RÅDETS DIREKTIV 2006/67/EF
af 24. juli 2006
om forpligtelse for medlemsstaterne til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter
(kodificeret udgave)
(EØS-relevant tekst)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 68/414/EØF af 20. december 1968 om forpligtelse for EØF's medlemsstater til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter (3) er blevet ændret væsentligt (4). Direktivet bør af hensyn til en klar og rationel lovgivning kodificeres.
(2)
De indførte mineraloliemængder og mineralolieprodukter indtager en vigtig plads i Fællesskabets forsyning med energiprodukter. Enhver vanskelighed, selv af forbigående art, som fører til en nedgang i leveringerne af disse produkter fra tredjelande eller til kraftige prisstigninger på de internationale markeder, kunne forårsage alvorlige forstyrrelser i Fællesskabets økonomiske aktivitet. Fællesskabet skulle derfor være i stand til at udligne eller i det mindste afsvække de negative virkninger af en sådan eventualitet.
(3)
Da en forsyningskrise uventet kan indtræffe, er det uundgåeligt at træffe de nødvendige forholdsregler for at imødegå en mulig knaphed.
(4)
Med dette formål for øje skal sikringen af medlemsstaternes forsyning med råolie og mineralolieprodukter forøges gennem opbygning og opretholdelse af et minimumslager af de vigtigste mineralolieprodukter.
(5)
Det er nødvendigt, at de organisatoriske ordninger for olielagre ikke udgør nogen hindring for, at det indre marked kan fungere hensigtsmæssig.
(6)
Rådet fastsatte i direktiv 73/238/EØF (5) foranstaltninger - herunder også bestemmelser om, hvordan der skal trækkes på olielagre - som skal iværksættes i tilfælde af vanskeligheder med forsyningen af mineralolie og mineralolieprodukter til Fællesskabet. Medlemsstaterne har indgået tilsvarende forpligtelser i aftalen om et internationalt energiprogram.
(7)
Det er nødvendigt, at medlemsstaterne kan disponere over lagre, hvis der opstår vanskeligheder med olieforsyningen. Medlemsstaterne bør have beføjelse og kapacitet til at kontrollere brugen af lagrene, så de omgående kan stilles til rådighed til gavn for de områder, hvor der er størst behov for olieforsyninger.
(8)
Organisatoriske ordninger for opretholdelse af lagre bør sikre, at lagrene er til rådighed og tilgængelige for forbrugeren.
(9)
De organisatoriske ordninger for opretholdelsen af lagre bør være gennemsigtige og sikre en retfærdig og ikke-diskriminatorisk fordeling af byrden ved lagerpligten. Medlemsstaterne kan stille oplysninger om omkostningerne ved at opretholde olielagre til rådighed for interesserede parter.
(10)
Medlemsstaterne kan for at organisere opretholdelsen af lagre gøre brug af et system baseret på en særlig lagerorganisation, som opretholder alle eller en del af de lagre, der udgør deres lagerpligt. En eventuel resterende del bør opretholdes af raffinaderier og andre markedsoperatører. Et partnerskab mellem staten og olieindustrien er afgørende for at sikre effektive og pålidelige oplagringsmekanismer.
(11)
Indenlandsk produktion bidrager i sig selv til forsyningssikkerheden. Udviklingen på oliemarkedet kan berettige til en passende fritagelse fra lagerpligten for medlemsstater med indenlandsk olieproduktion. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet kan medlemsstaterne fritage virksomheder for pligten til at opretholde lagre i et omfang, der ikke overstiger mængden af de produkter, som disse virksomheder fremstiller af mineralolie, der udvindes på den pågældende medlemsstats eget område.
(12)
Der bør vedtages fremgangsmåder, som i forvejen følges af Fællesskabet og medlemsstaterne i relation til deres internationale forpligtelser og aftaler. Som følge af ændringer i mønstret i olieforbruget er den internationale lufttrafiks bunkring blevet en væsentlig bestanddel af dette forbrug.
(13)
Der er behov for at tilpasse og forenkle Fællesskabets statistiske indberetningssystem for olielagre.
(14)
Olielagre kan i princippet opretholdes hvor som helst i Fællesskabet, og det bør derfor gøres lettere at oprette lagre uden for det nationale område. Beslutninger om oprettelse af lagre uden for det nationale område skal træffes af myndighederne i den pågældende medlemsstat, afhængigt af medlemsstatens behov og hensynet til forsyningssikkerheden. Hvor der er tale om lagre, der står til rådighed for en anden virksomhed eller særlig lagerorganisation, er der behov for mere detaljerede regler for at sikre, at disse lagre er til rådighed og tilgængelige i tilfælde af vanskeligheder med olieforsyningen.
(15)
For at sikre, at der ikke opstår problemer på det indre marked, er det ønskeligt at fremme anvendelsen af aftaler mellem medlemsstaterne om minimumsoplagring for at fremme brugen af oplagringsfaciliteter i andre medlemsstater. Det er op til de berørte medlemsstater at træffe afgørelse om at indgå sådanne aftaler.
(16)
Det er formålstjenligt at styrke det administrative tilsyn med lagrene og indføre effektive mekanismer for kontrollen med og opgørelsen af lagre. Det er nødvendigt at indføre sanktioner for at kunne håndhæve en sådan kontrol.
(17)
Rådet bør holdes løbende underrettet om situationen vedrørende mindstelagre i Fællesskabet.
(18)
Målet for den påtænkte handling, nemlig opretholdelse af et højt niveau for olieforsyningssikkerheden i Fællesskabet gennem pålidelige og gennemsigtige mekanismer baseret på solidaritet mellem medlemsstaterne, samtidig med at reglerne om det indre marked og konkurrence overholdes, kan bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(19)
Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Medlemsstaterne vedtager love eller administrative bestemmelser, der er egnede til i Fællesskabet, jf. dog artikel 10, til enhver tid at opretholde lagrene af mineralolieprodukter på et niveau, der for hver kategori af mineralolieprodukter, som omhandles i artikel 2, svarer til det indenlandske forbrug i mindst 90 dage, beregnet efter det gennemsnitlige daglige forbrug i det foregående kalenderår, som anført i artikel 4, stk. 2.
2. Den del af det indenlandske forbrug, som dækkes af produkter fremstillet af mineralolie, der udvindes på den pågældende medlemsstats eget område, kan fratrækkes med indtil 25 % af det nævnte forbrug. Den berørte medlemsstat træffer afgørelse om fordelingen inden for medlemsstaten af resultatet af fratrækningen.
Artikel 2
Ved beregningen af det indenlandske forbrug lægges følgende kategorier af produkter til grund:
a)
benzin til motorkøretøjer og brændstof til flyvemaskiner (flybenzin og jet fuel af benzintypen)
b)
gasolie, dieselolie, petroleum og jet fuel af petroleumstypen
c)
fuelolier.
Bunkerleverancer til skibsfart medregnes ikke i det indenlandske forbrug.
Artikel 3
1. Lagre, der opretholdes i henhold til artikel 1, er til medlemsstaternes fulde rådighed, såfremt der opstår vanskeligheder med at få olieforsyninger. Medlemsstaterne sikrer, at de har lovfæstet beføjelse til at kontrollere anvendelsen af lagrene under sådanne omstændigheder.
Medlemsstaterne skal på alle andre tidspunkter sikre, at disse lagre er til rådighed og tilgængelige. De indfører ordninger, der gør det muligt at identificere, opgøre og kontrollere lagrene.
2. Medlemsstaterne sikrer, at rimelige og ikke-diskriminatoriske vilkår er gældende i deres oplagringsordninger.
Den omkostningsmæssige byrde ved at opretholde lagre i henhold til artikel 1 identificeres ved hjælp af gennemsigtige ordninger. I den forbindelse kan medlemsstaterne vedtage foranstaltninger til at indhente passende oplysninger vedrørende den omkostningsmæssige byrde ved opretholdelsen af lagrene i henhold til artikel 1 og gøre sådanne oplysninger tilgængelige for de berørte parter.
3. For at opfylde kravene i stk. 1 og 2, kan medlemsstaterne beslutte at gøre brug af en særlig lagerorganisation, som er ansvarlig for opretholdelsen af alle eller en del af lagrene.
To eller flere medlemsstater kan beslutte at gøre brug af en fælles lagerorganisation. I så fald er de i fællesskab ansvarlige for overholdelsen af de forpligtelser, der følger af dette direktiv.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne indgiver en statistisk opgørelse over de ved slutningen af hver måned bestående lagre, der er opstillet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2 og 3, og artikel 6, til Kommissionen; samtidig angiver de, hvor mange dages gennemsnitligt forbrug i det foregående kalenderår disse lagre svarer til. Denne opgørelse skal forelægges senest den 25. dag i den anden måned efter den måned, opgørelsen vedrører.
2. Medlemsstaternes lagerpligt er baseret på det foregående kalenderårs indenlandske forbrug. Medlemsstaterne skal ved begyndelsen af hvert kalenderår genberegne deres lagerpligt senest den 31. marts hvert år og påse, at den nye lagerpligt opfyldes snarest og under alle omstændigheder senest den 31. juli hvert år.
3. I den statistiske opgørelse opgøres lagre af jetbrændstof af petroleumstypen særskilt under den i artikel 2, litra b), nævnte kategori.
Artikel 5
1. De lagre, der kræves opretholdt i henhold til artikel 1, kan have form af mineralolie og halvfabrikata eller færdige produkter.
2. I den statistiske opgørelse over de ved slutningen af hver måned bestående lagre
a)
opføres de færdige produkter med deres faktiske vægt
b)
medregnes mineralolie og halvfabrikata således:
i)
enten i det omfang, i hvilket hver kategori af produkter er blevet fremstillet i den pågældende medlems stats raffinaderier i det foregående kalenderår
ii)
eller på grundlag af produktionsprogrammerne for raffinaderierne i den pågældende medlems stat for indeværende år
iii)
eller på grundlag af det forhold, der består mellem på den ene side den samlede mængde af lagringspligtige produkter, der i løbet af det foregående kalenderår er fremstillet i den pågældende medlems stat, og på den anden side den samlede mængde af mineralolie anvendt i det samme år, dog højst 40 % af den samlede lagerpligt for første og anden kategori (benzin og gasolie) og højst 50 % for tredje kategori (fuelolier).
3. Blandingsprodukter kan, når de er bestemt til fremstilling af de i artikel 2 nævnte færdigprodukter, træde i stedet for de produkter, der skal fremstilles deraf.
Artikel 6
1. Ved beregningen af den minimumsbeholdning, der er nævnt i artikel 1, skal alene de beholdninger, der er oplagret i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, medtages i den statistiske opgørelse.
2. Efter bestemmelserne nævnt i stk. 1 kan følgende mængder medregnes i de nævnte lagre:
a)
mængderne om bord på tankbåde, som med henblik på losning er ankommet til en havn, når havneformaliteterne er afsluttet
b)
de oplagrede mængder i lossehavne
c)
mængderne i forrådstanke ved udgangspunkt for olierørledninger
d)
mængderne i raffinaderiernes forrådstanke, med undtagelse af de mængder, som befinder sig i forbindelsesledninger og i produktionsanlæg
e)
mængderne i lagrene hos raffinaderier, import-, oplagrings- og engrosvirksomheder
f)
de mængder, som befinder sig i storforbrugeres lagre, og som opfylder de nationale forskrifter med hensyn til pligten til at holde permanente lagre
g)
de mængder, som befinder sig under transport i lægtere eller kystskibe inden for statsgrænserne, for så vidt de kan kontrolleres af de ansvarlige myndigheder og kan stilles til øjeblikkelig rådighed.
3. De statistiske opgørelser skal bl.a. ikke omfatte følgende: endnu ikke udvundet råolie på medlemsstatens eget område, bunkeleverancer til skibsfarten, leverancer i direkte transit bortset fra de lagre, der er nævnt i artikel 7, stk. 1, samt leverancer, der befinder sig i olierørledninger, motorkøretøjstankvogne, jernbanetankvogne og tanke ved detailsalgssteder og hos småforbrugere.
De statistiske opgørelser skal heller ikke omfatte mængder, som indehaves af de væbnede styrker, og mængder, der opbevares for de væbnede styrker af olieselskaberne.
Artikel 7
1. Med henblik på gennemførelsen af dette direktiv kan der, i henhold til aftaler mellem regeringer, på én medlemsstats område oprettes lagre på vegne af virksomheder eller særlige lagerorganisationer, der er etableret i en anden medlemsstat. Det er den pågældende medlemsstats regering, der træffer afgørelse om, hvorvidt en del af disse lagre skal oprettes uden for det nationale område.
Den medlemsstat, på hvis område disse lagre er oprettet kan i henhold til en sådan aftale, ikke modsætte sig, at lagrene overføres til de andre medlemsstater, for hvis regning lagrene er oprettet i henhold til aftalen; medlemsstaten udøver kontrol med disse lagre i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat i aftalen, men medregner dem ikke i sin statistiske opgørelse. Den medlemsstat, for hvis regning lagrene er oprettet, kan medregne dem i sin statistiske opgørelse.
Hver medlemsstat sender sammen med den statistiske opgørelse en indberetning til Kommissionen om de lagre, der opretholdes på dens eget område til brug for en anden medlemsstat, samt om de lagre, der opretholdes i andre medlemsstater til dens brug. I begge tilfælde anføres lagrenes placering og/eller de virksomheder, der opretholder lagrene, de oplagrede mængder og produktkategori - eller mineralolie - i indberetningen.
2. Kommissionen skal gøres bekendt med udkast til sådanne aftaler, som er nævnt i stk. 1, første afsnit, og den kan meddele de pågældende regeringer sine synspunkter. Når aftalerne er indgået, skal de meddeles Kommissionen, som underretter de andre medlemsstater herom.
Aftalerne skal opfylde følgende betingelser:
a)
vedrøre mineralolie og alle mineralolieprodukter, som er nævnt i dette direktiv
b)
fastsætte vilkår og ordninger for opretholdelsen af lagre med det formål at sikre kontrollen med og rådigheden over dem
c)
angive fremgangsmåderne for kontrol med og identifikationen af de omhandlede lagre, bl.a. de metoder, der skal anvendes ved gennemførelsen af og samarbejdet omkring inspektionerne
d)
principielt være indgået med ubegrænset varighed
e)
præcisere, at aftalen, såfremt den kan opsiges ensidigt, ikke må opsiges under en forsyningskrise, og at Kommissionen under alle omstændigheder skal underrettes forud for eventuel opsigelse.
3. Såfremt lagre, der er oprettet i henhold til sådanne aftaler, ikke ejes af den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, som er undergivet lagerpligten, men stilles til rådighed for denne virksomhed eller denne særlige lagerorganisation af en anden virksomhed eller en anden særlig lagerorganisation, skal følgende betingelser overholdes:
a)
den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal have kontraktmæssig ret til at råde over lagrene i aftaleperioden; de nærmere regler for fastsættelsen af prisen for denne rådighed vedtages efter fælles overenskomst mellem parterne
b)
minimumsperioden for en sådan aftale skal være 90 dage
c)
lagerets placering og/eller de virksomheder, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, og mængden og kategorien af lagrede produkter eller mineralolie i det pågældende lager skal specificeres
d)
virksomheden eller den særlige lagerorganisation, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal til enhver tid i hele aftaleperioden garantere, at den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, har adgang til lagrene
e)
virksomheden eller den særlige lagerorganisation, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal være underkastet lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område lagrene er beliggende, for så vidt angår denne medlemsstats retlige beføjelser til at kontrollere og fastslå lagrenes eksistens.
Artikel 8
Medlemsstaterne vedtager de nødvendige bestemmelser og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre kontrollen og tilsynet med lagrene. De indfører mekanismer med henblik på at kontrollere lagrene i overensstemmelse med dette direktiv.
Artikel 9
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af dette direktiv, og træffer passende foranstaltninger til at sikre deres iværksættelse. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
Artikel 10
1. Såfremt der optræder vanskeligheder i Fællesskabets mineralolieforsyning, foranlediger Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ en konsultation mellem medlemsstaterne.
2. Bortset fra ekstraordinære tilfælde eller for at tilfredsstille et ubetydeligt lokalt behov skal medlemsstaterne undlade at trække på lagrene med den følge, at de kommer under den fastsatte minimumsmængde, før de i stk. 1 nævnte konsultationer har fundet sted.
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle mængder, som trækkes på reservelagrene, og oplyser så snart som muligt følgende:
a)
dagen, på hvilken lagrene er kommet under den foreskrevne minimumsmængde
b)
grunden til de foretagne formindskelser af lagrene
c)
de eventuelt trufne forholdsregler til retablering af lagrene
d)
om muligt den sandsynlige udvikling af lagrene i det tidsrum, i hvilket de forbliver under den foreskrevne minimumsgrænse.
Artikel 11
Kommissionen forelægger med jævne mellemrum Rådet en rapport om situationen vedrørende lagrene i Fællesskabet, herunder eventuelt om behovet for harmonisering for at sikre en effektiv kontrol og et effektivt tilsyn med lagrene
Artikel 12
Direktiv 68/414/EØF ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og for anvendelse af direktiverne.
Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
Artikel 13
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 14
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juli 2006.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 2006/67/EY,
annettu 24 päivänä heinäkuuta 2006,
jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa
(kodifioitu toisinto)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
ETY:n jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa 20 päivänä joulukuuta 1968 annettua neuvoston direktiiviä 68/414/ETY (3) on muutettu useaan otteeseen huomattavilta osilta (4). Sen vuoksi mainittu direktiivi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava.
(2)
Raakaöljyn ja öljytuotteiden tuonnilla on huomattava merkitys yhteisön energiatuotteiden hankinnassa. Tilapäisetkin näiden tuotteiden saantia kolmansista maista vähentävät tai niiden kansainvälisiä markkinahintoja huomattavasti nostavat vaikeudet voisivat aiheuttaa vakavia häiriöitä yhteisön taloudelliselle toiminnalle, ja sen vuoksi tällaisen tilanteen vahingollisia vaikutuksia on voitava tasoittaa tai ainakin lieventää.
(3)
Hankinnan häiriötila voisi ilmetä odottamatta, ja tämän takia on välttämätöntä ottaa käyttöön tarpeelliset keinot mahdollisen pulan korvaamiseksi.
(4)
Sen vuoksi on tarpeen lisätä jäsenvaltioiden raakaöljyn ja öljytuotteiden saantivarmuutta luomalla tärkeimpien öljytuotteiden varastoille vähimmäistaso ja pitämällä sitä yllä.
(5)
Öljyvarastoja koskevat järjestelyt on toteutettava siten, etteivät ne haittaa sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa.
(6)
Neuvosto sääti direktiivissä 73/238/ETY (5) aiheellisista toimenpiteistä, mukaan lukien öljyvarastojen käyttö, joita toteutetaan siinä tapauksessa, että yhteisön raakaöljyn ja öljytuotteiden saannissa ilmenee vaikeuksia; jäsenvaltiot ovat sitoutuneet noudattamaan samankaltaisia velvoitteita kansainvälistä energiaohjelmaa koskevassa sopimuksessa.
(7)
Varastojen on oltava jäsenvaltioiden käytettävissä, jos öljyn hankinnassa ilmenee vaikeuksia. Jäsenvaltioilla olisi oltava oikeudet ja mahdollisuudet määrätä varastojen käytöstä siten, että varastot saadaan nopeasti niiden alueiden käyttöön, joilla öljytoimituksia eniten tarvitaan.
(8)
Varastojen ylläpito olisi järjestettävä siten, että taataan varastojen saatavuus sekä kuluttajien mahdollisuudet käyttää niitä.
(9)
Varastojen ylläpitoa koskevien järjestelyjen olisi oltava avoimia ja niillä olisi taattava varastointivelvoitteesta aiheutuvan rasitteen oikeudenmukainen ja tasapuolinen jakautuminen. Sen vuoksi jäsenvaltiot voivat saattaa asianosaisten käyttöön tietoja öljyvarastojen pitämisen kustannuksista.
(10)
Jäsenvaltiot voivat varastojen ylläpitämisen järjestämiseksi soveltaa järjestelmää, jossa erityinen varastointielin tai -laitos huolehtii kokonaan tai osittain varastointivelvoitteen mukaisten varastojen pitämisestä. Öljynjalostajien ja muiden markkinatoimijoiden olisi pidettävä yllä mahdollisesti jäljelle jäävää osaa. Valtion ja öljyteollisuuden yhteistyö on olennaisen tärkeää, jotta varastointijärjestelyt toimisivat tehokkaasti ja luotettavasti.
(11)
Kotimainen tuotanto edistää sinänsä hankintavarmuutta. Öljymarkkinoiden kehityksen perusteella voi olla perusteltua antaa öljyvarastojen ylläpitämistä koskeva asianmukainen poikkeus niille jäsenvaltioille, joilla on omaa öljyntuotantoa. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot voivat vapauttaa yrityksiä varastojen ylläpitämisvelvoitteesta sen määrän osalta, joka ei ylitä kyseisten yritysten kotimaisesta raakaöljystä valmistamien tuotteiden määrää.
(12)
On asianmukaista ottaa käyttöön menettelytapoja, joita yhteisö ja jäsenvaltiot jo soveltavat kansainvälisten velvoitteidensa ja sopimustensa perusteella. Öljyn kulutustottumuksissa tapahtuneiden muutosten myötä kansainvälisen lentoliikenteen polttoaineista on tullut tärkeä osa tätä kulutusta.
(13)
On tarpeen mukauttaa ja yksinkertaistaa öljyvarastoja koskevien yhteisön tilastojen ilmoitusmenettelyä.
(14)
Öljyvarastoja voidaan periaatteessa pitää missä tahansa yhteisön alueella, ja näin ollen on aiheellista helpottaa varastojen perustamista maan oman alueen ulkopuolelle. Kyseisen jäsenvaltion hallituksen on voitava tehdä itse päätös öljyvarastojen pitämisestä kansallisen alueen ulkopuolella omien tarpeidensa ja hankintavarmuuteen liittyvien näkökohtien mukaan. Toisen yrityksen, elimen tai laitoksen käytettävissä pidettävien varastojen osalta tarvitaan tarkempia sääntöjä, jotta voidaan taata niiden saatavuus ja käyttömahdollisuus öljynsaantivaikeuksien ilmetessä.
(15)
Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi on suotavaa edistää jäsenvaltioiden välisten vähimmäisvarastointisopimusten tekemistä, jotta edistetään muissa jäsenvaltioissa sijaitsevien varastojen käyttämistä. Päätöksen tällaisen sopimuksen tekemisestä tekevät asianomaiset jäsenvaltiot.
(16)
On aiheellista vahvistaa varastojen hallinnollista valvontaa ja luoda tehokkaita järjestelmiä varastojen hallintaa ja tarkastamista varten. Tällaisen hallinnan mahdollistamiseksi tarvitaan seuraamusjärjestely.
(17)
Yhteisön varmuusvarastojen tilasta on aiheellista antaa säännöllisesti tietoja neuvostolle.
(18)
Koska ehdotetun toiminnan tavoite, joka on öljyn hankintavarmuuden pitäminen yhteisössä korkealla tasolla käyttämällä luotettavia ja avoimia, jäsenvaltioiden yhteisvastuuseen perustuvia järjestelmiä, samalla kun kunnioitetaan sisämarkkinoita ja kilpailua koskevia sääntöjä, voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(19)
Tämä direktiivi ei saa vaikuttaa jäsenvaltioiden velvoitteisiin, jotka koskevat liitteessä I olevassa B osassa mainittuja määräaikoja, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava aiheelliset lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset pitääkseen yhteisön alueella olevat öljytuotteiden varastonsa jatkuvasti vähintään 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla edellisen kalenterivuoden 90 päivän keskimääräistä päivittäistä kotimaankulutusta vastaavalla tasolla kunkin 2 artiklassa luetellun öljytuoteluokan osalta, jollei 10 artiklasta muuta johdu.
2. Se osa kotimaan kulutusta, joka katetaan kyseisen jäsenvaltion itse tuottamasta öljystä valmistetuilla johdannaisilla, voidaan vähentää kyseisestä tasosta enintään 25 prosenttiin asti. Tällaisesta vähennyksestä saatavan lopputuloksen jakamisesta jäsenvaltioissa päättää asianomainen jäsenvaltio.
2 artikla
Seuraavat tuoteluokat otetaan mukaan kotimaan kulutusta laskettaessa:
a)
moottoripolttoaine ja lentopolttoaine (lentobensiini ja bensiinityyppinen lentopetroli);
b)
kaasuöljy, dieselöljyt, petroli ja kerosiinityyppinen lentopetroli;
c)
polttoöljyt.
Merenkulkuun tarkoitettua polttoainetta ei lasketa mukaan kotimaan kulutukseen.
3 artikla
1. Edellä 1 artiklan mukaisesti pidettävien varastojen on oltava kokonaan jäsenvaltioiden käytettävissä, jos öljyn saannissa ilmenee vaikeuksia. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niillä on tällaisessa tilanteessa lailliset oikeudet määrätä varastojen käytöstä.
Muina aikoina jäsenvaltioiden on huolehdittava mainittujen varastojen saatavuudesta ja käyttömahdollisuudesta. Niiden on otettava käyttöön järjestelyt, joiden avulla on mahdollista tunnistaa varastot, pitää niistä kirjaa sekä hallinnoida niitä.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden varastointijärjestelyt ovat oikeudenmukaisia ja tasapuolisia.
Edellä 1 artiklan mukaisesta varastojen pidosta aiheutuvan kustannusrasitteen jakamisen on perustuttava avoimiin järjestelyihin. Tässä yhteydessä jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä asianmukaisten tietojen saamiseksi 1 artiklan mukaisesta varastoinnista aiheutuvista kustannuksista ja mainitunlaisten tietojen saattamiseksi asianosaisten käyttöön.
3. Jäsenvaltiot voivat 1 ja 2 kohdan vaatimusten täyttämiseksi käyttää varastointielintä tai -laitosta, joka vastaa varastojen pitämisestä kokonaan tai osittain.
Kaksi tai useampi jäsenvaltio voi käyttää yhteistä varastointielintä tai -laitosta. Tällöin ne ovat yhteisesti vastuussa tästä direktiivistä johtuvien velvoitteiden noudattamisesta.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 5 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 6 artiklan mukaisesti laadittu, kunkin kuukauden lopussa olemassa olevia varastoja koskeva tilastollinen yhteenveto, jossa ilmoitetaan, kuinka monen edellisen kalenterivuoden päivän keskimääräistä kulutusta varastot vastaavat. Yhteenveto on toimitettava viimeistään ilmoituksen kohteena olevan kuukauden jälkeisen toisen kuukauden 25 päivänä.
2. Jäsenvaltion varastointivelvoite perustuu edellisen kalenterivuoden kotimaan kulutukseen. Jäsenvaltioiden on laskettava uudelleen varastointivelvoitteensa kunkin kalenterivuoden alussa viimeistään 31 päivänä maaliskuuta ja varmistettava, että ne noudattavat uusia velvoitteitaan mahdollisimman pian ja joka tapauksessa viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta.
3. Tilastollisessa yhteenvedossa on ilmoitettava erikseen kerosiinityyppisen lentopetrolin varastot 2 artiklan b kohdassa tarkoitetun luokan yhteydessä.
5 artikla
1. Edellä 1 artiklassa edellytettyjä varastoja voidaan ylläpitää raakaöljyn ja välituotteiden sekä lopputuotteiden muodossa.
2. Kunkin kuukauden lopussa olemassa olevia varastoja koskevassa tilastollisessa yhteenvedossa:
a)
lopputuotteet lasketaan niiden todellisen määrän mukaan;
b)
raakaöljy ja välituotteet lasketaan:
i)
asianomaisen jäsenvaltion jalostamoista edellisen kalenterivuoden aikana saatujen kunkin tuoteluokan suhteellisten määrien mukaan; tai
ii)
asianomaisen jäsenvaltion jalostamoiden kuluvan vuoden tuotanto-ohjelmien perusteella; tai
iii)
asianomaisessa jäsenvaltiossa edellisen kalenterivuoden aikana valmistettujen varastointivelvoitteeseen kuuluvien tuotteiden kokonaismäärän ja kyseisen vuoden aikana käytetyn raakaöljyn kokonaismäärän välisen suhteen perusteella; edellä mainittua sovelletaan enintään 40 prosenttiin ensimmäisen ja toisen tuoteluokan (bensiini ja dieselöljyt) kokonaisvelvoitteesta ja enintään 50 prosenttiin kolmannen tuoteluokan (polttoöljyt) kokonaisvelvoitteesta.
3. Sekoitustuotteilla, jotka on tarkoitettu 2 artiklassa tarkoitettujen lopputuotteiden valmistukseen, voidaan korvata ne tuotteet, joita varten ne on tarkoitettu.
6 artikla
1. Laskettaessa 1 artiklassa säädettyä varastojen vähimmäistasoa tilastolliseen yhteenvetoon sisällytetään ainoastaan 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti varastoitavat määrät.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen edellytysten mukaisesti varastoihin voidaan sisällyttää:
a)
öljyalusten varastot niiden ollessa satamassa purkaustarkoituksessa satamamuodollisuuksien suorittamisen jälkeen;
b)
purkaussatamissa pidettävät varastot;
c)
öljyputkien syöttöpään säiliöiden varastot;
d)
jalostamojen säiliöiden varastot, lukuun ottamatta putkien ja käsittelylaitosten varastoja;
e)
jalostamojen, tuonti-, varastointi- ja tukkujakeluyritysten pitämät varastot;
f)
suurten kuluttajayritysten pitämät varastot kansallisten säädösten edellyttämän pysyvien varastojen ylläpitovelvoitteen mukaisesti;
g)
proomujen ja kotimaan liikenteen rannikkoalusten varastot sillä edellytyksellä, että asianomaisten viranomaisten on mahdollista niitä valvoa ja varastot voidaan saada välittömästi käyttöön.
3. Erityisesti seuraavia ei sisällytetä tilastolliseen yhteenvetoon: kotimaan esiintymissä vielä oleva raakaöljy; merenkulkuun tarkoitettu polttoaine; suorassa kauttakulussa olevat määrät, jotka eivät kuulu 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin varastoihin; putkistoissa, säiliöautoissa, säiliövaunuissa, vähittäismyyntipisteiden säiliöissä sekä pienkuluttajien hallussa olevat varastot.
Tilastolliseen yhteenvetoon ei myöskään sisällytetä armeijan hallussa olevia eikä öljy-yhtiöiden armeijaa varten varaamia määriä.
7 artikla
1. Tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi varastoja voidaan hallitusten välisten sopimusten perusteella muodostaa jonkin jäsenvaltion alueelle toisen jäsenvaltion alueelle sijoittuneiden yritysten, elinten tai laitosten lukuun. Asianomaisen jäsenvaltion hallitus päättää siitä, pitääkö se osan varastoistaan kansallisen alueen ulkopuolella.
Jäsenvaltio, jonka alueella pidetään varastoja tällaisen sopimuksen perusteella, ei saa estää varastojen siirtoa muihin jäsenvaltioihin, joiden lukuun varastoja kyseisen sopimuksen perusteella pidetään; jäsenvaltion on valvottava näitä varastoja sopimuksessa määrättyjen menettelyjen mukaisesti, mutta se ei saa sisällyttää niitä tilastolliseen yhteenvetoonsa. Jäsenvaltio, jonka puolesta varastoja pidetään, voi sisällyttää varastot tilastolliseen yhteenvetoonsa.
Kunkin jäsenvaltion on lähetettävä yhdessä tilastollisen yhteenvedon kanssa komissiolle selvitys varastoista, joita sen alueella pidetään toisen jäsenvaltion lukuun, sekä varastoista, joita pidetään sen omaan lukuun toisen jäsenvaltion alueella. Selvityksessä on kummassakin tapauksessa ilmoitettava varastojen sijainti ja/tai varastoja pitävät yritykset, varastossa pidettävät määrät ja tuoteluokat tai raakaöljy.
2. Edellä 1 kohdassa mainittujen sopimusten luonnokset on lähetettävä komissiolle, joka voi antaa huomautuksensa tiedoksi asianomaisille hallituksille. Sopimuksista on niiden tekemisen jälkeen ilmoitettava komissiolle, joka antaa ne tiedoksi muille jäsenvaltioille.
Sopimusten on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
niiden on koskettava raakaöljyä ja kaikkia tässä direktiivissä tarkoitettuja öljytuotteita;
b)
niissä on määrättävä varastojen pitoa koskevat ehdot ja järjestelyt siten, että tavoitteena on näiden varastojen hallinnoinnin ja saatavuuden turvaaminen;
c)
niissä on määrättävä menettelyt, joita käytetään varastojen tarkastamisessa ja tunnistamisessa, muun muassa tarkastusten suorittamisessa ja siihen liittyvässä yhteistyössä;
d)
ne on yleensä tehtävä rajoittamattomaksi ajaksi;
e)
jos sopimuksessa on määrätty yksipuolisen irtisanomisen mahdollisuudesta, siinä on todettava, että tällaista irtisanomista ei saa soveltaa tilanteessa, jossa öljyn saanti on vaikeutunut, ja että komissiolle on joka tapauksessa ilmoitettava irtisanomisesta ennakolta.
3. Jos tällaisten sopimusten perusteella muodostettavat varastot eivät ole sen yrityksen, elimen tai laitoksen omistuksessa, joka on velvoitettu pitämään varastoja, vaan jokin toinen yritys, elin tai laitos pitää niitä sen käytettävissä, on noudatettava seuraavia vaatimuksia:
a)
yrityksellä, elimellä tai laitoksella, jonka puolesta varastoja pidetään, on oltava sopimukseen perustuva oikeus saada nämä varastot haltuunsa milloin hyvänsä sopimuksen voimassaolon aikana; asianomaisten osapuolten on sovittava siitä, miten määritetään tällaisesta haltuunotosta maksettava hinta;
b)
tällaisen sopimuksen keston on oltava vähintään 90 päivää;
c)
varastojen sijaintipaikka ja/tai varastoja toisen yrityksen, elimen tai laitoksen käytettävissä pitävät yritykset sekä kyseisessä paikassa varastoitavat määrät ja tuoteluokat tai raakaöljy on tarkasti ilmoitettava;
d)
varastoja toisen yrityksen, elimen tai laitoksen käytettävissä pitävän yrityksen, elimen tai laitoksen on taattava, että yrityksellä, elimellä tai laitoksella, jonka käytettävissä varastoja pidetään, on milloin hyvänsä sopimuksen voimassaolon aikana aina todellinen mahdollisuus käyttää kyseisiä varastoja;
e)
varastoja toisen yrityksen, elimen tai laitoksen käytettävissä pitävän yrityksen, elimen tai laitoksen on kuuluttava sen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan, jonka alueella varastot sijaitsevat, siltä osin kuin on kyse kyseisen jäsenvaltion laillisista oikeuksista tarkastaa varastojen olemassaolo.
8 artikla
Jäsenvaltioiden on annettava kaikki tarvittavat säännökset sekä toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varastojen hallinnoinnin ja valvonnan varmistamiseksi. Niiden on otettava käyttöön järjestelyjä, joiden avulla varastot voidaan tarkastaa tämän direktiivin säännösten mukaisesti.
9 artikla
Jäsenvaltioiden on määriteltävä tämän direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten säännösten rikkomisesta aiheutuvat seuraamukset ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet näiden säännösten täytäntöönpanon varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava tehokkaita, rikkomukseen suhteutettuja ja varoittavia.
10 artikla
1. Jos yhteisön öljynhankinnassa ilmenee vaikeuksia, komissio järjestää jäsenvaltioiden välisen neuvonpidon jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan.
2. Lukuun ottamatta erityisiä hätätilanteita tai vähäisten paikallisten tarpeiden täyttämistä, jäsenvaltiot pidättäytyvät ennen 1 kohdassa tarkoitettuja neuvotteluja käyttämästä varastojaan niin, että niiden taso laskisi alle pakollisen vähimmäismäärän.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikesta varmuusvarastojensa käyttämisestä ja toimitettava niin pian kuin mahdollista:
a)
päivämäärä, jona varastojen taso laski pakollisen vähimmäismäärän alapuolelle;
b)
syyt varastojen käyttämiseen;
c)
mahdollisesti toteutetut toimenpiteet varastojen täydentämiseksi;
d)
jos mahdollista, varastotilanteen todennäköinen kehittyminen varastojen tason ollessa pakollisen vähimmäistason alapuolella.
11 artikla
Komissio antaa neuvostolle säännöllisesti kertomuksen öljyvarastojen tilasta yhteisössä, myös mahdollisesta yhdenmukaistamisen tarpeesta varastojen tehokkaan hallinnoinnin ja valvonnan varmistamiseksi.
12 artikla
Kumotaan direktiivi 68/414/ETY, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden velvoitetta noudattaa liitteessä I olevassa B osassa asetettuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä.
Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
13 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
14 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 24 päivänä heinäkuuta 2006.