KOMMISSIONENS FORORDNING (EOEF) Nr. 84/93 af 19. januar 1993 om saerstoetten til producentsammenslutninger i tobakssektoren
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2075/92 af 30. juni 1992 om den faelles markedsordning for raatobak (1), saerlig artikel 12, stk. 3,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 3813/92 af 28. december 1985 om den regningsenhed og de omregningskurser, der skal anvendes i den faelles landbrugspolitik (2), saerlig artikel 6, stk. 2, og
ud fra foelgende betragtninger:
I artikel 12 i forordning (EOEF) nr. 2075/92 er det fastsat, at der ydes en saerstoette paa 10 % af praemien, naar dyrkningskontrakterne afsluttes mellem en virksomhed, der foretager den foerste forarbejdning, og en anerkendt producentsammenslutning, forudsat at de kontraktlige leverancer omfatter medlemmernes samlede produktion;
der boer fastsaettes betingelser for, hvordan producentsammenslutningerne kan anerkendes med henblik paa at opnaa saerstoette;
af hensyn til markedsstrukturen boer det fastsaettes, at en producent kun kan tilhoere én sammenslutning, undtagen i saerlige tilfaelde;
for at overholde aanden i artikel 12 i forordning (EOEF) nr. 2075/92 og undgaa konkurrenceforvridning og kontrolproblemer boer det naermere anfoeres, at en producentsammenslutning ikke maa foretage den foerste forarbejdning; en forarbejdningsvirksomhed kan dog vaere medlem af en sammenslutning i sin egenskab af tobaksproducent;
for at sikre en vis ensartethed i den administrative procedure boer der fastsaettes visse regler for ansoegning om, bevilling og inddragelse af anerkendelsen samt om kontrol med betingelserne herfor;
for at saerstoetten kan udnyttes effektivt, boer den kun omfatte bestemte formaal, bl.a. et supplerende vederlag til de producerende medlemmer af sammenslutningen;
paa grund af stoettens saerlige karakter boer der fastsaettes bestemmelser om betalingen, som adskiller sig fra bestemmelserne om betaling af praemien;
det boer fastsaettes, at praemien udtrykt i national valuta er den samme for alle de producenter, der leverer deres tobak til forarbejdningsvirksomhederne i en bestemt periode, idet der anvendes den omregningskurs, der var gaeldende i begyndelsen af det aar, som foelger efter hoesten;
paa grund af den tid, der er noedvendig for at ivaerksaette naervaerende forordning i medlemsstaterne, boer der fastsaettes saerlige bestemmelser for 1993-hoesten;
de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Raatobak -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Med henblik paa anvendelse af artikel 12 i forordning (EOEF) nr. 2075/92 anerkender medlemsstaterne producentsammenslutningerne efter anmodning fra disse, hvis sammenslutningerne opfylder de betingelser, der er fastsat i denne forordning.
2. Hvis en producentsammenslutning helt eller delvis bestaar af medlemmer, der selv er producentsammenslutninger, skal hver enkelt af disse sammenslutninger opfylde de betingelser, der er fastsat i naervaerende forordning.
3. Fra 1994-hoesten maa producentsammenslutningen ikke foretage foerste forarbejdning af tobak.
4. En tobaksproducent maa ikke tilhoere flere sammenslutninger undtagen i tilfaelde af, at producenten dyrker forskellige sorter, og producentsammenslutningerne i hans produktionsomraade ikke er anerkendt for alle de paagaeldende sortsgrupper.
Artikel 2
1. En producentsammenslutning skal opfylde foelgende krav:
a) den skal vaere oprettet paa medlemmernes initiativ
b) den skal gennem sin virksomhed bidrage til at gennemfoere maalsaetningen i Traktatens artikel 39
c) den skal vaere dannet for i faellesskab at tilpasse de producerende medlemmers produktion til markedskravene
d) den skal udarbejde og faa medlemmerne til at anvende faelles bestemmelser om produktion og markedsfoering, bl.a. med henblik paa produktkvalitet, anvendelse af dyrkningsmetoder og indkoeb af froe, goedning og andre produktionsmidler
e) den skal vaere omfattet af en vedtaegt.
Vedtaegten skal mindst indeholde bestemmelser om, at de producerende medlemmer har pligt til:
- at lade hele den del af produktionen, der er bestemt til afsaetning, markedsfoere af sammenslutningen
- at overholde de faelles bestemmelser om produktion
f) den skal for hver sortsgruppe, som sammenslutningen omfatter:
- have mindst 120 medlemmer, der i alt raader over dyrkningsattester og kvotebeviser for mindst 200 tons, eller
- raade over dyrkningsattester eller kvotebeviser for mindst 2 500 tons fordelt paa mindst 50 medlemmer.
I isolerede produktionsomraader, der ligger fjernt fra andre produktionsomraader for samme sortsgruppe, kan en sammenslutning dog anerkendes, hvis den repraesenterer mindst to tredjedele af producenterne og af de maengder, der fremgaar af de paagaeldende dyrkningsattester og kvotebeviser.
Medlemsstaterne fastsaetter, hvilke omraader der opfylder betingelserne i andet afsnit, under hensyn til oekonomi- og infrastrukturkriterier. De kan fastsaette yderligere mindstekrav om antallet af producenter og om den paagaeldende maengde
g) vedtaegten skal indeholde bestemmelser, der sikrer, at de medlemmer af sammenslutningen, som oensker at opgive deres medlemsskab, kan goere dette:
- hvis de har vaeret medlemmer af sammenslutningen i mindst et aar efter dens godkendelse, og
- hvis de senest den 31. oktober med virkning fra den foelgende hoest skriftligt underretter sammenslutningen herom.
Disse bestemmelser finder anvendelse, uden at dette i oevrigt indskraenker nationale love og administrative bestemmelser, som i bestemte tilfaelde har til formaal at beskytte sammenslutninger mod de finansielle foelger, som et medlems udtraeden kunne faa, eller at forhindre et medlems udtraeden i loebet af et regnskabsaar
h) den skal ved oprettelsen og i hele sin virksomhed udelukke enhver forskelsbehandling, der modarbejder faellesmarkedets funktion og gennemfoerelsen af Traktatens almindelige maalsaetning, herunder navnlig enhver forskelsbehandling paa grund af nationalitet eller etableringssted af:
- de producenter eller sammenslutninger, der kan blive medlemmer, eller
- disses oekonomiske partnere
i) den skal have status som juridisk person eller have tilstraekkelig retsevne til efter national lovgivning at have rettigheder og forpligtelser
j) den skal for den virksomhed, som omfattes af anerkendelsen, foere et regnskab, der skal goere det muligt for myndighederne at foretage en samlet kontrol af, hvordan sammenslutningen anvender saerstoetten
k) den maa ikke indtage en dominerende stilling i Faellesskabet, medmindre det er noedvendigt for at opfylde maalsaetningen i Traktatens artikel 39
l) vedtaegten skal desuden indeholde bestemmelser om, at medlemsstaterne har pligt til at overholde betingelserne i litra d) og e) senest fra den dato:
- hvor anerkendelsen faar virkning, eller
- hvor de indtraeder, hvis indtraeden sker efter anerkendelsen.
2. Markedsfoering af sammenslutningens produktion i henhold til stk. 1, litra e), omfatter mindst foelgende:
- sammenslutningens indgaaelse i eget navn og for egen regning af dyrkningskontrakter, der omfatter medlemsstaternes samlede produktion
- tilfoersel af medlemmernes samlede produktion, der er forberedt efter faelles normer med henblik paa levering til forarbejdningsvirksomhederne.
Artikel 3
1. Den medlemsstat, paa hvis omraade producentsammenslutningen har sit vedtaegtsmaessige hjemsted, har kompetence til at anerkende producentsammenslutninger.
2. Den paagaeldende medlemsstat:
- udarbejder inden to maaneder efter indgivelsen af anmodningen et forslag til anerkendelse eller afslaar anmodningen
- indsender forslaget til anerkendelse til Kommissionen, som inden to maaneder godkender eller afslaar forslaget. Kommissionen kan behaefte godkendelsen med betingelser for producentsammenslutningens drift.
3. Medlemsstaten fastsaetter den dato, fra hvilken anerkendelsen faar virkning. Anerkendelsen kan ikke faa virkning, foer sammenslutningens drift faktisk begynder.
Artikel 4
1. Medlemsstaten inddrager anerkendelsen af producentsammenslutningen:
a) hvis saerstoetten anvendes til andre end de i artikel 7 fastsatte formaal
b) hvis de i denne forordning fastsatte betingelser for anerkendelsen ikke laengere er opfyldt
c) hvis anerkendelsen beror paa urigtige oplysninger
d) hvis sammenslutningen uretmaessigt har opnaaet anerkendelsen
e) hvis Kommissionen konstaterer, at Traktatens artikel 85, stk. 1, finder anvendelse paa aftaler, vedtagelser eller former for samordnet praksis.
2. Medlemsstaten inddrager anerkendelsen med virkning fra den dato, hvor betingelserne for anerkendelse ikke er til stede.
Den stoette, der er udbetalt efter den i foerste afsnit anfoerte dato, tilbagebetales med et rentetillaeg, som beregnes fra udbetalingsdatoen til tilbagebetalingsdatoen. Der anvendes den samme rentesats, som anvendes i henhold til nationale bestemmelser om lignende tilbagebetalinger.
3. Hvis anerkendelsen inddrages paa grund af grove overtraedelser, f.eks. svig, tilbagebetales stoetten med et tillaeg paa 30 %.
I saa fald kan anerkendelsen tidligst faa virkning igen 12 maaneder efter inddragelsen.
Artikel 5
1. Medlemsstaten kontrollerer regelmaessigt sammenslutningen for at efterproeve, om betingelserne for anerkendelsen fortsat opfyldes, og om anvendelsen af saerstoetten er i overensstemmelse med artikel 7.
2. Hver anerkendt sammenslutning fremlaegger hvert aar inden den 15. november de ajourfoerte oplysninger om anerkendelsen og meddeler medlemsstaten eventuelle aendringer i forhold til den tidligere periode.
Artikel 6
Hvis en medlemsstat afslaar anerkendelse af en sammenslutning eller inddrager en sammenslutnings anerkendelse, meddeler den Kommissionen dette inden to maaneder efter meddelelsen til sammenslutningen om afgoerelsen, idet den anfoerer grunden til et afslag paa en ansoegning eller til inddragelse af en anerkendelse.
Artikel 7
1. Sammenslutningerne kan kun anvende saerstoetten til foelgende:
- supplerende vederlag til sammenslutningens medlemmer gradueret i forhold til den leverede kvalitet med undtagelse af den laveste kvalitetskategori, som sammenslutningen opererer med
- beskaeftigelse af teknisk personale, som hjaelper producenterne med kvalitetsforbedring af produktionen
- tilbud til sammenslutningens medlemmer om certificerede froe og stiklinger samt andre produktionsmidler, der kan bidrage til forbedring af produktets kvalitet
- opbygning af infrastrukturer, bl.a. tobakssorteringsanlaeg, der tillader en bedre udnyttelse af de produkter, som medlemmerne tilfoerer.
2. De i stk. 1, foerste led, omhandlede udgifter skal svare til mindst 75 %, men hoejst 90 % af den samlede saerstoette. Sammenslutningen maa ikke foretage noget fradrag i saerstoetten lige meget i hvilken anledning.
Artikel 8
1. Saerstoetten betales paa én gang efter anmodning til producentsammenslutningen af den medlemsstat, hvor sammenslutningen er etableret, paa grundlag af foelgende:
- bevis for, at sammenslutningen har modtaget et beloeb, der svarer til den praemie, som forarbejdningsvirksomheden har udbetalt for den paagaeldende maengde
- bevis for, at forarbejdningsvirksomheden har faaet refunderet det i foerste led omhandlede beloeb i henhold til artikel 12 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3478/92 (3), eller at sikkerheden for beloebet er blevet frigivet i henhold til artikel 15, stk. 3, i samme forordning, og
- supplerende dokumenter og bilag, som medlemsstaten finder noedvendige.
2. Hvis saerstoetten betales af en anden medlemsstat end den, hvor forarbejdning finder sted, sender denne medlemsstat efter anmodning de i stk. 1 omhandlede beviser, dokumenter og bilag, som den raader over, til den medlemsstat, der foretager stoetteudbetalingen.
3. Den landbrugsomregningskurs, der skal anvendes ved omregning af stoetten til national valuta, er den, der gaelder den 1. januar efter hoestaaret.
Artikel 9
For 1993-hoesten kan medlemsstaterne endvidere udbetale saerstoette til producentsammenslutninger, der
- ikke bestaar af det minimale antal medlemmer, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, litra f)
- hvis vedtaegt ikke omfatter den i artikel 2, stk. 1, litra g), omhandlede klausul
hvis de paagaeldende sammenslutninger er blevet anerkendt af medlemsstaten inden den 1. juli 1992 og producerede tobak i 1992 i forbindelse med de aktiviteter, anerkendelsen omfatter.
Artikel 10
Denne forordning traeder i kraft paa syvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Den anvendes fra 1993-hoesten.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 19. januar 1993.
KOMISSION ASETUS (ETY) N:o 84/93,
annettu 19 päivänä tammikuuta 1993,
raakatupakka-alan tuottajaryhmittymille myönnettävästä erityistuesta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92(1) ja erityisesti sen 12 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon yhteisessä maatalouspolitiikassa sovellettavista laskentayksiköstä ja muuntokursseista 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3813/92(2) ja erityisesti sen 6 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo, että
asetuksen (ETY) N:o 2075/92 12 artiklassa säädetään kymmentä prosenttia palkkion määrästä vastaavan erityistuen myöntämisestä silloin, kun viljelysopimukset tehdään ensiasteen jalostusyrityksen ja hyväksytyn tuottajaryhmittymän kesken ja kun sopimusten mukaiset toimitukset kattavat jäsenten koko tuotannon,
olisi määriteltävä tuottajaryhmittymien hyväksymisen edellytykset, jotta nämä voisivat päästä osallisiksi kyseisestä erityistuesta,
markkinoiden rakenteen noudattamiseksi olisi täsmennettävä, että tuottaja voi joitakin erityistapauksia lukuun ottamatta kuulua ainoastaan yhteen ryhmittymään,
asetuksen (ETY) N:o 2075/92 12 artiklan mukaisesti toimimiseksi ja erityisesti kilpailun vääristymien sekä valvontaongelmien välttämiseksi olisi täsmennettävä, että tuottajaryhmittymä ei saa harjoittaa ensiasteen jalostustoimintaa; jalostaja voi kuitenkin olla jäsenenä ryhmittymässä tupakantuottajan ominaisuudessa,
hallinnollisen menettelyn tietyn yhdenmukaisuuden varmistamiseksi olisi annettava tietyt hyväksynnän hakemista, myöntämistä ja peruuttamista sekä sen edellytysten valvontaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt,
erityistuen tehokkaan käytön varmistamiseksi sen myöntäminen olisi rajattava tiettyihin tarkoituksiin ja erityisesti ylimääräisen palkkion antamiseen ryhmittymän jäseninä oleville tuottajille,
tämän tuen erityisluonteen huomioon ottaen sen maksumenettely olisi määriteltävä erilaiseksi kuin palkkion,
olisi säädettävä, että kansallisessa valuutassa ilmaistuna palkkion on oltava sama kaikille tietyn ajanjakson aikana tupakkansa jalostajille toimittaville tuottajille ja että käytettävä muuntokurssi on se, jota sovelletaan satoa seuraavan vuoden alussa,
tämän asetuksen säännösten täytäntöönpanoon jäsenvaltioissa tarvittavien määräaikojen vuoksi on suotavaa säätää yksityiskohtaisista erityissäännöistä satovuodelle 1993, ja
tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat tupakan hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1 Asetuksen (ETY) N:o 2075/92 12 artiklan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on hyväksyttävä tuottajaryhmittymät näiden hakemuksesta, jos nämä ryhmittymät täyttävät tässä asetuksessa säädetyt edellytykset.
2 Kun tuottajaryhmittymä koostuu osittain tai kokonaan jäsenistä, jotka itsessään ovat tuottajaryhmittymiä, jokaisen näistä ryhmittymistä on noudatettava tässä asetuksessa säädettyjä edellytyksiä.
3 Vuoden 1994 sadosta alkaen tuottajaryhmittymä ei saa harjoittaa tupakan ensiasteen jalostustoimintaa.
4 Tupakantuottaja ei saa kuulua useampaan ryhmittymään, ellei ole kyse useita lajikkeita viljelevästä tuottajasta, jonka tuotantoalueella olevia ryhmittymiä ei ole hyväksytty kaikkia kyseisiä lajikeryhmiä edustaviksi.
2 artikla
1 Tuottajaryhmittymän on täytettävä seuraavat edellytykset:
a) sen on oltava perustettu jäsentensä aloitteesta;
b) sen on edistettävä toiminnallaan perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden toteutumista;
c) sen on oltava perustettu tarkoituksella yhdessä mukauttaa jäseninä olevien tuottajien tuotantoa markkinoiden vaatimuksiin;
d) sen on vahvistettava yhteisiä tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevia sääntöjä ja varmistettava, että sen jäsenet soveltavat niitä erityisesti tuotteiden laadun ja viljelymenetelmien käytön osalta, sekä ostettava siemeniä, lannoitteita ja muita tuotantovälineitä;
e) sillä on oltava ryhmittymän toimintaa koskevat perussäännöt; perussääntöjen on velvoitettava jäseninä olevia tuottajia vähintään:
- saattamaan koko kaupan pidettäväksi tarkoitetun tuotantonsa markkinoille ryhmittymän välityksellä,
- noudattamaan yhteisiä tuotantoa koskevia sääntöjä;
f) sillä on oltava jokaisen toimialaansa kuuluvan lajikeryhmän osalta:
- joko vähintään 120 jäsentä, joiden viljelytodistukset tai kiintiötodistukset kattavat yhteensä 200 tonnin vähimmäismäärän,
- tai viljelytodistuksia tai kiintiötodistuksia vähintään 2 500 tonnin määrälle sekä vähintään 50 jäsentä.
Tuotantoalueilla, jotka ovat erotettuina ja erillään muista saman lajikeryhmän tuotantoalueista, ryhmittymä voidaan kuitenkin hyväksyä silloin, kun sillä on jäseninään vähintään kaksi kolmannesta tuottajista sekä kyseisiin viljelytodistuksiin tai kiintiötodistuksiin merkityistä tuotantomääristä.
Jäsenvaltioiden on määritettävä toisessa alakohdassa tarkoitettuja edellytyksiä vastaavat alueet taloudelliset ja infrastruktuuriin liittyvät arviointiperusteet huomioon ottaen. Ne voivat säätää tuottajien lukumäärää ja kyseistä tuotantoa koskevista täydentävistä vähimmäisedellytyksistä;
g) sen perussäännöissä on oltava määräyksiä, joilla varmistetaan, että jäsenet, jotka haluavat luopua jäsenyydestään, voivat sen tehdä:
- oltuaan mukana ryhmittymässä vähintään vuoden sen hyväksymisen jälkeen
ja
- ilmoitettuaan asiasta kirjallisesti ryhmittymälle viimeistään lokakuun 31 päivänä, jolloin ero tulee voimaan seuraavasta sadosta lähtien.
Näitä säännöksiä on sovellettava rajoittamatta sellaisten kansallisissa laeissa ja asetuksissa olevien säännösten soveltamista, joiden tarkoituksena on suojella ryhmittymää tai sen velkojia jäsenen kesken varainhoitovuoden eroamisesta tai eroamisen estämisestä mahdollisesti aiheutuvilta rahoituksellisilta seuraamuksilta;
h) sen on sekä säännöissään että kaikessa toiminnassaan pyrittävä estämään kaikenlaista syrjintää, joka on vastoin yhteisten markkinoiden toiminnan ja perustamissopimuksen yleisiä tavoitteita, sekä erityisesti kaikenlaista kansallisuuteen tai sijoittautumispaikkaan perustuvaa syrjintää, joka kohdistuu:
- tuottajiin tai ryhmittymiin, joista voisi tulla sen jäseniä
tai
- sen taloudellisiin yhteistyökumppaneihin.
i) sillä on oltava oikeushenkilöllisyys tai riittävä oikeustoimikelpoisuus voidakseen kansallisen lainsäädännön mukaan käyttää oikeuksiaan ja vastata velvoitteistaan;
j) sillä on oltava hyväksynnän kohteena olevien toimintojensa osalta kirjanpito, jonka perusteella toimivaltaisen viranomaisen on mahdollista täydellisesti tarkastaa, mihin tarkoitukseen ryhmittymä on käyttänyt erityistuen;
k) sillä ei saa olla hallitsevaa asemaa yhteisössä, ellei tämä ole tarpeen perustamissopimuksen 39 artiklassa tarkoitettuihin tavoitteisiin pyrkimiseksi;
l) sen on sisällytettävä perussääntöihinsä jäseniään koskeva velvoite noudattaa d ja e alakohdassa säädettyjä edellytyksiä viimeistään siitä päivästä alkaen:
- kun hyväksyntä tulee voimaan
tai
- kun nämä liittyvät jäseniksi, jolloin liittymisen on tapahduttava hyväksynnän jälkeen.
2 Edellä 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettu ryhmittymän tuotannon markkinoille saattaminen käsittää vähintään seuraavat toimenpiteet:
- ryhmittymän on tehtävä omissa nimissään ja omaan lukuunsa viljelysopimukset ryhmittymän jäsenten koko tuotannon osalta,
- jäsenten on toimitettava ryhmittymälle koko tuotantonsa yhteisten normien mukaisesti valmisteltuna sen jalostajille toimittamista varten.
3 artikla
1 Sen jäsenvaltion toimivaltaan, jonka alueella tuottajaryhmittymällä on sääntömääräinen toimipaikkansa, kuuluu hyväksyä tuottajaryhmittymiä.
2 Kyseisen jäsenvaltion on:
- laadittava hyväksynnän myöntämistä koskeva luonnos kahden kuukauden määräajassa hakemuksen jättämisestä tai hylättävä hakemus,
- toimitettava hyväksymisluonnokset komissiolle, joka hyväksyy tai hylkää luonnoksen seuraavien kahden kuukauden kuluessa. Komissio voi asettaa hyväksymiselleen tuottajaryhmittymän toimintaa koskevia edellytyksiä.
3 Jäsenvaltion on vahvistettava hyväksynnän voimaantulopäivä. Se ei saa olla ryhmittymän tosiasiallisen toiminnan alkamispäivää aiempi.
4 artikla
1 Jäsenvaltion on peruutettava tuottajaryhmittymälle annettu hyväksyntä seuraavin edellytyksin:
a) jos erityistukea käytetään muihin kuin 7 artiklassa säädettyihin tarkoituksiin;
b) jos hyväksymisen edellytykset eivät enää täyty;
c) jos hyväksyminen on perustunut virheellisiin tietoihin;
d) jos ryhmittymä on saanut hyväksyntänsä vilpillisesti;
e) jos komissio toteaa, että perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa sovelletaan sopimuksiin, päätöksiin ja neuvoteltuihin käytäntöihin.
2 Jäsenvaltion toteuttama hyväksynnän peruutus tulee voimaan päivästä, jona hyväksymisen edellytykset eivät enää täyty.
Kyseisen päivän jälkeen maksetut tuet on perittävä takaisin korotettuina tukien maksupäivästä niiden takaisin saamiseen asti juoksevalla korolla. Sovellettava korkoprosentti on sama, joka on kansallisen lainsäädännön mukaan voimassa vastaavanlaisten takaisinperimisten osalta.
3 Jos hyväksyntä on peruutettu vakavien väärinkäytösten vuoksi, takaisin perittävää tukien määrää korotetaan 30 prosentilla.
Tässä tapauksessa hyväksynnän saa palauttaa vasta kahdentoista kuukauden kuluttua sen peruuttamispäivästä.
5 artikla
1 Jäsenvaltion on suoritettava säännöllisiä ryhmittyvää koskevia tarkastuksia varmistaakseen, että hyväksymisen edellytykset edelleen täyttyvät ja että erityistukea käytetään 7 artiklan säännösten mukaisesti.
2 Jokaisen hyväksytyn ryhmittymän on vuosittain ennen marraskuun 15 päivää päivitettävä hyväksyntää koskevat tiedot ja toimitettava jäsenvaltiolle tieto edelliseen kauteen verraten mahdollisesti tapahtuneista muutoksista.
6 artikla
Kun jäsenvaltio kieltäytyy hyväksymästä ryhmittymää tai peruuttaa sille antamansa hyväksynnän, sen on tiedotettava tästä komissiolle kahden kuukauden määräajassa siitä, kun päätös on annettu tiedoksi ryhmittymälle, ilmoittaen hakemuksen hylkäämisen tai hyväksynnän peruuttamisen syyt.
7 artikla
1 Ryhmittymät voivat käyttää erityistukea ainoastaan seuraaviin tarkoituksiin:
- ylimääräisen palkkion antamiseen ryhmittymän jäseninä oleville tuottajille toimitetun laadun mukaan porrastettuna ja jättäen ryhmittymän soveltaman alimman laatuluokan tuen ulkopuolelle,
- teknisen henkilöstön palkkaamiseen tuottajien avuksi näiden tuotannon laadun parantamiseksi,
- varmistettujen siementen tai lisäysaineiston sekä muiden tuotteen laadun parantamista edistävien tuotantokeinojen antamiseen ryhmittymän jäsenten käyttöön,
- jäsentuottajien toimittamien tuotteiden arvostuksen lisäämisen mahdollistavien, infrastruktuuriin liittyvien toimenpiteiden toteuttamiseen ja erityisesti tupakan lajittelulaitteistojen käyttöönottoon.
2 Edellä 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen kustannusten on vastattava vähintään 75 prosenttia ja enintään 90 prosenttia erityistuen kokonaismäärästä. Ryhmittymä ei voi tehdä erityistuesta mitään vähennyksiä minkäänlaista tarkoitusta varten.
8 artikla
1 Jäsenvaltion, johon tuottajaryhmittymä on sijoittautunut, on maksettava erityistuki ryhmittymälle tämän hakemuksesta yhtenä suorituksena seuraavien perusteella:
- todistus siitä, että ryhmittymä on saanut jalostusyrityksen kyseiselle määrälle maksamana palkkiota vastaavan summan,
- todistus siitä, että ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettu summa on korvattu jalostusyritykselle komission asetuksen (ETY) N:o 3478/92(3) 12 artiklan mukaisesti tai että sen katteeksi annettu vakuus on vapautettu saman asetuksen 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti
ja
- jäsenvaltion tarpeellisina pitämät täydentävät asiakirjat ja tositteet.
2 Jos erityistuen maksaa muu kuin se jäsenvaltio, jossa jalostus on tapahtunut, sen on toimitettava tuen maksamisen tehtäväkseen saaneelle jäsenvaltiolle tämän pyynnöstä kaikki hallussaan olevat 1 kohdassa tarkoitetut todisteet, asiakirjat ja tositteet.
3 Erityistuen kansalliseksi valuutaksi muuntamiseen sovellettava maatalouden muuntokurssi on satovuotta seuraavan vuoden tammikuun 1 päivänä voimassa oleva kurssi.
9 artikla
Jäsenvaltiot voivat maksaa vuoden 1993 sadon osalta erityistukea myös tuottajaryhmittymille, joilla:
- ei ole 2 artiklan 1 kohdan f alakohdassa säädettyä vähimmäisjäsenmäärää,
- ei ole perussäännöissään 2 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettua pykälää,
jos jäsenvaltio on hyväksynyt kyseiset ryhmittymät ennen 1 päivää heinäkuuta 1992 ja jos ne ovat tuottaneet tupakkaa satovuonna 1992 osana hyväksyttyä toimintaansa.
10 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan vuoden 1993 sadosta alkaen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä tammikuuta 1993.