KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 1. juli 1998
om Forbundsrepublikken Tysklands støtte til Chemieanlagenbau Staßfurt AG
(meddelt under nummer K(1998) 2050)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(1999/339/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første punktum,
efter at have givet de berørte parter lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger i henhold til ovennævnte artikel, og
ud fra følgende betragtninger:
I
Ved skrivelse af 9. december 1996, der blev registreret hos Kommissionen den 10. december 1996, havde den tyske regering i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 93, stk. 3, anmeldt en støtteforanstaltning til Chemieanlagenbau Staßfurt AG (CAS). Denne foranstaltning blev af Kommissionen registreret som statsstøtte under N 897/96. De yderligere oplysninger, som Kommissionen havde anmodet om ved skrivelse af 15. januar 1997, blev modtaget ved skrivelse af 21. februar 1997 (registreret den 24. februar 1997).
Ifølge de foreliggende oplysninger var der allerede ydet støtte til CAS, uden at Kommissionen havde haft lejlighed til at udtale sig om den. Sagen blev derpå registreret i registret over ikke-anmeldt støtte under NN 24/97.
På grund af tvivl om, hvorvidt denne støtte var forenelig med fællesmarkedet som omstruktureringsstøtte, besluttede Kommissionen den 2. april 1997 at indlede proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2. Beslutningen og begrundelsen herfor blev meddelt Tyskland ved skrivelse af 15. april 1997, hvis indhold blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(1). Endvidere blev de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter opfordret til at fremsætte deres bemærkninger inden for en måned efter offentliggørelsen.
Ved skrivelse af 13. maj 1997, som blev registreret den 16. maj 1997, besvarede Tyskland Kommissionens skrivelse af 15. april 1997.
I tilknytning til offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende den 26. juni 1997 blev der modtaget en række bemærkninger fra tredjeparter: en skrivelse fra en brancheorganisation af 23. juli 1997 (registreret hos Kommissionen den 29. juli 1997) og en skrivelse fra en europæisk interesseorganisation af 25. juli 1997 (registreret den 29. juli 1997). Desuden blev der efter udløbet af fristen på en måned modtaget yderligere bemærkninger: fra en medlemsstats faste repræsentation dateret den 28. juli 1997 (registreret den 31. juli 1997) og en skrivelse fra en konkurrent af 29. juli 1997 (registreret den 31. juli 1997).
Kopier af disse skrivelser blev fremsendt til Tyskland den 21. august 1997 til stillingtagen. Tyskland tilkendegav sin stillingtagen ved skrivelse af 16. september 1997 (registreret samme dag).
Ved skrivelse af 17. september 1997, som blev registreret samme dag, meddelte de tyske myndigheder i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 3, at de havde foretaget ændringer af støtteforanstaltningerne til fordel for CAS efter privatiseringen den 2. juli 1997. De yderligere oplysninger, der var anmodet om ved skrivelse af 12. marts 1998, blev fremsendt ved skrivelse af 16. april 1998 (registreret samme dag). Tyskland fremsendte yderligere oplysninger ved skrivelse af 14. maj 1998 (modtaget den 18. maj 1998).
II
CAS er beliggende i Sachsen-Anhalt og opnåede i 1997 med 210 ansatte en omsætning på 20,356 mio. DEM med anlægsaktiver på 48,589 mio. DEM.
Virksomhedens historie går tilbage til 1863. I 1951 blev virksomheden omdannet til VEB Maschinen- und Apparatebau Staßfurt, hvis navn senere blev ændret til VEB Chemieanlagenbau Staßfurt. I 1990 blev virksomheden omdannet til Chemieanlagenbau Staßfurt AG. Indtil 1993 var andelene ejet af Treuhandanstalt og derefter af H. W. Urban GmbH & Co Management KG Berlin, som først tilhørte Treuhandanstalt og derefter Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben og arbejdede for begge institutioner, og som allerede havde overtaget virksomhedens ledelse i juli 1992. I april 1996 blev CAS overtaget af Beteiligungs-Management-Gesellschaft Berlin mbH (BMGB), som også skulle stå for virksomhedens privatisering. I 1996 fik West Merchant Bank af BMGB til opgave at finde private investorer. Salget skete i form af offentligt udbud. BMGB valgte det bedste og mest troværdige tilbud.
Den 2. juli 1997 blev CAS af BMGB solgt til den private investor BVT Industrie-Beteiligungsgesellschaft mbH (BVT) til en pris af 500000 DEM. I forbindelse med privatiseringen opstod der for de tyske myndigheder et tab på 28,994 mio. DEM (en likvidation havde medført et tab på 36,968 mio. DEM). Den private investor overtog visse af CAS' forpligtelser over for tredjemand. BVT indgår i BVT-koncernen, der har hjemsted i München og foretager investeringer i energi- og miljøsektoren i Tyskland(2).
CAS opererer dels inden for anlægs- og maskinindustrien, dels inden for støberisektoren. 61,7 % af produktionen afsættes i Tyskland, 10,5 % på fællesmarkedet og 27,8 % i tredjelande.
Inden for anlægs- og maskinindustrien producerer, leverer og installerer CAS anlæg til fremstilling af let soda, tung soda og potaske. De rotertromler, som CAS fremstiller, anvendes på meget forskellige måder, f.eks. inden for gødningsmiddelindustrien, genvinding af affald, stenindustrien og træindustrien.
I støberisektoren fremstiller CAS slutprodukter af støbejern til såvel eget brug som til tredjemand, bl.a. legeret og ulegeret gråt støbejern og kuglegrafitstøbejern på mellem henholdsvis 10 kg til 40 tons og 10 kg til 16 tons. Der er i den forbindelse tale om færdiggørelse af ordrer i små serier.
Jernstøberier er omfattet af bilag 1 til EKSF-traktaten. De falder ikke ind under rammebestemmelserne fra 1988 om statsstøtte til visse jern- og stålsektorer, som ikke er omfattet af EKSF-traktaten(3). Derfor kan jernstøberier behandles som enhver anden branche, der er omfattet af EF-traktaten.
III
Den oprindelige anmeldelse fra december 1996 vedrørte et støttebeløb på 44 mio. DEM til fordel for Beteiligungs-Gesellschaft Berlin GmbH (BMBG) bestående af to former for støtteforanstaltninger, dels tilførsel af likvide midler på 27,3 mio. DEM, dels garantistillelse på 16,7 mio. DEM. I forbindelse med privatiseringen i juli 1997 ændrede BMGB i en vis grad disse støtteforanstaltninger, således at det samlede beløb blev reduceret til 42,388 mio. DEM. I begge tilfælde blev støtten ydet for at sikre CAS' overlevelse og fortsatte omstrukturering og at gennemføre de i den samme omstruktureringsplan indeholdte foranstaltninger, som blev udarbejdet af virksomhedsrådgivere i slutningen af 1995 og i det væsentlige er blevet gennemført planmæssigt.
Som led i privatiseringen var der tale om følgende nye støtteforanstaltninger:
TABELPOSITION
Til disse foranstaltninger skal lægges BMGB's afkald på tilbagebetaling af det af Treuhandanstalt ydede aktionærlån på 73,156 mio. DEM og finansielle midler på 4,48 mio. DEM til fjernelse af gammel miljøforurening på virksomhedens grund. Afkaldet på aktionærlånet udgør ikke yderligere støtte, da lånene og garantistillelsen fra Treuhandanstalt var beregnet til virksomheder i særlige vanskeligheder, og man på tidspunktet for ydelsen deraf gik ud fra, at disse virksomheder ikke ville være i stand til at betale støtten tilbage. I disse tilfælde var der tale om en potentiel støtteintensitet på 100 %. Denne antagelse var gældende for CAS, hvorfor afkaldet på et i den grad risikobehæftet lån ikke kan betragtes som ny støtte. Ved indledningen af proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2, lagde Kommissionen til grund, at den støtte, som Treuhandanstalt havde ydet, var i overensstemmelse med de pågældende rammebestemmelser(4). Finansieringen af fjernelsen af gammel miljøforurening betragtes ikke som ydelse af støtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 92, stk. 1(5).
Ved procedurens indledning lagde Kommissionen til grund, at andre støtteforanstaltninger, der tidligere var ydet af Treuhandanstalt, var i overensstemmelse med de støtteregler, der fandt anvendelse på daværende tidspunkt(6). Det drejer sig i den forbindelse om beløb på 93,3 mio. DEM i 1994 og 44 mio. i 1995. Ved indledningen af proceduren udtrykte Kommissionen imidlertid tvivl med hensyn til en tilsyneladende manglende anmeldelse af et afkald på tilbagebetalingen af et aktionærlån på 20 mio. DEM. Dette spørgsmål blev umiddelbart derefter afklaret af de tyske myndigheder. Den støtte på 93,3 mio. DEM, der blev ydet i 1994, bestod i det væsentlige af lån og garantier. Heraf blev et beløb på 20 mio. DEM aldrig udnyttet af CAS, som blot havde udnyttet et beløb på 73,156 mio. DEM. Dette tal blev nævnt i den tyske regerings skrivelse af 17. september 1997, hvori enkelthederne omkring privatiseringen og aktionærlånets størrelse er anført.
Hvad angår den tvivl, som Kommissionen gav udtryk for ved procedurens indledning, med hensyn til, at CAS muligvis havde fået stillet yderligere garantier til rådighed i 1996, har Tyskland forsikret, at der aldrig er blevet stillet sådanne garantier.
Ifølge de tyske myndigheder blev der af ovennævnte støtte i relation til denne beslutning udbetalt et beløb på 5,957 mio. DEM, inden Kommissionen kunne give sin godkendelse.
IV
Efter offentliggørelsen af Kommissionens skrivelse til Tyskland om indledningen af proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, har interesserede parter fremsat deres bemærkninger. Den Europæiske Stålstøberisammenslutning var således af den opfattelse, at der i betragtning af overkapaciteten inden for jernstøberisektoren ikke bør ydes støtte til virksomheden CAS, som opererer i denne sektor. Sammenslutningen forelagde ingen sektorspecifikke data. Endvidere har en konkurrent tilkendegivet, at vedkommende havde mistet kontrakter til CAS på grund af dennes ødelæggende priser. Heller ikke her var der vedlagt specifikke oplysninger. I bemærkningerne fra en national arbejdsgiverorganisation blev bemærkningerne fra konkurrenten bekræftet i en kort skrivelse, der ikke indeholdt nærmere oplysninger. Desuden har en medlemsstats faste repræsentation anført, at CAS var væsentlig mere ineffektiv end den nævnte konkurrent og derfor ikke bør modtage støtte. I denne skrivelse blev der ganske vist fremført visse argumenter, men CAS blev fremstillet som en virksomhed, der udelukkende producerer støbegods, mens dette område i såvel relative som absolutte tal blot udgør en mindre del af virksomhedens aktiviteter.
Disse skrivelser blev fremsendt til Tyskland med opfordring til denne om at tilkendegive sin stillingtagen. I svaret af 16. september 1997 henviste Tyskland til, at den støtte, der var ydet til CAS, udgjorde det minimum, som var nødvendigt for at kunne gennemføre omstruktureringen, hvorfor CAS ikke havde overskydende likviditet til rådighed, der kunne anvendes til markedsfordrejende aktiviteter. CAS havde således ikke misbrugt midler til en konkurrencefordrejende adfærd. Desuden ville privatiseringen ikke være forbundet med en udvidelse af kapaciteten på støberiområdet. Spørgsmålet om overkapacitet undersøges i afsnit VII, hvor det konstateres, at CAS i overensstemmelse med omstruktureringsplanen fra 1995 løbende har nedskåret kapaciteten på jernstøberiområdet. I overensstemmelse med denne plan blev kapaciteten inden for anlægs- og maskinindustrien desuden også nedskåret som led i omstruktureringen.
V
Ved procedurens indledning anførte Kommissionen grundene til anvendelsen af EF-traktaten og i dette tilfælde navnlig af artikel 92, stk. l. Selv om støtteforanstaltningerne er blevet ændret, er de afgørende overvejelser fra dengang ikke ændret. Som det fremgik af Kommissionens meddelelse, kunne de pågældende støtteforanstaltninger kun betragtes som forenelige med fællesmarkedet på grundlag af undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3, litra c). Kriterierne for at kunne anvende disse undtagelsesbestemmelser fremgår af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder(7) ("rammebestemmelserne").
Anmeldelsen skal således undersøges på grundlag af rammebestemmelsernes afsnit 3.2 vedrørende omstruktureringer. Støtten skal i henhold hertil inden for et rimeligt tidsrum kunne gøre virksomheden rentabel på længere sigt. Desuden må den ikke have nogen uacceptable konkurrencefordrejende virkninger. Såfremt der er overkapacitet på det pågældende marked, forventes det principielt, at støttemodtageren foretager en nedskæring af kapaciteten. Omkostningerne og fordelene i forbindelse med omstruktureringen skal stå i et passende forhold til hinanden. Omstruktureringsplanen skal gennemføres fuldstændigt, og Kommissionen skal holdes orienteret om, hvordan gennemførelsen heraf forløber.
I beslutningen om procedurens indledning anførte Kommissionen, hvilke dele af støtten og omstruktureringsplanen der gav anledning til betænkeligheder, og hvilke dele der ikke gjorde det.
Kommissionen udtrykte i den forbindelse tvivl om, hvorvidt kriterierne i rammebestemmelserne for støtte til redning og omstrukturering opfyldes med denne støtte. Denne tvivl kan inddeles i tre grupper. For det første var det tvivlsomt, om der på tidspunktet for den oprindelige anmeldelse kunne findes en privat investor til CAS, hvorfor man måtte regne med, at der skulle ydes yderligere støtte, eller at omstruktureringsplanen ikke ville blive gennemført fuldstændigt. Desuden vanskeliggjorde dette vurderingen af de forventede omkostninger og fordele ved omstruktureringen. Den anden uvished skyldtes den daværende situation inden for jernstøberisektoren. I tilfælde af overkapacitet havde CAS permanent skullet nedskære kapaciteten i et passende omfang. Endelig gav visse uklarheder i Tysklands oplysninger anledning til en formodning om, at CAS kunne have modtaget mere støtte, end der var anmeldt.
VI
Ifølge rammebestemmelserne skal omstruktureringen medføre, at virksomhedens rentabilitet inden for et rimeligt tidsrum genoprettes på længere sigt. Ved procedurens indledning henviste Kommissionen til følgende problemer i forbindelse med anvendelsen af dette kriterium på CAS' omstrukturering: For det første forelå der ingen oplysninger om, hvilke konkrete omstruktureringsforanstaltninger der skulle træffes, og hvilke foranstaltninger der allerede var gennemført. For det andet manglede der oplysninger om virksomhedens forventede resultater efter 1998, hvorfor det kunne antages, at der også ville opstå underskud i dette år. For det tredje forelå der på daværende tidspunkt ingen interessetilkendegivelser fra private investorer, hvorfor det ikke kunne garanteres, at der var tale om engangsforanstaltninger, da det i forbindelse med privatiseringen drejer sig om et typisk tilfælde med en endelig støttet omstrukturering. Desuden var formodningen om, at der stiltiende var afskrevet lån til CAS på ca. 20 mio. DEM, ikke afkræftet.
Med hensyn til gennemførelsen af omstruktureringsplanen har Tyskland nu forelagt detaljerede oplysninger om de enkelte foranstaltninger i den plan, der blev udarbejdet i slutningen af 1995, og gennemførelsen af disse foranstaltninger, nu forelagt detaljerede oplysninger (i den oprindelige anmeldelse, som Tyskland forelagde i december 1996, blev denne plan kun skitseret meget upræcist). Til grund for denne omstruktureringsplan lå en vurdering af CAS, som virksomhedsrådgivere havde gennemført i midten af 1995 med henblik på at hverve en egnet privat investor. Heraf fremgik navnlig følgende problemer: tab af markeder i Central- og Østeuropa, for stor virksomhedsgrund, mangel på en effektiv virksomhedsledelse, uklarhed med hensyn til, hvilke aktiviteter der var mest rentable i forbindelse med leveringen af anlæg til kaliumoxid- og natriumcarbonatproducenter samt utilstrækkelig finans- og priskontrol.
På grundlag af denne vurdering indeholdt den omstruktureringsplan, der blev udarbejdet i slutningen af 1995, forskellige foranstaltninger på kort og mellemlang sigt, som blev gennemført i perioden mellem slutningen af 1995 og 1996. Heriblandt hører:
a) Indførelse af passende kalkulationsmetoder ved udvælgelsen af kontraktpartnere og overvågningen af kontraktopfyldelsen for at forhindre en gentagelse af det tilfælde, hvor en kontrakt, der blev indgået i 1995, førte til et tab på 15 mio. DEM.
b) Indførelsen af nye procedurer til omkostningsberegning og overvågning har gjort det muligt at finde frem til CAS' kernekompetencer, at koncentrere sig om disse og anvende dem i forbindelse med nye produkter. Påvisningen af CAS' mere rentable aktiviteter har gjort virksomheden i stand til at koncentrere sig om produktionen af nøglefærdige komponenter og salget af sin knowhow og ikke længere være nødt til at fremstille og installere komplette anlæg. Et eksempel herpå er fremstillingen af søjler til destillation, absorption og forkulning. Med rotertrommelteknikkens anvendelse og indførelse på markedet i miljøbeskyttelsessektoren udvides kernekompetencerne til nye markeder. På nuværende tidspunkt bestræber virksomheden sig på at finde andre anvendelsesmuligheder for sine højtydende filtre end til fremstilling af natrium-carbonat. På jernstøberiområdet udvikles med potentielle kunder nye produktlinjer som f.eks. dele til vindkraftgeneratorer, forkoksning og koksovndyser.
c) Efter salget af de dele af virksomheden, der ikke længere er nødvendige, omfatter CAS' produktionsanlæg nu en tredjedel af virksomhedens oprindelige grund. Foruden grundsalget konstruktionsafdelingen i Halle også afhændet til en privat virksomhed for 400000 DEM. Ifølge de tyske myndigheder var dette ikke forbundet med ydelse af støtte. Da virksomhedens grund er blevet mindre, er de interne transportomkostninger faldet. Fabriksanlæggenes fysiske omstrukturering resulterede også i en permanent kapacitetsnedskæring på det nedenfor beskrevne jernstøberiområde.
d) Nedlæggelse af arbejdspladser - i begyndelsen af 1990 havde CAS ca. 3000 ansatte. Indtil 1997 er dette tal planmæssigt faldet til 210 ansatte. Denne gradvise nedskæring af antallet af beskæftigede har været forbundet med omkostninger på ca. 87 mio. DEM.
Hvad angår de manglende oplysninger om udviklingen i virksomhedens forventede resultater, navnlig efter 1998, har Tyskland nu forelagt prognoser til og med år 2000.
TABELPOSITION
Ifølge driftsregnskabsprognosen vil CAS kunne regne med et driftsresultat på 1305000 DEM i år 2000. Et overskud før skat på 221000 DEM skulle kunne opnås i 1999 og på 1202000 DEM i 2000. Disse tal tyder på, at virksomheden igen vil blive rentabel.
Efter at CAS blev solgt til BVT i juli 1997, kunne Kommissionens tvivl med hensyn til anvendelsen af princippet om, at støtten skal være en engangsforanstaltning, også fjernes. Da en privat investor har overtaget virksomheden, hersker der ikke længere tvivl med hensyn til et eventuelt behov for yderligere omstruktureringsmidler i forbindelse med en fremtidig privatisering.
Kommissionens tvivl med hensyn til yderligere, ikke-anmeldt støtte er allerede blevet behandlet i afsnit III.
De anmeldte støtteforanstaltninger, der blev ændret ved privatiseringen, giver ikke anledning til yderligere betænkeligheder af følgende grunde: Omstruktureringsforanstaltningerne er i det væsentlige gennemført i overensstemmelse med planen fra 1995, udviklingen i CAS' resultater forløber i overvejende grad som forventet, som led i privatiseringen er der foruden forsøget på at komme ind på nye produktmarkeder ikke indeholdt større omstruktureringsforanstaltninger, og endelig har privatiseringen muliggjort omkostningsbesparelser, idet installationer og anlæg kan udnyttes sammen med det nye moderselskab.
På baggrund heraf er Kommissionen nået til den konklusion, at de tyske myndigheder på tilfredsstillende vis har bragt alle de betænkeligheder, der er anført i dette afsnit, ud af verden.
VII
Ifølge et andet kriterium i rammebestemmelserne må støtten ikke have konkurrencefordrejende virkninger. Navnlig i sektorer med overkapacitet kræves der som regel af den virksomhed, der modtager omstruktureringsstøtte, at kapaciteten nedskæres til beskyttelse af konkurrenterne. CAS opererer inden for anlægs- og maskinindustrien og i et mindre omfang inden for jernstøberisektoren.
Navnlig med hensyn til jernstøberiområdet anførte Kommissionen imidlertid i sin skrivelse til Tyskland af 17. april 1997 i forbindelse med indledningen af proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2, at der på tidspunktet for vurderingen var holdepunkter for, at der fandtes overkapacitet i den pågældende periode.
Ifølge Tyskland har CAS inden for sine anlægs- og maskinindustriaktiviteter i omstruktureringsfasen mellem 1995 og 1996 foretaget kapacitetsnedskæringer på 230000 maskintimer årligt i 1995 til 66000 maskintimer i 1996. Denne nedskæring var mulig som følge af, at forskellige produktionsområder blev opgivet, herunder små maskiner og rustfri stålprodukter på carbidområdet samt filteraktiviteterne. Dette blev ledsaget af en nedskæring af antallet af aktivt beskæftigede på dette område fra 175 i 1995 til 70 i 1996. Endvidere blev antallet af medarbejdere inden for den arbejdskraftintensive anlægsindustri nedskåret fra 40 i 1995 til 20 i 1996. I overensstemmelse med omstruktureringsplanen fra slutningen af 1995 blev det samlede antal beskæftigede inden for maskin- og anlægsindustrien (herunder salg, kvalitetskontrol og kontormedarbejdere) reduceret fra over 370 i 1995 til ca. 150 i 1997.
Jernstøberiaktiviteternes andel af CAS' samlede omsætning i 1997 på ca. 31,515 mio. DEM udgør med 5 mio. DEM formentlig ikke mere end 15 %. Da jernstøberiets samlede produktion ikke vil blive ændret, betyder dette relativt set et fald i dets andel af den samlede omsætning til ca. en tiendedel i perioden indtil år 2000. Af CAS' ca. 210 ansatte arbejder færre end 60 arbejdstagere på jernstøberiet.
For så vidt angår kapaciteten inden for jernstøberisektoren, som omfatter fremstillingen af produkter af legeret og ulegeret gråt støbejern og kuglegrafitstøbejern, fremgår det af de seneste foreliggende oplysninger, at der i den pågældende periode (fra slutningen af 1995 og hele 1996) samt efterfølgende ikke var tale om strukturel overkapacitet på dette område. Dette område havde i mange år været præget af overkapacitet. I årene 1989-1996 blev der i Europa lukket ca. 300 og i de nye tyske delstater alene 100 jernstøberier(8). I den nævnte periode blev der nedlagt ca. 50000 arbejdspladser inden for denne arbejdskraftintensive branche. Disse masseafskedigelser er nu standset(9). Problemerne med overkapacitet fremgår endvidere af, at faldet i produktionen fra 9,628 mio. tons i 1990 til 8,007 mio. tons i 1993 har vendt sig med en produktion på 8,873 mio. tons i 1994(10). Der var strukturel overkapacitet indtil begyndelsen af 1994, hvor bl.a. vidtgående foranstaltninger til omstrukturering af kapacitet og beskæftigelse, der var påbegyndt i de foregående år, begyndte at få de første virkninger(11).
Tyskland har nu forelagt nærmere oplysninger om den endelige kapacitetsnedskæring, som CAS gennemførte i den nævnte periode i overensstemmelse med rammebestemmelserne med henblik på at beskytte konkurrenterne mod konkurrencefordrejende virkninger. I henhold hertil foretog CAS en nedskæring af sin jernstøberikapacitet på 4500 tons/år i 1995 til 3500 tons/år i 1996. Der er af følgende grunde her tale om en definitiv kapacitetsnedskæring.
Reduktionen af afkølingsområdet er en kapacitetsnedskæring, da afkølingsprocessen er en flaskehals i virksomhedens produktionskredsløb. Efter støbningen skal støbegodset afkøles, inden det kan sælges eller videreforarbejdes. Afkølingen sker sædvanligvis i sandgrave. Hos CAS var sandgravene placeret i en stor hal for at sandet kunne holdes tørt og temperaturerne konstante. Under omstruktureringen blev denne afkølingshal opdelt i to halvdele ved hjælp af en skillevæg. I den del, som ikke længere skulle anvendes til afkøling, blev gulvet cementeret. Denne del anvendes nu til lagring af støbeformene, en vigtig del af produktionsprocessen. Produktionsarealet blev i den forbindelse reduceret fra 3900 m2 til 2300 m2.
Denne reduktion er permanent, da det ville være forbundet med betydelige bygnings- og ombygningsaktiviteter samt en afbrydelse af produktionskredsløbet, såfremt dette areal igen skulle anvendes til det tidligere formål, og samtidig ville der opstå problemer med lagring af støbeformene.
CAS er beliggende i et område, der er omfattet af EF-traktatens artikel 93, stk. 2, litra a)(12). Ifølge rammebestemmelserne kan Kommissionen i disse områder godkende en lavere kapacitetsnedskæring, end den ville kræve af virksomheder i regioner, som ikke er omfattet af EF-traktatens artikel 93, stk. 2, litra a).
På baggrund heraf er Kommissionen nået til den konklusion, at der for det første ikke blev krævet en kapacitetsnedskæring af CAS på virksomhedens jernstøberi for at forhindre konkurrencefordrejende virkninger, og at der for det andet alligevel er foretaget en permanent nedskæring af kapaciteten i overensstemmelse med omstruktureringsplanen fra 1995. Kommissionen tager til efterretning, at der også er foretaget en kapacitetsnedskæring inden for maskin- og anlægsaktiviteterne. Rammebestemmelsernes kriterier vedrørende kapaciteter og kapacitetsnedskæring er således opfyldt.
VIII
Støtten skal være begrænset til det, der er strengt nødvendigt for at gennemføre omstruktureringen, og stå i et rimeligt forhold til omstruktureringens omkostninger og fordele. Der må ikke stilles midler til rådighed for virksomheden, som kan anvendes til aggressive, konkurrencefordrejende aktiviteter på markedet. Endvidere forventes det, at investoren yder et bidrag til finansieringen af omstruktureringen.
Ved procedurens indledning stillede Kommissionen sig imidlertid af to grunde tvivlende over for, om der i daværende fase kunne foretages en hensigtsmæssig sammenligning af omkostninger og fordele. Den første grund var de manglende oplysninger om muligheden for at kunne genoprette virksomhedens rentabilitet inden for et rimeligt tidsrum(13). De manglende oplysninger er som nævnt nu forelagt.
Den anden grund var formodningen om, at der var ydet yderligere, ikke-anmeldt støtte i form af garantier. Dette forudsatte, at omstruktureringsomkostningerne enten var mere omfattende, end Tyskland havde angivet, eller at der blev ydet overskydende støttebeløb. Denne formodning blev imidlertid som nævnt modbevist(14).
Ved procedurens indledning var der ingen udsigt til en privat investor, hvorfor det blev lagt til grund, at CAS ikke alene ville kunne yde et passende bidrag. Efter CAS' overtagelse har dette forhold ændret sig.
De samlede omkostninger ved omstruktureringen af CAS udgør 158,422 mio. DEM (hvoraf et beløb på 77,636 mio. DEM allerede er frigjort i henhold til Treuhandordningen). Af de resterende 80,786 mio. DEM stiller den private investor 38,898 mio. DEM til rådighed. Dette beløb omfatter overtagelse af forpligtelser for lån på 2,076 mio. DEM, garantistillelse på 26,3 mio. DEM, tilvejebringelse af kapital på 8 mio. DEM og et beløb på 1,52 mio. DEM til fjernelse af gammel miljøforurening.
Sammen med købsprisen på 500000 DEM udgør den private investors bidrag 38,898 mio. DEM (de resterende 42,388 mio. DEM stilles til rådighed af statslige midler). Investorens samlede bidrag udgør således ca. 25 % af de samlede omstruktureringsomkostninger og fordeler sig på et bidrag til fjernelse af miljøforureningen på virksomhedens grund til et beløb af 1,52 mio. DEM, overtagelse af en forpligtelse til at tilbagebetale lån på 2,076 mio. DEM, garantistillelse på 26,3 mio. DEM og en kapitaltilførsel på 8 mio. DEM. Der er her tale om et passende bidrag fra investoren.
Kommissionen konkluderer derfor, at dette kriterium i rammebestemmelserne nu er opfyldt.
IX
Et yderligere kriterium ved anvendelsen af rammebestemmelserne for støtte til redning og omstrukturering er, at omstruktureringsplanen gennemføres fuldstændigt. Da der ved procedurens indledning ikke var udsigt til en investor, kunne Tyskland ikke udelukke muligheden af, at der ville skulle foretages ændringer af omstruktureringsplanen for at imødekomme en investor. Efter at virksomheden er blevet privatiseret, og omstruktureringsplanen fra slutningen af 1995 i det væsentlige er blevet gennemført, er dette spørgsmål nu blevet løst.
Tyskland har garanteret, at den private investor har bundet sig til omstruktureringsplanen fra 1995 og vil gennemføre de dele, der mangler at blive gennemført. Endvidere er det bekræftet, at investoren har forpligtet sig til at forelægge regelmæssige rapporter om gennemførelsen af denne plan og CAS' fremtidige udviklingsplan.
Kommissionen er derfor af den opfattelse, at også denne betingelse i rammebestemmelserne er opfyldt.
X
Ved procedurens indledning havde Kommissionen ikke udtrykt anden tvivl med hensyn til rammebestemmelsernes anvendelighed i forbindelse med rednings- og omstruktureringsstøtten til CAS. Endvidere kan det konstateres, at CAS er beliggende i et område, der er omfattet af EF-traktatens artikel 93, stk. 2, litra a). På grundlag heraf og under hensyntagen til de nye oplysninger, der er forelagt, er Kommissionen kommet til det resultat, at alle kriterier for anvendelsen af de nævnte rammebestemmelser nu er opfyldt.
Kommissionen må imidlertid konstatere, at Tyskland har udbetalt et beløb på 5,957 mio. DEM i strid med EF-traktatens artikel 93, stk. 3 -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Følgende nye støtteforanstaltninger fra Beteiligungs-Management Gesellschaft Berlin mbH til fordel for Chemieanlagenbau Staßfurt AG er forenelige med fællesmarkedet:
TABELPOSITION
Artikel 2
Tyskland er i henhold til Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder forpligtet til at forelægge årlige rapporter om omstruktureringsforanstaltningernes gennemførelse.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 1. juli 1998.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 1 päivänä heinäkuuta 1998,
Saksan liittotasavallan myöntämistä tuista Chemieanlagenbau Staßfurt AG:lle
(tiedoksiannettu numerolla K(1998) 2050)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(1999/339/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan,
on antanut osapuolille mahdollisuuden esittää huomautuksensa mainitun artiklan mukaisesti,
sekä katsoo seuraavaa:
I
Saksan hallitus ilmoitti komissiolle 10 päivänä joulukuuta 1996 komissioon saapuneeksi rekisteröidyllä kirjeellä 9 päivältä joulukuuta 1996 EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuen myöntämisestä Chemieanlagenbau Staßfurt AG:lle, jäljempänä "CAS". Komissio kirjasi tämän aikeen valtiontukena numerolla N 897/96. Komission kirjeellä 15 päivältä tammikuuta 1997 pyytämät lisätiedot toimitettiin kirjeellä 21 päivältä helmikuuta 1997 (rekisteröity 24 päivänä helmikuuta 1997).
Käytettävissä olevien tietojen mukaan tuki oli myönnetty CAS:lle jo ennen kuin komissio oli tehnyt asiasta päätöstä. Tästä johtuen asia kirjattiin ilmoittamattomien tukien rekisteriin numerolla NN 24/97.
Komissio päätti 2 päivänä huhtikuuta 1997 aloittaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, sillä se epäili, ettei rakenneuudistussuunnitelman puitteissa myönnetty tuki soveltunut yhteismarkkinoille. Ilmoitus päätöksestä ja sen perustelut toimitettiin Saksalle kirjeellä 15 päivältä huhtikuuta 1997, jonka sisältö julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(1). Lisäksi asianomaisia kehotettiin esittämään huomautuksensa kuukauden kuluessa tiedonannon julkaisemisesta.
Saksa vastasi komission kirjeeseen 15 päivältä huhtikuuta 1997 kirjeellä 13 päivältä toukokuuta 1997, joka rekisteröitiin 16 päivänä toukokuuta 1997.
Kesäkuun 26 päivänä 1997 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistun tiedonannon seurauksena komissioon saapui suuri määrä kolmansien huomautuksia: ammattijärjestön kirje 23 päivältä heinäkuuta 1997 (rekisteröity 29 päivänä heinäkuuta 1997) ja erään eurooppalaisen etujärjestön kirje 25 päivältä heinäkuuta 1997 (rekisteröity 29 päivänä heinäkuuta 1997). Kuukauden pituisen määräajan päätyttyä tuli vielä lisää huomautuksia: erään jäsenvaltion pysyvän edustuston kirje 28 päivältä heinäkuuta 1997 (rekisteröity 31 päivänä heinäkuuta 1997) ja erään kilpailijan kirje 29 päivältä heinäkuuta 1997 (rekisteröity 31 päivänä 1997).
Kirjeiden kopiot lähetettiin Saksalle 21 päivänä elokuuta 1997, jotta se voisi tehdä näihin liittyvät huomautuksensa. Huomautukset toimitettiin 16 päivänä syyskuuta 1997 (rekisteröity samana päivänä).
Saksa ilmoitti EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti kirjeellä 17 päivältä syyskuuta 1997 ja samana päivänä rekisteröidyllä, että se on 2 päivänä heinäkuuta 1997 tapahtuneen yksityistämisen jälkeen tehnyt muutoksia CAS:lle tarkoitettuun tukipakettiin. Komission 12 päivänä maaliskuuta 1998 pyytämät lisätiedot toimitettiin kirjeellä 16 päivältä huhtikuuta 1998 (rekisteröity samana päivänä). Saksa toimitti lisätietoja kirjeellä 14 päivänä toukokuuta 1998 (rekisteröity 18 päivänä toukokuuta 1998).
II
CAS:llä on kotipaikka Sachsen-Anhaltissa ja vuonna 1997 se työllisti 210 henkeä, sen liikevaihto oli 20,356 miljoonaa Saksan markkaa ja käyttöomaisuus 48,589 miljoonaa Saksan markkaa.
Yrityksen historia alkaa vuodesta 1863. Vuonna 1951 yrityksestä tuli VEB Maschinen- und Apparatebau Staßfurt, myöhemmin sen nimi muutettiin VEB Chemieanlagenbau Staßfurtiksi. Uusi muutos Chemieanlagenbau Staßfurt AG:ksi seurasi vuonna 1990. Vuoteen 1993 yrityksen osakkeet omisti Treuhandanstalt, myöhemmin H. W. Urban GmbH & Co Management KG Berlin, joka oli ensin Treuhandanstaltin, myöhemmin Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgabenin hallussa sekä molempien palveluksessa ja joka sai yrityksen hallinnoinnin tehtäväkseen jo kesäkuusta 1992 lähtien Huhtikuussa 1996 CAS:n omaisuus siirtyi Beteiligungs-Management-Gesellschaft Berlin mbH:lle, jäljempänä "BMGB", joka sai tehtäväkseen myös yrityksen yksityistämisen. Vuonna 1996 BMGB valtuutti West Merchant Bankin etsimään yksityisiä sijoittajia. Myynti toteutettiin tarjouskilpailulla. BMGB myi parhaimman ja vakuuttavimman tarjouksen tehneelle.
BMGB myi CAS:n 2 päivänä heinäkuuta 1997 yksityiselle BVT Industrie-Beteiligungsgesellschaft mbH:lle, jäljempänä "BVT", 500000 Saksan markalla. Yksityistäminen aiheutti Saksan viranomaisille 28,994 miljoonan Saksan markan tappion (lakkauttamisesta aiheutuva tappio olisi ollut 36,968 miljoonaa Saksan markkaa). Yksityinen sijoittaja sitoutui vastaamaan CAS:n velvoitteista kolmansia kohtaan. BVT on osa BVT-Gruppea, jonka kotipaikka on Münchenissä, ja se tekee sijoituksia energia- ja ympäristöalalla Saksassa(2).
CAS toimii laitteiston- ja koneenrakennuksessa sekä valimoteollisuudessa. Myynnistä 61,7 prosenttia suuntautuu Saksaan, 10,5 prosenttia muuhun yhteisöön ja 27,8 prosenttia kolmansiin maihin.
Laitteiston- ja koneenrakennuksen alalla CAS valmistaa, toimittaa ja asentaa kiinteän ja ei-kiinteän natriumhydroksidin sekä potaskan valmistuksessa tarvittavaa laitteistoa. CAS:n valmistamia pyöriviä putkirumpuja käytetään monella tavalla esimerkiksi lannoiteteollisuudessa, jätteiden kierrätyksessä, kivennäisteollisuudessa ja puuteollisuudessa.
Valimoteollisuusalalla CAS valmistaa jalostettuja valurautatuotteita sekä omaan tarpeeseen että myyntiin. Tuotevalikoimaan kuuluvat sekä seostetut että seostamattomat harmaa valurauta- ja pallografiittivalurautatuotteet, joko 10 kilon - 40 tonnin kappaleina tai 10 kilon - 16 tonnin kappaleina. Kyse on pienimääräisestä, tilaukseen perustuvasta sarjatuotannosta.
Valimoteollisuus kuuluu EHTY:n perustamissopimuksen liitteen I soveltamisalaan. Se ei kuulu vuonna 1988 tehtyjen, tiettyjä EHTY:n ulkopuolisia teräsaloja käsittelevien puitesääntöjen soveltamisalaan(3). Sen vuoksi valimoteollisuutta voidaan käsitellä kuten kaikkia muita EY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia talouden aloja.
III
Joulukuussa 1996 tehty alkuperäinen ilmoitus koski Beteiligungs-Gesellschaft Berlin GmbH:lle, jäljempänä "BMGB", myönnettävää 44 miljoonan Saksan markan suuruista tukea, joka muodostui kahdesta eri tukitoimenpiteestä: käteisvarojen maksusta 27,3 miljoonan Saksan markan edestä ja 16,7 miljoonan Saksan markan takauksista. Heinäkuussa 1997 tapahtuneen yksityistämisen puitteissa BMGB muutti tätä tukipakettia hieman niin, että se väheni 42,388 miljoonaan Saksan markkaan. Molemmissa tapauksissa tuki myönnettiin CAS:n elinkelpoisuuden ja rakennemuutoksen takaamiseksi ja yrityskonsulttien vuoden 1995 loppupuolella laatimien rakennemuutostoimenpiteiden toteuttamiseksi. Toimenpiteet toteutettiin olennaisilta osin suunnitelman mukaisesti.
Yksityistämisen puitteissa syntyi uusia tukitoimenpiteitä:
TAULUKON PAIKKA
Näihin toimenpiteisiin on laskettava mukaan BMGB:n luopuminen Treuhandanstaltin myöntämän 73,156 miljoonan Saksan markan yhtiölainan sekä ympäristövahinkojen korjaamiseksi yhtiön alueella myönnetyn 4,48 miljoonan Saksan markan takaisinperimisestä. Luopumista yhtiölainan takaisinperimisestä ei lasketa tueksi, sillä Treuhandanstaltin myöntämät lainat ja takaukset oli tarkoitettu vaikeuksissa oleville yrityksille ja myöntämisajankohtana oletettiin, etteivät yritykset pystyisi maksamaan tukia takaisin. Näissä tapauksissa mahdollinen tuki-intensiteetti arvioitiin 100 prosentin suuruiseksi. Näin oletettiin myös CAS:n tapauksessa, mistä johtuen tällaisesta riskilainasta luopumista ei voida pitää uutena tukena. EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettelyä aloittaessaan komissio oletti Treuhandanstaltin myöntämien tukien noudattavan vastaavien suuntaviivojen määräyksiä(4). Ympäristövahinkojen korjaamisen tukemista ei lueta tukitoimenpiteeksi EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaisesti(5).
Menettelyä aloittaessaan komissio oletti Treuhandanstaltin aikaisemmin myöntämien tukien olleen silloisten tukisuuntaviivojen mukaisia(6). Kyse on vuonna 1994 myönnetystä 93,3 miljoonasta Saksan markasta ja vuonna 1995 myönnetystä 44 miljoonasta Saksan markasta. Menettelyä aloittaessaan komissio epäili kuitenkin, että 20 miljoonan Saksan markan suuruisen yhtiölainan takaisinperimisestä oli luovuttu ilmoittamatta. Saksan viranomaiset selvittivät tämän kysymyksen. Vuonna 1994 myönnetty 93,3 miljoonan Saksan markan tuki muodostui pääasiassa lainoista ja takauksista. CAS, joka oli käyttänyt tuesta vain 73,156 miljoonaa Saksan markkaa, ei koskaan vaatinut loppua 20 miljoonaa Saksan markkaa. Tämä summa mainittiin Saksan hallituksen kirjeessä 17 päivältä syyskuuta 1997, jossa selvitettiin yksityiskohtaisesti yksityistämistä ja yhtiölainan määrää.
Komissio esitti menettelyä aloittaessaan epäilyksiä CAS:lle vuonna 1996 myönnetyistä uusista takauksista, mutta Saksa vakuutti, ettei takauksia koskaan ole myönnetty.
Saksan lausunnon mukaan mainittua tukea maksettiin tämän päätöksen mukaisesti 5,957 miljoonaa Saksan markkaa jo ennen kuin komissio oli ehtinyt hyväksyä sen.
IV
Sen jälkeen, kun Saksan viranomaisille lähetetty kirje EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta oli julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, saatiin huomautuksia asianomaisilta kolmansilta. Euroopan valimoteollisuusyhdistyksen (European Foundry Association) mielestä CAS:lle ei pitäisi myöntää tukia valimoteollisuudessa vallitsevan ylituotannon vuoksi. Yhdistys ei esittänyt alaa koskevia yksityiskohtaisia lukuja. Lisäksi yksi kilpailija huomautti menettäneensä tilauksia CAS:lle tämän markkinoita polkevien hintojen takia. Tässäkään tapauksessa ei yksityiskohtaisia asiakirjoja toimitettu. Kolmannessa, kansallisen yhtymän huomautuksessa kuvaus kilpailutilanteesta perusteltiin lyhyellä, ylimalkaisella kirjeellä. Lisäksi erään jäsenvaltion pysyvä edustusto huomautti CAS:n olevan huomattavasti tehottomampi kuin edellä mainittu kilpailijansa eikä sille näin ollen pitäisi myöntää tukia. Tässä kirjeessä esitettiin myös muutamia perusteluja, mutta CAS luokiteltiin ainoastaan valurautatuotteita valmistavaksi yritykseksi, vaikka tämä ala on yrityksessä sekä suhteellisesti että absoluuttisessa mielessä toissijainen.
Kirjeet toimitettiin Saksalle, jotta tämä voisi tehdä huomautuksensa. Saksa viittasi vastauksessaan 16 päivältä 1997 siihen, että CAS:lle myönnetyt tuet oli rajattu rakenneuudistukseen tarvittavaan, ehdottomasti välttämättömään vähimmäismäärään eikä CAS:llä niin ollen ollut ylimääräisiä varoja käytettävissään markkinoiden vääristämiseen. CAS ei käyttänyt varoja kilpailua vääristäviin toimiin. Yksityistäminen ei sitä paitsi aiheuttaisi kapasiteetin lisääntymistä valimoalalla. Liikakapasiteettia käsitellään VII jaksossa missä todetaan, että CAS vähensi jatkuvasti kapasiteettiaan valimoalalla vuoden 1995 rakennemuutossuunnitelman mukaisesti. Lisäksi rakenneuudistuksen puitteissa vähennettiin suunnitelman mukaisesti kapasiteettia myös laitteiston- ja koneenrakennuksen alalla.
V
Menettelyä aloittaessaan komissio esitti syyt siihen, miksi EY:n perustamissopimusta ja tässä tapauksessa erityisesti sen 92 artiklan 1 kohtaa sovelletaan. Vaikka tukipakettia oli muutettu, se ei vaikuttanut suuresti silloiseen harkintaan. Kuten komissio ilmoittaa tiedonannossaan, on nykyinen tukipaketti yhteismarkkinoille soveltuva ainoastaan EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Näiden poikkeussääntöjen käyttöä puolustavia perusteluja käsitellään vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi tarkoitettua valtion tukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa(7), jäljempänä "suuntaviivat".
Tuki-ilmoitus on näin ollen tutkittava suuntaviivojen rakenneuudistustukea käsittelevän 3.2 kohdan mukaisesti. Tuen on lisäksi pystyttävä palauttamaan edunsaajayrityksen pitkän aikavälin kannattavuus kohtuullisessa ajassa. Se ei saa johtaa kilpailun kohtuuttomaan vääristämiseen. Jos kyseisellä alalla on liikakapasiteettia, oletetaan edunsaajan joka tapauksessa vähentävän omaa kapasiteettiaan. Tuki on suhteutettava rakenneuudistuksen kustannuksiin ja hyötyyn. Rakenneuudistussuunnitelma on pantava täytäntöön kokonaisvaltaisesti ja komissiolle on ilmoitettava täytäntöönpanon edistymisestä.
Päätöksessä menettelyn aloittamisesta komissio ilmoitti, mitkä rakenneuudistussuunnitelman tukiosuudet aiheuttavat ongelmia ja mitkä osuudet ovat ongelmattomia.
Komissio epäili, ettei tuki olisi pelastus- ja rakenneuudistussuuntaviivojen periaatteiden mukainen. Nämä epäilykset voidaan jakaa kolmeen alaryhmään. Ensinnäkin oli kyseenalaista, löytyisikö CAS:lle alkuperäisen ilmoituksen tekemisen aikaan yksityistä sijoittajaa, mistä johtuen oli odotettavissa, ettei uutta tukea myönnettäisi tai rakenneuudistussuunnitelmaa pantaisi kokonaisvaltaisesti täytäntöön. Tämä vaikeutti lisäksi oletettujen kustannusten ja rakenneuudistussuunnitelmasta aiheutuvien etujen arvioimista. Toinen epävarmuuden syy oli silloinen valimoteollisuuden tilanne. Jos CAS:llä olisi ollut liikakapasiteettia, se olisi joutunut vähentämään sitä pysyvästi ja riittävästi. Kaikkiaan Saksan toimittamat tiedot jättivät kysymyksiä epäselväksi ja antoivat syyn epäilyyn, että CAS oli saanut tukia enemmän kuin oli ilmoitettu.
VI
Suuntaviivojen mukaisesti on rakenneuudistuksen johdettava yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamiseen kohtuullisessa ajassa. Menettelyä aloittaessaan komissio viittasi kahteen CAS:n rakenneuudistuksessa ilmenevään, näitä ehtoja koskevaan vaikeuteen. Ensinnäkään tietoa todellisten rakenneuudistustoimenpiteiden tarpeesta ja jo suoritetuista toimenpiteistä ei ollut. Toiseksi vuoden 1998 jälkeiset tiedot yhtiöstä puuttuivat ja siksi oli oletettavissa, että tämäkin vuosi tulisi olemaan tappiollinen. Kolmanneksi yksityiset sijoittajat eivät ilmaisseet kiinnostustaan, joten ei voitu taata, että kyseessä olisi ainutkertainen tukitoimenpide. Yksityistäminen on tyypillinen tapaus lopullisesta ja tuellisesta rakennemuutoksesta. Lisäksi epäiltiin, että CAS:lle myönnetyn 20 miljoonan Saksan markan lainan takaisinperimisestä oli hiljaisesti luovuttu.
Saksa on nyt toimittanut tietoa rakenneuudistussuunnitelman täytäntöönpanosta, yksittäisistä toimenpiteistä, jotka sisältyvät vuoden 1995 lopulla laadittuun suunnitelmaan ja täytäntöönpanon tämänhetkisestä tilanteesta (Saksan joulukuussa 1996 toimittamassa alkuperäisessä ilmoituksessa suunnitelma esiteltiin vain erittäin suurpiirteisesti). Tämä rakenneuudistussuunnitelma perustui CAS:stä tehtyyn arviointiin, jonka yrityskonsultit olivat tehneet vuonna 1995 yksityisen sijoittajan etsintää varten. Siinä viitattiin erityisesti seuraaviin ongelmiin: markkinaosuuksien menetyksiin Keski- ja Itä-Euroopassa, liian isoon toimialueeseen, tehokkaan yritysjohdon puuttumiseen, epäselvyyteen eri liiketoimintojen kannattavuudesta potaskan ja soodan valmistuslaitteistojen toimituksissa sekä huonoon kustannus- ja hintakontrolliin.
Tämän arvioinnin perusteella toteutettiin vuoden 1995 lopulla ja vuoden 1996 aikana muutamia lyhyen ja keskipitkän aikavälin tukitoimenpiteitä vuoden 1995 lopulla laaditun rakenneuudistussuunnitelman mukaisesti. Näihin kuuluvat:
a) Sopivien laskentamenetelmien käyttöönotto sopimuksen osapuolia valittaessa ja sopimuksen täytäntöönpanoa valvottaessa, jotta vuonna 1995 solmittua ja 15 miljoonan Saksan markan tappioihin johtanutta sopimusta vastaavat tapaukset voitaisiin estää tulevaisuudessa.
b) Uusien kustannusarvio- ja valvontamenettelyjen käyttöönotto on mahdollistanut CAS:n ydinosaamisen löytämisen, siihen keskittymisen ja sen hyödyntämisen uusissa tuotteissa. Löytämällä kannattavat toimensa on CAS pystynyt keskittymään kokonaisten laitteistojen rakentamisen ja asentamisen sijaan keskeisten rakennusosien tuotantoon ja taitotiedon myyntiin. Esimerkkinä tästä on tislaus-, absorptio- ja hiiltoputkien valmistus. Ympäristönsuojelualalle valmistettavien pyörivien rumpujen tekniikkaa käyttämällä ja sitä markkinoimalla ydinosaaminen laajenee uusille markkinoille. Tällä hetkellä yritys pyrkii tutkimaan soodatuotannossa käytettävän suurtehosuodattimensa muita käyttömahdollisuuksia. Rautavalimoalalla kehitetään esimerkiksi tuulimyllygeneraattoreita, koksin tuotantoa ja koksausuunisuuttimia yhteistyössä mahdollisten asiakkaiden kanssa.
c) Tarpeettomien tonttien myynnin jälkeen CAS:n toimipaikan koko on vain yksi kolmasosa alkuperäisestä. Tontin lisäksi myytiin Hallessa sijaitseva suunnitteluyksikkö 400000 Saksan markalla yksityiselle yrittäjälle. Saksan viranomaisten mukaan tukien myöntäminen ei ollut sidoksissa näihin toimiin. Toimipaikan pienentäminen laski sisäisiä kuljetuskustannuksia. Toimipaikan fyysinen rakennemuutos johti myöskin pysyvään kapasiteetin vähennykseen jäljempänä kuvatulla rautavalimoalalla.
d) Työpaikkojen vähentäminen - vuoden 1990 alussa CAS työllisti noin 3000 henkeä. Luku on pienentynyt suunnitelman mukaisesti 210 työntekijään vuoteen 1997 mennessä. Tämä vähittäinen työvoiman vähennys on maksanut noin 87 miljoonaa Saksan markkaa.
Saksa vastasi valituksiin puuttuvista, erityisesti vuoden 1998 jälkeisistä oletettua toimintatuloksen kehitystä koskevista tiedoista toimittamalla laskelmia vuoteen 2000 saakka.
TAULUKON PAIKKA
Suunnitellun talouslaskelman mukaan CAS voi olettaa saavuttavansa vuonna 2000 1305000 Saksan markan käyttökatteen. Voiton ennen veroja odotetaan vuonna 1999 olevan 221000 Saksan markkaa ja vuonna 2000 peräti 1202000 Saksan markkaa. Nämä luvut todistavat kannattavuuden paluusta.
CAS:n siirryttyä BVT:lle heinäkuussa 1997 voitiin myös kumota komission ainutkertaisuusperiaatteen soveltamista koskevat epäilykset. Yritys on siirtynyt yksityiselle yrittäjälle ja epäilys, että tulevan yksityistämisen puitteissa rakenneuudistukseen mahdollisesti tarvittaisiin lisätukea, on osoittautunut aiheettomaksi.
Komission ilmoittamatonta lisätukea koskevia epäilyksiä käsiteltiin jo jaksossa III.
llmoitetut ja yksityistämisen puitteissa muutetut tuet eivät ole ongelmallisia, koska rakenneuudistustoimet on pantu täytäntöön vuoden 1995 suunnitelman mukaisesti, CAS:n tulos kehittyy odotusten mukaisesti, yksityistämisen puitteissa ei suunnitella uusien markkina-alueiden hankkimisyritystä suurempia rakennemuutostoimenpiteitä ja lopuksi yksityistäminen mahdollisti kustannussäästöjä, sillä toimitiloja ja laitteita voidaan käyttää yhteisesti uuden emoyhtiön kanssa.
Näin ollen komissio on päätellyt, että Saksan viranomaiset ovat ratkaisseet kaikki tässä jaksossa käsitellyt ongelmat tyydyttävällä tavalla.
VII
Suuntaviivojen toisen edellytyksen mukaan tuki ei saa johtaa kilpailun kohtuuttomaan vääristymiseen. Yrityksiä, joille voidaan myöntää rakenneuudistustukea, vaaditaan vähentämään kapasiteettiaan kilpailijoiden suojaamiseksi varsinkin, jos kyse on ylikapasiteettialasta. CAS toimii sekä laitteiston-, että koneenrakennusalalla ja pienemmässä määrin rautavalimoalalla.
Erityisesti rautavalimoalan osalta, komissio ilmoitti 17 päivänä huhtikuuta 1997 päivätyllä EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta tiedottavalla kirjeellä Saksalle, että liikakapasiteetista kyseisenä ajankohtana on olemassa todisteita.
Saksan toimittamien tietojen mukaan CAS on vähentänyt kapasiteettiaan laitteiston- ja koneenrakennusalalla vuosina 1995-1996 tapahtuneen rakennemuutoksen puitteissa seuraavasti: vuonna 1995 kapasiteettia vähennettiin 230000 vuosittaiseen konetuntiin ja vuonna 1996 vuosittaiseen 66000 konetuntiin. Tämä kapasiteetin vähennys mahdollistettiin luopumalla erinäisistä tuotannonaloista, kuten karbidialan pienkoneista ja ruostumattomista terästuotteista sekä suodatintuotannosta. Tässä yhteydessä vähennettiin näillä aloilla toimivien työntekijöiden määrää 175 työntekijästä (vuonna 1995) 70 työntekijään (vuonna 1996). Työintensiivisellä laitteistonrakennusalalla vähennettiin lisäksi vakituisten työntekijöiden määrää 40 työntekijästä (vuonna 1995) 20 työntekijään (vuonna 1996). Kone- ja laitteistonrakennusalalla työtä tekevien (mukaan lukien jakelu, laadun valvonta ja toimistohenkilökunta) määrää vähennettiin rakenneuudistussuunnitelman mukaisesti yhteensä yli 370 työntekijästä (vuonna 1995) noin 150 työntekijään (vuonna 1997).
Rautavalimoalan 5 miljoonan Saksan markan liikevaihto-osuus on tuskin 15 prosenttia CAS:n vuonna 1997 saavuttamasta 31515 miljoonan Saksan markan kokonaisliikevaihdosta. Koska rautavalimon tuotanto ei muutu, tämä merkitsee suhteellista alan osuuden vähenemistä yhteen kymmenesosaan kokonaisliikevaihdosta vuoteen 2000 mennessä. CAS:n 210 työntekijästä on alle 60 rautavalimossa.
Komission käytettävissä olevien uusimpien valimorautasektorin kapasiteettia koskevien tietojen mukaan ei alalla esiintynyt rakenteellista liikakapasiteettia kyseisenä (vuoden 1995 loppu ja vuosi 1996 kokonaisuudessaan) eikä sitä välittömästi seuraavana aikana. Liikakapasiteetti on ollut ominaista tälle alalle vuosien ajan. Vuosina 1989-1996 lakkautettiin Euroopassa noin 300 rautavalimoa, joista 100 sijaitsi Saksan uusissa osavaltioissa(8). Mainittuna aikana tällä työintensiivisellä alalla lakkautettiin noin 50000 työpaikkaa. Irtisanomisaalto on nyt pysähtynyt(9). Liikakapasiteettiin liittyvät ongelmat voidaan myös nähdä tutkittaessa tuotannon laskua vuotuisesta 9628 miljoonasta tonnista vuonna 1990 vuotuiseen 8007 miljoonaan tonniin vuonna 1993 ja nousua jälleen 8873 vuotuisen tonnin tuotantoon vuonna 1994(10). Rakenteellista liikakapasiteettia oli vuoden 1994 alkuun saakka, jolloin muun muassa edellisinä vuosina aloitetut laajalti vaikuttavat kapasiteettiin ja työvoimaan liittyvät rakenneuudistustoimenpiteet tuottivat ensimmäiset tuloksensa(11).
Saksa on nyt toimittanut tietoja lopullisesta kapasiteetinvähennyksestä, jonka CAS on suorittanut kyseisen ajanjakson sisällä suuntaviivojen mukaisesti muiden kilpailijoiden suojaamiseksi ja kilpailun kohtuuttoman vääristymisen estämiseksi. Tämän mukaan CAS on vähentänyt rautavalimokapasiteettiaan vuotuisesta 4500 tonnista vuonna 1995 vuotuiseen 3500 tonniin vuonna 1996. Kysymyksessä on lopullinen kapasiteetin vähennys seuraavista syistä.
Jäähdytystoiminnan vähennys on samalla kapasiteetin vähennystä sillä jäähdytys on yrityksen tuotantoprosessin pullonkaula. Valamisen jälkeen valettujen osien on jäähdyttävä ennen kuin ne voidaan myydä tai käyttää jatkojalostukseen. Jäähdytys tapahtuu yleensä hiekkakuopissa. CAS:n hiekkakuopat olivat suuressa hallissa, jotta hiekka pysyisi kuivana ja lämpötila vakaana. Rakenneuudistuksen aikana jäähdytyshalli jaettiin väliseinällä kahteen osaan. Sen osan, jota ei enää käytetty jäähdytykseen, lattia sementoitiin. Tässä osassa säilytetään nyt tuotantoprosessissa tärkeitä valumuotteja. Tuotantoon käytetty pinta-ala väheni näin 3900 neliömetristä 2300 neliömetriin.
Tämä vähentyminen on pysyvä, sillä alueen palauttaminen vanhaan käyttötarkoitukseen edellyttäisi merkittäviä rakennus- ja muutostoimenpiteitä sekä tuotantoprosessin pysäyttämistä, ja samalla se vaikeuttaisi valumuottien säilytystä.
CAS sijaitsee EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla alueella(12). Suuntaviivojen mukaan komissio voi näillä alueilla hyväksyä pienemmän kapasiteetin vähennyksen kuin sellaisilla alueilla sijaitsevien yritysten tapauksessa, jotka eivät kuulu EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan a alakohdan soveltamisalaan.
Tämän perusteella komissio päättelee ensiksi, että CAS:ia ei vaadittu vähentämään rautavalimonsa kapasiteettia kilpailun kohtuuttoman vääristymisen estämiseksi ja toiseksi, että vuonna 1995 laaditun rakennemuutossuunnitelman mukainen pysyvä kapasiteetin vähennys silti toteutettiin. Komissio ottaa huomioon, että myös laitteiston- ja koneenrakennusalalla kapasiteettia on vähennetty. Näin ollen suuntaviivojen kapasiteettia ja liikakapasiteettia koskevat määräykset on täytetty.
VIII
Rakenneuudistuksen toteuttamiseen tarvittava tuen määrä on rajoitettava mahdollisimman vähäiseksi ja sen on oltava suhteessa rakenneuudistuksen kustannuksiin ja siitä saatavaan hyötyyn. Yrityksen käyttöön ei saa jäädä ylimääräisiä varoja, joiden avulla se voisi aggressiivisesti ja kilpailua vääristävästi vaikuttaa markkinoilla. Lisäksi yksityisen sijoittajan odotetaan osallistuvan omilla varoillaan rakenneuudistuksen rahoittamiseen.
Menettelyä aloitettaessa komissio epäili kahdesta syystä, olisiko kustannus-hyötyvertailu silloisessa vaiheessa mahdollinen. Ensimmäinen syy olivat puuttuvat, yrityksen mahdollista kannattavuuden palauttamista tietyssä ajassa koskevat tiedot(13). Kuten edellä mainitaan, on puuttuvat tiedot tähän mennessä toimitettu.
Toinen syy oli epäilys, että uusia, ilmoittamattomia tukia oli myönnetty takausten muodossa. Tässä tapauksessa rakenneuudistussuunnitelmat joko olivat laajemmat kuin Saksa oli ilmoittanut tai ylimääräisiä tukivaroja oli myönnetty. Tämä epäilys kuitenkin kumottiin, kuten edellä mainitaan(14).
Menettelyä aloitettaessa ei yksityisen sijoittajan löytäminen näyttänyt lupaavalta, ja sen vuoksi epäiltiin, ettei CAS pystyisi osallistumaan kohtuullisella tavalla kustannuksiin. Tilanne muuttui CAS:n haltuunoton jälkeen.
CAS:n rakenneuudistuksen kustannukset ovat yhteensä 158,422 miljoonaa Saksan markkaa (tästä summasta 77,636 miljoonaa Saksan markkaa on Treuhand-sääntöjen mukaisesti tukea jota ei makseta takaisin). Lopusta 80,786 miljoonasta Saksan markasta yksityinen sijoittaja on antanut 38,898 miljoonaa Saksan markkaa. Tähän määrään sisältyy 2076 miljoonan Saksan markan lainan haltuunotto, 26,3 miljoonan Saksan markan takauksen antaminen, 8 miljoonan Saksan markan pääoman sijoitus ja 1,52 miljoonan Saksan markan määrä ympäristövahinkojen korvaamiseen.
Yksityisen sijoittajan osuus 500000 Saksan markan kauppahinta mukaan lukien on 38,898 miljoonaa Saksan markkaa (loput 42,388 miljoonasta Saksan markasta saadaan valtion varoista). Yksityisen sijoittajan osuus kattaa näin ollen noin 25 prosenttia rakenneuudistukseen käytetystä kokonaissummasta ja jakautuu seuraavasti: 1,52 miljoonaa Saksan markkaa toimipaikalla olevien ympäristörasitteiden poistamiseksi, sitoutuminen 2,076 miljoonan Saksan markan lainan takaisinmaksamiseen, 26,3 miljoonan Saksan markan vastatakauksen myöntäminen ja 8 miljoonan Saksan markan pääoman myöntäminen. Näin ollen sijoittajan osallistuminen kustannuksiin on sopiva.
Näin ollen komissio katsoo, että suuntaviivojen periaatetta on noudatettu.
IX
Yksi pelastus- ja rakenneuudistustukien suuntaviivojen periaatteista on rakennemuutossuunnitelman kokonaisvaltainen täytäntöönpano. Koska menettelyä aloitettaessa ei yksityistä sijoittajaa ollut, oli Saksan varauduttava siihen, että rakenneuudistussuunnitelmaa olisi mahdollisesti myöhemmin muutettava sijoittajan toivomusten mukaisesti. Yksityistämisen ja vuonna 1995 laaditun rakenneuudistussuunnitelman olennaisten toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen tämä kysymys on ratkennut.
Saksa vakuutti, että yksityinen sijoittaja on noudattanut vuonna 1995 laadittua rakenneuudistussuunnitelmaa ja aikoo panna täytäntöön sen vielä toteuttamatta olevat toimenpiteet. Lisäksi Saksa vakuutti sijoittajan olevan velvollinen esittämään säännöllisesti kertomuksen suunnitelman toteuttamisesta ja CAS:n tulevasta kehityssuunnitelmasta.
Näin ollen komissio on sitä mieltä, että myös tätä suuntaviivojen periaatetta on noudatettu.
X
Menettelyä aloitettaessa komissiolla ei ollut muita epäilyksiä CAS:n rakennemuutostukien soveltuvuudesta pelastus- ja rakennemuutostukien suuntaviivoihin. Lisäksi on muistettava, että CAS sijaitsee EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla alueella. Nämä edellytykset ja asiaa koskevat toimitetut tiedot huomioon ottaen komissio on tehnyt päätöksen, jonka mukaan kyseisten suuntaviivojen kaikki perusteet on nyt täytetty.
Komission on kuitenkin todettava, että Saksa maksoi 5,957 miljoonaa Saksan markkaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan vastaisesti.
ON TEHNYT SEURAAVAN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Beteiligungs-Management Gesellschaft Berlin mbH:n Chemieanlagenbau Staßfurt AG:lle myöntämät seuraavat tuet ovat yhteismarkkinoille soveltuvia:
TAULUKON PAIKKA
2 artikla
Saksa on vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi tarkoitettua valtion tukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisestivelvollinen esittämään komissiolle vuosikertomukset rakenneuudistuksen edistymisestä.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.
Tehty Brysselissä 1 päivänä heinäkuuta 1998.