afprøvningsgebyr
1. Gebyrer for tilrettelæggelse og gennemførelse af den tekniske afprøvning af en sort, der er omfattet af en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse (afprøvningsgebyr), skal som fastsat i bilag I betales for hver påbegyndt dyrkningsperiode. Hvad angår sorter, til hvis frembringelse der til stadighed skal anvendes materiale med visse komponenter, skal det i bilag I fastlagte afprøvningsgebyr betales med hensyn til en sådan sort og med hensyn til hver af de komponenter, for hvilken der ikke forefindes en officiel beskrivelse, og som også skal afprøves, men gebyret må i intet tilfælde overstige 3 000 ECU.
2. Afprøvningsgebyret for den første dyrkningsperiode forfalder til betaling senest en måned efter fristen for modtagelse af materiale til den tekniske afprøvning.
3. Afprøvningsgebyret for hver efterfølgende dyrkningsperiode forfalder til betaling senest en måned inden påbegyndelsen af den pågældende periode, medmindre sortsmyndigheden fastsætter andet.
4. Sortsmyndighedens præsident kan offentliggøre de i denne artikel omhandlede forfaldsdatoer i sortsmyndighedens officielle tidende.
5. Er der udarbejdet en afprøvningsrapport om resultaterne af en teknisk afprøvning, som allerede er udført, i overensstemmelse med procedureforordningens artikel 27, forud for ansøgningsdatoen som omhandlet i basisforordningens artikel 51, skal der betales et administrativt gebyr inden for en af sortsmyndigheden nærmere fastsat frist.
Artikel 9
Årligt gebyr
1. Sortsmyndigheden opkræver fra indehaveren af en EF-sortsbeskyttelse, i det følgende benævnt »indehaveren«, et gebyr som fastsat i bilag II for hvert år af EF-beskyttelsens gyldighedsperiode (årligt gebyr).
2. Forfaldsdatoen for det årlige gebyr er den sidste dag i kalendermåneden efter den kalendermåned, i hvilken EF-sortsbeskyttelsen blev meddelt, og i hvert efterfølgende år den tilsvarende dato.
3. Sortsmyndigheden tilstiller indehaveren en betalingsanmodning med angivelse af betalingsformålet, det skyldige beløb, forfaldsdatoen, samt oplysning om muligheden for tillægsgebyr i henhold til artikel 13, stk. 2, litra a).
4. Sortsmyndigheden tilbagebetaler ingen betalinger, der er foretaget for en sådan opretholdelse af gyldigheden for EF-sortsbeskyttelsen.
Artikel 10
Gebyrer for behandling af særlige anmodninger
1. Nedenstående gebyrer for behandling af anmodninger betales af den person, der fremsætter den pågældende anmodning:
a) ansøgning om tvangslicens, herunder eventuelle indførelser i registrene, en anmodning om, at sortsmyndigheden meddeler en udnyttelsesret i henhold til basisforordningens artikel 100, stk. 2, eller en anmodning om ændring af en sådan meddelt udnyttelsesret (tvangslicensgebyr), idet Kommissionen eller en medlemsstat dog er fritaget herfor i det i basisforordningens artikel 29, stk. 2, omhandlede tilfælde: 1 500 ECU
b) anmodning om følgende indførelser i registret over EF-sortsbeskyttelse (registreringsgebyr):
- overdragelse af EF-sortsbeskyttelse
- udnyttelsesret ifølge aftale
- identifikation af sorter som oprindelige og i det væsentlige afledte sorter
- anlagt af søgsmål vedrørende krav som omhandlet i basisforordningens artikel 98, stk. 1 og 2, og artikel 99
- anvendelse af EF-sortsbeskyttelse som sikkerhedsstillelse eller som tinglig ret tvangsfuldbyrdelse som omhandlet i basisforordningens artikel 24:
300 ECU
c) andre anmodninger om indførelse i registret over ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse eller i registret over EF-sortsbeskyttelse end de i litra a) og b) nævnte: 100 ECU
d) begæring om fastsættelse af omkostninger i henhold til basisforordningens artikel 85, stk. 5: 100 ECU.
2. De i stk. 1 omhandlede gebyrer forfalder til betaling på datoen for modtagelsen af anmodningen, som gebyret vedrører. Hvis betalingen ikke modtages rettidigt, finder basisforordningens artikel 83, stk. 2, anvendelse.
Artikel 11
Klagegebyr
1. Klageren betaler et klagegebyr på 1 500 ECU for behandlingen af en klage som omhandlet i basisforordningens artikel 113, stk. 2, litra c).
2. En tredjedel af klagegebyret forfalder til betaling på datoen for sortsmyndighedens modtagelse af klagen; basisforordningens artikel 83, stk. 2, finder anvendelse på denne tredjedel. De resterende to tredjedele af klagegebyret betales efter anmodning for sortsmyndigheden senest en måned efter, at det pågældende kontor i sortsmyndigheden har fremsendt klagen til appelkammeret.
3. Hvis en påklaget afgørelse berigtiges efter bemyndigelse af sortsmyndighedens præsident eller ændres af appelkammeret, tilbagebetales det allerede indbetalte klagegebyr, hvis betingelserne i basisforordningens artikel 83, stk. 4, er opfyldt.
4. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis Kommissionen eller en medlemsstat påklager en afgørelse, der er truffet i henhold til forordningens artikel 29, stk. 2.
Artikel 12
Gebyrer, der fastsættes af sortsmyndighedens præsident
1. Sortsmyndighedens præsident fastsætter størrelsen af gebyrerne for følgende sager:
a) det administrative gebyr som omhandlet i artikel 8, stk. 5
b) gebyrer for kopier, såvel bekræftede som ubekræftede, især som omhandlet i procedureforordningens artikel 84, stk. 3
c) gebyrer med hensyn til sortsmyndighedens officielle tidende (basisforordningens artikel 89 og basisforordningens artikel 87) og enhver anden publikation, som udgives at sortsmyndigheden.
2. Sortsmyndighedens præsident kan beslutte at lade de under stk. 1, litra b) og c), nævnte ydelser være betinget af forudbetaling.
Artikel 13
Tillægsgebyrer
1. Sortsmyndigheden kan opkræve et tillægsgebyr til ansøgningsgebyret, hvis den konstaterer,
a) at en foreslået betegnelse ikke kan godkendes i henhold til basisforordningens artikel 63, fordi den er identisk med betegnelsen på en anden sort, eller fordi den afviger fra en betegnelse på samme sort
b) at en ansøger om EF-sortsbeskyttelse fremsætter et nyt forslag til sortsbetegnelse, uden at sortsmyndigheden har opfordret vedkommende hertil, og uden at den pågældende er indtrådt i en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse i overensstemmelse med artikel 21, stk. 3, i procedureforordningen.
Sortsmyndigheden offentliggør ikke et forslag til sortsbetegnelse inden betaling af et tillægsgebyr, som er blevet pålagt i henhold til første afsnit.
2. Sortsmyndigheden kan opkræve et tillægsgebyr til det årlige gebyr, hvis den konstaterer
a) at indehaveren har undladt at betale det årlige gebyr i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2 og 3, eller
b) at sortsbetegnelsen skal ændres som følge af, at tredjemand har en ældre kolliderende rettighed som omhandlet i basisforordningens artikel 66, stk. 1.
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede tillægsgebyrer, der opkræves i henhold til de regler om arbejdsmetoder, som skal fastlægges i henhold til basisforordningens artikel 36, stk. 1, litra d), andrager 20 % af det pågældende gebyr, dog mindst 100 ECU, og betales inden for en frist på en måned fra datoen fra sortsmyndighedens betalingsanmodning.
Artikel 14
Undtagelser
1. Uanset artikel 7 berøres ansøgningsdatoen som omhandlet i basisforordningens artikel 51 ikke for ansøgninger, der er indgivet i overensstemmelse med basisforordningens artikel 116, stk. 1 eller 2, hvis der senest den 30. september 1995 fremlægges tilstrækkeligt bevis for, at ansøgeren om EF-sortsbeskyttelse har foretaget de for betalingen af ansøgningsgebyret nødvendige handlinger.
2. Uanset artikel 8, stk. 5, betales der et administrativt gebyr på 100 ECU, når der foretages en teknisk afprøvning af sorten på grundlag af de disponible resultater af enhver procedure for meddelelse af national sortsbeskyttelse i henhold til basisforordningens artikel 116, stk. 3. Et sådant administrativt gebyr forfalder senest den 30. november 1995.
3. Uanset artikel 8, stk. 5, kan myndigheder, som har behandlet en sag om meddelelse af national sortsbeskyttelse, opkræve ansøgeren om EF-sortsbeskyttelse et gebyr for at stille de relevante dokumenter til rådighed for ansøgeren på de betingelser, der er anført i artikel 93, stk. 3, i procedureforordningen. Et sådant gebyr må ikke overstige det gebyr, som opkræves i medlemsstaten af en prøvningsmyndighed i et andet land for fremsendelse af en afprøvningsrapport; betaling af dette gebyr indskrænker ikke bestemmelserne vedrørende betaling i henhold til stk. 1 og 2.
4. Uanset artikel 8 opkræves et rapportgebyr på 300 ECU for afprøvningsrapporter, som omhandlet i artikel 94 i procedureforordningen; sortsmyndigheden fastsætter en frist for betalingen heraf.
Artikel 15
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 31. maj 1995.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1238/95,
annettu 31 päivänä toukokuuta 1995,
yksityiskohtaisista säännöistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 soveltamiseksi maksuissa yhteisön kasvilajikevirastolle
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27 päivänä heinäkuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 (1) ja erityisesti sen 113 artiklan,
sekä katsoo, että
asetuksen (EY) N:o 2100/94 panee täytäntöön yhteisön kasvilajikevirasto, jäljempänä "virasto"; viraston tulojen olisi oltava periaatteessa riittävät viraston talousarvion tasapainottamiseksi ja tällaisten tulojen on muodostuttava maksuista, joita peritään asetuksen (EY) N:o 2100/94 ja yksityiskohtaisista säännöistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 soveltamiseksi menettelyssä yhteisön kasvilajikevirastossa 31 päivänä toukokuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1239/95 (2) mukaan virallisista toimista ja vuosittaisista maksuista yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien voimassaolon aikana,
rahallinen tuki Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta voi kattaa viraston taloudenhoidon alkuvaiheeseen liittyvät kulut asetuksen (EY) N:o 2100/94 113 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädetyn siirtymäkauden ajan; tämän kauden pidentäminen yhdellä vuodella on mahdollista saman säännöksen mukaisesti,
tällaista siirtymäkauden pidennystä olisi harkittava, jos riittävää kokemusta ei ole saatu sopivan suuruisen maksutason määräämiseksi siten, että varmistettaisiin omarahoituksen periaatteen toteutuminen, turvaten samalla yhteisön kasvilajikkeiden suojaamisjärjestelmän kiinnostavuus; tällaista kokemusta voitaisiin saada ainoastaan useiden kasvinjalostajanoikeuksia koskevien hakemusten, tutkintavirastoille maksettujen maksujen ja myönnettyjen kasvinjalostajanoikeuksien todellisen voimassaolon perusteella,
maksujen suuruuden olisi virastossa perustuttava terveen taloudellisen hallinnon periaatteeseen ja erityisesti taloudellisuuden ja kustannustehokkuuden periaatteeseen,
viraston henkilöstön suorittaman käsittelyn yksinkertaistamiseksi olisi määrättävä, velvoitettava ja maksettava käyttäen samaa valuuttaa kuin viraston talousarviossa,
hakemusmaksun olisi oltava vakiomaksu, joka kattaisi ainoastaan yhden yhteisön kasvilajikeoikeuden hakemuksen käsittelyn, joka on tehty minkä tahansa kasvilajin osalta,
asetuksen (EY) N:o 2100/94 51 artiklan mukaan hakemusmaksun määräaikana pidetään maksun maksamiseen tarvittavien toimien ja maksun tosiasiallisen virastoon saapumisen välistä aikaa, yhtäältä erityisesti virastolle jo aiheutuneiden kustannusten kattamiseksi nopeasti, ja toisaalta tehokkaan hakemusten jättämisen helpottamiseksi huomioon ottaen hakijan ja viraston väliset mahdolliset pitkät etäisyydet,
tutkimusmaksujen kokonaismäärän, joka veloitetaan teknisen tutkimuksen suorittamisesta, olisi periaatteessa tasapainoitettava viraston kaikille tulkintavirastoille maksamien maksujen kokonaismäärä; vertailukokoelman ylläpidosta aiheutuvia kuluja ei välttämättä olisi katettava ainoastaan perityillä tutkimusmaksuilla; tutkimusmaksun suuruuden olisi vaihdeltava kolmen eri kasvilajiryhmän välillä kansallisista kasvilajikkeiden suojaamisjärjestelmistä saadun kokemuksen perusteella,
vuosimaksujen kasvinjalostajanoikeuksien voimassaoloaikaa varten olisi muodostettava lisätulon lähde virastolle, mutta niiden olisi muun muuassa katettava lajikkeiden tekniseen todentamiseen liittyvät kustannukset yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien myöntämisen jälkeen ja niiden olisi siten noudatettava tutkimusmaksuille vahvistettua ryhmittelyä,
valitusmaksun olisi oltava vakio, jotta se kattaisi pääosan valitusmenettelyn kuluista lukuun ottamatta tekniseen tutkimukseen asetuksen (EY) N:o 2100/94 55 ja 56 artiklan mukaisesti liittyviä tai todistelun vastaanottamiseen liittyviä kuluja; hakemusmaksun maksamista varten olisi säädettävä kaksi eri päivämäärää valittajien kannustamiseksi harkitsemaan valitustaan uudelleen huomioon ottaen viraston asetuksen 70 artiklan 2 kohdan mukaisesti tekemät päätökset,
muita erityisiä hakemuksia koskevien maksujen olisi periaatteessa katettava niiden käsittely virastossa, mukaan luettuina päätökset tällaisiin hakemuksiin,
joustavuuden varmistamiseksi kustannusten hoidossa, viraston pääjohtajalla olisi oltava oikeus määrätä suoritettavaksi maksuja tutkimuskertomuksista, jotka jo ovat olemassa hakemuspäivänä, mutta eivät ole viraston käytettävissä, kuin myös maksuja erityisistä palveluista,
lisämaksuja voidaan periä viraston tarpeettomien kulujen vähentämiseksi, jotka ovat syntyneet siitä, että tietyt kasvinjalostajanoikeuksien hakijat tai omistajat eivät ole toimineet riittävästi yhteistyössä viraston kanssa,
ottaen huomioon asetuksen (EY) N:o 2100/94 117 artiklan tämän asetuksen olisi tultava voimaan niin pian kuin mahdollista,
viraston hallintoneuvostoa on kuultu asiasta, ja
tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat kasvinjalostajanoikeuksia käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
1. Asetuksessa (EY) N:o 2100/94 ja asetuksessa (EY) N:o 1239/95 säädetyt maksut peritään tämän asetuksen mukaisesti.
2. Virastolle suoritettavien maksujen määrä määrätään, veloitetaan ja maksetaan ecuina.
3. Edellä 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin virastolle maksettaviin lisämaksuihin.
4. Maksut, jotka jäsenvaltioiden viranomaiset voivat periä asetuksen (EY) N:o 2100/94 tai tämän asetuksen säännösten nojalla, peritään asiaa koskevien kansallisten sääntöjen mukaisesti.
5. Kun viraston pääjohtaja oikeutetaan päättämään maksujen suuruudesta ja niiden maksutavasta, julkaistaan sellaiset päätökset viraston virallisessa lehdessä.
2 artikla
Yleiset säännökset
1. Jokaisen yksittäisen asian osalta on menettelyn osapuoli asetuksen (EY) N:o 1239/95 mukaan velvollinen suorittamaan maksuja tai lisämaksuja. Jos useat osapuolet suorittavat toimenpiteet yhteisesti tai yhteinen toimenpide suoritetaan useiden osapuolten nimissä, on jokainen osapuoli yhteisvastuullisesti maksuvelvollinen.
2. Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2100/94 ja asetuksen (EY) N:o 1239/95 säännöksiä menettelyyn virastossa mukaan lukien kieliä koskevat säännökset.
3 artikla
Maksutapa
1. Maksut ja lisämaksut virastolle suoritetaan tilisiirtona viraston pankkitilille.
2. Viraston pääjohtaja voi sallia seuraavat muut maksutavat viraston työtapoja koskevien sääntöjen mukaisesti, jotka vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 2100/94 36 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti.
a) antamalla tai lähettämällä ecuina maksettavaksi asetetun varmennetun sekin,
b) siirtämällä ecuina viraston siirtotilille, tai
c) maksamalla ecuina virastossa olevalle tilille.
4 artikla
Päivä, jona maksu katsotaan vastaanotetuksi
1. Maksupäivänä, jona virasto on saanut maksut ja lisämaksut, pidetään päivää, jona tilisiirto, jota tarkoitetaan 3 artiklan 1 kohdassa, on kirjattu viraston tilille.
2. Kun viraston pääjohtaja sallii käytettäväksi 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti muut maksutavat, hän vahvistaa, mitä päivää on pidettävä maksun vastaanottopäivänä.
3. Jos virasto katsoo, että se ei ole saanut maksua vaaditun määräajan kuluessa, virasto pitää kuitenkin määräaikaa noudatettuna, jos se on saanut määräajan kuluessa riittävät kirjalliset todisteet siitä, että maksaja on toteuttanut tarpeelliset toimenpiteet.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettuna tarpeellisena toimena pidetään, että maksaja asianmukaisesti antoi pankille tai postitoimistolle toimeksiannon siirtää maksu ecuina viraston pankkitilille.
5. Kirjallista todistetta 3 kohdan tarkoituksessa pidetään riittävänä, jos siirtotoimeksiannosta esitetään pankin tai postitoimiston vahvistus.
5 artikla
Maksajan nimi ja maksun tarkoitus
1. Maksujen ja lisämaksujen maksajan on ilmoitettava kirjallisesti nimensä ja maksun tarkoitus.
2. Jos virasto ei pysty selvittämään maksun tarkoitusta, sen on pyydettävä, että maksaja ilmoittaa tämän kirjallisesti kahden kuukauden kuluessa. Jos tarkoitusta ei ilmoiteta tuon ajan kuluessa, katsotaan, ettei maksua ole suoritettu ja määrä palautetaan takaisin maksajalle.
6 artikla
Vajaa maksun suoritus
Maksujen ja lisämaksujen määräaikaa katsotaan periaatteessa noudatetun vain silloin, jos maksu tai lisämaksu on kokonaan maksettu oikeassa ajassa. Jos maksuja tai lisämaksuja ei makseta kokonaisuudessaan, maksettu määrä palautetaan takaisin, kun maksun määräaika on päättynyt. Virasto voi kuitenkin katsoessaan sen aiheelliseksi olla välittämättä pienistä puuttuvista määristä, sen vaikuttamatta maksajan oikeuksiin.
7 artikla
Hakemusmaksu
1. Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien hakijan, jäljempänä "hakija", on maksettava asetuksen (EY) N:o 2100/94 113 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti 1 000 ecun hakemusmaksu hakemuksen käsittelystä.
2. Hakijan on suoritettava hakemusmaksun maksamiseen tarvittavat toimet 3 artiklan mukaisesti joko ennen sitä päivää tai samana päivänä, kun hakemus jätetään virastoon suoraan tai asetuksen (EY) N:o 2100/94 30 artiklan 4 kohdan nojalla perustettuun omaan yksikköön tai valtuutettuun kansalliseen toimielimeen; tämän asetuksen 4 artiklan 4 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin.
3. Jos hakemusmaksun ei katsota saapuneen virastoon hakemuksen vastaanottopäivänä, virasto asettaa asetuksen (EY) N:o 2100/94 51 artiklan mukaisesti kahden viikon määräajan, jonka aikana mainitun asetuksen 51 artiklan mukaan muodollisen hakemuspäivän ei katsota vaikuttavan. Mainitun asetuksen 83 artiklan 2 kohdan mukaista uutta maksukehotusta ei lähetetä hakijalle ennen tämän ajan päättymistä.
4. Jos hakemusmaksua ei katsota vastaanotetuksi 3 kohdassa asetetussa määräajassa, on maksun vastaanottopäivää pidettävä asetuksen (EY) N:o 2100/94 51 artiklan mukaan hakemuksen jättöpäivänä.
5. Edellä 4 kohtaa ei sovelleta, jos hakemuksen yhteydessä on riittävät kirjalliset todisteet hakemusmaksun suorittamisesta; tämän asetuksen 4 artiklan 5 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin.
6. Niin kauan kuin viraston ei katsota vastaanottaneen hakemusmaksua, se ei julkista kyseistä hakemusta ja lykkää teknistä tutkimusta.
8 artikla
Tekniseen tutkimukseen liittyvät maksut
1. Maksut teknisen tutkimuksen järjestämiseksi ja suorittamiseksi, jäljempänä "tutkimusmaksu", jotka koskevat yhteisön kasvinjalostusoikeuden kohteena olevaa lajiketta, suoritetaan liitteen I mukaisesti kultakin alkavalta kasvukaudelta. Sellaisten lajikkeiden osalta, joiden erityisosia sisältävää aineistoa on käytettävä moneen kertaan aineiston tuottamiseksi, on maksettava liitteessä I määrätty tutkimusmaksu sellaiselle lajikkeelle ja erityisosille, joista virallista kuvausta ei ole saatavilla ja jotka tulee tutkia; tutkimusmaksu ei saa missään tapauksessa ylittää 3 000 ecua.
2. Tutkimusmaksu ensimmäiselle kasvukaudelle erääntyy maksettavaksi viimeistään kuukauden kuluttua teknisen tutkimuksen aineiston viimeisestä vastaanottopäivästä.
3. Tutkimusmaksu seuraaville kasvukuukausille erääntyy maksettavaksi viimeistään kuukautta ennen tällaisen kauden alkua, jollei virasto toisin päätä.
4. Viraston pääjohtaja julkaisee tutkimusmaksujen maksupäivät viraston virallisessa lehdessä.
5. Kysymyksen ollessa tutkimuskertomuksen tuloksista sellaisesta teknisestä tutkimuksesta, joka on jo suoritettu, asetuksen (EY) N:o 1239/95 27 artiklan mukaisesti ennen asetuksen (EY) N:o 2100/94 51 artiklan tarkoittamaa hakemuspäivää, suoritetaan hallinnollinen maksu viraston asettamassa määräajassa.
9 artikla
Vuosimaksu
1. Virasto perii yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien omistajalta, jäljempänä "omistaja", jokaisena vuonna, jona hänellä on yhteisön kasvinjalostajanoikeudet, liitteessä 2 vahvistetun maksun, jäljempänä "vuosimaksu".
2. Vuosimaksun maksupäivä on sen kalenterikuukauden viimeinen päivä, joka edeltää kalenterikuukautta, jonka aikana yhteisön kasvinjalostajanoikeudet on myönnetty ja jokaisena seuraavana vuotena vastaava päivä.
3. Virasto toimittaa omistajalle pyynnön, jossa on tiedot maksun kohteesta, erääntyvästä määrästä, maksupäivästä ja mahdollisesta 13 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesta lisämaksusta.
4. Virasto ei palauta maksuja, jotka on suoritettu yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien voimassa pitämiseksi.
10 artikla
Maksut erityisten hakemusten käsittelystä
1. Hakemusten käsittelyyn liittyvät maksut hakija maksaa seuraavasti:
a) hakemus pakkoluvasta, mukaan lukien merkinnät rekistereihin, hakemus viraston asetuksen (EY) N:o 2100/94 100 artiklan 2 kohdan mukaisesti myönnettävästä pakkoluvasta, tai hakemus tällaisten myönnettyjen käyttölupien muuttamisesta, "pakollinen lupamaksu", paitsi komissio tai jäsenvaltio mainitun asetuksen 29 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa: 1 500 ecua;
b) hakemus seuraavista merkinnöistä yhteisön kasvinjalostajanoikeusrekisteriin, "rekisteröintimaksu".
- yhteisön kasvinjalostajanoikeuden siirto,
- sopimukseen perustuvat käyttöluvat,
- lajikkeiden tunnistaminen lähtölajikkeiksi tai lähtölajikkeista olennaisesti johdetuksi lajikkeiksi,
- toimien toteuttaminen asetuksen (EY) N:o 2100/94 98 artiklan 1 kohdassa, 2 kohdassa ja 99 artiklassa tarkoitetuista vaatimuksista,
- yhteisön kasvinjalostajanoikeudet, jotka on annettu vakuutena tai muun esineoikeuden kohteena, tai
- asetuksen (EY) N:o 2100/94 24 artiklassa tarkoitettu pakkotäytäntöönpano: 300 ecua;
c) hakemus merkinnästä yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista hakemusrekisteriin tai yhteisön kasvinjalostajanoikeusrekisteriin, muissa kuin a ja b kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa: 100 ecua;
d) hakemus kulujen määrän määrittämiseksi asetuksen (EY) N:o 2100/94 85 artiklan 5 kohdan mukaisesti: 100 ecua.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut maksut erääntyvät maksettaviksi hakemuksen vastaanottopäivänä niistä toimista, jotka aiheuttavat kyseisen maksun. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 83 artiklan 2 kohtaa sovelletaan silloin, jos maksua ei ole vastaanotettu oikeassa ajassa.
11 artikla
Valitusmaksu
1. Valittajan on maksettava 1 500 ecun valitusmaksu valituksen käsittelystä asetuksen (EY) N:o 2001/94 113 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaan.
2. Kolmannes valitusmaksusta erääntyy maksettavaksi valituksen vastaanottopäivänä virastossa; asetuksen (EY) N:o 2100/94 83 artiklan 2 kohtaa sovelletaan tähän kolmannekseen. Loput kaksi kolmasosaa valitusmaksusta on maksettava viraston pyynnöstä yhden kuukauden kuluessa siitä, kun viraston asianomainen osasto on siirtänyt asian valituslautakunnan käsiteltäväksi.
3. Jos asetuksen (EY) N:o 2100/94 83 artiklan 4 kohdan edellytykset on täytetty, jo maksettu valitusmaksu on palautettava viraston pääjohtajan toimesta, kun on kysymys valituksenalaisen päätöksen oikaisemisesta ja muissa tapauksissa valituslautakunnan toimesta.
4. Edellä 1 kohtaa ei sovelleta komissioon tai jäsenvaltioon, joka valittaa asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 2 kohdan mukaisesta päätöksestä.
12 artikla
Viraston pääjohtajan vahvistamat maksut
1. Viraston pääjohtaja vahvistaa maksut seuraavissa tapauksissa:
a) 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu hallinnollinen maksu;
b) maksut oikeiksi todistetuista ja muista jäljennöksistä erityisesti ne, joita tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1239/95 84 artiklan 3 kohdassa; ja
c) viraston virallista lehteä koskevat maksut (asetuksen (EY) N:o 2100/94 89 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 1239/95 87 artikla) ja maksut muista viraston julkaisuista.
2. Viraston pääjohtaja voi päättää, että 1 kohdan b ja c alakohdassa mainituista palveluista on suoritettava ennakkomaksu.
13 artikla
Lisämaksut
1. Virasto voi periä lisämaksun hakemusmaksusta, jos se toteaa, että
a) ehdotettua lajikenimeä ei voida hyväksyä asetuksen (EY) N:o 2100/94 63 artiklan mukaisesti joko sillä perusteella, että se on identtinen toisen lajikenimen kanssa, tai ettei se erotu saman lajikkeen nimestä; tai
b) yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien hakija tekee uuden ehdotuksen lajikenimeksi, jos virasto ei ole vaatinut häntä sitä tekemään tai hän jatkaa hakemusta asetuksen (EY) N:o 1239/95 21 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Virasto ei saa julkistaa ehdotusta lajikenimeksi ennen tämän kohdan säännösten mukaista lisämaksun suorittamista.
2. Virasto voi periä lisämaksun vuosimaksusta, jos se toteaa, että
a) omistaja ei ole maksanut vuosimaksua 9 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti; tai
b) lajikenimeä on muutettava siinä tapauksessa, että kolmannella on aikaisempi ristiriitainen oikeus asetuksen (EY) N:o 2100/94 66 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
3. Lisämaksuina, joita tarkoitetaan 1 ja 2 kohdassa, kannetaan asetuksen (EY) N:o 2100/94 36 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisten työtapojen sääntöjen mukaan 20 prosenttia kyseisen maksun määrästä ja niiden vähimmäismäärä on 100 ecua, ja ne erääntyvät maksettavaksi kuukauden kuluessa viraston maksukehotuksesta.
14 artikla
Poikkeukset
1. Sen estämättä, mitä 7 artiklassa säädetään, asetuksen (EY) N:o 2100/94 51 artiklassa tarkoitetussa merkityksessä hakemuksen muodolliseen hakemuspäivään eivät vaikuta mainitun asetuksen 116 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisesti jätetyt hakemukset, jos riittävät todistukset esitetään viimeistään 30 päivänä syyskuuta 1995 siitä, että yhteisön kasvinjalostajanoikeuden hakija on suorittanut hakemusmaksun maksamiseksi tarvittavat toimet.
2. Sen estämättä, mitä 8 artiklan 5 kohdassa säädetään, 100 ecun suuruinen hallinnollinen maksu on suoritettava silloin, kun lajiketta koskeva tekninen tutkimus toteutetaan sellaisten löydösten perusteella, jotka on saatu kansallisten kasvinjalostajanoikeuksien myöntämiseen asetuksen (EY) N:o 2100/94 116 artiklan 3 kohdan mukaan liittyvästä käsittelystä. Hallinnollinen maksu on maksettava viimeistään 30 päivänä marraskuuta 1995.
3. Sen estämättä, mitä 8 artiklan 5 kohdassa säädetään, viranomaiset, jotka suorittavat kansallisen kasvinjalostajanoikeuden myöntämiseen liittyvän käsittelyn, voivat periä yhteisön kasvinjalostajanoikeuden hakijalta maksun asetuksen (EY) N:o 1239/95 93 artiklan 3 kohdan mukaan edellytetyistä asiakirjoista. Tämä maksu ei saa ylittää sitä maksua, jonka jäsenvaltio perii toisen maan tarkastusviranomaisen antaman tarkastuskertomuksen välittämisestä; sen maksaminen ei saa vaikuttaa 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin maksuihin.
4. Sen estämättä, mitä 8 artiklassa säädetään, virasto perii asettamassaan määräajassa 300 ecun suuruisen "kertomusmaksun" asetuksen (EY) N:o 1239/95 94 artiklassa tarkoitetusta tarkastuskertomuksesta.
15 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 31 päivänä toukokuuta 1995.