RÅDETS DIREKTIV 2005/71/EF
af 12. oktober 2005
om en særlig indrejseprocedure for tredjelandsstatsborgere med henblik på videnskabelig forskning
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63, nr. 3), litra a), og nr. 4),
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Med henblik på at styrke og strukturere den europæiske forskningspolitik fandt Kommissionen i januar 2000, at det var nødvendigt at oprette et europæisk forskningsrum som omdrejningspunktet for Fællesskabets fremtidige indsats på dette område.
(2)
Det Europæiske Råd i Lissabon godkendte det europæiske forskningsrum i marts 2000 og fastsatte det mål, at Fællesskabet inden 2010 skulle være den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden.
(3)
Globaliseringen af økonomien kræver større forskermobilitet, hvilket anerkendes i Det Europæiske Fællesskabs sjette rammeprogram (4), som i højere grad giver forskere fra tredjelande mulighed for at deltage i dets programmer.
(4)
Det antal forskere, som Fællesskabet har brug for inden 2010 for at kunne opfylde det mål, som blev fastsat af Det Europæiske Råd i Barcelona i marts 2002, nemlig at 3 % af BNP skal investeres i forskning, anslås til 700 000 personer. Dette mål skal nås ved hjælp af en række samordnede foranstaltninger, såsom at gøre videnskabelige karrierer mere tiltrækkende for unge, fremme kvinders inddragelse i videnskabelig forskning, øge mulighederne for uddannelse og mobilitet inden for forskning, forbedre karrieremuligheder for forskere i Fællesskabet og åbne Fællesskabet for tredjelandsstatsborgere, som kan få tilladelse til indrejse med henblik på forskning.
(5)
Dette direktiv skal bidrage til gennemførelsen af disse mål ved at lette tredjelandsstatsborgeres indrejse og mobilitet med henblik på forskning i forbindelse med ophold af over tre måneders varighed, således at Fællesskabet bliver mere attraktivt for forskere fra hele verden og styrker sin stilling som internationalt forskningscentrum.
(6)
Gennemførelsen af dette direktiv bør ikke fremme hjerneflugten fra de nye vækstlande og udviklingslandene. Med henblik på en samlet migrationspolitik bør der som led i partnerskabet med hjemlandene træffes ledsageforanstaltninger, som i disse tilfælde letter forskernes tilbagevenden til hjemlandene og fremmer deres mobilitet.
(7)
For at opfylde målene i Lissabon-processen og med henblik på videnskabelig forskning bør mobiliteten inden for Unionen fremmes for forskere, der er EU-statsborgere, og særligt forskere, der er statsborgere i de medlemsstater, der tiltrådte i 2004.
(8)
I betragtning af den åbenhed, som ændringerne i verdensøkonomien nødvendiggør, og de behov, som skal opfyldes for at nå målet om at investere 3 % af BNP i forskning, bør de forskere fra tredjelande, som kan nyde godt af direktivet, defineres bredt på grundlag af deres kvalifikationer og det forskningsprojekt, som de ønsker at gennemføre.
(9)
Da den indsats, som Fællesskabet skal gøre for at nå nævnte 3 %’s mål, i vidt omfang vedrører den private sektor, og denne sektor derfor skal ansætte flere forskere i de kommende år, findes de forskningsorganisationer, som vil kunne nyde godt af direktivet, både i den offentlige og den private sektor.
(10)
Hver medlemsstat bør sikre, at så udtømmende informationer som muligt, der regelmæssigt ajourføres, er offentligt tilgængelige, bl.a. via internettet, om de forskningsorganisationer, der er godkendt efter dette direktiv, og som forskerne kan indgå en værtsaftale med, og om de betingelser og procedurer for indrejse og ophold på medlemsstatens område med henblik på forskning, som er vedtaget efter dette direktiv.
(11)
Forskernes indrejse bør lettes ved, at der indføres en indrejseprocedure, som er uafhængig af deres retsstilling i forhold til den forskningsorganisationen, der er vært, og ved, at der ikke længere kræves en arbejdstilladelse ud over opholdstilladelsen. Medlemsstaterne kan anvende tilsvarende regler for tredjelandsstatsborgere, der som led i et forskningsprojekt ansøger om indrejse med henblik på undervisning på en læreanstalt for videregående uddannelse i overensstemmelse med national lovgivning eller administrativ praksis.
(12)
Samtidig bør man bevare de traditionelle indrejsemuligheder (f.eks. for arbejdstagere og praktikanter), specielt for ph.d.-studerende, der udfører forskning med status som studerende, som bør udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, og som henhører under Rådets direktiv 2004/114/EF af 13. december 2004 om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på studier, elevudveksling, ulønnet erhvervsuddannelse eller volontørtjeneste (5).
(13)
Den særlige procedure for forskere hviler på samarbejdet mellem forskningsorganisationerne og medlemsstaternes indvandringsmyndigheder, idet forskningsorganisationerne tildeles en central rolle i indrejseproceduren med henblik på at lette og fremskynde tredjelandsforskernes indrejse og ophold i Fællesskabet, samtidig med at medlemsstaternes udlændingepolitiske prærogativer bevares.
(14)
De forskningsorganisationer, som på forhånd er godkendt af medlemsstaterne, bør kunne indgå en værtsaftale med en tredjelandsstatsborger med henblik på gennemførelsen af et forskningsprojekt. Medlemsstaterne udsteder en opholdstilladelse på grundlag af værtsaftalen, hvis indrejse- og opholdsbetingelserne er opfyldt.
(15)
For at gøre Fællesskabet mere tiltrækkende for forskere fra tredjelande bør disse under deres ophold have ret til samme behandling som værtsmedlemsstatens egne statsborgere på en række områder med hensyn til økonomiske og sociale rettigheder og mulighed for at undervise på højere læreanstalter.
(16)
Dette direktiv indebærer en meget vigtig forbedring med hensyn til social sikring, da princippet om ikke-forskelsbehandling også finder direkte anvendelse på personer, som kommer til en medlemsstat direkte fra et tredjeland. Dette direktiv bør dog ikke indrømme flere rettigheder end dem, der allerede er fastsat i gældende fællesskabslovgivning med hensyn til social sikring for tredjelandsstatsborgere, med tilknytning til flere medlemsstater. Endvidere bør dette direktiv ikke indrømme rettigheder i forbindelse med situationer, der ligger uden for fællesskabslovgivningens anvendelsesområde, som f.eks. familiemedlemmer, der opholder sig i et tredjeland.
(17)
Det er vigtigt at fremme mobiliteten for forskere fra tredjelande, der indrejser med henblik på videnskabelig forskning som et middel til at udvikle og konsolidere kontakterne og netværkene mellem partnere og fastlægge det europæiske forskningsrums rolle på verdensplan. Forskerne bør kunne udøve mobilitet på de betingelser, der er fastsat i dette direktiv. Betingelserne for at udøve mobilitet i henhold til dette direktiv bør ikke berøre de nuværende bestemmelser om anerkendelse af gyldigheden af rejsedokumenter.
(18)
Der bør lægges særlig vægt på at lette og støtte bevarelsen af den enhed, som forskeres familiemedlemmer udgør, i overensstemmelse med Rådets henstilling af 12. oktober 2005 om lettelse af tredjelandsstatsborgeres indrejse i Det Europæiske Fællesskab med henblik på videnskabelig forskning (6).
(19)
For at bevare familieenheden og fremme mobiliteten bør familiemedlemmer kunne slutte sig til forskeren i en anden medlemsstat på de betingelser, som fastsættes i denne medlemsstats nationale lovgivning, herunder de forpligtelser, der følger af bilaterale eller multilaterale aftaler.
(20)
Indehavere af opholdstilladelser bør i princippet have lov til at indgive en ansøgning om indrejse, medens de opholder sig på den pågældende medlemsstats område.
(21)
Medlemsstaterne bør have ret til at opkræve et gebyr af ansøgerne for behandlingen af ansøgninger om opholdstilladelse.
(22)
Dette direktiv berører under ingen omstændigheder anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 af 13. juni 2002 om ensartet udformning af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere (7).
(23)
Målene for dette direktiv, nemlig indførelsen af en særlig indrejseprocedure og vedtagelsen af indrejse- og opholdsbetingelser for tredjelandsstatsborgere i forbindelse med ophold i medlemsstaterne af over tre måneders varighed med henblik på at gennemføre et forskningsprojekt inden for rammerne af en værtsaftale med en forskningsorganisation, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, specielt når det drejer sig om at sikre mobilitet mellem medlemsstaterne, og disse mål kan derfor bedre nås på fællesskabsplan. Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(24)
Medlemsstaterne bør anvende bestemmelserne i dette direktiv uden forskelsbehandling på grund af køn, race, farve, etnisk eller social oprindelse, genetiske anlæg, sprog, religion eller tro, politiske eller andre anskuelser, tilhørsforhold til et nationalt mindretal, formueforhold, fødsel, handicap, alder eller seksuel orientering.
(25)
Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, som især anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
(26)
I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Fællesskabets interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.
(27)
Irland har i henhold til artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, ved skrivelse af 1. juli 2004 meddelt, at det ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af dette direktiv.
(28)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Det Forenede Kongerige ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige, jf. dog protokollens artikel 4.
(29)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål
I dette direktiv fastlægges betingelserne for indrejse i medlemsstaterne for forskere, som er tredjelandsstatsborgere, for en periode på over tre måneder med henblik på at gennemføre et forskningsprojekt inden for rammerne af en værtsaftale med en forskningsorganisation.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a)
»tredjelandsstatsborger«: enhver person, der ikke er unionsborger i henhold til traktatens artikel 17, stk. 1
b)
»forskning«: skabende arbejde på systematisk grundlag med henblik på at øge vidensmængden, herunder viden om mennesker, kultur og samfund, og øge udnyttelsen af denne vidensmængde til at udtænke nye anvendelser
c)
»forskningsorganisation«: enhver offentlig eller privat organisation, som udfører forskning, og som er godkendt af en medlemsstat med henblik på dette direktiv i overensstemmelse med medlemsstatens lovgivning eller administrative praksis
d)
»forsker«: en tredjelandsstatsborger, som er i besiddelse af et relevant kvalifikationsbevis på en videregående uddannelse, der giver adgang til ph.d.-programmer, og som udvælges af en forskningsorganisation til at gennemføre et forskningsprojekt, der normalt forudsætter et kvalifikationsbevis af denne art
e)
»opholdstilladelse«: enhver tilladelse med den specifikke påtegning »forsker«, som er udstedt af myndighederne i en medlemsstat med det formål, at en tredjelandsstatsborger lovligt kan opholde sig på dens område, i overensstemmelse med artikel 1, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1030/2002.
Artikel 3
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der ansøger om indrejse på en medlemsstats område med henblik på at gennemføre et forskningsprojekt.
2. Dette direktiv finder ikke anvendelse på:
a)
tredjelandsstatsborgere, der opholder sig i en medlemsstat som ansøgere om international beskyttelse eller i henhold til ordninger for midlertidig beskyttelse
b)
tredjelandsstatsborgere, der ansøger om opholdstilladelse i en medlemsstat som studerende som omhandlet i direktiv 2004/114/EF for at udføre forskning med henblik på en ph.d.-grad
c)
tredjelandsstatsborgere, hvis udvisning er suspenderet af faktiske eller retlige grunde
d)
forskere, der af en forskningsorganisation er udsendt til en anden forskningsorganisation i en anden medlemsstat.
Artikel 4
Gunstigere bestemmelser
1. Dette direktiv berører ikke gunstigere bestemmelser i henhold til:
a)
bilaterale eller multilaterale aftaler, som er indgået mellem Fællesskabet eller Fællesskabet og dets medlemsstater på den ene side og et eller flere tredjelande på den anden side
b)
bilaterale eller multilaterale aftaler, som er indgået mellem en eller flere medlemsstater og et eller flere tredjelande.
2. Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne indfører eller bibeholder gunstigere bestemmelser for personer, det er omfattet af direktivet.
KAPITEL II
FORSKNINGSORGANISATIONER
Artikel 5
Godkendelse
1. Enhver forskningsorganisation, som ønsker at være vært for en forsker efter den indrejseprocedure, der fastsættes ved dette direktiv, skal først godkendes til dette formål af den berørte medlemsstat.
2. Godkendelsen af en forskningsorganisation foregår efter de procedurer, der er fastsat i medlemsstaternes nationale lovgivning eller administrative praksis. Ansøgninger om godkendelse fra såvel offentlige som private organisationer indgives efter disse procedurer og baseres på organisationernes vedtægtsmæssige opgaver eller eventuelle selskabsformål og på dokumentation for, at de udfører forskning.
Godkendelsen af en forskningsorganisation meddeles for en periode på mindst fem år. I undtagelsestilfælde kan medlemsstaterne meddele godkendelse for en kortere periode.
3. Medlemsstaterne kan i overensstemmelse med national lovgivning kræve en skriftlig erklæring fra forskningsorganisationen om, at den i tilfælde af, at en forsker ulovligt forbliver på den pågældende medlemsstats område, er ansvarlig for tilbagebetalingen af de udgifter til ophold og hjemrejse for den pågældende, som måtte være blevet afholdt over offentlige midler. Forskningsorganisationens finansielle ansvar ophører senest seks måneder efter udløbet af værtsaftalen.
4. Medlemsstaterne kan bestemme, at den godkendte forskningsorganisation senest to måneder efter udløbet af den berørte værtsaftale over for de kompetente myndigheder, som de enkelte medlemsstater har udpeget til dette formål, skal bekræfte, at arbejdet er afsluttet for så vidt angår hvert enkelt forskningsprojekt, for hvilket der er indgået en værtsaftale efter artikel 6.
5. De kompetente myndigheder i de enkelte medlemsstater offentliggør og ajourfører jævnligt lister over de forskningsorganisationer, som er godkendt med henblik på dette direktiv.
6. En medlemsstat kan blandt andet nægte at forlænge eller beslutte at inddrage godkendelsen af en forskningsorganisation, hvis denne ikke længere opfylder betingelserne i stk. 2, 3 og 4, eller hvis godkendelsen er opnået gennem svig, eller hvis en forskningsorganisation har indgået en værtsaftale med en tredjelandsstatsborger ved svig eller uagtsom adfærd. Såfremt godkendelse er nægtet eller inddraget, kan den berørte organisation forbydes at ansøge om ny godkendelse i indtil fem år efter offentliggørelsen af afgørelsen om inddragelse eller nægtet forlængelse.
7. Medlemsstaterne kan i deres nationale lovgivning fastsætte konsekvenserne af en inddragelse af godkendelsen eller nægtet forlængelse for eksisterende værtsaftaler, som er indgået efter artikel 6, samt konsekvenserne for de berørte forskeres opholdstilladelser.
Artikel 6
Værtsaftale
1. En forskningsorganisation, som ønsker at være vært for en forsker, indgår en værtsaftale med den pågældende, hvori forskeren forpligter sig til at fuldføre forskningsprojektet, og organisationen forpligter sig til at være vært for forskeren med dette formål for øje, jf. dog artikel 7.
2. En forskningsorganisation kan kun indgå en værtsaftale, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
forskningsprojektet er accepteret af de kompetente instanser i organisationen efter vurdering af følgende:
i)
emnet for og varigheden af den påtænkte forskning samt hvorvidt de finansielle midler, som er nødvendige for forskningens udførelse, er til rådighed
ii)
forskerens kvalifikationer i forhold til emnet for forskningen, dokumenteret ved en bekræftet genpart af den pågældendes kvalifikationsbevis, jf. artikel 2, litra d)
b)
forskeren råder under sit ophold hver måned over tilstrækkelige midler til dækning af leveomkostninger og hjemrejseudgifter svarende til det minimumsbeløb, som medlemsstaten offentliggør til dette formål, uden at behøve at benytte sig af medlemsstatens sociale bistandsordning
c)
forskeren har under sit ophold en sygeforsikring, der dækker alle de risici, som normalt er dækket for den berørte medlemsstats egne statsborgere
d)
værtsaftalen fastlægger forskerens retsstilling og arbejdsvilkår.
3. Efter indgåelsen af værtsaftalen kan forskningsorganisationen i overensstemmelse med national lovgivning blive anmodet om at give forskeren en individuel erklæring om, at den overtager det finansielle ansvar for udgifter som omhandlet i artikel 5, stk. 3.
4. Værtsaftalen bortfalder automatisk, hvis forskeren ikke får indrejsetilladelse, eller når retsforholdet mellem forskeren og forskningsorganisationen er afsluttet.
5. Forskningsorganisationen underretter omgående den myndighed, som de enkelte medlemsstater har udpeget til det formål, om enhver begivenhed, som vil kunne hindre værtsaftalens gennemførelse.
KAPITEL III
INDREJSETILLADELSE FOR FORSKERE
Artikel 7
Indrejsebetingelser
1. En tredjelandsstatsborger, som ansøger om indrejse med det formål, der er omhandlet i dette direktiv, skal fremlægge:
a)
et gyldigt rejsedokument som fastsat i national lovgivning. Medlemsstaterne kan kræve, at gyldighedsperioden for rejsedokumentet mindst dækker opholdstilladelsens gyldighedsperiode, og
b)
en værtsaftale indgået med en forskningsorganisation, jf. artikel 6, stk. 2, og
c)
i givet fald en erklæring fra forskningsorganisationen om overtagelse af det finansielle ansvar, jf. artikel 6, stk. 3, og
d)
må ikke anses for at udgøre en trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed.
Medlemsstaterne kontrollerer, at alle de betingelser, der er fastsat i litra a), b), c) og d), er opfyldt.
2. Medlemsstaterne kan også kontrollere de vilkår, der ligger til grund for værtsaftalen og dens indgåelse.
3. Når den i stk. 1 og 2 omhandlede kontrol er afsluttet og udfaldet er tilfredsstillende, meddeles forskeren tilladelse til indrejse på medlemsstaternes område med henblik på at gennemføre værtsaftalen.
Artikel 8
Opholdstilladelsens varighed
Medlemsstaterne udsteder en opholdstilladelse for en periode på mindst et år og forlænger tilladelsen, hvis betingelserne i artikel 6 og 7 fortsat er opfyldt. Er forskningsprojektet planlagt til at vare mindre end et år, udstedes opholdstilladelsen for en periode svarende til projektets varighed.
Artikel 9
Familiemedlemmer
1. Beslutter en medlemsstat at udstede opholdstilladelse til en forskers familiemedlemmer, skal disses opholdstilladelse have samme gyldighedsperiode som den opholdstilladelse, der er udstedt til forskeren, for så vidt gyldighedsperioden for familiemedlemmernes rejsedokumenter tillader dette. I behørigt begrundede tilfælde kan gyldighedsperioden for forskerens familiemedlemmers opholdstilladelse være kortere.
2. Udstedelsen af opholdstilladelse til familiemedlemmerne for en forsker, der er meddelt tilladelse til indrejse i en medlemsstat, må ikke gøres betinget af, at forskeren har opholdt sig dér i et nærmere bestemt tidsrum.
Artikel 10
Inddragelse af opholdstilladelsen eller nægtet forlængelse
1. Medlemsstaterne kan inddrage eller nægte at forlænge en opholdstilladelse, der er udstedt efter dette direktiv, hvis tilladelsen er opnået gennem svig, eller hvis det viser sig, at indehaveren ikke opfyldte eller ikke længere opfylder de i artikel 6 og 7 fastsatte betingelser for indrejse og ophold eller opholder sig i medlemsstaten med et andet formål end det, opholdstilladelsen hviler på.
2. Medlemsstaterne kan inddrage eller nægte at forlænge en opholdstilladelse under hensyn til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og den offentlige sundhed.
KAPITEL IV
FORSKERES RETTIGHEDER
Artikel 11
Undervisning
1. En forsker, der er meddelt tilladelse til indrejse efter dette direktiv, kan undervise i overensstemmelse med national lovgivning.
2. Medlemsstaterne kan fastsætte et maksimalt antal undervisningstimer eller -dage.
Artikel 12
Ligebehandling
Indehaveren af en opholdstilladelse har samme rettigheder som medlemsstatens egne statsborgere med hensyn til følgende:
a)
anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre faglige kvalifikationsbeviser i overensstemmelse med de relevante nationale procedurer
b)
arbejdsvilkår, herunder regler om løn og afskedigelse
c)
sociale sikringsområder som fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (8). De særlige bestemmelser i bilaget til Rådets forordning (EF) nr. 859/2003 af 14. maj 2003 om udvidelse af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning (EØF) nr. 574/72 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er dækket af disse bestemmelser udelukkende på grund af deres nationalitet (9) finder tilsvarende anvendelse
d)
skattefordele
e)
adgang til goder og tjenesteydelser samt levering af goder og tjenesteydelser, som stilles til rådighed for offentligheden.
Artikel 13
Mobilitet mellem medlemsstater
1. En tredjelandsstatsborger, der har fået indrejsetilladelse som forsker efter dette direktiv, har ret til at gennemføre en del af sit forskningsprojekt i en anden medlemsstat på de i denne artikel fastsatte betingelser.
2. Hvis forskeren opholder sig i en anden medlemsstat i en periode på op til tre måneder, kan forskningen udføres på grundlag af den værtsaftale, der er indgået i den første medlemsstat, forudsat at forskeren har tilstrækkelige midler i den anden medlemsstat og ikke anses for at udgøre en trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed i denne anden medlemsstat.
3. Medlemsstaterne kan kræve, at der, hvis forskeren bliver i en anden medlemsstat i mere end tre måneder, indgås en ny værtsaftale med henblik på at udføre forskning i den pågældende medlemsstat. Under alle omstændigheder skal betingelserne i artikel 6 og 7 være opfyldt i forhold til den berørte medlemsstat.
4. Såfremt den relevante lovgivning indeholder krav om visum eller opholdstilladelse for udøvelsen af mobilitet, skal et sådant visum eller en sådan opholdstilladelse indrømmes rettidigt inden for en frist, som ikke hæmmer udførelsen af forskningen, idet de kompetente myndigheder dog skal have tilstrækkelig tid til at behandle ansøgningerne.
5. Medlemsstaterne må ikke kræve, at forskeren forlader deres område for at indgive ansøgning om visum eller opholdstilladelse.
KAPITEL V
PROCEDURE OG GENNEMSIGTIGHED
Artikel 14
Indgivelse af ansøgninger om indrejsetilladelse
1. Medlemsstaterne bestemmer, om ansøgninger om opholdstilladelse skal indgives af forskeren eller af den berørte forskningsorganisation.
2. Ansøgningen overvejes og behandles, medens den berørte tredjelandsstatsborger opholder sig uden for den medlemsstat, på hvis område den pågældende ønsker indrejse.
3. En medlemsstat kan i overensstemmelse med national lovgivning acceptere en ansøgning, der indgives, når den berørte tredjelandsstatsborger allerede befinder sig på dens område.
4. Den berørte medlemsstat bistår en tredjelandsstatsborger, der har indgivet en ansøgning, og som opfylder betingelserne i artikel 6 og 7, med henblik på opnåelsen af de nødvendige visa.
Artikel 15
Proceduremæssige garantier
1. De kompetente myndigheder i medlemsstaten træffer afgørelse om den fuldstændige ansøgning så hurtigt som muligt og sørger om nødvendigt for hastebehandling.
2. Hvis de oplysninger, der er fremlagt til støtte for ansøgningen, er utilstrækkelige, kan behandlingen af ansøgningen suspenderes, og de kompetente myndigheder underretter ansøgeren om, hvilke yderligere oplysninger de har behov for.
3. Enhver afgørelse om nægtelse af opholdstilladelse meddeles den berørte tredjelandsstatsborger efter meddelelsesprocedurerne i den relevante nationale lovgivning. I meddelelsen angives eventuelle klagemuligheder og fristen for indgivelse af klage.
4. Hvis en ansøgning afslås, eller en opholdstilladelse, som er udstedt i overensstemmelse med dette direktiv, inddrages, har den berørte person ret til at anfægte afgørelsen ad rettens vej over for myndighederne i den berørte medlemsstat.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 16
Rapport
Kommissionen aflægger med jævne mellemrum og første gang senest tre år efter dette direktivs ikrafttræden rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af dette direktiv i medlemsstaterne og foreslår eventuelle nødvendige ændringer.
Artikel 17
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 12. oktober 2007.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 18
Overgangsbestemmelse
Uanset kapitel III har medlemsstaterne ikke pligt til at udstede tilladelser efter dette direktiv i form af opholdstilladelser i en periode på op til to år efter den i artikel 17, stk. 1, fastsatte dato.
Artikel 19
Fælles rejseområde
Intet i dette direktiv berører Irlands ret til at opretholde de ordninger vedrørende det fælles rejseområde, hvortil der er henvist i den protokol, som ved Amsterdam-traktaten blev knyttet til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, om anvendelse af visse aspekter af artikel 14 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på Det Forenede Kongerige og Irland.
Artikel 20
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 21
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
Udfærdiget i Luxembourg, den 12. oktober 2005.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 2005/71/EY,
annettu 12 päivänä lokakuuta 2005,
kolmansien maiden kansalaisten erityisestä maahanpääsymenettelystä tieteellistä tutkimusta varten
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 63 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 4 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2)
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon (3),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Vahvistaakseen ja jäsennelläkseen eurooppalaista tutkimuspolitiikkaa komissio katsoi tammikuussa 2000 tarpeelliseksi luoda eurooppalainen tutkimusalue, joka on Euroopan yhteisön tutkimustoiminnan perusta tulevaisuudessa.
(2)
Lissabonissa maaliskuussa 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi tukensa eurooppalaiselle tutkimusalueelle ja asetti tavoitteeksi, että yhteisöstä on tultava vuoteen 2010 mennessä maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous.
(3)
Talouden globalisaatio edellyttää tutkijoiden liikkuvuuden lisäämistä, mikä tunnustettiin Euroopan yhteisön kuudennessa puiteohjelmassa (4), kun siinä avattiin useampia ohjelmia Euroopan unionin ulkopuolelta peräisin oleville tutkijoille.
(4)
Yhteisö tarvitsee arviolta 700 000 tutkijaa vuoteen 2010 mennessä, jotta voitaisiin saavuttaa Barcelonassa maaliskuussa 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston esittämä tavoite, jonka mukaan 3 prosenttia BKT:sta olisi investoitava tutkimukseen. Tavoitteeseen pääsemiseksi tarvitaan useita rinnakkaisia toimia, kuten nuorten kannustaminen tiedeuralle, naisten tieteelliseen tutkimukseen osallistumisen edistäminen, koulutusmahdollisuuksien ja liikkuvuuden lisääminen tutkimuksen alalla, tutkijoiden uranäkymien parantaminen yhteisössä sekä tutkimustarkoituksessa yhteisön alueelle pyrkivien kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyn helpottaminen.
(5)
Tämän direktiivin tarkoituksena on edistää kyseisten tavoitteiden toteutumista helpottamalla kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyä ja liikkuvuutta tutkimustarkoituksessa yli kolme kuukautta kestävää oleskelua varten. Näin yhteisöstä tehtäisiin houkuttelevampi eri puolilta maailmaa tulevien tutkijoiden kannalta ja edistettäisiin sen asemaa kansainvälisenä tutkimuksen keskuksena.
(6)
Tämän direktiivin täytäntöönpano ei saisi kuitenkaan edistää aivovuotoa nousevan talouden maista tai kehitysmaista. Yhteistyössä alkuperämaiden kanssa on kehitettävä jatkotoimia, joilla pyritään tukemaan tutkijoiden palaamista alkuperämaihinsa ja edistämään tutkijoiden liikkumista tavoitteena kokonaisvaltaisen maahanmuuttopolitiikan luominen.
(7)
Lissabonin prosessin tavoitteiden saavuttamiseksi on myös tärkeää edistää unionin kansalaisten liikkuvuutta unionissa tieteellisen tutkimuksen suorittamiseksi, ja erityisesti tämä koskee vuonna 2004 liittyneiden jäsenvaltioiden tutkijoita.
(8)
Koska maailmantalouden muutokset ja tavoitteen saavuttaminen tutkimusinvestointien lisäämisestä 3 prosenttiin BKT:sta edellyttävät avoimuutta, tämän direktiivin soveltamisesta hyötyvät kolmansien maiden tutkijat on määriteltävä ensisijaisesti tutkinnon ja suunnitellun tutkimushankkeen perusteella.
(9)
Koska mainitun 3 prosentin tavoitteen saavuttaminen edellyttää ennen kaikkea yksityisen sektorin panoksen tehostamista ja lähivuosina uusia tutkijoita olisi palkattava ennen kaikkea yksityiselle sektorille, tämän direktiivin soveltamisesta voivat hyötyä niin julkisen kuin yksityisen sektorin tutkimusorganisaatiot.
(10)
Kunkin jäsenvaltion olisi varmistettava, että kaikki seuraavat tiedot ovat mahdollisimman täydellisinä ja säännöllisesti päivitettyinä yleisesti saatavilla esimerkiksi Internetin välityksellä: tämän direktiivin mukaisesti hyväksytyt tutkimusorganisaatiot, joiden kanssa tutkijat voivat tehdä vastaanottosopimuksen, sekä tämän direktiivin nojalla vahvistetut edellytykset ja menettelyt, jotka koskevat jäsenvaltion alueelle tuloa ja siellä oleskelua tutkimustarkoitusta varten.
(11)
Olisi helpotettava tutkijoiden maahanpääsyä luomalla heille oma maahanpääsymenettely, joka ei ole riippuvainen heidän oikeudellisesta asemastaan suhteessa vastaanottavaan tutkimusorganisaatioon eikä edellytä työluvan myöntämistä oleskeluluvan lisäksi. Jäsenvaltiot voivat soveltaa vastaavia sääntöjä kolmannen maan kansalaiseen, joka pyrkii maahan antaakseen tutkimushankkeeseen liittyvää opetusta korkea-asteen oppilaitoksessa jäsenvaltion lainsäädännön tai hallinnollisen käytännön mukaisesti.
(12)
Samanaikaisesti perinteiset maahantulokeinot (kuten työntekijä ja harjoittelija) olisi edelleen pidettävä voimassa. Tämä koskee erityisesti väitöskirjaa valmistelevia tutkijoita, jotka tekevät tutkimusta opiskelijan statuksella ja joiden ei pitäisi kuulua tämän direktiivin soveltamisalaan; heihin sovelletaan kolmansien maiden kansalaisten opiskelua, opiskelijavaihtoa, palkatonta harjoittelua tai vapaaehtoistyötä varten tapahtuvan maahanpääsyn edellytyksistä 13 päivänä joulukuuta 2004 annettua neuvoston direktiiviä 2004/114/EY (5).
(13)
Tutkijoille tarkoitettu erityismenettely perustuu tutkimusorganisaatioiden ja jäsenvaltioiden maahanmuuttoviranomaisten väliseen yhteistyöhön siten, että tutkimusorganisaatioille annetaan keskeinen asema maahanpääsymenettelyssä kolmansien maiden tutkijoiden yhteisön alueelle tulon ja siellä oleskelun helpottamiseksi ja menettelyn nopeuttamiseksi. Samalla säilytetään ennallaan jäsenvaltioiden maahanmuuton valvontaa koskevat toimivaltuudet.
(14)
Jäsenvaltioiden hyväksymien tutkimusorganisaatioiden olisi voitava allekirjoittaa kolmannen maan kansalaisen kanssa tutkimushankkeen toteuttamista koskeva vastaanottosopimus. Jäsenvaltiot myöntävät vastaanottosopimuksen perusteella oleskeluluvan, jos maahantulolle ja maassa oleskelulle asetetut edellytykset täyttyvät.
(15)
Jotta Euroopan yhteisö pystyisi houkuttelemaan tutkijoita kolmansista maista, heille olisi myönnettävä heidän oleskelunsa aikana useilla aloilla samat sosiaaliset ja taloudelliset oikeudet kuin vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisilla on. Lisäksi heille olisi annettava mahdollisuus antaa opetusta korkea-asteen oppilaitoksissa.
(16)
Tämä direktiivi tuo hyvin huomattavan parannuksen sosiaaliturvaan, koska syrjimättömyyden periaatetta sovelletaan sellaisenaan myös henkilöihin, jotka tulevat jäsenvaltioon suoraan kolmannesta maasta. Tällä direktiivillä ei tulisi kuitenkaan antaa enempää oikeuksia kuin ne, jotka jo sisältyvät yhteisön voimassa olevaan sosiaaliturvalainsäädäntöön sellaisten kolmansien maiden kansalaisten osalta, joiden tilanteeseen liittyy jäsenvaltioiden välisiä rajatylittäviä seikkoja. Tällä direktiivillä ei myöskään tulisi antaa oikeuksia tapauksissa, jotka eivät kuulu yhteisön lainsäädännön soveltamisalaan, kuten esimerkiksi kolmannessa maassa asuvat perheenjäsenet.
(17)
On tärkeää edistää tieteellistä tutkimusta varten maahan päästettyjen kolmannen maan kansalaisten liikkuvuutta, sillä se on keino kehittää ja hyödyntää tutkimuskumppaneiden yhteyksiä ja tutkimusverkostoja ja vakiinnuttaa eurooppalainen tutkimusalue maailmanlaajuisesti. Tutkijoiden olisi voitava harjoittaa liikkuvuutta tässä direktiivissä säädetyin edellytyksin. Tämän direktiivin mukaiset liikkuvuuden harjoittamisen edellytykset eivät saisi vaikuttaa matkustusasiakirjojen pätevyyden tunnustamista koskeviin voimassa oleviin sääntöihin.
(18)
Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä tutkijoiden perheenjäsenten yhteyden säilyttämisen helpottamiseen ja tukemiseen kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyn helpottamiseksi Euroopan yhteisössä suoritettavaa tieteellistä tutkimusta varten 12 päivänä lokakuuta 2005 annetun neuvoston suosituksen (6) mukaisesti.
(19)
Jotta säilytettäisiin perheen yhtenäisyys ja mahdollistettaisiin liikkuvuus, perheenjäsenten olisi voitava tulla toisessa jäsenvaltiossa olevan tutkijan luokse kyseisen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä määritellyin sekä sen kahden- tai monenvälisistä sopimuksista johtuvien velvoitteiden mukaisin edellytyksin.
(20)
Oleskeluluvan haltijoiden olisi periaatteessa sallittava hakea maahanpääsyä oleskellessaan asianomaisen jäsenvaltion alueella.
(21)
Jäsenvaltioiden olisi voitava veloittaa hakijoilta maksu oleskelulupahakemuksen käsittelystä.
(22)
Tämä direktiivi ei saisi missään olosuhteissa vaikuttaa kolmansien maiden kansalaisten oleskeluluvan yhtenäisestä kaavasta 13 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1030/2002 (7) soveltamiseen.
(23)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän direktiivin tavoitteita, joita ovat erityisen maahanpääsymenettelyn käyttöönotto sekä ehtojen määrittäminen sellaisia kolmansien maiden kansalaisia varten, jotka haluavat oleskella jäsenvaltioissa yli kolmen kuukauden ajan toteuttaakseen tutkimushankkeen jonkin tutkimusorganisaation kanssa tehdyn vastaanottosopimuksen mukaisesti, vaan ne voidaan toteuttaa paremmin yhteisön tasolla erityisesti kun on kyse tutkijoiden liikkuvuuden varmistamisesta jäsenvaltioiden välillä. Näin ollen yhteisö voi toteuttaa toimia perustamissopimuksen 5 artiklassa määritetyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on välttämätöntä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(24)
Jäsenvaltioiden olisi pantava tämän direktiivin säännökset täytäntöön ilman sukupuoleen, rotuun, ihonväriin, etniseen tai yhteiskunnalliseen alkuperään, geneettisiin ominaisuuksiin, kieleen, uskontoon tai vakaumukseen, poliittisiin tai muihin mielipiteisiin, kansalliseen vähemmistöön kuulumiseen, omaisuuteen, syntyperään, vammaan, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaa syrjintää.
(25)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet.
(26)
Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamista koskevien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.
(27)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Irlanti on ilmoittanut 1 päivänä heinäkuuta 2004 päivätyllä kirjeellä, että se haluaa osallistua tämän direktiivin antamiseen ja soveltamiseen.
(28)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu tämän direktiivin antamiseen, se ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta siihen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista.
(29)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän direktiivin antamiseen, se ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Tavoite
Tässä direktiivissä säädetään edellytyksistä kolmansien maiden tutkijoiden maahanpääsylle jäsenvaltioihin yli kolmen kuukauden ajaksi jonkin tutkimusorganisaation kanssa tehdyn vastaanottosopimuksen mukaisesti toteutettavaa tutkimushanketta varten.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan
a)
’kolmannen maan kansalaisella’ henkilöä, joka ei ole perustamissopimuksen 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu unionin kansalainen;
b)
’tutkimuksella’ luovaa ja järjestelmällistä toimintaa, jonka tavoitteena on esimerkiksi ihmistä, kulttuuria ja yhteiskuntaa koskevan tiedon lisääminen ja tämän tiedon käyttäminen uusien sovellusten kehittämiseen;
c)
’tutkimusorganisaatiolla’ julkista tai yksityistä organisaatiota, joka tekee tutkimusta ja jonka jokin jäsenvaltio on tämän direktiivin tarkoitusta varten hyväksynyt lainsäädäntönsä tai hallinnollisen käytäntönsä mukaisesti;
d)
’tutkijalla’ kolmannen maan kansalaista, jolla on tohtorikoulutusohjelmaan pääsyn mahdollistava ylempi korkeakoulututkinto, ja jonka tutkimusorganisaatio valitsee toteuttamaan sellaista tutkimushanketta, johon tavallisesti edellytetään mainittua tutkintoa;
e)
’oleskeluluvalla’ mitä tahansa jäsenvaltion viranomaisten myöntämää lupaa, jossa erityisesti mainitaan ’tutkija’ ja jonka perusteella kolmannen maan kansalainen voi laillisesti oleskella kyseisen jäsenvaltion alueella asetuksen (EY) N:o 1030/2002 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti.
3 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan kolmansien maiden kansalaisiin, jotka hakevat pääsyä jonkin jäsenvaltion alueelle tutkimushankkeen toteuttamista varten.
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta
a)
kolmansien maiden kansalaisiin, jotka oleskelevat jäsenvaltiossa hakeakseen kansainvälistä suojelua tai tilapäisten suojelujärjestelyjen perusteella;
b)
kolmansien maiden kansalaisiin, jotka hakevat jäsenvaltion oleskelulupaa direktiivissä 2004/114/EY tarkoitetun opiskelijan ominaisuudessa tehdäkseen tutkimusta tohtorintutkintoa varten;
c)
kolmansien maiden kansalaisiin, joiden maastapoistamista on lykätty tosiseikkoihin perustuvista tai oikeudellisista syistä;
d)
tutkijoihin, jotka tutkimusorganisaatio on lähettänyt jossakin toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan toiseen tutkimusorganisaatioon.
4 artikla
Suotuisammat säännökset
1. Tämä direktiivi ei estä soveltamasta suotuisampia säännöksiä, jotka sisältyvät
a)
kahden- tai monenvälisiin sopimuksiin, joita yhteisö tai yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat tehneet yhden tai useamman kolmannen maan kanssa;
b)
kahden- tai monenvälisiin sopimuksiin, joita yksi tai useampi jäsenvaltio on tehnyt yhden tai useamman kolmannen maan kanssa.
2. Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen antaa tai pitää voimassa säännöksiä, jotka ovat direktiivin soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden kannalta suotuisampia.
II LUKU
TUTKIMUSORGANISAATIOT
5 artikla
Hyväksyminen
1. Tutkimusorganisaation, joka haluaa toimia tässä direktiivissä määritellyn maahanpääsymenettelyn mukaisena tutkijan vastaanottajana, on ensin saatava tätä varten asianomaisen jäsenvaltion hyväksyntä.
2. Tutkimusorganisaatioiden hyväksymisen on tapahduttava jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä tai hallinnollisessa käytännössä esitettyjen menettelyjen mukaisesti. Julkisten ja yksityisten organisaatioiden on tehtävä hyväksymistä koskevat hakemukset kyseisten menettelyjen mukaisesti, ja hakemusten perustana on tapauksen mukaan oltava kyseisten organisaatioiden virallinen tehtävä tai toiminnan tavoite sekä todisteet siitä, että ne harjoittavat tutkimusta.
Tutkimusorganisaatiolle myönnetyn hyväksynnän on oltava voimassa vähintään viisi vuotta. Jäsenvaltiot voivat poikkeustapauksissa myöntää hyväksynnän lyhyemmäksi ajaksi.
3. Jäsenvaltiot voivat kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti edellyttää tutkimusorganisaatiolta kirjallista sitoumusta siitä, että jos tutkija jää laittomasti jäsenvaltion alueelle, kyseinen organisaatio on vastuussa tutkijan oleskelun ja paluun aiheuttamien julkisiin varoihin kohdistuvien kustannusten korvaamisesta. Tutkimusorganisaation taloudellinen vastuu päättyy viimeistään kuuden kuukauden kuluttua vastaanottosopimuksen voimassaolon päättymisestä.
4. Jäsenvaltiot voivat säätää, että hyväksytyn organisaation on kahden kuukauden kuluessa asianomaisen vastaanottosopimuksen voimassaolon päättymisestä toimitettava jäsenvaltioiden tätä tarkoitusta varten määräämälle toimivaltaiselle viranomaiselle vahvistus siitä, että työ on suoritettu jokaisessa tutkimushankkeessa, jota varten 6 artiklan mukainen vastaanottosopimus on allekirjoitettu.
5. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on julkaistava luettelo tämän direktiivin tarkoitusta varten hyväksytyistä tutkimusorganisaatioista ja päivitettävä luettelo säännöllisesti.
6. Jäsenvaltio voi muiden toimenpiteiden ohella kieltäytyä uusimasta tutkimusorganisaation hyväksyntää tai päättää peruuttaa sen, jos organisaatio ei enää täytä 2, 3 ja 4 kohdassa säädettyjä edellytyksiä, tai jos hyväksyntä on hankittu vilpillisin keinoin tai jos organisaatio on allekirjoittanut vastaanottosopimuksen kolmannen maan kansalaisen kanssa vilpillisesti tai huolimattomasti. Kun hyväksyntä on evätty tai peruutettu, kyseistä organisaatiota voidaan kieltää hakemasta uutta hyväksyntää enintään viiden vuoden aikana hyväksynnän peruuttamista tai uusimatta jättämistä koskevan päätöksen julkaisupäivästä.
7. Jäsenvaltiot voivat määritellä kansallisessa lainsäädännössään, mitä seurauksia hyväksynnän peruuttamisesta tai hyväksynnän uusimatta jättämisestä on voimassa oleville 6 artiklan mukaisesti tehdyille vastaanottosopimuksille ja asianomaisten tutkijoiden oleskeluluville.
6 artikla
Vastaanottosopimus
1. Tutkimusorganisaation, joka haluaa toimia tutkijan vastaanottajana, on allekirjoitettava tämän kanssa vastaanottosopimus, jolla tutkija sitoutuu saattamaan loppuun tutkimushankkeen ja organisaatio sitoutuu vastaanottamaan tutkijan tätä tarkoitusta varten, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan soveltamista.
2. Tutkimusorganisaatio voi allekirjoittaa vastaanottosopimuksen vain, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
Organisaation asianomaiset toimielimet ovat hyväksyneet tutkimushankkeen tarkistettuaan ensin seuraavat seikat:
i)
tutkimuksen tavoite, kesto ja toteutukseen tarvittavien varojen saatavuus;
ii)
tutkijan pätevyys tutkimustavoitteiden kannalta; pätevyydestä on oltava osoituksena oikeaksi todistettu jäljennös tutkijan tutkintotodistuksesta 2 artiklan d alakohdan mukaisesti.
b)
Tutkijalla on oleskelunsa ajan käytössään riittävät kuukausittaiset varat, jotka vastaavat jäsenvaltion tätä varten julkistamaa vähimmäismäärää ja joilla tutkija kattaa oleskelu- ja paluukustannuksensa, ilman että hänen tarvitsee turvautua kyseisen jäsenvaltion sosiaalihuoltojärjestelmään.
c)
Tutkijalla on oleskelunsa ajan sairausvakuutus kaikkien niiden riskien varalta, joiden osalta kyseisen jäsenvaltion kansalaiset yleensä on vakuutettu.
d)
Vastaanottosopimuksessa täsmennetään tutkijoiden oikeussuhde ja työehdot.
3. Vastaanottosopimuksen allekirjoittamisen jälkeen tutkimusorganisaatiota voidaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti vaatia antamaan tutkijalle henkilökohtainen ilmoitus siitä, että sillä on taloudellinen vastuu 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista kustannuksista.
4. Vastaanottosopimus päättyy automaattisesti, kun tutkijaa ei päästetä maahan tai kun tutkimusorganisaation ja tutkijan välinen oikeussuhde purkautuu.
5. Tutkimusorganisaation on ilmoitettava mahdollisimman nopeasti jäsenvaltion tätä tarkoitusta varten nimeämälle viranomaiselle kaikista seikoista, jotka estävät vastaanottosopimuksen täytäntöönpanon.
III LUKU
TUTKIJOIDEN MAAHANPÄÄSY
7 artikla
Maahanpääsyn edellytykset
1. Kolmannen maan kansalaisen, joka hakee maahanpääsyä tämän direktiivin tarkoitusta varten, on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
hänellä on kansallisessa lainsäädännössä määritelty voimassa oleva matkustusasiakirja. Jäsenvaltiot voivat edellyttää, että matkustusasiakirjan voimassaoloaika kattaa vähintään oleskeluluvan voimassaoloajan;
b)
hänellä on tutkimusorganisaation kanssa 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti allekirjoitettu vastaanottosopimus;
c)
hänellä on tarvittaessa taloudellista vastuuta koskeva ilmoitus, jonka tutkimusorganisaatio on antanut 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti; ja
d)
häntä ei pidetä uhkana yleiselle järjestykselle ja turvallisuudelle tai kansanterveydelle.
Jäsenvaltioiden on tarkastettava, että kaikki a - d alakohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät.
2. Jäsenvaltiot voivat myös tarkastaa ehdot, joiden perusteella vastaanottosopimukset on tehty.
3. Kun edellytysten on todettu 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten perusteella täyttyneen, tutkijat on päästettävä jäsenvaltion alueelle vastaanottosopimuksen toteuttamiseksi.
8 artikla
Oleskeluluvan voimassaoloaika
Jäsenvaltioiden on myönnettävä oleskelulupa, joka on voimassa vähintään vuoden ajan ja uusittava se, jos 6 ja 7 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät edelleen. Jos tutkimushankkeen on suunniteltu kestävän alle vuoden, oleskelulupa on voimassa hankkeen keston ajan.
9 artikla
Perheenjäsenet
1. Kun jäsenvaltio päättää myöntää oleskeluluvan tutkijan perheenjäsenille, näiden oleskelulupien voimassaoloajan on oltava sama kuin tutkijalle myönnetyssä oleskeluluvassa, edellyttäen että tämä on mahdollista näiden henkilöiden matkustusasiakirjojen voimassaoloaikojen perusteella. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa tutkijan perheenjäsenen oleskeluluvan voimassaoloaikaa voidaan lyhentää.
2. Kun tutkijan maahantulo on sallittu, oleskeluluvan myöntämistä hänen perheenjäsenilleen ei saa tehdä riippuvaiseksi tutkijan oleskelun vähimmäisaikavaatimuksesta.
10 artikla
Oleskeluluvan peruuttaminen tai uusimatta jättäminen
1. Jäsenvaltiot voivat peruuttaa tai jättää uusimatta tämän direktiivin perusteella myönnetyn oleskeluluvan, jos se on hankittu vilpillisin keinoin tai jos käy ilmi, että luvan haltija ei täyttänyt tai ei enää täytä 6 ja 7 artiklassa säädettyjä maahantulon ja oleskelun edellytyksiä tai että hän on maassa muuta tarkoitusta varten kuin sitä, minkä perusteella hänelle on myönnetty oleskelulupa.
2. Jäsenvaltiot voivat peruuttaa oleskeluluvan tai jättää sen uusimatta yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen sekä kansanterveyteen perustuvista syistä.
IV LUKU
TUTKIJOIDEN OIKEUDET
11 artikla
Opetus
1. Tutkija, jonka maahantulo on sallittu tämän direktiivin nojalla, voi opettaa kansallisessa lainsäädännössä säädetyn mukaisesti.
2. Jäsenvaltiot voivat määrätä, että opetusta saa antaa enintään tietyn tuntimäärän tai tietyn määrän päiviä.
12 artikla
Tasavertainen kohtelu
Oleskeluluvan haltijaa on kohdeltava jäsenvaltion kansalaisten kanssa tasavertaisesti seuraavilla aloilla:
a)
tutkintojen, todistusten ja muun ammattipätevyyden tunnustaminen jäsenvaltioiden kansallisten menettelyjen mukaisesti;
b)
työolot ja työehdot, myös palkkausta ja irtisanomista koskevat ehdot;
c)
sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetussa asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 (8) määritellyt sosiaaliturvan alat. Sovelletaan tätä varten asetuksen (ETY) N:o 1408/71 ja asetuksen (ETY) N:o 574/72 muuttamisesta soveltamisalan laajentamiseksi koskemaan kolmansien maiden kansalaisia, joita kyseiset säännökset eivät jo koske yksinomaan heidän kansalaisuutensa vuoksi 14 päivänä toukokuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 859/2003 (9) liitteessä olevia erityissäännöksiä;
d)
veroetuudet;
e)
oikeus saada yleisesti saatavilla olevia tavaroita ja palveluja.
13 artikla
Liikkuvuus jäsenvaltioiden välillä
1. Kolmannen maan kansalaisen, jonka maahantulo tutkijana on tämän direktiivin nojalla sallittu, on saatava toteuttaa osa tutkimuksestaan toisessa jäsenvaltiossa tässä artiklassa asetetuin edellytyksin.
2. Jos tutkija oleskelee enintään kolme kuukautta toisessa jäsenvaltiossa, tutkimus voidaan toteuttaa ensimmäisessä jäsenvaltiossa tehdyn vastaanottosopimuksen perusteella edellyttäen, että tutkijalla on riittävät varat toisessa jäsenvaltiossa eikä häntä pidetä toisessa jäsenvaltiossa uhkana yleiselle järjestykselle ja turvallisuudelle tai kansanterveydelle.
3. Jos tutkija oleskelee toisessa jäsenvaltiossa yli kolme kuukautta, jäsenvaltiot voivat vaatia uutta vastaanottosopimusta tutkimuksen toteuttamiseksi kyseisessä jäsenvaltiossa. Joka tapauksessa 6 ja 7 artiklassa asetettujen edellytysten on täytyttävä kyseisen jäsenvaltion osalta.
4. Jos asiaa koskevassa lainsäädännössä edellytetään viisumia tai oleskelulupaa liikkuvuuden harjoittamiseksi, kyseinen viisumi tai lupa on myönnettävä kohtuullisessa määräajassa, joka ei häiritse tutkimuksen toteuttamista mutta joka on kuitenkin riittävä, jotta toimivaltaiset viranomaiset ehtivät käsitellä hakemuksen.
5. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia tutkijaa poistumaan alueeltaan viisumi- tai oleskelulupa-hakemusten tekemistä varten.
V LUKU
MENETTELY JA AVOIMUUS
14 artikla
Maahanpääsyä koskevat hakemukset
1. Jäsenvaltioiden on päätettävä, tekeekö oleskelulupahakemuksen tutkija vai asianomainen tutkimusorganisaatio.
2. Hakemus on otettava tarkasteltavaksi ja käsiteltävä, kun kyseinen kolmannen maan kansalainen oleskelee sen jäsenvaltion alueen ulkopuolella, jonne hän pyrkii.
3. Jäsenvaltiot voivat kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti hyväksyä hakemuksen, joka on toimitettu kyseisen kolmannen maan kansalaisen jo ollessa niiden alueella.
4. Asianomaisen jäsenvaltion on kaikin tavoin edistettävä vaadittujen viisumien myöntämistä kolmannen maan kansalaiselle, joka on tehnyt hakemuksen ja joka täyttää 6 ja 7 artiklan edellytykset.
15 artikla
Menettelylliset takeet
1. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä täydellistä hakemusta koskeva päätös mahdollisimman pian ja noudatettava tarvittaessa nopeutettua menettelyä.
2. Jos hakemuksen tueksi toimitetut tiedot ovat riittämättömiä, hakemuksen käsittely voidaan keskeyttää ja toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava hakijalle, mitä lisätietoja tarvitaan.
3. Oleskelulupahakemuksen hylkäämispäätös on annettava asianomaiselle kolmannen maan kansalaiselle tiedoksi kansallisessa lainsäädännössä määrättyjen tiedoksiantomenettelyjen mukaisesti. Tiedoksiannosta on käytävä ilmi käytettävissä olevat muutoksenhakumenettelyt ja niitä koskevat määräajat.
4. Jos hakemus hylätään tai tämän direktiivin mukaisesti myönnetty oleskelulupa peruutetaan, asianomaisella on oikeus hakea päätökseen muutosta oikeusteitse kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta.
VI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
16 artikla
Kertomukset
Komissio toimittaa määräajoin ja ensimmäisen kerran viimeistään kolmen vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta jäsenvaltioissa ja tekee tarvittaessa ehdotuksia sen muuttamisesta.
17 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 12 päivänä lokakuuta 2005.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
18 artikla
Siirtymäkautta koskeva säännös
Direktiivin III luvun säännöksistä poiketen jäsenvaltioita ei velvoiteta kahteen vuoteen 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun päivämäärän jälkeen myöntämään tämän direktiivin mukaisia lupia oleskelulupana.
19 artikla
Yhteinen matkustusalue
Tämän direktiivin säännökset eivät vaikuta Irlannin oikeuteen pitää voimassa yhteistä matkustusaluetta (Common Travel Area) koskevia järjestelyjä, joita tarkoitetaan Amsterdamin sopimuksella Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyssä pöytäkirjassa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 14 artiklan tiettyjen näkökohtien soveltamisesta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Irlantiin.
20 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
21 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.
Tehty Luxemburgissa 12 päivänä lokakuuta 2005.