KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 30. januar 1997 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen til Spanien af visse typer Portland cement med oprindelse i Rumænien, Tunesien og Tyrkiet (97/169/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 23,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (2), i det følgende benævnt »grundforordningen«, særlig artikel 9,
efter konsultation af Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
(1) Kommissionen modtog i januar 1992 en klage indgivet af Oficemen (landsorganisationen af spanske cementproducenter) på vegne af samtlige spanske producenter af Portland cement.
(2) Klagen indeholdt umiddelbart beviser for, at der fandt dumping sted på regional basis og forvoldtes skade som følge heraf. De fremlagte beviser blev anset for tilstrækkelige til at begrunde iværksættelsen af en procedure for at fastslå, om de påståede forhold eksisterede og berettigede, at der blev truffet foranstaltninger. Kommissionen offentliggjorde derfor en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Spanien af visse typer Portland cement med oprindelse i Tyrkiet, Rumænien og Tunesien og indledte en undersøgelse. Den pågældende vare er Portland cement, bortset fra hvid cement, også kunstigt farvet, i løs vægt eller i sække, henhørende under KN-kode 2523 29 00.
(3) Kommissionen underrettede officielt de producenter, eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanter for eksportlandene og klagerne og gav de direkte berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt.
(4) Den tyrkiske og tunesiske regering og producenterne og eksportørerne i de berørte lande tilkendegav deres mening skriftligt. Alle parter, som anmodede herom, blev hørt mundtligt.
(5) Undersøgelsen omfattede perioden fra den 1. april 1991 til den 31. marts 1992.
(6) Kommissionen anmodede om og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse vedrørende dumping og skade, og aflagde kontrolbesøg hos følgende spanske producenter:
- Asland Cataluna y del Mediterranneo, Barcelona
- Asland, SA, Madrid
- Cementos Atlantico, SA, Madrid
- Cementos Molins, SA, Barcelona
- Compania Valenciana de Cementos Portland, SA, Valencia
- Portland Iberia, SA, Madrid
- Sociedad Financiera y Minera, SA, Madrid
- Uniland Cementera, SA, Barcelona.
(7) På grundlag af resultaterne af denne undersøgelse konkluderede Kommissionen efter at have konsulteret Antidumpingudvalget, at proceduren skulle afsluttes uden indførelse af foranstaltninger, da det fandtes, at den pågældende import ikke havde forvoldt væsentlig skade for erhvervsgrenen i Spanien, og at der ikke forelå trussel herom.
(8) På grund af indsigelse i Det Rådgivende Udvalg forelagde Kommissionen den 10. februar 1994 i overensstemmelse med artikel 9 i grundforordningen en rapport for Rådet sammen med et forslag om, at proceduren afsluttedes uden indførelse af foranstaltninger.
Rådet besluttede den 7. marts 1994 ikke at afslutte proceduren.
(9) Efter Rådets beslutning analyserede Kommissionen igen resultaterne af sin undersøgelse i lyset af såvel oplysninger fra erhvervsgrenen i Spanien, der efterprøvedes under undersøgelsen, som yderligere indlæg fra klagerne. I denne forbindelse var den fornyede undersøgelse begrænset af, at den kun kunne anvende oplysninger fra undersøgelsesperioden, og oplysningerne vedrørende en senere periode kan derfor ikke tages i betragtning.
(10) Denne fornyede undersøgelse førte til, at Kommissionen opretholdt det forslag, der fremsattes for Rådet i 1994.
B. SAMME VARE
(11) Undersøgelsen viste, at de forskellige typer Portland cement, der sælges på hjemmemarkederne i de berørte lande, svarede til de typer, der eksporteres til Spanien. Ligeledes svarede de forskellige typer af Portland cement, der fremstilles i Spanien, til de typer, der eksporteres til Spanien fra de tre pågældende lande, for så vidt angår de grundlæggende fysiske egenskaber og den endelige anvendelse. Kommissionen konkluderede derfor, at alle typer Portland cement i forbindelse med denne procedure skulle anses for at være samme vare, jf. artikel 2, stk. 12, i grundforordningen.
C. REGIONALITET
(12) Kommissionen fastslog, at 94 % af den spanske erhvervsgrens samlede produktion af den pågældende vare blev solgt på det spanske marked, og at den samlede efterspørgsel i Spanien som defineret ved det synlige forbrug af den pågældende cementtype ikke i nævneværdigt omfang blev dækket af producenter fra andre dele af Fællesskabet. Erhvervsgrenen i Spanien havde i undersøgelsesperioden en andel af hjemmemarkedet på tæt ved 89 %, mens importen fra andre medlemsstater udgjorde 2 %. Desuden gik 89 % af Fællesskabets samlede import fra de lande, der er omfattet af undersøgelsen, til Spanien.
Erhvervsgrenen i Spanien kan derfor betragtes som erhvervsgrenen i Fællesskabet i henhold til bestemmelserne i grundforordningens artikel 4, stk. 5.
D. DUMPING
(13) De foreliggende oplysninger tydede på, at samme vare importeret fra de tre pågældende lande var blevet solgt på det spanske marked til priser, der i visse tilfælde i høj grad tydede på dumping. Dette forhold blev imidlertid ikke fulgt op i lyset af nedenfor anførte undersøgelsesresultater vedrørende skade.
E. SKADE
1. Forbrug, importens omfang og markedsandel
(14) Det spanske marked udgjorde, som defineret ved det synlige forbrug, 26 mio. tons i 1989 og 28 mio. tons i undersøgelsesperioden. Importen fra de pågældende lande steg fra 857 000 tons i 1989 til 2 388 000 tons i undersøgelsesperioden. Som følge heraf steg Tyrkiets, Rumæniens og Tunesiens markedsandel fra 3,28 % i 1989 til 8,54 % i undersøgelsesperioden.
2. Virkningerne af den pågældende import for erhvervsgrenen i Spanien
(15) For så vidt angår den pågældende imports eventuelle virkninger på erhvervsgrenens situation i Spanien, tog Kommissionen hensyn til følgende faktiske forhold:
a) Den spanske produktion var stabil og udgjorde ca. 27 mio. tons om året i løbet af den undersøgte periode.
b) Den foreliggende kapacitet blev anslået til 39 mio. tons i 1989, 1990 og 1991, og øgedes med ca. 5 % til 41 mio. tons i undersøgelsesperioden. Kapacitetsudnyttelsen var uændret 69 % mellem 1989 og 1991, men faldt til 66 % i undersøgelsesperioden. Dette fald i kapacitetsudnyttelsesgraden skyldtes udelukkende kapacitetsforøgelsen. I denne forbindelse bemærker Kommissionen, at der i forhold til den samlede efterspørgsel i Spanien eksisterede en stor overkapacitet på gennemsnitlig 32 % i erhvervsgrenen i Spanien gennem hele den undersøgte periode.
c) Den spanske erhvervsgrens samlede salgsmængde lå stabilt på ca. 25 mio. tons gennem hele den pågældende periode. På grund af den beherskede vækst i forbruget faldt erhvervsgrenens markedsandel imidlertid fra 96 % i 1989 til 89 % i undersøgelsesperioden. Til trods for dette fald opretholdte erhvervsgrenen i Spanien konsekvent en høj markedsandel.
d) De undersøgte spanske producenters indekserede salgspriser til uafhængige kunder steg fra indeks 100 i 1989 til 103 i 1990 og faldt derefter til 97 i 1991 og 94 i undersøgelsesperioden.
e) De undersøgte selskabers indtjening på salget til uafhængige kunder faldt i gennemsnit fra 36 % i 1989 til 32 % i 1990, 21 % i 1991 og 18 % i undersøgelsesperioden.
f) Beskæftigelsen hos de undersøgte producenter faldt løbende gennem hele perioden fra indeks 100 i 1989 til 98 i 1990, 94 i 1991 og 92 i undersøgelsesperioden.
g) Kommissionen undersøgte endvidere den eventuelle skade, der kunne være forårsaget af den pågældende import på underregionalt niveau, idet den tog hensyn til de spanske producenters forskellige beliggenhed. Kommissionens undersøgelse af skadesfaktorer viste, at kun producenterne i kystregionen ved Middelhavet, som tegner sig for 52 % af den klagende erhvervsgrens samlede produktion, havde oplevet en klart forværret situation i modsætning til producenter, der var beliggende længere inde i landet. Målt i salgsmængde faldt kystregionens salg med 10 % mellem 1989 og undersøgelsesperioden, mens indlandsproducenternes salgsmængde steg med 3 %, og målt i omsætning faldt kystregionens salg med 9 %, medens indlandsproducenternes salg steg svagt med 1 %. For så vidt angår erhvervsgrenen i kystregionen er dens rentabilitet siden 1989 faldet med 4 procentpoint mere end indlandserhvervsgrenens rentabilitet. Til trods for dette fald havde erhvervsgrenen i kystregionen en rentabilitet, der lå stabilt på 18 % i undersøgelsesperioden.
F. KONKLUSIONER VEDRØRENDE SKADE
(16) Skønt situationen for erhvervsgrenen i Spanien i nogen grad blev forværret i løbet af den undersøgte periode, især vedrørende producenter beliggende i kystregionen ved Middelhavet, skal denne situation vurderes i forhold til de spanske producenter generelt for at fastslå, om der er forvoldt væsentlig skade. Ved denne vurdering lagde Kommissionen særlig vægt på følgende faktorer:
a) Produktions- og salgsmængder var stabile. Skønt forøgelsen af forbruget tilsyneladende har gavnet dumpingimporten og ikke den indenlandske produktion, fastholdt erhvervsgrenen i Spanien dog stadig en markedsandel på 89 %.
b) Det fremgik af Kommissionens undersøgelse, at skønt der forelå prisunderbud, kunne virkningerne heraf ikke betragtes som betydelige i betragtning af på den ene side de respektive markedsandele for indenlandske producenter og for importerede varer fra de tre pågældende lande og på den anden side denne imports virkning, som var geografisk begrænset til erhvervsgrenen i kystregionen.
c) Den store overkapacitet og den deraf følgende omstrukturering af den indenlandske erhvervsgren spillede en vigtig rolle for forklaringen af stigningen i produktionsomkostningerne og derfor den faldende fortjeneste. I denne forbindelse konstaterede de spanske producenter et fald i deres fortjeneste på salg, som dog stadig i gennemsnit udgjorde 18 % i undersøgelsesperioden for erhvervsgrenen som helhed.
Alternative indikatorer for indtjeningen, f.eks. afkastet af investeringer, som foreslået af erhvervsgrenen i Spanien, er blevet undersøgt. På grundlag af de oplysninger, som klageren har fremlagt, og som i tilfredsstillende grad blev efterprøvet i løbet af undersøgelsen, fandtes det, at efter hensyntagen til inflationsomkostningstrykket og efter at have taget forbehold for overskudskapaciteten, udgjorde afkastet af investeringerne i undersøgelsesperioden 7 %, hvilket ansås for tilstrækkeligt til, at erhvervsgrenen kunne udskifte sine produktionsaktiver.
d) Beskæftigelsen i den klagende erhvervsgren faldt med 8 % mellem 1989 og undersøgelsesperioden. Dette fald skyldtes dog i vid udstrækning omstruktureringen af produktionsprocessen.
På grundlag af ovenstående faktorer kan det ikke konkluderes, at erhvervsgrenen i Spanien har lidt væsentlig skade. Denne konklusion kan forklares ved, at nærværende procedure vedrører et regionalt marked som påpeget i betragtning 11. I sådanne tilfælde kræves det i henhold til artikel 4, stk. 5, i grundforordningen, at der forvoldes skade for producenterne af hele eller næsten hele produktionen på det pågældende regionale marked. I denne procedure førte Kommissionens undersøgelse af de individuelle producenter, der undersøgtes i såvel indlands- som kystregionerne, imidlertid ikke til den konklusion, at denne betingelse var opfyldt.
G. TRUSSEL OM SKADE
(17) Kommissionen er af den opfattelse, at selv om klageren også påstod, at der forelå en trussel om væsentlig skade, fremlagde klageren ikke vægtige beviser for en sådan trussel ved indgivelsen af klagen, og sådanne beviser fandtes heller ikke i løbet af undersøgelsen.
H. AFSLUTNING AF PROCEDUREN
(18) Da der ikke er forvoldt skade eller foreligger trussel herom mod producenterne af hele eller næsten hele produktionen på det undersøgte regionale marked, kan der ikke konstateres væsentlig skade for så vidt angår den erhvervsgren i Fællesskabet, som er omfattet af denne procedure.
Det konkluderes derfor, at en indførelse af beskyttelsesforanstaltninger forekommer unødvendig, og at antidumpingproceduren bør afsluttes -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Eneste artikel
Antidumpingproceduren vedrørende importen til Spanien af visse typer Portland cement med oprindelse i Tyrkiet, Rumænien og Tunesien afsluttes.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. januar 1997.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 30 päivänä tammikuuta 1997,
polkumyynnin vastaisen menettelyn päättämisestä Romaniasta, Tunisiasta ja Turkista peräisin olevan tietyn portlandsementin tuonnissa Espanjaan (97/169/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1) ja erityisesti sen 23 artiklan,
ottaa huomioon polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä heinäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2423/88 (2), jäljempänä `perusasetus`, ja erityisesti sen 9 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta,
sekä katsoo, että
A. MENETTELY
(1) Vuoden 1992 tammikuussa komissio vastaanotti valituksen, jonka Oficemen, Espanjan sementtituottajien kansallinen järjestö, oli jättänyt kaikkien espanjalaisten portlandsementin tuottajien puolesta.
(2) Valitukseen sisältyi suoranaisia todisteita polkumyynnistä alueellisella tasolla ja siitä aiheutuvasta vahingosta. Todisteita pidettiin riittävinä menettelyn aloittamiseksi, jotta olisi voitu todeta, pitivätkö väitteet paikkansa ja oliko toimenpiteiden käyttöönotto oikeutettu. Tämän seurauksena komissio ilmoitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (3) julkaistulla ilmoituksella polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Turkista, Romaniasta ja Tunisiasta peräisin olevan tietyn portlandsementin tuonnissa Espanjaan ja aloitti tutkimuksen. Kyseessä oleva tuote on portlandsementti, muu kuin valkosementti, myös keinotekoisesti värjätty, irtotavarana tai säkeissä, joka luokitellaan CN-koodiin 2523 29 00.
(3) Komissio ilmoitti virallisesti tuottajille, viejille ja tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, viejämaiden edustajille sekä valituksen tekijöille ja antoi osapuolille, joita asia koski suoraan, mahdollisuuden esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluksi.
(4) Turkin ja Tunisian hallitukset sekä tuottajat ja viejät asianomaisissa maissa esittivät näkökantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka sitä pyysivät, annettiin mahdollisuus tulla kuulluksi.
(5) Tutkimusajanjaksoksi vahvistettiin 1 päivän huhtikuuta 1991 ja 31 päivän maaliskuuta 1992 välinen ajanjakso.
(6) Komissio etsi ja tarkisti kaikki polkumyynnin ja vahingon määrittämisen kannalta välttämättöminä pitämänsä tiedot ja suoritti tutkimuksia seuraavien espanjalaisten tuottajien toimitiloissa:
- Asland Cataluña y del Mediterráneo, Barcelona,
- Asland, SA, Madrid,
- Cementos Atlántico, SA, Madrid,
- Cementos Molins, SA, Barcelona,
- Compañia Valenciana de Cementos Portland, SA, Valencia,
- Portland Iberia, SA, Madrid,
- Sociedad Financiera y Minera, SA, Madrid,
- Uniland Cementera, SA, Barcelona.
(7) Tämän tutkimuksen perusteella komissio päätteli kuultuaan polkumyyntikomiteaa asiasta, että menettely olisi päätettävä ilman toimenpiteitä koska oli todettu, että kyseessä oleva tuonti ei aiheuttanut eikä uhannut aiheuttaa merkittävää vahinkoa Espanjan tuotannonalalle.
(8) Ottaen huomioon neuvoa-antavassa komiteassa esitetyt vastalauseet komissio esitti 10 päivänä helmikuuta 1994 perusasetuksen 9 artiklan mukaisen kertomuksen neuvostolle ja ehdotti, että menettely päätetään ilman toimenpiteitä.
Neuvosto päätti 7 päivänä maaliskuuta 1994, että menettelyä ei päätetä.
(9) Komissio noudatti neuvoston päätöstä ja tarkasteli uudelleen tutkimuksensa tuloksia Espanjan tuotannonalan toimittamien ja tutkimuksessa tarkistettujen tietojen sekä valituksen tekijöiden esittämien lisähuomautusten perusteella. Tässä yhteydessä uudelleentarkastelun laajuutta rajoitti se, että komissio voi käyttää ainoastaan tutkimusajanjaksoon liittyviä tietoja, eikä myöhempään ajanjaksoon liittyviä tietoja voitu sen vuoksi ottaa huomioon.
(10) Tämän uudelleentarkastelun johdosta komissio toisti vuonna 1994 neuvostolle tekemänsä ehdotuksen.
B. SAMANKALTAINEN TUOTE
(11) Tutkimuksesta ilmeni, että asianomaisten maiden kotimaan markkinoilla myynnissä olevat portlandsementin lajit olivat samanlaisia kuin Espanjaan viedyt lajit. Espanjassa valmistetut sekä kolmesta asianomaisesta maasta Espanjaan viedyt portlandsementin eri lajit olivat samanlaisia olennaisiltaan fyysisiltä ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan. Komissio päätteli tämän vuoksi, että kaikkia portlandsementin lajeja olisi tämän menettelyn osalta pidettävä samankaltaisina tuotteina perusasetuksen 2 artiklan 12 kohdan mukaisesti.
C. ALUEELLISUUS
(12) Komissio totesi, että 94 prosenttia kyseessä olevan tuotteen Espanjan tuotannonalan kokonaistuotannosta myytiin Espanjan markkinoilla ja että muualle yhteisöön sijoittautuneet tuottajat eivät olennaisissa määrin tyydyttäneet Espanjan kokonaiskysyntää, sellaisena kuin se on määriteltynä näkyvällä kulutuksella. Espanjan tuotannonalan kotimaan markkinoiden myynnin osuus oli lähes 89 prosenttia tutkimusajanjakson aikana, kun taas tuonti muista yhteisön jäsenvaltioista edusti kahta prosenttia. Lisäksi 89 prosenttia yhteisön kokonaistuonnista maista, joita tämä menettely koski, suuntautui Espanjaan.
Espanjan tuotannonalan voidaan tämän vuoksi katsoa edustavan perusasetuksen 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua yhteisön tuotannonalaa.
D. POLKUMYYNTI
(13) Käytössä olevista tiedoista ilmeni, että kolmesta asianomaisesta maasta tuotua tuotetta myytiin Espanjan markkinoilla hintaan, jota joissakin tapauksissa voitiin pitää selvänä osoituksena polkumyynnistä. Tätä seikkaa ei kuitenkaan otettu huomioon jäljempänä esitettyjen vahinkoa koskevien päätelmien johdosta.
E. VAHINKO
1. Kulutus, määrät ja asianomaisista maista tulevan tuonnin markkinaosuus
(14) Espanjan markkinat, sellaisina kuin ne on määriteltyinä näkyvällä kulutuksella, kasvoivat 26 miljoonasta tonnista vuonna 1989 tutkimusajanjakson 28 miljoonaan tonniin. Tuonti asianomaisista maista kasvoi 857 000 tonnista vuonna 1989 tutkimusajanjakson 2 388 000 tonniin. Tämän seurauksena Turkin, Romanian ja Tunisian markkinaosuus kasvoi 3,28 prosentista vuonna 1989 tutkimusajanjakson 8,54 prosenttiin.
2. Kyseessä olevan tuonnin vaikutus Espanjan tuotannonalaan
(15) Komissio otti seuraavat tosiasiat huomioon määritettäessään kyseessä olevan tuonnin mahdollista vaikutusta Espanjan tuotannonalaan:
a) Espanjan tuotantomäärä pysyi vakaana 27 miljoonan tonnin tasolla tutkimusajanjakson aikana;
b) olemassa oleva tuotantokyky oli arviolta 39 miljoonaa tonnia vuosina 1989, 1990 ja 1991 ja kasvoi noin viidellä prosentilla 41 miljoonaan tonniin tutkimusajanjakson aikana. Tuotantokyvyn käyttöaste pysyi vakaana 69 prosentin tasolla vuodesta 1989 vuoteen 1991, mutta se laski 66 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Tuotantokyvyn käyttöasteen pieneneminen johtui ainoastaan tuotantokyvyn lisäämisestä. Tässä yhteydessä komissio huomauttaa, että Espanjan tuotannonalalla esiintyi tutkimusajanjakson aikana huomattavaa ylituotantokykyä, jonka keskiarvo oli 32 prosenttia, suhteessa Espanjan kokonaiskysyntään;
c) Espanjan tuotannonalan kokonaismyynnin määrä pysyi vakaana noin 25 miljoonan tonnin tasolla kyseessä olevan ajanjakson aikana. Ottaen kuitenkin huomioon kulutuksen lievän kasvun, tuotannonalan markkinaosuus pieneni 96 prosentista vuonna 1989 tutkimusajanjakson 89 prosenttiin. Espanjan tuotannonalan markkinaosuus pysyi tästä pienenemisestä huolimatta tasaisen suurena;
d) tutkittujen espanjalaisten tuottajien myyntihintojen indeksitaso riippumattomille asiakkailleen nousi 100:sta vuonna 1989 103:een vuonna 1990, minkä jälkeen se laski 97:ään vuonna 1991 ja 94:ään tutkimusajanjakson aikana;
e) tutkittujen yhtiöiden voitot myynnissään riippumattomille asiakkaille laskivat keskimäärin 36 prosentista vuonna 1989 32 prosenttiin vuonna 1990, 21 prosenttiin vuonna 1991 ja 18 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana;
f) tutkittujen tuottajien työllistämisasteen indeksitaso laski jatkuvasti koko ajanjakson aikana 100:sta vuonna 1989 98:aan vuonna 1990, 94:ään vuonna 1991 ja 92:een tutkimusajanjakson aikana;
g) komissio tutki myös kyseessä olevan tuonnin mahdollisesti aiheuttamaa vahinkoa paikallisella tasolla ottaen huomioon espanjalaisten tuottajien erilaiset maantieteelliset sijainnit. Komission suorittamasta vahingon tekijöiden tutkimuksesta ilmeni, että ainoastaan Välimeren rannikkoalueella sijaitsevien, 52 prosenttia valituksen tehneen tuotannonalan tuotannosta edustavien tuottajien tilanne huononi huomattavasti verrattuna sisämaassa toimivien tuottajien tilanteeseen. Itse asiassa rannikolla sijaitsevien tuottajien myynnin määrä laski 10 prosenttia vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, kun taas sisämaassa sijaitsevien tuottajien myyntikasvoi kolme prosenttia; rannikolla sijaitsevien tuottajien liikevaihto pieneni yhdeksän prosenttia, kun taas sisämaassa sijaitsevien tuottajien liikevaihto kasvoi yhdellä prosentilla. Lopuksi vuodesta 1989 rannikolla sijatsevien tuottajien voitot laskivat neljä prosenttiyksikköä enemmän kuin sisämaassa sijaitsevien tuottajien voitot. Tästä laskusta huolimatta rannikolla sijaitsevien tuottajien voitot pysyivät 18 prosentin tasolla tutkimusajanjakson aikana.
F. VAHINKOA KOSKEVAT PÄÄTELMÄT
(16) Vaikka Espanjan tuotannonalan tilanne huononi tietyssä määrin kyseessä olevan ajanjakson aikana, erityisesti Välimeren rannikolla sijaitsevien tuottajien osalta, tilanne on arvioitava espanjalaisten tuottajien kokonaisuuden osalta sen määrittämiseksi, aiheuttavatko nämä tapahtumat merkittävää vahinkoa. Tässä asiassa komissio kiinnitti erityistä huomiota seuraaviin tekijöihin:
a) tuotannon ja myynnin määrät pysyivät vakaina. Vaikka kulutuksen kasvu näytti hyödyttävän polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia kotimaisen tuotannon sijaan, Espanjan tuotannonalalla oli kuitenkin edelleen 89 prosentin markkinaosuus;
b) hintojen alittamista koskevasta komission tutkimuksesta ilmeni, että vaikka hintojen alittamista esiintyi, sen vaikutuksia ei voitu pitää merkittävinä, ottaen huomioon kotimaisten tuottajien ja kolmesta asianomaisesta maasta tulevan tuonnin markkinaosuudet sekä tämän tuonnin vaikutukset, jotka rajoittuvat maantieteellisesti rannikolla sijaitseviin tuottajiin.
c) tuotantokustannusten nousua ja sen aiheuttamaa voittojen pienenemistä voidaan selittää pitkälle huomattavalla ylituotantokyvyllä ja siitä johtuneella kotimaisen tuotannonalan rakenneuudistuksella. Tässä yhteydessä espanjalaisten tuottajien myyntituotto pieneni, vaikka sen keskiarvo tutkimusajanjakson aikana oli vielä 18 prosenttia koko tuotannonalan osalta.
Espanjan tuotannonalan ehdotuksesta tutkittiin myös vaihtoehtoisia voiton ilmaisimia, kuten sijoitusten tuottoa, Valituksen tekijän toimittamista tiedoista, jotka tarkistettiin tyydyttävällä tavalla tutkimuksen aikana, ilmeni, kun otetaan huomioon kustannusten inflaatiopaineet ja jätetään ylituotantokyky huomioitta, että tutkimusajanjakson osalta määritetty sijoitusten tuottotaso oli 7 prosenttia ja oli näin ollen riittävä kyseisen tuotannonalan tuotantovarojen jälleenhankinnalle.
d) Työllisyys tuotannonalalla, jonka puolesta valitus jätettiin laski 8 prosenttia vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tämä johtui kuitenkin suuressa määrin tuotannon rakenneuudistuksesta.
Edellä mainittujen tekijöiden perusteella ei voida päätellä, että Espanjan tuotannonala olisi kärsinyt merkittävää vahinkoa. Tätä päätelmää voidaan selittää sillä, että tämä menettely koskee alueellisia markkinoita, kuten mainitaan johdanto-osan 11 kappaleessa. Näissä olosuhteissa perusasetuksen 4 artiklan 5 kohdassa edellytetään, että vahinkoa aiheutetaan tuottajille, jotka vastaavat kaikesta tai lähes kaikesta tuotannosta kyseisillä alueellisilla markkinoilla. Tässä menettelyssä sekä rannikolla että sisämaassa sijaitsevia yksittäisiä tuottajia koskeva komission tutkimus ei kuitenkaan johtanut siihen päätelmään, että kyseinen edellytys olisi täytetty.
G. VAHINGON UHKA
(17) Komissio katsoo, että vaikka valituksen tekijä väitti myös, että merkittävän vahingon uhka oli olemassa, se ei esittänyt tosiasiallisia todisteita siitä jättäessään valituksensa, eikä sellaista löytynyt tutkimuksen aikana.
H. MENETTELYN PÄÄTTÄMINEN
(18) Tarkasteltavina olevien alueellisten markkinoiden kaikesta tai lähes kaikesta tuotannosta vastaaviin tuottajiin kohdistuvan vahingon tai sen uhan puuttuessa, vahingon määritystä tähän menettelyyn liittyvän yhteisön teollisuuden osalta ei voida tehdä.
Näissä olosuhteissa päätellään, että suojatoimenpiteiden käyttöönotto näyttää olevan tarpeeton ja että polkumyynnin vastainen menettely olisi päätettävä.
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
Ainoa artikla
Päätetään polkumyynnin vastainen menettely Turkista, Romaniasta ja Tunisiasta peräisin olevan tietyn portlandsementin tuonnissa Espanjaan.
Tehty Brysselissä 30 päivänä tammikuuta 1997.