RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 625/2009
af 7. juli 2009
om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande
(kodificeret udgave)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 133,
under henvisning til de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter samt til de regler, der er fastsat i henhold til traktatens artikel 308 for varer fremstillet ved forarbejdning af landbrugsprodukter, herunder især de bestemmelser, som muliggør en afvigelse fra det generelle princip om, at kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning udelukkende må ændres til de i disse regler fastsatte foranstaltninger,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 519/94 af 7. marts 1994 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande (1) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (2). Forordningen bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.
(2)
Den fælles handelspolitik bør bygge på ensartede principper.
(3)
I henhold til traktatens artikel 14 har det indre marked siden den 1. januar 1993 bestået af et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital.
(4)
Gennemførelsen af den fælles handelspolitik for importordninger er den eneste foranstaltning, som kan sikre, at der i reglerne for Fællesskabets samhandel med tredjelande tages hensyn til den situation, som følger af integrationen af markederne.
(5)
Mere ensartede regler for import bør opnås ved, at der i videst muligt omfang og under hensyn til de særlige forhold i de pågældende tredjelandes økonomiske system fastsættes regler, der svarer til bestemmelserne i den fælles ordning for de øvrige tredjelande.
(6)
Den fælles ordning for indførsel finder også anvendelse på kul- og stålvarer, dog med forbehold af eventuelle foranstaltninger til gennemførelse af en aftale vedrørende specifikt disse varer.
(7)
Liberaliseringen af importen, dvs. afskaffelse af samtlige kvantitative restriktioner, bør derfor danne grundlaget for fællesskabsbestemmelserne.
(8)
For så vidt angår visse varer bør Kommissionen undersøge importvilkårene og -udviklingen, de forskellige økonomiske og handelsmæssige forhold, samt hvilke forholdsregler der eventuelt bør træffes.
(9)
Det kan for disse varer vise sig nødvendigt at indføre fællesskabstilsyn med en del af denne import.
(10)
Det påhviler Kommissionen og Rådet under hensyn til de bestående internationale forpligtelser at træffe afgørelse om de beskyttelsesforanstaltninger, der er nødvendige af hensyn til Fællesskabets interesser.
(11)
Det kan vise sig, at det er mere hensigtsmæssigt at anvende tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger, der er begrænset til en eller flere af Fællesskabets regioner, end foranstaltninger, der gælder i hele Fællesskabet. Disse foranstaltninger bør dog kun tillades, hvis der ikke foreligger alternative løsninger, og skal være rent undtagelsesvise. Det skal sikres, at disse foranstaltninger bliver midlertidige og griber mindst muligt ind i det indre marked.
(12)
Ved gennemførelsen af fællesskabstilsyn bør de pågældende varer kun kunne overgå til fri omsætning mod forelæggelse af et tilsynsdokument, der opfylder ensartede kriterier. Dette dokument bør på simpel begæring fra importørens side inden for en vis frist udstedes af medlemsstaternes myndigheder, uden at dette dog giver importøren nogen ret til indførsel. Det bør således kun anvendes, indtil der foretages ændring i importordningen.
(13)
Af hensyn til god administrativ praksis og i fællesskabsvirksomhedernes interesse bør tilsynsdokumentets indhold og udformning så vidt muligt afstemmes efter de formularer til importlicenser, der er omhandlet i Kommissionens forordning (EF) nr. 738/94 af 30. marts 1994 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 520/94 om fastlæggelse af en fællesskabsprocedure for forvaltning af kvantitative kontingenter (3), Kommissionens forordning (EF) nr. 3168/94 af 21. december 1994 om fastsættelse af anvendelsesområdet for Rådets forordning (EF) nr. 517/94 om den fælles ordning for indførsel af tekstilvarer fra en række tredjelande, som ikke er omfattet af bilaterale aftaler, protokoller eller andre arrangementer eller af andre specifikke fællesskabsregler for indførsel, om en EF-importlicens og ændring af visse bestemmelser i forordningen (4) og Kommissionens forordning (EF) nr. 3169/94 af 21. december 1994 om ændring af bilag III til Rådets forordning (EØF) nr. 3030/93 om den fælles ordning for indførsel af visse tekstilvarer med oprindelse i tredjelande og om indførelse af en EF-importlicens for så vidt angår forordningens anvendelsesområde (5) og, med angivelse af tilsynsdokumentets tekniske kendetegn.
(14)
Det er i Fællesskabets interesse, at medlemsstaterne og Kommissionen i videst muligt omfang udveksler resultaterne af fællesskabstilsynet.
(15)
Det er nødvendigt at fastsætte præcise kriterier for vurderingen af eventuel skade og at indføre en undersøgelsesprocedure, uden at dette dog udelukker, at Kommissionen i hastende tilfælde selv kan træffe de fornødne foranstaltninger.
(16)
Der bør med henblik herpå fastsættes detaljerede bestemmelser om iværksættelse af undersøgelser, om den nødvendige kontrol og efterprøvning, om høring af de berørte parter, om behandling af de modtagne oplysninger og om kriterierne for vurdering af skaden.
(17)
Denne forordnings bestemmelser vedrørende undersøgelser berører hverken fællesskabsreglerne eller de nationale regler om tavshedspligt.
(18)
Det er ligeledes nødvendigt at fastsætte tidsfrister for, hvornår der kan iværksættes undersøgelser, og hvornår der eventuelt kan træffes foranstaltninger, så det sikres, at afgørelser herom træffes hurtigt med henblik på at øge retssikkerheden for de berørte økonomiske beslutningstagere.
(19)
Af hensyn til ensartede regler for import bør de formaliteter, som importørerne skal opfylde, forenkles og gøres identiske, uanset hvor varerne fortoldes. Det er derfor hensigtsmæssigt, at eventuelle formaliteter opfyldes ved hjælp af formularer, som er i overensstemmelse med den model, der findes i bilaget til denne forordning.
(20)
De tilsynsdokumenter, der udstedes inden for rammerne af Fællesskabets tilsynsordninger, bør have gyldighed i hele Fællesskabet, uanset i hvilken medlemsstat de udstedes.
(21)
De tekstilvarer, der henhører under Rådets forordning (EØF) nr. 517/94 af 7. marts 1994 om den fælles ordning for import af tekstilvarer fra en række tredjelande, som ikke er omfattet af bilaterale aftaler, protokoller eller andre arrangementer eller af andre specifikke fællesskabsregler for import (6), er både på fællesskabsplan og på internationalt plan underlagt en særskilt behandling. De bør derfor udelukkes fuldstændigt fra denne forordnings anvendelsesområde -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE PRINCIPPER
Artikel 1
1. Denne forordning gælder for indførsel af varer, som har oprindelse i de i bilag I omhandlede lande, med undtagelse af tekstilvarer omfattet af forordning (EF) nr. 517/94.
2. Indførsel i Fællesskabet af de i stk. 1 omhandlede varer er fri og således ikke undergivet kvantitative restriktioner, med forbehold af de foranstaltninger, der kan træffes i henhold til kapitel V.
KAPITEL II
FÆLLESSKABSPROCEDURE FOR UNDERRETNING OG KONSULTATION
Artikel 2
Såfremt udviklingen i indførslerne gør det nødvendigt at anvende tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger, underretter medlemsstaterne Kommissionen herom. Denne underretning skal omfatte tilgængeligt bevismateriale, der fastlægges på grundlag af de kriterier, der er defineret i artikel 8. Kommissionen sender straks alle medlemsstaterne disse oplysninger.
Artikel 3
1. Konsultationer kan indledes på en medlemsstats anmodning eller på Kommissionens initiativ.
2. Konsultationer skal finde sted inden for otte arbejdsdage, efter at Kommissionen har modtaget den i artikel 2 nævnte underretning, og i alle tilfælde forud for indførelse af nogen form for fællesskabsforanstaltning om tilsyn eller beskyttelse.
Artikel 4
1. Konsultationer finder sted i et rådgivende udvalg, i det følgende benævnt »udvalget«, bestående af repræsentanter for hver medlemsstat og med Kommissionens repræsentant som formand.
2. Udvalget træder sammen efter indkaldelse fra formanden. Denne sender hurtigst muligt medlemsstaterne alle relevante oplysninger.
3. Konsultationerne vedrører navnlig:
a)
vilkårene for og udviklingen i indførslen samt de forskellige økonomiske og handelsmæssige forhold vedrørende den pågældende vare
b)
spørgsmål i forbindelse med forvaltningen af handelsaftalerne mellem Fællesskabet og de i bilag I nævnte tredjelande
c)
de foranstaltninger, der eventuelt bør træffes.
4. Konsultationerne kan om fornødent foretages skriftligt. I så fald underretter Kommissionen medlemsstaterne, som inden for en af Kommissionen fastsat frist på mellem fem og otte arbejdsdage, kan afgive deres udtalelse eller anmode om mundtlig konsultation.
KAPITEL III
FÆLLESSKABSPROCEDURE FOR UNDERSØGELSE
Artikel 5
1. Bliver det efter de i artikel 3 og 4 omhandlede konsultationer klart for Kommissionen, at der foreligger tilstrækkelige beviser til at iværksætte en undersøgelse, skal Kommissionen senest en måned efter at have modtaget en underretning fra en medlemsstat iværksætte en undersøgelse og offentliggøre en meddelelse herom i Den Europæiske Unions Tidende. Denne meddelelse skal indeholde:
a)
et sammendrag af de modtagne oplysninger og et krav om, at alle relevante oplysninger skal meddeles Kommissionen
b)
en frist for de berørte parter til skriftligt at give deres mening til kende og forelægge oplysninger, hvis der skal tages hensyn hertil under undersøgelsen
c)
en frist, inden for hvilken de berørte parter kan anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen i overensstemmelse med stk. 4.
Kommissionen indleder undersøgelsen i samarbejde med medlemsstaterne.
2. Kommissionen indhenter alle nødvendige oplysninger, og såfremt den efter samråd med udvalget skønner det hensigtsmæssigt, undersøger og efterprøver den disse oplysninger hos importører, handlende, repræsentanter, producenter samt erhvervssammenslutninger og -organisationer.
Kommissionen bistås i denne opgave af personale fra den medlemsstat, på hvis område undersøgelserne finder sted, såfremt den pågældende medlemsstat har fremsat ønske derom.
De berørte parter, som har rettet henvendelse i overensstemmelse med stk. 1, første afsnit, har ligesom repræsentanter for eksportlandet adgang til alle de oplysninger, der er stillet til rådighed for Kommissionen som led i undersøgelsen, bortset fra interne dokumenter, der er udarbejdet af Fællesskabets eller medlemsstaternes myndigheder, for så vidt disse oplysninger har betydning for beskyttelsen af de pågældendes interesser, de ikke er fortrolige efter betydningen i artikel 7, og Kommissionen anvender dem i undersøgelsen. Med henblik herpå indgiver parterne en skriftlig anmodning til Kommissionen med oplysning om, hvilket materiale de ønsker.
3. Medlemsstaterne giver Kommissionen, på dennes anmodning og ifølge bestemmelser, som denne fastsætter, alle de oplysninger, som de råder over, vedrørende udviklingen på markedet for den vare, der er omfattet af undersøgelsen.
4. Kommissionen kan høre de berørte parter. Disse parter skal høres, hvis de skriftligt har anmodet herom inden for den frist, der er fastsat i den meddelelse, som er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, og hvis de godtgør, at de faktisk vil kunne blive berørt af resultatet af undersøgelserne, samt at der er særlige årsager til at høre dem mundtligt.
5. Såfremt oplysningerne ikke gives inden for den frist, der er fastsat i denne forordning eller af Kommissionen i henhold til denne forordning, eller undersøgelsen hindres i væsentlig grad, kan der drages konklusioner på grundlag af de disponible oplysninger. Hvis Kommissionen finder, at en involveret part eller en tredjepart har indgivet falske eller vildledende oplysninger, kan den se bort fra dem og bruge de oplysninger, den råder over.
6. Såfremt Kommissionen efter de i stk. 1 omhandlede konsultationer finder, at der ikke foreligger tilstrækkelige beviser til at iværksætte en undersøgelse, underretter den medlemsstaterne om sin afgørelse inden en måned efter at have modtaget medlemsstaternes oplysninger.
Artikel 6
1. Når undersøgelsen er afsluttet, forelægger Kommissionen en rapport om resultaterne heraf for udvalget.
2. Finder Kommissionen senest ni måneder efter iværksættelsen af undersøgelsen, at fællesskabstilsyn eller -beskyttelse ikke er nødvendigt, afsluttes undersøgelsen, efter at udvalget er blevet hørt, inden for en måned. Beslutningen om at afslutte undersøgelsen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende sammen med de væsentligste konklusioner af undersøgelsen og en kortfattet begrundelse for beslutningen.
3. Finder Kommissionen det nødvendigt at træffe foranstaltninger med henblik på fællesskabstilsyn eller -beskyttelse, træffer den de i kapitel IV og V omhandlede afgørelser senest ni måneder, efter at undersøgelsen er blevet iværksat. Denne frist kan undtagelsesvis forlænges med højst to måneder. I så fald offentliggør Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende om, hvor meget fristen er forlænget og en kortfattet begrundelse herfor.
4. Bestemmelserne i dette kapitel er ikke til hinder for, at der til enhver tid kan træffes tilsynsforanstaltninger i henhold til artikel 9 til 14 eller, såfremt en kritisk situation kræver øjeblikkelig indgriben, da enhver forsinkelse vil forvolde en vanskeligt genoprettelig skade, beskyttelsesforanstaltninger i henhold til artikel 15, 16 og 17.
Kommissionen træffer øjeblikkelig sådanne undersøgelsesforanstaltninger, som den fortsat finder nødvendige. Resultaterne af undersøgelsen danner grundlag for en eventuel revision af de trufne foranstaltninger.
Artikel 7
1. De oplysninger, der modtages i medfør af denne forordning, må kun anvendes til det formål, hvortil de er indhentet.
2. Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne, herunder disses personale, må ikke videregive oplysninger, som de har modtaget i medfør af denne forordning, og som ifølge deres natur er fortrolige eller er meddelt fortroligt, medmindre den part, der har givet oplysningerne, udtrykkeligt har givet tilladelse dertil.
3. Enhver anmodning om fortrolig behandling skal angive årsagerne til, at oplysningerne bør behandles fortroligt.
Viser det sig imidlertid, at en anmodning om fortrolig behandling er ubegrundet, og vil den, der har givet oplysningerne, ikke offentliggøre dem eller give tilladelse til, at de videregives generelt eller i form af et sammendrag, kan der ses bort fra de pågældende oplysninger.
4. Under alle omstændigheder betragtes oplysninger som fortrolige, såfremt videregivelsen af dem vil kunne have betydelige negative følger for den, der har afgivet oplysningerne, eller som er ophavsmand til dem.
5. Stk. 1 til 4 er ikke til hinder for, at Fællesskabets myndigheder tager hensyn til generelle oplysninger og navnlig begrundelserne for de afgørelser, der er truffet i henhold til denne forordning. Disse myndigheder tager imidlertid hensyn til de berørte parters berettigede interesse i, at deres forretningshemmeligheder ikke røbes.
Artikel 8
1. Undersøgelsen af importvilkårene og -udviklingen samt af den deraf følgende alvorlige skade eller fare for alvorlig skade for fællesskabsproducenterne omfatter bl.a. følgende faktorer:
a)
omfanget af indførslen, navnlig hvis denne er steget betydeligt enten i absolutte tal eller i forhold til produktionen eller forbruget i Fællesskabet
b)
importpriserne, navnlig hvis der tilbydes en betydelig lavere pris i forhold til prisen for en tilsvarende vare i Fællesskabet
c)
følgevirkningerne heraf for Fællesskabets producenter af tilsvarende eller direkte konkurrerende varer vurderet på baggrund af tendenserne i visse økonomiske faktorer såsom:
-
produktion
-
kapacitetsudnyttelse
-
lagre
-
salg
-
markedsandel
-
priser (dvs. udøvelse af pristryk eller hindring af prisstigninger, som ellers ville have fundet sted)
-
fortjeneste
-
forrentning af investeret kapital
-
likviditet
-
beskæftigelse.
2. I forbindelse med undersøgelsen tager Kommissionen hensyn til det særlige økonomiske system i de lande, der er nævnt i bilag I.
3. Hvis der påberåbes fare for alvorlig skade, skal Kommissionen endvidere undersøge, om det er sandsynligt, at en bestemt situation udvikler sig til en faktisk skade. Der kan i den forbindelse tages hensyn til faktorer som:
a)
stigningstakten i udførslen til Fællesskabet
b)
oprindelses- eller eksportlandets allerede bestående eksportkapacitet eller en sådan kapacitet, der vil kunne udnyttes inden for en overskuelig fremtid, samt sandsynligheden for, at den deraf følgende udførsel vil gå til Fællesskabet.
KAPITEL IV
TILSYNSFORANSTALTNINGER
Artikel 9
1. Såfremt det af hensyn til Fællesskabets interesser er nødvendigt, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ træffe afgørelse om:
a)
at underkaste visse indførsler et efterfølgende fællesskabstilsyn efter de regler, Kommissionen fastsætter
b)
for at kontrollere udviklingen at underkaste visse indførsler et forudgående fællesskabstilsyn efter artikel 10.
2. Tilsynsforanstaltningernes gyldighedsperiode er begrænset. Medmindre andet fastsættes, udløber den ved slutningen af andet halvår efter det halvår, i løbet af hvilket foranstaltningerne blev truffet.
Artikel 10
1. Varer, der er underlagt forudgående fællesskabstilsyn, må kun bringes i fri omsætning mod forelæggelse af et tilsynsdokument. Dette dokument udstedes omkostningsfrit af den af medlemsstaterne udpegede kompetente myndighed for alle ønskede mængder inden for en frist på højst fem arbejdsdage, efter at den kompetente nationale myndighed har modtaget en ansøgning fra en fællesskabsimportør, uanset hvor i Fællesskabet denne er etableret. Denne ansøgning anses for modtaget af den kompetente myndighed senest tre arbejdsdage efter indgivelsen, medmindre andet bevises.
2. Tilsynsdokumentet udfærdiges på en formular, der svarer til modellen i bilag II.
Medmindre andet fastsættes i afgørelsen om indførelse af tilsyn, skal importørens ansøgning om tilsynsdokument kun indeholde følgende oplysninger:
a)
ansøgerens navn og fuldstændige adresse (herunder telefon- og telefaxnummer og eventuelt identifikationsnummer hos de kompetente nationale myndigheder) og ansøgerens momsregistreringsnummer, hvis vedkommende er momspligtig
b)
i givet fald klarerens eller ansøgerens eventuelle repræsentants navn og fuldstændige adresse (herunder telefon- og telefaxnummer)
c)
varebeskrivelse med angivelse af:
-
varernes handelsbetegnelse
-
deres kode i den kombinerede nomenklatur
-
deres oprindelsesland og afsendelsesland
d)
de angivne mængder, udtrykt i kg og efter omstændighederne i enhver anden relevant supplerende enhed (par, stk. osv.)
e)
varernes cif-værdi i euro ved Fællesskabets grænse
f)
følgende erklæring, dateret og underskrevet af ansøgeren, idet ansøgerens navn også skal være anført med store bogstaver (versalskrift):
»Undertegnede bekræfter herved, at de i denne ansøgning afgivne oplysninger er rigtige og afgivet i god tro, og at jeg er etableret i Fællesskabet.«
3. Tilsynsdokumentet er gyldigt i hele Fællesskabet, uanset i hvilken medlemsstat det er udstedt.
4. Hvis enhedsprisen ved den pågældende forretning er mindre end 5 % højere end den i tilsynsdokumentet angivne pris, eller de til indførsel frembudte varers værdi eller mængde overstiger den i tilsynsdokumentet angivne værdi eller mængde med mindre end 5 % i alt, er dette dog ikke til hinder for, at en vare overgår til fri omsætning. Kommissionen kan efter at have gjort sig bekendt med de i udvalget fremkomne synspunkter og under hensyn til varernes beskaffenhed og de øvrige nærmere enkeltheder i forbindelse med de pågældende forretninger fastsætte en anden procentsats, som dog normalt ikke må overstige 10 %.
5. Tilsynsdokumenter kan kun anvendes, så længe importliberaliseringsordningen er i kraft for de pågældende forretninger. De kan under ingen omstændigheder anvendes efter udløbet af den periode, der er fastlagt samtidig med indførelsen af tilsynet, efter samme procedure og under hensyn til varernes beskaffenhed og de øvrige nærmere enkeltheder i forbindelse med disse forretninger.
6. Såfremt den i henhold til artikel 9 trufne afgørelse indeholder bestemmelse herom, skal oprindelsesstatus for varer under fællesskabstilsyn dokumenteres med et oprindelsescertifikat. Dette stykke berører ikke andre bestemmelser vedrørende forelæggelse af et sådant certifikat.
7. Såfremt en vare, der er underlagt forudgående fællesskabstilsyn, er genstand for en regional beskyttelsesforanstaltning i en medlemsstat, kan den importtilladelse, der gives af denne medlemsstat, træde i stedet for tilsynsdokumentet.
8. Både formularerne til tilsynsdokumenterne og uddrag deraf udfærdiges i to eksemplarer, hvoraf det ene, som benævnes »original til modtageren« og har nummer 1, udleveres til ansøgeren, og det andet, som benævnes »eksemplar til den kompetente myndighed« og har nummer 2, opbevares af den myndighed, som har udstedt dokumentet. Til administrativt brug kan den kompetente myndighed tilføje yderligere eksemplarer til formular nr. 2.
9. Formularerne trykkes på hvidt, træfrit og skrivefast papir, med en vægt på mellem 55 og 65 gram pr. m2. Formatet er 210 mm × 297 mm. Linjeafstanden er 4,24 mm (en sjettedel tomme). Opstillingen af formularen overholdes nøje. Eksemplar nr. 1, som er det egentlige tilsynsdokument, er desuden på begge sider forsynet med et guillochetryk i gult, som vil afsløre enhver mekanisk eller kemisk forfalskning.
10. Medlemsstaterne varetager trykningen af formularerne. Disse kan også trykkes af trykkerier, som er godkendt af den medlemsstat, hvori de befinder sig. I sidstnævnte tilfælde henvises der til godkendelsen på hver formular. Hver formular forsynes med trykkeriets navn og adresse eller med et symbol, der gør det muligt at identificere det.
Artikel 11
Såfremt det af hensyn til Fællesskabets interesser er nødvendigt, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ, hvis der er risiko for, at den i artikel 15, stk. 1, omhandlede situation opstår:
-
begrænse anvendelsesperioden for det tilsynsdokument, der eventuelt kræves
-
lade udstedelsen af dette dokument være underlagt visse betingelser og undtagelsesvis kravet om indføjelse af en tilbagekaldelsesklausul eller den i artikel 3 og 4 omhandlede procedure for forudgående underretning og konsultation, der gennemføres med den hyppighed og i det tidsrum, som Kommissionen fastsætter.
Artikel 12
Er indførsel af en vare ikke underlagt forudgående fællesskabstilsyn senest otte arbejdsdage efter afslutningen af de i artikel 3 omhandlede konsultationer, kan Kommissionen efter artikel 17 indføre et tilsyn, der er begrænset til indførsel til en eller flere af Fællesskabets regioner.
Artikel 13
1. Varer, der er underlagt regionalt tilsyn, må kun bringes i fri omsætning i den pågældende region mod forelæggelse af et tilsynsdokument. Dette dokument udstedes omkostningsfrit af den kompetente myndighed, som de(n) pågældende medlemsstat(er) har udpeget, for alle ønskede mængder inden for en frist på højst fem arbejdsdage, efter at den kompetente nationale myndighed har modtaget en ansøgning fra en fællesskabsimportør, uanset hvor i Fællesskabet denne er etableret. Denne ansøgning anses for modtaget af den kompetente nationale myndighed senest tre arbejdsdage efter indgivelsen, medmindre andet bevises. Tilsynsdokumenterne kan kun anvendes, så længe importliberaliseringsordningen er i kraft for de pågældende forretninger.
2. Artikel 10, stk. 2, finder anvendelse.
Artikel 14
1. Såfremt der er indført fællesskabstilsyn eller regionalt tilsyn underretter medlemsstaterne inden for de første ti dage af hver måned Kommissionen om følgende:
a)
ved forudgående tilsyn: de mængder og de på grundlag af cif-priserne beregnede beløb, for hvilke der i den foregående periode er udstedt tilsynsdokumenter
b)
i alle tilfælde: de indførsler, som har fundet sted i perioden forud for den i litra a) nævnte periode.
Oplysningerne fra medlemsstaterne opdeles på varer og lande.
Der kan træffes andre bestemmelser samtidig med indførelsen af tilsyn og efter samme procedure.
2. Hvis varernes beskaffenhed eller særlige omstændigheder gør det nødvendigt, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ ændre hyppigheden for afgivelse af oplysninger.
3. Kommissionen underretter medlemsstaterne herom.
KAPITEL V
BESKYTTELSESFORANSTALTNINGER
Artikel 15
1. Såfremt en vare indføres i Fællesskabet i så stærkt øgede mængder eller på sådanne vilkår, at det forvolder eller truer med at forvolde alvorlig skade for fællesskabsproducenter af tilsvarende eller direkte konkurrerende varer, kan Kommissionen, for at beskytte Fællesskabets interesser, på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ ændre importbestemmelserne for den pågældende vare således, at den kun kan overgå til fri omsætning mod forlæggelse af en importtilladelse, der udstedes efter retningslinjer og inden for rammer, som Kommissionen fastlægger.
2. Rådet og medlemsstaterne underrettes øjeblikkelig om de trufne foranstaltninger, som straks finder anvendelse.
3. De i denne artikel nævnte foranstaltninger finder anvendelse på alle varer, der overgår til fri omsætning efter foranstaltningernes ikrafttræden. De kan efter artikel 17 begrænses til en eller flere af Fællesskabets regioner.
Disse foranstaltninger er dog ikke til hinder for, at varer, der er undervejs til Fællesskabet, overgår til fri omsætning, hvis det ikke er muligt at ændre deres bestemmelsessted, og at varer, som i henhold til artikel 10 og 13 kun kan overgå til fri omsætning mod forelæggelse af et tilsynsdokument, faktisk ledsages af et sådant dokument.
4. Såfremt Kommissionens indgriben sker på anmodning af en medlemsstat, skal Kommissionen tage stilling senest fem arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen.
5. Enhver afgørelse, Kommissionen træffer i henhold til denne artikel, meddeles Rådet og medlemsstaterne. Enhver medlemsstat kan inden en måned efter datoen for meddelelsen indbringe afgørelsen for Rådet.
6. Indbringer en medlemsstat den af Kommissionen trufne afgørelse for Rådet, kan Rådet med kvalificeret flertal bekræfte, ændre eller ophæve Kommissionens afgørelse.
Såfremt Rådet ikke senest tre måneder, efter at sagen er blevet indbragt for det, har truffet en afgørelse, betragtes Kommissionens foranstaltning som ophævet.
Artikel 16
1. Rådet kan, især i den i artikel 15, stk. 1, omhandlede situation, træffe passende foranstaltninger. Disse vedtages med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen.
2. I så fald finder artikel 15, stk. 3, anvendelse.
Artikel 17
Hvis det især på grundlag af de i artikel 8 i denne forordning omhandlede faktorer konstateres, at betingelserne for at træffe de i kapitel IV og artikel 15 fastsatte foranstaltninger er til stede i en eller flere regioner i Fællesskabet, kan Kommissionen efter at have undersøgt alternative løsninger undtagelsesvis tillade tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger, der er begrænset til denne region eller disse regioner, hvis den finder, at foranstaltninger på dette niveau er mere velegnede end foranstaltninger, der gælder i hele Fællesskabet.
Foranstaltningerne skal være midlertidige og forstyrre det indre marked mindst muligt.
De træffes efter bestemmelserne i henholdsvis artikel 9 og 15.
Artikel 18
1. I det tidsrum, i hvilket der anvendes tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger i overensstemmelse med kapitel IV og V, finder der konsultationer sted i det i artikel 3 omhandlede udvalg på anmodning af en medlemsstat eller på Kommissionens initiativ for at
a)
gennemgå virkningerne af de pågældende foranstaltninger
b)
undersøge, om det fortsat er nødvendigt at opretholde foranstaltningerne.
2. Såfremt Kommissionen efter de i stk. 1 nævnte konsultationer finder, at de i kapitel IV og V omhandlede tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger bør ophæves eller ændres, følger den nedenstående procedure:
a)
hvis Rådet ikke har truffet nogen afgørelse om en foranstaltning, som Kommissionen har truffet, skal denne straks ændre eller ophæve foranstaltningen og umiddelbart derefter aflægge rapport til Rådet
b)
i alle andre tilfælde skal Kommissionen foreslå Rådet, at de af Rådet foreslåede foranstaltninger ophæves eller ændres. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Vedrører denne afgørelse regionale tilsynsforanstaltninger, anvendes den fra den sjette dag efter datoen for dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 19
1. Denne forordning er ikke til hinder for overholdelsen af forpligtelser, som følger af særlige regler, der er fastsat i aftaler indgået mellem Fællesskabet og tredjelande.
2. Med forbehold af andre fællesskabsbestemmelser er denne forordning ikke til hinder for, at medlemsstaterne vedtager eller anvender:
a)
forbud, kvantitative restriktioner eller tilsynsforanstaltninger, der er begrundet i hensynet til den offentlige sædelighed, den offentlige orden, den offentlige sikkerhed, beskyttelse af menneskers og dyrs liv og sundhed, bevarelse af planter, beskyttelse af nationale skatte af kunstnerisk, historisk eller arkæologisk værdi eller beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret
b)
særlige valutabestemmelser
c)
regler indført i medfør af internationale aftaler i overensstemmelse med traktaten.
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om foranstaltninger eller formaliteter, der skal indføres eller ændres i henhold til dette stykke. I yderst hastende tilfælde underrettes Kommissionen om de pågældende nationale foranstaltninger eller formaliteter straks efter deres vedtagelse.
Artikel 20
1. Denne forordning er ikke til hinder for anvendelse af de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter, fællesskabsbestemmelser eller deraf afledte nationale administrative bestemmelser eller de særlige ordninger, der er vedtaget i henhold til traktatens artikel 308 for varer fremstillet ved forarbejdning af landbrugsprodukter. Den finder anvendelse i tilslutning hertil.
2. Artikel 9 til 14 og artikel 18 finder ikke anvendelse på varer, som er omfattet af de i stk. 1 nævnte ordninger, og for hvilke fællesskabsordningen vedrørende samhandelen med tredjelande kræver forelæggelse af en importlicens eller et andet importdokument.
Artikel 15, 17 og 18 finder ikke anvendelse på varer, for hvilke der i fællesskabsordningen vedrørende samhandelen med tredjelande er fastsat bestemmelser om anvendelse af kvantitative importrestriktioner.
Artikel 21
Forordning (EF) nr. 519/94 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag IV.
Artikel 22
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. juli 2009.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 625/2009,
annettu 7 päivänä heinäkuuta 2009,
tiettyjen kolmansien maiden tuontiin sovellettavasta yhteisestä menettelystä
(kodifioitu toisinto)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 133 artiklan,
ottaa huomioon maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevat säädökset ja perustamissopimuksen 308 artiklan nojalla annetut jalostettuja maataloustuotteita koskevat säädökset sekä erityisesti sellaiset kyseisten säädösten säännökset, joissa sallitaan poikkeuksia yleisestä periaatteesta, jonka mukaan kaikki määrälliset rajoitukset tai vaikutuksiltaan vastaavat toimenpiteet voidaan korvata ainoastaan samoissa säädöksissä säädetyllä toimenpiteellä,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Tiettyjen kolmansien maiden tuontiin sovellettavasta yhteisestä menettelystä 7 päivänä maaliskuuta 1994 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 519/94 (1) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin (2). Tämän takia mainittu asetus olisi selkeyden ja luettavuuden vuoksi kodifioitava.
(2)
Yhteisen kauppapolitiikan olisi perustuttava yhdenmukaisille periaatteille.
(3)
Perustamissopimuksen 14 artiklan mukaan sisämarkkinat käsittävät 1 päivästä tammikuuta 1993 alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan.
(4)
Yhteisen kauppapolitiikan täydentäminen tuontiin sovellettavan menettelyn alalla on ainoa keino varmistaa, että yhteisön ja kolmansien maiden välistä kauppaa koskevat säännökset heijastavat asianmukaisesti markkinoiden yhdentymistä.
(5)
Tuontiin sovellettavan menettelyn suurempi yhdenmukaisuus olisi saavutettava antamalla mahdollisuuksien mukaan säännöksiä, jotka kyseisten kolmansien maiden talousjärjestelmien erityispiirteet huomioon ottaen ovat mahdollisimman samankaltaisia kuin muihin kolmansiin maihin sovellettavan yhteisen menettelyn yhteydessä sovellettavat säännökset.
(6)
Tuontiin sovellettavaa yhteistä menettelyä sovelletaan myös hiili- ja terästuotteisiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityisesti kyseisiä tuotteita koskevan sopimuksen mahdollisten soveltamistoimenpiteiden toteuttamista.
(7)
Tuonnin vapauttamisen, toisin sanoen kaikkien määrällisten rajoitusten puuttumisen, olisi näin ollen oltava yhteisön menettelyn lähtökohta.
(8)
Joidenkin tuotteiden osalta komission olisi tutkittava tuonnin edellytykset ja yksityiskohtaiset säännöt, tuonnin kehityssuuntaukset sekä taloudellisen ja kaupallisen tilanteen eri näkökohdat ja mahdollisesti toteutettavat toimenpiteet.
(9)
Näiden tuotteiden osalta voi osoittautua tarpeelliseksi ottaa käyttöön kyseisten tuotteiden tietyn tuonnin valvonta yhteisössä.
(10)
Komission ja neuvoston tehtävänä on määrätä yhteisön edun vaatimat suojatoimenpiteet ottaen asianmukaisesti huomioon olemassa olevat kansainväliset velvoitteet.
(11)
Yhteen tai useampaan yhteisön alueeseen rajoitetut valvonta- tai suojatoimenpiteet voivat kuitenkin osoittautua tarkoituksenmukaisemmiksi kuin koko yhteisössä sovellettavat toimenpiteet. Tällaiset toimenpiteet olisi kuitenkin sallittava ainoastaan poikkeustapauksissa ja muiden ratkaisujen puuttuessa. Olisi huolehdittava siitä, että nämä toimenpiteet ovat väliaikaisia ja aiheuttavat mahdollisimman vähän häiriötä sisämarkkinoiden toiminnalle.
(12)
Sovellettaessa yhteisön valvontaa olisi kyseisten tuotteiden vapaaseen liikkeeseen luovutuksen edellytyksenä oltava yhdenmukaisten perusteiden mukaisen valvonta-asiakirjan esittäminen. Jäsenvaltioiden viranomaisten olisi annettava tämä asiakirja tuojan pyynnöstä tietyn määräajan kuluessa ilman, että tuoja saa sen johdosta tuontioikeutta. Valvonta-asiakirjan olisi siis oltava voimassa ainoastaan niin kauan kuin tuontiin sovellettavaa menettelyä ei muuteta.
(13)
Moitteettoman hallinnon ja yhteisön toimijoiden edun turvaamiseksi olisi suotavaa saattaa valvonta-asiakirjan sisältö ja ulkoasu sikäli kuin mahdollista tietyistä yhteisön määrällisten kiintiöiden hallintomenettelyn käyttöönotosta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 520/94 soveltamista koskevista säännöksistä 30 päivänä maaliskuuta 1994 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 738/94 (3), muiden kuin kahdenvälisten sopimusten, pöytäkirjojen tai muiden järjestelyjen taikka muiden yhteisön erityisten tuontimenettelyjen soveltamisalaan kuuluvien tiettyjen kolmansien maiden tekstiilituotteiden tuontia koskevasta yhteisestä menettelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 517/94 mukaisesta yhteisön tuontilisenssistä 21 päivänä joulukuuta 1994 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 3168/94 (4) ja kolmansien maiden tiettyjen tekstiilituotteiden tuontia koskevista yhteisistä säännöistä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3030/93 liitteen III muuttamisesta ja yhteisön tuontilisenssin käyttöön ottamisesta mainitun asetuksen soveltamisalalla 21 päivänä joulukuuta 1994 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 3169/94 (5) säädettyjen tuontilisenssien lomakkeiden mukaisiksi, ottaen huomioon valvonta-asiakirjan tekniset ominaisuudet.
(14)
Yhteisön etujen mukaista on, että jäsenvaltiot ja komissio vaihtaisivat mahdollisimman paljon yhteisön valvonnan yhteydessä saatuja tietoja.
(15)
On tarpeen antaa tarkat perusteet mahdollisen haitan määrittämiseksi ja ottaa käyttöön tutkinta, joka tekee komissiolle mahdolliseksi toteuttaa kiireellisissä tapauksissa aiheellisia toimenpiteitä.
(16)
Tämän vuoksi olisi laadittava yksityiskohtaiset säännökset tutkinnan aloittamisesta, vaadittavista valvonnasta ja tarkastuksista, kyseessä olevien osapuolten kuulemisesta, saatujen tietojen käsittelystä ja haitan määrittämisen perusteista.
(17)
Tällä asetuksella käyttöön otetut tutkintaa koskevat säännökset eivät vaikuta ammattisalaisuutta koskevien yhteisön säännösten tai kansallisten säännösten soveltamiseen.
(18)
Samoin olisi vahvistettava määräajat tutkinnan aloittamiselle ja sen määrittämiselle, ovatko mahdolliset toimenpiteet aiheellisia, tämän prosessin nopeuden varmistamiseksi, mikä lisää kyseisten taloudellisten toimijoiden oikeusturvaa.
(19)
Tuonnissa sovellettavan menettelyn yhdenmukaisuuden vuoksi olisi yksinkertaistettava ja yhdenmukaistettava muodollisuudet, jotka tuojien on tulliselvityspaikasta riippumatta suoritettava. Tämän vuoksi on suotavaa säätää, että tämän asetuksen liitteessä olevan mallin mukaisia lomakkeita olisi käytettävä kaikissa muodollisuuksissa.
(20)
Yhteisön valvonnan yhteydessä annettujen valvonta-asiakirjojen olisi oltava voimassa koko yhteisössä riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa ne on annettu.
(21)
Muiden kuin kahdenvälisten sopimusten, pöytäkirjojen tai muiden järjestelyjen taikka muiden yhteisön erityisten tuontimenettelyjen soveltamisalaan kuuluvien tiettyjen kolmansien maiden tekstiilituotteiden tuontiin sovellettavasta yhteisestä menettelystä 7 päivänä maaliskuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 517/94 (6) soveltamisalaan kuuluvat tekstiilituotteet saavat erityiskohtelun sekä yhteisön tasolla että kansainvälisellä tasolla. Tämän vuoksi ne olisi kokonaan jätettävä tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET PERIAATTEET
1 artikla
1. Tätä asetusta sovelletaan tuotaessa liitteessä I tarkoitetuista kolmansista maista peräisin olevia tuotteita, lukuun ottamatta asetuksessa (EY) N:o 517/94 tarkoitettuja tekstiilituotteita.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuonti yhteisöön on vapaata, eikä sille siis ole asetettu mitään määrällisiä rajoituksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta V luvun mukaisesti mahdollisesti toteutettavien toimenpiteiden soveltamista.
II LUKU
YHTEISÖN ILMOITUS- JA KUULEMISMENETTELY
2 artikla
Jos tuonnin kehittyminen voi tehdä tarpeelliseksi valvonta- tai suojatoimenpiteiden toteuttamisen, jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta komissiolle. Tämän ilmoituksen on sisällettävä 8 artiklassa määriteltyihin perusteisiin perustuvat saatavilla olevat todisteet. Komissio lähettää tämän ilmoituksen viipymättä kaikille jäsenvaltioille.
3 artikla
1. Kuulemiset voidaan aloittaa joko jäsenvaltion pyynnöstä tai komission aloitteesta.
2. Kuulemiset on toteutettava kahdeksan työpäivän kuluessa siitä, kun komissio on saanut 2 artiklassa säädetyn ilmoituksen, ja joka tapauksessa ennen yhteisön valvonta- tai suojatoimenpiteiden käyttöönottoa.
4 artikla
1. Kuulemiset tapahtuvat neuvoa-antavassa komiteassa, jäljempänä ”komitea”, joka muodostuu kaikkien jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtaja on komission edustaja.
2. Komitea kokoontuu puheenjohtajansa kutsusta. Puheenjohtaja ilmoittaa jäsenvaltioille mahdollisimman pian kaikki tarvittavat tiedot.
3. Kuulemiset koskevat erityisesti
a)
tuonnin edellytyksiä ja yksityiskohtaisia sääntöjä, tuonnin kehityssuuntauksia sekä kyseistä tuotetta koskevan taloudellisen ja kaupallisen tilanteen eri näkökohtia;
b)
yhteisön ja liitteessä I tarkoitettujen kolmansien maiden välisten kauppasopimusten hallintoon liittyviä kysymyksiä;
c)
mahdollisesti toteutettavia toimenpiteitä.
4. Tarvittaessa kuuleminen voidaan järjestää kirjallisesti. Tällöin komissio antaa asiasta tiedon jäsenvaltioille, jotka voivat komission vahvistaman 5-8 työpäivän pituisen määräajan kuluessa antaa lausuntonsa tai pyytää suullista kuulemista.
III LUKU
YHTEISÖN TUTKINTAMENETTELY
5 artikla
1. Jos 3 ja 4 artiklassa tarkoitettujen kuulemisten jälkeen osoittautuu, että tutkinnan aloittamiseksi on riittävästi todisteita, komissio aloittaa tutkinnan kuukauden kuluessa jäsenvaltion toimittaman tiedon saamisesta ja julkaisee lausunnon Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tässä lausunnossa
a)
esitetään yhteenveto saaduista tiedoista ja vaaditaan, että kaikki asiaa koskevat tiedot on toimitettava komissiolle;
b)
vahvistetaan määräaika, jonka kuluessa osapuolet, joita asia koskee, voivat ilmoittaa näkemyksensä kirjallisesti ja antaa tietoja, jos ne on otettava huomioon tutkinnan aikana;
c)
vahvistetaan määräaika, jonka kuluessa osapuolet, joita asia koskee, voivat pyytää komissiota kuulemaan heitä suullisesti 4 kohdan mukaisesti.
Komissio aloittaa tutkinnan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.
2. Komissio kerää kaikki tarpeellisiksi katsomansa tiedot ja, jos se pitää sitä komiteaa kuultuaan aiheellisena, pyrkii tarkistamaan nämä tiedot tuojien, kauppiaiden, välittäjien, tuottajien, kaupallisten yhteenliittymien ja järjestöjen avulla.
Komissiota avustavat tässä tehtävässä sen jäsenvaltion viranomaiset, jonka alueella nämä tarkastukset tapahtuvat, jos kyseinen jäsenvaltio on sitä pyytänyt.
Osapuolet, joita asia koskee ja jotka ovat ilmoittautuneet 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti, sekä viejämaan edustajat voivat tutkia kaikki komissiolle tutkinnan yhteydessä toimitetut tiedot, lukuun ottamatta yhteisön tai sen jäsenvaltioiden viranomaisten laatimia sisäisiä asiakirjoja, jos nämä tiedot ovat välttämättömiä niiden etujen puolustamiseksi ja jos nämä tiedot eivät ole 7 artiklassa tarkoitettuja luottamuksellisia tietoja ja jos komissio käyttää niitä tutkinnassaan. Tätä varten osapuolten on osoitettava komissiolle kirjallinen pyyntö, jossa pyydettävät tiedot mainitaan.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle sen pyynnöstä ja sen määrittelemien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti tiedot, jotka niillä on käytettävissään tutkinnan kohteena olevan tuotteen markkinoiden kehityksestä.
4. Komissio voi kuulla osapuolia, joita asia koskee. Niitä on kuultava, jos ne ovat kirjallisesti pyytäneet kuulemista Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistussa ilmoituksessa vahvistetussa määräajassa osoittaen, että tutkinnan tulos voi tosiasiallisesti vaikuttaa niihin ja että on erityisiä syitä niiden suulliseen kuulemiseen.
5. Jollei komission pyytämiä tietoja toimiteta tässä asetuksessa asetetussa määräajassa tai komission tämän asetuksen mukaisesti asettamassa määräajassa taikka jos tutkimusta merkittävästi vaikeutetaan, päätelmät voidaan tehdä käytettävissä olevien tietojen perusteella. Jos komissio toteaa, että osapuoli, jota asia koskee, tai kolmas osapuoli on toimittanut sille vääriä tai harhaanjohtavia tietoja, se jättää nämä tiedot huomioon ottamatta ja voi käyttää saatavilla olevia tietoja.
6. Jos 1 kohdassa tarkoitettujen kuulemisten jälkeen ilmenee, ettei ole riittäviä todisteita tutkinnan aloittamiseksi, komissio ilmoittaa päätöksestään jäsenvaltioille kuukauden kuluessa jäsenvaltioiden toimittaman tiedon saamisesta.
6 artikla
1. Päätettyään tutkinnan komissio antaa komitealle kertomuksen tuloksistaan.
2. Jos komissio yhdeksän kuukauden kuluessa tutkinnan aloittamisesta arvioi, että yhteisön valvonta- tai suojatoimenpiteet eivät enää ole tarpeen, tutkinta päätetään kuukauden kuluessa sen jälkeen, kun komiteaa on kuultu. Tutkinnan päättämistä koskeva päätös, johon on sisällyttävä selvitys tutkinnan olennaisista päätelmistä ja yhteenveto niiden syistä, julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
3. Jos komissio arvioi yhteisön valvonta- tai suojatoimenpiteen tarpeelliseksi, se tekee IV ja V luvun mukaisesti tätä varten vaadittavat päätökset viimeistään yhdeksän kuukauden kuluessa tutkinnan aloittamisesta. Poikkeuksellisissa olosuhteissa tätä määräaikaa voidaan pidentää enintään kahdella kuukaudella. Komissio julkaisee tätä varten Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen, jossa vahvistetaan pidennyksen kesto ja joka sisältää yhteenvedon sen syistä.
4. Tämän luvun säännökset eivät estä valvontatoimenpiteiden toteuttamista 9-14 artiklan mukaisesti milloin tahansa tai suojatoimenpiteiden toteuttamista 15, 16 ja 17 artiklan mukaisesti, jos kriittiset olosuhteet, joissa viivytykset aiheuttaisivat vaikeasti korjattavissa olevan haitan, edellyttävät välitöntä toimintaa.
Komissio toteuttaa välittömästi vielä tarpeellisina pitämänsä tutkintatoimenpiteet. Niiden tuloksia käytetään toteutettujen toimenpiteiden uudelleentarkasteluun.
7 artikla
1. Tätä asetusta sovellettaessa saatuja tietoja voidaan käyttää ainoastaan siihen tarkoitukseen, jota varten ne on pyydetty.
2. Neuvosto, komissio ja jäsenvaltiot sekä näiden virkamiehet eivät saa ilmaista tätä asetusta sovellettaessa saamiaan luottamuksellisia tietoja tai luottamuksellisesti toimitettuja tietoja, ellei tiedot toimittanut osapuoli ole nimenomaisesti antanut siihen lupaa.
3. Luottamuksellista käsittelyä koskevassa pyynnössä on mainittava syyt, joiden vuoksi tieto on luottamuksellista.
Jos kuitenkin ilmenee, ettei luottamuksellista käsittelyä koskeva pyyntö ole perusteltu ja ettei tietojen toimittaja halua saattaa niitä julkisiksi tai antaa lupaa niiden ilmaisemiseen yleisluontoisesti tai yhteenvetona, kyseiset tiedot voidaan jättää ottamatta huomioon.
4. Tietoa on joka tapauksessa pidettävä luottamuksellisena, jos sen ilmaisemisesta voi aiheutua merkittäviä haitallisia seurauksia sille, joka on toimittanut tämän tiedon tai ollut sen lähde.
5. Edellä oleva 1-4 kohta ei estä yhteisön viranomaisia ottamasta huomioon yleisluontoisia tietoja eikä erityisesti syitä, joihin tämän asetuksen mukaisesti tehdyt päätökset perustuvat. Näiden viranomaisten on kuitenkin otettava huomioon niiden luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden, jotka eivät halua liikesalaisuuksiaan ilmaistavan, laillinen etu.
8 artikla
1. Tuonnin kehityssuuntausten ja sen edellytysten tutkiminen sekä sen yhteisön tuottajille aiheuttaman vakavan haitan tai haitan uhan tutkiminen kohdistuu erityisesti seuraaviin tekijöihin:
a)
tuonnin määrä, erityisesti jos se lisääntyy merkittävästi joko absoluuttisina lukuina tai suhteessa yhteisön tuotantoon tai kulutukseen;
b)
tuontihinnat, erityisesti jos hinta on määritetty merkittävästi alhaisemmaksi kuin samanlaisen yhteisön tuotteen hinta;
c)
vaikutus, joka sillä on samanlaisten tuotteiden tai suoraan kilpailevien tuotteiden tuottajiin yhteisössä, sellaisena kuin se ilmenee seuraavanlaisten tiettyjen taloudellisten tekijöiden kehityssuunnasta:
-
tuotanto,
-
tuotantokyvyn käyttöaste,
-
varastot,
-
myynti,
-
markkinaosuus,
-
hinta (toisin sanoen hintojen lasku tai tavanomaisesti tapahtuvan hintojen nousun estyminen),
-
voitto,
-
sijoitetun pääoman tuotto,
-
kassavirrat,
-
työllisyys.
2. Tutkimusta suorittaessaan komissio ottaa huomioon liitteessä I tarkoitettujen maiden erityisen talousjärjestelmän.
3. Jos esitetään väite vakavan haitan uhasta, komissio tutkii myös, onko selvästi ennalta nähtävissä, että tietty tilanne voi muuttua tosiasialliseksi haitaksi. Tällöin komissio voi ottaa huomioon myös sellaiset tekijät kuin:
a)
yhteisöön kohdistuvan viennin kasvuvauhti;
b)
alkuperä- tai viejämaan vientikapasiteetti kyseisenä ajankohtana tai lähitulevaisuudessa ja todennäköisyys tämän vientikapasiteetin synnyttämän viennin suuntautumisesta yhteisöön.
IV LUKU
VALVONTA
9 artikla
1. Jos yhteisön etu sitä vaatii, komissio voi jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan
a)
päättää yhteisön jälkikäteisvalvonnan käyttöönotosta tietyn tuonnin osalta määrittelemiensä yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan;
b)
valvoakseen tietyn tuonnin kehityssuuntauksia päättää saattaa kyseisen tuonnin yhteisön ennakkovalvonnan alaiseksi 10 artiklan mukaisesti.
2. Valvontatoimenpiteet ovat voimassa rajoitetun ajan. Jollei toisin säädetä, niiden voimassaoloaika päättyy toisen sitä puolivuotiskautta, jonka aikana toimenpiteet on toteutettu, seuraavan puolivuotiskauden lopussa.
10 artikla
1. Yhteisön ennakkovalvonnassa olevien tuotteiden vapaaseen liikkeeseen laskeminen edellyttää valvonta-asiakirjan esittämistä. Jäsenvaltioiden nimeämän toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava tämä asiakirja maksutta ja koko haetulle määrälle enintään viiden työpäivän kuluessa siitä, kun kansalliset toimivaltaiset viranomaiset ovat saaneet yhteisön tuojan tekemän hakemuksen, riippumatta tuojan sijoittautumispaikasta yhteisössä. Jollei toisin osoiteta, mainittua hakemusta pidetään kansallisen toimivaltaisen viranomaisen vastaanottamana viimeistään kolmen työpäivän kuluttua sen jättämisestä.
2. Valvonta-asiakirja on laadittava liitteessä II olevan mallin mukaiselle lomakkeelle.
Jos valvontaan asettamista koskevassa päätöksessä ei toisin säädetä, tuojan valvonta-asiakirjahakemukseen on sisällyttävä ainoastaan seuraavat tiedot:
a)
hakijan nimi ja täydellinen osoite (puhelin- ja telekopionumero sekä mahdollinen toimivaltaisten kansallisten viranomaisten antama tunnusnumero mukaan lukien) sekä hakijan alv-numero, jos hakijan on maksettava arvonlisäveroa;
b)
tarvittaessa ilmoituksen tekijän tai hakijan mahdollisen edustajan nimi ja täydellinen osoite (puhelin- ja telekopionumero mukaan lukien);
c)
tavaroiden kuvaukset, jotka sisältävät tiedot
-
tavaran kauppanimityksestä,
-
sen yhdistetyn nimikkeistön koodista, johon tavara kuuluu,
-
tavaran alkuperästä ja paikasta, mistä se tulee;
d)
ilmoitetut määrät kilogrammoina tai tarvittaessa muina asianmukaisina lisäyksikköinä (esimerkiksi pareina tai kappaleina);
e)
tavaroiden cif-arvo Euroopan yhteisön rajalla euroina;
f)
seuraava hakijan päiväämä ja allekirjoittama ilmoitus, jossa on hakijan nimen selvennys suuraakkosin:
”Minä allekirjoittanut todistan, että tässä hakemuksessa olevat tiedot ovat oikeita ja vilpittömässä mielessä annettuja ja että olen sijoittautunut yhteisön alueelle.”
3. Valvonta-asiakirja on voimassa koko yhteisössä sen antaneesta jäsenvaltiosta riippumatta.
4. Sen toteaminen, että suoritetun liiketoimen yksikköhinta ylittää alle viidellä prosentilla valvonta-asiakirjassa osoitetun määrän tai että tuonnissa esitettyjen tuotteiden arvo tai määrä ylittää kokonaisuudessaan alle viidellä prosentilla valvonta-asiakirjassa ilmoitetun arvon tai määrän, ei estä kyseisen tuotteen luovutusta vapaaseen liikkeeseen. Komissio voi kuultuaan komiteassa esitetyt lausunnot ja ottaen huomioon tuotteiden luonteen sekä kyseisten liiketoimien muut erityispiirteet vahvistaa eri prosenttiluvun, joka ei saa kuitenkaan tavallisesti ylittää kymmentä prosenttia.
5. Valvonta-asiakirjoja saa käyttää ainoastaan niin kauan kuin tuonnin vapautusmenettelyt ovat voimassa kyseisten liiketoimien osalta. Joka tapauksessa valvonta-asiakirjoja ei saa käyttää sen määräajan päätyttyä, joka on vahvistettu samanaikaisesti ja samaa menettelyä noudattaen kuin valvontaan asettaminen ja jossa otetaan huomioon tuotteiden luonne ja liiketoimien muut erityispiirteet.
6. Jos 9 artiklan nojalla tehdyssä päätöksessä niin säädetään, yhteisön valvonnan alaisten tuotteiden alkuperä on todistettava alkuperätodistuksella. Tämä kohta ei rajoita muiden tällaisen todistuksen esittämistä koskevien säännösten soveltamista.
7. Jos yhteisön ennakkovalvonnan alaiseen tuotteeseen sovelletaan alueellista suojatoimenpidettä jossain jäsenvaltiossa, tämän jäsenvaltion antama tuontilupa voi korvata valvonta-asiakirjan.
8. Valvonta-asiakirjalomakkeet ja niiden otteet laaditaan kahtena kappaleena, joista ensimmäinen, numerolla 1 merkitty ”vastaanottajan kappale”, toimitetaan hakijalle ja toisen, numerolla 2 merkityn ”toimivaltaisen viranomaisen kappaleen”, säilyttää asiakirjan myöntänyt viranomainen. Hallinnollisia tarkoituksia varten toimivaltainen viranomainen voi lisätä lomakkeeseen N:o 2 ylimääräisiä jäljennöksiä.
9. Lomakkeet painetaan valkoiselle hiokkeettomalle kirjoituspaperille, jonka paino on 55-65 grammaa neliömetriltä. Niiden koko on 210 × 297 millimetriä. Konekirjoitusriviväli on 4,24 millimetriä (tuuman kuudesosa). Lomakkeiden asettelua on tarkoin noudatettava. Varsinaisen valvonta-asiakirjan eli kappaleen N:o 1 kummallakin puolella on lisäksi oltava keltaisella painettu aaltomainen taustakuvio, joka tekee kaikki mekaanisin tai kemiallisin keinoin tehdyt väärennökset silmin havaittaviksi.
10. Jäsenvaltioiden on painettava lomakkeet. Ne voidaan myös painaa kirjapainossa, jonka sen sijoittautumisjäsenvaltio on hyväksynyt. Jälkimmäisessä tapauksessa mainittuun hyväksyntään on viitattava jokaisessa lomakkeessa. Kaikissa lomakkeissa on oltava kirjapainon nimi ja osoite tai merkki, jonka avulla kirjapaino voidaan tunnistaa.
11 artikla
Jos yhteisön etu sitä vaatii, komissio voi jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tapauksissa, joissa 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tilanne uhkaa syntyä
-
rajoittaa mahdollisesti vaadittavan valvonta-asiakirjan käyttöaikaa;
-
asettaa kyseisen asiakirjan antamiselle tiettyjä edellytyksiä ja asettaa poikkeustapauksissa sen edellytykseksi kumoamislausekkeen lisäämisen tai sitä edeltävän 3 artiklassa tarkoitetun ilmoitus- ja kuulemismenettelyn, jonka määräajat ja keston komissio määrää.
12 artikla
Jos 3 artiklassa tarkoitettujen kuulemisten päättymistä seuraavien kahdeksan työpäivän kuluessa tuotteen tuontia ei ole asetettu yhteisön ennakkovalvontaan, komissio voi 17 artiklan mukaisesti vahvistaa rajoitetun valvonnan yhdelle tai useammalle yhteisön alueelle suuntautuvalle tuonnille.
13 artikla
1. Alueellisen valvonnan alaisten tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen kyseisellä alueella edellyttää valvonta-asiakirjan esittämistä. Yhden tai useamman jäsenvaltion, jota asia koskee, nimeämän toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava tämä asiakirja maksutta ja koko haetulle määrälle enintään viiden työpäivän kuluessa siitä, kun kansallinen toimivaltainen viranomainen on saanut yhteisön tuojan tekemän hakemuksen, riippumatta tuojan sijoittautumispaikasta yhteisössä. Jollei toisin osoiteta, mainittua hakemusta pidetään kansallisen toimivaltaisen viranomaisen vastaanottamana viimeistään kolmen työpäivän kuluttua sen jättämisestä. Valvonta-asiakirjoja saa käyttää ainoastaan niin kauan kuin tuonnin vapauttamismenettelyt ovat voimassa kyseisten liiketoimien osalta.
2. Tällöin sovelletaan 10 artiklan 2 kohtaa.
14 artikla
1. Jos yhteisön valvontaa tai alueellista valvontaa sovelletaan, jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedoksi kunkin kuukauden kymmenen ensimmäisen päivän kuluessa
a)
jos kyseessä on ennakkovalvonta, cif-hinnan perusteella lasketut rahasummat sekä tavaramäärät, joiden osalta valvonta-asiakirjat on annettu edellisen jakson aikana;
b)
joka tapauksessa a alakohdassa tarkoitettua ajanjaksoa edeltäneen ajanjakson aikana toteutunut tuonti.
Jäsenvaltioiden toimittamat tiedot on eriteltävä tuotteittain ja maittain.
Samanaikaisesti ja samaa menettelyä noudattaen kuin valvontaan asettaminen voidaan antaa eri säännöksiä.
2. Kun tuotteiden luonne tai erityiset tilanteet sitä vaativat, komissio voi jonkin jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan muuttaa tietojen toimittamisen määräaikoja.
3. Komissio antaa asian tiedoksi jäsenvaltioille.
V LUKU
SUOJATOIMENPITEET
15 artikla
1. Jos tuotetta tuodaan yhteisöön niin paljon kasvaneina määrinä tai sellaisin edellytyksin, että se aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa vakavaa haittaa samanlaisten tai suoraan kilpailevien tuotteiden tuottajille yhteisössä, komissio voi jonkin jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan yhteisön etujen turvaamiseksi muuttaa kyseisen tuotteen tuontiin sovellettavaa menettelyä asettamalla sen vapaaseen liikkeeseen luovutuksen edellytykseksi komission määrittelemien yksityiskohtaisten sääntöjen ja rajoitusten mukaan myönnettävän tuontiluvan esittämisen.
2. Toteutetut toimenpiteet on toimitettava viipymättä tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille, ja niitä sovelletaan välittömästi.
3. Tässä artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä sovelletaan kaikkiin niiden voimaantulon jälkeen vapaaseen liikkeeseen luovutettuihin tuotteisiin. Ne voidaan 17 artiklan mukaisesti rajoittaa koskemaan yhtä tai useampaa yhteisön aluetta.
Nämä toimenpiteet eivät kuitenkaan estä yhteisöön kuljetettavina olevien tuotteiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen, jos näiden tuotteiden määräpaikkaa ei voida muuttaa ja jos niiden tuotteiden, joiden vapaaseen liikkeeseen luovutus edellyttää 10 ja 13 artiklan mukaisesti valvonta-asiakirjan esittämistä, mukana tosiasiallisesti toimitetaan tällainen asiakirja.
4. Jos jäsenvaltio on pyytänyt komission toimenpidettä, komissio tekee päätöksensä viimeistään viiden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
5. Kaikki komission tämän artiklan nojalla tekemät päätökset toimitetaan tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille. Jäsenvaltiot voivat saattaa ne neuvoston käsiteltäviksi kuukauden kuluessa niiden tiedoksi antamisesta.
6. Jos jäsenvaltio on saattanut komission tekemän päätöksen neuvoston käsiteltäväksi, neuvosto voi määräenemmistöllä päättää tämän päätöksen vahvistamisesta, muuttamisesta tai kumoamisesta.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on saatettu sen käsiteltäväksi, komission päätöstä pidetään kumottuna.
16 artikla
1. Neuvosto voi erityisesti 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa toteuttaa aiheelliset toimenpiteet. Se ratkaisee asian määräenemmistöllä komission ehdotuksesta.
2. Tällöin sovelletaan 15 artiklan 3 kohtaa.
17 artikla
Jos erityisesti 8 artiklassa tarkoitettujen arviointitekijöiden perusteella ilmenee, että IV luvun ja 15 artiklan mukaisten toimenpiteiden toteuttamiseksi säädetyt edellytykset täyttyvät yhdellä tai useammalla yhteisön alueella, komissio voi muita ratkaisuja tutkittuaan antaa poikkeuksellisesti luvan rajoitettujen valvonta- tai suojatoimenpiteiden soveltamiseen tähän yhteen tai useampaan alueeseen, jos komissio katsoo, että nämä tällä tasolla sovellettavat toimenpiteet ovat tarkoituksenmukaisempia kuin koko yhteisössä sovellettavat toimenpiteet.
Näiden toimenpiteiden on oltava väliaikaisia ja aiheutettava mahdollisimman vähän häiriötä sisämarkkinoiden toiminnalle.
Näistä toimenpiteistä määrätään 9 ja 15 artiklassa säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
18 artikla
1. Kun IV ja V luvun mukaisesti käyttöön otettua valvonta- tai suojatoimenpidettä sovelletaan, 3 artiklalla perustetussa komiteassa suoritetaan kuulemisia jonkin jäsenvaltion pyynnöstä tai komission aloitteesta. Näiden kuulemisten tarkoituksena on
a)
tutkia tämän toimenpiteen vaikutuksia;
b)
tarkistaa, onko välttämätöntä jatkaa toimenpiteen toteuttamista.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettujen kuulemisten jälkeen komissio katsoo, että IV ja V luvussa tarkoitettujen valvonta- tai suojatoimenpiteiden kumoaminen tai muuttaminen on tarpeen, se toimii seuraavasti:
a)
jos neuvosto ei ole tehnyt päätöstä komission toteuttamista toimenpiteistä, komissio muuttaa tai kumoaa ne viipymättä ja ilmoittaa asiasta välittömästi neuvostolle;
b)
muissa tapauksissa komissio ehdottaa neuvostolle tämän toteuttamien toimenpiteiden kumoamista tai muuttamista. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos tämä päätös koskee alueellisia valvontatoimenpiteitä, sitä sovelletaan kuudennesta päivästä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
VI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
19 artikla
1. Tämä asetus ei estä yhteisön ja kolmansien maiden välisissä sopimuksissa määrätyistä erityissäännöistä johtuvien velvoitteiden suorittamista.
2. Tämä asetus ei estä jäsenvaltioita määräämästä tai soveltamasta
a)
kieltoja, määrällisiä rajoituksia tai valvontatoimenpiteitä, jotka ovat perusteltuja julkisen moraalin, yleisen järjestyksen tai yleisen turvallisuuden kannalta, ihmisten ja eläinten terveyden ja elämän suojelemiseksi, kasvien suojelemiseksi, taiteellisten, historiallisten tai arkeologisten kansallisaarteiden suojelemiseksi tai teollisen ja kaupallisen omaisuuden suojelemiseksi;
b)
erityisiä valuuttakauppaa koskevia muodollisuuksia;
c)
perustamissopimuksen mukaisten kansainvälisten sopimusten soveltamisesta johtuvia muodollisuuksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden yhteisön säännösten soveltamista.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle toimenpiteistä tai muodollisuuksista, joita ne aikovat ottaa käyttöön tai muuttaa tämän kohdan mukaisesti. Erittäin kiireellisissä tapauksissa kyseiset kansalliset toimenpiteet tai muodollisuudet on annettava komissiolle tiedoksi heti niiden hyväksymisen jälkeen.
20 artikla
1. Tämä asetus ei estä maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevien säädösten tai niihin perustuvien yhteisön tai kansallisten hallinnollisten määräysten taikka perustamissopimuksen 308 artiklan nojalla annettujen ja maataloustuotteiden jalostuksessa saatuihin tavaroihin sovellettavien erityissäädösten soveltamista. Sitä sovelletaan niitä täydentävästi.
2. Jos tuotteet kuuluvat 1 kohdassa tarkoitettujen säädösten soveltamisalaan, 9-14 artiklaa ja 18 artiklaa ei sovelleta tuotteisiin, joiden osalta yhteisön kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan menettely edellyttää todistuksen tai muun tuontiasiakirjan esittämistä.
Edellä olevaa 15, 17 ja 18 artiklaa ei sovelleta tuotteisiin, joiden osalta mainitussa menettelyssä määrätään määrällisten rajoitusten soveltamisesta tuonnissa.
21 artikla
Kumotaan asetus (EY) N:o 519/94.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä IV olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
22 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 7 päivänä heinäkuuta 2009.