DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS FORORDNING (EF) Nr. 25/2009
af 19. december 2008
om den konsoliderede balance i MFI-sektoren (monetære finansielle institutioner) (omarbejdet)
(ECB/2008/32)
STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR -
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2533/98 af 23. november 1998 om den Europæiske Centralbanks indsamling af statistisk information (1), særlig artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 4,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2531/98 af 23 november 1998 om Den Europæiske Centralbanks anvendelse af mindstereserver (2), særlig artikel 6, stk. 4,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (omarbejdet) (3),
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2223/96 af 25. juni 1996 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Det Europæiske Fællesskab (4) og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 2423/2001 af 22. november 2001 om den konsoliderede balance i MFI-sektoren (monetære finansielle institutioner) (ECB/2001/13) (5) er blevet ændret betydeligt flere gange. Da der nu er behov for yderligere ændringer af denne forordning, bør den af hensyn til klarhed og gennemsigtighed omarbejdes.
(2)
Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) kræver til opfyldelse af sine opgaver, at MFI-sektoren udarbejder konsoliderede balancer. Hovedformålet er at forsyne Den Europæiske Centralbank (ECB) med et omfattende statistisk billede af den monetære udvikling i de deltagende medlemsstater, der betragtes som et samlet økonomisk område. Disse statistikker omfatter de aggregerede finansielle aktiver og passiver med hensyn til beholdninger og transaktioner med udgangspunkt i en fuldstændig og homogen pengesektor og rapporteringspopulation og udarbejdes regelmæssigt. Det er desuden nødvendigt med tilstrækkeligt detaljerede statistiske data for at sikre den fortsatte analytiske værdi af de beregnede monetære aggregater og modparter på dette område.
(3)
I overensstemmelse med EF-traktaten og statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (ESCB-statutten) skal ECB vedtage forordninger i det omfang, det er nødvendigt for at udføre ESCB's opgaver som defineret i ESCB-statutten og i visse tilfælde fastsat i Rådets bestemmelser i henhold til traktatens artikel 107, stk. 6.
(4)
ECB skal ifølge ESCB-statuttens artikel 5.1 med støtte fra de nationale centralbanker indsamle den statistiske information, som er nødvendig for at udføre ESCB's opgaver, enten fra de kompetente nationale myndigheder eller direkte fra de økonomiske enheder. ESCB-statuttens artikel 5.2 foreskriver, at de nationale centralbanker i videst muligt omfang skal udføre de opgaver, der er beskrevet i artikel 5.1.
(5)
I henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 2533/98 skal ECB specificere den faktiske rapporteringspopulation inden for referencerapporteringspopulationen og kan helt eller delvist fritage nærmere angivne klasser af rapporteringsenheder fra dens statistiske rapporteringskrav. Ifølge artikel 6, stk. 4, kan ECB vedtage forordninger med nærmere angivelse af betingelserne for udøvelse af verifikationsretten eller retten til at foranstalte tvungen indsamling af statistisk information.
(6)
I henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 2533/98 skal medlemsstaterne organisere sig inden for statistikområdet og samarbejde med ESCB i fuldt omfang med henblik på opfyldelse af forpligtelserne i medfør af ESCB-statuttens artikel 5.
(7)
Det kan være hensigtsmæssigt for de nationale centralbanker at indsamle de statistiske oplysninger fra den faktiske rapporteringspopulation, der er nødvendige for at opfylde ECB's statistiske krav, inden for rammerne af en bredere statistisk indberetning, som de nationale centralbanker afstikker under eget ansvar i overensstemmelse med fællesskabsretten, national ret eller etableret praksis, og som også tjener andre statistiske formål, så længe opfyldelsen af ECB's statistiske krav ikke bringes i fare. Dette vil også kunne begrænse indberetningsbyrden. Af hensyn til gennemsigtigheden er det i disse tilfælde passende at underrette rapporteringsenhederne om, at der er indsamlet data, som tjener andre statistiske formål. I særlige tilfælde kan ECB til opfyldelse af sine krav basere sig på statistiske oplysninger, der er indsamlet med disse andre formål for øje.
(8)
Disse statistiske krav har den største detaljeringsgrad for modparter, der indgår i den pengeholdende sektor. Der kræves detaljerede data om: a) indlån opdelt efter delsektor og løbetid og desuden klassificeret efter valuta med henblik på en nærmere analyse af udviklingen med hensyn til M3's komponenter denomineret i udenlandsk valuta og på undersøgelsen af graden af substituerbarhed mellem M3's komponenter denomineret i udenlandsk valuta og komponenterne denomineret i euro; b) udlån opdelt efter delsektor, løbetid, formål, rentetilpasning og valuta, da disse oplysninger betragtes som væsentlig for den monetære analyse; c) positioner over for andre MFI'er i det omfang, det er nødvendigt for at udligne beholdninger mellem MFI'erne indbyrdes eller for beregning af reservekravsgrundlaget; d) positioner over for residenter uden for euroområdet (resten af verden) med hensyn til »tidsindskud med en løbetid på over to år«, »indskud med opsigelsesvarsel på over to år« samt »genkøbsforretninger« med det formål at beregne reservekravsgrundlaget underlagt den positive reservekravskoefficient; e) positioner over for resten af verden for samlede indlån med det formål at lave en opstilling over eksterne modparter; f) indlån og lån over for resten af verden opdelt på oprindelige løbetider på under og over ét år af hensyn til betalingsbalance og finansielle statuskonti.
(9)
Hvor dette kan lette indberetningsbyrden for kreditinstitutter og støtte udviklingen af forbedrede statistikker, opfordres de nationale centralbanker til at fremme en indberetningsordning værdipapir-for-værdipapir til brug for indsamling af den statistiske information om MFI'ernes værdipapirporteføljer, som kræves i denne forordning. Med hensyn til pengemarkedsforeninger kan de nationale centralbanker tillade, at de indberetter i overensstemmelse med Den Europæiske Centralbanks forordning/EF) nr. 958/2007 af 27. juli 2007 om statistik vedrørende investeringsforeningers aktiver og passiver (ECB/2007/8) (6) for at lette byrden for fondsforvaltere.
(10)
ECB beregner finansielle transaktioner som forskellen mellem positioner af beholdninger på indberetningsdatoerne ultimo måneden, hvor virkningen af ændringer, som opstår som følge af andre ikke-transaktionsmæssige påvirkninger, er fjernet. Kravene til rapporteringsenhederne omfatter ikke valutakursændringer, som beregnes af ECB ud fra beholdningsdata valuta-for-valuta, der tilvejebringes af rapporteringsenhederne, eller omklassifikationer, som de nationale centralbanker selv indsamler ved hjælp af diverse informationskilder, som de allerede råder over.
(11)
I henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 2531/98 kan ECB vedtage forordninger eller beslutninger om fritagelse af institutioner for reservekrav, om specifikation af grundlaget for at udelade eller fratrække passiver, som en institution skylder en anden institution, fra reservekravsgrundlaget og om opstilling af forskellige reservekravskoefficienter for særlige passivkategorier. Artikel 6 i forordning (EF) nr. 2531/98 giver ECB hjemmel til fra institutionerne at indsamle de oplysninger, der er nødvendige for anvendelse af reservekravet, samt til at verificere nøjagtigheden og kvaliteten af de oplysninger, som institutionerne fremsender, for at eftervise opfyldelsen af reservekravet. Med henblik på at nedbringe den samlede indberetningsbyrde er det ønskværdigt, at de statistiske oplysninger vedrørende den månedlige balance anvendes til regelmæssig beregning af reservekravsgrundlaget i kreditinstitutterne, der er underlagt ESCB's reservekravssystem, i henhold til Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 1745/2003 af 12. september 2003 om anvendelse af mindstereserver (ECB/2003/9) (7).
(12)
Det er nødvendigt at fastsætte særlige procedurer for fusioner og spaltninger, der involverer kreditinstitutter, for at præcisere disse institutioners forpligtelser med hensyn til reservekrav.
(13)
ECB har behov for information om MFI'ernes aktivitet vedrørende securitisation for at kunne fortolke udviklingen i kredit og långivning i euroområdet. Sådan information supplerer desuden data, der indberettes i henhold til Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 24/2009 af 19. december 2008 om statistik over aktiver og passiver hos financial vehicle corporations, der deltager i securitisationstransaktioner (ECB/2008/30) (8).
(14)
Selvom forordninger udstedt af ECB ikke medfører rettigheder eller forpligtelser for ikke-deltagende medlemsstater, finder ESCB-statuttens artikel 5 anvendelse både på deltagende og ikke-deltagende medlemsstater. Forordning (EF) nr. 2533/98 minder om, at ESCB-statuttens artikel 5, sammen med traktatens artikel 10, indebærer en forpligtelse til, at de ikke-deltagende medlemsstater på nationalt niveau udformer og gennemfører alle de foranstaltninger, som de finder passende for at gennemføre indsamlingen af de statistiske oplysninger, der er nødvendige for at opfylde ECB's statistiske indberetningskrav, og de rettidige forberedelser på statistikområdet, for at de kan blive deltagende medlemsstater -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
-
»monetær finansiel institution« (MFI): et resident kreditinstitut som defineret i fællesskabslovgivningen eller en anden resident finansiel institution, som modtager indlån og/eller indlånslignende indskud fra enheder undtagen MFI'er, og som for egen regning (i det mindste i økonomisk henseende) yder lån og/eller foretager investeringer i værdipapirer. MFI-sektoren omfatter (9): a) centralbanker; b) kreditinstitutter som defineret i artikel 4, stk. 1, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF 0 (et foretagende, hvis virksomhed består i fra offentligheden at modtage indlån eller andre midler, der skal tilbagebetales (10), samt i at yde lån for egen regning, eller en udsteder af elektroniske penge som omhandlet i direktiv 2000/46/EF) af 18. september 2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed (11), og c) andre MFI'er, dvs. andre residente finansielle institutioner, som opfylder definitionen på en MFI, uanset karakteren af deres virksomhed. Klassifikationen af disse institutioner bestemmes af graden af substituerbarhed mellem de instrumenter, de udsteder, og indlån placeret i kreditinstitutter, forudsat at de opfylder MFI-definitionen i andre henseender. Investeringsforeninger, der er pengemarkedsforeninger, opfylder de aftalte likviditetskrav og indgår derfor i MFI-sektoren (jf. også bilag I, del 1),
-
»deltagende medlemsstat«: en deltagende medlemsstat som defineret i artikel 1 i forordning (EF) nr. 2533/98,
-
»ikke-deltagende medlemsstat«: en medlemsstat, der ikke har indført euroen,
-
»rapporteringsenhed«: en rapporteringsenhed som defineret i artikel 1 i forordning (EF) nr. 2533/98,
-
»resident« og »med hjemsted i«: en resident som defineret i artikel 1 i forordning (EF) nr. 2533/98,
-
»financial vehicle corporation« (FVC): et særligt selskab (FVC), som defineret i artikel 1 i forordning (EF) nr. 24/2009 (ECB/2008/30),
-
»securitisation«: en transaktion som enten er a) en traditionel securitisation som defineret i artikel 4 i direktiv 2006/48/EF; og/eller b) en securitisation som defineret i artikel 1 i forordning (EF) nr. 24/2009 (ECB/2008/30), som indebærer en afhændelse til en FVC af de securitiserede lån,
-
»udsteder af elektroniske penge« og »elektroniske penge«: en udsteder af elektroniske penge og elektroniske penge som defineret i artikel 1, stk. 3, i direktiv 2000/46/EF
-
»nedskrivning«: den direkte reduktion af hovedstolen på et udlån på balancen på grund af dets misligholdelse
-
»låneservicerer«: en MFI som servicerer de underliggende lån for en securitisation på dag-til-dag basis for så vidt angår opkrævning af hovedstol og renter fra skyldnerne, og derpå fremsender beløbene til investorerne i securitisationsordningen
-
»afhændelse af lån«: rapporteringsenhedens økonomiske overdragelse af et lån eller en gruppe lån til en ikke-MFI erhverver, enten ved hjælp af overdragelse af ejendomsret eller ved undertransport
-
»erhvervelse af lån«: overdragelse fra en ikke-MFI'er af et lån eller en gruppe lån til en rapporteringsenhed, enten ved hjælp af overdragelse af ejendomsret eller ved undertransport
Artikel 2
Faktisk rapporteringspopulation
1. Den faktiske rapporteringspopulation omfatter de MFI'er, som har hjemsted i en deltagende medlemsstat.
2. MFI'er i den faktiske rapporteringspopulation er fuldt indberetningspligtige, medmindre en undtagelse i henhold til artikel 8 finder anvendelse.
3. Enheder, der opfylder MFI-definitionen, er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde, selv om de ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2006/48/EF.
4. Med henblik på indsamling af oplysninger om residens for indehavere af andele i pengemarkedsforeninger som angivet i bilag I, del 2, afsnit 5.5, består den faktiske rapporteringspopulation desuden af andre finansielle formidlere, undtagen forsikringsselskaber og pensionskasser (OFI'er), jf. artikel 2, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 2533/98, med forbehold af eventuel undtagelse.
Artikel 3
MFI-liste til statistiske formål
1. ECB's Direktion opretter og vedligeholder en liste over MFI'er i statistisk øjemed, under hensyntagen til kravene til hyppighed og tidsfrister, som følger af brugen heraf i forbindelse med ESCB's reservekravssystem. Listen over MFI'er til statistiske formål skal omfatte en angivelse af, hvorvidt de er underlagt ECB's reservekravssystem. Listen over MFI'er skal være ajourført, korrekt, så konsekvent som muligt og tilstrækkelig stabil til statistiske formål.
2. De nationale centralbanker og ECB skal gøre listen over MFI'er til statistiske formål og ajourføringerne heraf tilgængelige for rapporteringsenhederne på en passende måde, herunder ad elektronisk vej, via internettet eller, på anmodning fra rapporteringsenhederne, i papirbaseret form.
3. Listen over MFI'er til statistiske formål skal kun være til orientering. I tilfælde af at den senest tilgængelige version af listen er fejlbehæftet, pålægger ECB dog ikke en enhed sanktioner, hvis den ikke har opfyldt sin statistiske indberetningsforpligtelse korrekt, men handlede i god tro på grundlag af den fejlbehæftede liste.
Artikel 4
Statistiske indberetningskrav
1. Den faktiske rapporteringspopulation indberetter månedlige beholdninger vedrørende balancen ultimo måneden og månedlige aggregerede tal for justeringer for værdiændringer til den nationale centralbank i den medlemsstat, hvor MFI'en er resident. De aggregerede tal for justeringer for værdiændringer indberettes med hensyn til af-/og nedskrivning af udlån svarende til udlån for rapporteringsenhederne, idet værdiændringer af værdipapirer er omfattet. Yderligere detaljer om visse balanceførte og ikke-balanceførte poster indberettes kvartalsvist eller årligt. De krævede statistiske oplysninger er nærmere angivet i bilag I.
2. De nationale centralbanker kan indsamle den fornødne statistiske information om værdipapirer, der er udstedt og indehaves af MFI'er, på værdipapir-for-værdipapir basis, for så vidt de i stk. 1 nævnte data kan udledes i overensstemmelse med mindstestandarderne i bilag IV.
3. MFI'erne indberetter i overensstemmelse med mindstekravene i bilag I, del 5, tabel 1A, månedlige justeringer for værdiændringer vedrørende hele det datasæt, som ECB kræver. De nationale centralbanker kan indsamle supplerende data, som ikke er omfattet af mindstekravene. Disse supplerende data kan angå opdelingerne, der er markeret i tabel 1A bortset fra »mindstekravene«.
4. Derudover kan ECB forlange uddybende information om justeringerne i posten »omklassifikationer og andre reguleringer«, som indsamles af de nationale centralbanker.
Artikel 5
Supplerende statistiske indberetningskrav vedrørende securitisationer af lån og andre overdragelser af lån
MFI indberetter følgende oplysninger i overensstemmelse med bilag I, del 6:
1)
nettostrømme vedrørende securitisationer af lån og andre overdragelser af lån, som er foretaget i indberetningsperioden
2)
udestående beløb ultimo kvartalet vedrørende alle udlån, for hvilke MFI'en handler som låneservicerer i en securitisation
3)
ved anvendelse af International Accounting Standard 39 (IAS 39) eller tilsvarende nationale regnskabsregler de udestående beløb ultimo perioden vedrørende udlån, der er afhændet ved hjælp af securitisation, der ikke er ophørt med at være indregnet.
Artikel 6
Tidsfrister
1. De nationale centralbanker bestemmer, hvornår de senest skal modtage data fra rapporteringsenhederne for at overholde den nedenfor angivne tidsfrist, under hensyntagen til kravet til tidsfrister vedrørende ECB's reservekravssystem, hvis relevant, og giver rapporteringsenhederne meddelelse herom.
2. De nationale centralbanker fremsender månedlige statistikker til ECB inden lukketid den 15. arbejdsdag efter udgangen af den måned, de vedrører.
3. De nationale centralbanker fremsender kvartalsstatistikker til ECB inden lukketid den 28. arbejdsdag efter udgangen af det kvartal, de vedrører.
4. De nationale centralbanker fremsender årsstatistikker til ECB i overensstemmelse med artikel 17, stk. 2, i retningslinje ECB/2007/9 af 1. august 2007 om monetær statistik og statistik over finansielle institutioner og markeder (omarbejdet) (12).
Artikel 7
Regnskabsregler til brug for statistisk indberetning
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, følger MFI'erne med henblik på indberetning efter denne forordning de regnskabsregler, som er fastsat i den nationale lovgivning, der gennemfører Rådets direktiv 86/635/EØF af 8. december 1986 om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (13) samt alle andre gældende internationale standarder.
2. Indlån og udlån indberettes som det udestående nominelle beløb ultimo måneden. Nedskrivninger som defineret i den gældende regnskabspraksis er ikke indeholdt i dette beløb. Indlån og udlån skal ikke opgøres netto i forhold til andre aktiver og passiver.
3. Uanset gældende bogføringspraksis og netting praksis i medlemsstaterne indberettes alle finansielle aktiver og passiver på bruttobasis til statistiske formål.
4. De nationale centralbanker kan tillade indberetning af udlån, på hvilke der er foretaget hensættelser, uden hensættelser, og indberetning af erhvervede udlån til den pris, der er betalt ved erhvervelsen, på den betingelse at denne indberetningspraksis anvendes af alle residente rapporteringsenheder og er nødvendig for at sikre konsekvens i den statistiske værdiansættelse af udlån i forhold til de data, der er indberettet for perioder før januar 2005.
Artikel 8
Undtagelser
1. Små MFI'er (haleinstitutter) kan undtages.
a)
De nationale centralbanker kan give små MFI'er undtagelse, såfremt deres samlede bidrag til den nationale MFI-balance for så vidt angår beholdninger ikke overstiger 5 %.
b)
For kreditinstitutter skal de under litra a) nævnte undtagelser føre til, at de kreditinstitutter, som er omfattet af undtagelserne, får en lettelse af indberetningskravene, uden at dette berører kravene om beregning af reservekravene, som angivet i bilag III.
c)
Med hensyn til små MFI'er, der ikke er kreditinstitutter, og som er omfattet af undtagelse under litra a), indsamler de nationale centralbanker fortsat som minimum data, der vedrører den samlede balance, mindst årligt, således at størrelsen af de indberettende haleinstitutter kan overvåges.
d)
Uden at det berører litra a) kan de nationale centralbanker give undtagelse til kreditinstitutter, som ikke falder ind under den ordning, der er angivet under litra a) og litra b), med den virkning, at deres indberetningskrav nedsættes svarende til dem, der er fastsat i bilag I, del 7, såfremt deres samlede andel af den nationale MFI-balance med hensyn til beholdninger hverken overstiger 10 % af den nationale MFI-balance eller 1 % af MFI-balancen i euroområdet.
e)
NCB'erne undersøger i god tid, at denne betingelserne som angivet under litra a) og litra d) er overholdt, således at undtagelse om nødvendigt kan gives eller annulleres med virkning fra starten af hvert år.
f)
Små MFI'er kan vælge ikke at benytte sig af undtagelserne og i stedet opfylde indberetningskravene fuldt ud.
2. Pengemarkedsforeninger kan undtages.
De nationale centralbanker kan undtage pengemarkedsforeninger for de i artikel 4, stk. 1, angivne indberetningskrav, såfremt pengemarkedsforeningerne i stedet indberetter balancedata i overensstemmelse med artikel 6 i forordning (EF) nr. 958/2007 (ECB/2007/8), på følgende betingelser:
-
pengemarkedsforeninger indberetter disse data månedligt i overensstemmelse med den »kombinerede metode« som angivet i bilag I i forordning (EF) nr. 958/2007 (ECB/2007/8) og i overensstemmelse med de i dennes artikel 9 angivne tidsfrister,
-
pengemarkedsforeninger skal indberette beholdninger ultimo måneden af andele i pengemarkedsforeninger i overensstemmelse med de i artikel 6, stk. 2, angivne tidsfrister.
3. Der kan gives undtagelse vedrørende indberetning af andele udstedt af pengemarkedsforeninger.
a)
»Registrerede andele i pengemarkedsforeninger«: andele i pengemarkedsforeninger, som i henhold til national lovgivning optages i et register med oplysning om indehaverens/indehavernes identitet og dennes/disses hjemsted. »Ihændehaverandele i pengemarkedsforeninger«: andele i pengemarkedsforeninger, som i henhold til national lovgivning ikke optages i et register med oplysning om indehaverens/indehavernes identitet, eller som registreres uden oplysning om dennes/disses hjemsted.
b)
Såfremt registrerede andele eller ihændehaverandele udstedes for første gang, eller såfremt markedsudviklingen nødvendiggør et andet alternativ eller en anden kombination af alternativer, (som defineret i bilag I, del 2, afsnit 5.5), kan de nationale centralbanker give undtagelse i et år fra disse krav.
c)
De nationale centralbanker kan undtage rapporteringsenhederne vedrørende hjemsted for indehavere af andele i pengemarkedsforeninger, såfremt den krævede statistiske information er indhentet fra andre tilgængelige kilder i overensstemmelse med bilag I, del 2, afsnit 5.5. De nationale centralbanker undersøger i god tid, at denne betingelse er opfyldt, således at undtagelse om nødvendigt kan gives eller annulleres med virkning fra et års begyndelse efter aftale med ECB. Med henblik på denne forordning kan de nationale centralbanker oprette og vedligeholde en liste over indberettende OFI'er i overensstemmelse med principperne i bilag I, del 2, afsnit 5.5.
4. Medmindre andet følger af stk. 1, kan der gives undtagelser til udstedere af elektroniske penge.
a)
Medmindre andet er fastsat i direktiv 2006/48/EF og artikel 2 i forordning (EF) nr. 1745/2003 (ECB/2003/9) og med forbehold af litra b) kan de nationale centralbanker give undtagelser til en udsteder af elektroniske penge. De nationale centralbanker kontrollerer i god tid, at kravet i litra b) er overholdt, således at undtagelse om nødvendigt kan gives eller annulleres. En national centralbank, der giver en undtagelse, skal underrette ECB herom.
b)
De nationale centralbanker kan give en udsteder af elektroniske penge undtagelse, hvis mindst en af de følgende betingelser er opfyldt:
i)
de elektroniske penge, der udstedes af udstederen, anerkendes kun som betalingsmiddel af et begrænset antal foretagender, der klart kan identificeres ved:
-
de er beliggende på samme lokalitet eller andet begrænset lokalt område og/eller
-
de har en tæt finansiel eller forretningsmæssig forbindelse til udstederen, f.eks. en fælles ejer-, markedsførings- eller distributionsstruktur, selv om udstederen og modtagere er etableret som separate juridiske enheder, eller
ii)
mere end tre fjerdedele af deres samlede balance er uden forbindelse til udstedelsen eller administrationen af elektroniske penge, og de forpligtelser, som er knyttet til udestående elektroniske pengebeløb, ikke overstiger 100 mio. EUR.
c)
Såfremt en udsteder af elektroniske penge, som har fået undtagelse, ikke er undtaget fra reservekravene, skal den som minimum indberette de kvartalsdata, der er nødvendige til beregning af reservekravsgrundlaget som fastsat i bilag III. Udstederen kan vælge at indberette det begrænsede sæt data vedrørende reservekravsgrundlag hver måned.
d)
I alle tilfælde, hvor en udsteder af elektroniske penge har fået undtagelse, registrerer ECB til statistisk brug udstederen på MFI-listen som et ikke-finansielt selskab. Institutionen vil således blive behandlet som et ikke-finansielt selskab i de tilfælde, hvor den er modpart til en MFI. Institutionen vil fortsat blive behandlet som et kreditinstitut i relation til Eurosystemets reservekravssystem.
5. Der kan gives undtagelse vedrørende indberetning af justeringer for værdiændringer.
a)
Med forbehold af stk. 1 kan de nationale centralbanker undtage pengemarkedsforeninger fra indberetning af justeringer for værdiændringer ved at fritage pengemarkedsforeningerne fra ethvert krav om indberetning af justeringer for værdiændringer.
b)
De nationale centralbanker kan undtage fra kravet vedrørende indberetningshyppighed og -frister, hvad angår værdiændringer af værdipapirer, og kræve kvartalsvis indberetning med de samme frister som for kvartalsvis indberettede beholdningsdata under følgende betingelser:
i)
rapporteringsenheder, der anvender forskellige værdiansættelsesmetoder, forsyner de nationale centralbanker med relevante oplysninger om værdiansættelsespraksis, herunder kvantitative angivelser af de procentdele af deres beholdninger af disse instrumenter
ii)
såfremt der er foretaget en væsentlig værdiændring, kan de nationale centralbanker anmode rapporteringsenhederne om at tilvejebringe yderligere oplysninger om den måned, hvor denne udvikling har fundet sted.
c)
De nationale centralbanker kan give undtagelse fra indberetning af værdiændringer af værdipapirer, herunder fuldstændig undtagelse fra indberetning for kreditinstitutter, som indberetter månedsvis værdipapirbeholdninger på værdipapir-for-værdipapir basis under følgende betingelser:
i)
den indberettede information omfatter for alle værdipapirer den værdi, hvortil de er bogført på balancen
ii)
med hensyn til værdipapirer uden offentlig tilgængelige identifikationskoder omfatter den indberettede information oplysning om instrumentkategori, løbetid og udsteder, som i det mindste er tilstrækkelig for udarbejdelse af de opdelinger, der er angivet som »mindstekrav« i bilag I, del 5.
6. Der kan gives undtagelse for statistisk indberetning af lån, som er afhændet ved hjælp af securitisation.
MFI'er der anvender IAS 39 eller tilsvarende nationale regnskabsregler kan af deres nationale centralbank få tilladelse til at holde lån ude fra beholdninger som krævet i bilag I, del 2 og 3, hvor disse lån er afhændet ved hjælp af securitisation i henhold til national praksis, såfremt denne praksis finder anvendelse på alle residente MFI'er.
7. Der kan gives undtagelse for visse kvartalsvise beholdninger, som er relateret til medlemsstater uden for euroområdet.
Såfremt tal, der er indsamlet på et højere aggregeringsniveau, viser, at positioner i forhold til residente modparter i en medlemsstat eller positioner i forhold til valutaen i en medlemsstat, som ikke har indført euroen, ikke er signifikante, kan en national centralbank beslutte ikke at kræve indberetning i forhold til denne medlemsstat. Den nationale centralbank skal underrette sine rapporteringsenheder om en sådan beslutning.
Artikel 9
Mindstestandarder og nationale indberetningssystemer
1. De krævede statistiske oplysninger indberettes i overensstemmelse med mindstestandarderne for overførsel, nøjagtighed, begrebsmæssig overensstemmelse og revisioner som fastsat i bilag IV.
2. De nationale centralbanker definerer og indfører de indberetningssystemer, som den faktiske rapporteringspopulation skal anvende i overensstemmelse med nationale karakteristika. De nationale centralbanker sikrer, at indberetningssystemerne tilvejebringer de krævede statistiske informationer og giver mulighed for nøje at kontrollere overensstemmelsen med de mindstestandarder for overførsel, nøjagtighed, begrebsmæssig overensstemmelse og revisioner, som er fastsat i bilag IV.
Artikel 10
Fusioner, spaltninger og reorganiseringer
I tilfælde af en fusion, spaltning eller anden reorganisering, som kan påvirke opfyldelsen af en rapporteringsenheds statistiske forpligtelser, skal den pågældende rapporteringsenhed, så snart planen om at gennemføre den pågældende ændring er offentliggjort, og inden for en rimelig frist inden den får virkning, underrette den pågældende nationale centralbank om de procedurer, der er planlagt til at opfylde de i denne forordning fastsatte statistiske indberetningskrav.
Artikel 11
Anvendelse af de indberettede statistiske oplysninger med henblik på mindstereserver
1. De statistiske oplysninger, som et kreditinstitut indberetter i henhold til denne forordning, anvendes af kreditinstituttet til beregning af sit reservekravsgrundlag i henhold til forordning (EF) nr. 1745/2003 (ECB/2003/9). Kreditinstituttet skal navnlig anvende disse oplysninger til at verificere overholdelsen af sit reservekrav i reservekravsperioden.
2. Dataene for mindre haleinstitutters reservekravsgrundlag for tre reservekravsperioder baseres på data fra ultimo kvartalet indsamlet af de nationale centralbanker inden for 28 arbejdsdage efter udgangen af det kvartal, som de vedrører.
3. I tilfælde af modstrid går de særlige regler om anvendelse af ESCB's reservekravssystem i bilag III forud for alle bestemmelser i forordning (EF) nr. 1745/2003 (ECB/2003/9).
4. For at lette ECB's og kreditinstitutternes likviditetsstyring skal reservekravene bekræftes senest den første dag i reservekravsperioden. Der kan dog under særlige omstændigheder opstå behov for, at kreditinstitutter indberetter revisioner af reservekravsgrundlaget eller af reservekrav, der er blevet bekræftet. Procedurerne for bekræftelse eller anerkendelse af reservekrav berører dog ikke rapporteringsenhedernes forpligtelse til altid at indberette korrekte statistiske oplysninger og til så hurtigt som muligt at revidere ukorrekte statistiske oplysninger, som de allerede har indberettet.
Artikel 12
Verifikation og tvungen indsamling
De nationale centralbanker udøver retten til at verificere eller foretage indsamling af de oplysninger, som rapporteringsenhederne skal tilvejebringe i henhold til denne forordning, uden at det berører ECB's ret til selv at udøve denne ret. De nationale centralbanker udøver især denne ret, når en institution i den faktiske rapporteringspopulation ikke opfylder mindstestandarderne for overførsel, nøjagtighed, begrebsmæssig overensstemmelse og revisioner som fastlagt i bilag IV.
Artikel 13
Første indberetning
1. Den første indberetning i henhold til denne forordning skal begynde med data for juni 2010, herunder data tilbage til december 2009 alene for så vidt angår tabel 5.
2. Den første indberetning i henhold til denne forordning vedrørende felter svarende til syndikerede lån i bilag I, del 2, tabel 1, påbegyndes med data for december 2011.
3. Den første indberetning i henhold til denne forordning vedrørende felter, der svarer til medlemsstater, som har indført euroen, i bilag I, del 3, tabel 3, påbegyndes med de første kvartalsvise data efter datoen for deres indførelse af euro.
4. Den første indberetning i henhold til denne forordning vedrørende felter, der svarer til medlemsstater, som ikke har indført euroen, i bilag I, del 3, tabel 3 og 4, påbegyndes med de første kvartalsdata efter datoen for deres tiltrædelse af EU. Hvis den pågældende nationale centralbank beslutter ikke at kræve, at den første indberetning af insignifikante data indledes med de første kvartalsdata efter datoen for vedkommende medlemsstats eller medlemsstaters tiltræden af EU, påbegyndes indberetningen 12 måneder efter, at den nationale centralbank har informeret rapporteringsenhederne om kravet om indberetning.
Artikel 14
Ophævelse
1. Forordning (EF) nr. 2423/2001 (ECB/2001/13) ophæves med virkning fra den 1. juli 2010.
2. Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til denne forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag V.
Artikel 15
Afsluttende bestemmelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Den er gældende fra den 1. juli 2010.
Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 19. december 2008.
EUROOPAN KESKUSPANKIN ASETUS (EY) N:o 25/2009,
annettu 19 päivänä joulukuuta 2008,
rahalaitossektorin taseesta (uudelleen laadittu toisinto)
(EKP/2008/32)
EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin valtuuksista kerätä tilastotietoja 23 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2533/98 (1), ja erityisesti sen 5 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin soveltamista vähimmäisvarannoista 23 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2531/98 (2), ja erityisesti sen 6 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY (uudelleenlaadittu teksti) (3),
ottaa huomioon Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä yhteisössä 25 päivänä kesäkuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2223/96 (4),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Rahalaitossektorin konsolidoidusta taseesta 22 päivänä marraskuuta 2001 annettua Euroopan keskuspankin asetusta (EY) N:o 2423/2001 (EKP/2001/13) (5) on muutettu merkittävästi useita kertoja. Kun kyseiseen asetukseen on nyt tarpeen tehdä uusia muutoksia, teksti olisi selvyyden ja avoimuuden vuoksi laadittava uudelleen.
(2)
Jotta Euroopan keskuspankkijärjestelmä (EKPJ) voisi suorittaa tehtävänsä, on tarpeen tuottaa rahalaitossektorin konsolidoitu tase. Tämän taseen päätarkoituksena on antaa Euroopan keskuspankille (EKP) kattavat tilastotiedot rahatalouden kehityksestä rahaliittoon osallistuvissa jäsenvaltioissa, joita tarkastellaan yhtenä talousalueena. Nämä tilastot kattavat yhteenlasketut rahoitussaamiset ja -velat, jotka ilmaistaan kattavaan ja homogeeniseen rahalaitossektoriin ja tiedonantajien joukkoon perustuvina kantatietoina ja taloustoimia koskevina tietoina, ja ne tuotetaan säännöllisesti. Riittävän yksityiskohtaisia tilastotietoja tarvitaan myös, jotta voidaan taata laskettujen, tämän alueen kattavien raha-aggregaattien ja niiden vastaerien jatkuva analyyttinen käyttökelpoisuus.
(3)
EKP:lla on EY:n perustamissopimuksen mukaisesti sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännössä (EKPJ:n perussääntö) vahvistetuin edellytyksin velvollisuus antaa asetuksia siinä määrin kuin se on tarpeen niiden EKPJ:n tehtävien toteuttamiseksi, jotka on määritelty EKPJ:n perussäännössä ja joista säädetään eräissä tapauksissa perustamissopimuksen 107 artiklan 6 kohdan nojalla annetuissa neuvoston säädöksissä.
(4)
EKPJ:n perussäännön 5.1 artiklassa edellytetään, että EKP kerää EKPJ:n tehtävistä huolehtiakseen kansallisten keskuspankkien avustuksella tarvittavat tilastotiedot joko toimivaltaisilta kansallisilta viranomaisilta tai suoraan taloudellisilta toimijoilta. EKPJ:n perussäännön 5.2 artiklan mukaan kansalliset keskuspankit hoitavat 5.1 artiklassa kuvattuja tehtäviä siinä määrin kuin mahdollista.
(5)
Asetuksen (EY) N:o 2533/98 3 artiklassa edellytetään, että EKP täsmentää varsinaisen tiedonantajien joukon tietojen antajien perusjoukon rajoissa, sekä annetaan EKP:lle valtuudet vapauttaa jotkut tiedonantajien ryhmät kokonaan tai osittain tilastointiin liittyvistä tietojenantovaatimuksista. Saman asetuksen 6 artiklan 4 kohdassa säädetään, että EKP voi antaa asetuksia edellytyksistä, joiden mukaisesti voidaan käyttää oikeutta tilastotietojen tarkistamiseen tai pakollisen tilastotietojen keruun toimittamiseen.
(6)
Asetuksen (EY) N:o 2533/98 4 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on järjestettävä omalta osaltaan tilastotietojen keruu ja tehtävä EKPJ:n kanssa kiinteää yhteistyötä, jotta varmistetaan EKPJ:n perussäännön 5 artiklasta johtuvien velvollisuuksien täyttäminen.
(7)
Saattaa olla tarkoituksenmukaista, että kansalliset keskuspankit keräävät varsinaiselta tiedonantajien joukolta EKP:n tilastovaatimusten täyttämiseksi tarvittavat tilastotiedot osana laajempaa tilastointiin liittyvää tiedonkeruuta, jonka ne toteuttavat omalla vastuullaan yhteisön tai kansallisen lainsäädännön taikka vakiintuneen käytännön mukaisesti ja joka palvelee muita tilastointitarkoituksia, edellyttäen että EKP:n tilastovaatimusten täyttäminen ei vaarannu. Tällä tavoin voidaan myös vähentää tietojen keräämisestä aiheutuvaa rasitetta. Näissä tapauksissa tiedonantajille on avoimuuden lisäämiseksi ilmoitettava, että tietoja kerätään muita tilastointitarkoituksia varten. Erityistapauksissa EKP voi käyttää tällaisia muihin tarkoituksiin kerättyjä tilastotietoja omien tarpeidensa täyttämiseksi.
(8)
Tilastovaatimukset ovat yksityiskohtaisimmat niissä erissä, joiden vastapuolet kuuluvat rahaa hallussa pitävään sektoriin. Yksityiskohtaiset tiedot tarvitaan a) talletuksista alasektorin ja maturiteetin mukaan eriteltyinä sekä edelleen valuuttakohtaisesti eriteltyinä, jotta M3:een sisältyvien ulkomaan valuutan määräisten erien kehitystä voitaisiin tarkastella lähemmin ja jotta voitaisiin tutkia helpommin, missä määrin ulkomaan valuutan määräiset ja euromääräiset M3:n erät ovat toisiaan korvaavia; b) lainoista alasektorin, maturiteetin, tarkoituksen, korkotason tarkistuksen ja valuutan mukaan eriteltyinä, sillä näitä tietoja pidetään olennaisina rahatalouden analysoinnin kannalta; c) positioista, joissa vastapuolina on muita rahalaitoksia, siltä osin kuin se on tarpeen rahalaitosten välisten erien nettouttamiseksi tai varantopohjan laskemiseksi; d) positioista ”yli 2 vuoden määräaikaistalletukset”, ”talletukset, joiden irtisanomisaika on yli 2 vuotta” ja ”repot”, joissa vastapuolina ovat euroalueen ulkopuolella olevat (ulkomailla olevat), jotta voidaan laskea varantopohja, johon sovelletaan positiivista varantoprosenttia; e) kokonaistalletuksia koskevista positioista, joissa vastapuolina ovat ulkomailla olevat, ulkomaisten vastaerien laskemiseksi; f) alkuperäiseltä maturiteetiltaan alle tai yli 1 vuoden talletuksista ulkomailla olevilta ja lainoista ulkomailla oleville maksutasetta ja rahoitustilinpitoa varten.
(9)
Kansallisia keskuspankkeja rohkaistaan edistämään arvopaperikohtaisia raportointijärjestelyjä tässä asetuksessa edellytettyjen rahalaitosten arvopaperisalkkuja koskevien tilastotietojen keräämiseksi, silloin kun tämä saattaa vähentää luottolaitosten raportointivelvoitteita ja tukea tarkempien tilastojen kehittämistä. Kansalliset keskuspankit voivat sallia, että rahamarkkinarahastojen osalta tiedot ilmoitetaan sijoitusrahastojen saamisia ja velkoja koskevista tilastoista 27 päivänä heinäkuuta 2007 annetun Euroopan keskuspankin asetuksen (EY) N:o 958/2007 (EKP/2007/8) (6) mukaisesti, jotta kevennettäisiin rahastonhoitajien raportointivelvoitteita.
(10)
EKP laskee rahoitustaloustoimet kuukauden lopun raportointipäivien kantatietojen erotuksena, josta poistetaan muista kuin taloustoimista aiheutuvat muutokset. Tiedonantajille osoitettu vaatimus ei koske valuuttakurssimuutoksia, jotka EKP laskee tiedonantajien toimittamien valuuttakohtaisten kantatietojen perusteella, eikä luokituksen muutoksia, joista kansalliset keskuspankit keräävät tiedot itse käyttämällä jo saatavissa olevia eri tietolähteitä.
(11)
EKP valtuutetaan asetuksen (EY) N:o 2531/98 5 artiklassa antamaan asetuksia tai tekemään päätöksiä laitosten vapauttamisesta vähimmäisvarantovelvoitteista, esittämään ehtoja siitä, miten velat muille laitoksille jätetään pois tai vähennetään varantopohjasta, ja määrittämään erisuuruiset velvoiteprosentit eri velkaryhmille. EKP:lla on asetuksen (EY) N:o 2531/98 6 artiklan nojalla oikeus kerätä laitoksilta vähimmäisvarantovelvoitteiden soveltamiseksi tarvittavat tiedot sekä tarkistaa niiden tietojen paikkansapitävyys ja laatu, joita laitokset antavat osoittaakseen noudattaneensa vähimmäisvarantovelvoitteita. Tietojen antamisesta aiheutuvan rasitteen vähentämiseksi on toivottavaa, että kuukausitasetta koskevia tilastotietoja käytettäisiin EKP:n vähimmäisvarantojärjestelmän alaisten luottolaitosten varantopohjan säännölliseen laskemiseen vähimmäisvarantojen soveltamisesta 12 päivänä syyskuuta 2003 annetun Euroopan keskuspankin asetuksen (EY) N:o 1745/2003 (EKP/2003/9) (7) mukaisesti.
(12)
On tarpeen määritellä luottolaitoksia koskeviin sulautumisiin sovellettavat erityiset menettelyt näiden laitosten varantovelvoitteita koskevien velvollisuuksien selventämiseksi.
(13)
EKP tarvitsee tietoja rahalaitosten arvopaperistamistoiminnasta voidakseen tulkita luottojen ja lainojen kehitystä euroalueella. Näillä tiedoilla täydennetään lisäksi tietoja, joita annetaan arvopaperistamisiin osallistuvien erityisyhteisöjen saamisia ja velkoja koskevista tilastoista 19 päivänä joulukuuta 2008 annetun Euroopan keskuspankin asetuksen (EY) N:o 24/2009 (EKP/2008/30) (8) nojalla.
(14)
Vaikka on tunnustettua, että EKP:n antamissa asetuksissa ei anneta mitään oikeuksia eikä aseteta mitään velvollisuuksia rahaliittoon osallistumattomille jäsenvaltioille, EKPJ:n perussäännön 5 artikla koskee sekä rahaliittoon osallistuvia että siihen osallistumattomia jäsenvaltioita. Asetuksessa (EY) N:o 2533/98 muistutetaan, että EKPJ:n perussäännön 5 artikla sekä perustamissopimuksen 10 artikla tarkoittavat sitä, että rahaliittoon osallistumattomien jäsenvaltioiden on laadittava ja otettava käyttöön kansallisella tasolla kaikki tarkoituksenmukaisiksi katsomansa toimenpiteet EKP:n tilastovaatimusten edellyttämän tiedonkeruun järjestämiseksi ja saatava tilastointiin liittyvät valmistelunsa ajoissa valmiiksi, jotta niistä voi tulla rahaliittoon osallistuvia jäsenvaltioita,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
-
’rahalaitoksella’ kotimaassa olevaa luottolaitosta, siten kuin se on määritelty yhteisön lainsäädännössä, tai muuta kotimaassa olevaa rahoituslaitosta, joka liiketoimintanaan ottaa vastaan talletuksia ja/tai niiden läheisiä vastineita muilta kuin rahalaitoksilta ja myöntää luottoja ja/tai tekee arvopaperisijoituksia omaan lukuunsa (ainakin taloudellisessa mielessä). Rahalaitossektori käsittää (9) a) keskuspankit; b) direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 1 kohdassa määritellyt luottolaitokset (yritys, joka liiketoimintanaan vastaanottaa yleisöltä talletuksia tai muita takaisinmaksettavia varoja (10) ja myöntää luottoja omaan lukuunsa, tai sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta 18 päivänä syyskuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/46/EY (11) tarkoitetut sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat) ja c) muut rahalaitokset eli muut kotimaassa olevat rahoituslaitokset, jotka riippumatta liiketoimintansa luonteesta ovat rahalaitoksen määritelmän mukaisia. Ratkaiseva tekijä rahoituslaitoksia rahalaitoksiksi luokiteltaessa on se, missä määrin näiden laitosten liikkeeseen laskemien instrumenttien voidaan katsoa vastaavan luottolaitoksiin tehtyjä talletuksia, sikäli kuin laitokset muilta osin täyttävät rahalaitoksen määritelmän. Yhteissijoitusyrityksistä rahamarkkinarahastot täyttävät sovitut likviditeettivaatimukset ja kuuluvat siksi rahalaitossektoriin (ks. rahalaitosten yksilöintiä koskevat periaatteet, liite I, 1 osa),
-
’rahaliittoon osallistuvalla jäsenvaltiolla’ asetuksen (EY) N:o 2533/98 1 artiklassa määriteltyä rahaliittoon osallistuvaa jäsenvaltiota,
-
’rahaliittoon osallistumattomalla jäsenvaltiolla’ jäsenvaltiota, joka ei ole ottanut euroa käyttöön,
-
’tiedonantajalla’ asetuksen (EY) N:o 2533/98 1 artiklassa määriteltyä tiedonantajaa,
-
’jossakin maassa olevalla’ asetuksen (EY) N:o 2533/98 1 artiklassa määriteltyä jossakin maassa olevaa,
-
’erityisyhteisöllä’ erityisyhteisöä sellaisena kuin se on määritelty asetuksen (EY) N:o 24/2009 (EKP/2008/30) 1 artiklassa,
-
’arvopaperistamisella’ taloustoimea, joka sisältää joko a) perinteisen arvopaperistamisen, sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 2006/48/EY 4 artiklassa, ja/tai b) arvopaperistamisen, sellaisena kuin se on määritelty asetuksen (EY) N:o 24/2009 (EKP/2008/30) 1 artiklassa, johon liittyy arvopaperistettavien lainojen luovutus erityisyhteisölle,
-
’sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalla’ ja ’sähköisellä rahalla’ sähköisen rahan liikkeeseenlaskijaa ja sähköistä rahaa sellaisina kuin ne on määritelty direktiivin 2000/46/EY 1 artiklan 3 kohdassa,
-
’arvonalennuksella’ lainan määrän suoraa vähentämistä taseesta sen vuoksi, että se on tullut perimiskelvottomaksi,
-
’hallinnoijalla’ rahalaitosta, joka hallinnoi arvopaperistamisen taustalla olevia lainoja päivittäin perimällä velallisilta pääoman ja koron, jotka välitetään tämän arvopaperistamisjärjestelyn sijoittajille,
-
’lainan luovutuksella’ omistusoikeuden siirtona tai sub-participation-järjestelynä tapahtuvaa lainan tai sammioitujen lainojen taloudellista siirtämistä tiedonantajalta siirronsaajalle, joka ei ole rahalaitos,
-
’lainan hankinnalla’ omistusoikeuden tai sub-participation-järjestelynä tapahtuvaa lainan tai sammioitujen lainojen taloudellista siirtämistä siirtäjältä, joka ei ole rahalaitos, tiedonantajalle.
2 artikla
Varsinainen tiedonantajien joukko
1. Varsinainen tiedonantajien joukko koostuu rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden alueella olevista rahalaitoksista (liitteessä II olevassa 1 osassa esitetyn mukaisesti).
2. Varsinaisesta tiedonantajien joukosta rahalaitoksiin sovelletaan täysimääräisiä tiedonantovaatimuksia, jollei 8 artiklan mukaan myönnetyn poikkeuksen soveltamisesta muuta johdu.
3. Yhteisöihin, jotka täyttävät rahalaitoksen määritelmän, sovelletaan tätä asetusta siitä huolimatta, että ne on jätetty direktiivin 2006/48/EY soveltamisalan ulkopuolelle.
4. Jotta voidaan kerätä tietoja rahamarkkinarahastojen rahasto-osuuksien haltijoiden sijaintipaikoista, kuten liitteessä I olevan 2 osan 5.5 jaksossa tarkemmin yksilöidään, varsinaiseen tiedonantajien joukkoon kuuluvat myös asetuksen (EY) N:o 2533/98 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetut muut rahoituksen välittäjät kuin vakuutuslaitokset ja eläkerahastot, ellei mahdollisista poikkeuksista muuta johdu.
3 artikla
Tilastoinnissa käytettävä rahalaitosluettelo
1. EKP:n johtokunta laatii rahalaitoksista luettelon tilastointia varten ja ylläpitää sitä ottaen huomioon raportointitiheyttä ja toimitusaikaa koskevat vaatimukset, jotka johtuvat luettelon käytöstä EKP:n vähimmäisvarantojärjestelmän yhteydessä. Tilastoinnissa käytettävässä rahalaitosluettelossa on oltava tiedot siitä, kuuluvatko laitokset EKP:n vähimmäisvarantojärjestelmän piiriin vai eivät. Rahalaitosluettelon on oltava ajantasainen, tarkka, mahdollisimman homogeeninen ja riittävän vakaa tilastointitarkoituksiin.
2. Kansalliset keskuspankit ja EKP saattavat tilastoinnissa käytettävän rahalaitosluettelon ja sen päivitykset tiedonantajien saataville tarkoituksenmukaisella tavalla, mukaan lukien sähköisesti, internetin kautta tai asianomaisten tiedonantajien pyynnöstä paperimuodossa.
3. Tilastoinnissa käytettävä rahalaitosluettelo laaditaan ainoastaan tiedoksi. Jos luettelon viimeisin käytettävissä oleva versio on kuitenkin virheellinen, EKP ei määrää seuraamuksia yhteisölle, joka ei ole asianmukaisesti täyttänyt tiedonantovelvollisuuksiaan siltä osin kuin tämä on hyvässä uskossa luottanut virheellisen luettelon tietoihin.
4 artikla
Tilastovaatimukset
1. Varsinainen tiedonantajien joukko antaa sen jäsenvaltion kansalliselle keskuspankille, jossa rahalaitos sijaitsee, kuukauden lopun tasetta koskevat kuukausittaiset kantatiedot ja kuukausittaiset yhteenlasketut arvostusmuutokset. Yhteenlaskettujen arvostusmuutoksien osalta tiedot annetaan niistä lainojen luottotappioista/arvonalennuksista, jotka vastaavat tiedonantajien myöntämiä lainoja ja kattavat arvopapereiden arvostusmuutokset. Yksityiskohtaisempia tietoja tietyistä tase-eristä sekä taseen ulkopuoliset tiedot ilmoitetaan neljännesvuosittain tai vuosittain. Vaaditut tilastotiedot täsmennetään liitteessä I.
2. Kansalliset keskuspankit saavat kerätä vaaditut tilastotiedot rahalaitosten liikkeeseen laskemista ja niiden hallussa olevista arvopapereista arvopaperikohtaisesti siltä osin kuin 1 kohdassa tarkoitetut tiedot voidaan johtaa niistä tilastollisten vähimmäisvaatimusten mukaisesti liitteessä IV tarkennetulla tavalla.
3. Rahalaitokset ilmoittavat liitteessä I olevassa 5 osassa esitetyssä taulukossa 1A asetettujen vähimmäisvaatimusten mukaisesti kuukausittaiset arvostusmuutokset EKP:n edellyttämän täyden tietosarjan osalta. Kansalliset keskuspankit voivat kerätä muitakin kuin vähimmäisvaatimuksiin kuuluvia tietoja. Nämä lisätiedot voivat liittyä taulukkoon 1A merkittyihin muihin kuin ”vähimmäisvaatimuksia” koskeviin erittelyihin.
4. Lisäksi EKP voi edellyttää lisäselvityksiä kansallisten keskuspankkien keräämistä muutoksista, jotka sisältyvät erään ”luokituksen muutokset ja muut vastaavat järjestelyt”.
5 artikla
Lainojen arvopaperistamisia ja muita lainojen siirtoja koskevat ylimääräiset tilastovaatimukset
Rahalaitokset ilmoittavat seuraavat tiedot liitteessä I olevan 6 osan mukaisesti:
1.
tarkastelujakson aikana toteutettujen lainojen arvopaperistamisten ja muiden lainojen siirtojen nettovirtatiedot;
2.
vuosineljänneksen lopun kantatiedot kaikista lainoista, joissa rahalaitos toimii arvopaperistamisessa hallinnoijana;
3.
jos sovelletaan kansainvälistä tilinpäätösstandardia 39 (IAS 39) tai vastaavia kansallisia kirjanpitosääntöjä, jakson lopun kantatiedot niistä lainoista, jotka on luovutettu arvopaperistamalla ja joita ei ole vielä poistettu taseesta.
6 artikla
Toimitusajat
1. Kansalliset keskuspankit päättävät, milloin niiden on saatava tiedot tiedonantajilta, jotta ne kykenevät noudattamaan jäljempänä mainittuja määräaikoja, ja ottavat huomioon EKP:n vähimmäisvarantojärjestelmässä asetetut toimitusaikoja koskevat vaatimukset sekä ilmoittavat niistä tiedonantajille.
2. Kansalliset keskuspankit toimittavat kuukausittaiset tilastot EKP:lle viimeistään sen kuukauden päättymistä, johon tiedot liittyvät, seuraavan kuukauden 15. pankkipäivänä työajan päättyessä.
3. Kansalliset keskuspankit toimittavat neljännesvuosittaiset tilastot EKP:lle viimeistään sen vuosineljänneksen päättymistä, johon tiedot liittyvät, seuraavana 28. pankkipäivänä työajan päättyessä.
4. Kansalliset keskuspankit toimittavat vuosittaiset tilastot EKP:lle raha-, rahoituslaitos- ja rahoitusmarkkinatilastoista (uudelleenlaaditut suuntaviivat) 1 päivänä elokuuta 2007 annettujen suuntaviivojen EKP/2007/9 (12) 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
7 artikla
Kirjanpitosäännöt tilastointia varten
1. Kirjanpitosäännöt, joita rahalaitokset noudattavat tässä asetuksessa tarkoitettuja tietoja antaessaan, ovat pankkien ja muiden rahoituslaitosten tilinpäätöksestä ja konsolidoidusta tilinpäätöksestä 8 päivänä joulukuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/635/ETY (13) kansallisten täytäntöönpanosäännösten ja muiden sovellettavien kansainvälisten standardien mukaisia, ellei tässä asetuksessa toisin säädetä.
2. Talletukset ja lainat ilmoitetaan kuukauden lopussa maksamatta olevan pääoman suuruisina. Arvonalennukset, siten kuin ne määritetään asianomaisessa kirjanpitokäytännössä, jätetään tämän määrän ulkopuolelle. Talletuksia ja lainoja ei nettouteta mitään muita saamisia tai velkoja vastaan.
3. Kaikki rahoitussaamiset ja -velat ilmoitetaan bruttomääräisinä tilastointia varten, tämän vaikuttamatta jäsenvaltioissa voimassa oleviin kirjanpito- ja nettoutuskäytäntöihin.
4. Kansalliset keskuspankit voivat sallia, että lainat, joista on tehty varaus, ilmoitetaan nettomääräisinä varauksilla vähennettyinä ja että ostetut lainat ilmoitetaan hankintahetkellä sovittuun hintaan, sillä edellytyksellä, että kaikki kotimaiset tiedonantajat noudattavat näitä ilmoituskäytäntöjä ja että ne ovat tarpeen, jotta lainat arvostettaisiin tilastoissa samalla tavoin kuin tammikuuta 2005 edeltävien kausien osalta.
8 artikla
Poikkeukset
1. Pienille rahalaitoksille voidaan myöntää poikkeuksia.
a)
Kansalliset keskuspankit voivat myöntää poikkeuksia pienille rahalaitoksille sillä edellytyksellä, että niiden yhteinen osuus kansallisesta rahalaitostaseesta on kantatietojen osalta enintään 5 prosenttia.
b)
Luottolaitosten osalta a alakohdassa tarkoitetut poikkeukset merkitsevät sitä, että niiden luottolaitosten tietojenantovaatimukset, joihin näitä poikkeuksia sovelletaan, pienenevät, tämän kuitenkaan rajoittamatta vähimmäisvarantojen laskemista koskevien vaatimusten soveltamista, siten kuin siitä määrätään liitteessä III.
c)
Sellaisten pienten rahalaitosten osalta, jotka eivät ole luottolaitoksia ja joihin sovelletaan a alakohdassa tarkoitettua poikkeusta, kansalliset keskuspankit keräävät edelleenkin vähintään taseen loppusummaa koskevia tietoja ainakin vuosittain, jolloin raportoivan pienen laitoksen kokoa voidaan seurata.
d)
Kansalliset keskuspankit voivat myöntää poikkeuksia luottolaitoksille, joihin ei sovelleta a eikä b alakohdassa säädettyä järjestelyä, pienentämällä niiden raportointivaatimukset liitteessä I olevassa 7 osassa vahvistettujen vaatimusten mukaisiksi, sillä edellytyksellä, että niiden yhteenlaskettu osuus kansallisesta rahalaitostaseesta on kantatietojen osalta enintään 10 prosenttia kansallisesta rahalaitostaseesta ja enintään 1 prosentti euroalueen rahalaitostaseesta, tämän rajoittamatta a alakohdan soveltamista.
e)
Kansalliset keskuspankit tarkistavat a ja d kohdassa asetettujen ehtojen täyttymisen hyvissä ajoin, jotta ne voivat tarvittaessa myöntää tai kumota poikkeuksia kunkin vuoden alusta alkaen.
f)
Pienet rahalaitokset voivat halutessaan olla hyödyntämättä poikkeuksia ja täyttää sen sijaan tiedonantovaatimuksensa täysimääräisesti.
2. Rahamarkkinarahastoille voidaan myöntää poikkeuksia.
Kansalliset keskuspankit voivat myöntää poikkeuksia rahamarkkinarahastoille 4 artiklan 1 kohdassa säädetyistä tietojenantovaatimuksista sillä edellytyksellä, että rahamarkkinarahastot ilmoittavat sen sijaan tasetiedot asetuksen (EY) N:o 958/2007 (EKP/2007/8) 6 artiklan mukaisesti, seuraavin edellytyksin:
-
rahamarkkinarahastot ilmoittavat tällaiset tiedot kuukausittain asetuksen (EY) N:o 958/2007 (EKP/2007/8) liitteessä I määrätyn ”sekamallin” perusteella ja sen 9 artiklassa vahvistettujen määräaikoja koskevien vaatimusten mukaisesti,
-
rahamarkkinarahastot ilmoittavat kuukauden lopun kantatiedot rahamarkkinarahastojen rahasto-osuuksista 6 artiklan 2 kohdassa vahvistettujen määräaikoja koskevien vaatimusten mukaisesti.
3. Poikkeuksia voidaan myöntää rahamarkkinarahastojen rahasto-osuuksien osalta.
a)
’Rahamarkkinarahastojen rekisteröidyillä rahasto-osuuksilla’ tarkoitetaan rahamarkkinarahastojen rahasto-osuuksia, joiden osalta pidetään kansallisen lainsäädännön mukaisesti rekisteriä, joka sisältää tiedot niiden haltijasta/haltijoista, mukaan lukien tiedot haltijan/haltijoiden kotipaikasta. ’Rahamarkkinarahastojen haltijaosuuksilla’ tarkoitetaan rahamarkkinarahastojen rahasto-osuuksia, joiden osalta kansallisen lainsäädännön mukaan ei pidetä haltijan/haltijoiden tiedot sisältävää rekisteriä taikka joiden osalta pidetään rekisteriä ilman tietoa haltijan/haltijoiden kotipaikasta.
b)
Mikäli rekisteröityjä rahasto-osuuksia tai haltijaosuuksia lasketaan liikkeeseen ensimmäistä kertaa taikka mikäli markkinakehitys edellyttää vaihtoehdosta tai vaihtoehtojen yhdistelmästä toiseen siirtymistä (siten kuin tämä on määritelty liitteessä I olevan 2 osan 5.5 jaksossa), kansalliset keskuspankit voivat myöntää yhdeksi vuodeksi poikkeuksia liitteessä I olevan 2 osan 5.5 jakson mukaisista edellytyksistä.
c)
Kansalliset keskuspankit voivat myöntää tiedonantajille poikkeuksia rahamarkkinarahastojen rahasto-osuuksien haltijoiden kotipaikan ilmoittamisen osalta, mikäli vaaditut tilastotiedot kerätään muista saatavilla olevista lähteistä liitteessä I olevan 2 osan 5.5 jakson mukaisesti. Kansalliset keskuspankit tarkistavat tämän ehdon täyttymisen hyvissä ajoin, jotta ne voivat tarvittaessa myöntää tai kumota poikkeuksia kunkin vuoden alusta alkaen EKP:n kanssa sovitulla tavalla. Kansalliset keskuspankit voivat laatia tämän asetuksen soveltamista varten luettelon tiedonantovelvoitteen alaisista muista rahoituksen välittäjistä ja ylläpitää sitä liitteessä I olevan 2 osan 5.5 jaksossa esitettyjen periaatteiden mukaisesti.
4. Poikkeuksia voidaan myöntää sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoille, tämän kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
a)
Kansalliset keskuspankit voivat myöntää poikkeuksia yksittäisille sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoille, tämän kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2006/48/EY tai asetuksen (EY) N:o 1745/2003 (EKP/2003/9) 2 artiklan soveltamista, ja jollei b alakohdassa toisin säädetä. Kansalliset keskuspankit tarkistavat b alakohdassa säädettyjen edellytysten täyttymisen hyvissä ajoin, jotta ne voivat tarvittaessa myöntää tai kumota poikkeuksia. Kansallinen keskuspankki, joka myöntää tällaisen poikkeuksen, ilmoittaa siitä EKP:lle.
b)
Kansalliset keskuspankit voivat myöntää poikkeuksia yksittäisille sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoille, jos vähintään toinen seuraavista edellytyksistä täyttyy:
i)
niiden liikkeeseen laskema sähköinen raha hyväksytään maksuksi vain vähäisessä määrässä yrityksiä, jotka ovat selvästi yksilöitävissä seuraavien seikkojen perusteella:
-
ne sijaitsevat samoissa tiloissa tai muulla paikallisesti rajatulla alueella ja/tai
-
niillä on liikkeeseen laskevaan laitokseen läheinen taloudellinen suhde tai liikesuhde, kuten jaettu omistus-, markkinointi- tai jakelurakenne, vaikka liikkeeseen laskeva laitos ja maksun hyväksyvä yritys olisivatkin erillisiä oikeushenkilöitä; tai
ii)
yli kolme neljännestä niiden taseen loppusummasta ei liity sähköisen rahan liikkeeseen laskemiseen tai hallinnointiin ja liikkeessä olevaan sähköiseen rahaan liittyvät rahoitusvastuut ovat enintään 100 miljoonaa euroa.
c)
Jos sähköisen rahan liikkeeseenlaskijaa, jolle myönnetään poikkeus, ei vapauteta vähimmäisvarantovelvoitteista, se toimittaa vähintään varantopohjan laskemiseksi tarvittavat neljännesvuosittaiset tiedot liitteen III mukaisesti. Laitos voi päättää ilmoittaa suppeammat varantopohjatiedot kuukausittain.
d)
Jos yksittäiselle sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalle myönnetään poikkeus, EKP kirjaa tilastoitaessa laitoksen rahalaitosluetteloon yritykseksi. Laitosta käsitellään niin ikään yrityksenä tilanteissa, joissa se on rahalaitoksen vastapuolena. Laitosta pidetään kuitenkin edelleen luottolaitoksena laskettaessa EKP:n vähimmäisvarantovelvoitteita.
5. Poikkeuksia voidaan myöntää arvostusmuutosten osalta.
a)
Kansalliset keskuspankit voivat myöntää rahamarkkinarahastoille poikkeuksia arvostusmuutosten ilmoittamisen osalta poistamalla rahamarkkinarahastoilta velvollisuuden ilmoittaa arvostusmuutokset, tämän kuitenkaan vaikuttamatta 1 kohdan soveltamiseen.
b)
Kansalliset keskuspankit voivat myöntää poikkeuksia arvopapereiden arvostusmuutosten raportointitiheyden ja toimitusajan osalta ja vaatia näiden tietojen toimittamista neljännesvuosittain samaan aikaan kuin neljännesvuosittain toimitettavat kantatiedot seuraavin edellytyksin:
i)
tiedonantajat, jotka käyttävät eri arvostusmenetelmiä, toimittavat kansallisille keskuspankeille arvostuskäytäntöjä koskevat tarkoituksenmukaiset tiedot, joihin sisältyy määrällinen arvio niiden hallussa olevien eri instrumenttien prosenttiosuuksista;
ii)
mikäli on tapahtunut huomattava arvostusmuutos, kansallisilla keskuspankeilla on oikeus vaatia tiedonantajia toimittamaan lisätietoja siltä kuukaudelta, jona muutos tapahtui.
c)
Kansalliset keskuspankit voivat myöntää poikkeuksia arvopaperien arvostusmuutosten ilmoittamisen osalta ja myöntää myös täydellisen vapautuksen tällaisesta ilmoittamisesta luottolaitoksille, jotka ilmoittavat arvopaperikohtaisesti arvopapereita koskevat kuukausittaiset kantatiedot, seuraavin edellytyksin:
i)
ilmoitetut tiedot sisältävät kunkin arvopaperin osalta arvon, jolla arvopaperit kirjataan taseeseen;
ii)
ilmoitetut tiedot sisältävät niiden arvopapereiden osalta, joilla ei ole yleisesti saatavilla olevia tunnistekoodeja, instrumenttiluokasta, maturiteetista ja liikkeeseenlaskijasta sellaiset tiedot, jotka ovat vähintäänkin riittäviä liitteessä I olevassa 5 osassa ”vähimmäisvaatimuksiksi” määriteltyjen erittelyjen tekemiseksi.
6. Poikkeuksia voidaan myöntää sellaisten lainojen tilastoinnin osalta, jotka luovutetaan arvopaperistamalla.
Kansalliset keskuspankit voivat sallia IAS 39:ää tai vastaavia kansallisia kirjanpitosääntöjä soveltavien rahalaitostensa jättävän kansallisen käytännön mukaisesti liitteessä I olevissa 2 ja 3 osassa edellytetyistä kantatiedoista pois kaikki lainat, jotka myydään arvopaperistamalla, sillä edellytyksellä, että kaikki kotimaiset rahalaitokset soveltavat tätä käytäntöä.
7. Poikkeuksia voidaan myöntää tiettyjen euroalueeseen kuulumattomien jäsenvaltioiden neljännesvuosittaisten kantatietojen osalta.
Mikäli karkeamman aggregoinnin perusteella kerätyt luvut osoittavat, että jossakin jäsenvaltiossa oleviin vastapuoliin kohdistuvat erät tai erät sellaisen jäsenvaltion valuutassa, joka ei ole ottanut euroa käyttöön, eivät ole merkittäviä, kansallinen keskuspankki voi päättää olla edellyttämättä raportointia tällaisen jäsenvaltion osalta. Kansallinen keskuspankki ilmoittaa tiedonantajilleen tällaisesta päätöksestä.
9 artikla
Vähimmäisvaatimukset ja kansalliset tiedonantomenettelyt
1. Vaaditut tilastotiedot annetaan tietojen toimittamista, tarkkuutta, käsitteellistä vastaavuutta ja tarkistuksia koskevien, liitteessä IV esitettyjen vähimmäisvaatimusten mukaisesti.
2. Kansalliset keskuspankit määrittelevät ja ottavat kansallisten erityispiirteiden mukaisesti käyttöön tiedonantomenettelyt, joita varsinaisen tiedonantajien joukon on noudatettava. Kansalliset keskuspankit varmistavat, että näillä tiedonantomenettelyillä tuotetaan vaaditut tilastotiedot ja että niiden perusteella voidaan myös tarkistaa täsmällisesti tietojen toimittamista, tarkkuutta, käsitteellistä vastaavuutta ja tarkistuksia koskevien, liitteessä IV esitettyjen vähimmäisvaatimusten noudattaminen.
10 artikla
Sulautumiset, jakautumiset ja uudelleenjärjestelyt
Jos kyseessä on sulautuminen, jakautuminen tai muu uudelleenjärjestely, joka saattaa vaikuttaa tilastotietojen antamista koskevien velvollisuuksien täyttämiseen, asianomainen tiedonantaja ilmoittaa, sen jälkeen kun aikomus tällaisen toimen toteuttamisesta on tullut julkiseksi ja kohtuullisessa ajassa ennen kuin se tulee voimaan, asianomaiselle kansalliselle keskuspankille suunnitelluista menettelyistä tässä asetuksessa asetettujen tilastovaatimusten täyttämiseksi.
11 artikla
Ilmoitettujen tilastotietojen käyttö vähimmäisvarantojen laskemista varten
1. Jokainen luottolaitos käyttää tämän asetuksen mukaisesti antamiaan tilastotietoja varantopohjansa laskemiseen asetuksen (EY) N:o 1745/2003 (EKP/2003/9) mukaisesti. Jokainen luottolaitos käyttää näitä tietoja erityisesti tarkistaakseen, täyttääkö se varantovelvoitteensa pitoajanjakson aikana.
2. Pienten laitosten varantopohjaa koskevat tiedot kolmea pitoajanjaksoa varten perustuvat vuosineljänneksen lopun tietoihin, jotka kansalliset keskuspankit keräävät viimeistään 28. pankkipäivänä kyseisen vuosineljänneksen päättymisestä.
3. Liitteessä III vahvistettuja EKP:n vähimmäisvarantovelvoitteiden soveltamiseen liittyviä erityissääntöjä sovelletaan ensisijaisesti asetuksen (EY) N:o 1745/2003 (EKP/2003/9) säännöksiin nähden, mikäli ne ovat ristiriidassa keskenään.
4. Varantovelvoitteet on EKP:n ja luottolaitosten likviditeetin hallinnan helpottamiseksi vahvistettava viimeistään kunkin pitoajanjakson ensimmäisenä päivänä. Luottolaitokset saattavat kuitenkin poikkeuksellisesti joutua korjaamaan varantopohjaa tai vahvistettua varantovelvoitetta. Varantovaatimusten vahvistamista tai hyväksymistä koskevat menettelyt eivät rajoita tiedonantajien velvollisuutta toimittaa aina oikeat tilastotiedot sekä korjata mahdollisimman pian jo toimittamansa virheelliset tilastotiedot.
12 artikla
Tilastotietojen tarkistaminen ja pakollinen keruu
Kansalliset keskuspankit käyttävät oikeuttaan tarkistaa tai kerätä tietoja, joita tiedonantajien edellytetään toimittavan tämän asetuksen perusteella, tämän rajoittamatta EKP:n oikeutta käyttää tätä oikeutta itse. Kansalliset keskuspankit käyttävät tätä oikeutta erityisesti silloin, kun jokin varsinaiseen tiedonantajien joukkoon kuuluva laitos ei täytä tämän asetuksen liitteessä IV säädettyjä tietojen toimittamista, tarkkuutta, käsitteellistä vastaavuutta ja tarkistuksia koskevia vähimmäisvaatimuksia.
13 artikla
Tietojen antaminen ensimmäisen kerran
1. Ensimmäiset tiedot annetaan tämän asetuksen mukaisesti kesäkuun 2010 tilanteesta, mukaan lukien historiatiedot joulukuuhun 2009 saakka vain taulukon 5 osalta.
2. Ensimmäiset tiedot annetaan tämän asetuksen mukaisesti syndikoituja lainoja koskevien solujen osalta liitteessä I olevan 2 osan taulukossa 1 joulukuun 2011 tilanteesta.
3. Tämän asetuksen mukaiset ensimmäiset tiedot niitä jäsenvaltioita vastaavien solujen osalta, jotka ovat ottaneet euron käyttöön, annetaan liitteessä I olevan 3 osan taulukossa 3 ensimmäisen kerran euron käyttöönottopäivää seuraavalta vuosineljännekseltä.
4. Tämän asetuksen mukaiset ensimmäiset tiedot niitä jäsenvaltioita vastaavien solujen osalta, jotka eivät ole ottaneet euroa käyttöön, annetaan liitteessä I olevan 3 osan taulukoissa 3 ja 4 ensimmäisen kerran niiden EU:hun liittymistä seuraavalta vuosineljännekseltä. Jos asianomainen kansallinen keskuspankki päättää olla vaatimatta muiden kuin merkittävien tietojen ilmoittamista ensimmäistä kertaa niiden ensimmäisten neljännesvuositason tietojen yhteydessä, jotka toimitetaan sen jälkeen kun asianomainen jäsenvaltio on liittynyt tai asianomaiset jäsenvaltiot ovat liittyneet EU:hun, tiedot annetaan ensimmäisen kerran 12 kuukautta sen jälkeen kun kansallinen keskuspankki on ilmoittanut tiedonantajille vaativansa tietojen ilmoittamista.
14 artikla
Kumoaminen
1. Kumotaan asetus (EY) N:o 2423/2001 (EKP/2001/13) 1 päivästä heinäkuuta 2010.
2. Kumottuun asetukseen tehtyjen viittausten katsotaan koskevan tätä asetusta ja niitä tulee lukea liitteessä V esitettyä vastaavuustaulukkoa noudattaen.
15 artikla
Loppumääräys
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2010.
Annettu Frankfurt am Mainissa 19 päivänä joulukuuta 2008.