RAADETS FORORDNING (EOEF, EURATOM) Nr. 1553/89 af 29. maj 1989 om den endelige ordning for ensartet opkraevning af egne indtaegter hidroerende fra mervaerdiafgiften
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 209,
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab, saerlig artikel 183,
under henvisning til Raadets afgoerelse 88/376/EOEF, Euratom af 24. juni 1988 om Faellesskabets egne indtaegter (1), saerlig artikel 8, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (2),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (3),
under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten (4), og
ud fra foelgende betragtninger:
I henhold til artikel 14 i Raadets forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77 af 19. december 1977 om anvendelse af afgoerelsen af 21. april 1970 angaaende udskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med Faellesskabernes egne indtaegter paa egne indtaegter hidroerende fra mervaerdiafgiften (5), senest aendret ved forordning (EKSF, EOEF, Euratom) nr. 3735/85 (6), gaelder naevnte forordning i en overgangsperiode indtil den 31. december 1988;
bestemmelserne om en endelig ordning for ensartet opkraevning af indtaegter hidroerende fra mervaerdiafgiften, i det foelgende benaevnt »momsindtaegter«, og de naermere bestemmelser for ikrafttraedelsen af denne ordning skal anvendes fra den 1. januar 1989;
indtaegtsmetoden boer vaelges som den eneste endelige ordning for fastlaeggelse af grundlaget for momsindtaegterne, da denne metode er paalidelig og allerede anvendes af de fleste af medlemsstaterne;
bestemmelserne i forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77 kan bibeholdes med undtagelse af de bestemmelser, der ikke laengere er noedvendige, eller som ifoelge erfaringen boer aendres;
erfaringerne med anvendelsen af proceduren for kontrol af oversigterne har vist, at det er noedvendigt at tydeliggoere indholdet af denne procedure ved at praecisere, at den finder anvendelse i forbindelse med enhver form for kontrol;
medlemsstaterne skal underrette Kommissionen om de procedurer, de anvender for registrering af de afgiftspligtige og for fastlaeggelse og opkraevning af momsen, samt om reglerne for og resultaterne af deres kontrolsystemer i forbindelse med moms; Kommissionen boer i samarbejde med hver enkelt beroert medlemsstat undersoege, om der eventuelt kan foretages forbedringer i procedurerne med henblik paa at oege disses effektivitet; Kommissionen boer hvert tredje aar udarbejde en rapport om de procedurer, der anvendes i medlemsstaterne, samt om eventuelle overvejede forbedringer;
Revisionsretten har en raekke befoejelser i henhold til EOEF-Traktatens artikel 206a og Euratom-Traktatens artikel 180a -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
Almindelige bestemmelser
Artikel 1
Momsindtaegterne fremkommer ved, at en ensartet sats, der fastsaettes i overensstemmelse med afgoerelse 88/376/EOEF, Euratom, anvendes paa et beregningsgrundlag, som fastlaegges i overensstemmelse med denne forordning.
AFSNIT II
Anvendelsesomraade
Artikel 2
1. Grundlaget for momsindtaegterne fastlaegges ud fra de afgiftspligtige transaktioner, der er naevnt i artikel 2 i Raadets direktiv 77/388/EOEF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter - Det faelles mervaerdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (7), senest aendret ved beslutning 84/386/EOEF (8), bortset fra transaktioner, som i henhold til artikel 13 til 16 i naevnte direktiv er fritaget for afgift.
2. Ved anvendelsen af stk. 1 skal der ved fastlaeggelsen af momsindtaegterne tages hensyn til foelgende:
- transaktioner, for hvilke der i medfoer af artikel 28, stk. 2, i direktiv 77/388/EOEF gaelder fritagelse med tilbagebetaling af de i tidligere omsaetningsled erlagte afgifter
- transaktioner, for hvilke medlemsstaterne i medfoer af artikel 28, stk. 3, litra a), i direktiv 77/388/EOEF fortsat opkraever afgift
- transaktioner, for hvilke medlemsstaterne i medfoer af artikel 28, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EOEF fortsat indroemmer afgiftsfritagelse
- transaktioner, som belaegges med afgift, efter at medlemsstaterne har givet de afgiftspligtige mulighed for at vaelge i medfoer af artikel 28, stk. 3, litra c), i direktiv 77/388/EOEF.
3. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne ved fastlaeggelsen af momsindtaegterne undlade at tage hensyn til saadanne transaktioner, der udfoeres af afgiftspligtige, hvis aarlige omsaetning bestemt efter reglerne i artikel 24, stk. 4, i direktiv 77/388/EOEF, ikke overstiger et beloeb paa 10 000 ECU omregnet til national valuta efter gennemsnitskursen for det paagaeldende regnskabsaar, idet medlemsstaterne kan afrunde de ved denne omregning fremkomne beloeb opad eller nedad indtil 10 %.
AFSNIT III
Beregningsmetode
Artikel 3
For et givet kalenderaar og medmindre andet gaelder ifoelge artikel 5 og 6, beregnes grundlaget for momsindtaegterne ved, at de i en medlemsstat indgaaede samlede nettomomsindtaegter divideres med den sats, efter hvilken der er opkraevet moms i det paagaeldende aar.
Saafremt en medlemsstat anvender flere momssatser, beregnes grundlaget for momsindtaegterne ved at dividere de samlede indgaaede nettomomsindtaegter med den vejede gennemsnitssats for momsen. I saa fald beregner medlemsstaten en vejet gennemsnitssats med fire decimaler efter den faelles beregningsmetode, der er fastsat i artikel 4. Denne vejede gennemsnitssats udtrykkes i procent.
Artikel 4
1. Ved den i artikel 3 omhandlede beregning af de forskellige satsers vaegtning fordeler medlemsstaten alle de transaktioner, som er afgiftspligtige i henhold til national lovgivning, og som under hensyn til artikel 17 i direktiv 77/388/EOEF er paalagt en moms, der ikke kan fradrages af aftageren, samt standardsatslandbrugernes egetforbrug og direkte salg til de endelige forbrugere efter de anvendte momssatser.
De momssatser, der skal tages i betragtning, er dem, der i henhold til stk. 7 har indvirkning paa de indgaaede momsindtaegter i det paagaeldende aar.
De transaktioner, der i henhold til artikel 28, stk. 2, i direktiv 77/388/EOEF er omfattet af fritagelse med tilbagebetaling af den indgaaende afgift, betragtes som transaktioner, der beskattes med en sats paa 0 %.
2. Fordelingen efter momssats foretages for nedenstaaende kategorier, for saa vidt de er paalagt ikke-fradragsberettiget moms:
- de private husholdningers endelige forbrug, herunder standardsatslandbrugernes egetforbrug og direkte salg til de endelige forbrugere
- private og offentlige administrationers mellemliggende forbrug
- andre sektorers mellemliggende forbrug
- private og offentlige administrationers bruttoinvesteringer i anlaeg
- andre sektorers bruttoinvesteringer i anlaeg
- bebyggede grunde og byggegrunde som defineret i artikel 4, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EOEF
- transaktioner med guld, bortset fra guld til industrielt brug som foretages paa det i artikel 3 i direktiv 77/388/EOEF omhandlede omraade for den paagaeldende medlemsstat.
3. Med henblik paa fordelingen af det endelige forbrug fastsaettes der for standardsatslandbrugernes egetforbrug og direkte salg til de endelige forbrugere en sats svarende til procentsatsen for den indgaaende moms af disse transaktioner.
4. Fordelingen af transaktionerne efter statistisk kategori sker i henhold til oplysninger fra nationalregnskaberne, der er opstillet i overensstemmelse med Det Europaeiske Nationalregnskabssystem (ENS). Der er tale om nationalregnskaberne vedroerende det naestsidste aar forud for det budgetaar, for hvilket grundlaget for momsindtaegterne beregnes.
Medlemsstaterne kan efter den i artikel 13 fastsatte procedure bemyndiges til at anvende oplysninger vedroerende et andet aar, som hoejst maa ligge fem aar forud for det paagaeldende budgetaar.
5. Med henblik paa udvaelgelsen af visse transaktioner, der paalaegges en ikke-fradragsberettiget moms, og fordelingen efter momssats kan der anvendes oplysninger fra andre kilder end ENS, der er egnet til at blive tilpasset dette; dvs. i foerste raekke de interne nationalregnskaber, hvis der i disse er foretaget den noedvendige opsplitning, eller enhver anden egnet kilde, hvis dette ikke er tilfaeldet.
6. Med henblik paa at vaegte de enkelte satser beregner medlemsstaterne forholdet mellem vaerdien af de transaktioner, der er udfoert for hver enkelt sats paa den ene side, og paa den anden side den samlede vaerdi af transaktionerne som helhed.
7. Saafremt der foretages en aendring af momssatsen for samtlige eller visse transaktioner eller af afgiftsordningen for visse transaktioner, som har indvirkning paa momsindtaegterne, beregner medlemsstaten en ny vejet gennemsnitssats. Denne nye vejede gennemsnitssats anvendes paa de indtaegter, der hidroerer fra anvendelsen af den aendrede sats eller ordning.
Uanset foerste afsnit kan medlemsstaten beregne én enkelt vejet gennemsnitssats. Med henblik herpaa fordeles de transaktioner, for hvilke satsen eller ordningen er aendret, prorata temporis mellem den gamle og den nye sats eller den gamle og den nye ordning under hensyntagen til det gennemsnitlige tidsrum, der forloeber mellem den aendrede sats' eller ordnings ikrafttraeden og indtaegternes indgang paa grundlag af denne sats eller denne ordning beregnet for hele det paagaeldende aar. Dette gennemsnitlige tidsrum kan afrundes til hele maaneder.
Artikel 5
1. Ved anvendelsen af artikel 3 laegger medlemsstaterne i givet fald til de indgaaede indtaegter et beloeb svarende til de samlede afgifter, der ikke er opkraevet som foelge af de gradvise nedsaettelser af afgiften, der indroemmes i medfoer af artikel 24, stk. 2, i direktiv 77/388/EOEF.
2. Den til en medlemsstat indgaaede indtaegt justeres i tilfaelde, hvor de standardsatser for godtgoerelse, der er omhandlet i artikel 25, stk. 3, i direktiv 77/388/EOEF, og som finder anvendelse paa transaktioner foretaget af standardsatslandbrugere, ikke svarer til stoerrelsen af den moms i tidligere omsaetningsled, der rent faktisk er blevet paalagt disse transaktioner i det paagaeldende aar; dette gaelder dog ikke i forbindelse med eget forbrug og direkte salg til de endelige forbrugere. Justeringens stoerrelse er lig med forskellen mellem de to procentsatser.
Artikel 6
1. Ved anvendelse af artikel 2, stk. 1, paa transaktioner, der udfoeres af afgiftspligtige, hvis aarlige omsaetning overstiger 10 000 ECU, men som i medfoer af artikel 24, stk. 2, i direktiv 77/388/EOEF er indroemmet en fritagelse, samt i de i stk. 2 i naervaerende artikel naevnte tilfaelde fastlaegger medlemsstaterne grundlaget for momsindtaegterne ud fra de angivelser, som de afgiftspligtige skal afgive i henhold til artikel 22 i naevnte direktiv, eller i mangel af angivelser,
eller naar disse ikke indeholder de noedvendige oplysninger,
ud fra saadanne egnede oplysninger som f.eks. andre angivelser vedroerende skatter og afgifter, virksomhedsregnskaber og komplette statistiske serier.
2. Ved anvendelsen af artikel 2, stk. 2, andet, tredje og fjerde led:
- beregner medlemsstaterne, for saa vidt angaar de i bilag E til direktiv 77/388/EOEF anfoerte transaktioner, for
hvilke medlemsstaterne i medfoer af artikel 28, stk. 3, litra a), i naevnte direktiv fortsat opkraever afgift, grundlaget for momsindtaegterne, som om disse transaktioner var fritaget
- beregner medlemsstaterne, for saa vidt angaar de i bilag F til direktiv 77/388/EOEF anfoerte transaktioner, som medlemsstaterne i medfoer af artikel 28, stk. 3, litra b), i naevnte direktiv fortsat fritager for afgift, grundlaget for momsindtaegterne, som om disse transaktioner var belagt med afgift
- beregner medlemsstaterne, for saa vidt angaar de i stk. 1, litra a), i bilag G til direktiv 77/388/EOEF omhandlede transaktioner, som belaegges med afgift, efter at medlemsstaterne i medfoer af artikel 28, stk. 3, litra c), i naevnte direktiv har givet de afgiftspligtige mulighed for at vaelge, grundlaget for momsindtaegterne, som om disse transaktioner var fritaget.
3. En medlemsstat kan efter fremgangsmaaden i artikel 13 bemyndiges til:
- enten ved beregningen af grundlaget for momsindtaegterne ikke at tage hensyn til:
a) en eller flere kategorier af de i bilag E, F og G til direktiv 77/388/EOEF opregnede transaktioner, paa hvilke stk. 2 finder anvendelse
b) afgifter, der ikke opkraeves paa grund af de gradvise nedsaettelser af afgiften i medfoer af artikel 24, stk. 2, i direktiv 77/388/EOEF, eller
- at beregne grundlaget for momsindtaegterne i de under litra a) og b) naevnte tilfaelde efter en tilnaermelsesvis vurdering,
naar den noejagtige beregning af grundlaget for momsindtaegterne i disse tilfaelde ville medfoere administrative byrder, der er urimelige i forhold til de paagaeldende transaktioners indvirkning paa det samlede grundlag for momsindtaegterne fra den paagaeldende medlemsstat.
4. Naar en medlemsstat goer brug af artikel 17, stk. 6, andet afsnit, og stk. 7 i direktiv 77/388/EOEF til at begraense udoevelsen af fradragsretten, kan grundlaget for momsindtaegterne fastlaegges, som om udoevelsen af fradragsretten ikke var begraenset.
Foerste afsnit gaelder for saa vidt angaar anvendelsen af artikel 17, stk. 6, andet afsnit, i direktiv 77/388/EOEF kun for koeb af mineralolieprodukter og personbiler samt for udgifter i forbindelse med leasing og leje samt udgifter til vedligeholdelse og reparation af saadanne biler i det omfang, de anvendes til erhvervskoersel.
5. Ved de tilbagebetalinger af afgift, der indroemmes af en medlemsstat i medfoer af artikel 6 i Raadets direktiv 69/169/EOEF af 28. maj 1969 om harmonisering af lovgivning om fritagelse for omsaetningsafgifter og punktafgifter ved indfoersel i den internationale rejsetrafik (9), senest aendret ved direktiv 89/194/EOEF (10), nedsaettes grundlaget for momsindtaegterne i givet fald med beskatningsgrundlaget for de transaktioner, der giver anledning til disse tilbagebetalinger.
AFSNIT IV
Bestemmelser vedroerende regnskabsfoering og overdragelse
Artikel 7
1. Inden den 31. juli tilsender medlemsstaterne Kommissionen en oversigt over det samlede grundlag for momsindtaegterne, beregnet i overensstemmelse med artikel 3, for det foregaaende kalenderaar, paa hvilket den i artikel 1 omhandlede sats skal anvendes.
2. Denne oversigt skal indeholde alle de noedvendige oplysninger, som er anvendt til fastlaeggelse af grundlaget, og som kan give mulighed for den i artikel 11 omhandlede kontrol. Det grundlag, der fremkommer paa basis af de i artikel 5 og artikel 6, stk. 1 til 4, omhandlede transaktioner, skal klart fremgaa af denne oversigt.
3. De oplysninger, der skal anvendes ved udarbejdelsen af grundlaget, er de senest foreliggende oplysninger paa tidspunktet for udarbejdelsen af oversigten.
Artikel 8
Medlemsstaterne tilsender hvert aar senest den 15. april Kommissionen et skoen over grundlaget for momsindtaegterne for det foelgende regnskabsaar.
Artikel 9
1. Berigtigelser til de i artikel 7, stk. 1, omhandlede oversigter vedroerende de foregaaende regnskabsaar kan, uanset aarsagen til en berigtigelse, kun foretages efter aftale mellem Kommissionen og medlemsstaten.
Er der ikke opnaaet enighed med medlemsstaten, traeffer Kommissionen efter fornyet undersoegelse de foranstaltninger, den skoenner noedvendige for en korrekt anvendelse af denne forordning.
Berigtigelserne samles i en sammenhaengende opgoerelse, der afsluttes pr. 31. juli, og som aendrer de forudgaaende oversigter vedroerende de paagaeldende regnskabsaar.
2. Efter 31. juli i det fjerde aar efter et givet regnskabsaar berigtiges den i artikel 7, stk. 1, naevnte aarsoversigt ikke laengere, undtagen paa punkter, som enten Kommissionen eller den paagaeldende medlemsstat har givet meddelelse om inden udloebet af denne frist.
AFSNIT V
Kontrolbestemmelser
Artikel 10
1. For hvert enkelt regnskabsaar giver medlemsstaterne senest den 30. april Kommissionen meddelelse om, hvilke loesninger og aendringer deraf de paataenker at anvende ved fastlaeggelsen af grundlaget for momsindtaegterne for hver af de i artikel 5 og 6, stk. 1 til 4, omhandlede kategorier af transaktioner, og anfoerer i givet fald arten af de oplysninger, de finder hensigtsmaessige, samt en vurdering af vaerdien af de beregningsgrundlag, der svarer til hver enkelt kategori transaktioner.
Kommissionen tilsender inden 30 dage derefter de oevrige medlemsstater ovennaevnte meddelelser, som den modtager fra hver medlemsstat.
2. Kommissionen undersoeger efter fremgangsmaaden i artikel 13 de paataenkte loesninger og aendringer.
Artikel 11
1. For saa vidt angaar momsindtaegterne foretages Kommissionens kontrol hos de kompetente myndigheder i medlemsstaterne. I forbindelse med denne kontrol drager Kommissionen saerlig omsorg for, at centraliseringen af beregningsgrundlaget og fastsaettelsen af den i artikel 3 og 4 omhandlede vejede gennemsnitssats samt af det samlede beloeb for de opkraevede nettoindtaegter fra momsen sker i overensstemmelse med forskrifterne; den sikrer sig ligeledes, at de anvendte oplysninger er fyldestgoerende, og at de beregninger, der foretages med henblik paa at fastlaegge stoerrelsen af de momsindtaegter, der hidroerer fra de i artikel 5 og artikel 6, stk. 1 til 4, omhandlede transaktioner, er i overensstemmelse med denne forordning.
2. Raadets forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 165/74 af 21. januar 1974 om fastsaettelse af de af Kommissionen bemyndigede funktionaerers befoejelser og forpligtelser i henhold til artikel 14, stk. 5, i forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 2/71 (11) finder anvendelse ved kontrollen med momsindtaegterne. Ved anvendelse af artikel 5 i naevnte forordning maa de deri omhandlede oplysninger kun meddeles til personer, som i kraft af deres arbejde vedroerende overdragelse af og kontrol med momsindtaegter skal have kendskab hertil.
3. Efter den i stk. 1 omhandlede kontrol berigtiges aarsoversigten for et givet regnskabsaar de i artikel 9 fastsatte betingelser.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de procedurer, de anvender ved registrering af afgiftspligtige, samt ved fastlaeggelse og opkraevning af moms, og om det naermere indhold og virkningen af deres kontrolordninger paa momsomraadet.
2. Kommissionen undersoeger i samarbejde med hver enkelt medlemsstat, om der kan foreslaas forbedringer i procedurerne med henblik paa at goere dem mere effektive.
3. Kommissionen udarbejder hvert tredje aar en rapport over de procedurer, der anvendes i de forskellige medlemsstater, samt om de forbedringer, der maatte vaere planlagt.
Kommissionen forelaegger Europa-Parlamentet og Raadet den foerste af disse rapporter senest den 31. december i det paagaeldende regnskabsaar.
Artikel 13
1. Det udvalg, der er omhandlet i artikel 20 i forordning (EOEF, Euratom) nr. 1552/89 (12), i det foelgende benaevnt »udvalget«, undersoeger regelmaessigt paa Kommissionens initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat de problemer, som opstaar ved anvendelsen af naervaerende forordning.
2. En medlemsstat, som oensker at faa den i artikel 4, stk. 4, eller artikel 6, stk. 3, omhandlede bemyndigelse, sender sin anmodning til Kommissionen hurtigst muligt og senest den 30. april i det regnskabsaar, fra hvilket bemyndigelsen skal vaere gaeldende.
Kommissionens repraesentant forelaegger snarest og senest den 31. december i det paagaeldende regnskabsaar udvalget et udkast til beslutning.
3. Paa Kommissionens initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat behandler udvalget de i artikel 10 omhandlede loesninger.
Saafremt der efter behandlingen i udvalget opstaar uenighed om de paataenkte loesninger, forelaegger Kommissionens repraesentant snarest og senest den 31. december i det regnskabsaar, fra hvilket loesningen skal gaelde, udvalget et udkast til beslutning.
4. Udvalget afgiver udtalelse om de i stk. 2 og 3 omhandlede udkast til beslutning inden for en frist, som formanden kan fastsaette paa grundlag af, hvor hastende det paagaeldende spoergsmaal er, og i givet fald efter afstemning.
Denne udtalelse optages i moedereferatet, og den enkelte medlemsstat kan endvidere forlange, at dens holdning optages i samme moedereferat.
Kommissionen tager i videst muligt omfang hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til udtalelsen.
5. Inden udloebet af en frist paa 60 dage efter udvalgets udtalelse traeffer Kommissionen en beslutning, som den meddeler medlemsstaterne.
AFSNIT VI
Afsluttende bestemmelser
Artikel 14
Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 1989.
Den anvendes dog ikke paa udarbejdelse eller korrektion af de oversigter, hvoraf grundlaget for momsindtaegterne i aarene forud for 1989 fremgaar, og som er udarbejdet i overensstemmelse med forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77, der fortsat anvendes paa naevnte oversigter.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 29. maj 1989.
NEUVOSTON ASETUS (ETY, EURATOM) N:o 1553/89,
annettu 29 päivänä toukokuuta 1989,
arvonlisäverosta kertyvien omien varojen lopullisesta yhdenmukaisesta kantomenettelystä
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 209 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 183 artiklan,
ottaa huomioon yhteisöjen omista varoista 24 päivänä kesäkuuta 1988 tehdyn neuvoston päätöksen 88/376/ETY, Euratom () ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),
ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (),
sekä katsoo, että
jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien korvaamisesta yhteisöjen omin varoin 21 päivänä huhtikuuta 1970 tehdyn päätöksen soveltamisesta arvonlisäverosta kertyvien omien varojen osalta 19 päivänä joulukuuta 1977 annettua neuvoston asetusta (ETY, Euratom, EHTY) N:o 2892/77 (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY, Euratom, EHTY) N:o 3735/85 (), sovelletaan sen 14 artiklan mukaisesti 31 päivänä joulukuuta 1988 päättyvän siirtymäkauden ajan,
arvonlisäverosta saatavien varojen, jäljempänä «alv-varat», kantamista koskevaan lopulliseen yhdenmukaiseen menettelyyn liittyviä säännöksiä sekä kyseisen menettelyn täytäntöönpanoa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä on sovellettava 1 päivästä tammikuuta 1989,
on tarpeen valita tulomenetelmä ainoaksi lopulliseksi alv-varojen perusteen määrittämismenetelmäksi, sillä kyseinen menetelmä on luotettava ja sitä sovelletaan jo suurimmassa osassa jäsenvaltioista,
asetus (ETY, Euratom, EHTY) N:o 2892/77 voidaan edelleen pitää voimassa, lukuun ottamatta säännöksiä, jotka eivät enää ole tarpeellisia tai jotka on saadun kokemuksen perusteella tarkoituksenmukaista muuttaa,
katsausten oikaisumenettelyn soveltamisesta saatu kokemus osoittaa, että menettelyn soveltamisalaa on tarpeen selventää täsmentämällä, että menettelyä sovelletaan yleisesti kaikkiin oikaisuihin,
jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tieto soveltamistaan menetelmistä, jotka koskevat verovelvollisten rekisteröintiä ja alv:n määräämistä ja kantamista, sekä tätä veroa koskevien tarkastusjärjestelmiensä yksityiskohtaisista säännöistä ja tuloksista; komission olisi tarkasteltava yhteistyössä kunkin sellaisen jäsenvaltion kanssa, jota asia koskee, voitaisiinko menetelmiin mahdollisesti harkita parannuksia niiden tehokkuuden lisäämiseksi; komission olisi laadittava joka kolmas vuosi kertomus jäsenvaltioiden soveltamista menettelyistä sekä mahdollisesti harkituista parannuksista, ja
tilintarkastustuomioistuimen ETY:n perustamissopimuksen 206 a artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 180 a artiklan mukainen toimivalta on otettu huomioon,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO Yleiset säännökset
1 artikla
Alv-varat lasketaan soveltamalla päätöksen 88/376/ETY, Euratom mukaisesti vahvistettua yhdenmukaista verokantaa tämän asetuksen mukaisesti määritettyyn perusteeseen.
II OSASTO Soveltamisala
2 artikla
1. Alv-varojen peruste määritetään jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 84/386/ETY (), 2 artiklassa tarkoitettujen verollisten liiketoimien perusteella, lukuun ottamatta liiketoimia, jotka on vapautettu verosta mainitun direktiivin 13-16 artiklan mukaisesti.
2. Alv-varoja määritettäessä on 1 kohdan soveltamisen osalta otettava huomioon seuraavat:
- liiketoimet, jotka on direktiivin 77/388/ETY 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti vapautettu verosta ja joihin liittyy edellisessä vaiheessa maksetun veron palautus,
- liiketoimet, joihin jäsenvaltiot jatkavat veron soveltamista direktiivin 77/388/ETY 28 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti,
- liiketoimet, joiden vapauttamista verosta jäsenvaltiot edelleen jatkavat direktiivin 77/388/ETY 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti,
- liiketoimet, joiden osalta jäsenvaltiot myöntävät verovelvollisille mahdollisuuden vapautettujen liiketoimien verotuksen valitsemiseen direktiivin 77/388/ETY 28 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti.
3. Jäsenvaltioilla on 1 kohdasta poiketen mahdollisuus olla ottamatta alv-varojen määrittämisessä huomioon sellaisten verovelvollisten liiketoimia, joiden vuosittainen liikevaihto on direktiivin 77/388/ETY 24 artiklan 4 kohdan mukaisesti määritettynä enintään 10 000 ecua muunnettuna kansalliseksi valuutaksi kyseessä olevan varainhoitovuoden keskimääräistä kurssia käyttäen; jäsenvaltiot voivat pyöristää muuntamisesta saatavia määriä ylös- tai alaspäin enintään kymmenellä prosentilla.
III OSASTO Laskentamenetelmä
3 artikla
Tietyn kalenterivuoden alv-varojen peruste lasketaan jakamalla jäsenvaltion kyseisen vuoden aikana kantamien alv-nettotulojen kokonaismäärä verokannalla, jota soveltamalla vero on kyseisenä vuotena kannettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 ja 6 artiklan soveltamista.
Jos jäsenvaltiossa sovelletaan useampia alv-verokantoja, alv-varojen peruste lasketaan jakamalla kannettujen alv-nettotulojen kokonaismäärä alv:n painotetulla keskimääräisellä verokannalla. Tällöin jäsenvaltion on laskettava painotettu keskimääräinen verokanta nelidesimaalisena soveltaen 4 artiklassa määriteltyä yhteistä laskentamenettelyä. Painotettu keskimääräinen verokanta ilmaistaan prosenttilukuna.
4 artikla
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitetun eri verokantojen painotuksen laskemiseksi jäsenvaltion on jaettava sovelletun alv-verokannan mukaisesti kaikki liiketoimet, jotka ovat sen kansallisen lainsäädännön mukaan verotettavia ja joiden osalta vastaanottajalla ei direktiivin 77/388/ETY 17 artikla huomioon ottaen ole mahdollisuutta arvonlisäveron vähennykseen, sekä vakiokantajärjestelmän alaisten maataloustuottajien oma kulutus ja heidän suoramyyntinsä lopullisille kuluttajille.
Tässä laskelmassa huomioon otettavia alv-verokantoja ovat ne, jotka 7 kohdan mukaisesti vaikuttavat kyseessä olevana vuonna kannettuihin alv-tuloihin.
Direktiivin 77/388/ETY 28 artiklan 2 kohdan mukaan verosta vapautetut liiketoimet, joihin liittyy edellisessä vaiheessa maksetun veron palautus, katsotaan verollisiksi liiketoimiksi, joihin sovellettava verokanta on nolla prosenttia.
2. Verokannan mukaista jaottelua sovelletaan seuraaviin luokkiin, jos niihin sovellettava alv ei ole vähennettävissä:
- kotitalouksien kulutusmenot, mukaan lukien vakiokantajärjestelmän alaisten maataloustuottajien oma kulutus ja heidän suoramyyntinsä kuluttajille,
- yksityisten voittoa tavoittelemattomien yhteisöjen ja julkisyhteisöjen välituotekäyttö,
- muiden sektoreiden välituotekäyttö,
- yksityisten voittoa tavoittelemattomien yhteisöjen ja julkisyhteisöjen kiinteän pääoman bruttomuodostus,
- muiden sektoreiden kiinteän pääoman bruttomuodostus,
- direktiivin 77/388/ETY 4 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukainen rakentamaton ja rakennettu maa,
- muuhun kultaan kuin teolliseen käyttöön tarkoitettuun liittyvät liiketoimet,
joka/jotka on toteutettu direktiivin 77/388/ETY 3 artiklassa tarkoitetulla asianomaisen jäsenvaltion alueella.
3. Jaettaessa kulutusmenoja vakiokantajärjestelmän alaisten maataloustuottajien omaan kulutukseen ja heidän suoramyyntiinsä lopullisille kuluttajille käytetään verokantaa, joka vastaa näihin liiketoimiin liittyviin tuotantopanoksiin kohdistuvaa alv-verokantaa.
4. Liiketoimien jakaminen tilastoluokittain määritetään Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmän (EKT) mukaisesti laaditusta kansantalouden tilinpidosta saatavien tietojen avulla. Kyseinen kansantalouden tilinpito on toiseksi viimeistä sitä varainhoitovuotta, jonka osalta alv-varojen perusta on laskettava, edeltävää vuotta koskeva kansantalouden tilinpito.
Jäsenvaltiot voidaan 13 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti valtuuttaa käyttämään tietoja, jotka liittyvät johonkin toiseen vuoteen, joka ei saa olla aikaisempi kuin viides kyseessä olevaa varainhoitovuotta edeltänyt vuosi.
5. Tiettyjen sellaisten liiketoimien valitsemiseksi, joita alv:n vähennysoikeus ei koske, ja niiden jakamiseksi alv-verokannan mukaisesti, voidaan käyttää tietoja, jotka ovat peräisin EKT:n ulkopuolisista lähteistä mutta jotka voidaan mukauttaa siihen, eli ensisijaisesti sisäisestä kansantalouden tilinpidosta, mikäli siihen sisältyy tarpeellinen erittely, tai jos näin ei ole, mistä tahansa muusta tarkoituksenmukaisesta lähteestä peräisin olevia tietoja.
6. Jäsenvaltioiden on kutakin verokantaa koskevan painotuksen määrittämiseksi laskettava kyseiseen verokantaan liittyvien liiketoimien arvon suhde kaikkien liiketoimien kokonaisarvoon.
7. Mikäli kaikkiin liiketoimiin tai tiettyihin liiketoimiin sovellettavaan alv-verokantaan tai tiettyjen liiketoimien verollisuuteen tehdään muutos, joka vaikuttaa kannettuihin alv-tuloihin, jäsenvaltioiden on laskettava uusi painotettu keskimääräinen verokanta. Uutta painotettua keskimääräistä verokantaa sovelletaan muutetun verokannan soveltamisesta tai muutetusta järjestelmästä kertyviin tuloihin.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jäsenvaltio saa laskea ainoastaan yhden painotetun keskimääräisen verokannan. Tätä varten liiketoimet, joiden osalta verokantaa tai järjestelmää on muutettu, jaetaan entisen ja uuden verokannan tai entisen ja uuden järjestelmän kesken noudattaen pro rata temporis -periaatetta ottaen huomioon muutetun verokannan tai järjestelmän voimaantulon ja kyseisen verokannan tai kyseisen järjestelmän soveltamisesta kertyvien tulojen kannon välinen keskimääräinen aika koko kyseessä olevalle vuodelle laskettuna. Keskimääräinen aika voidaan pyöristää kokonaiseksi kuukaudeksi.
5 artikla
1. Jäsenvaltioiden on 3 artiklaa soveltaessaan tarvittaessa lisättävä kannettuihin tuloihin määrä, joka vastaa direktiivin 77/388/ETY 24 artiklan 2 kohdan nojalla myönnettyjen asteittaisten verohelpotuksien vuoksi kantamatta jätetyn alv:n kokonaismäärää.
2. Jäsenvaltion kantamat tulot oikaistaan, mikäli direktiivin 77/388/ETY 25 artiklan 3 kohdassa säädetty ja vakiokantajärjestelmän alaisten maataloustuottajien liiketoimiin sovellettava vakiokantahyvitys ei vastaa sen tuotantopanoksiin kohdistuvan alv:n määrän prosenttiosuutta, joka kyseisenä vuotena on tosiasiallisesti kohdistunut kyseisiin liiketoimiin, lukuun ottamatta omaa kulutusta ja suoramyyntiä kuluttajille. Oikaistava määrä on näiden kahden prosenttiosuuden erotus.
6 artikla
1. Sovellettaessa 2 artiklan 1 kohtaa liiketoimiin, joiden toteuttamisesta vastaavien verovelvollisten vuosittainen liikevaihto ylittää 10 000 ecua, mutta jotka ovat direktiivin 77/388/ETY 24 artiklan 2 kohdan nojalla saaneet verosta vapautuksen, sekä tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, jäsenvaltioiden on määritettävä alv-varojen peruste verovelvollisten edellä mainitun direktiivin 22 artiklan mukaisesti tekemien veroilmoitusten pohjalta, tai, jos ilmoitusta ei ole annettu tai kun ilmoitukset eivät sisällä tarpeellisia tietoja, asianmukaisten tietojen kuten muista veroilmoituksista, ammattimaisesta kirjanpidosta tai täydellisistä tilastosarjoista saatavien tietojen perusteella.
2. Sovellettaessa 2 artiklan 2 kohdan toista, kolmatta ja neljättä luetelmakohtaa:
- jäsenvaltioiden on laskettava alv-varojen peruste direktiivin 77/388/ETY liitteessä E lueteltujen liiketoimien osalta, joihin jäsenvaltiot jatkavat veron soveltamista mainitun direktiivin 28 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla, ikään kuin kyseiset liiketoimet olisi vapautettu verosta,
- jäsenvaltioiden on laskettava alv-varojen peruste direktiivin 77/388/ETY liitteessä F lueteltujen liiketoimien osalta, joiden vapauttamista verosta jäsenvaltiot edelleen jatkavat mainitun direktiivin 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla, ikään kuin veroa sovellettaisiin kyseisiin liiketoimiin,
- jäsenvaltioiden on laskettava alv-varojen peruste direktiivin 77/388/ETY liitteen G 1 kohdan a alakohdassa lueteltujen liiketoimien osalta, joiden osalta jäsenvaltiot myöntävät verovelvollisille mahdollisuuden vapautettujen liiketoimien verotuksen valitsemiseen mainitun direktiivin 28 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, aivan kuin kyseiset liiketoimet olisi vapautettu verosta.
3. Jäsenvaltiolle voidaan 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen antaa lupa:
- joko olemaan ottamatta alv-varojen perustan laskennassa huomioon:
a) yhtä tai useampaa direktiivin 77/388/ETY liitteessä E, F ja G lueteltua liiketoimien luokkaa, joihin sovelletaan tämän artiklan 2 kohtaa,
b) veroja, joita ei ole peritty direktiivin 77/388/ETY 24 artiklan 2 kohdan nojalla myönnettyjen asteittaisten verohelpotuksien vuoksi,
- tai laskemaan alv-varojen peruste a ja b alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa summittaisia arvioita käyttäen,
kun alv-varojen perusteen täsmällinen laskeminen aiheuttaisi näissä tapauksissa hallinnollisia kustannuksia, jotka eivät ole asianmukaisessa suhteessa siihen, mikä kyseessä olevien liiketoimien vaikutus on alv-varojen kokonaisperusteeseen kyseisessä jäsenvaltiossa.
4. Kun jäsenvaltio soveltaa direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 6 kohdan toista alakohtaa ja 7 kohtaa vähennysoikeuden käytön rajoittamiseksi, alv-varojen peruste voidaan määrittää, ikään kuin vähennysoikeuden käyttöä ei olisi rajoitettu.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan osalta ainoastaan öljytuotteisiin ja henkilöiden kuljetukseen tarkoitettuihin moottoriajoneuvoihin sekä kyseisten moottoriajoneuvojen leasing-vuokraukseen ja vuokraukseen sekä kunnossapitoon ja korjaukseen liittyviin menoihin sikäli, kun näitä moottoriajoneuvoja käytetään ammatin harjoittamiseen.
5. Kun kyse on veronpalautuksista, jotka jäsenvaltio on myöntänyt kansainvälisessä matkustajaliikkeessä tapahtuvassa maahantuonnissa kannettaviin liikevaihto- ja valmisteveroihin liittyviä vapautuksia koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta 28 päivänä toukokuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/169/ETY (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/194/ETY (), 6 artiklan mukaisesti, alv-varojen perusteesta vähennetään tarvittaessa niiden liiketoimien verollinen määrä, joista kyseiset palautukset aiheutuvat.
IV OSASTO Tilinpitoa ja käyttöön asettamista koskevat säännökset
7 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle heinäkuun 31 päivään mennessä selvitys, josta ilmenee 3 artiklan mukaisesti lasketun kyseisen jäsenvaltion alv-varojen perusteen kokonaismäärä edellisenä kalenterivuotena ja johon 1 artiklassa tarkoitettua verokantaa on sovellettava.
2. Selvityksessä on oltava kaikki tarpeelliset tiedot, joita on käytetty perusteen määrittelemiseen ja jotka ovat luonteeltaan sellaisia, että niiden avulla on mahdollista tehdä 11 artiklassa tarkoitetut tarkastukset. Selvityksestä on käytävä ilmi erikseen 5 artiklassa ja 6 artiklan 1-4 kohdassa tarkoitetuista liiketoimista kertyvä peruste.
3. Perusteen määrittelemisessä on käytettävä uusimpia selvitystä laadittaessa käytettävissä olevia tietoja.
8 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden huhtikuun 15 päivänä arvio seuraavan varainhoitovuoden alv-varojen perusteesta.
9 artikla
1. Edellä 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin ja aiempia varainhoitovuosia koskeviin selvityksiin tehtävät kaikki oikaisut tehdään yhteisymmärryksessä asianomaisen jäsenvaltion ja komission kesken.
Jollei jäsenvaltio anna suostumustaan, komissio toteuttaa tämän asetuksen moitteettoman soveltamisen kannalta tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet tarkasteltuaan asiaa uudelleen.
Kaikki oikaisut yhdistetään heinäkuun 31 päivänä kokonaisselvityksiksi katsauksiin, jotka muuttavat kyseisten varainhoitovuosien osalta aiemmin laadittuja selvityksiä.
2. Edellä 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua vuosittaista selvitystä ei enää oikaista neljännen tiettyä varainhoitovuotta seuraavan vuoden heinäkuun 31 päivän jälkeen, ellei kyse ole komission tai asianomaisen jäsenvaltion ennen tätä eräpäivää tiedoksi antamista kohdista.
V OSASTO Tarkastusta koskevat säännökset
10 artikla
1. Jäsenvaltioiden on kunkin varainhoitovuoden huhtikuun 30 päivään mennessä toimitettava komissiolle tieto ratkaisuista ja muutoksista, joita ne aikovat tehdä sen alv-varojen perusteen määrittämiseksi, joka liittyy kuhunkin 5 artiklassa ja 6 artiklan 1-4 kohdassa tarkoitettujen liiketoimien luokkaan, ilmoittaen tarvittaessa tarkoituksenmukaisina pitämiensä tietojen luonteen sekä arvion määräytymisperusteen arvosta kunkin liiketoimien luokan osalta.
Komissio toimittaa edellä tarkoitetut tiedot, jotka se saa kultakin jäsenvaltiolta, tiedoksi muille jäsenvaltioille kolmenkymmenen päivän kuluessa.
2. Komissio tarkastelee suunniteltuja ratkaisuja ja muutoksia 13 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
11 artikla
1. Komissio tekee alv-varoja koskevat tarkastukset jäsenvaltioiden toimivaltaisissa viranomaisissa. Tarkastusten yhteydessä komissio varmistaa erityisesti arviointipohjan keskittämistoimien oikeellisuuden ja 3 ja 4 artiklassa tarkoitetun painotetun keskimääräisen verokannan määrittämisen sekä kannetun arvonlisäveron nettotulon kokonaismäärän; komissio varmistaa myös, että huomioon otetut tiedot ovat tarkoituksenmukaisia ja että 5 artiklassa ja 6 artiklan 1-4 kohdassa tarkoitetuista liiketoimista kertyvien alv-varojen määrän määrittämiseksi tehdyt laskelmat ovat tämän asetuksen mukaisia.
2. Alv-varojen tarkastukseen sovelletaan komission asetuksen (ETY, Euratom, EHTY) N:o 2/71 14 artiklan 5 kohdan nojalla valtuuttamien virkamiesten toimivallan ja velvoitteiden määrittämisestä 21 päivänä tammikuuta 1974 annettua neuvoston asetusta (ETY, Euratom, EHTY) N:o 165/74 (). Sovellettaessa mainitun asetuksen 5 artiklaa pidetään lähtökohtana, että siinä tarkoitetut tiedot voidaan toimittaa ainoastaan henkilöille, joilla on oltava ne tiedossaan alv-varojen käyttöön asettamiseen ja tarkastamiseen liittyvien tehtäviensä vuoksi.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten seurauksena tiettyä varainhoitovuotta koskeva vuosittainen selvitys oikaistaan 9 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti.
12 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tieto soveltamistaan verovelvollisten rekisteröintimenettelyistä sekä alv:n määräämis- ja kantomenettelyistä ja tätä veroa koskevien tarkastusjärjestelmiensä yksityiskohtaisista säännöistä ja tuloksista.
2. Komissio tarkastelee yhteistyössä asianomaisen jäsenvaltion kanssa, voitaisiinko menetelmiin mahdollisesti suunnitella parannuksia niiden tehokkuuden lisäämiseksi.
3. Komissio laatii joka kolmas vuosi kertomuksen jäsenvaltioiden soveltamista menettelyistä sekä mahdollisesti suunnitelluista parannuksista.
Komissio esittää kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle ensimmäisen kerran viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1991.
13 artikla
1. Asetuksen (ETY) N:o 1552/89 () 20 artiklassa tarkoitettu komitea, jäljempänä «komitea», tarkastelee määräajoin komission aloitteesta tai jäsenvaltion pyynnöstä tämän asetuksen soveltamisessa ilmenneitä ongelmia.
2. Jäsenvaltion, joka pyytää 4 artiklan 4 kohdan tai 6 artiklan 3 kohdan mukaista valtuutusta, on osoitettava pyyntönsä komissiolle mahdollisimman pian ja viimeistään sen varainhoitovuoden huhtikuun 30 päivänä, josta alkaen valtuutusta olisi sovellettava.
Komission edustaja esittää komitealle päätösehdotuksen mahdollisimman pian ja viimeistään kyseisen varainhoitovuoden joulukuun 31 päivänä.
3. Komitea tarkastelee 10 artiklassa tarkoitettuja ratkaisuja komission aloitteesta tai jäsenvaltion pyynnöstä.
Mikäli suunnitelluista ratkaisuista ilmenee erimielisyyttä komitean tarkasteltua asiaa, komission edustaja esittää komitealle päätösehdotuksen mahdollisimman pian ja viimeistään sen varainhoitovuoden joulukuun 31 päivänä, josta alkaen ratkaisua olisi sovellettava.
4. Komitea antaa, tarvittaessa äänestettyään, lausuntonsa 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuista päätösehdotuksista määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan.
Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää, että sen kanta merkitään pöytäkirjaan.
Komission on, niin suurelta osalta kuin mahdollista, otettava huomioon komitean lausunto. Sen on ilmoitettava komitealle, millä tavoin lausunto on otettu huomioon.
5. Komissio tekee päätöksen ja toimittaa sen jäsenvaltioille tiedoksi ennen komitean lausuntoa seuraavan kuudenkymmenen päivän määräajan umpeutumista.
VI OSASTO Loppusäännökset
14 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1989.
Sitä ei kuitenkaan sovelleta sellaisten selvitysten laadintaan tai korjaamiseen, joista ilmenee niiden vuotta 1989 edeltävien vuosien alv-varojen peruste, jotka on vahvistettu asetuksen (ETY, Euratom, EHTY) N:o 2892/77 mukaisesti, jota sovelletaan edelleen näihin selvityksiin.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 29 päivänä toukokuuta 1989.