RÅDETS DIREKTIV 95/70/EF af 22. december 1995 om minimumsfællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af visse sygdomme hos toskallede bløddyr
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra følgende betragtninger:
Bløddyr er opført i traktatens bilag II; afsætningen af bløddyr er en vigtig indtægtskilde for akvakultursektoren;
de bløddyrsygdomme, der henvises til i liste II i bilag A til Rådets direktiv 91/67/EØF af 28. januar 1991 om dyresundhedsmæssige betingelser for afsætning af akvakulturdyr og -produkter (3), har meget alvorlige følger for skaldyropdrættet; der forekommer andre sygdomme med lignende følger i tredjelande, der bør udarbejdes en liste over disse, og Kommissionen bør have mulighed for at tilpasse listen til udviklingen i den dyresundhedsmæssige situation;
et udbrud af disse sygdomme kan hurtigt antage epizootisk karakter med en sådan dødelighed og sådanne forstyrrelser til følge, at det kan gøre skaldyropdrættet væsentlig mindre rentabelt;
det er derfor nødvendigt, at det på fællesskabsplan fastsættes, hvilke foranstaltninger der skal træffes i tilfælde af sygdomsudbrud for at sikre en rationel udvikling af skaldyropdrættet og øge beskyttelsen af dyresundheden i Fællesskabet;
medlemsstaterne bør indberette alle tilfælde af konstateret abnorm dødelighed hos toskallede bløddyr til Kommissionen og de øvrige medlemsstater;
der må i så fald træffes foranstaltninger med sigte på at forhindre spredning af sygdommen, især i forbindelse med flytning af levende, toskallede bløddyr fra de pågældende brug og zoner;
en grundig epizootisk undersøgelse er påkrævet for at fastslå sygdommens oprindelse og hindre, at den spredes videre;
for at sikre et effektivt bekæmpelsessystem må diagnosticeringen af disse sygdomme harmoniseres og foretages under kompetente laboratoriers ansvar; disses samarbejde kan koordineres af et referencelaboratorium udpeget af Fællesskabet;
for at sikre en ensartet anvendelse af dette direktiv bør der fastlægges en kontrolprocedure på fællesskabsplan;
fælles foranstaltninger til bekæmpelse af sygdomme er et minimumskrav for opretholdelse af en ensartet dyresundhedsstatus;
det bør overlades til Kommissionen at vedtage de nødvendige gennemførelsesbestemmelser -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktiv fastsættes der minimumsfællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af de sygdomme hos toskallede bløddyr, der omhandles i dette direktiv.
Artikel 2
1. Ved anvendelsen af dette direktiv finder definitionerne i artikel 2 i direktiv 91/67/EØF og i artikel 2 i direktiv 91/492/EØF (4) anvendelse i det omfang, det er relevant.
2. Desuden forstås ved »konstateret abnorm dødelighed«: pludseligt indtrædende dødelighed, som rammer ca. 15 % af bestandene inden for et kortvarigt tidsrum mellem to observationer (med bekræftelse i løbet af 15 dage). I klækningsanlæg anses dødeligheden for abnorm, hvis der ikke kan udklækkes larver i en periode, der omfatter flere efterfølgende gydninger fra forskellige gydebestande. I yngelanlæg anses dødeligheden for abnorm, hvis der inden for kort tid forekommer en pludselig, omfattende dødelighed i flere cylindre.
Artikel 3
Medlemsstaterne skal påse, at alle brug, som opdrætter toskallede bløddyr:
1) registreres af den officielle tjeneste; denne registrering skal løbende ajourføres
2) fører et register:
a) over levende toskallede bløddyr, der tilgår bruget, med detaljerede oplysninger om levering, antal eller vægt, størrelse og oprindelse
b) over toskallede bløddyr, der forlader bruget til genudlægning andetsteds, med detaljerede oplysninger om afsendelse, antal eller vægt, størrelse og bestemmelsessted
c) over konstateret abnorm dødelighed.
Den officielle tjeneste skal, såfremt den anmoder herom, til enhver tid have adgang til at gennemgå dette register, som skal ajourføres regelmæssigt og opbevares i fire år.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne skal påse, at der gennemføres et løbende overvågnings- og prøveudtagningsprogram i brug og zoner med opdræt af toskallede bløddyr samt på naturlige banker, der benyttes til opdræt, med henblik på at konstatere abnorm dødelighed, således at det sikres, at bestandenes sundhedstilstand overvåges.
Endvidere kan den officielle tjeneste anvende ovennævnte program i renseanlæg og lagerbassiner, som udleder vand i havet.
Hvis der under anvendelsen af programmet konstateres abnorm dødelighed, eller hvis den officielle tjeneste har oplysninger, der giver anledning til mistanke om sygdomme, skal man:
- opstille en liste over lokaliteter, hvor sygdommene i direktiv 91/67/EØF, bilag A, liste II, findes, medmindre disse sygdomme er omfattet af et program, der er godkendt i henhold til nævnte direktiv
- opstille en liste over lokaliteter, hvor der er konstateret en abnorm dødelighed i forbindelse med sygdommene i bilag D, eller hvorom den officielle tjeneste har oplysninger, der giver anledning til mistanke om sygdomme
- overvåge udviklingen og den geografiske udbredelse af de i første og andet led omhandlede sygdomme.
2. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder navnlig retningslinjerne for det i stk. 1 omhandlede program, særlig kontrolfrekvens og -tidsplan, prøveudtagningsregler (statistisk repræsentativ mængde) og diagnosemetoder, fastsættes efter proceduren i artikel 10.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne skal påse, at enhver mistanke om tilstedeværelse af de i artikel 4 omhandlede sygdomspatogener og alle tilfælde af konstateret abnorm dødelighed hos toskallede bløddyr i brug, opdrætszoner eller på naturlige banker, der benyttes til opdræt, samt i renseanlæg eller lagerbassiner, som udleder deres vand i havet, hurtigst muligt indberettes til den officielle tjeneste af skaldyrsopdrætterne eller enhver anden, der måtte have konstateret det.
2. I det i stk. 1 omhandlede tilfælde skal den officielle tjeneste påse:
a) at der udtages prøver til undersøgelse på et godkendt laboratorium
b) indtil resultatet af den i litra a) omhandlede undersøgelse foreligger, at ingen bløddyr forlader det angrebne brug, den angrebne opdrætszone eller de angrebne naturlige banker, der benyttes til opdræt, eller de angrebne renseanlæg eller lagerbassiner, som udleder deres vand i havet, for at blive genudlagt eller flyttet til et andet brug eller til vandmiljøet uden den officielle tjenestes tilladelse.
3. Hvis den i stk. 2, litra a), omhandlede undersøgelse ikke viser tilstedeværelse af et patogen, ophæves de i stk. 2, litra b), omhandlede restriktioner.
4. Hvis den i stk. 2 omhandlede undersøgelse viser tilstedeværelse af et patogen, som er årsag til den konstaterede abnorme dødelighed eller kan være årsag til denne dødelighed, eller af et patogen for en af de sygdomme, der er omhandlet i artikel 4, skal den officielle tjeneste foretage en epizootisk undersøgelse for at fastslå eventuelle infektionsveje og for at kontrollere, om bløddyr har forladt bruget, opdrætszonen eller de naturlige banker, der benyttes til opdræt, for at blive genudlagt eller flyttet til et andet brug eller andet sted i perioden forud for konstateringen af den abnorme dødelighed.
Hvis den epizootiske undersøgelse viser, at sygdommen er indført på et eller flere brug, opdrætszoner eller naturlige banker, der benyttes til opdræt, og at dette bl.a. skyldes flytning af bløddyr, finder bestemmelserne i stk. 2 anvendelse.
Dog kan den officielle tjeneste uanset artikel 3, stk. 1, litra c), i direktiv 91/67/EØF inden for sit område tillade flytning af levende toskallede bløddyr til andre brug, opdrætszoner eller naturlige banker, der benyttes til opdræt, som er inficeret med samme sygdom.
Om fornødent kan der fastlægges passende supplerende foranstaltninger i overensstemmelse med proceduren i artikel 10.
5. Den officielle tjeneste påser, at Kommissionen og de andre medlemsstater i overensstemmelse med gældende fællesskabsprocedurer straks får meddelelse om tilfælde af konstateret abnorm dødelighed i forbindelse med et patogen, om de foranstaltninger, der er truffet for at analysere og kontrollere situationen, samt om årsagen til dødeligheden.
Artikel 6
1. Prøveudtagning og laboratorieundersøgelser til bestemmelse af årsagen til abnorm dødelighed hos toskallede bløddyr foretages ved brug af metoder, der fastsættes efter proceduren i artikel 10.
2. Medlemsstaterne påser, at der i alle medlemsstaterne udpeges et nationalt referencelaboratorium, der har faciliteter og specialuddannet personale til at foretage de i stk. 1 omhandlede undersøgelser.
3. Medlemsstater, der ikke har et nationalt laboratorium med kompetence på området, kan som en undtagelse fra stk. 2 anvende et kompetent laboratorium i en anden medlemsstat.
4. Listen over de nationale referencelaboratorier for sygdomme hos toskallede bløddyr findes i bilag C.
5. De nationale referencelaboratorier samarbejder med det i artikel 7 nævnte EF-referencelaboratorium.
Artikel 7
1. EF-referencelaboratoriet for sygdomme hos toskallede bløddyr er angivet i bilag A.
2. Det i stk. 1 omhandlede laboratoriums beføjelser og opgaver er angivet i bilag B, jf. dog Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærområdet (5), især artikel 28.
Artikel 8
1. Sagkyndige fra Kommissionen kan, i det omfang det er nødvendigt for at sikre en ensartet anvendelse af dette direktiv, foretage kontrol på stedet. De kan med henblik herpå via stikprøvekontrol og uden forskelsbehandling sikre sig, at den kompetente myndighed kontrollerer, at kravene i dette direktiv er overholdt.
Kommissionen underretter medlemsstaterne om resultatet af den foretagne kontrol.
2. Den i stk. 1 nævnte kontrol udføres i samarbejde med den kompetente myndighed.
3. Den medlemsstat, på hvis område der foretages kontrol, yder de sagkyndige al den hjælp, der er nødvendig for gennemførelsen af deres opgave.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 10.
Artikel 9
Bilag A ændres om fornødent af Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen.
Bilag B, C og D kan om fornødent ændres efter proceduren i artikel 10.
Artikel 10
1. Når der henvises til proceduren i denne artikel, indbringer formanden straks sagen for Den Stående Veterinærkomité, der er nedsat ved afgørelse 68/361/EØF (6), i det følgende benævnt »komitéen«, enten på eget initiativ eller på anmodning af en medlemsstat.
2. Kommissionens repræsentant forelægger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Komitéen afgiver en udtalelse om det udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyntagen til, hvor meget spørgsmålet haster. Den udtaler sig med det flertal, som er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemninger i komitéen tildeles de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, som er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med komitéens udtalelse.
b) Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med komitéens udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Har Rådet ved udløbet af en frist på tre måneder regnet fra forslagets forelæggelse for det ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen, medmindre Rådet med simpelt flertal har udtalt sig mod de nævnte foranstaltninger.
Artikel 11
Senest den 31. december 1999 forelægger Kommissionen Rådet en rapport, som, om fornødent efter høring af Den Videnskabelige Veterinærkomité, er udarbejdet på grundlag af erfaringerne med anvendelsen af dette direktiv samt af den tekniske og videnskabelige udvikling, i givet fald ledsaget af ændringsforslag.
Rådet udtaler sig med kvalificeret flertal om sådanne forslag.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. juni 1997. De underretter straks Kommissionen herom.
Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
2. Dog kan medlemsstaterne fra den i stk. 1 nævnte dato og under overholdelse af traktatens almindelige bestemmelser opretholde eller indføre strengere bestemmelser end dette direktivs bestemmelser for deres produktion. De underretter Kommissionen om enhver sådan foranstaltning.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 13
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 14
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 1995.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 95/70/EY,
annettu 22 päivänä joulukuuta 1995,
yhteisön vähimmäistoimista simpukoiden tiettyjen sairauksien torjumiseksi
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
sekä katsoo, että
simpukat mainitaan perustamissopimuksen liitteessä II; niillä käytävä kauppa on tärkeä tulonlähde vesiviljelyalalla,
eläinten terveyttä koskevista edellytyksistä saatettaessa vesiviljeltyjä eläimiä ja tuotteita markkinoille 28 päivänä tammikuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/67/ETY (3) liitteessä A olevassa luettelossa II mainituilla simpukoiden sairauksilla on erittäin vakavia seurauksia simpukanviljelylle; kolmansissa maissa esiintyy samanlaisia seurauksia aiheuttavia tauteja, ja on tarpeen laatia luettelo niistä sekä antaa komissiolle mahdollisuus mukauttaa kyseistä luetteloa elinsairaustilanteen kehittymisen mukaan,
nämä sairaudet saattavat nopeasti levitä epidemioiksi, josta seurauksena on kuolevuutta ja häiriöitä, jotka ovat omiaan vähentämään huomattavasti simpukanviljelyn kannattavuutta,
on siis tarpeen vahvistaa toimenpiteet, jotka toteutetaan yhteisön tasolla tällaisista sairauksista ilmoitettaessa, jotta varmistettaisiin simpukanviljelyalan järkeistetty kehittäminen ja edistettäisiin eläinten terveyden suojelua yhteisössä,
jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille simpukoissa havaitut tavallisesta poikkeavat kuolevuustapaukset,
näissä tilanteissa on tarpeen toteuttaa toimia, joiden tarkoitus on estää sairauden leviäminen, erityisesti mitä tulee elävien simpukoiden toimittamiseen muualle alueilta tai tuotantolaitoksista, joissa sairautta esiintyy,
perusteellinen epidemiologinen tutkimus on välttämätön sen selvittämiseksi, mistä sairaus on lähtöisin ja miten sen leviäminen voidaan estää,
näiden sairauksien tehokkaaksi torjumiseksi niiden diagnosoiminen on yhtenäistettävä, ja se on suoritettava toimivaltaisten laboratorioiden vastuulla, joiden yhteensovittamisesta voi huolehtia yhteisön määräämä vertailulaboratorio,
tämän direktiivin yhtenäisen noudattamisen varmistamiseksi on tarpeen ottaa käyttöön yhteisön oma tarkastusmenettely,
yhteiset toimet sairauksien torjumiseksi ovat vähimmäisperusta tasalaatuisen eläinten terveyden tason varmistamiseksi, ja
komission tehtäväksi olisi annettava tarvittavien täytäntöönpanotoimenpiteiden antamisesta huolehtiminen,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä määritellään yhteisön vähimmäistoimenpiteet tässä direktiivissä tarkoitettujen simpukoiden sairauksien torjumiseksi.
2 artikla
1. Tässä direktiivissä sovelletaan tarpeen mukaan direktiivin 91/67/ETY 2 artiklassa sekä direktiivin 91/492/ETY (4) 2 artiklassa esitettyjä määritelmiä.
2. Lisäksi tarkoitetaan havaitulla tavallisesta poikkeavalla kuolevuudella sellaista äkillistä kuolevuutta, joka koskee suunnilleen 15:tä prosenttia kannoista ja esiintyy lyhyenä ajanjaksona kahden tarkastuksen välisenä aikana (ja joka vahvistetaan 15 vuorokauden kuluessa). Hautomossa pidetään kuolevuutta tavallisesta poikkeavana, jos toukkia ei saada useiden yksilöiden perättäisten lisääntymissyklien aikana. Viljelylaitoksissa pidetään kuolevuutta tavallisesta poikkeavana silloin, kun useissa putkissa ilmenee äkillisesti suhteellisen korkeaa kuolevuutta.
3 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että kaikki simpukanviljelylaitokset
1) on virallisesti rekisteröity ja että rekisteri pidetään jatkuvasti ajan tasalla;
2) pitävät kirjaa
a) laitokseen tuoduista elävistä simpukoista, mukaan lukien niiden toimitusta, lukumäärää tai painoa, kokoa ja alkuperää koskevat tiedot,
b) simpukoista, jotka viedään laitoksesta pantavaksi takaisin veteen, mukaan lukien niiden lähetystä, lukumäärää tai painoa, kokoa ja toimituspaikkaa koskevat tiedot,
c) havaitusta tavallisesta poikkeavasta kuolevuudesta.
Tämä rekisteri täytyy antaa pyydettäessä viranomaisten käytettäväksi koska tahansa, ja se on pidettävä ajan tasalla sekä säilytettävä neljän vuoden ajan.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että viljelylaitoksilla, niiden alueilla ja luonnontilaisilla simpukoiden keräysalueilla sovelletaan valvontaohjelmaa, jonka puitteissa otetaan näytteitä sen toteamiseksi, onko tavallisesta poikkeavaa kuolevuutta esiintynyt varmistamalla kantojen terveystilan seuraaminen.
Lisäksi viranomaiset voivat soveltaa tätä ohjelmaa puhdistuslaitoksiin ja varastoaltaisiin, joiden vedet lasketaan mereen.
Jos edellä mainittua ohjelmaa toteutettaessa todetaan tavallisesta poikkeavaa kuolevuutta tai jos virallinen laitos on esittänyt seikkoja, joiden perusteella voidaan epäillä sairauksien esiintyvän, on tarpeen
- laatia luettelo alueista, joilla tavataan direktiivin 91/67/ETY liitteen A luettelossa II mainittuja sairauksia, jollei näihin sairauksiin jo sovelleta kyseisen direktiivin mukaisesti hyväksyttyä ohjelmaa,
- laatia luettelo alueista, joilla on todettu liitteessä D mainittujen sairauksien esiintymiseen liittyvää tavallisesta poikkeavaa kuolevuutta, tai jos virallinen laitos on esittänyt seikkoja, joiden perusteella voidaan epäillä sairauksia esiintyvän,
- valvoa, leviävätkö ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitetut sairaudet ja missä niitä esiintyy.
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamiseksi, erityisesti kohdassa 1 tarkoitetun ohjelman käyttöönotossa noudatettavat säännöt, etenkin ne, jotka koskevat tarkastusten taajuutta ja määräaikoja, yksityiskohtaisia näytteenottomääräyksiä (tilastollisesti edustavat määrät) ja diagnosointimenetelmiä, vahvistetaan 10 artiklasta säädettyä menettelyä noudattaen.
5 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että simpukanviljelijä tai kuka tahansa henkilö, joka on tehnyt seuraavassa esitettävät havainnot, ilmoittaa mahdollisimman nopeasti viralliselle laitokselle kaikki epäilyt 4 artiklassa tarkoitettujen sairauksien esiintymisestä samoin kuin aina, jos simpukoissa todetaan tavallisesta poikkeavaa kuolevuutta viljelylaitoksissa, niiden alueilla tai luonnontilaisten simpukoiden keräysalueilla sekä puhdistuslaitoksissa tai varastoaltaissa, joiden vedet lasketaan mereen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa virallisen laitoksen on valvottava, että
a) otetaan näytteitä hyväksytyssä laboratoriossa tutkittavaksi;
b) edellä a alakohdassa tarkoitetun tutkimuksen tuloksia odotettaessa ei sairauden esiintymisestä epäillystä viljelylaitoksesta, sen alueelta tai luonnonvaraisten simpukoiden keräysalueelta eikä puhdistusaltaista tai varastoaltaista, joiden vedet lasketaan mereen, saa ilman viranomaisten lupaa päästää pois yhtään simpukkaa uudelleenistuttamista tai veteen panemista varten jossain muussa paikassa.
3. Jos 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa tutkimuksessa ei todeta patogeenisia eliöitä, 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut rajoitukset poistetaan.
4. Jos 2 kohdassa tarkoitetussa tutkimuksessa todetaan sellaisen patogeenin olemassaolo, joka on peräisin todetusta tavallisuudesta poikkeavasta kuolevuudesta tai joka voi olla tällaisesta kuolevuudesta peräisin, tai 4 artiklassa tarkoitetusta sairaudesta peräisin oleva patogeenisen tekijän olemassaolo, viranomaisten on suoritettava epidemiologinen tutkimus mahdollisten kontaminaatiotapojen määrittämiseksi ja sen tarkistamiseksi, onko simpukoita päästetty viljelylaitoksesta, sen alueelta tai luonnonvaraisten simpukoiden keräysalueelta niiden uudelleenistuttamista tai veteen panemista varten jossain muussa paikassa, tavallisesta poikkeavan kuolevuuden toteamista edeltävänä ajanjaksona.
Jos epidemiologisessa tutkimuksessa todetaan, että tautia on päässyt yhteen tai useampaan viljelylaitokseen, niiden keräysalueille tai luonnonvaraisten simpukoiden keräysalueille erityisesti sen vuoksi, että simpukoita on kuljetettu laitoksista toisiin, sovelletaan edellä 2 kohdassa annettuja määräyksiä.
Viranomaiset voivat kuitenkin, poiketen siitä, mitä direktiivin 91/67/ETY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään, sallia omalla alueellaan elävien simpukoiden kuljettamisen muihin viljelylaitoksiin, niiden keräysalueille tai luonnonvaraisten simpukoiden keräysalueille, joissa esiintyy samaa tautia.
Tarvittaessa voidaan antaa asianmukaisia täydentäviä määräyksiä 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5. Virallisen laitoksen on huolehditava siitä, että komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedotetaan välittömästi voimassa olevia yhteisön menettelyjä käyttäen todetusta patogeeneihin liittyvästä tavallisesta poikkeavasta kuolevuudesta, tilanteen analysoimiseksi ja sen hallitsemiseksi toteutetuista toimista sekä kuolevuuden syystä.
6 artikla
1. Näytteenotto ja laboratoriokokeet simpukoiden tavallisesta poikkeavan kuolevuuden syyn määrittämiseksi suoritetaan 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen määrätyillä menetelmillä.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että jokaisessa jäsenvaltiossa nimetään kansallinen vertailulaboratorio, jolla on sellaiset laitteet ja siten erikoiskoulutettu henkilökunta, että se kykenee tekemään 1 kohdassa tarkoitetut määritykset.
3. Poiketen siitä mitä 2 kohdassa säädetään, sellaiset jäsenvaltiot, joilla ei ole tällä alalla toimivaltaista kansallista laboratoriota, voivat käyttää jonkin toisen jäsenvaltion tällä alalla toimivaltaisen laboratorion palveluksia.
4. Liitteessä C on luettelo simpukoiden sairauksien kansallisista vertailulaboratorioista.
5. Kansallisten vertailulaboratorioiden on tehtävä yhteistyötä 7 artiklassa tarkoitetun yhteisön vertailulaboratorion kanssa.
7 artikla
1. Yhteisön vertailulaboratorio simpukoiden sairauksia varten ilmoitetaan liitteessä A.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun laboratorion tehtävät ja velvollisuudet ilmaistaan liitteessä B, tämän kuitenkaan rajoittamatta neuvoston 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn päätöksen 90/424/ETY (5) ja erityisesti sen 28 artiklan määräysten soveltamista.
8 artikla
1. Komission asiantuntijat voivat suorittaa tarkastuksia paikalla sikäli kuin se on tarpeen tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. Tässä yhteydessä he voivat satunnaisotannalla ja tasapuolisesti selvittää, valvovatko toimivaltaiset viranomaiset tämän direktiivin vaatimusten noudattamista.
Komissio tiedottaa jäsenvaltioille tarkastusten tuloksista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tarkastukset suoritetaan yhteistyössä toimivaltaisen viranomaisen kanssa.
3. Jäsenvaltion, jonka alueella tehdään tarkastus, on annettava kaikki tarvittava apu asiantuntijoille heidän tehtävässään.
4. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
9 artikla
Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta liitteeseen A tarvittaessa tehtävistä muutoksista.
Liitteitä B, C ja D voidaan tarvittaessa muuttaa 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
10 artikla
1. Kun tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa viipymättä päätöksellä 68/361/ETY (6) perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä `komitean`, käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai jos lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
11 artikla
Pyydettyään ensin tarvittaessa lausunnon tieteelliseltä eläinlääkintäkomitealta komissio toimittaa neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999 kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta saaduista kokemuksista sekä tekniikan ja tieteen kehityksestä siihen mahdollisesti liitettyine ehdotuksineen tämän direktiivin muuttamisesta.
Neuvosto päättää määräenemmistöllä näistä mahdollisista ehdotuksista.
12 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään kesäkuuta 1997 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä tällainen viittaus. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin 1 kohdassa vahvistetusta päivämäärästä alkaen ja noudattaen perustamissopimuksen yleisiä määräyksiä pitää yllä tai määrätä tuotantonsa sovellettavaksi tiukempia määräyksiä kuin tässä direktiivissä säädetyt. Niiden on ilmoitettava komissiolle kaikista tällaisista toimenpiteistä.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
13 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
14 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 1995.