Kommissionens beslutning
af 30. oktober 2001
om Tysklands statsstøtte til Graf von Henneberg Porzellan GmbH, Ilmenau
(meddelt under nummer K(2001) 3303)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2002/865/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler(1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1) Ved brev af 16. november 1998 og 24. marts 1999 modtog Kommissionen klager fra konkurrenter, der hævdede, at der var sket misbrug af statsstøtte til fordel for Graf von Henneberg Porzellan GmbH med hjemsted i Ilmenau, Thüringen.
(2) Kommissionens anmodning om oplysninger af 6. januar 1999 blev besvaret af Tyskland den 3. og 25. maj 1999. Efter yderligere oplysninger fra klagerne og et møde mellem repræsentanter for Kommissionen og de tyske myndigheder den 23. september 1999 anmodede Kommissionen den 30. september 1999 om en anmeldelse af sagen. Efter en rykkerskrivelse fra Kommissionen af 9. november 1999 fremlagde Tyskland ganske vist yderligere oplysninger, men nægtede at anmelde støtten. Den 10. november 1999 blev sagen registreret som ikke-anmeldt støtteforanstaltning NN 135/99.
(3) Ved brev af 13. juli 2000 underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende ovennævnte støtte. Samtidig blev Tyskland opfordret til at fremsende alle de dokumenter og oplysninger, som er nødvendige for at sætte Kommissionen i stand til at afgøre, om en række støtteforanstaltninger opfyldte betingelserne i de godkendte støtteordninger, hvorefter de angiveligt var ydet.
(4) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede sag. Kommissionen har modtaget bemærkninger fra den europæiske sammenslutning af keramikproducenter, Cérame-Unie, og virksomheden. Disse bemærkninger er videresendt til Tyskland ved brev af 18. december 2000.
(5) Den 18. september 2000 besvarede Tyskland påbuddet om oplysninger og underrettede Kommissionen om yderligere støtte til fordel for virksomheden, som ikke tidligere var blevet anmeldt. Den 13. november 2000 stillede Kommissionen en række spørgsmål, som blev besvaret den 19. december 2000. Den 9. januar 2001 fandt der et møde sted med repræsentanter for de tyske myndigheder. Yderligere spørgsmål blev fremsendt den 24. januar 2001, og svar blev modtaget den 6. marts 2001.
(6) Ved brev af 25. april 2001 underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at udvide proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, til at omfatte den støtte, der ikke opfylder betingelserne i de støtteordninger, hvorefter de angiveligt blev ydet, samt den støtte, som Kommissionen ikke tidligere var blevet underrettet om.
(7) Kommissionens beslutning om at udvide proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte. Kommissionen har modtaget bemærkninger fra en af klagerne såvel som støttemodtageren. Disse bemærkninger er ved brev af 28. og 30. august 2001 videresendt til Tyskland, som derved fik mulighed for at fremsætte kommentarer.
(8) Den 28. juni 2001 svarede Tyskland på udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure ved at fremlægge omfattende oplysninger om de pågældende støtteforanstaltninger.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
A. Virksomheden
(9) Graf von Henneberg Porzellan GmbH fremstiller pynteporcelæn og service. Virksomheden er beliggende i en støtteberettiget region i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). Nedenstående oplysninger om aktiviteterne er i overensstemmelse med de årsberetninger, som blev forelagt Kommissionen:
TABELPOSITION
(10) Virksomheden blev oprettet den 1. marts 1990 gennem omdannelse af statsvirksomheden Henneberg Porzellan Ilmenau til et privat kapitalselskab under firmanavnet Graf von Henneberg Porzellan GmbH ("GvH1"). Det blev den 23. august 1990 registreret hos Amtsgericht Meiningen under HRB 327.
(11) Den 23. august 1991 privatiserede Treuhandanstalt ("THA") GvH1, som blev solgt til hr. Jamalian for 7,5 mio. DEM efter et offentligt udbud. Til salget var knyttet den suspensive betingelse, at købsprisen blev betalt, hvilket THA imidlertid gav afkald på den 17. september 1992. Den 18. september 1992 blev hr. Jamalian den eneste direktør i og eneejer af virksomheden.
(12) Den 7. januar 1993 reviderede THA privatiseringsaftalen og gav afkald på betalingen af købsprisen og andre forpligtelser, som var aftalt i forbindelse med privatiseringen. Hr. Jamalian gik med til at yde et kapitalindskud på 7,5 mio. DEM. Denne kapitalforhøjelse blev aldrig gennemført.
(13) Den 11. juli 1995 indgav GvH1 konkursbegæring (Gesamtvollstreckung). Ved udgangen af samme måned anmodede Thüringen Landesentwicklungsgesellschaft ("LEG") et rådgivningsfirma, Projekt Management Eschbach ("PME"), om at udarbejde en løsning for virksomheden med statens deltagelse. Den 17. august 1995 indledte Amtsgericht Meiningen konkursbehandling, og virksomhedens navn var nu Graf von Henneberg Porzellan under konkurs ("GvHiA"). Den 24. august 1995 forelagde PME sine forslag for de offentlige myndigheder og repræsentanterne for delstatens Thüringer Industriebeteiligungs GmbH & Co. KG ("TIB"), herunder også hr. Frowein, på daværende tidspunkt ansat hos TIB. Ifølge Tyskland videreførte bobestyreren aktiviteterne og forsøgte at finde en investor. En række potentielle investorer viste ganske vist interesse, men der var ingen, der fremsatte bud. Den 30. november 1995 blev alle ansættelseskontrakter med de ansatte opsagt.
(14) Den 18. december 1995 blev der oprettet en ny virksomhed under samme firmanavn: Graf von Henneberg Porzellan GmbH ("GvH2"). GvHiA overtog 51 % og TIB 49 % af andelene. GvH2's etableringskapital udgjorde 1 mio. DEM, hvoraf 0,51 mio. DEM stammede fra GvHiA, og 0,49 mio. DEM blev indskudt af TIB. Ifølge Tyskland var GvH2 ikke længere kriseramt. Den 1. januar 1996 blev hovedparten af GvHiA's medarbejdere overtaget af GvH2. Den 8. januar 1996 overtog GvH2 GvHiA's anlægsaktiver(4) for 8,5 mio. DEM. Prisen blev fuldt ud finansieret ved hjælp af et lån fra Thüringer Aufbaubank ("TAB"). Prisen nævnes i en rapport fra PME, men det begrundes ikke, hvordan den blev beregnet. Den 18. januar 1996 blev virksomheden registreret hos Amtsgericht Meiningen under HRB 3738.
(15) Ifølge Tyskland havde man siden oprettelsen af GvH2 forsøgt at finde en investor, men først fundet en sådan den 28. august 1998, hvor alle andele i GvH2 blev solgt til hr. Frowein for 0,2 mio. DEM. Der foreligger ingen oplysninger om, hvordan prisen blev beregnet. Efter dette salg af andele betegner Tyskland virksomheden som GvH3. Ifølge pressemeddelelser overtog hr. Frowein i september 1999 andelene i Glashütte Schmiedefeld GmbH, en konkurrent under konkursbehandling, og virksomheden med 30 ansatte blev et datterselskab af GvH2/3.
B. Omstrukturering
a) Omstruktureringsplaner for GvH1
(16) Den første plan, som THA havde udarbejdet og hr. Jamalian tilpasset, omfattede perioden fra andet halvår af 1990 og indtil 1993. Hovedpunkterne heri var følgende: koncentration om de nye delstater og de østeuropæiske markeder, positionering af mærket "Graf von Henneberg" i det nedre og mellemste prissegment, omkostningsbesparelser (personale, materiale og energi), forbedring af effektiviteten (uddannelse, anvendelse af computere, nyt ordre- og salgssystem, genbrug, omorganisering af lagerføringen), forbedring af produktiviteten. Ifølge planen skulle der foretages investeringer på 22,259 mio. DEM for at dække tab på 44,410 mio. DEM og foretage rentebetalinger på 8,927 mio. DEM. Finansieringen skulle ske i form af lån på ca. 60 mio. DEM og indfrielse af gæld. Oversigt:
TABELPOSITION
(17) Indtil udgangen af 1992 mistede GvH1 ordrer fra Rusland og Iran og havde tekniske problemer i forbindelse med et ovnanlæg, hvilket resulterede i en akut krise og revision af planen for perioden 1993-1996. Hovedpunkterne heri var følgende: omstrukturering af GvH1, nedbringelse af omkostninger, personale og areal, direkte salg af produkter og telefonmarketing i Tyskland, udarbejdelse af en ny distributionsstrategi for sydeuropæiske markeder. Det blev understreget, at en konkurs ville være uundgåelig uden ny likviditet. Grundlaget for planen var et kapitalindskud på 7,5 mio. DEM fra hr. Jamalian, hvilket dog ikke blev ydet. Oversigt:
TABELPOSITION
b) Omstruktureringsplaner for GvH2/3
(18) Som den første omstruktureringsplan for GvH2 blev der forelagt tre rapporter fra PME. I den første rapport redegøres der for forskellige scenarier, herunder en samlet løsning for flere porcelænsproducenter i Thüringen, som dog ikke blev valgt. I en del af den anden rapport undersøges en model for virksomhedens videreførelse. Denne konkretiseres i en tredje rapport, en omkostningsanalyse med en resultatprognose for perioden 1996-1997 på grundlag af TIB's kapitalandel. Hovedpunkterne var følgende: salg af anlægsaktiverne for 8,5 mio. DEM; 317-329 ansatte (plus otte lærlinge), i 1997 outsourcing af porcelæn, der massefremstilles, prisstigning på 4 %, foranstaltninger til omorganisering (koncentration af produktionen med rydning af flere områder og mindskelse af arealet, energibesparelse, investeringer på 4,685 mio. DEM og reparationer). Afhængigt af forskellige omsætningstal blev der forudset tre mulige resultater for 1996-1997:
TABELPOSITION
(19) Med hr. Froweins overtagelse af virksomheden blev planen revideret. Der blev angivet en række årsager til, at de tidligere omstruktureringer mislykkedes: ledelsesproblemer, for optimistiske prognoser og den manglende gennemførelse af omstruktureringsplanen. Til stabilisering af virksomheden på kort sigt blev der udarbejdet en række foranstaltninger: personalenedskæring inden for navnlig ledelsesfunktioner samt oprettelse af et profitcenter til logistikken. Til konsolidering af virksomheden på kort sigt blev der fastsat følgende foranstaltninger: udvidelse af produktionssortimentet, direkte salg, samarbejde med porcelænsproducenter samt investeringer på 3 mio. DEM.
(20) Ifølge den reviderede plan regnede man indtil juni 1998 med kumulerede tab på 0,8 mio. DEM. To måneder senere udgjorde tabene imidlertid allerede 3,169 mio. DEM, og der var endnu ikke indledt et samarbejde med andre producenter. Planen blev ændret endnu en gang og tog nu udgangspunkt i en moderat vækst på grundlag af en udvidelse af produktionen af porcelæn til hoteller, en stigning i produktionen i Tyskland, en stabilisering af eksporten og investeringer på 1,750 mio. DEM. Oversigt:
TABELPOSITION
C. De finansielle foranstaltninger
(21) I nedenstående tabeller er alle finansielle foranstaltninger til fordel for GvH1, GvHiA og GvH2/3 sammenfattet. Det bemærkes, at beløbene og tidsangivelserne svarer til de seneste oplysninger, som Tyskland har fremlagt.
a) Finansielle foranstaltninger til fordel for GvH1((Garantier for lån, hvis fulde beløb indgår i det samlede beløb, er ikke medregnet for at undgå dobbelttællinger. Garantien i forbindelse med foranstaltning 10 er medregnet, da ingen af lånene i denne henseende tilsyneladende er anført i tabellen.))
TABELPOSITION
Foranstaltninger fra THA
(22) Foranstaltning 1-3: THA har overtaget tre forskellige gældsbeløb: gammel gæld inden den 1. juli 1990 og lån fra Deutsche Bank Ilmenau.
(23) Foranstaltning 9: Betalingen af købsprisen blev udsat flere gange, og der blev endelig givet afkald herpå som led i revisionen af privatiseringsaftalen.
(24) Foranstaltning 10: En garanti på 8,629 mio. DEM inkl. renter og et administrationsgebyr.
(25) Foranstaltning 11: Ifølge Tyskland blev disse tilskud ydet til dækning af tab på 17,5 mio. DEM som følge af mistede ordrer fra Rusland samt på 26,337 mio. DEM på grund af et defekt ovnanlæg. THA gik oprindeligt med til at betale 25 mio. DEM. Ifølge Tyskland blev der kun udbetalt 13,871 mio. DEM. Det udækkede beløb blev modregnet i den garanti, der er nævnt i betragtning 24.
Foranstaltninger fra delstaten Thüringen
(26) Foranstaltning 4: Investeringstilskud på 6,812 mio. DEM.
(27) Foranstaltning 13: Et tilskud på 5 mio. DEM.
(28) Foranstaltning 15, 16 og 19: Opfyldelsesgarantier på 90 % i forbindelse med lån som led i foranstaltning 12, 17 og 21.
(29) Foranstaltning 25: Investeringspræmier på 1,7 mio. DEM.
Foranstaltninger fra statslige finansieringsinstitutter
(30) Foranstaltning 5, 20 og 21: Lån fra Hessische Landesbank ("HeLaBa").
(31) Foranstaltning 6: Garanti på 80 % fra Berliner Industriebank, nu Deutsche Ausgleichsbank ("DtA") på 7,68 mio. DEM.
(32) Foranstaltning 7, 8, 12, 17 og 18: Lån fra Bayerische Landesbank. Foranstaltning 12 var en forudfinansiering af det tilskud fra THA, der blev forventet som led i foranstaltning 11.
(33) Foranstaltning 22 og 23: Lån fra Sparkasse Ilmenau og Sparkasse Erfurt.
(34) Foranstaltning 24: En forudbetaling på 2 mio. DEM for fast ejendom med en værdi på angiveligt 4,6 mio. DEM, som skulle overtages af finansministeriet i Thüringen. Prisen blev fastsat af et statsligt ejendomskontor.
Andre foranstaltninger
(35) Foranstaltning 14: Et tilskud, der ikke skal tilbagebetales, til kortfristet likviditet. Tyskland anførte, at dette tilskud aldrig blev ydet, hvorfor beløbet ikke blev medregnet i ovenstående tabel.
(36) Foranstaltning 26: Tilskud til forskning og udvikling (F& U) fra forbundsøkonomiministeriet.
(37) Foranstaltning 27: Tilskud som led i Arbeitsförderungsgesetz ("AFG"), et program vedrørende beskæftigelsesstøtte.
Sikkerhed
(38) Der var stillet sikkerhed for lånene i forbindelse med foranstaltning 5, 7, 8, 18, 20 og 22 via en sikkerhedspuljeaftale, som de långivende banker havde indgået. Der blev ydet følgende sikkerhedsstillelser: sikkerhed i tre af GvH1's grunde til en værdi af 5 mio., 16 mio. og 17,2 mio. DEM, opfyldelsesgaranti på 80 % i forbindelse med foranstaltning 6 samt en overdragelse af ejendomsret til sikkerhed i forbindelse med maskiner og anlæg tilhørende GvH1 (til en værdi af 2,280 mio. DEM i henhold til ekspertvurdering). Derudover overtog hr. Jamalian hos hver bank garantier af en ikke nærmere angivet størrelsesorden.
(39) Lånene i forbindelse med foranstaltning 12(5), 17 og 21 var sikret gennem statsgarantier, som dækkede 90 % af misligholdelsesrisikoen.
b) Anmeldte fordringer som en del af aktivmassen og finansielle foranstaltninger til fordel for GvHiA
(40) Bayerische Landesbank anmeldte fordringer på ca. 47 mio. DEM plus renter.
(41) Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (BvS) anmeldte ca. 1,430 mio. DEM. Ifølge Tyskland 0,942 mio. DEM som provenu fra salget af fast ejendom (se foranstaltning 30), 0,4 mio. DEM som erstatning, der var aftalt som led i revisionen af privatiseringsaftalen med tillæg af renter.
(42) Forbundsøkonomiministeriet anmeldte fordringer på 0,467 mio. DEM plus renter (foranstaltning 26).
(43) HeLaBa anmeldte fordringer på ca. 31,707 mio. DEM. Ifølge Tyskland bestod dette beløb af foranstaltning 5, 20 og 21 plus morarenter.
(44) Sparkasse Ilmenau anmeldte sit lån under foranstaltning 22 med tillæg af renter.
(45) Sparkasse Erfurt anmeldte fordringer på ca. 1,995 mio. DEM plus renter. I de fremsendte oplysninger nævnes kun lånebeløbet på 1,5 mio. DEM. Efter alt at dømme havde dette institut derfor ydet GvH1 yderligere 0,4 mio. DEM. Tyskland har ikke givet nogen forklaring på denne forskel.
(46) TAB anmeldte 8,824 mio. DEM, hvoraf ca. 2 mio. DEM svarede til foranstaltning 24 plus renter. Ifølge Tyskland kan det resterende beløb henregnes til de investeringstilskud under foranstaltning 4, som TAB har anmeldt til fordel for delstaten Thüringen.
(47) Endvidere konstaterer Kommissionen, at byen Ilmenau har anmeldt skattekrav på ca. 0,557 mio. DEM for perioden 1991-1995 som en del af aktivmassen.
(48) Ifølge de foreliggende oplysninger var staten GvH1's hovedkreditor. Noget tyder på, at en del af beløbene blev inddrevet i forbindelse med konkursbehandlingen, men på grundlag af de foreliggende oplysninger kan Kommissionen ikke præcist fastslå, hvilke beløb der blev inddrevet af de pågældende långivere.
c) Finansielle foranstaltninger til fordel for GvHiA((Garantien i forbindelse med foranstaltning 29 er ikke medregnet, da den vedrører lånet i forbindelse med foranstaltning 28, som blev medtaget med det fulde beløb.))
TABELPOSITION
(49) Foranstaltning 28: Et lån på 2 mio. DEM, som ifølge Tyskland blev tilbagebetalt den 30. juni 1996.
(50) Foranstaltning 29: Det lån, der er nævnt i betragtning 49, blev dækket af en garanti på 50 % fra TAB.
(51) Foranstaltning 30: Ifølge privatiseringsaftalen i den ændrede udgave fra 1993 skulle GvH1 sælge fast ejendom, og provenuet herfra betales til THA. På dette grundlag blev der anmeldt 0,942 mio. DEM som en del af aktivmassen - formentlig 9 % af provenuet fra salget af fast ejendom, som ikke var blevet overtaget af GvH2. BvS gav afkald på denne fordring som led i konkursbehandlingen.
d) Finansielle foranstaltninger til fordel for GvH2/GvH3((Beløbet i forbindelse med foranstaltning 43 er ikke medregnet i det samlede beløb, da det vedrører lån, som er medtaget fuldt ud i det samlede beløb.))
TABELPOSITION
Foranstaltninger fra statslige finansieringsinstitutter
(52) Foranstaltning 31: TIB's kapitalandel i GvH2's startkapital.
(53) Foranstaltning 32: Et lån fra TIB på 0,5 mio. DEM. Ifølge Tyskland blev lånet inkl. renter tilbagebetalt den måned, hvor det blev ydet.
(54) Foranstaltning 33: Et lån fra TAB til overtagelse af anlægsaktiver. Tyskland anførte, at en del af lånet blev tilbagebetalt via investeringstilskud (se foranstaltning 36 nedenfor).
(55) Foranstaltning 34, 35, 37 og 38: Lån fra TAB.
(56) Den 27. august 1998 tilbød TAB at give afkald på lån på 11,467 mio. DEM, hvis fremtidige overskud til gengæld blev begrænset til 2 mio. DEM i perioden 1998-2002 ("Besserungsschein", dvs. aftale om tilbagebetaling af frafaldne lån med fremtidige overskud). Tilbuddet er endnu ikke accepteret og indgår derfor ikke i vurderingen.
(57) Foranstaltning 41: For at forhindre insolvens giver TAB afkald på sit krav i forbindelse med kreditorfortegnelsen for lån svarende til foranstaltning 33 og 35.
Foranstaltninger fra delstaten Thüringen
(58) Foranstaltning 36: Investeringstilskud.
(59) Foranstaltning 40: Investeringspræmier på 0,090 mio. DEM indtil 1998. Kommissionen har ikke fået forelagt oplysninger om, hvorvidt der er udbetalt yderligere 0,023 mio. DEM, som der blev søgt om for 1999.
Andre foranstaltninger
(60) Foranstaltning 39: GvH2 modtog som GvH1's successor tilskud på 2,044 mio. DEM som led i AFG-programmet vedrørende beskæftigelsesstøtte.
(61) Foranstaltning 42: En række tilskud, som blev ydet i perioden 1996-2000.
(62) Foranstaltning 43: Tilskud til F& U, som blev ydet i perioden 1997-2000.
D. Markedet
(63) Graf von Henneberg GmbH fremstiller porcelænsprodukter til husholdnings- og erhvervsbrug, navnlig til hoteller, samt til dekorationsformål (NACE 26.21). Produkterne eksporteres også.
(64) I sektoren for bordservice og pynteporcelæn finder der en intensiv udveksling af varer sted mellem medlemsstaterne. Pynteporcelæn fremstilles i hele Europa, mens produktionen af bordservice hovedsagelig er koncentreret i det nordlige Bayern (Tyskland), Staffordshire (Det Forenede Kongerige) og Limousin (Frankrig). Foruden mange mellemstore producenter i Europa findes der også en række store virksomheder. Blandt sidstnævnte hører Villeroy & Boch (Tyskland/Luxembourg), Hutschenreuther og Rosenthal (Tyskland) samt Royal Doulton og Wedgewood (Det Forenede Kongerige), som tilsammen tegner sig for en tredjedel af den samlede produktion i Fællesskabet. Som følge af de særlige krav, som stilles af hotel- og restaurationsbranchen, er der opstået en særlig gren, "bordservice til hotelbrug", som omfatter specialudformet, modstandsdygtigt service. Hovedproducenter og -aftagere er Det Forenede Kongerige, Tyskland og Italien. Denne særdeles arbejdskraftintensive branche er med sit kolossale produktsortiment kendetegnet ved tætte forbindelser til den endelige aftager og konkurrence på designområdet. Værdimæssigt overstiger salget til tredjelande den europæiske import, mens importen mængdemæssigt derimod overstiger eksporten, navnlig på grund af de ekstremt lave priser for importvarer fra Kina(6).
(65) Der er overkapacitet i porcelænsbranchen. Mellem 1984 og 1991 steg produktionen og forbruget konstant, hvorimod der i 1992 og 1993 var tale om et fald. Det opsving, der var forventet i 1994, indtrådte ikke. Handelsbalancen har i de sidste år været positiv, men importandelen et steget mærkbart, navnlig med hensyn til husholdningsservice. Væksten i eksporten kan ikke udligne konkurrencepresset i denne sektor. Nye markedsaktører fra Sydøstasien og Østeuropa (navnlig Tjekkiet og Ungarn), der profiterer af deres handelsaftaler med Fællesskabet, kunne tværtimod skærpe den anspændte konkurrencesituation i forbindelse med kapacitetsoverskuddet yderligere(7).
III. BAGGRUNDEN FOR INDLEDNINGEN AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
(66) Ved indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure undersøgte Kommissionen de finansielle foranstaltninger til fordel for GvH1, GvHiA og GvH2 i lyset af EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. Kommissionen konstaterede, at finansieringen hidrørte fra statsmidler, og nærede alvorlig tvivl om, hvorvidt de finansielle foranstaltninger var forenelige med fællesmarkedet.
(67) Kommissionen nærede ligeledes tvivl om, hvorvidt en række støtteforanstaltninger opfyldte betingelserne i de godkendte støtteordninger, hvorefter de angiveligt blev ydet. Kommissionen udstedte derfor et påbud om oplysninger som led i den formelle undersøgelsesprocedure.
(68) På grundlag af de oplysninger, som Tyskland havde fremlagt efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure, fandt Kommissionen, at den endnu ikke have fået oplysninger om mange foranstaltninger. De fremlagte oplysninger kunne heller ikke fjerne Kommissionens tvivl med hensyn til, om den støtte, der angiveligt var ydet på grundlag af godkendte støtteordninger, var i overensstemmelse med de pågældende støtteordninger. Kommissionen har derfor udvidet den formelle undersøgelsesprocedure til at omfatte de førnævnte foranstaltninger.
IV. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(69) I forbindelse med indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure modtog Kommissionen bemærkninger fra den europæiske sammenslutning af keramikproducenter, Cérame-Unie, og fra GvH3. Disse bemærkninger blev ved brev af 18. december 2000 videresendt til Tyskland, som dermed fik lejlighed til at fremsætte eventuelle kommentarer.
(70) I forbindelse med beslutningen om at udvide den formelle undersøgelsesprocedure modtog Kommissionen bemærkninger fra en af klagerne, hvoraf det fremgik, at den pågældende ikke havde fået mulighed for at afgive bud på GvH1's anlægsaktiver. Desuden blev der modtaget bemærkninger fra støttemodtageren. Disse bemærkninger blev videresendt til Tyskland ved brev af 28. og 30. august 2000.
V. KOMMENTARER FRA TYSKLAND
(71) Tyskland fremsatte kommentarer til både indledningen og udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure og gjorde opmærksom på, at GvH1 og GvH2 var to forskellige virksomheder, hvor aktiviteterne ikke blev videreført, og derfor bør behandles i adskilte procedurer. Tyskland anførte endvidere, at de finansielle foranstaltninger til fordel for GvH1 enten ikke udgjorde støtte eller udgjorde eksisterende støtte. Med hensyn til GvH2 anførte Tyskland, at virksomheden ikke var kriseramt, da de finansielle foranstaltninger til fordel for virksomheden hverken udgjorde støtte eller eksisterende støtte eller skulle behandles som de minimis-støtte.
(72) Tyskland fremsatte ikke kommentarer til de bemærkninger fra interesserede parter, der blev modtaget i forbindelse med indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure. Med hensyn til de bemærkninger, der blev modtaget i forbindelse med udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure, bekræftede Tyskland i sine svar af 5. og 21. september 2001 de oplysninger, som virksomheden fremlagde, og afviste, at konkurrenter var blevet udelukket fra salget.
VI. VURDERING
A. Støtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1
(73) GvH1, GvHiA og GvH2/3 blev ydet finansiel støtte ved hjælp af offentlige midler, som gav disse virksomheder fordele i forhold til deres konkurrenter. Da porcelænsmarkedet er et produktmarked, hvor der er en skarp konkurrence i Europa, og som lider under overkapacitet, truer finansielle fordele, som en virksomhed opnår i forhold til sine konkurrenter, med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(74) I forbindelse med udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure konkluderede Kommissionen, at foranstaltning 1 ikke udgør støtte. De øvrige foranstaltninger anses derimod for at indebære statsstøtte. Tyskland har ikke bestridt den opfattelse, som Kommissionen gav udtryk for ved indledningen og udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure, at GvH1 og GvHiA er kriseramte virksomheder. Tyskland har dog gjort gældende, at en del af foranstaltningerne til fordel for disse virksomheder ikke udgjorde støtte. Hermed begrunder Kommissionen endnu en gang sin opfattelse.
(75) Foranstaltning 9 og 11: Tyskland gjorde indledningsvis gældende, at foranstaltningerne er omfattet af den pågældende THA-ordning. Da Kommissionen fandt, at foranstaltningerne tydeligvis ikke er omfattet af denne støtteordning, gjorde Tyskland gældende, at de ikke udgjorde støtte. Ifølge Tyskland skulle THA have dækket de tab, som var opstået som følge af tabet af ordrer fra Rusland, og tabet som følge af en defekt ovn. Efter Tysklands opfattelse risikerede THA i tilfælde af en retssag mod hr. Jamalian, at der opstod større tab, da hr. Jamalian truede med at annullere privatiseringsaftalen i stedet for at godkende revisionen af privatiseringsaftalen. Tyskland gjorde gældende, at iværksættelsen af disse foranstaltninger kunne sidestilles med en privat investors adfærd.
(76) Privatiseringsaftalen indeholdt ingen pligt til at yde erstatning som følge af et tab af ordrer. I slutningen af 1992, hvor tabet af ordrer blev konstateret, var privatiseringen til fordel for hr. Jamalian allerede afsluttet. Det kan derfor ikke forsvares, at THA skulle dække disse tab, eller at hr. Jamalian kunne annullere privatiseringsaftalen på dette grundlag. Hvad angår erstatningen for den defekte ovn, fremgik det af privatiseringsaftalen, at ethvert garantiansvar var begrænset til 10 % af købsprisen, og at THA's ansvar bortfaldt tre måneder efter fejlens konstatering, senest den 31. december 1992. Kommissionen fik ikke oplyst, på hvilket tidspunkt fejlen blev konstateret, eller på hvilket tidspunkt der blev anlagt sag mod hr. Jamalian. Der forelå ingen beregninger eller rapporter, hvoraf det på overbevisende måde fremgik, at det faktisk betalte beløb kunne føres tilbage til en fair erstatningsordning. Endelig fandt aftalen sted efter udløbet af THA's garantiansvar, og erstatningsbeløbet oversteg det loft, der var fastsat i privatiseringsaftalen. Kommissionen konkluderede derfor ikke, at de ovennævnte foranstaltninger ikke udgør støtte.
(77) Hvad angår foranstaltning 9, blev der givet afkald på købsprisen til fordel for hr. Jamalian, hvorfor Kommissionen ikke betragter denne foranstaltning som støtte til GvH1.
(78) Foranstaltning 10: Med hensyn til garantien fra THA blev det indledningsvis gjort gældende, at den er omfattet af den pågældende THA-ordning. Da Kommissionen fandt, at foranstaltningerne tydeligvis ikke er omfattet af denne støtteordning, gjorde Tyskland gældende, at der ikke var tale om støtte. Tyskland anførte, at GvH1's likviditet skulle sikres fra bankernes side på grundlag af virksomhedens faste ejendom. På grund af uforudsigelige forsinkelser fra myndighedernes side ved ejendomsrettens overgang var den faste ejendom dog ikke omgående til rådighed uden byrder, og THA stillede garantien for at sikre GvH1's likviditet.
(79) Kommissionen tager imidlertid til efterretning, at privatiseringsaftalen ikke forpligtede THA til at sikre GvH1's likviditet. Endvidere omfattede THA's ansvar ikke erstatning som følge af forsinkelser fra myndighedernes side. Kommissionen konstaterede, at der ikke var noget grundlag i aftalen for garantistillelsen, hvorfor formålet eller omfanget heraf ikke kan kontrolleres. Desuden blev det bemærket, at denne garanti først kunne bringes i anvendelse med frigivelsen af den faste ejendom, dog senest i 1994. Kommissionen har efterfølgende betragtet denne foranstaltning som en yderligere fordel for GvH1, som ikke er baseret på en retlig forpligtelse, ikke er i overensstemmelse med det oprindeligt fastsatte formål og ikke kan sidestilles med en privat investors adfærd.
(80) Foranstaltning 5, 7, 12, 17, 18 og 20-23 fra statslige finansieringsinstitutter: Tyskland har anført, at de nævnte foranstaltninger ikke udgør støtte. Som Kommissionen allerede gjorde rede for i sin beslutning om at indlede og udvide den formelle undersøgelsesprocedure, antager den, at GvH1 var kriseramt og havde alvorlige gældsproblemer. Efter Kommissionens opfattelse er det derfor særdeles tvivlsomt, at en privat investor selv på markedsvilkår havde ydet en sådan finansiel støtte. Det fremgår endvidere af de foreliggende oplysninger, at disse lån ikke var blevet ydet på markedsvilkår.
(81) Lånene i forbindelse med foranstaltning 17, 18, 20 og 21 blev ydet med afdragsfrihed i to år. Som det fremgår af nedenstående tabel, blev nogle lån ydet under den referencesats, som i henhold til Kommissionens meddelelse af 9. september 1997 om metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten(8) vil skulle forhøjes med mindst 4 % i forbindelse med kriseramte virksomheder. Ingen af disse lån blev således ydet til markedsrenten.
TABELPOSITION
(82) Lånene i forbindelse med foranstaltning 5, 7, 8, 18, 20 og 22 var via den sikkerhedspulje, der er nævnt i betragtning 38. Med hensyn til den sikkerhed, der er stillet, konstaterer Kommissionen, at den samme faste ejendom efterfølgende er blevet behæftet til forskellige værdier, som ikke blev bekræftet af en ekstern vurdering. Endvidere blev denne panteret kun stiftet med hensyn til HeLaBa. Den fastsatte værdi for maskiner og inventar er utilstrækkelig til at kunne anses for at være tilstrækkelig sikkerhed. Derudover bemærkes, at de nævnte anlægsaktiver direkte eller indirekte blev finansieret ved hjælp af støtte, der blev ydet efter privatiseringen. Hr. Jamalians private garantier, hvis beløb ikke er nærmere fastsat, ville kun kunne bringes i anvendelse, hvis alle andre sikkerhedsstillelser ikke kunne gennemføres. Ifølge Tyskland modtog finansieringsinstitutterne efter salget af GvH1's anlægsaktiver til GvH2 ca. 7 mio. DEM (17 % af lånene). Dette beløb svarer til en del af TAB-lånet i forbindelse med foranstaltning 33. Kommissionen er af den opfattelse, at dette lavere beløb kun er et indicium for den lavere værdi af den sikkerhed, som en kriseramt virksomhed har stillet, og ikke ændrer noget ved det forhold, at GvH1 har opnået en fordel, som ikke var blevet indrømmet en anden privat investor.
(83) Lånene i forbindelse med foranstaltning 12, 17 og 21 var sikret ved en statsgaranti på 90 %. Følgelig blev 90 % af misligholdelsesrisikoen i forbindelse med disse lån til kriseramte virksomheder overtaget af staten. Kommissionen fastholder, at eksistensen af disse garantier er en afgørende faktor, der kunne foranledige banker til at yde disse lån. Den resterende risiko for misligholdelse fra en alvorligt forgældet virksomheds side blev overtaget af offentligretlige kreditinstitutter uden yderligere sikkerhed. Kommissionen konkluderer derfor ikke, at offentligretlige kreditinstitutter har ageret som private investorer.
(84) Der blev ikke oplyst noget om de betingelser, hvorpå lånet i forbindelse med foranstaltning 23 blev ydet. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at lånet ikke er ydet til markedsrenten. Det nævnte lån blev først ydet uden sikkerhed, hvilket ikke svarer til den adfærd, som private investorer ville udvise, navnlig i betragtning af virksomhedens finansielle situation på dette tidspunkt. Sparekassen opfordrede den 17. august 1994 virksomheden til at stifte ejerpant for 1,6 mio. DEM. Der foreligger ikke yderligere oplysninger om, at dette ejerpant er blevet stiftet. Kommissionen kan derfor ikke udelukke, at det vedrører de samme anlægsaktiver, som blev sikret via sikkerhedspuljen. Kommissionen er af den opfattelse, at der som følge af ejerpantet ikke ændres noget ved det forhold, at lånet blev ydet til en kriseramt virksomhed på ukendte vilkår og for et år, uden at der blev stillet sikkerhed. Efter afslutningen af konkursbehandlingen fik sparekassen 0,75 mio. DEM tilbage. Ejerpantet vedrørte som nævnt anlægsaktiver, der direkte eller indirekte er blevet finansieret ved hjælp af statsstøtte til fordel for GvH1. En delvis tilbagebetaling som led i konkursbehandlingen ændrer ikke efterfølgende lånets betydning.
(85) På baggrund af virksomhedens alvorlige problemer, rentesatsen og manglen på en acceptabel privat sikkerhedsstillelse kan Kommissionen kun konkludere, at disse lån muligvis fuldt ud udgjorde støtte. Statsgarantiernes omfang medtages ikke som ny støtte for at undgå en dobbelttælling.
(86) Foranstaltning 24: Det påstås, at TAB's forudbetaling for fast ejendom, som skulle overtages fra en offentlig institution, ikke udgør støtte. I analogi med sin meddelelse af 10. juli 1997 om statsstøtteelementer i forbindelse med offentlige myndigheders salg af jord og bygninger(9) er Kommissionen imidlertid af den opfattelse, at prisen for den faste ejendom ikke blev fastlagt af en uafhængig vurderingssagkyndig. Derudover kan Kommissionen ikke lægge til grund, at en markedsøkonomisk investor ville have ydet en forudbetaling i denne størrelsesorden til en virksomhed, der var på randen af insolvens, og hvis aktiver allerede alle var behæftet, uden at undertegne en aftale eller kræve en sikkerhedsstillelse. Kommissionen kan derfor ikke udelukke, at denne forudbetaling udgør støtte.
(87) Foranstaltning 28: Som det allerede blev anført i forbindelse med indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure, vurderes dette lån fra en statslig bank til en konkursramt virksomhed fuldt ud som støtte. Kommissionen er af den opfattelse, at ingen privat investor havde ydet en konkursramt virksomhed et lån uden at kræve anden sikkerhed ved siden af en statsgaranti. Den omstændighed, at lånet blev tilbagebetalt fuldt ud med tillæg af renter, ændrer ikke denne vurdering, da virksomheden har opnået en fordel, som den ikke ville have opnået fra private investorer på markedsvilkår.
(88) Foranstaltning 30: Ifølge Tyskland blev gælden som ikke-foranstående fordring bestridt af bobestyreren. Tyskland klagede ikke over denne afgørelse, da bobestyreren havde tilkendegivet, at der ikke blev udloddet dividende til ikke-foranstående fordringer. Kommissionen konstaterer imidlertid, at der rent faktisk blev udloddet dividende til ikke-foranstående fordringer. Tyskland kunne ikke dokumentere, at de omkostninger, der kunne forventes i forbindelse med en anke af afgørelsen, havde været højere end den dividende, som Tyskland havde modtaget, hvis denne fordring var blevet betragtet som foranstående. Desuden har Tyskland ikke taget højde for muligheden for, at anken blev taget til følge. Kommissionen kan derfor ikke konkludere, at dette afkald skete i henhold til princippet om den private kreditor. Dette beløb betragtes derfor som støtte.
(89) Tyskland har hævdet, at GvH2/3 på intet tidspunkt var en kriseramt virksomhed, og at forskellige finansielle foranstaltninger til fordel for virksomheden derfor ikke udgjorde støtte. Både i forbindelse med indledningen og udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure anses GvH2 for at være en kriseramt virksomhed siden sin oprettelse. Kommissionen henviser i denne henseende til sin udførlige analyse i forbindelse med såvel indledningen som udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure og gør opmærksom på, at den årsberetning, der er fremlagt, tydeligt viser, at GvH2/3 er overforgældet og til trods for en gældsfrigørelse og efterfølgende kapitalindsprøjtninger fra statens side har opereret med tab siden sin oprettelse. De finansielle foranstaltninger til fordel for virksomheden ved hjælp af statsmidler betragtes derfor fortsat som støtte. Kommissionen henviser i den forbindelse til sin vurdering af de enkelte bestridte foranstaltninger.
(90) Foranstaltning 31 og 32: Tyskland forelagde rapporter, der var udarbejdet af PME, og som skulle dokumentere, at GvH2 ikke har været kriseramt siden sin oprettelse, og at TIB således har handlet som en privat investor med det formål at opnå overskud. Rapporten af 15. december 1995 tager som nævnt udelukkende hensyn til TIB's kapitalandel på 49 % i forbindelse med prognosen over virksomhedens resultater for 1996 og 1997. Prognoserne i rapporten er allerede anført ovenfor.
(91) Kommissionen er af den opfattelse, at de forventede omsætningstal er urealistiske, da de ikke var baseret på en egnet markedsanalyse. På baggrund af virksomhedens tidligere resultat og i betragtning af, at porcelænsbranchen har lidt under overkapacitet siden 1992, kan selv de omsætningstal, der er lagt til grund i worst case-scenariet, realistisk set ikke opnås. Desuden var omstruktureringen af GvH1 ikke lykkedes, hvorfor det burde have været klart, at en videreførelse af aktiviteterne ville kræve en omfattende omstrukturering for at muliggøre en effektiv drift. Det er tvivlsomt, at en sådan proces kun ville tage to år, og desuden havde en betydelig støtte fra ejerne været nødvendig. Selv de mest optimistiske forventede resultater ville ikke medføre noget overskud for staten. Kommissionen kan derfor ikke antage, at TIB som investor har handlet under markedsøkonomiske vilkår.
(92) Foranstaltning 33-35, 37 og 38 fra statslige banker: Uanset Tysklands påstande konstaterer Kommissionen, at GvH2's finansielle resultater viser, at virksomheden var kriseramt på det tidspunkt, hvor foranstaltningerne blev ydet. Det er særdeles tvivlsomt, at en privat investor selv på markedsvilkår havde ydet virksomheden en sådan finansiel støtte. Som det fremgår af nedenstående tabel, blev ingen af lånene desuden ydet til markedsrenten.
TABELPOSITION
(93) Disse lån fra TAB blev sikret med forskellige panterettigheder i virksomhedens anlægsaktiver. Kommissionen gør endnu en gang opmærksom på, at GvH1's aktiver ikke blev erhvervet efter et offentligt, gennemsigtigt og betingelsesløst udbud. Disse aktiver blev umiddelbart finansieret ved hjælp af støtte og kan ikke betragtes som privat sikkerhedsstillelse. Endvidere har en eksportvurdering for 1998 angivet værdien af jord, bygninger og inventar til 3,560 mio. DEM. Dette beløb kan med hensyn til lånenes størrelse ikke anses for at være en tilstrækkelig sikkerhed. Endvidere viser TAB's afkald på sin position i kreditorfortegnelsen (foranstaltning 41), at sikkerhedsstillelsen havde ren formel karakter, uden at man havde til hensigt at gennemføre den.
(94) På baggrund af virksomhedens alvorlige problemer, rentesatsen og mangelen på en acceptabel privat sikkerhedsstillelse kan Kommissionen kun konkludere, at disse lån muligvis fuldt ud udgjorde støtte.
(95) Foranstaltning 41: TAB's afkald på sin position i kreditorfortegnelsen. Denne foranstaltning gav virksomheden en fordel, da den ikke var tvunget til straks at tilbagebetale disse lån, og skal derfor betragtes som støtte. Beløbet tages ikke i betragtning for at undgå dobbelttælling.
B. Støtte, som angiveligt er omfattet af godkendte støtteordninger
(96) En del af støtten til fordel for GvH1, GvHiA og GvH2/3 blev angiveligt ydet som led i godkendte støtteordninger. Da Kommissionen nærede alvorlig tvivl om, hvorvidt disse støtteforanstaltninger opfyldte betingelserne i de ordninger, hvorefter de angiveligt var blevet ydet, udstedte den et påbud om oplysninger i henhold til artikel 10, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93(10) med henblik på at få tilsendt alle dokumenter og oplysninger, der var nødvendige for vurderingen.
(97) I forbindelse med udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure konstaterede Kommissionen, at i henhold til de oplysninger, der var fremlagt, opfyldte foranstaltning 2, 3 og 4 betingelserne i de støtteordninger, hvorefter de var blevet ydet. Disse foranstaltninger blev derfor betragtet som eksisterende støtte, som ikke igen skal vurderes af Kommissionen. Kommissionen konstaterede endvidere, at der på grundlag af de oplysninger, som den rådede over, ikke kunne drages den slutning, at foranstaltning 6, 8, 13, 15, 16, 19, 25, 26, 36, 40 og 43 opfyldte betingelserne i de støtteordninger, hvorefter de angiveligt var blevet ydet. Denne vurdering revideres til dels på baggrund af de oplysninger, der forelå efter udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure.
(98) Foranstaltning 6: En garanti på 7,68 mio. DEM fra DtA, som angiveligt blev ydet som led i en godkendt støtteordning(11). Uanset Tysklands påstande fastholder Kommissionen sin vurdering, at garantien overskrider det loft på 1 mio. DEM, der var fastsat i den godkendte støtteordning, og ikke overholder kumuleringsreglerne. Kommissionen antager derfor, at denne garanti tydeligvis ikke var omfattet af ordningen og skal betragtes som ad hoc-støtte.
(99) Foranstaltning 8: Et lån på 1 mio. DEM, som blev ydet som led i en godkendt støtteordning(12). På grundlag af de oplysninger, som Kommissionen råder over, antager den, at lånet tilsyneladende var omfattet af den ordning, hvorefter det blev ydet, og således skal betragtes som eksisterende støtte.
(100) Foranstaltning 13: Kommissionen gør endnu en gang opmærksom på, at denne foranstaltning blev ydet som led i en støtteordning, hvor Kommissionen har indledt den formelle undersøgelsesprocedure som følge af misbrug af støtte(13). Kommissionen henviser endvidere til, at denne ordning kun var beregnet til SMV, som ikke var kriseramte(14). På grundlag af de fremlagte oplysninger kunne GvH1 på intet tidspunkt betragtes som SMV og var kriseramt på det tidspunkt, hvor dette tilskud blev ydet. Kommissionen antager således, at tilskuddet tydeligvis ikke var omfattet af den ordning, hvorefter det angiveligt blev ydet, og skal betragtes som ad hoc-støtte.
(101) Foranstaltning 15, 16 og 19: Tyskland har hævdet, at Kommissionen havde kendskab til den ordning, hvorefter disse garantier blev ydet, og at garantierne derfor skulle betragtes som eksisterende støtte(15). Kommissionen bemærker imidlertid, at det på grundlag af en registrering som ikke-anmeldt støtte ikke må sluttes, at ordningen blev godkendt, hvorfor disse garantier skal betragtes som ad hoc-støtte.
(102) Foranstaltning 25: Investeringspræmier, der angiveligt blev ydet som led i godkendte regionale støtteordninger(16). Efter at have vurderet de oplysninger, som Tyskland har stillet til rådighed, konkluderer Kommissionen, at man med foranstaltningerne overholdt lofterne i de ordninger, hvorefter investeringspræmierne blev ydet, og at investeringspræmierne således udgør en eksisterende støtte.
(103) Foranstaltning 26: Kommissionen har fastslået, at tilskuddene til forskning og udvikling ifølge de foreliggende oplysninger opfyldte betingelserne i den ordning, hvorefter de blev ydet(17), navnlig betingelserne vedrørende det tilladte støtteloft pr. år og den tilladte intensitet. De udgør således en eksisterende støtte.
(104) Foranstaltning 27: Som anført i forbindelse med udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure opfylder tilskuddene til beskæftigelsesstøtte tydeligvis ikke betingelserne i den ordning, hvorefter de blev ydet(18). Kommissionen gør opmærksom på, at det er fastsat i ordningen, at sådanne foranstaltninger ikke betragtes som støtte, da de ikke gav en bestemt virksomhed en fordel. Privatiserede virksomheder kan således ikke blive omfattet af sådanne foranstaltninger, da de udviklede projekter efter privatiseringen tjente virksomhedens egen interesse og ikke almenhedens interesse. Det fremgår af de oplysninger, som Kommissionen råder over, at projektet i det væsentlige bestod i at frigøre en del af GvH1's anlæg for gamle maskiner og anlæg. Projektet blev derfor gennemført i virksomhedens egen interesse. Kommissionen konkluderer således ikke, at projektet ikke udgjorde en økonomisk fordel for GvH1. Derudover gør Kommissionen opmærksom på, at privatiserede virksomheder ikke kan deltage i sådanne projekter, og at tilskuddene til dels blev ydet af delstaten Thüringen, selv om det tyske arbejdsdirektorat, Bundesanstalt für Arbeit, er det eneste organ, der har beføjelse til at yde sådanne tilskud. Kommissionen fastholder derfor sin vurdering, at disse tilskud udgør en støtte, der betragtes som ad hoc-støtte.
(105) Foranstaltning 36: Direkte investeringstilskud, som angiveligt blev ydet på grundlag af en regional støtteordning(19), indtil loftet for SMV i henhold til Kommissionens henstilling 96/280/EF af 3. april 1996 vedrørende definitionen af små og mellemstore virksomheder(20). Som Kommissionen allerede anførte i forbindelse med udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure, blev GvH2 ikke betragtet som SMV på tidspunktet for tildelingen. Kommissionen fastholder derfor - uanset Tysklands argument om, at det relevante tidspunkt skal være datoen for ansøgningen om støtte - at støtten tydeligvis ikke er i overensstemmelse med betingelserne i ordningen og skal betragtes som ad hoc-støtte(21).
(106) Foranstaltning 39: Kommissionen reviderer til dels sin vurdering med hensyn til de tilskud, der blev ydet efter 1997. De tilskud på ca. 0,686 mio. DEM, der blev ydet i 1996, var angiveligt baseret på samme ordning som foranstaltning 27 og opfylder af samme grunde ikke betingelserne i denne ordning. På den anden side var de tilskud på ca. 1,358 mio. DEM, der blev ydet i 1997, baseret på en anden godkendt støtteordning(22). På grundlag af de foreliggende oplysninger blev betingelserne i denne ordning opfyldt. Sidstnævnte beløb udgør derfor en eksisterende støtte.
(107) Foranstaltning 40: Efter at have vurderet de oplysninger, som Tyskland har stillet til rådighed, konkluderer Kommissionen på grundlag af de foreliggende oplysninger, at man med disse investeringsskattegodtgørelser overholdt de lofter, der er fastsat i ordningen(23). Disse tilskud udgør derfor en eksisterende støtte.
(108) Foranstaltning 43: Tilskud til forskning og udvikling, som blev ydet i perioden 1997-2000, og som i udvidelsen af undersøgelsesproceduren blev anset for tydeligvis ikke at være omfattet af den pågældende ordning for SMV(24). Ifølge årsberetningerne lå GvH2 i 2000 under tærsklerne for SMV, men de ansatte hos Glashütte Schmiedenfeld medtages tilsyneladende ikke i beretningerne. Derudover kan en virksomhed kun betragtes som SMV, hvis dette fænomen viser sig i to på hinanden følgende år, hvorfor disse tilskud fortsat skal betragtes som ny støtte.
(109) På baggrund af ovenstående udgør foranstaltning 2, 3, 4, 8, 25, 26 samt dele af foranstaltning 39 og 40 i overensstemmelse med de foreliggende oplysninger eksisterende støtte. Der skal tages hensyn til deres beløb ved vurderingen af proportionaliteten.
C. De minimis-støtte
(110) Tyskland har gjort gældende, at foranstaltning 15, 16, 21 og 42 er omfattet af de minimis-ordningen. Ifølge denne ordning udgør loftet for de minimis-støtte 100000 EUR over en treårig periode, begyndende med tildelingen af den første de minimis-støtte. Loftet gælder for den samlede offentlige støtte, som betragtes som de minimis-støtte; modtagerens mulighed for at modtage støtte fra en anden støtteordning, som Kommissionen har godkendt, berøres ikke heraf.
(111) Med hensyn til garantierne som led i foranstaltning 15, 16 og 21 er Kommissionen af den opfattelse, at det ikke kan sluttes af den omstændighed, at beløbet ikke medregnes for at undgå dobbelttælling, at de ikke udgør støtte. I meddelelsen fra Kommissionen af 11. marts 2000 om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 angående statsstøtte i form af garantier(25) hedder det: "Når der på det tidspunkt, hvor lånet ydes, er stor sandsynlighed for, at låntageren vil misligholde lånet, f.eks. fordi han er i finansielle vanskeligheder, kan garantiens værdi være lige så høj som det beløb, der rent faktisk dækkes af garantien". Dette betyder, at støtteelementet i disse garantier udgør 90 % af det lån, som garantierne vedrører. Dermed overskrides de minimis-ordningerne i vidt omfang.
(112) Med hensyn til foranstaltning 42 blev der i perioden 1996-2000 og i perioden 1999-2000 ydet tilskud, som er omfattet af de minimis-ordningerne. Tyskland har anført, at betingelserne for anvendelsen af denne ordning blev opfyldt. Kommissionen antager derfor, at disse beløb er dækket af de minimis-ordningen.
D. Undtagelse fra forbuddet mod støtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c)
(113) På baggrund af ovenstående må støtte på ca. 139,399 mio. DEM af Kommissionen betragtes som ad hoc-støtte. I EF-traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, er der fastsat undtagelser fra det principielle forbud mod støtte i henhold til stk. 1.
(114) Undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 2, finder ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde, da støtteforanstaltningerne hverken er af social karakter til enkelte forbrugere eller har til formål at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder, og heller ikke ydes til økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder.
(115) Andre undtagelser fra forbuddet mod støtte findes i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c). Da hovedmålsætningen med støtten ikke er regional udvikling, men genoprettelsen af en kriseramt virksomheds rentabilitet på længere sigt, er det kun undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), der finder anvendelse. Artikel 87, stk. 3, litra c), indeholder bestemmelser om godkendelse af statsstøtte, som har til formål at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Til vurderingen af rednings- og omstruktureringsstøtte har Kommissionen udarbejdet særlige rammebestemmelser. Efter sin undersøgelse antager Kommissionen, at ingen andre rammebestemmelser eller retningslinjer, f.eks. i forbindelse med forskning og udvikling, miljø, SMV eller beskæftigelse og uddannelse, finder anvendelse i det foreliggende tilfælde.
(116) Da støtten ifølge de foreliggende oplysninger blev ydet inden den 30. april 2000, finder Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder af 23. december 1994(26) ("rammebestemmelserne") anvendelse(27). Kommission gør opmærksom på, at disse rammebestemmelser kodificerer Kommissionens praksis i forbindelse med vurderingen af, om rednings- og omstruktureringsstøtte er i overensstemmelse med fællesmarkedet. Rammebestemmelserne finder derfor også anvendelse på støtte, som blev ydet inden 1994, da de er udtryk for Kommissionens mangeårige praksis.
a) Genoprettelse af rentabiliteten
(117) Tildelingen af omstruktureringsstøtte kræver en gennemførlig, sammenhængende og omfattende omstruktureringsplan for genoprettelse af virksomhedens rentabilitet på længere sigt inden for et rimeligt tidsrum og på basis af en realistisk vurdering. Omstruktureringsstøtte bør normalt kun ydes én gang.
(118) I det foreliggende tilfælde har GvH1, GvHiA og GvH2/3 løbende opnået støtte, som angiveligt blev ydet med henblik på en omstrukturering på grundlag af en række planer, som blev fremsendt til Kommissionen. Med undtagelse af den sidste mislykkedes alle planer, og det er vanskeligt at fastslå, hvilke foranstaltninger der rent faktisk blev gennemført. Kommissionen har fastsat to væsentlige omstruktureringsperioder: 1990-1995 og fra 1995. GvH1's konkurs og investorskiftet greb dybt ind i omstruktureringsprocessen. Alligevel skete der væsentlige ændringer i begge perioder.
Den første omstruktureringsperiode
(119) I den første plan blev det bekræftet, at markedet var mættet, og man forventede en nedlukning af 50-70 % af kapaciteten i Thüringen og Sachsen. Alligevel tog GvH1 udgangspunkt i en fordobling af salget inden for to år og satte i den forbindelse sin lid til de positive virkninger af fællesmarkedet. Efter Kommissionens opfattelse forekommer disse tal for optimistiske, og denne første plan, som udelukkende blev finansieret ved hjælp af statsmidler og regnskabsmæssige foranstaltninger, syntes ikke at være baseret på interne foranstaltninger, men eksterne faktorer, som virksomheden ikke havde indflydelse på.
(120) Ifølge den reviderede plan for perioden 1993-1996 skulle der igen ydes støtte. Efter Kommissionens opfattelse kan tabet af ordrer fra Rusland og Iran ikke tilskrives eksterne faktorer, som virksomheden ikke kunne forudse, men derimod forkerte markedsforventninger. Udskiftningen af en defekt ovn var ikke betinget af eksterne faktorer, og da investoren gjorde et garantikrav gældende over for THA, kan det konkluderes, at man absolut kunne have forudset dette på tidspunktet for privatiseringen. Derudover bør der kun gøres en undtagelse fra princippet om "engangsstøtte", når en omstruktureringsplan sikrer, at rentabiliteten genoprettes på længere sigt. På baggrund af de resultater, som GvH1 hidtil har opnået, omfanget af virksomhedens overbelåning, markedsmætningen og sammenbruddet af GvH1's traditionelle markeder betvivler Kommissionen, at den reviderede plan var realistisk. Salgsprognoserne synes igen at være for optimistiske(28), de er ikke baseret på en markedsanalyse, og selv om der henvises til, at der er et presserende behov for en genforhandling af gælden, fastsættes ingen konkrete foranstaltninger. Denne tvivl bekræftes af, at GvH1 i 1995 indgav konkursbegæring.
(121) I forbindelse med GvHiA forelå der med hensyn til aktivmassen på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, ingen omstrukturerings- eller afviklingsplan. Som anført i forbindelse med udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure opfylder lånene under foranstaltning 28 og 29 ikke de kriterier, der er fastsat for redningsstøtte. Den generelt accepterede periode på seks måneder overskrides her i vidt omfang uden nogen form for begrundelse. Tyskland har ikke fremlagt beviser for, at lånene blev ydet på markedsvilkår. Fordringsafkaldet i forbindelse med foranstaltning 30 indeholder ingen likviditet. Der foreligger intet bevis for, at lånenes beløb var begrænset til, hvad der var strengt nødvendigt for at sikre virksomhedens fortsatte beståen. Endelig er det i betragtning af den generelle overkapacitet inden for porcelænsindustrien usandsynligt, at disse foranstaltninger ikke havde uacceptable virkninger for industrien i andre medlemsstater. Da der ikke foreligger nogen omstruktureringsplan for GvHiA, opfylder disse foranstaltninger heller ikke som omstruktureringsstøtte kriterierne for at være i overensstemmelse med fællesmarkedet.
Den anden omstruktureringsperiode
(122) I betragtning af GvH1's udvikling må det betvivles, at konkursen kan betragtes som uforudsigelig. Oprettelsen af GvH2 var forbundet med den efterfølgende tildeling af omstruktureringsstøtte, som ikke var berettiget. På grundlag af de forelagte rapporter forekommer genoprettelsen af rentabiliteten på længere sigt endvidere tvivlsom. I rapporten af 15. december 1995, hvor situationen analyseres i lyset af TIB's kapitalandel, manglede der en markedsanalyse, en opgørelse over omstruktureringsomkostningerne (bortset fra investeringer), og den giver ingen oplysninger om den planlagte finansiering af omstruktureringsomkostningerne. Den planlagte tilbagevenden til rentabilitet blev fremstillet på grundlag af tre mulige scenarier med forskellige salgstal, som alle ikke synes at være baseret på en realistisk vurdering. Tages det i betragtning, at porcelænsbranchen havde lidt under overkapacitet siden 1992, kunne selv de omsætningstal, der var forudset i worst case-scenariet, næppe gennemføres. Der var aldrig tidligere opnået så høje omsætningstal, og det kunne næppe antages, at en virksomhed, som var blevet oprettet i tilknytning til en konkurs, kunne opnå dette. Desuden var omstruktureringen af GvH1 ikke lykkedes, hvorfor det burde have været klart, at en videreførelse af aktiviteterne ville kræve en omfattende omstrukturering for at muliggøre en effektiv drift. Det er tvivlsomt, at en sådan proces kun ville tage to år.
(123) Denne tvivl blev bekræftet i en undersøgelse for 1997 foretaget af en ekstern revisor, som i sin rapport af 3. juli 1998 når til den konklusion, at man ikke kan fastslå, om GvH2 ville kunne omstruktureres med et godt resultat. Som de væsentligste grunde til denne vurdering nævnes det for optimistiske skøn over udviklingen i omsætningen i forhold til den begrænsede ordrebeholdning.
(124) Planen blev revideret i 1998 i forbindelse med hr. Froweins overtagelse af virksomheden, som regnede med et positivt driftsresultat på 0,195 mio. DEM i 1999 og på 0,655 mio. DEM i 2000. Denne resultatprognose blev udarbejdet på baggrund af akkumulerede tab på 0,8 mio. DEM i juni 1998. To måneder senere var tabene imidlertid blevet firedoblet. Planen blev igen revideret. Beregningen af de forventede resultater var baseret på en gældseftergivelse, som tilsyneladende var blevet lovet hr. Frowein i forbindelse med overtagelsen(29), men efter alt at dømme endnu ikke har fundet sted. Derudover forventede virksomheden nye lån fra banker, hvilket heller ikke har fundet sted. Bankerne har tilsyneladende trukket deres støtte tilbage, med undtagelse af TAB, der så sent som i 1999 gik med til at give afkald på sin position i kreditorfortegnelsen for at undgå en insolvens. Dette betragtes som yderligere omstruktureringsstøtte, som efter den hidtidige omstruktureringsstøtte næppe kan forsvares. Der er ikke givet nogen begrundelse i forbindelse med princippet om "engangsstøtte".
(125) Den anden revision af denne plan blev undersøgt af et rådgivningsfirma i 1999. I sin rapport konkluderer firmaet, at tab på 8,166 mio. DEM indtil den 31. december 1998 ikke var dækket af kapital i virksomheden, at en gældseftergivelse og nye kapitaltilførsler samt gennemførelsen af investeringer var uomgængelig nødvendige for virksomhedens videreførelse. Virksomhedens solvens blev udtrykkeligt ikke undersøgt i rapporten. Kommissionen konstaterer, at virksomheden ifølge balancen opnåede et driftsresultat på 24000 DEM i 2000. I situationsrapporten for dette år er der imidlertid anført en overbelåning på 9,298 mio. DEM. Dermed bekræftes Kommissionens tvivl med hensyn til genoprettelsen af GvH2/3's rentabilitet, som der blev givet udtryk for både ved indledningen og udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure.
(126) På grundlag heraf er Kommissionen af den opfattelse, at de gentagne støttetildelinger ikke er begrundet i eksterne og uforudsigelige faktorer. Støtten er heller ikke ydet på grundlag af en omstruktureringsplan, som var baseret på en realistisk vurdering og fører til en genoprettelse af virksomhedens rentabilitet på længere sigt.
b) Ingen uacceptable konkurrencefordrejende virkninger
(127) Omstruktureringsplanen skal indeholde foranstaltninger til opvejning af eventuelle skadelige virkninger på konkurrenterne, da støtten i modsat fald vil være i strid med den fælles interesse og ikke være omfattet af undtagelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Hvis en vurdering af efterspørgsel og udbud således viser, at der er strukturel overkapacitet på et relevant marked i Fællesskabet, hvor virksomheden er aktiv, skal omstruktureringsplanen yde et i forhold til den modtagne støtte rimeligt bidrag til omstruktureringen af branchen på dette marked gennem en definitiv nedskæring eller nedlukning af kapacitet.
(128) Porcelænsmarkedet er mættet og lider under overkapacitet. Dermed indebærer støtte, som ydes til en virksomhed i denne sektor, nødvendigvis en alvorlig fordrejning af konkurrencevilkårene og en påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne. I betragtning af de høje støttebeløb i det foreliggende tilfælde bør støttemodtageren yde et særlig væsentligt bidrag til kapacitetsnedskæringen.
(129) De forskellige omstruktureringsplaner, der er forelagt, indeholder kapacitetsnedskæringer med hensyn til både antallet af ansatte og produktionsmængden. Ifølge den første omstruktureringsplan havde GvH1 pr. december 1991 626 ansatte og pr. december 1999 269 ansatte. Med hensyn til produktionen har Tyskland anført, at produktionsmængden i første omstruktureringsperiode blev nedsat fra 8000-6500 til 4000 tons årligt. Tyskland har endvidere anført, at det forhold, at flere ovne blev erstattet med en enkelt ovn, medførte en yderligere nedskæring til ca. 2300 tons årligt. Ifølge Tyskland blev ovnene tilintetgjort og produktionsarealet reduceret.
(130) I betragtning af de aktuelle oplysninger, som Tyskland har fremlagt, anerkender Kommissionen, at der rent faktisk har fundet en permanent kapacitetsnedskæring sted.
c) Støtte i forhold til omstruktureringsomkostninger og -fordele
(131) Støttens størrelse og intensitet skal være begrænset til det strengt nødvendige minimum og stå i forhold til de fordele, der forventes fra Fællesskabets synspunkt. Investorerne vil derfor skulle yde et bidrag til omstruktureringsplanen af egne midler. Desuden må det undgås blot at stille midler til rådighed for virksomheden, der ikke er strengt nødvendige, og som kan anvendes til aggressive, markedsfordrejende aktiviteter uden tilknytning til strukturomlægningen.
(132) Som anført i forbindelse med udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure findes der intetsteds i de forskellige planer, som i mellemtiden er blevet forelagt, en præcis beregning af omstruktureringsomkostningerne. Planerne er til stadighed blevet ændret, og det er vanskeligt at beregne omkostningerne i forbindelse med de omstruktureringsforanstaltninger, der rent faktisk er foretaget. I mangel af en samlet opgørelse over omstruktureringsomkostningerne kan det ikke fastslås, om støtten var begrænset til det strengt nødvendige minimum, og det er uklart, hvad støtten blev anvendt til.
(133) Kommissionen bemærkede ved indledningen og udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure, at der ikke blev forelagt oplysninger om investorens bidrag. I forbindelse med GvH1 betalte investoren hverken købsprisen for GvH1 eller foretog sit indskud i GvH1's kapital, som det var blevet aftalt med THA ved revisionen af privatiseringsaftalen. Ingen af de garantier, der blev stillet via en sikkerhedspulje ved siden af anden sikkerhed, kunne bringes i anvendelse. I forbindelse med GvH2/3 indskød hr. Frowein kun 0,2 mio. DEM som købspris. Tyskland har nu gjort gældende, at der skulle indskydes 6 mio. DEM som privat indskud, så snart den formelle undersøgelsesprocedure er afsluttet. Kommissionen gør imidlertid opmærksom på, at støttens tildeling og ikke investorens indskud er afhængig af Kommissionens beslutning. Investorens støtte til virksomheden fremgår ikke af dette forbehold. Desuden blev der ikke fremlagt bevis for, at dette beløb virkelig vil blive indskudt. I betragtning af GvH2/3's nylige konkurs er det særdeles tvivlsomt, om der nogen sinde indbetales beløb.
(134) Kommissionen kan derfor ikke fastslå, at den tildelte støtte står i forhold til omkostningerne og fordelene ved omstruktureringen. Det forhold, at en betydelig del af den modtagne støtte virker som likviditet, giver endvidere anledning til at overveje den mulighed, at virksomheden har fået stillet midler til rådighed, som den kunne anvende til aggressive og markedsfordrejende aktiviteter, f.eks. til at fortrænge konkurrenter fra markedet eller erhverve majoritetsinteresser i konkurrerende virksomheder. Kommissionen henviser navnlig til, at klagerne specielt har anført disse to muligheder.
(135) Kommissionen kan på grundlag af de foreliggende oplysninger ikke tage stilling til, om konkurrenter er blevet fortrængt fra markedet. I forbindelse med overtagelsen af andele i Glashütte Schmiedefeld GmbH kan Kommissionen imidlertid ikke udelukke, at støtten til GvH2/3 blev anvendt hertil.
d) Fuldstændig gennemførelse af omstruktureringsplanen
(136) I betragtning af de mange planer, hvoraf de fleste mislykkedes, samt på grundlag af de stadige ændringer af planerne kan Kommissionen ikke fastslå, at denne betingelse i rammebestemmelserne blev opfyldt.
VII. KONKLUSIONER
(137) Kommissionen konstaterer, at Tyskland ulovligt har ydet den undersøgte støtte i strid med EF-traktatens artikel 88, stk. 3. Derudover er støtten uforenelig med fællesmarkedet og skal kræves tilbagebetalt af modtageren. I overensstemmelse med Kommissionens sædvanlige praksis og retspraksis ved De Europæiske Fællesskabers Domstol skal støtten kræves tilbagebetalt af den virksomhed, som rent faktisk er blevet begunstiget gennem støtten. Under hensyntagen til ændringerne med hensyn til støttemodtageren anser Kommissionen det for passende at fastlægge omfanget af forpligtelsen til at tilbagesøge støtten nærmere.
(138) I sin beslutning om at indlede og udvide den formelle undersøgelsesprocedure fandt Kommissionen, at GvH2 videreførte GvH1's aktiviteter. Begge virksomheder besad samme anlægsaktiver, arbejdede på samme produktmarkeder, handlede under nøjagtig samme navn og fremstillede de samme produkter på samme anlæg og med samme arbejdsstyrke (selv om antallet af ansatte blev reduceret). Der var heller ingen tegn på, at tredjeparter skulle være klar over, at der blev oprettet en ny virksomhed.
(139) Kommissionen anerkender, at GvH1 og GvH2 er forskellige juridiske personer. GvH1's aktiviteter blev dog videreført under konkursbehandlingen og anlægsaktiver solgt til GvH2 som led i de videreførte aktiviteter. Kommissionen konstaterede desuden, at GvHiA's anlægsaktiver ikke blev solgt til GvH2 efter et offentligt og betingelsesløst udbud. Det forsøg på at finde en investor, som angiveligt skal have fundet sted, strakte sig kun over fire måneder. Ifølge oplysninger, som blev fremlagt inden indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure, søgte delstaten Thüringen endog inden indledningen af konkursbehandlingen i forbindelse med LEG efter en løsning til GvHiA, som omfattede en statslig deltagelse, hvilket det også resulterede i. Kommissionen kan derfor ikke se, at GvH2's nye investorer - GvHiA og TIB - blev udvalgt som højestbydende efter et offentligt og betingelsesløst udbud. Selv om Tyskland har erklæret, at der blev indledt forhandlinger med flere potentielle investorer, har Kommissionen fået et svar fra en konkurrent, som anfører, at han blev udelukket fra at afgive bud.
(140) Navnlig med hensyn til kontrollen konstaterede Kommissionen en overensstemmelse mellem GvH1 og GvH2, idet 51 % formelt ejedes af GvHiA - GvH1's aktivmasse. Endvidere blev GvH2's startkapital finansieret ved hjælp af midler fra GvH1's aktivmasse. De resterende 0,49 mio. DEM og den pris på 8,5 mio. DEM, som blev betalt for anlægsaktiverne, blev indskudt af staten, GvH1's hovedkreditor. Efter salget eller overdragelsen af anlægsaktiverne forblev likvide midler, anlægsaktiver og kontrollen med den nye juridiske person på samme hænder.
(141) Efter Kommissionens normale praksis forbliver fordelen ved støtten hos sælgeren i forbindelse med salget af en støttemodtagende virksomhed til markedsværdi. Da der i det foreliggende tilfælde ikke har fundet et betingelsesløst udbud sted, kan Kommissionen i modsætning hertil ikke konkludere, at den købspris, der blev betalt for GvH1's anlægsaktiver, svarede til markedsprisen. Dermed fik køberen, GvH2, ligeledes fordel af den støtte, som blev ydet til GvH1.
(142) Derudover skulle staten som den likviderende virksomheds hovedkreditor have udvist samme adfærd som en privat kreditor for at udelukke, at dens adfærd ville være forbundet med statsstøtte. En privat kreditor havde formentlig likvideret virksomheden, for at hans krav blev opfyldt, såfremt oprettelsen af en ny virksomhed og den efterfølgende overdragelse af anlægsaktiver ikke sker med henblik på at sælge den til den højestbydende for at opnå den bedste pris og få sine krav opfyldt. Kommissionen kan ikke konkludere, at dette var tilfældet, da staten tilsyneladende selv overtog 49 % af virksomheden, finansierede købet af anlægsaktiver og først to år senere solgte andelene til en væsentlig lavere pris, end den selv havde betalt.
(143) Endelig henviser Kommissionen i sin beslutning om at udvide den formelle undersøgelsesprocedure med hensyn til GvH3 til, at ændringer af ejerforholdet til andelene ikke fører til, at der opstår en ny juridisk person, som er fri for fordringer. Købere kan beskytte sig ved at udvise sædvanlig agtpågivenhed. Dette gælder navnlig for hr. Frowein, som havde kendt virksomhedens situation siden indledningen af konkursbehandlingen. Derfor skal GvH3 betragtes som samme virksomhed som GvH2(30). Endvidere bemærkes, at hr. Frowein ikke blev udvalgt efter et offentligt, betingelsesløst og gennemsigtigt udbud.
(144) Kommissionen konkluderer, at Tyskland skal udvise samme adfærd som en agtpågivende privat kreditor for at gennemføre den foreliggende beslutning korrekt. Den nationale lovgivning må ikke anvendes på en sådan måde, at inddrivelsen gøres umulig eller særdeles vanskelig. Dette betyder i princippet, at Tyskland straks skal tilstræbe at inddrive gælden ved hjælp af alle disponible midler. Intet princip i den nationale lovgivning kan være til hinder for, at fællesskabsretten anvendes fuldt ud(31).
(145) For at undgå, at denne beslutning bliver forgæves, og forvridningen af markedet fortsætter, kan Kommissionen være nødt til at kræve, at tilbagesøgningen ikke begrænses til den oprindelige virksomhed, men udvides til at omfatte den virksomhed, der viderefører den oprindelige virksomheds aktiviteter under anvendelse af de overførte produktionsmidler, såfremt visse forhold i forbindelse med overførslen tyder på en økonomisk kontinuitet mellem de to virksomheder(32).
(146) Kommissionen er af den opfattelse, at foruden den støtte, som direkte blev ydet til fordel for GvH2/3, får virksomhederne ligeledes fordel af støtten til deres forgængere. For på behørig vis at gennemføre denne beslutning skal Tyskland derfor ikke kun søge støtten tilbagebetalt af den direkte støttemodtager, men også dennes efterfølgere. GvH2/3 er således ikke kun forpligtet til at tilbagebetale den støtte, som de uretmæssigt har modtaget i eget navn, men også i fællesskab den uretmæssige støtte til fordel for GvH1, herunder den støtte, der er ydet under konkursbehandlingen. Tyskland skal desuden skride til handling over for andre virksomheder, som kunne få fordel af overdragelsen af de omhandlede aktiver på en sådan måde, at følgerne af denne beslutning omgås(33).
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
1. Den statsstøtte, som Tyskland har ydet til fordel for Graf von Henneberg Porzellan GmbH, er uforenelig med fællesmarkedet.
2. Den i stk. 1 omhandlede uforenelige støtte omfatter følgende foranstaltninger til fordel for Graf von Henneberg Porzellan GmbH, oprettet i 1990, som senere blev til Graf von Henneberg under konkurs:
a) lån fra Hessische Landesbank (HeLaBa) i forbindelse med foranstaltning 5, 20 og 21, som oprindeligt udgjorde i alt 28,530 mio. DEM
b) lån fra Bayerische Landesbank i forbindelse med foranstaltning 7, 12, 17 og 18, som oprindeligt udgjorde i alt 43,023 mio. DEM
c) en garanti på 8,629 mio. DEM fra Treuhandanstalt (THA) i forbindelse med foranstaltning 10
d) tilskud på 13,871 mio. DEM fra THA i forbindelse med foranstaltning 11
e) et tilskud på 5 mio. DEM i forbindelse med foranstaltning 13
f) et lån fra Sparkasse Ilmenau i forbindelse med foranstaltning 22, som oprindeligt udgjorde 3,2 mio. DEM
g) et lån fra Sparkasse Erfurt i forbindelse med foranstaltning 23, som oprindeligt udgjorde 1,5 mio. DEM
h) en forudbetaling på 2 mio. DEM fra Thüringer Aufbaubank (TAB) i forbindelse med foranstaltning 24
i) tilskud på 2,077 mio. DEM i forbindelse med foranstaltning 27 til beskæftigelsesstøtte.
Den uforenelige støtte omfatter desuden følgende foranstaltninger til fordel for Graf von Henneberg Porzellan GmbH, oprettet 1995 og fortsat aktiv på markedet:
a) et lån på 2 mio. DEM fra HeLaBa i forbindelse med foranstaltning 28
b) en gældseftergivelse på 0,940 mio. DEM fra Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben i forbindelse med foranstaltning 30
c) en kapitalandel på 0,490 mio. DEM fra Thüringer Industriebeteiligungs GmbH & Co. KG (TIB) i GvH2's startkapital i forbindelse med foranstaltning 31
d) et anpartshaverlån på 0,490 mio. DEM fra TIB i forbindelse med foranstaltning 32
e) lån fra TAB i forbindelse med foranstaltning 33, 34, 35, 37 og 38, som oprindeligt udgjorde i alt 20,521 mio. DEM
f) direkte investeringstilskud på 5,981 mio. DEM i forbindelse med foranstaltning 36
g) beløbet på 0,686 mio. DEM, som indtil 1996 blev udbetalt på grundlag af tilskuddene til beskæftigelsesstøtte i forbindelse med foranstaltning 39
h) tilskud på 0,451 mio. DEM til forskning og udvikling i forbindelse med foranstaltning 43.
Artikel 2
1. Tyskland træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte, som allerede ulovligt er udbetalt til støttemodtageren, med undtagelse af de støtteforanstaltninger, som allerede er tilbagebetalt med renter fra det tidspunkt, hvor de blev ydet.
2. Tilbagesøgningen skal ske uophørligt og i overensstemmelse med national lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme beslutningen hurtigt og effektivt. Den støtte, der skal tilbagesøges, pålægges renter fra det tidspunkt, den blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil den er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsækvivalenten for regionalstøtte.
3. I stk. 2 forstås ved begrebet "støttemodtager" Graf von Henneberg Porzellan GmbH, oprettet i 1990 og på nuværende tidspunkt under konkurs, Graf von Henneberg Porzellan GmbH, oprettet i 1995, som også gøres ansvarlig for den støtte, der blev ydet til dens forgænger, samt alle andre virksomheder, som har fået eller får overdraget aktiver fra de omhandlede juridiske personer på en sådan måde, at følgerne af denne beslutning omgås.
Artikel 3
Tyskland underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. oktober 2001.
Komission päätös,
tehty 30 päivänä lokakuuta 2001,
valtiontuesta, jonka Saksa on myöntänyt yrityksen Graf von Henneberg Porzellan GmbH, Ilmenau, hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 3303)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2002/865/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1) Komissio on vastaanottanut kilpailijoiden lähettämissä 16 päivänä marraskuuta 1998 ja 24 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyissä kirjeissä esitetyt valitukset, joissa esitetään syytös väitettyjen valtiontukien väärinkäytöstä Ilmenaussa, Thüringenissä sijaitsevan Graf von Henneberg Porzellan GmbH:n hyväksi.
(2) Komissio pyysi lisätietoja 6 päivänä tammikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, johon Saksa vastasi 3 ja 25 päivänä toukokuuta 1999. Sen jälkeen, kun komissio oli saanut valituksen esittäjiltä lisätietoja ja komission edustajat sekä Saksan viranomaiset olivat tavanneet 23 päivänä syyskuuta 1999, komissio pyysi 30 päivänä syyskuuta 1999 Saksaa antamaan toimenpidettä koskevan ilmoituksen. Saatuaan komissiolta 9 päivänä marraskuuta 1999 päivätyn muistutuskirjeen Saksa toimitti lisätietoja, mutta kieltäytyi antamasta tukea koskevaa ilmoitusta. Marraskuun 10 päivänä 1999 toimenpide kirjattiin ilmoittamattomana tukena numerolla NN 135/99.
(3) Komissio ilmoitti Saksalle 13 päivänä heinäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellä aloittaneensa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen tukea koskevan tutkintamenettelyn. Samassa yhteydessä se kehotti Saksaa toimittamaan kaikki tarvittavat tiedot ja tosiseikat sen arvioimiseksi, täyttävätkö eräät tukitoimenpiteet niiden hyväksyttyjen tukiohjelmien ehdot, joiden perusteella ne väitetään myönnetyn.
(4) Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(2). Komissio on pyytänyt asianomaisia esittämään edellä mainittua asiaa koskevat huomautuksensa. Komissio on vastaanottanut Euroopan keramiikkateollisuusjärjestön (Cerame-Unie) ja asianomaisen yrityksen huomautukset. Nämä huomautukset toimitettiin Saksalle 18 päivänä joulukuuta 2000 päivätyllä kirjeellä.
(5) Saksa vastasi tietopyyntöön 18 päivänä syyskuuta 2000 ja ilmoitti komissiolle uusista, aiemmin ilmoittamattomista yrityksen hyväksi toteutetuista tukitoimenpiteistä. Komissio esitti kysymyksiä 13 päivänä marraskuuta 2000. Vastaukset saatiin 19 päivänä joulukuuta 2000. Komission ja Saksan viranomaisten edustajat tapasivat 9 päivänä tammikuuta 2001. Lisäkysymyksiä esitettiin 24 päivänä tammikuuta 2001, ja vastaukset niihin saapuivat 6 päivänä maaliskuuta 2001.
(6) Komissio ilmoitti Saksalle 25 päivänä huhtikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä, että se on laajentanut EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaista menettelyä koskemaan myös tukia, jotka eivät täytä niiden tukiohjelmien ehtoja, joiden nojalla ne on ilmoituksen mukaan myönnetty, ja tukia, joista komissiolle ei oltu aikaisemmin ilmoitettu.
(7) Komission päätös menettelyn laajentamisesta on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(3). Komissio on pyytänyt asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä tuesta. Komissio sai huomautukset sekä yhdeltä valituksen tekijöistä että tuen vastaanottajalta. Huomautukset toimitettiin Saksalle 28 ja 30 päivänä elokuuta 2001 päivätyillä kirjeillä. Saksa sai samalla mahdollisuuden esittää kantansa huomautuksiin.
(8) Saksa vastasi 28 päivänä kesäkuuta 2001 muodollisen tutkintamenettelyn laajentamiseen ja esitti laajat kyseisiä tukitoimenpiteitä koskevat tiedot.
II YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA
A. Yritys
(9) Graf von Henneberg Porzellan GmbH valmistaa posliinista koriste-esineitä ja astioita. Yrityksen tuotantolaitokset sijaitsevat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisella tukialueella. Seuraavat liiketoimintaa koskevat tiedot vastaavat sen komissiolle toimitetuissa vuosikertomuksissa esitettyjä tietoja:
TAULUKON PAIKKA
(10) Yritys perustettiin 1 päivänä maaliskuuta 1990 yksityistämällä valtionyritys VEB Henneberg Porzellan Ilmenau pääomayhtiöksi nimeltä Graf von Henneberg Porzellan GmbH (jäljempänä "GvH1"). Meiningenin alioikeus kirjasi yrityksen kaupparekisteriin 23 päivänä elokuuta 1990 numerolla HRB 327.
(11) Elokuun 23 päivänä 1991 Treuhandanstalt (jäljempänä "THA") myi GvH1:n avoimen tarjouskilpailun jälkeen 7,5 miljoonan Saksan markan hinnasta Jamalian-nimiselle ostajalle. Kaupan voimaantuloa lykkäävänä ehtona oli kauppahinnan maksaminen, mutta THA luopui tästä ehdosta 17 päivänä syyskuuta 1992. Sijoittaja Jamalianista tuli 18 päivänä syyskuuta 1992 yrityksen ainoa omistaja ja toimitusjohtaja.
(12) THA tarkisti 7 päivänä tammikuuta 1993 yksityistämissopimusta ja luopui kauppahintaa koskevasta vaateesta sekä muista yksityistämisen yhteydessä sovituista velvoitteista. Jamalian suostui sijoittamaan yhtiön pääomaan 7,5 miljoonaa Saksan markkaa. Tätä pääoman korotusta ei missään vaiheessa toteutettu.
(13) GvH1 jätti 11 päivänä heinäkuuta 1995 konkurssihakemuksen. Saman kuukauden lopussa Thüringen Landesentwicklungsgesellschaft (jäljempänä "LEG") antoi Projekt Management Eschbach -konsulttiyhtiölle (jäljempänä "PME") tehtäväksi kehittää yritystä varten ratkaisu, johon sisältyisi valtion omistusosuus. Konkurssimenettely (Gesamtvollstreckungsverfahren) alkoi Meiningenin alioikeudessa 17 päivänä elokuuta 1995. Tämän jälkeen selvitystilassa olevasta yrityksestä käytettiin nimitystä Graf von Henneberg Porzellan in Abwicklung (jäljempänä "GvHiA"). PME esitti 24 päivänä elokuuta 1995 ehdotuksensa paikallisviranomaisille ja osavaltion omistaman Thüringer Industriebeteiligungs GmbH & Co. KG:n (jäljempänä "TIB") edustajille, joihin myös silloinen TIB:n työntekijä nimeltä Frowein kuului. Saksan antamien tietojen mukaan konkurssipesän valvoja jatkoi yhtiön liiketoimintaa ja etsi sille sijoittajaa. Muutama potentiaalinen sijoittaja osoitti kiinnostuksensa, mutta yksikään ei esittänyt tarjousta. Kaikki henkilöstön kanssa tehdyt työsopimukset sanottiin irti 30 päivänä marraskuuta 1995.
(14) Joulukuun 18 päivänä 1995 perustettiin samanniminen uusi yhtiö Graf von Henneberg Porzellan GmbH (jäljempänä "GvH2"). GvHiA:n omistukseen tuli 51 prosenttia ja TIB:n omistukseen 49 prosenttia yhtiön osakkeista. GvH2:n perustamispääoma oli 1 miljoonaa Saksan markkaa, mistä 0,51 miljoonaa oli peräisin GvHiA:lta ja 0,49 miljoonaa TIB:ltä. Saksan toimittamien tietojen mukaan GvH2 ei ollut enää vaikeuksissa. GvH2 otti 1 päivänä tammikuuta 1996 palvelukseensa suurimman osan GvHiA:n henkilöstöstä. Tammikuun 8 päivänä 1996 GvH2 osti GvHiA:n koko käyttöomaisuuden(4) 8,5 miljoonalla Saksan markalla. Kauppahinta rahoitettiin kokonaan Thüringer Aufbaubankin (jäljempänä "TAB") myöntämällä lainalla. Hinta mainitaan eräässä PME:n laatimassa kertomuksessa, mutta sen määräytymisperustetta ei ilmoiteta. Meiningenin alioikeus rekisteröi sen 18 päivänä tammikuuta 1996 numerolla HRB 3738.
(15) Saksan antamien tietojen mukaan sijoittajaa oli etsitty GvH2:n perustamisesta alkaen. Sellainen löytyi kuitenkin vasta 28 päivänä elokuuta 1998, jolloin kaikki GvH2:n osakkeet myytiin 0,2 miljoonalla Saksan markalla sijoittaja Froweinille. Hinnan määräytymisperusteesta ei ole annettu tietoja. Tämän osakekaupan jälkeen Saksa käyttää yrityksestä nimitystä GvH3. Lehdistössä julkaistujen tietojen mukaan sijoittaja Frowein osti syyskuussa 1999 konkurssissa olevan kilpailevan yrityksen, Glashütte Schmiedefeld GmbH:n, kaikki osakkeet. Kyseisestä 30 henkeä työllistävästä yrityksestä tuli GvH2/3:n tytäryhtiö.
B. Rakenneuudistus
a) GvH1:n rakenneuudistussuunnitelmat
(16) THA:n laatima ja Jamalianin mukauttama suunnitelma kattoi ajanjakson vuoden 1990 jälkipuoliskolta vuoteen 1993. Sen pääkohdat olivat suuntautuminen lähinnä uusiin osavaltioihin ja Itä-Euroopan markkinoille, tuotemerkin "Graf von Henneberg" positiointi alempaan ja keskitason hintaluokkaan, kustannussäästöt (henkilöstö, materiaali ja energia), tehokkuuden parantaminen (koulutus, atk-järjestelmän käyttöönotto, uusi tilaus- ja jakelujärjestelmä, kierrätys, varastonhallinnan järjestäminen uudelleen) ja tuottavuuden parantaminen. Suunnitelmaan sisältyivät 22,259 miljoonan Saksan markan investoinnit 44,410 miljoonan Saksan markan tappioiden kattamiseksi ja 8,927 miljoonan Saksan markan korkokulujen maksamiseksi. Rahoitus oli tarkoitus järjestää noin 60 miljoonan Saksan markan luototuksella ja velkoja lyhentämällä. Yhteenveto:
TAULUKON PAIKKA
(17) Vuoden 1992 loppupuolella GvH1 menetti Venäjältä ja Iranista saamansa tilaukset ja joutui kamppailemaan yhteen uuniinsa liittyvien teknisten vaikeuksien kanssa. Tästä syystä yritys joutui akuuttiin kriisiin ja sen oli uudistettava toimintasuunnitelmansa ajanjaksolle 1993-1996. Sen keskeisiä kohtia olivat GvH1:n rakenteen uudistaminen, kustannusten, henkilöstön ja toimitilojen supistaminen, tuotteiden suoramarkkinointi ja puhelinmarkkinointi Saksassa sekä uuden jakelustrategian laatiminen Etelä-Euroopan markkinoita varten. Konkurssin todettiin olevan väistämätön ilman lisärahoitusta. Suunnitelma perustui siihen, että Jamalian olisi sijoittanut yritykseen 7,5 miljoonaa Saksan markkaa lisäpääomaa. Sijoitus ei kuitenkaan toteutunut. Yhteenveto:
TAULUKON PAIKKA
b) GvH2/3:n rakenneuudistussuunnitelmat
(18) GvH2:n ensimmäisenä rakenneuudistussuunnitelmana esitettiin kolme PME:n laatimaa raporttia. Näistä ensimmäisessä esitetään erilaisia skenaarioita, joiden joukossa oli useita thüringeniläisiä posliininvalmistajia yhdistävä kokonaisratkaisu, johon ei kuitenkaan päädytty. Toisessa raportissa tarkastellaan yrityksen toiminnan jatkamisen mahdollistavaa mallia. Tätä mallia havainnollistetaan kolmannessa raportissa, joka sisältää TIB:n rahoitukseen perustuvan kustannusanalyysin ja tulosennusteen ajalle 1996-1997. Tärkeimpiä kohtia olivat käyttöomaisuuden myynti 8,5 miljoonalla Saksan markalla, 317-329 työntekijän henkilöstömäärä (näistä 8 toimisi oppisopimuksella), posliinin massatuotannon ulkoistaminen vuonna 1997, neljän prosentin korotus hintoihin, uudelleenjärjestelytoimenpiteet (tuotannon keskittäminen lopettamalla useita tuotelinjoja ja supistamalla toimitiloja, energiansäästötoimenpiteet sekä investointeja ja korjauksia 4,685 miljoonalla Saksan markalla). Skenaariossa esitettiin kolme erilaista tulosennustetta sen mukaan, miten liikevaihto kehittyisi vuosina 1996-1997. Yhteenveto:
TAULUKON PAIKKA
(19) Yrityksen siirryttyä sijoittaja Froweinin haltuun suunnitelmaa muutettiin. Edellisten rakenneuudistusten epäonnistumiselle löydettiin useita syitä: johtamiseen liittyvät ongelmat, ylioptimistiset ennusteet ja rakenneuudistussuunnitelman puutteellinen toteuttaminen. Yrityksen vakauttamiseksi lyhyellä aikavälillä kehitettiin useita toimenpiteitä: henkilöstön määrää supistettiin ennen kaikkea johdon osalta ja perustettiin erillinen tulosyksikkö hoitamaan logistiikkaa. Yrityksen vahvistamiseksi lyhyellä aikavälillä päätettiin toteuttaa seuraavat toimenpiteet: tuotevalikoiman laajentaminen, suoramarkkinointi, yhteistyö posliininvalmistajien kanssa ja 3 miljoonan Saksan markan investoinnit.
(20) Uuden suunnitelman toteuttamisesta arvioitiin aiheutuvan 0,8 miljoonan Saksan markan kokonaistappiot kesäkuuhun 1998 mennessä. Jo kaksi kuukautta myöhemmin tappiot olivat kuitenkin nousseet 3,169 miljoonaan Saksan markkaan, eikä yhteistyö muiden valmistajien kanssa ollut vielä edes alkanut. Suunnitelmaa muutettiin uudelleen tavoitteena maltillinen kasvu, joka perustuisi posliininvalmistukseen hotelleja varten, tuotannon lisäämiseen Saksassa, viennin vakauttamiseen ja 1,750 miljoonan Saksan markan lisäinvestointeihin. Yhteenveto:
TAULUKON PAIKKA
C. Rahoitustoimenpiteet
(21) Oheisissa taulukoissa on esitetty yhteenvetona kaikki GvH1:n, GvHiA:n ja GvH2/3:n hyväksi toteutetut rahoitustoimenpiteet. Määrät ja ajankohdat perustuvat Saksan viimeksi toimittamiin tietoihin.
a) GvH1:n hyväksi toteutetut rahoitustoimenpiteet((Takaukset luotoille, joiden kokonaismäärä sisältyy yhteenlaskettuun määrään, eivät ole laskelmassa mukana. Näin vältetään samojen määrien ottaminen huomioon kahteen kertaan. Toimenpiteen 10 takaus on laskettu mukaan, koska yksikään siihen liittyvistä luotoista ei ilmeisesti sisälly taulukkoon.))
TAULUKON PAIKKA
THA:n toimenpiteet
(22) Toimenpiteet 1-3: THA otti vastatakseen kolme eri velkasumma: vanhat velat ajalta ennen heinäkuun 1 päivää 1990 ja Deutsche Bank Ilmenaun myöntämät luotot.
(23) Toimenpide 9: Kauppahinnan maksua lykättiin useita kertoja ja yksityistämissopimusta muutettaessa siitä luovuttiin lopulta kokonaan.
(24) Toimenpide 10: 8,629 miljoonan Saksan markan takaus, joka kattoi myös korot ja käsittelymaksun.
(25) Toimenpide 11: Saksan toimittamien tietojen mukaan myönnetyt avustukset oli tarkoitettu korvaamaan tappiot, joista 17,5 miljoonaa Saksan markkaa johtui Venäjältä saatujen tilausten menetyksestä ja 26,337 miljoonaa Saksan markkaa viallisesta uunista. THA hyväksyi alun perin 25 miljoonan Saksan markan maksun. Saksan ilmoituksen mukaan avustuksista suoritettiin vain 13,871 miljoonaa Saksan markkaa. Loput avustuksista sisällytettiin edellä 24 kappaleessa mainittuun takaukseen.
Thüringenin osavaltion toimenpiteet
(26) Toimenpide 4: 6,812 miljoonan Saksan markan investointiavustukset.
(27) Toimenpide 13: 5 miljoonan Saksan markan avustus.
(28) Toimenpiteet 15, 16 ja 19: 90 prosentin täytetakaukset toimenpiteisiin 12, 17 ja 21 liittyvistä luotoista.
(29) Toimenpide 25: 1,7 miljoonan Saksan markan investointiavustukset.
Valtion rahoituslaitosten toimenpiteet
(30) Toimenpiteet 5, 20 ja 21: Hessische Landesbankin (jäljempänä "HeLaBa") luotot
(31) Toimenpide 6: Berliner Industriebankin, nykyisen Deutsche Ausgleichsbankin (jäljempänä "DtA") 80 prosentin takaus 7,68 miljoonalle Saksan markalle.
(32) Toimenpiteet 7, 8, 12, 17 ja 18: Bayerische Landesbankin luotot. Toimenpide 12 oli THA:lta odotettavissa olevien toimenpiteeseen 11 liittyvien avustusten ennakkorahoitusta.
(33) Toimenpiteet 22 ja 23: Sparkasse Ilmenaun ja Sparkasse Erfurtin luotot.
(34) Toimenpide 24: 2 miljoonan Saksan markan ennakkomaksu maa-alueesta, jonka arvoksi ilmoitettiin 4,6 miljoonaa Saksan markkaa ja joka Thüringenin valtiovarainministeriön piti ottaa haltuunsa. Hinnan vahvisti valtion omistama kiinteistötoimisto.
Muut toimenpiteet
(35) Toimenpide 14: Lyhytaikainen maksuvalmiusavustus. Saksa ilmoitti, että avustusta ei kuitenkaan suoritettu, joten sen määrää ei myöskään ole otettu taulukossa huomioon.
(36) Toimenpide 26: Liittotasavallan talousministeriön avustukset tutkimuksen ja kehityksen (T & K) edistämiseksi.
(37) Toimenpide 27: Työllistämisohjelmaan kuuluvan työllisyyden edistämistä koskevan lain (Arbeitsförderungsgesetz, AFG) mukaiset avustukset.
Vakuudet
(38) Toimenpiteiden 5, 7, 8, 18, 20 ja 22 mukaiset luotot taattiin luotonantajapankkien keskinäisellä vakuuspoolisopimuksella. Asetetut vakuudet olivat seuraavat: kolmen GvH1:n kiinteistön kiinnitykset arvoltaan 5 miljoonaa Saksan markkaa, 16 miljoonaa Saksan markkaa ja 17,2 miljoonaa Saksan markkaa, 80 prosentin täytetakaus toimenpiteestä 6 ja vastuun ottaminen GvH1:n koneita ja laitteita koskevasta vakuudesta (arvo asiantuntijalausuntojen mukaan 2,280 miljoonaa Saksan markkaa). Lisäksi Jamalian asetti kullekin pankille vakuuksia, joiden määrää ei ole määritelty tarkemmin.
(39) Kohtiin 12(5), 17 ja 21 liittyvät luotot oli taattu valtiontakauksin, jotka kattoivat luottoriskin 90-prosenttisesti.
b) GvHiA:n konkurssipesään ja sen rahoitustoimenpiteisiin kohdistuvat vaateet
(40) Bayerische Landesbank ilmoitti saatavikseen noin 47 miljoonaa Saksan markkaa ilman korkoja.
(41) Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (jäljempänä "BvS") ilmoitti saatavikseen noin 1,430 miljoonaa Saksan markkaa. Saksan ilmoituksen mukaan näistä 0,942 miljoonaa Saksan markkaa perustui tonttikauppaan (katso toimenpide 30) ja 0,4 miljoonaa Saksan markkaa vahingonkorvaukseen, jonka maksusta korkoineen oli sovittu yksityistämissopimusta tarkistettaessa.
(42) Liittotasavallan talousministeriö ilmoitti saatavikseen noin 0,467 miljoonaa Saksan markkaa ilman korkoja (toimenpide 26).
(43) HeLaBa ilmoitti saatavikseen noin 31,707 miljoonaa Saksan markkaa. Saksan antamien tietojen mukaan tämä määrä koostui toimenpiteistä 5, 20 ja 21 viivästyskorkoineen.
(44) Sparkasse Ilmenau ilmoitti saatavikseen toimenpiteeseen 22 liittyvän luottonsa korkoineen.
(45) Sparkasse Erfurt ilmoitti saatavikseen noin 1,995 miljoonaa Saksan markkaa ilman korkoja. Toimitetuissa tiedoissa mainitaan vain 1,5 miljoonan Saksan markan luotto. Näin ollen tämä laitos on kaikesta päätellen myöntänyt GvH1:lle vielä 0,4 miljoonaa Saksan markkaa. Saksa ei ole antanut tästä erotuksesta mitään selitystä.
(46) TAB ilmoitti saatavikseen 8,824 miljoonaa Saksan markkaa, mistä noin 2 miljoonaa Saksan markkaa vastasi toimenpidettä 24 korkoineen. Saksan toimittamien tietojen mukaan loput tästä määrästä liittyivät toimenpiteen 4 mukaisiin investointiavustuksiin, jotka TAB ilmoitti toteuttaneensa Thüringenin osavaltion hyväksi.
(47) Lisäksi Ilmenaun kaupunki vaati konkurssipesästä maksettavaksi noin 0,557 miljoonan Saksan markan verosaamisia ajanjaksolta 1991-1995.
(48) Käytettävissä olevien tietojen perusteella GvH1:n suurin velkoja oli valtio. Jotkin seikat viittaavat siihen, että osa saamisista saatiin perityksi konkurssimenettelyn yhteydessä. Käytettävissään olevien tietojen perusteella komissio ei kuitenkaan pysty määrittelemään tarkasti, minkä suuruisia summia rahoittajat saivat konkurssipesästä.
c) GvHiA:n hyväksi toteutetut rahoitustoimenpiteet((Toimenpiteen 29 takausta ei ole otettu huomioon, koska se liittyy kokonaan laskelmiin sisältyvään toimenpiteen 28 mukaiseen luottoon.))
TAULUKON PAIKKA
(49) Toimenpide 28: 2 miljoonan Saksan markan laina, joka on Saksan ilmoituksen mukaan maksettu takaisin 30 päivänä kesäkuuta 1996.
(50) Toimenpide 29: TAB myönsi edellä 49 kappaleessa mainitulle lainalle 50 prosentin takauksen.
(51) Toimenpide 30: Yksityistämissopimukseen vuonna 1993 tehdyn muutoksen mukaan GvH1:n kiinteistöomistuksia piti myydä ja myyntitulot maksaa THA:lle. Tämän perusteella konkurssipesään kuuluvaksi ilmoitettiin 0,942 miljoonaa Saksan markkaa - oletettavasti 9 prosenttia niiden kiinteistöjen myyntituloista, joita ei siirretty GvH2:lle. BvS luopui tästä vaateesta konkurssimenettelyn aikana.
d) GvH2/GvH3:n hyväksi toteutetut rahoitustoimenpiteet((Toimenpiteen 43 mukaista määrää ei ole sisällytetty kokonaissummaan, koska se liittyy luottoihin, jotka on otettu täysimääräisinä huomioon kokonaissummassa.))
TAULUKON PAIKKA
Valtion rahoituslaitosten toimenpiteet
(52) Toimenpide 31: TIB:n rahoittama osuus GvH2:n alkupääomasta.
(53) Toimenpide 32: TIB:n myöntämä 0,5 miljoonan Saksan markan laina. Saksan antamien tietojen mukaan laina maksettiin korkoineen takaisin saman kuukauden aikana, jona se oli myönnetty.
(54) Toimenpide 33: Käyttöomaisuuden hankkimista varten myönnetty TAB:n laina. Saksa ilmoitti, että osa lainasta maksettiin takaisin investointiavustuksina (katso jäljempänä toimenpide 36).
(55) Toimenpiteet 34, 35, 37 ja 38: TAB:n luotot.
(56) TAB tarjoutui 27 päivänä elokuuta 1998 luopumaan 11,467 miljoonan Saksan markan luottojen takaisinmaksusta, jos tulevat voitot ajanjaksolla 1998-2002 jäävät alle 2 miljoonan Saksan markan. Tarjousta ei ole vielä hyväksytty, joten sitä ei oteta huomioon arviossa.
(57) Toimenpide 41: Maksukyvyttömyystilanteen estämiseksi TAB luopuu velkojien luettelon mukaisista toimenpiteiden 33 ja 35 mukaisia luottoja koskevista vaatimuksistaan.
Thüringenin osavaltion toimenpiteet
(58) Toimenpide 36: Investointiavustukset.
(59) Toimenpide 40: Vuoteen 1998 mennessä myönnetyt 0,090 miljoonan Saksan markan investointiavustukset. Komission käytettävissä ei ole tietoja, onko vielä vuodelle 1999 haetut 0,023 miljoonaa Saksan markkaa maksettu.
Muut toimenpiteet
(60) Toimenpide 39: GvH2 sai GvH1:n oikeudellisena seuraajana työllistämisohjelmaan kuuluvan työllisyyden edistämislain mukaisia avustuksia 2,044 miljoonaa Saksan markkaa.
(61) Toimenpide 42: Useita ajanjaksolla 1996-2000 myönnettyjä eri avustuksia.
(62) Toimenpide 43: Ajanjaksolla 1997-2000 myönnetyt T & K-avustukset.
D. Markkinat
(63) Graf von Henneberg GmbH valmistaa posliinituotteita kotitalous- ja ammattikäyttöön, erityisesti hotelleja varten ja koriste-esineiksi (NACE 26.21). Tuotteita viedään myös ulkomaille.
(64) Jäsenvaltioiden välinen tavaranvaihto pöytäastioiden ja koristekeramiikan alalla on vilkasta. Koristekeramiikkaa valmistetaan koko Euroopassa, kun taas pöytäastioiden merkittävimpiä valmistuspaikkoja ovat lähinnä Saksan Pohjois-Baijeri, Ison-Britannian Staffordshire ja Ranskan Limousin. Eurooppalaisten keskisuurten valmistajien lisäksi alalla toimii myös joukko suuria yrityksiä. Jälkimmäisiä ovat Villeroy & Boch (Saksa/Luxemburg), Hutschenreuther ja Rosenthal (Saksa) sekä Royal Doulton ja Wedgewood (Iso-Britannia), jotka valmistavat yhteensä yli kolmanneksen yhteisön kokonaistuotannosta. Hotelli- ja majoitusalan erityisvaatimusten täyttämiseksi on syntynyt erityinen kovaan kulutukseen suunniteltuja kestäviä hotelliastiastoja valmistava tuotannonhaara. Keskeisimmät tuottaja- ja ostajamaat ovat Iso-Britannia, Saksa ja Italia. Tämän erittäin työvaltaisen ja huomattavan laajaa tuotevalikoimaa edustavan toimialan erityisiä tunnusmerkkejä ovat läheinen suhde loppukäyttäjiin ja ankara kilpailu tuotesuunnittelun alalla. Myynti kolmansiin maihin ylittää arvoltaan tuonnin EU:hun, mutta määrällisesti tuonti on vientiä suurempaa. Tämä johtuu ennen kaikkea kiinalaisen posliinitavaran erittäin alhaisista tuontihinnoista(6).
(65) Posliinialalla on ylituotantoa. Valmistus ja kulutus lisääntyivät jatkuvasti vuosina 1984-1991, mutta 1992 ja 1993 kehitys taantui. Vuodelle 1994 odotettu elpyminen ei toteutunut. Viime vuosina kauppatase on ollut positiivinen, mutta erityisesti kotitalousastioiden tuonti lisääntyi merkittävästi. Viennin kasvu ei riitä tasoittamaan alaan kohdistuvia kilpailupaineita. Päinvastoin, kilpailu voi pikemminkin olla entisestään kiristymässä yhteisön kanssa tehtyjä kauppasopimuksia hyödyntävien uusien kaakkoisaasialaisten ja itäeurooppalaisten (lähinnä tsekkiläisten ja unkarilaisten) markkinoille tulijoiden ylikapasiteetin vuoksi(7).
III MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT
(66) Muodollista tutkintamenettelyä valmistellessaan komissio pyrki selvittämään, olivatko GvH1:n, GvHiA:n ja GvH2:n hyväksi toteutetut rahoitustoimenpiteet EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaisia. Komissio totesi, että rahoitus on myönnetty valtion varoista, ja epäili vakavasti rahoitus toimenpiteiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille.
(67) Komissio epäili myös vakavasti, että osa tukitoimenpiteistä ei täyttänyt niiden hyväksyttyjen tukiohjelmien ehtoja, joiden mukaisesti ne oli ilmoitettu myönnetyn. Siksi komissio on tehnyt osana muodollista tutkintamenettelyä tietojen antamista koskevan välipäätöksen.
(68) Komissio katsoi, että tiedot, jotka Saksa toimitti muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen, eivät olleet riittävän yksityiskohtaisia monien toimenpiteiden osalta. Toimitetut tiedot eivät myöskään riittäneet poistamaan komission epäilyksiä siitä, että tukia myönnettäessä ei ollut noudatettu tukiohjelmien ehtoja. Siksi komissio ulotti muodollisen tutkintamenettelyn koskemaan myös edellä kuvattuja toimenpiteitä.
IV ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(69) Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen yhteydessä komissio vastaanotti Euroopan keramiikkateollisuusjärjestön (Cerame-Unie) ja GvH3:n huomautukset. Huomautukset toimitettiin Saksalle 18 päivänä joulukuuta 2000 päivätyllä kirjeellä ja samalla Saksa sai mahdollisuuden esittää kantansa huomautuksiin.
(70) Muodollisen tutkintamenettelyn laajentamista koskevan päätöksen yhteydessä komissio vastaanotti eräältä valituksen tekijöistä huomautukset, joiden mukaan se ei ollut saanut jättää tarjousta GvH1:n käyttöomaisuudesta. Lisäksi vastaanotettiin huomautukset tuensaajalta. Nämä huomautukset toimitettiin Saksalle 28 ja 30 päivänä elokuuta 2000 päivätyllä kirjeellä.
V SAKSAN HUOMAUTUKSET
(71) Saksa esitti huomautuksia sekä muodollisen menettelyn aloittamisen että sen laajentamisen yhteydessä ja esitti, että GvH1 ja GvH2 olivat kaksi eri yritystä eikä GvH2 ollut GvH1:n liiketoiminnan jatkaja, joten niitä olisi käsiteltävä erillisissä menettelyissä. Saksa esitti lisäksi, että GvH1:n hyväksi toteutetut rahoitustoimenpiteet joko eivät olleet lainkaan tukea tai ne olivat voimassa olevaa tukea. Saksa ilmoitti, että GvH2 ei ollut vaikeuksissa oleva yritys, koska sen hyväksi toteutetut rahoitustoimenpiteet eivät olleet tukea eivätkä voimassa olevaa tukea tai niitä oli käsiteltävä vähämerkityksisinä tukina.
(72) Saksa ei ole ottanut kantaa asianomaisten huomautuksiin, jotka vastaanotettiin muodollisen tutkintamenettelyn aikana. Muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä saatujen huomautusten osalta Saksa on 5 ja 21 päivänä syyskuuta 2001 antamissaan vastauksissa vahvistanut yrityksen antamat tiedot ja kieltänyt, että kilpailijoita olisi suljettu myyntimenettelyn ulkopuolelle.
VI TUEN ARVIOINTI
A. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tuet
(73) GvH1, GvHiA ja GvH2/3 saivat julkisista varoista myönnettyjä rahoitustukia, jotka suosivat kyseisiä yrityksiä niiden kilpailijoihin nähden. Koska EU:n posliinimarkkinoilla vallitsee ankara kilpailu ja ylikapasiteetti, yrityksen suosiminen rahoituksellisesti sen kilpailijoihin nähden uhkaa vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(74) Muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä komissio on tehnyt päätelmän, että toimenpide 1 ei ole tukea. Muut toimenpiteet sen sijaan katsotaan valtiontuiksi. Saksa ei ole kiistänyt muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen ja laajentamisen yhteydessä esitettyä komission käsitystä, jonka mukaan GvH1 ja GvHiA ovat vaikeuksissa olevia yrityksiä. Saksa väittää kuitenkin, että osa näiden yritysten hyväksi toteutetuista toimenpiteistä ei ollut tukea. Komissio perustelee tässä käsityksensä uudelleen.
(75) Toimenpiteet 9 ja 11: Saksa väitti ensin, että toimenpiteet olivat asianmukaisen THA-ohjelman mukaisia. Kun toimenpiteet eivät komission mielestä selvästi olleet kyseisen tukiohjelman mukaisia, Saksa esitti, että ne eivät olleet lainkaan tukia. Saksan antamien tietojen mukaan THA:n oli pakko ottaa vastuulleen Venäjän tilausten menetyksen aiheuttamat tappiot ja viallisen uunin aiheuttaman tappion. Saksan käsityksen mukaan THA oli vaarassa kärsiä suurempia tappioita oikeudenkäynnissä sijoittaja Jamaliania vastaan, koska Jamalian uhkasi mitätöidä yksityistämissopimuksen ja kieltäytyä hyväksymästä sen muuttamista. Saksa väitti, että kyseisten toimenpiteiden aloittaminen johtui yksityisen sijoittajan käyttäytymisestä.
(76) Tilausten menetyksestä johtuva vahingonkorvausvelvollisuus ei sisältynyt yksityistämissopimukseen. Vuoden 1992 lopussa, jolloin tilausten menettäminen tuli tietoon, yksityistämisestä sijoittaja Jamalianin hyväksi oli jo päätetty. Näin ollen ei ollut olemassa perusteita sille, että THA:n olisi pitänyt ottaa vastuulleen kyseiset tappiot tai että Jamalian olisi voinut tästä syystä peruuttaa yksityistämissopimuksen. Viallisesta uunista johtuvat korvaukset oli otettu huomioon yksityistämissopimuksessa, jossa kaikki takuuvastuut rajoitettiin 10 prosenttiin kauppahinnasta ja THA:n vastuu päättyi 3 kuukautta vian toteamisesta, mutta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992. Komissiolle ei ilmoitettu, milloin vika oli havaittu tai milloin oikeustoimet Jamaliania vastaan oli aloitettu. Käytettävissä ei ollut laskelmia eikä tietoja, joista olisi käynyt uskottavasti ilmi, että tosiasiallisesti maksettu määrä perustui oikeudenmukaiseen korvausjärjestelmään. Yhteisymmärrykseen päästiin lopulta THA:n takuuvelvoitteen päättymisen jälkeen ja korvaussumma ylitti yksityistämissopimuksessa määritellyn enimmäisrajan. Siksi ei voida katsoa, että tarkasteltavana olevat toimenpiteet eivät olisi olleet tukea.
(77) Toimenpide 9 merkitsi luopumista Jamalianilta perittävästä kauppahinnasta, joten komissio ei pidä tätä toimenpidettä GvH1:lle myönnettynä tukena.
(78) Toimenpide 10: THA:n takauksen väitettiin ensin kuuluvan asianmukaiseen THA-ohjelmaan. Kun toimenpiteet eivät komission mielestä selvästi olleet kyseisen tukiohjelman mukaisia, Saksa esitti, että ne eivät olleet lainkaan tukia. Saksa myönsi, että GvH1:n perustamispääoman avulla oli tarkoitus varmistaa yrityksen maksukykyisyys pankkeja varten. Odottamattomien viranomaisista johtuvien viivästymisten vuoksi perustamispääoma ei kuitenkaan ollut heti omaisuuden siirtymisajankohtana esteettä käytettävissä, joten THA antoi vakuuden GvH1:n maksukyvyn takaamiseksi.
(79) Komissio toteaa kuitenkin, että THA:ta ei velvoitettu yksityistämissopimuksessa takaamaan GvH1:n maksukykyä. THA:n korvausvastuu ei myöskään ulottunut viranomaisten aiheuttamista viivästyksistä johtuviin vahinkoihin. Komissio totesi, että vakuuden antaminen ei perustunut sopimuksen määräyksiin, joten sen tarkoitus ja laajuus eivät ole tarkistettavissa. Lisäksi todettiin, että vakuus oli käytettävissä vasta perustamispääoman maksamisen jälkeen, kuitenkin viimeistään vuonna 1994. Komissio on sittemmin pitänyt tätä toimenpidettä GvH1:lle myönnettynä lisäetuna, jonka antamiseen ei ole oikeudellista velvollisuutta, joka ei ole alkuperäisen tavoitteen mukainen ja jonka antamisessa ei ole toimittu yksityisen sijoittajan tavoin.
(80) Valtion rahoituslaitosten toteuttamat toimenpiteet 5, 7, 12, 17, 18 ja 20-23: Saksa ilmoittaa, että kyseiset toimenpiteet eivät olleet tukia. Kuten jo muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen ja laajentamisen yhteydessä on esitetty, komissio katsoo, että GvH1 oli vaikeuksissa ja sillä oli vakavia velkaantumisongelmia. Näin ollen on komission käsityksen mukaan erittäin epätodennäköistä, että yksityinen sijoittaja olisi edes markkinaehdoin myöntänyt tällaista rahoitustukea. Edellä esitetyistä tiedoista käy myös ilmi, että luottoja ei myönnetty markkinaehdoin.
(81) Toimenpiteisiin 17, 18, 20 ja 21 kuuluvien luottojen ehtoihin sisältyi kahden vuoden vapautus lyhennysten maksamisesta. Jäljempänä olevasta taulukosta käy ilmi, että jotkin luotot myönnettiin viitekorkoa alhaisemmalla korolla, vaikka komission 9 päivänä syyskuuta 1997 antaman viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmää koskevan tiedonannon(8) mukaisesti sitä oli vaikeuksissa olevien yritysten osalta korotettava vähintään 4 prosentilla. Näin ollen yhtäkään näistä luotoista ei myönnetty markkinakorkoisena.
TAULUKON PAIKKA
(82) Toimenpiteiden 5, 7, 8, 18, 20 ja 22 mukaiset luotot oli taattu 38 kappaleessa mainitulla vakuuspoolisopimuksella. Annetusta vakuudesta komissio toteaa, että sama kiinteistö on ollut kiinnitettynä vaihtelevista arvoista, jotka eivät olleet ulkopuolisen arvioijan vahvistamia. Kiinnitykset myönnettiin vain HeLaBa:n hyväksi. Konekannan ja rakennelmien arvo on todettu liian pieneksi toimimaan riittävänä vakuutena. On myös huomattava, että kyseinen käyttöomaisuus on rahoitettu suoraan tai välillisesti yksityistämisen jälkeen myönnetyillä tuilla. Sijoittaja Jamalianin määrittelemättömän suuruisia yksityisiä takauksia olisi voitu käyttää vain, jos mikään muu vakuus ei olisi ollut käytettävissä. Saksan ilmoituksen mukaan rahoituslaitoksille on maksettu sen jälkeen, kun GvH1:n käyttöomaisuus myytiin GvH2:lle, noin 7 miljoonaa Saksan markkaa (17 prosenttia luotoista). Tämä määrä on osa toimenpiteeseen 33 kuuluvasta TAB:n luotosta. Komissio katsoo, että lyhennysten vähäisyys on vain osoitus vaikeuksissa olevan yrityksen antamien vakuuksien vähäisestä arvosta eikä muuta sitä tosiseikkaa, että GvH1 on saanut etua, jota ei olisi myönnetty millekään muulle yksityiselle sijoittajalle.
(83) Toimenpiteiden 12, 17 ja 21 mukaiset luotot taattiin valtion 90 prosentin täytetakauksella. Näin ollen valtio otti vastatakseen 90 prosenttia kyseisten vaikeuksissa olevalle yritykselle myönnettyjen luottojen takaisinmaksuriskistä. Komissio toteaa, että takausten antaminen oli ratkaiseva tekijä, jonka perusteella pankit suostuivat myöntämään kyseiset lainat. Loppuosan vakavasti velkaantuneen yrityksen takaisinmaksuriskistä kantoivat julkisoikeudelliset luottolaitokset ilman lisävakuuksia. Näin ollen komissio katsoo, että kyseiset luottolaitokset eivät toimineet yksityisen sijoittajan tavoin.
(84) Tietoja ehdoista, joilla toimenpiteen 23 laina oli myönnetty, ei annettu. Tästä syystä komissio katsoo, että lainaa ei ollut myönnetty markkinakorkoisena. Kyseinen laina oli myönnetty ensin ilman vakuuksia, mikä ei vastaa yksityisen sijoittajan toimintatapoja, varsinkin kun otetaan huomioon yrityksen rahoitustilanne kyseisenä ajankohtana. Sparkasse Erfurtin 17 päivänä elokuuta 1994 esittämän kehotuksen jälkeen yritys otti 1,6 miljoonan Saksan markan kiinnityksen. Lähempiä tietoja kiinnityksestä ei ole käytettävissä. Näin ollen komissio ei pysty sulkemaan pois mahdollisuutta, että ne liittyvät samaan käyttöomaisuuteen, joka taattiin vakuuspoolisopimuksella. Komissio katsoo, ettei kiinteistövakuuden antaminen muuta tosiseikkaa, että laina on myönnetty tuntemattomin ehdoin vaikeuksissa olevalle yritykselle ja vuoden ajaksi ilman vakuuksia. Konkurssimenettelyn päätyttyä Sparkasse Erfurt sai takaisin 0,75 miljoonaa Saksan markkaa. Kuten edellä on mainittu, kiinnitys liittyi käyttöomaisuuteen, joka oli rahoitettu suoraan tai välillisesti GvH1:lle myönnetyillä valtiontuilla. Osittainen takaisinmaksu konkurssimenettelyssä ei muuta luoton luonnetta jälkeenpäin.
(85) Yrityksen vakavat vaikeudet, koko ja hyväksyttävien yksityisten vakuuksien puuttuminen huomioon ottaen komissio katsoo, että nämä luotot olivat mahdollisesti kokonaan tukea. Valtiontakausten määrää ei lasketa uudeksi tueksi, jotta vältettäisiin tukien ottaminen huomioon kaksinkertaisena.
(86) Toimenpide 24: Väitteen mukaan TAB:n suorittama ennakkomaksu kiinteistöstä, joka julkisen laitoksen on tarkoitus ostaa, ei ole tukea. Komissio on kuitenkin 10 päivänä heinäkuuta 1997 antamansa julkisten viranomaisten tekemiin maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin sisältyviä tukia koskevan tiedonannon(9) mukaisesti sitä mieltä, että riippumaton asiantuntija ei ollut määritellyt kiinteistön hintaa. Ei voida myöskään olettaa, että markkinaehdoin toimiva sijoittaja olisi sopimusta allekirjoittamatta tai vakuutta vaatimatta maksanut niin suuren ennakkomaksun yritykselle, joka on maksukyvyttömyyden partaalla ja jonka kaikki omaisuus on jo kiinnitetty. Näin ollen ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että kyseinen ennakkomaksu oli tukea.
(87) Toimenpide 28: Kuten jo muodollista tutkintamenettelyä aloitettaessa on todettu, tämä valtion omistaman pankin konkurssitilassa olevalle yritykselle myöntämä laina katsotaan kokonaan tueksi. Komissio katsoo, ettei yksikään yksityinen sijoittaja olisi myöntänyt konkurssitilassa olevalle yritykselle luottoa vaatimatta valtiontakauksen lisäksi muita vakuuksia. Luoton maksaminen kokonaan takaisin korkoineen ei muuta millään tavoin tätä arviota, koska yritys on saanut etua, jota se ei olisi saanut markkinaehdoin toimivilta yksityisiltä sijoittajilta.
(88) Toimenpide 30: Saksan antamien tietojen mukaan konkurssipesän selvittäjä katsoi velan toissijaiseksi vaateeksi. Saksa ei ole valittanut kyseisestä päätöksestä, koska pesänselvittäjä on ilmoittanut, että toissijaisiin vaateisiin ei sovelleta kiintiömenettelyä. Komissio toteaa kuitenkin, että toissijaiset vaateet kuuluivat tosiasiassa kiintiömenettelyn piiriin. Saksa ei ole pystynyt osoittamaan, että valituksesta aiheutuvat todennäköiset kulut olisivat olleet suuremmat kuin kiintiö, jonka Saksa olisi saanut, jos sen vaade olisi luokiteltu ensisijaiseksi. Saksa ei ole myöskään ottanut huomioon mahdollisuutta, että sen valitus olisi hyväksytty. Näin ollen ei voida päätellä, että kyseistä luopumispäätöstä tehtäessä olisi toimittu yksityisen velkojan tavoin. Siksi kyseinen määrä katsotaan tueksi.
(89) Saksa väittää, ettei GvH2/3 ollut missään vaiheessa vaikeuksissa oleva yritys, joten yrityksen hyväksi toteutetut eri rahoitustoimenpiteet eivät olleet tukea. Sekä menettelyn aloittamisen että sen laajentamisen yhteydessä GvH2:ta on pidetty perustamisestaan alkaen vaikeuksissa olevana yrityksenä. Tässä yhteydessä komissio viittaa muodollisen tutkintamenettelyn aloittamiseen ja sen laajentamiseen liittyvään perusteelliseen analyysiinsä sekä huomauttaa, että käytettävissä olevasta vuosikertomuksesta käy yksiselitteisesti ilmi, että GvH2/3 oli ylivelkaantunut. Yhdestä velasta vapauttamisesta ja sitä seuranneista valtion pääomaruiskeista huolimatta yrityksen toiminta on ollut tappiollista sen perustamisesta alkaen. Yrityksen hyväksi valtion varoista toteutetut rahoitustoimenpiteet katsotaan näin ollen edelleen tueksi. Tässä yhteydessä komissio viittaa yksittäisiä kiistanalaisia toimenpiteitä koskevaan arviointiinsa.
(90) Toimenpiteet 31 ja 32: Saksa esitti PME:n laatimia kertomuksia, joiden piti osoittaa, että GvH2 ei ollut perustamisestaan alkaen vaikeuksissa ja että TIB on toiminut voittoa tavoittelevana yksityisenä sijoittajana. Kuten edellä on todettu, vain 15 päivänä joulukuuta 1995 päivättyjen kertomusten yrityksen tuloksia vuosina 1996 ja 1997 koskevissa ennusteissa otetaan huomioon TIB:n 49 prosentin osuus. Kertomuksen ennusteet on esitetty jo edellä.
(91) Komissio katsoo, että liikevaihtoa koskevat ennusteet ovat epärealistisia, koska ne eivät perustu asianmukaiseen markkina-analyysiin. Kun otetaan huomioon yrityksen aikaisemmat tulokset ja se, että posliininvalmistusalalla oli ollut ylikapasiteettia jo vuodesta 1992, edes kaikkein epäedullisimman tapauksen varalta oletettuja liikevaihtolukuja ei voida pitää realistisina. GvH1:n rakenneuudistus ei ollut myöskään onnistunut. Siksi olisi pitänyt olla selvää, että liiketoiminnan jatkaminen olisi ehdottomasti edellyttänyt laajaa rakenneuudistusta, joka olisi taannut sen työskentelyn tehokkuuden. On syytä epäillä, että kyseinen prosessi olisi kestänyt kauemmin kuin kaksi vuotta, ja lisäksi se olisi edellyttänyt osakkailta huomattavaa osallistumista rahoitukseen. Kaikkein optimistisimmatkaan tulosennusteet eivät olisi merkinneet voittoa valtiolle. Näin ollen ei voida katsoa, että TIB on noudattanut toiminnassaan markkinataloussijoittajan periaatetta.
(92) Valtion omistamien pankkien toteuttamat toimenpiteet 33-35, 37 ja 38: Saksan väitteistä huolimatta komissio toteaa, että GvH2:n rahoitukselliset tulokset osoittavat yrityksen olleen vaikeuksissa toimenpiteiden toteuttamisajankohtana. On erittäin epätodennäköistä, että yksityinen sijoittaja olisi myöntänyt yritykselle tällaista rahoitustukea edes markkinaehdoin. Kuten oheisesta taulukosta ilmenee, yhteenkään myönnetyistä luotoista ei sovellettu markkinakorkoa.
TAULUKON PAIKKA
(93) Näiden TAB:n luottojen vakuutena oli erilaisia kiinnityksiä yrityksen käyttöomaisuuteen. Komissio huomauttaa jälleen, että GvH1:n omaisuutta ei hankittu avoimen, läpinäkyvän ja ilman ehtoja järjestetyn tarjouskilpailun perusteella. Käyttöomaisuus rahoitettiin suoralla tuella, eikä vakuuksia voida pitää yksityisinä. Vuonna 1998 annetussa asiantuntijalausunnossa kiinteistöjen, rakennusten ja rakennelmien arvoksi ilmoitetaan 3,56 miljoonaa Saksan markkaa. Tätä ei voida pitää riittävänä vakuutena luottojen määrään nähden. Lisäksi TAB:n luopuminen asemastaan velkojien luettelossa (toimenpide 41) osoittaa, että vakuus oli luonteeltaan pelkkä muodollisuus, jota ei ollut tarkoituskaan käyttää.
(94) Yrityksen vakavat vaikeudet, koko ja hyväksyttävien yksityisten vakuuksien puuttuminen huomioon ottaen komissio katsoo, että nämä luotot olivat mahdollisesti jopa kokonaan tukea.
(95) Toimenpide 41: TAB:n luopuminen asemastaan velkojien luettelossa. Tämä toimenpide on katsottava tueksi, koska se merkitsi yritykselle etua, kun sen ei tarvinnut maksaa luottoja heti takaisin. Määrää ei kuitenkaan oteta huomioon, jotta sitä ei laskettaisi kahteen kertaan.
B. Tuet, joiden on ilmoitettu olevan hyväksyttyjen tukiohjelmien mukaisia
(96) Osa GvH1:n, GvHiA:n ja GvH2/3:n hyväksi myönnetyistä tuista ilmoitettiin hyväksyttyihin tukiohjelmiin kuuluviksi. Komissiolla oli vakavia epäilyksiä siitä, että kyseiset tukitoimet eivät täyttäneet niiden ohjelmien ehtoja, joiden mukaan ne ilmoitettiin myönnetyiksi. Siksi se teki EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999(10) 10 artiklan 3 kohdan mukaisen tietojen antamista koskevan välipäätöksen, jonka mukaan sille oli toimitettava kaikki asian arvioinnissa tarvittavat asiakirjat ja tiedot.
(97) Muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä komissio totesi, että käytettävissä olevien tietojen mukaan toimenpiteet 2, 3 ja 4 täyttävät niiden hyväksyttyjen tukiohjelmien ehdot, joiden perusteella kyseiset tuet on myönnetty. Nämä toimenpiteet katsottiin näin ollen voimassa oleviksi tuiksi, joita komission ei tarvinnut arvioida uudelleen. Komissio totesi myös, että sen käytettävissä olevien tietojen mukaan ei voida päätellä, että toimenpiteet 6, 8, 13, 15, 16, 19, 25, 26, 36, 40 ja 43 täyttäisivät niiden hyväksyttyjen tukiohjelmien ehdot, joiden perusteella kyseiset tuet ilmoitettiin myönnetyn. Tätä arviota tarkistetaan osittain muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen jälkeen saatujen tietojen pohjalta.
(98) Toimenpide 6: DtA:n myöntämä 7,68 miljoonan Saksan markan takaus, joka on ilmoitettu myönnetyn hyväksytyn tukiohjelman mukaisesti(11). Saksan väitteistä huolimatta komissio ei muuta arviotaan, jonka mukaan takaus ylittää hyväksytyssä tukiohjelmassa asetetun 1 miljoonan Saksan markan ylärajan ja rikkoo kasautumista koskevia sääntöjä. Näin ollen komissio katsoo, että takaus ei ilmeisesti ole ohjelman mukainen, vaan sitä on arvioitava tapauskohtaisena tukena.
(99) Toimenpide 8: Hyväksytyn tukiohjelman(12) mukaisesti myönnetty 1 miljoonan Saksan markan laina. Käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio katsoo, että laina on ilmeisesti sen ohjelman mukainen, jonka perusteella se on myönnetty, ja on näin ollen katsottava voimassa olevaksi tueksi.
(100) Toimenpide 13: Komissio muistuttaa jälleen, että tämä toimenpide toteutettiin sellaisen tukiohjelman mukaisesti, josta komissio on aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn väärinkäytösten vuoksi(13). Komissio muistuttaa myös, että kyseinen ohjelma koski vain pk-yrityksiä, jotka eivät ole vaikeuksissa(14). Toimitettujen tietojen perusteella GvH1 ei ollut missään vaiheessa luokiteltavissa pk-yritykseksi ja kyseisen avustuksen myöntämishetkellä se oli vaikeuksissa. Näin ollen komissio katsoo, että avustus ei ilmeisesti ollut sen ohjelman mukainen, jonka perusteella se oli ilmoitettu myönnetyksi, joten avustusta on arvioitava tapauskohtaisena tukena.
(101) Toimenpiteet 15, 16 ja 19: Saksa väittää, että ohjelma, jonka mukaan kyseiset takaukset on myönnetty, oli komission tiedossa, joten takauksia tulisi arvioida voimassa olevana tukena(15). Komissio toteaa kuitenkin, ettei luokittelusta ilmoittamattomaksi tueksi voida päätellä ohjelman olleen hyväksytty. Siksi kyseisiä takauksia on arvioitava tapauskohtaisena tukena.
(102) Toimenpide 25: Väitteen mukaan hyväksyttyjen aluetukiohjelmien mukaan myönnettyjä investointiavustuksia(16). Saksan toimittamien käytettävissä olevien tietojen arvioinnin perusteella komissio päättelee, että toimenpiteissä noudatettiin investointiavustuksien perustana käytetyissä ohjelmissa asetettuja enimmäismääriä, joten investointiavustukset ovat voimassa olevaa tukea.
(103) Toimenpide 26: Käytettävissä olevat tiedot tutkittuaan komissio toteaa, että tutkimukseen ja kehitykseen tarkoitetut avustukset täyttivät niiden myöntämisperusteena olevan ohjelman(17) ehdot, erityisesti sallittua vuotuista tuen enimmäismäärää ja intensiteettiä koskevat ehdot. Näin ollen ne ovat voimassa olevaa tukea.
(104) Toimenpide 27: Kuten muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä on todettu, työllisyyden edistämiseksi myönnetyt avustukset eivät ilmeisesti täytä niiden perustana käytetyn ohjelman(18) ehtoja. Komissio huomauttaa, että ohjelman mukaisesti kyseisen tyyppisiä toimenpiteitä ei pidetä tukina, koska niillä ei suosittu tiettyä yritystä. Yksityistetyt yritykset eivät näin ollen voi käyttää hyväkseen kyseisiä toimenpiteitä, koska yksityistämisen jälkeen toteutetut hankkeet palvelivat yrityksen omaa etua eivätkä yleistä etua. Käytettävissä olevat tiedot viittaavat siihen, että hankkeen tarkoituksena oli pääasiassa vapauttaa osa GvH1:n laitoksista vanhoista koneista ja laitteista. Näin ollen hanke toteutettiin oman edun vuoksi. Tästä syystä ei voida katsoa, että hankkeesta ei olisi ollut GvH1:lle taloudellista hyötyä. Komissio huomauttaa myös, että yksityistettyjen yritysten osallistuminen tämän kaltaisiin hankkeisiin ei ole luvallista ja avustukset olivat osittain Thüringenin osavaltion myöntämiä, vaikka ainoa kyseisten avustusten myöntämiseen oikeutettu laitos on liittotasavallan työvoimavirasto. Näin ollen komissio ei muuta arviotaan, jonka mukaan kyseiset avustukset ovat tapauskohtaisena arvioitavaa tukea.
(105) Toimenpide 36: Väitteen mukaan toimenpide käsitti erään aluetukiohjelman(19) perusteella myönnettyjä suoria investointiavustuksia, jotka eivät ylitä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetussa komission suosituksessa 96/280/EY(20) asetettua pk-yrityksille myönnettävien investointiavustusten enimmäisrajaa. Kuten komissio on muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä todennut, GvH2 ei ollut avustuksen myöntämishetkellä pk-yritys. Huolimatta Saksan vastaväitteistä, joiden mukaan ratkaisevana ajankohtana on pidettävä tukihakemuksen tekopäivää, on näin ollen edelleen katsottava, että tuki ei ilmeisesti täytä ohjelman ehtoja ja sitä on arvioitava tapauskohtaisena tukena(21).
(106) Toimenpide 39: Komissio muuttaa osittain arviotaan, joka koskee vuoden 1997 jälkeen myönnettyjä tukia. Vuonna 1996 myönnetyt noin 0,686 miljoonan Saksan markan tuet perustuivat väitteen mukaan samaan ohjelmaan kuin toimenpide 27 eivätkä täytä samoista syistä kyseisen ohjelman ehtoja. Vuonna 1997 myönnetyt noin 1,358 miljoonan Saksan markan tuet perustuivat taas toiseen hyväksyttyyn tukiohjelmaan(22). Käytettävissä olevien tietojen mukaan kyseisen ohjelman ehdot täyttyivät. Näin ollen viimeksi mainittu määrä on voimassa olevaa tukea.
(107) Toimenpide 40: Arvioituaan Saksan toimittamat tiedot komissio päättelee, että käytettävissä olevien tietojen mukaan näitä investointiverohuojennuksia myönnettäessä noudatettiin ohjelmassa asetettuja enimmäismääriä(23). Näin ollen kyseiset avustukset ovat voimassa olevaa tukea.
(108) Toimenpide 43: Tutkimuksen ja kehityksen edistämiseksi ajanjaksolla 1997-2000 myönnettyjen avustusten katsottiin tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä ilmeisesti jäävän asianmukaisen pk-yrityksiä koskevan ohjelman(24) soveltamisalan ulkopuolelle. Toimintakertomusten mukaan GvH2 alitti vuonna 2000 pk-yrityksille asetetut enimmäisrajat, mutta kertomuksissa ei ilmeisesti oteta huomioon Glashütte Schmiedenfeldin työntekijöitä. Lisäksi yritys voidaan katsoa pk-yritykseksi vain, jos se voidaan luokitella sellaiseksi kahtena peräkkäisenä vuotena, joten näitä avustuksia on joka tapauksessa arvioitava uutena tukena.
(109) Esitetyt tosiseikat huomioon ottaen toimenpiteet 2, 3, 4, 8, 25 ja 26 sekä osittain toimenpiteet 39 ja 40 ovat käytettävissä olevien tietojen mukaan voimassa olevia tukia. Niiden määrä on otettava huomioon arvioitaessa tuen suhteellisuutta.
C. Vähämerkityksiset tuet
(110) Saksa väittää, että toimenpiteet 15, 16, 21 ja 42 kuuluvat vähämerkityksisiä tukia koskevan de minimis -säännön soveltamisalaan. Kyseisen säännön mukaan vähämerkityksisen tuen enimmäismäärä on 100000 euroa kolmen vuoden ajanjaksolla, joka alkaa ensimmäisen vähämerkityksisen tuen myöntämisestä. Enimmäismäärä koskee kaikkea julkisista varoista myönnettävää tukea, joka katsotaan vähämerkityksiseksi tueksi. Tämä ei poista tuen vastaanottajalta oikeutta saada muuhun komission hyväksymään tukiohjelmaan kuuluvaa tukea.
(111) Toimenpiteisiin 15, 16 ja 21 liittyvien takuiden osalta komissio katsoo, että niiden jättäminen laskelmien ulkopuolelle kaksinkertaisen laskennan välttämiseksi ei merkitse, etteivät ne olisi tukea. Maaliskuun 11 päivänä 2000 annetussa komission tiedonannossa EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina(25) sanotaan: "Jos lainaa myönnettäessä on todennäköistä, että lainanottaja laiminlyö maksuja esimerkiksi taloudellisten vaikeuksien vuoksi, takauksen arvo saattaa olla sama kuin määrä, jonka takaus tosiasiassa kattaa." Tämä tarkoittaa sitä, että kyseisten takauksien tukiosuus on 90 prosenttia niistä luotoista, joiden kattamiseksi kyseiset takaukset on myönnetty. Näin ollen de minimis -sääntö ylittyy huomattavasti.
(112) Toimenpiteen 42 puitteissa myönnettiin ajanjaksolla 1996-2000 ja ajanjaksolla 1999-2000 tukia, jotka kuuluvat de minimis -säännön soveltamisalaan Saksa on ilmoittanut, että kyseisen säännön soveltamista koskevat ehdot täyttyivät. Tästä syystä komissio katsoo, että kyseiset määrät ovat vähämerkityksistä tukea koskevan de minimis -säännön mukaisia.
D. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukainen poikkeus tukia koskevasta kiellosta
(113) Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että noin 139,399 miljoonaa Saksan markkaa tuesta oli tapauskohtaista. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaisesta tukikiellosta tehtävistä poikkeuksista määrätään 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa.
(114) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan poikkeusmääräyksiä ei voida soveltaa tarkasteltavana olevaan asiaan, koska tukitoimenpiteet eivät ole luonteeltaan sosiaalisia, niitä ei ole myönnetty yksittäisille kuluttajille, luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi eikä tiettyjen Saksan liittotasavallan alueiden talouden hyväksi.
(115) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa on määrätty muista poikkeuksista tukia koskevaan kieltoon. Koska tukien päätavoitteena ei ole alueellinen kehitys, vaan vaikeuksissa olevan yrityksen kannattavuuden palauttaminen pitkällä aikavälillä, sovellettavissa ovat vain EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusmääräykset. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa hyväksytään valtiontuet tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseen, jos tuet eivät muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Komissio on laatinut pelastamis- ja rakenneuudistustukien arvioimista varten erityiset suuntaviivat. Komissio katsoo arviossaan, että tarkasteltavana olevaan asiaan ei voida soveltaa mitään muita yhteisön suuntaviivoja, jotka koskevat esimerkiksi tutkimuksen ja kehityksen, ympäristönsuojelun, pk-yritysten tai työllistämisen ja kouluttamisen edistämiseksi myönnettäviä tukia.
(116) Koska tuki on käytettävissä olevien tietojen mukaan myönnetty ennen 30 päivää huhtikuuta 2000, siihen voidaan soveltaa 23 päivänä joulukuuta 1994 annettuja vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi tarkoitettua valtiontukea koskevia suuntaviivoja(26) (jäljempänä "suuntaviivat")(27). Komissio huomauttaa, että kyseisissä suuntaviivoissa vahvistetaan sitovasti komission noudattama käytäntö sen arvioidessa soveltuvuutta pelastamis- ja rakenneuudistustukien yhteismarkkinoille. Näin ollen suuntaviivoja voidaan soveltaa myös tukiin, jotka on myönnetty ennen vuotta 1994, sillä suuntaviivat vastaavat komission pitkäaikaista käytäntöä.
a) Kannattavuuden palauttaminen
(117) Rakenneuudistustukien myöntäminen edellyttää realistista, johdonmukaista ja kauaskantoista rakenneuudistussuunnitelmaa, jonka tavoitteena on palauttaa yrityksen kannattavuus pitkällä aikavälillä kohtuullisessa ajassa ja realististen oletusten perusteella. Rakenneuudistustukia saa myöntää pääsääntöisesti vain kerran.
(118) Tarkasteltavana olevassa tapauksessa GvH1:lle, GvHiA:lle ja GvH2/3:lle on myönnetty jatkuvasti tukia, joiden tavoitteena on oletettavasti ollut komissiolle toimitettujen useiden eri suunnitelmien mukaisesti toteutettava rakenneuudistus. Viimeisetkin suunnitelmista epäonnistuivat, ja on vaikea todeta, mitä toimia on itse asiassa toteutettu. Komissio erottaa toisistaan kaksi merkittävää rakenneuudistuskautta: 1990-1995 ja vuodesta 1995 eteenpäin. GvH1:n konkurssi ja sijoittajan vaihtuminen merkitsivät rakenneuudistusprosessissa huomattavaa muutosta. Kumpanakin ajanjaksona tapahtui merkittäviä muutoksia.
Ensimmäinen rakenneuudistusjakso
(119) Ensimmäisessä suunnitelmassa vahvistettiin, että markkinat olivat kyllästyneet, ja ennustettiin, että Thüringenin ja Sachsenin kapasiteetista ajetaan alas 50-70 prosenttia. GvH1 oletti kuitenkin kaksinkertaistavansa liikevaihtonsa kahdessa vuodessa ja perusteli tätä oletusta yhteismarkkinoiden myönteisellä vaikutuksella. Komission mielestä kyseiset luvut ovat liian optimistisia. Kyseinen ensimmäinen suunnitelma, joka rahoitettiin kokonaan valtion varoista ja kirjanpidollisin toimenpitein, ei näyttänyt perustuvan sisäisiin toimenpiteisiin, vaan ulkoisiin tekijöihin, joihin yrityksellä ei ollut mahdollisuuksia vaikuttaa.
(120) Vuosia 1993-1996 koskeva muutettu suunnitelma edellytti uusien tukien myöntämistä. Komission käsityksen mukaan Venäjän ja Iranin tekemien tilausten menettäminen ei johtunut ulkoisista ja yrityksen kannalta ennalta arvaamattomista syistä, vaan vääristä markkinaennusteista. Viallisen uunin vaihto ei johtunut ulkoisista syistä. Kun sijoittaja esitti THA:lle takuuseen perustuvan vaatimuksen, on mahdollista päätellä, että tilanne oli ollut hyvinkin odotettavissa jo yksityistämisajankohtana. Sitä paitsi poikkeus rakenneuudistustuen myöntämisen ainutkertaisuusperiaatteesta olisi sallittava ainoastaan, jos rakenneuudistussuunnitelma takaa kannattavuuden palauttamisen pitkällä aikavälillä. Kun otetaan huomioon GvH1:n siihenastiset tulokset ja velkaantuneisuus, markkinoiden kyllästyneisyys ja GvH1:n perinteisten markkinoiden romahtaminen, muutetun suunnitelman realistisuutta on syytä epäillä. Liikevaihtoa koskevat ennusteet vaikuttivat jälleen liian optimistisilta(28) eivätkä ne perustuneet markkina-analyysiin. Vaikka velkojen hoitamista koskeviin uusiin neuvotteluihin viitattiin, ei ryhdytty konkreettisiin toimiin. Näitä epäilyksiä vahvistaa se, että GvH1 jätti vuonna 1995 konkurssihakemuksen.
(121) GvHiA:lla ei ollut sille tarkoitettujen tukien myöntämishetkellä konkurssipesää varten minkäänlaista rakenneuudistus- tai toiminnan supistamissuunnitelmaa. Kuten muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä todettiin, toimenpiteiden 28 ja 29 mukaisesti myönnetyt avustukset eivät täyttäneet pelastustuille vahvistettuja ehtoja. Yleisesti hyväksytty kuuden kuukauden ajanjakso ylitettiin selvästi ilman minkäänlaisia perusteluja. Saksa ei ole pystynyt todistamaan, että luotot olisi myönnetty markkinaehdoin. Toimenpiteeseen 30 liittyvästä vaateista luopumisesta ei saatu rahallista korvausta. Ei ole esitetty todisteita, joiden mukaan luottojen määrä olisi rajoitettu yrityksen toiminnan jatkuvuuden kannalta välttämättömään määrään. Posliiniteollisuuden yleinen ylikapasiteetti huomioon ottaen on epätodennäköistä, että kyseiset toimenpiteet olisi voitu toteuttaa ilman kohtuuttoman kielteisiä seurauksia tälle alalle muissa jäsenvaltioissa. Koska GvHiA:ta varten ei ole esitetty rakenneuudistussuunnitelmaa, kyseiset toimenpiteet eivät täytä myöskään rakenneuudistustukina yhteismarkkinoille soveltuville tuille asetettuja ehtoja.
Toinen rakenneuudistusjakso
(122) GvH1:n kehityksen perusteella on kyseenalaista, että konkurssia voitaisiin pitää ennalta arvaamattomana tapahtumana. GvH2:n perustaminen oli sidoksissa myöhemmin myönnettyihin rakenneuudistustukiin, jotka eivät olleet perusteltuja. Myös kannattavuuden palauttaminen pitkällä aikavälillä vaikuttaa esitettyjen kertomusten perusteella epävarmalta. Joulukuun 15 päivänä 1995 päivätystä kertomuksesta, jossa tilannetta arvioidaan TIB:n osakkuuden perusteella, puuttui markkina-analyysi ja luettelo rakenneuudistuskustannuksista (investointeja lukuun ottamatta), eikä siinä ole myöskään minkäänlaista mainintaa rakenneuudistuskustannusten rahoitussuunnitelmista. Suunnitelman mukaiselle kannattavuuden palauttamiselle esitettiin kolme eri skenaariota. Kunkin skenaarion pohjana oli erilainen liikevaihdon kehitys, mutta kaikki näyttävät perustuneen epärealistisiin oletuksiin. Posliinialaa vuodesta 1992 vaivanneen ylikapasiteetin vuoksi epäedullisimmankin skenaarion liikevaihto oli mahdoton saavuttaa. Niin suurta liikevaihtoa ei ollut saavutettu koskaan aikaisemminkaan, ja oli tuskin odotettavissa, että konkurssin tuloksena syntynyt uusi yritys kykenisi niitä saavuttamaan. GvH1:n rakenneuudistus ei myöskään onnistunut. Siksi olisi pitänyt olla selvää, että liiketoiminnan jatkaminen olisi ehdottomasti edellyttänyt laajaa rakenneuudistusta, joka olisi taannut toiminnan tehokkuuden. On syytä epäillä kyseisen prosessin läpivientimahdollisuuksia vain kahdessa vuodessa.
(123) Nämä epäilykset vahvistaa 3 päivänä heinäkuuta 1998 päivätyssä kertomuksessa julkaistu ulkoisen tilintarkastajan lausunto vuodelta 1997. Siinä todetaan olevan mahdotonta sanoa, onko GvH2:n rakenneuudistuksella mahdollisuuksia onnistua. Tämä arvio perustuu ennen kaikkea tilinpäätösasiakirjoissa esitettyyn tilauskantaan nähden liian optimistisiin arvioihin liikevaihdon kehityksestä.
(124) Suunnitelmaa muutettiin vuonna 1998, kun sijoittaja Frowein otti yrityksen haltuunsa ja ennusti 0,195 miljoonan Saksan markan positiivista liiketulosta vuodelle 1999 ja 0,655 miljoonan Saksan markan tulosta vuodelle 2000. Tämä tulosennuste tehtiin kesäkuuhun 1998 mennessä kertyneiden 0,8 miljoonan Saksan markan tappioiden ollessa tiedossa. Kaksi kuukautta myöhemmin tappiot olivat kuitenkin jo nelinkertaistuneet. Suunnitelmaa muutettiin uudelleen. Odotettavissa olevia tuloksia koskevat laskelmat perustuivat velkojen anteeksiantoon, joka Froweinille oli ilmeisesti luvattu hänen ottaessaan yrityksen haltuunsa(29), mutta joka ei todennäköisesti ole vieläkään tapahtunut. Yritys odotti myös uusia luottoja pankeilta, joita se ei myöskään ole saanut. Pankit ovat ilmeisesti lopettaneet yrityksen tukemisen. Tämä koskee jopa TAB:tä, joka suostui vielä vuonna 1999 luopumaan asemastaan velkojien luettelossa, jotta yritys välttäisi maksukyvyttömyyden. Tätä toimenpidettä on pidettävä uutena rakenneuudistustukena, jonka myöntäminen ei ollut aikaisempien rakenneuudistustukien jälkeen perusteltua. "Ainutkertaisuuden" periaatteen ei ole osoitettu toteutuneen.
(125) Konsulttiyritys tarkasti toiseen kertaan muutetun suunnitelman vuonna 1999. Sen lausunnon mukaan yrityksen pääoma ei kattanut 31 päivään joulukuuta 1998 mennessä kertyneitä 8,166 miljoonan Saksan markan tappioita, vaan velkojen perimisestä luopuminen ja uudet pääomaruiskeet sekä investointien saattaminen päätökseen oli välttämätöntä, jotta yritys voisi jatkaa toimintaansa. Yrityksen maksukykyä ei tarkasteltu erikseen. Sen liiketoiminnan tuotto vuodelta 2000 oli taseen mukaan 24000 Saksan markkaa. Vuosikatsaus osoittaa kuitenkin 9,298 miljoonan Saksan markan ylivelkaantuneisuutta. Tämä vahvistaa GvH2/3:n kannattavuuden palauttamista koskevat komission epäilykset, jotka esitettiin sekä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen että sen laajentamisen yhteydessä.
(126) Tällä perusteella komissio katsoo, että tukien toistuvaa myöntämistä ei voida perustella ulkoisilla ja ennalta arvaamattomilla syillä. Tuen myöntämisen perusteena ei myöskään ollut realistisiin odotuksiin perustuva rakenneuudistussuunnitelma, jonka tavoitteena olisi ollut yrityksen kannattavuuden palauttaminen pitkällä aikavälillä.
b) Ei kilpailun kohtuutonta vääristymistä
(127) Rakenneuudistussuunnitelmaan on otettava toimenpiteitä kilpailijoihin kohdistuvien kielteisten vaikutusten tasoittamiseksi, koska tuet olisivat muuten ristiriidassa yleisen edun kanssa eikä niihin voitaisi soveltaa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista poikkeusta tukia koskevasta kiellosta. Jos siis kysyntää ja tarjontaa koskeva arvio osoittaa rakenteellista ylikapasiteettia yhteisön merkityksellisillä markkinoilla, joilla yritys toimii, rakenneuudistussuunnitelmaan on sisällyttävä tuen määrään nähden oikeasuhteiset toimenpiteet alan rakenneuudistuksen edistämiseksi kyseisillä markkinoilla supistamalla tai purkamalla yrityksen tuotantokapasiteettia lopullisesti.
(128) Posliinimarkkinat ovat kyllästetyt ja ylikapasiteetin vaivaamat. Näin ollen kyseisen alan yrityksille myönnettävät tuet aiheuttavat väistämättä kilpailun vakavaa vääristymistä ja vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tähän asiaan liittyvien tukien määrä oli niin suuri, että tuen vastaanottajan olisi pitänyt osallistua kapasiteetin supistamiseen erityisen merkittävällä osuudella.
(129) Komissiolle toimitettuihin rakenneuudistussuunnitelmiin sisältyy sekä henkilöstön että tuotantokapasiteetin supistuksia. GvH1:llä oli ensimmäisen rakenneuudistussuunnitelman mukaan 626 työntekijää joulukuussa 1991 ja 269 työntekijää joulukuussa 1999. Tuotantoa supistettiin Saksan ilmoituksen mukaan ensimmäisen rakenneuudistuksen toteuttamisjaksolla 6500-8000 tonnista 4000 tonniin vuodessa. Saksa ilmoittaa myös, että useiden uunien korvaaminen yhdellä ainoalla uunilla supisti tuotannon edelleen noin 2300 tonniin vuodessa. Saksan mukaan vanhat uunit ja tuotantolaitokset purettiin.
(130) Saksan toimittamien uusien tietojen perusteella komissio myöntää, että pysyvää kapasiteetin supistamista on tapahtunut.
c) Oikeasuhteisuus rakenneuudistuskustannuksiin ja niistä saatavaan hyötyyn nähden
(131) Tuen määrä ja laajuus on rajoitettava mahdollisimman vähäiseksi rakenneuudistusvaiheen aikana ja suhteutettava yhteisön kannalta odotettavissa olevaan hyötyyn. Siksi sijoittajilta edellytetään osallistumista omilla varoillaan rakenneuudistussuunnitelman toteuttamiseen. Tuki on myös myönnettävä sellaisessa muodossa, että yritys ei saa ylimääräistä likviditeettiä, jota se voisi käyttää aggressiiviseen ja markkinoita vääristävään käyttäytymiseen muilla kuin rakenneuudistusprosessiin liittyvillä liiketoiminnan alueilla.
(132) Kuten muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisen yhteydessä todettiin, siihen mennessä toimitetuissa eri suunnitelmissa ei esitetty missään vaiheessa tarkkaa laskelmaa rakenneuudistuksen kustannuksista. Suunnitelmia on muutettu toistuvasti ja käytännössä toteutettujen rakenneuudistustoimien kustannusten selvittäminen on vaikeaa. Rakenneuudistuskustannusten kokonaismäärän puuttuessa ei voida päätellä, onko tukien määrä rajoittunut mahdollisimman vähäiseksi, ja tukien todellinen käyttötarkoitus jää epäselväksi.
(133) Komissio huomautti muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen ja laajentamisen yhteydessä, että tietoja sijoittajan osuudesta ei ole esitetty. GvH1:n osalta sijoittaja ei ole maksanut GvH1:n ostohintaa eikä suorittanut osuuttaan GvH1:n pääomasta, kuten yksityistämissopimusta muutettaessa oli THA:n kanssa sovittu. Yhtään vakuuspooliin liittyvää muiden vakuuksien ohella annettua takausta ei ole voitu käyttää. GvH2/3:n osalta sijoittaja Frowein maksoi kauppahintana vain 0,2 miljoonaa Saksan markkaa. Nyt Saksa väittää, että 6 miljoonaa Saksan markkaa oli tarkoitus maksaa yksityisenä pääomasijoituksena heti muodollisen tutkintamenettelyn päätyttyä. Komissio huomauttaa kuitenkin, että komission päätöksellä on vaikutusta tuen myöntämiseen, mutta ei sijoittajan pääomaosuuteen. Sijoittajan yritykselle osoittama tuki ei käy ilmi tästä ehdosta. Mitään todisteita ei ole esitetty myöskään siitä, että kyseinen määrä todella maksetaan. GvH2/3:n konkurssin perusteella on hyvin epätodennäköistä, että määriä tullaan koskaan maksamaan.
(134) Näin ollen ei voida päätellä, että myönnetyt tuet olisivat olleet suhteutettuja rakenneuudistuksen kustannuksiin ja hyötyyn. Koska huomattavalla osalla vastaanotetuista tuista on vaikutusta likviditeettiin, on syytä pohtia mahdollisuutta, että yrittäjä olisi tukien myötä saanut ylimääräisiä käteisvaroja, joita se olisi voinut käyttää aggressiiviseen ja markkinoita vääristävään käyttäytymiseen, kuten kilpailijoiden markkinoilta syrjäyttämiseen tähtäävään kilpailuun tai enemmistöosuuksien hankkimiseen kilpailevista yrityksistä. Komissio huomauttaa erityisesti, että valituksen tekijä on viitannut juuri näihin kahteen mahdollisuuteen.
(135) Edellä esitettyjen tietojen perusteella ei voida muodostaa käsitystä siitä, onko kilpailijoiden markkinoilta syrjäyttämiseen tähtäävää kilpailua esiintynyt. Glashütte Schmiedefeld GmbH:n osakkeiden hankinnan yhteydessä ei voida kuitenkaan sulkea pois mahdollisuutta, että GvH2/3:lle myönnettyjä tukia olisi käytetty kyseiseen tarkoitukseen.
d) Rakenneuudistussuunnitelman toteuttaminen kokonaan
(136) Monet eri suunnitelmat, joista useimmat epäonnistuivat, ja suunnitelmien toistuva muuttuminen huomioon ottaen komissio ei pysty toteamaan, että tämä suuntaviivojen ehto olisi täyttynyt.
VII PÄÄTELMÄT
(137) Komissio toteaa, että Saksa on myöntänyt tutkitun tuen EY:n perustamissopimuksen 83 artiklan 3 kohdan vastaisesti. Tuki ei myöskään sovellu yhteismarkkinoille ja se on perittävä takaisin tuensaajalta. Komission vakiintuneen käytännön ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti tuki on perittävä takaisin yritykseltä, jolle on koitunut tuesta tosiasiallista etua. Tuen vastaanottajaan liittyvät muutokset huomioon ottaen komissio pitää kohtuullisena määritellä takaisinperintää koskevan velvoitteen laajuus.
(138) Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista ja laajentamista koskevassa päätöksessään komissio katsoi, että GvH2 oli jatkanut GvH1:n liiketoimintaa. Kummallakin yrityksellä oli hallussaan sama käyttöomaisuus, ne toimivat samoilla tuotemarkkinoilla ja samalla nimellä sekä valmistivat samoja tuotteita käyttäen samoja laitteita ja samoja työntekijöitä (vaikka henkilöstön määrää supistettiin). Merkkejä ei ollut myöskään nähtävissä siitä, että ulkopuoliset olisivat olleet tietoisia mistään vaihdoksesta.
(139) Komissio myöntää, että GvH1 ja GvH2 ovat eri oikeushenkilöitä. GvH1:n liiketoiminta tosin jatkui konkurssimenettelyn aikana ja käyttöomaisuus myytiin GvH2:lle liiketoiminnan keskeytymättä. Lisäksi on todettava, että GvH1:n käyttöomaisuuden myynti GvH2:lle ei perustunut avoimeen ja ilman ehtoja järjestettyyn tarjouskilpailuun. Näennäinen sijoittajan etsintä kesti vain neljä kuukautta. Vielä ennen muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista esitettyjen tietojen mukaan Thüringenin osavaltio etsi jopa juuri ennen konkurssimenettelyn aloittamista LEG:n avulla GvHiA:lle valtion omistuksen sisältävää ratkaisua, joka sitten myös toteutui. Näin ollen ei voida katsoa, että GvH2:n uudet sijoittajat - GvHiA ja TIB - olisi valittu parhaimman tarjouksen tekijöinä avoimen ja ilman ehtoja järjestetyn tarjouskilpailun perusteella. Vaikka Saksa on väittänyt, että neuvottelut useiden potentiaalisten sijoittajien kanssa oli aloitettu, komission hallussa on yrityksen kilpailijan ilmoitus, jonka mukaan se oli suljettu tarjouskilpailun ulkopuolelle.
(140) Valvonnan osalta komissio on kiinnittänyt erityistä huomiota GvH1:n ja GvH2:n väliseen sopimukseen, jonka mukaan 51 prosenttia yrityksestä kuului muodollisesti GvHiA:lle eli GvH1:n konkurssipesälle. Myös GvH2:n alkupääoma rahoitettiin GvH1:n konkurssipesän varoista. Jäljelle jääneet 0,49 miljoonaa Saksan markkaa ja käyttöomaisuudesta maksetut 8,5 miljoonaa Saksan markkaa olivat peräisin valtiolta, joka oli GvH1:n suurin velkoja. Kaupan toteutumisen eli käyttöomaisuuden luovutuksen jälkeen rahat, käyttöomaisuus ja uuden oikeushenkilön valvonta jäivät samoihin käsiin.
(141) Komission vakiintuneen käytännön mukaisesti tuensaajayrityksen myynnin jälkeen tuesta saatu hyöty jää markkina-arvostaan myyjälle. Koska tarkasteltavana olevassa asiassa ei toteutettu ilman ehtoja järjestettyä tarjouskilpailua, ei voidakaan päätellä, että GvH1:n käyttöomaisuudesta maksettu kauppahinta olisi ollut markkinahinta. Näin ollen ostaja, GvH2, hyötyi myös tuesta, joka oli myönnetty GvH1:lle.
(142) Myös valtion olisi pitänyt selvitystilassa olevan yrityksen päävelkojana toimia yksityisen velkojan tavoin sulkeakseen pois mahdollisuuden, että sen menettely johtaisi valtiontuen myöntämiseen. Yksityinen sijoittaja olisi oletettavasti hakenut yrityksen asettamista selvitystilaan saadakseen rahansa pois. Vaihtoehtoisesti olisi voitu perustaa uusi yritys ja siirtää vanhan yrityksen käyttöomaisuus siihen tavoitteena myydä se eniten tarjoavalle parhaan mahdollisen hinnan saamiseksi ja vaateiden täyttämiseksi. Näin ei voida katsoa tapahtuneen, koska valtio hankki ilmeisesti 49 prosenttia yrityksen osakkeista, rahoitti sen käyttöomaisuuden oston ja myi osakkeet pois huomattavasti halvemmalla vasta kaksi vuotta myöhemmin.
(143) Komissio viittaa muodollisen tutkintamenettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään GvH3:n osalta myös siihen, että yhtiön osakkeiden omistussuhteiden muutokset eivät vapauta oikeushenkilöä vaateista. Ostajat voivat suojautua noudattamalla liiketoiminnassa tavanomaista huolellisuutta. Tämä koskee erityisesti sijoittaja Froweinia, joka tunsi yrityksen tilanteen konkurssimenettelyn aloittamisesta lähtien. Näin ollen GvH3 on katsottava samaksi yritykseksi kuin GvH2(30). Lisäksi on huomautettava, että Froweinia ei valittu avoimen, ilman ehtoja järjestetyn tarjouskilpailun perusteella.
(144) Komissio katsoo, että Saksan on suhtauduttava tämän päätöksen asianmukaiseen täytäntöönpanoon huolellisen yksityisen velkojan tavoin. Kansallista oikeutta ei saa soveltaa epäedullisella tavalla niin, että saatavien perintä käy mahdottomaksi tai äärimmäisen vaikeaksi. Periaatteessa tämä merkitsee sitä, että Saksan on pyrittävä perimään velat välittömästi käyttäen kaikkia tarjolla olevia keinoja. Mikään kansallisen oikeuden periaate ei saa estää eurooppalaisen lainsäädännön täysimääräistä soveltamista(31).
(145) Jotta voitaisiin välttää tämän päätöksen vaikutuksen mitätöityminen ja vääristyneen markkinatilanteen jatkuminen, komissio voi joutua vaatimaan, ettei takaisinperintä koske ainoastaan alkuperäistä yritystä vaan myös yritystä, joka jatkaa alkuperäisen yrityksen toimintaa haltuunsa siirrettyjä tuotantovälineitä käyttäen, edellyttäen, että tiettyjen siirtoon liittyvien ominaisuuksien perusteella voidaan todeta taloudellisen toiminnan jatkuvuus näiden yritysten välillä(32).
(146) Komissio katsoo, että GvH2/3 on välittömästi itseään hyödyttäneen tuen lisäksi pystynyt hyötymään myös oikeudelliselle edeltäjälleen myönnetyistä tuista. Noudattaakseen tätä päätöstä asianmukaisesti Saksan on kohdistettava toimenpiteensä tuen suoran vastaanottajan lisäksi myös sen oikeudellisiin seuraajiin. Näin ollen GvH2/3 on velvollinen maksamaan takaisin sekä omissa nimissään vastaanottamansa sääntöjenvastaiset tuet että yhteisvastuullisena myös GvH1:n hyväksi myönnetyt sääntöjenvastaiset tuet konkurssimenettelyn aikana myönnetty tuki mukaan luettuna. Saksan on kohdistettava toimenpiteensä myös muihin yrityksiin, jotka ovat saattaneet hyötyä kyseisen omaisuuden siirrosta ja pyrkineet näin välttymään tämän päätöksen seurauksilta(33),
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Valtiontuki, jonka Saksa on myöntänyt Graf von Henneberg Porzellan GmbH:lle, ei sovellu yhteismarkkinoille.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu sääntöjenvastainen tuki käsittää seuraavat vuonna 1990 perustetun Graf von Henneberg Porzellan GmbH:n, josta tuli myöhemmin Graf von Henneberg in Abwicklung, hyväksi toteutetut toimenpiteet:
a) Hessische Landesbankin (HeLaBa) toimenpiteiden 5, 20 ja 21 yhteydessä myöntämät lainat, joiden alkuperäinen määrä oli yhteensä 28,530 miljoonaa Saksan markkaa;
b) Bayerische Landesbankin toimenpiteiden 7, 12, 17 ja 18 yhteydessä myöntämät lainat, joiden alkuperäinen määrä oli yhteensä 43,023 miljoonaa Saksan markkaa;
c) Treuhandanstaltin (THA) toimenpiteen 10 yhteydessä myöntämä takaus, jonka määrä on 8,629 miljoonaa Saksan markkaa;
d) Treuhandanstaltin (THA) toimenpiteen 11 yhteydessä myöntämät avustukset, joiden määrä on 13,871 miljoonaa Saksan markkaa;
e) toimenpiteen 13 yhteydessä myönnetty avustus, jonka määrä on 5 miljoonaa Saksan markkaa;
f) Sparkasse Ilmenaun toimenpiteen 22 yhteydessä myöntämä laina, jonka alkuperäinen määrä oli 3,2 miljoonaa Saksan markkaa;
g) Sparkasse Erfurtin toimenpiteen 23 yhteydessä myöntämä laina, jonka alkuperäinen määrä oli 1,5 miljoonaa Saksan markkaa;
h) Thüringer Aufbaubankin (TAB) toimenpiteen 24 yhteydessä suorittama ennakkomaksu, jonka määrä on 2 miljoonaa Saksan markkaa;
i) toimenpiteen 27 yhteydessä työllisyyden edistämiseksi myönnetyt avustukset, joiden määrä on 2,077 miljoonaa Saksan markkaa.
Sääntöjenvastaiseen tukeen kuuluvat lisäksi seuraavat vuonna 1995 perustetun ja edelleen markkinoilla toimivan Graf von Henneberg Porzellan GmbH:n hyväksi toteutetut toimenpiteet.
a) HeLaBa:n toimenpiteen 28 yhteydessä myöntämä 2 miljoonan Saksan markan laina;
b) Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgabenin toimenpiteen 30 yhteydessä myöntämä velan anteeksianto, jonka määrä on 0,940 miljoonaa Saksan markkaa;
c) Thüringer Industriebeteiligungs GmbH & Co KG:n (TIB) toimenpiteen 31 yhteydessä toteuttama GvH2:n alkupääomaan osallistuminen, jonka määrä on 0,490 miljoonaa Saksan markkaa;
d) TIB:n toimenpiteen 32 yhteydessä myöntämä 0,490 miljoonan Saksan markan osakaslaina;
e) toimenpiteiden 33, 34, 35, 37 ja 38 yhteydessä myönnetyt lainat, joiden alkuperäinen määrä oli yhteensä 20,521 miljoonaa Saksan markkaa;
f) toimenpiteen 36 yhteydessä myönnetyt suorat investointiavustukset, joiden määrä on 5,981 miljoonaa Saksan markkaa;
g) 0,686 miljoonan Saksan markan määrä, joka on maksettu vuoteen 1996 mennessä työllisyyden edistämiseksi tarkoiteutuista avustuksista toimenpiteen 39 yhteydessä;
h) tutkimuksen ja kehityksen edistämiseksi toimenpiteen 43 yhteydessä myönnetyt avustukset, joiden määrä on 0,451 miljoonaa Saksan markkaa.
2 artikla
1. Saksan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitettujen, tuensaajalle sääntöjenvastaisesti maksettujen tukien perimiseksi takaisin lukuun ottamatta niitä tukitoimenpiteitä, jotka on niiden myöntämisen jälkeen jo maksettu korkoineen takaisin.
2. Tuki on maksettava takaisin viipymättä kansallisen oikeuden mukaisten menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon.
3. Edellä 2 kohdassa "tuensaaja" käsittää vuonna 1990 perustetun ja konkurssitilassa olevan Graf von Henneberg Porzellan GmbH:n, vuonna 1995 perustetun Graf von Henneberg Porzellan GmbH:n, joka on vastuussa myös oikeudelliselle edeltäjälleen myönnetystä tuesta, ja kaikki muut yritykset, joille on siirretty tai joille siirretään edellä mainittujen oikeushenkilöiden omaisuutta siten, että pyritään välttymään tämän päätöksen seurauksilta.
3 artikla
Saksan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen täytäntöönpanemiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liitotasavallalle.
Tehty Brysselissä 30 päivänä lokakuuta 2001.