Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF
af 22. juni 2000
om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, for at omfatte sektorer og aktiviteter, der er undtaget fra dette direktiv
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 137, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
efter proceduren i artikel 251(3), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 3. april 2000, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I henhold til traktatens artikel 137 støtter og supplerer Fællesskabet medlemsstaternes indsats med henblik på at forbedre arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes sundhed og sikkerhed. Det skal i direktiver vedtaget på grundlag af denne artikel undgås at pålægge administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder.
(2) I Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden(4) er der fastsat minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden med hensyn til daglige hvileperioder, pauser, ugentlig hviletid, maksimal ugentlig arbejdstid, årlig ferie samt aspekter i forbindelse med natarbejde, skifteholdsarbejde og arbejdsrytme. Dette direktiv bør ændres af de nedenfor anførte grunde.
(3) Vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse er ikke omfattet af anvendelsesområdet for Rådets direktiv 93/104/EF.
(4) Kommissionens forslag af 20. september 1990 til Rådets direktiv 93/104/EF indeholdt ikke undtagelser for visse sektorer og aktiviteter, og i sin udtalelse af 20. februar 1991 accepterede Europa-Parlamentet heller ikke sådanne undtagelser.
(5) Arbejdstageres sikkerhed og sundhed bør beskyttes på arbejdspladsen, ikke fordi de arbejder i en særlig sektor eller udfører en særlig aktivitet, men fordi de er arbejdstagere.
(6) Der er i sektorlovgivningen for mobile arbejdstagere brug for en komplementær og parallel tilgang i bestemmelserne om transportsikkerhed og de pågældende arbejdstageres sundhed og sikkerhed.
(7) Der bør tages hensyn til den særlige karakter af aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse.
(8) Der bør også garanteres beskyttelse af sundhed og sikkerhed for mobile arbejdstagere, der er beskæftiget i de undtagne sektorer og aktiviteter.
(9) De eksisterende bestemmelser om årlig ferie og helbredskontrol for natarbejde og skifteholdsarbejde bør udvides til at omfatte mobile arbejdstagere, der er beskæftiget i de undtagne sektorer og aktiviteter.
(10) De eksisterende bestemmelser om arbejdstid og hvile bør tilpasses mobile arbejdstagere, der er beskæftiget i de undtagne sektorer og aktiviteter.
(11) Alle arbejdstagere bør have passende hvileperioder; begrebet "hvile" bør udtrykkes i tidsenheder, dvs. i dage, timer og/eller brøkdele heraf.
(12) En europæisk aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende er blevet iværksat ved et direktiv(5), som Rådet har udstedt på forslag af Kommissionen i henhold til traktatens artikel 139, stk. 2, Dette direktivs bestemmelser gælder derfor ikke for søfarende.
(13) Med hensyn til "partsfiskere", som er arbejdstagere, skal medlemsstaterne i henhold til artikel 7 i Rådets direktiv 93/104/EF fastsætte kriterierne for opnåelse og tildeling af årlig ferie, herunder retningslinjer for betaling.
(14) De særlige forskrifter, der er fastsat i andre fællesskabsinstrumenter, f.eks. vedrørende hvileperioder, arbejdstid, årlig ferie og natarbejde for visse kategorier af arbejdstagere, bør have forrang frem for bestemmelserne i direktiv 93/104/EF som ændret ved dette direktiv.
(15) Som følge af EF-Domstolens retspraksis bør bestemmelsen om hviletid om søndagen udgå.
(16) EF-Domstolen fastslog i sin dom i sag C-84/94 (Det Forenede Kongerige mod Rådet)(6), at direktiv 93/104/EF er i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten. Der er ingen grund til at antage, at denne dom ikke skulle finde anvendelse på lignende regler vedrørende en række aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden i undtagne sektorer og aktiviteter -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I direktiv 93/104/EF foretages følgende ændringer:
1) Artikel 1, stk. 3, affattes således:
"3. Dette direktiv finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF, jf. dog nærværende direktivs artikel 14 og 17.
Dette direktiv finder ikke anvendelse på søfarende som defineret i Rådets direktiv 1999/63/EF af 21. juni 1999 om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Union in the European Union (FST)(7), jf. dog artikel 2, nr. 8, i nærværende direktiv."
2) I artikel 2 tilføjes følgende definitioner:
"7) 'mobil arbejdstager': en arbejdstager, der er en del af rejsende eller flyvende personale, som er ansat af en virksomhed, der udfører passager- eller godstransport ad vej, ad luftvej eller ad indre vandveje
8) 'offshore-arbejde': arbejde, der hovedsageligt udføres på eller fra offshore-anlæg (herunder boreplatforme), og som direkte eller indirekte har forbindelse med udforskning, udvinding eller udnyttelse af mineralforekomster, herunder kulbrinter, samt dykning i forbindelse med sådanne aktiviteter, uanset om dykningen udføres fra et offshore-anlæg eller fra et fartøj
9) 'tilstrækkelig hvile': det forhold, at arbejdstagere har regelmæssige, uafbrudte hvileperioder, udtrykt i tidsenheder, der er tilstrækkeligt lange til at sikre, at de på grund af træthed eller andre uregelmæssige arbejdsrytmer ikke forårsager skader på sig selv, kolleger eller andre, og at de hverken på kort eller lang sigt skader deres helbred."
3) Følgende stykke i artikel 5 udgår:"Minimumshvileperioden i stk. 1 omfatter i princippet søndagen."
4) Artikel 14 affattes således:
"Artikel 14
Mere specifikke fællesskabsbestemmelser
Dette direktiv finder ikke anvendelse, hvis andre fællesskabsinstrumenter indeholder mere specifikke forskrifter vedrørende tilrettelæggelse af arbejdstiden for visse former for beskæftigelse eller erhvervsvirksomhed."
5) Artikel 17, stk. 2.1, affattes således:
"2.1. artikel 3, 4, 5, 8 og 16:
a) for aktiviteter, der er kendetegnet ved afstand mellem arbejdstagerens arbejdssted og bopæl, blandt andet offshore-arbejde, eller ved afstand mellem arbejdstagerens forskellige arbejdssteder
b) for vagt-, overvågnings- og døgnvagtaktiviteter, der er kendetegnet ved nødvendigheden af at beskytte goder og personer, f.eks. når der er tale om vagter, portnere eller vagtselskaber
c) for aktiviteter, der er kendetegnet ved nødvendigheden af at sikre kontinuerlige ydelser eller vedvarende produktion, f.eks. når der er tale om:
i) modtagelse, behandling og/eller pleje på hospitaler eller lignende institutioner, herunder aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse, døgninstitutioner og plejehjem samt fængsler
ii) personale beskæftiget i havne eller lufthavne
iii) presse, radio, fjernsyn, filmproduktion, postvæsen og telekommunikation, ambulancetjeneste, brandvæsen og civilbeskyttelse
iv) gas-, vand- og elektricitetsforsyning, renovationsvæsen og forbrændingsanlæg
v) industrier, hvis arbejdsproces af tekniske grunde ikke kan afbrydes
vi) forsknings- og udviklingsaktiviteter
vii) jordbrug
viii) arbejdstagere, der er beskæftiget med rutebefordring af passagerer i byer
d) i tilfælde af forudsigeligt ekstraarbejde, f.eks.:
i) inden for jordbrug
ii) inden for turisterhvervet
iii) inden for postvæsenet
e) for arbejdstagere i jernbanetransportsektoren
i) for lejlighedsvise aktiviteter
ii) for aktiviteter, som de udøver om bord på tog, eller
iii) for aktiviteter, der er forbundet med jernbanernes faste transporttider, og som skal sikre en flydende og planmæssig jernbanetrafik."
6) Følgende indsættes i slutningen af artikel 17, stk. 2:
"2.4. artikel 6 og 16, stk. 2, for læger under uddannelse:
a) artikel 6 i en overgangsperiode på fem år fra den 1. august 2004:
i) medlemsstaterne råder over et tidsrum på højst to år mere, hvis det skønnes nødvendigt, for at overvinde vanskelighederne med at overholde arbejdstidsbestemmelserne i forbindelse med deres ansvar for at tilrettelægge og yde sundheds- og lægetjenester. Mindst seks måneder før udløbet af overgangsperioden sender den pågældende medlemsstat Kommissionen en underretning herom med angivelse af grundene, således at Kommissionen efter passende høringer kan afgive en udtalelse senest 3 måneder efter modtagelsen heraf. Såfremt medlemsstaten ikke lægger Kommissionens udtalelse til grund, begrunder den sin beslutning herom. Medlemsstatens underretning og begrundelse samt Kommissionens udtalelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende og fremsendes til Europa-Parlamentet
ii) Medlemsstaterne råder over et yderligere tidsrum på højst et år, hvis det skønnes nødvendigt, for at overvinde særlige vanskeligheder i forbindelse med varetagelsen af de ovennævnte ansvarsområder. De følger den i nr. i) angivne procedure.
Inden for rammerne af overgangsperioden:
iii) sikrer medlemsstaterne, at det gennemsnitlige antal ugentlige arbejdstimer aldrig overstiger 58 timer i de første tre år af overgangsperioden, 56 timer i de følgende to år og 52 timer i en eventuel resterende periode
iv) hører arbejdsgiveren arbejdstagerrepræsentanterne i god tid med henblik på at opnå en aftale, når det er muligt, om ordningerne for overgangsperioden. Inden for begrænsningerne i nr. iii) kan en sådan aftale omfatte:
- det gennemsnitlige antal ugentlige arbejdstimer i overgangsperioden, og
- de foranstaltninger, der skal vedtages for at nedsætte det ugentlige antal arbejdstimer til gennemsnitligt 48 ved udgangen af overgangsperioden
b) artikel 16, stk. 2, forudsat at referenceperioden ikke overstiger 12 måneder i løbet af første del af overgangsperioden som omhandlet i litra a), nr. iii), og seks måneder derefter."
7) Følgende artikler indsættes:
"Artikel 17a
Mobile arbejdstagere og offshore-arbejde
1. Artikel 3, 4, 5 og 8 finder ikke anvendelse på mobile arbejdstagere.
2. Medlemsstaterne træffer imidlertid de fornødne foranstaltninger for at sikre, at mobile arbejdstagere har ret til tilstrækkelig hvile, undtagen under de omstændigheder, der er fastsat i artikel 17, stk. 2.2.
3. Medlemsstaterne kan, under overholdelse af almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og efter at have hørt de berørte arbejdsmarkedsparter samt bestræbt sig for at fremme alle relevante former for arbejdsmarkedsdialog, herunder forhandlinger mellem parterne, såfremt de ønsker det, af objektive eller tekniske grunde eller af hensyn til arbejdets tilrettelæggelse udvide den referenceperiode, der er omhandlet i artikel 16, nr. 2, til 12 måneder for arbejdstagere, der primært udfører offshore-arbejde.
4. Senest den 1. august 2005 vurderer Kommissionen efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan bestemmelserne er gennemført for arbejdstagere på offshore-anlæg ud fra et sundheds- og sikkerhedsmæssigt synspunkt, med henblik på om fornødent at foreslå passende ændringer.
Artikel 17b
Arbejdstagere, der arbejder om bord på havgående fiskerfartøjer
1. Artikel 3, 4, 5, 6 og 8 finder ikke anvendelse på arbejdstagere, der arbejder om bord på havgående fiskerfartøjer, som sejler under en medlemsstats flag.
2. Medlemsstaterne skal imidlertid træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at en arbejdstager på et havgående fiskerfartøj, som sejler under en medlemsstats flag, har ret til tilstrækkelig hvile og en maksimal ugentlig arbejdstid på 48 timer i en referenceperiode, der ikke overstiger 12 måneder.
3. Inden for de i stk. 2, 4 og 5 anførte grænser træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for, under hensyn til kravene om at beskytte disse arbejdstageres sikkerhed og sundhed, at sikre:
a) at arbejdstiden er begrænset til et maksimalt antal timer, som ikke må overskrides inden for et givet tidsrum, eller
b) et minimalt antal hviletimer, som skal gives inden for et givet tidsrum.
Det maksimale antal arbejdstimer eller det minimale antal hviletimer fastsættes ved lov eller administrative bestemmelser eller i kollektive aftaler eller i aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.
4. Grænserne for arbejds- eller hviletid fastsættes enten:
a) som et maksimalt antal arbejdstimer, som ikke må overstige
i) 14 timer i en given 24-timers periode og
ii) 72 timer i en given 7-dages periode
eller
b) som et minimalt antal hviletimer, som ikke må være under:
i) 10 timer i en given 24-timers periode og
ii) 77 timer i en given 7-dages periode.
5. Hviletimerne kan højst opdeles i to perioder, hvoraf den ene skal være på mindst seks timer, og tidsrummet mellem to på hinanden følgende hvileperioder må ikke overstige 14 timer.
6. I overensstemmelse med de almindelige principper om beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed kan medlemsstaterne af objektive eller tekniske grunde eller af hensyn til arbejdets tilrettelæggelse give adgang til at fravige grænserne i stk. 2, 4 og 5, herunder at oprette referenceperioder. Sådanne undtagelser følger så vidt muligt de givne standarder, men der kan tages hensyn til hyppigere eller længere frihedsperioder eller sikring af kompenserende frihed. Disse undtagelser kan fastsættes
i) ved love og administrative bestemmelser, forudsat at de berørte arbejdsmarkedsrepræsentanter om muligt er hørt, samt at alle relevante former for arbejdsmarkedsdialog er forsøgt fremmet, eller
ii) ved kollektive aftaler eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.
7. Skibsføreren på et havgående fiskerfartøj har ret til at kræve, at arbejdstagere om bord udfører det antal arbejdstimer, der er nødvendige for fartøjets, ombordværende personers eller lastens umiddelbare sikkerhed, eller for at komme andre fartøjer eller personer i havsnød til undsætning.
8. Medlemsstaterne kan bestemme, at arbejdstagere om bord på havgående fiskerfartøjer, som ifølge national lovgivning eller praksis ikke må drive fiskeri i en given periode af kalenderåret på mere end en måned, skal tage årlig ferie, jf. artikel 7, i den pågældende periode."
Artikel 2
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. august 2003, eller sikrer sig, at arbejdsmarkedets parter senest på denne dato ved aftale har iværksat de nødvendige bestemmelser, idet medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for til enhver tid at kunne garantere de ved dette direktiv krævede resultater. For læger under uddannelse er datoen den 1. august 2004. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen herom.
2. De i stk. 1 nævnte love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
3. Med forbehold af medlemsstaternes ret til at tilpasse de forskellige love, administrative og aftalemæssige bestemmelser på arbejdstidsområdet efter udviklingen, for så vidt dette direktivs minimumskrav overholdes, kan gennemførelsen af direktivet ikke danne grundlag for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne.
4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de allerede har udstedt, eller som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 3
Senest den 1. august 2009 vurderer Kommissionen efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan bestemmelserne fungerer for arbejdstagere om bord på havgående fiskerfartøjer, og det drøftes særligt, hvorvidt disse bestemmelser fortsat er hensigtsmæssige, særlig hvad angår sundhed og sikkerhed, med henblik på at foreslå passende ændringer, hvis det er nødvendigt.
Artikel 4
Senest den 1. august 2005 vurderer Kommissionen efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan bestemmelserne fungerer for arbejdstagere, der er beskæftiget med rutebefordring af passagerer i byer, med henblik på om nødvendigt at foreslå passende ændringer, der kan sikre en sammenhængende og hensigtsmæssig strategi i denne sektor.
Artikel 5
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 6
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 22. juni 2000.
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/34/EY,
annettu 22 päivänä kesäkuuta 2000,
tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 93/104/EY muuttamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 137 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3), ja ottavat huomioon sovittelukomitean 3 päivänä huhtikuuta 2000 hyväksymän yhteisen tekstin,
sekä katsovat seuraavaa:
(1) Perustamissopimuksen 137 artiklassa määrätään, että yhteisö tukee ja täydentää jäsenvaltioiden toimia, joilla ne pyrkivät parantamaan työympäristöä työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi. Tämän artiklan perusteella annetuissa direktiiveissä on vältettävä säätämästä sellaisia hallinnollisia, taloudellisia tai oikeudellisia rasituksia, jotka vaikeuttaisivat pienten tai keskisuurten yritysten perustamista taikka niiden kehittämistä.
(2) Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/104/EY(4) säädetään turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista työajan järjestämistä varten, vuorokautisten lepoaikojen, taukojen, viikoittaisten lepoaikojen, viikoittaisen enimmäistyöajan, vuosiloman sekä yötyötä, vuorotyötä ja työn jaksotusta koskevien seikkojen osalta. Kyseistä direktiiviä olisi muutettava jäljempänä mainituista syistä.
(3) Maantie-, lento-, meri-, rautatie-, joki- ja järviliikenne, merikalastus, muu merellä tehtävä työ ja lääkärien harjoittelu eivät kuulu neuvoston direktiivin 93/104/EY soveltamisalaan.
(4) Komissio ei jättänyt ehdotuksessaan 20 päivältä syyskuuta 1990 mitään toimialaa ja toimintaa neuvoston direktiivin 93/104/EY soveltamisalan ulkopuolelle, Euroopan parlamentti ei liioin hyväksynyt 20 päivänä helmikuuta 1991 antamassaan lausunnossa tällaisia poikkeuksia.
(5) Työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta olisi suojeltava työpaikalla sen vuoksi, että he ovat työntekijöitä, eikä sen vuoksi, että he kuuluvat johonkin erityiseen toimialaan tai suorittavat jotain erityistä toimintaa.
(6) Työntekijöihin, joiden asemapaikka vaihtelee, sovellettavan toimialakohtaisen lainsäädännön osalta liikenneturvallisuutta ja työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta koskevia säännöksiä on täydennettävä ja yhdenmukaistettava.
(7) Merellä harjoitettavan toiminnan ja lääkärien harjoittelun erityisluonne olisi otettava huomioon.
(8) Olisi varmistettava myös niillä toimialoilla ja sellaisilla aloilla, jotka eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan, työskentelevien liikkuvassa työssä olevien työntekijöiden terveys ja turvallisuus.
(9) Vuosilomaa ja yö- ja vuorotyötä varten tehtäviä terveystarkastuksia koskevat tämänhetkiset säännökset olisi laajennettava koskemaan niillä toimialoilla ja sellaisilla aloilla, jotka eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan, työskenteleviä liikkuvassa työssä olevia työntekijöitä.
(10) Voimassa olevat työaikaa ja lepoa koskevat säännökset olisi mukautettava sellaisilla aloilla, jotka eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan, työskenteleviä liikkuvassa työssä olevia työntekijöitä varten.
(11) Kaikilla työntekijöillä olisi oltava asianmukaiset lepoajat. Käsite "lepo" olisi ilmaistava aikayksikköinä, esimerkiksi päivinä, tunteina ja/tai näiden osina.
(12) Merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskeva eurooppalainen sopimus on pantu täytäntöön komission ehdotuksesta annetulla neuvoston direktiivillä(5), perustamissopimuksen 139 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tämän direktiivin säännöksiä ei näin ollen sovelleta merenkulkijoihin.
(13) Työntekijän asemassa olevien "tuottoon osallistuvien kalastajien" osalta jäsenvaltioiden on määriteltävä neuvoston direktiivin 93/104/EY 7 artiklan mukaisesti vuosilomaoikeutta ja loman myöntämistä koskevat ehdot mukaan lukien palkkajärjestelyt.
(14) Yhteisön muussa lainsäädännössä säädeltyjen erityisvaatimusten, jotka koskevat esimerkiksi tiettyjen työntekijäryhmien lepoaikoja, työaikaa, vuosilomia ja yötyötä, olisi oltava ensisijaisia neuvoston direktiivin 93/104/EY, sellaisena kuin se on tällä direktiivillä muutettuna, säännöksiin nähden.
(15) Sunnuntaityötä koskeva säännös olisi poistettava ottaen huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö.
(16) Yhteisön tuomioistuin on päättänyt asiassa C-84/94 antamassaan tuomiossa (Yhdistynyt kuningaskunta v. neuvosto)(6), että neuvoston direktiivi 93/104/EY on perustamissopimuksen 5 artiklassa määriteltyjen toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukainen. Ei ole syytä olettaa, että kyseistä tuomiota ei voida soveltaa vastaaviin säännöksiin, jotka koskevat useita työaikajärjestelyihin liittyviä näkökohtia niillä toimialoilla ja sellaisissa toiminnoissa, jotka eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Muutetaan direktiivi 93/104/EY seuraavasti:
1) Korvataan 1 artiklan 3 kohta seuraavasti:
"3. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkeen direktiivin 89/391/ETY 2 artiklassa tarkoitettuun yksityiseen ja julkiseen toimintaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin 14 ja 17 artiklan soveltamista.
Tätä direktiiviä ei sovelleta Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unionin kuljetusalojen ammattiliiton (FST) tekemästä merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskevasta sopimuksesta 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetussa direktiivissä 1999/63/EY(7) tarkoitettuihin merenkulkijoihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin 2 artiklan 8 kohdan soveltamista.".
2) Lisätään 2 artiklan loppuun kohdat seuraavasti:
"7. 'liikkuvassa työssä olevalla työntekijällä' työntekijöitä, jotka kuuluvat sellaisen yrityksen liikkuvaan henkilökuntaan, joka harjoittaa henkilö- tai tavaraliikennettä maantie-, lento- tai sisävesiliikenteessä.
8. 'offshore-työllä' pääosin offshore-laitteistoilla tai niiltä käsin (mukaan lukien porauslautat) tehtävää, mineraalivarojen, mukaan lukien hiilivedyt, etsintään, louhintaan tai hyödyntämiseen välittömästi tai välillisesti liittyvää työtä ja tällaiseen toimintaan liittyvää sukeltamista offshore-laitteistolta tai alukselta.
9. 'riittävällä levolla' sitä, että työntekijöillä on säännölliset ja riittävän pitkät ja yhtäjaksoiset lepotauot, joiden kesto ilmoitetaan aikayksikköinä ja joilla taataan, etteivät he väsymyksen tai työn epäsäännöllisen jaksotuksen vuoksi aiheuta vahinkoa itselleen tai toisille työntekijöille ja että he eivät vahingoita terveyttään lyhyellä tai pitkällä aikavälillä."
3) Poistetaan 5 artiklan seuraava alakohta:"Ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuun vähimmäislepoaikaan sisältyy periaatteessa sunnuntai.".
4) Korvataan 14 artikla seuraavasti:
" 14 artikla
Yksilöidymmät yhteisön säännökset
Tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta, jos toisissa yhteisön välineissä on yksilöidympiä vaatimuksia tiettyjen ammattien tai tietyn ammattitoiminnan työajan järjestämisestä.".
5) Korvataan 17 artiklan 2.1 kohta seuraavasti:
"2.1 edellä olevasta 3, 4, 5, 8 ja 16 artiklasta:
a) kun on kyse toiminnasta, jossa työntekijän työpaikka ja asuinpaikka ovat kaukana toisistaan, kuten offshore-työssä, taikka kun työntekijän eri työpaikat ovat kaukana toisistaan;
b) kun on kyse turvallisuus- ja valvontatoiminnasta, joka edellyttää jatkuvaa läsnäoloa omaisuuden tai henkilöiden suojelemiseksi, erityisesti kun on kyse vartijoiden ja talonmiesten tai vartiointiliikkeiden työstä;
c) kun on kyse toiminnasta, jossa tarvitaan jatkuvaa palvelua tai tuotantoa, erityisesti:
i) palvelut, jotka liittyvät sairaaloiden tai vastaavien laitosten, asuntoloiden ja vankiloiden järjestämään vastaanottoon, hoitoon ja/tai huolenpitoon, mukaan lukien lääkärien harjoittelu;
ii) satama- tai lentoasematyöntekijät;
iii) lehdistö-, radio-, televisio-, elokuvatuotanto-, posti- ja telepalvelut sekä sairaankuljetus-, palosuojelu- ja väestönsuojelupalvelut;
iv) kaasun, veden tai sähkön tuotanto-, siirto- ja jakelupalvelut sekä kotitalouksien jätteiden keruu- ja polttopalvelut;
v) teollisuuden alat, joissa työtä ei voi keskeyttää teknisistä syistä;
vi) tutkimus- ja kehittämistoiminta;
vii) maatalous;
viii) työntekijät, jotka työskentelevät säännöllisten kaupunkiliikennepalvelujen parissa;
d) silloin, kun ennakoitavissa on työruuhka, erityisesti
i) maataloudessa;
ii) matkailussa;
iii) postipalveluissa;
e) kun on kyse henkilöistä, jotka työskentelevät rautatiekuljetuksissa, ja
i) joiden toiminta on keskeytyksetöntä;
ii) jotka viettävät työaikansa junissa; tai
iii) joiden toiminta on sidoksissa kuljetusaikatauluihin ja liikenteen jatkuvuuden ja säännöllisyyden turvaamiseen;".
6) Lisätään 17 artiklan 2 kohdan loppuun teksti seuraavasti:
"2.4 edellä olevasta 6 artiklasta ja 16 artiklan 2 kohdasta lääkärien harjoittelun ollessa kyseessä:
a) 6 artiklan osalta viiden vuoden siirtymäkaudeksi 1 päivästä elokuuta 2004 alkaen.
i) Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa saada enintään kaksi vuotta lisää aikaa voidakseen ottaa huomioon työaikamääräysten noudattamista koskevat vaikeudet terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämistä ja tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden velvollisuuksien osalta. Asianomaisen jäsenvaltion on viimeistään kuusi kuukautta ennen siirtymäkauden päättymistä annettava komission tietoon perustelunsa, jotta komissio voi asianomaisia tahoja kuultuaan antaa lausunnon kolmen kuukauden kuluessa tiedon saamisesta. Jollei jäsenvaltio noudata komission lausuntoa, se perustelee päätöksensä. Jäsenvaltion antama tieto ja perustelut sekä komission lausunto julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja toimitetaan Euroopan parlamentille.
ii) Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa saada enintään yhden vuoden pituisen lisäajan voidakseen ottaa huomioon edellä mainittujen velvollisuuksien noudattamiseen liittyvät erityisvaikeudet. Niiden on noudatettava i alakohdassa vahvistettua menettelyä.
Siirtymäkauden osalta:
iii) Jäsenvaltioiden on varmistettava, että viikoittainen työaika ei missään tapauksessa ylitä 58 tunnin keskiarvoa siirtymäkauden kolmena ensimmäisenä vuonna, 56 tunnin keskiarvoa kahtena seuraavana vuonna ja 52 tunnin keskiarvoa jäljelle jäävänä aikana.
iv) Työnantajan on kuultava hyvissä ajoin työntekijöiden edustajia, jotta päästäisiin mahdollisuuksien mukaan sopimukseen siirtymäkautena sovellettavista järjestelyistä. Sopimus voi koskea iii alakohdan säännöksen rajoissa
- keskimääräistä viikoittaista työaikaa siirtymäkautena, ja
- toimenpiteitä viikoittaisen työajan lyhentämiseksi keskimäärin 48 tuntiin siirtymäkauden loppuun mennessä.
b) 16 artiklan 2 kohdan osalta edellyttäen, että viitejakso ei ole pidempi kuin 12 kuukautta a alakohdan iii alakohdassa määritellyn siirtymäkauden ensimmäisen osan aikana ja kuusi kuukautta tämän jälkeen.".
7) Lisätään artiklat seuraavasti:
" 17 a artikla
Liikkuvassa työssä olevat työntekijät ja offshore-työ
1. Mitä 3, 4, 5 ja 8 artiklassa säädetään, ei sovelleta liikkuvassa työssä oleviin työntekijöihin.
2. Jäsenvaltiot toteuttavat kuitenkin tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että tällaisilla liikkuvassa työssä olevilla työntekijöillä on oikeus riittävään lepoon, lukuun ottamatta 17 artiklan 2 kohdan 2 alakohdassa säädettyjä olosuhteita.
3. Jos työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelua koskevien yleisten periaatteiden noudattamisesta ei muuta johdu, ja edellyttäen, että asianomaisia työmarkkinaosapuolia kuullaan ja että kaikkia työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun aiheellisia muotoja pyritään kannustamaan, neuvottelu mukaan lukien, jos osapuolet näin haluavat, jäsenvaltiot voivat objektiivisista tai teknisistä tai työn järjestelyyn liittyvistä syistä pidentää 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua vertailujaksoa kahteentoista kuukauteen pääasiassa offshore-työtä tekevien työntekijöiden osalta.
4. Komissio tarkistaa viimeistään 1 päivänä elokuuta 2005 yhdessä jäsenvaltioiden ja eurooppalaisia työnantajia ja työntekijöitä kuultuaan offshore-työntekijöitä koskevien määräysten toimivuuden terveyden ja turvallisuuden näkökulmasta ja esittää tarvittaessa aiheellisia muutoksia.
17 b artikla
Merikalastusalusten työntekijät
1. Mitä 3, 4, 5, 6 ja 8 artiklassa säädetään, ei sovelleta jäsenvaltion lipun alla purjehtivien merikalastusalusten työntekijöihin.
2. Jäsenvaltioiden on kuitenkin toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikilla jäsenvaltion lipun alla purjehtivien merikalastusalusten työntekijöillä on oikeus riittävään lepoon, ja työajan rajoittamiseksi keskimäärin 48 tunnin viikoittaiseen työaikaan enintään 12 kuukauden viitejakson aikana.
3. Jäsenvaltioiden on 2, 4 ja 5 kohdassa esitetyissä rajoissa toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen näiden työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemisen huomioon ottaen, että
a) työtunnit pysyvät enimmäistyöajan rajoissa, jota ei voida ylittää tietyn ajanjakson aikana; tai
b) huolehditaan vähimmäislepoajasta tietyn ajanjakson aikana.
Enimmäistyöajasta tai vähimmäislepoajasta säädetään lailla, asetuksilla tai määrätään hallinnollisissa määräyksissä tai työehtosopimuksissa taikka työmarkkinaosapuolten välisissä sopimuksissa.
4. Työ- tai lepoaika rajataan joko seuraavasti:
a) enimmäistyöaika, joka saa olla enintään:
i) 14 tuntia 24 tunnin aikana ja
ii) 72 tuntia seitsemän päivän aikana;
tai seuraavasti:
b) vähimmäislepoaika, jonka on oltava vähintään:
i) 10 tuntia 24 tunnin aikana ja
ii) 77 tuntia seitsemän päivän aikana.
5. Lepoaika voidaan jakaa enintään kahdeksi jaksoksi, joista toisen on oltava vähintään kuusi tuntia, ja peräkkäisten lepoaikojen välillä saa kulua enintään 14 tuntia.
6. Ottaen asianmukaisesti huomioon työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelua koskevat yleiset periaatteet jäsenvaltiot voivat objektiivisista tai teknisistä tai työn järjestelyyn liittyvistä syistä sallia 2, 4 ja 5 kohdan rajoituksiin poikkeuksia, mukaan lukien viitejaksojen vahvistaminen. Tällaisissa poikkeuksissa on mahdollisuuksien mukaan noudatettava asetettuja normeja, mutta niissä voidaan ottaa huomioon tiheämmin toistuvat tai pidemmät vapaat jaksot tai korvaavan vapaan myöntäminen työntekijöille. Poikkeuksista voidaan
i) säätää laeilla tai asetuksilla tai määrätä hallinnollisissa määräyksissä edellyttäen, että asianomaisten työnantajien ja työntekijöiden edustajia kuullaan mahdollisuuksien mukaan ja että kaikkia työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun aiheellisia muotoja pyritään kannustamaan; tai
ii) määrätä työehtosopimuksissa tai työmarkkinaosapuolten välisissä sopimuksissa.
7. Merikalastusaluksen päälliköllä on oikeus pyytää miehistöä tekemään tarpeelliset työtunnit aluksen, siinä olevien henkilöiden ja rahdin välittömän turvallisuuden takaamiseksi tai merihädässä olevien muiden alusten tai henkilöiden auttamiseksi.
8. Jäsenvaltiot voivat säätää, että sellaisten merikalastusalusten työntekijät, joiden alukset eivät saa kansallisen lainsäädännön tai käytännön vuoksi toimia määrättynä, yli kuukauden mittaisena kalenterivuoden aikana, pitävät 7 artiklan mukaisesti vuosilomansa mainittuna aikana.".
2 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä elokuuta 2003 tai varmistettava viimeistään kyseisenä päivänä, että työmarkkinaosapuolet toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sopimusten avulla, ja jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, joilla ne voivat jatkuvasti taata tässä direktiivissä edellytetyt tulokset. Lääkärien harjoittelun osalta päivämäärä on 1 päivä elokuuta 2004. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta komissiolle viipymättä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
3. Tämän direktiivin täytäntöönpano ei muodosta asianmukaista perustetta työntekijöiden suojelun yleisen tason alentamiselle, tämän kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta laatia tilanteen kehityksen pohjalta erilaisia työaikaa koskevia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, siltä osin kuin tässä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan.
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina ne kansalliset säännökset, jotka ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä.
3 artikla
Komissio tarkastelee viimeistään 1 päivänä elokuuta 2009 jäsenvaltioita ja eurooppalaisia työmarkkinaosapuolia kuultuaan merikalastusalusten työntekijöitä koskevia säännöksiä ja erityisesti, ovatko säännökset edelleen asianmukaiset erityisesti terveyden ja turvallisuuden osalta ehdottaakseen tarvittaessa sopivia muutoksia.
4 artikla
Komissio tarkastelee viimeistään 1 päivänä elokuuta 2005 jäsenvaltioita ja eurooppalaisia työnantajia sekä työntekijöitä kuultuaan säännöllisten kaupunkiliikennepalvelujen parissa työskenteleviä henkilöitä koskevia säännöksiä tarkoituksenaan aiheellisten muutosten esittäminen tarvittaessa sen varmistamiseksi, että alaa lähestytään kokonaisvaltaisesti ja asianmukaisesti.
5 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
6 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 22 päivänä kesäkuuta 2000.