EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) nr. 336/2006
af 15. februar 2006
om gennemførelse af den internationale kode for sikker skibsdrift i Fællesskabet og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 3051/95
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) vedtog i 1993 den internationale kode for sikker skibsdrift og forebyggelse af forurening, herefter benævnt ISM-koden. Denne kode er efterhånden blevet obligatorisk for de fleste skibe i international fart med vedtagelsen i maj 1994 af et kapitel IX om »Sikker skibsdrift« i den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen fra 1974 (Solas).
(2)
ISM-koden er ændret af IMO ved resolution MSC.104 (73), som blev vedtaget den 5. december 2000.
(3)
IMO har ved resolution A.788 (19) af 23. november 1995 vedtaget retningslinjer for administrationernes gennemførelse af ISM-koden. De er ændret ved resolution A.913 (22) af 29. november 2001.
(4)
Ved Rådets forordning (EF) nr. 3051/95 af 8. december 1995 om sikkerhedsledelse af ro-ro-passagerfærger (3) blev ISM-koden obligatorisk på fællesskabsplan fra den 1. juli 1996 for alle ro-ro-passagerfærger, der sejler i fast rutefart til eller fra havne i medlemsstaterne enten i indenrigsfart eller i international fart, uanset hvilket flag de fører. Det var første skridt hen imod en ensartet og konsekvent gennemførelse af ISM-koden i alle medlemsstaterne.
(5)
Fra den 1. juli 1998 blev ISM-koden i medfør af kapitel IX i Solas obligatorisk for rederier, der har passagerskibe, herunder højhastighedspassagerfartøjer, olietankskibe, kemikalietankskibe, gastankskibe, bulkskibe og højhastighedslastfartøjer med en bruttotonnage på 500 og derover i international fart.
(6)
Fra den 1. juli 2002 blev ISM-koden obligatorisk for rederier, der har andre lastskibe og MODU (Mobile Offshore Drilling Unit) med en bruttotonnage på 500 og derover i international fart.
(7)
Sikkerheden for menneskeliv på søen og beskyttelse af miljøet tænkes at blive reelt forbedret ved obligatorisk anvendelse af ISM-koden uden fravigelser.
(8)
Det er hensigtsmæssigt at anvende ISM-koden direkte på skibe, der sejler under en medlemsstats flag samt på skibe, uanset flag, der udelukkende sejler i indenrigsfart eller på faste ruter til eller fra havne i medlemsstaterne.
(9)
En ny forordning, som gælder umiddelbart, bør sikre håndhævelsen af ISM-koden, idet medlemsstaterne dog selv kan afgøre, om koden skal anvendes på skibe uanset flag, såfremt disse udelukkende sejler i havneområder.
(10)
Forordning (EF) nr. 3051/95 bør derfor ophæves.
(11)
Hvis en medlemsstat vurderer, at det er vanskeligt for rederierne i praksis at overholde del A i ISM-koden for visse skibe eller kategorier af skibe, der udelukkende sejler i indenrigsfart i den pågældende medlemsstat, kan den dispensere helt eller delvis fra disse bestemmelser ved at indføre foranstaltninger, der sikrer, at kodens målsætning opfyldes på tilsvarende måde. Den kan for sådanne skibe og rederier indføre andre certificerings- og verifikationsprocedurer.
(12)
Det er nødvendigt at tage hensyn til Rådets direktiv 95/21/EF af 19. juni 1995 om havnestatskontrol af skibsfart (4).
(13)
Det er også nødvendigt, at der ved definering af de anerkendte organisationer i denne forordning tages hensyn til Rådets direktiv 94/57/EF af 22. november 1994 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (5), og at der ved fastlæggelse af denne forordnings anvendelse på passagerskibe i indenrigsfart tages hensyn til Rådets direktiv 98/18/EF af 17. marts 1998 om sikkerhedsregler og -standarder for passagerskibe (6).
(14)
De nødvendige foranstaltninger til ændring af bilag II bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (7).
(15)
Målene for denne forordning, nemlig at forbedre sikkerhedsstyring og sikker drift af skibe samt forebyggelse af forurening fra skibe, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Formål
Denne forordning har til formål at tilvejebringe forbedringer inden for sikkerhedsstyring og sikker drift af skibe samt forebyggelse af forurening fra skibe, omhandlet i artikel 3, stk. 1, ved at sikre, at rederier, der driver sådanne skibe, opfylder ISM-koden; dette kan ske ved:
a)
at de pågældende rederier indfører og gennemfører systemer for skibs- eller landbaseret sikkerhedsstyring og vedligeholder dem korrekt, og
b)
at flag- og havnestaternes administrationer fører kontrol hermed.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1)
»ISM-koden«: den internationale kode for sikker drift af skibe og forebyggelse af forurening, vedtaget af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) ved forsamlingens resolution A.741 (18) af 4. november 1993, ændret ved Den Maritime Sikkerhedskomités resolution MSC.104 (73) af 5. december 2000 og fastlagt i bilag I til denne forordning i den ajourførte udgave
2)
»anerkendt organisation«: et organ, der er anerkendt efter bestemmelserne i direktiv 94/57/EF
3)
»rederi«: ejeren af skibet eller en hvilken som helst anden organisation eller person som f.eks. operatøren eller bareboat-befragteren, som har overtaget ansvaret for skibets drift fra ejeren af skibet, og som ved denne ansvarsoverdragelse har erklæret sig indforstået med hensyn til overtagelsen af alle pligter og ansvarsområder, som ISM-koden pålægger
4)
»passagerskib«: et skib, herunder et højhastighedsfartøj, der kan befordre flere end 12 passagerer, eller et undervandsfartøj til passagerbefordring
5)
»passager«: enhver person bortset fra:
a)
skibsføreren og besætningsmedlemmerne eller andre personer, der er forhyret eller beskæftiget i en hvilken som helst egenskab om bord på et skib, samt
b)
børn under et år
6)
»højhastighedsfartøj«: et hurtigtgående fartøj som defineret i regel X-1/2 i Solas i den ajourførte udgave. For højhastighedspassagerfartøjer anvendes de begrænsninger, der er fastsat i artikel 2, litra f), i direktiv 98/18/EF
7)
»lastskib«: et skib, herunder et højhastighedsfartøj, som ikke er et passagerskib
8)
»international fart«: en rejse over hav fra en havn i en medlemsstat eller enhver anden stat til en havn uden for den pågældende stat eller omvendt
9)
»indenrigsfart«: en rejse i havområder fra en havn i en medlemsstat til samme havn eller en anden havn i samme medlemsstat
10)
»fast skibsrutefart«: en række sejladser med skibe, der gennemføres mellem de samme to eller flere punkter, enten
a)
i henhold til en offentliggjort fartplan, eller
b)
med en sådan regelmæssighed eller hyppighed, at det fremtræder som en systematisk række sejladser
11)
»ro-ro-passagerfærge«: et søgående passagerskib som defineret i kapitel II-1 i Solas i den ajourførte udgave
12)
»undervandsfartøj til passagerbefordring«: mobilt personbefordringsfartøj, der fortrinsvis sejler under vand, men er afhængigt af overfladestøtte, f.eks. et overfladeskib eller kystbaserede faciliteter, for så vidt angår kontrol og en eller flere af følgende:
a)
tilførsel af energi
b)
tilførsel af højtryksluft
c)
tilførsel af nødforsyning
13)
»mobil offshore boreenhed«: et fartøj, der kan bore med henblik på efterforskning efter eller udnyttelse af ressourcer under havbunden som f.eks. flydende eller gasformige kulbrinter, svovl eller salt
14)
»bruttotonnage«: et skibs bruttotonnage fastsat i overensstemmelse med den internationale konvention af 1969 om måling af skibe eller, for så vidt angår skibe, der udelukkende sejler i indenrigsfart, eller såfremt skibet ikke er målt i overensstemmelse med denne konvention, skibets bruttotonnage fastsat i overensstemmelse med gældende nationale tonnagemålingsbestemmelser.
Artikel 3
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på følgende typer skibe og de rederier, der driver dem:
a)
lastskibe og passagerskibe, som fører en medlemsstats flag, i international fart
b)
lastskibe og passagerskibe udelukkende i indenrigsfart, uanset hvilket flag de fører
c)
lastskibe og passagerskibe, der sejler i fast skibsrutefart til eller fra havne i medlemsstaterne, uanset hvilket flag de fører
d)
mobile offshore boreenheder, der drives under en medlemsstats myndighed.
2. Forordningen finder ikke anvendelse på følgende skibstyper og de rederier, der driver dem:
a)
krigsskibe og troppetransportskibe samt andre skibe, der ejes eller drives af en medlemsstat og kun anvendes i statsligt, ikke-kommercielt øjemed
b)
skibe, der ikke fremdrives ved mekaniske midler, træskibe af primitiv konstruktion samt fritidsfartøjer, medmindre de er eller bliver bemandet og befordrer flere end tolv passagerer i erhvervsmæssigt øjemed
c)
fiskerfartøjer
d)
lastskibe og mobile offshore boreenheder med en bruttotonnage på mindre end 500
e)
andre passagerskibe end ro-ro-passagerfærger, i havområder i klasse C og D som defineret i direktiv 98/18/EF, artikel 4.
Artikel 4
Overholdelse
Medlemsstaterne sikrer, at denne forordnings bestemmelser overholdes af alle rederier, hvis skibe er omfattet af forordningen.
Artikel 5
Krav til sikkerhedsstyring
De skibe, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, og de rederier, der driver dem, skal være i overensstemmelse med kravene i del A i ISM-koden.
Artikel 6
Certificering og verifikation
1. For så vidt angår sikkerhed og verifikation skal medlemsstaterne opfylde bestemmelserne i del B i ISM-koden.
Artikel 7
Dispensation
1. Medlemsstaterne kan, hvis de vurderer, at det er vanskeligt for rederierne i praksis at overholde stk. 6, 7, 9, 11 og 12 i del A i ISM-koden for visse skibe eller kategorier af skibe, der udelukkende sejler i indenrigsfart i den pågældende medlemsstat, dispensere helt eller delvis fra disse bestemmelser ved at indføre foranstaltninger, der sikrer, at kodens målsætning opfyldes på tilsvarende måde.
2. Medlemsstaterne kan i forbindelse med de skibe og rederier, for hvilke der i medfør af stk. 1 vedtages en dispensation, indføre andre certificerings- og verifikationsprocedurer, hvis de anser det for vanskeligt i praksis at anvende kravene i artikel 6.
3. Under de omstændigheder, der er omhandlet i stk. 1 samt i stk. 2, hvis dette er relevant, anvendes følgende procedure:
a)
Den berørte medlemsstat underretter Kommissionen om dispensationen og de foranstaltninger, den agter at vedtage.
b)
Hvis det senest seks måneder fra underretningen under anvendelse af proceduren i artikel 12, stk. 2, skønnes, at den påtænkte dispensation ikke er berettiget, eller at de foreslåede foranstaltninger er utilstrækkelige, skal den pågældende medlemsstat ændre de påtænkte bestemmelser eller undlade at vedtage dem.
c)
Den omtalte medlemsstat offentliggør vedtagne foranstaltninger med en direkte henvisning til stk. 1 samt stk. 2, hvis dette er relevant.
4. Gives der dispensation i henhold til stk. 1 samt stk. 2, hvis dette er relevant, udsteder den pågældende medlemsstat et certifikat i overensstemmelse med bilag II, del B, pkt. 5, andet afsnit, med angivelse af de relevante operative begrænsninger.
Artikel 8
Gyldighed, godkendelse og anerkendelse af certifikater
1. Overensstemmelsesdokumentet er gyldigt i højst fem år fra udstedelsesdatoen. Certifikatet for sikker skibsdrift er gyldigt i højst fem år fra udstedelsesdatoen.
2. I tilfælde af fornyelse af overensstemmelsesdokumentet og certifikatet for sikker skibsdrift anvendes de relevante bestemmelser i del B i ISM-koden.
3. Medlemsstaterne godkender et overensstemmelsesdokument, et midlertidigt overensstemmelsesdokument, et certifikat for sikker skibsdrift og et midlertidigt certifikat for sikker skibsdrift, som er udstedt af administrationen i en anden medlemsstat eller af en anerkendt organisation på denne administrations vegne.
4. Medlemsstaterne godkender overensstemmelsesdokumenter, midlertidige overensstemmelsesdokumenter, certifikater for sikker skibsdrift eller midlertidige certifikater for sikker skibsdrift, som er udstedt af, eller på vegne af, administrationer i tredjelande.
For skibe i fast skibsrutefart skal det imidlertid af eller på vegne af de(n) pågældende medlemsstat(er) på passende måde verificeres, om overensstemmelsesdokumenter, midlertidige overensstemmelsesdokumenter, certifikater for sikker skibsdrift og midlertidige certifikater for sikker skibsdrift, der er udstedt på vegne af administrationer i tredjelande, er i overensstemmelse med ISM-koden, medmindre dokumenterne er blevet udstedt af en medlemsstats administration eller af en anerkendt organisation.
Artikel 9
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af denne forordning, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til sikring af korrekt gennemførelse af forordningens bestemmelser. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
Artikel 10
Rapportering
1. Hvert andet år forelægger medlemsstaterne en rapport for Kommissionen om gennemførelsen af denne forordning.
2. Kommissionen udarbejder i overensstemmelse med proceduren i artikel 12, stk. 2, en harmoniseret model for sådanne rapporter.
3. Bistået af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed udarbejder Kommissionen inden seks måneder efter, at medlemsstaternes indberetninger er modtaget, en samlet rapport om gennemførelsen af denne forordning, og foreslår eventuelle hensigtsmæssige foranstaltninger. Denne rapport stiles til Europa-Parlamentet og Rådet.
Artikel 11
Ændringer
1. Ændringer til ISM-koden kan undtages fra denne forordnings anvendelsesområde i henhold til artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening for skibe (USS) og om ændring af forordningerne om sikkerhed til søs og om forebyggelse af forurening fra skibe (8).
2. Ændringer til bilag II foretages efter proceduren i artikel 12, stk. 2.
Artikel 12
Udvalg
1. Kommissionen bistås af det udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i forordning (EF) nr. 2099/2002.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to måneder.
3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 13
Ophævelse
1. Forordning (EF) nr. 3051/95 ophæves fra den 24. marts 2006.
2. Midlertidige overensstemmelsesdokumenter og midlertidige certifikater for sikker skibsdrift, overensstemmelsesdokumenter og certifikater for sikker skibsdrift, der er udstedt inden den 24. marts 2006, er fortsat gyldige, indtil deres udløbsdato eller næste bekræftelse.
Artikel 14
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
For så vidt angår lastskibe og passagerskibe, som ikke allerede skal opfylde ISM-koden, finder denne forordning anvendelse efter den 24. marts 2008.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 15. februar 2006.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 336/2006,
annettu 15 päivänä helmikuuta 2006,
kansainvälisen turvallisuusjohtamissäännöstön täytäntöönpanosta yhteisössä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 3051/95 kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO) hyväksyi vuonna 1993 alusten turvallista toimintaa sekä ympäristön pilaantumisen ehkäisemistä koskevan kansainvälisen johtamissäännöstön, jäljempänä ’ISM-säännöstö’. Säännöstön noudattaminen tuli vähitellen pakolliseksi useimmille kansainvälisillä reiteillä liikennöiville aluksille, kun toukokuussa 1994 hyväksyttiin ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (SOLAS) IX luku ”Alusten turvallisuusjohtaminen”.
(2)
IMO muutti ISM-säännöstöä 5 päivänä joulukuuta 2000 antamallaan päätöslauselmalla MSC.104(73).
(3)
Hallinnoille tarkoitetut ohjeet ISM-säännöstön täytäntöönpanosta annettiin 23 päivänä marraskuuta 1995 IMOn päätöslauselmalla A.788(19). Ohjeita muutettiin 29 päivänä marraskuuta 2001 annetulla päätöslauselmalla A.913(22).
(4)
Ro-ro-matkustaja-alusten turvallisuusjohtamisesta 8 päivänä joulukuuta 1995 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3051/95 (3) ISM-säännöstön noudattaminen tehtiin yhteisössä pakolliseksi 1 päivästä heinäkuuta 1996 kaikille jäsenvaltioiden satamiin tai satamista säännöllisesti liikennöiville ro-ro-matkustaja-aluksille sekä kotimaanmatkoilla että kansainvälisillä matkoilla ja lippuvaltiosta riippumatta. Tämä oli ensimmäinen vaihe sen varmistamiseksi, että ISM-säännöstöä sovelletaan yhdenmukaisesti ja johdonmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa.
(5)
ISM-säännöstön noudattaminen tuli SOLAS-yleissopimuksen IX luvun määräysten nojalla pakolliseksi 1 päivänä heinäkuuta 1998 yhtiöille, jotka liikennöivät kansainvälisillä matkoilla sellaisilla matkustaja-aluksilla, mukaan lukien suurnopeusmatkustaja-alukset, öljysäiliöaluksilla, kemikaalisäiliöaluksilla, kaasusäiliöaluksilla, irtolastialuksilla ja suurnopeuslastialuksilla, joiden bruttovetoisuus on vähintään 500.
(6)
ISM-säännöstön noudattaminen tuli pakolliseksi 1 päivänä heinäkuuta 2002 yhtiöille, jotka liikennöivät kansainvälisillä matkoilla sellaisilla muilla lastialuksilla ja rannikon ulkopuolella toimivilla liikkuvilla porausyksiköillä, joiden bruttovetoisuus on vähintään 500.
(7)
Ihmishengen turvallisuutta merellä ja ympäristönsuojelua voidaan tehokkaasti parantaa soveltamalla ISM-säännöstöä tiukasti ja tekemällä sen soveltamisesta pakollista.
(8)
On toivottavaa, että ISM-säännöstöä sovelletaan välittömästi jäsenvaltion lipun alla purjehtiviin aluksiin sekä lippuvaltiosta riippumatta aluksiin, jotka liikennöivät yksinomaan kotimaanmatkoilla tai säännöllisessä alusliikenteessä jäsenvaltioiden satamiin tai satamista.
(9)
Uuden, sellaisenaan sovellettavan asetuksen antamisella olisi varmistettava ISM-säännöstön täytäntöönpano, mutta siten, että jäsenvaltiot voivat itse päättää, sovelletaanko säännöstöä myös ainoastaan satama-alueella liikennöiviin aluksiin niiden lippuvaltiosta riippumatta.
(10)
Näin ollen asetus (EY) N:o 3051/95 olisi kumottava.
(11)
Jos jäsenvaltio katsoo, että yhtiöiden on käytännössä vaikeaa noudattaa ISM-säännöstön osan A erityisiä säännöksiä tiettyjen kyseisessä jäsenvaltiossa yksinomaan kotimaanmatkoilla liikennöivien alusten tai alustyyppien osalta, se voi poiketa kokonaan tai osittain näistä säännöksistä säätämällä toimenpiteitä, joilla varmistetaan säännöstön tavoitteiden toteutuminen vastaavalla tavalla. Se voi toteuttaa vaihtoehtoisia todistus- ja tarkastusmenettelyjä tällaisia aluksia ja yhtiöitä varten.
(12)
On tarpeen ottaa huomioon satamavaltioiden suorittamasta alusten valvonnasta 19 päivänä kesäkuuta 1995 annettu neuvoston direktiivi 95/21/EY (4).
(13)
Lisäksi on tarpeen ottaa huomioon alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 22 päivänä marraskuuta 1994 annettu neuvoston direktiivi 94/57/EY (5) tässä asetuksessa tarkoitettujen hyväksyttyjen laitosten määrittelemiseksi ja matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä 17 päivänä maaliskuuta 1998 annettu neuvoston direktiivi 98/18/EY (6) tämän asetuksen soveltamisalan määrittämiseksi kotimaanmatkoilla liikennöivien matkustaja-alusten osalta.
(14)
Toimenpiteistä liitteen II muuttamiseksi olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (7) mukaisesti.
(15)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän asetuksen tavoitteita, joita ovat alusten turvallisuusjohtamisen ja turvallisen toiminnan sekä aluksista aiheutuvan ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen parantaminen, vaan ne voidaan sen vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen,
OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tavoite
Tämän asetuksen tavoitteena on parantaa 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen alusten turvallisuusjohtamista ja turvallista toimintaa sekä aluksista aiheutuvan ympäristön pilaantumisen ehkäisemistä varmistamalla, että kyseisiä aluksia liikennöivät yhtiöt noudattavat ISM-säännöstöä siten, että:
a)
yhtiöt perustavat, panevat täytäntöön sekä ylläpitävät asianmukaisesti turvallisuusjohtamisjärjestelmiä sekä aluksilla että maissa; ja
b)
lippu- ja satamavaltioiden hallinnot valvovat tätä.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1)
’ISM-säännöstöllä’ tarkoitetaan tämän asetuksen liitteenä I olevaa Kansainvälisen merenkulkujärjestön yleiskokouksensa 4 päivänä marraskuuta 1993 antamalla päätöslauselmalla A.741(18) hyväksymää alusten turvallista toimintaa ja ympäristön pilaantumisen ehkäisemistä koskevaa kansainvälistä johtamissäännöstöä, sellaisena kuin se on muutettuna 5 päivänä joulukuuta 2000 annetulla meriturvallisuuskomitean päätöslauselmalla MSC.104(73) ja ajantasaistettuna toisintona;
2)
’hyväksytyllä laitoksella’ tarkoitetaan direktiivin 94/57/EY mukaisesti hyväksyttyä elintä;
3)
’yhtiöllä’ tarkoitetaan aluksen omistajaa tai muuta organisaatiota tai henkilöä, kuten liikenteen harjoittajaa tai ilman miehistöä rahdatun aluksen rahtaajaa, joka on varustamolta ottanut vastuulleen aluksen toiminnan ja joka on vastuun otettuaan suostunut hoitamaan kaikki ISM-säännöstöstä johtuvat velvoitteet ja vastuut;
4)
’matkustaja-aluksella’ tarkoitetaan alusta, myös suurnopeusalusta, joka kuljettaa useampaa kuin kahtatoista matkustajaa, tai vedenalaista matkustaja-alusta;
5)
’matkustajalla’ tarkoitetaan kaikkia muita henkilöitä kuin:
a)
aluksen päällikköä ja miehistöön kuuluvia tai muita missä ominaisuudessa tahansa alukseen toimeen otettuja tai siinä aluksen lukuun työskenteleviä henkilöitä ja
b)
alle yhden vuoden ikäisiä lapsia;
6)
’suurnopeusaluksella’ SOLAS-yleissopimuksen ajantasaistetun toisinnon X luvun 1/2 säännössä määriteltyä suurnopeusalusta. Suurnopeusmatkustaja-aluksiin sovelletaan direktiivin 98/18/EY 2 artiklan f alakohdassa säädettyjä rajoituksia;
7)
’lastialuksella’ tarkoitetaan alusta, mukaan luettuna suurnopeusalus, joka ei ole matkustaja-alus;
8)
’kansainvälisellä matkalla’ tarkoitetaan merimatkaa jäsenvaltion tai muun valtion satamasta kyseisen valtion ulkopuoliseen satamaan tai päinvastoin;
9)
’kotimaanmatkalla’ tarkoitetaan matkaa merialueilla jostakin jäsenvaltion satamasta samaan tai johonkin toiseen saman jäsenvaltion satamaan;
10)
’säännöllisellä alusliikenteellä’ tarkoitetaan sarjaa alusmatkoja, joita liikennöidään samojen kahden tai useamman kohteen välillä joko
a)
julkaistun aikataulun mukaisesti tai
b)
niin säännöllisesti tai usein, että matkoista muodostuu järjestelmällinen sarja;
11)
’ro-ro-matkustaja-aluksella’ tarkoitetaan SOLAS-yleissopimuksen ajantasaistetun toisinnon II-1 luvussa määriteltyä meriliikenteeseen tarkoitettua matkustaja-alusta;
12)
’vedenalaisella matkustaja-aluksella’ tarkoitetaan matkustajia kuljettavaa, liikkuvaa alusta, joka liikennöi pääasiallisesti veden alla ja on riippuvainen pinnalta annettavasta tuesta, esimerkiksi pinta-aluksesta tai maissa sijaitsevista laitteista, valvonnan ja seuraavista yhden tai useamman osalta:
a)
voimanlähteen lataaminen
b)
korkeapaineilman lataaminen
c)
pelastautumislaitteiden lataaminen;
13)
’rannikon ulkopuolella toimivalla liikkuvalla porausyksiköllä’ tarkoitetaan alusta, joka pystyy suorittamaan poraustoimintoja merenpohjan alla olevien luonnonvarojen, kuten nestemäisten tai kaasumaisten hiilivetyjen, rikin tai suolan, etsimiseksi tai hyödyntämiseksi;
14)
’bruttovetoisuudella’ tarkoitetaan vuonna 1969 tehdyn kansainvälisen aluksenmittausyleissopimuksen mukaisesti määritettyä aluksen bruttovetoisuutta tai, alusten osalta, jotka liikennöivät yksinomaan kotimaanmatkoilla ja joita ei ole mitattu edellä mainitun sopimuksen mukaisesti, kansallisten aluksenmittaussäännösten mukaisesti määritettyä aluksen bruttovetoisuutta.
3 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin alustyyppeihin ja niitä liikennöiviin yhtiöihin:
a)
lastialukset ja matkustaja-alukset, jotka purjehtivat jonkin jäsenvaltion lipun alla ja liikennöivät kansainvälisillä matkoilla;
b)
lastialukset ja matkustaja-alukset, jotka liikennöivät yksinomaan kotimaanmatkoilla, riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat;
c)
lastialukset ja matkustaja-alukset, jotka liikennöivät jäsenvaltioiden satamista tai satamiin säännöllisessä alusliikenteessä, riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat;
d)
rannikon ulkopuolella toimivat liikkuvat porausyksiköt, jotka toimivat jonkin jäsenvaltion määräysvallassa.
2. Tätä asetusta ei sovelleta seuraaviin alustyyppeihin eikä niitä liikennöiviin yhtiöihin:
a)
sota- ja joukkojenkuljetusalukset sekä muut alukset, jotka ovat jäsenvaltion omistuksessa tai käytössä ja joilla liikennöidään yksinomaan valtion palveluksessa ei-kaupallisissa tarkoituksissa;
b)
alukset, jotka eivät kulje konevoimalla, rakenteeltaan alkeelliset puualukset, huvialukset ja -veneet, paitsi jos niillä on tai on määrä olla miehistöä ja niillä kuljetetaan useampaa kuin kahtatoista matkustajaa kaupallisessa tarkoituksessa;
c)
kalastusalukset;
d)
lastialukset ja rannikon ulkopuolella toimivat liikkuvat porausyksiköt, joiden bruttovetoisuus on alle 500;
e)
matkustaja-alukset, jotka eivät ole ro-ro-matkustaja-aluksia, direktiivin 98/18/EY 4 artiklassa määritetyillä luokkien C ja D merialueilla.
4 artikla
Vaatimustenmukaisuus
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki tämän asetuksen soveltamisalan piiriin kuuluvia aluksia liikennöivät yhtiöt noudattavat tämän asetuksen säännöksiä.
5 artikla
Turvallisuusjohtamisvaatimukset
Edellä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen alusten ja niitä liikennöivien yhtiöiden on noudatettava ISM-säännöstön osan A vaatimuksia.
6 artikla
Todistuskirjojen antaminen ja tarkastukset
Todistuskirjojen antamisen ja tarkastusten osalta jäsenvaltioiden on noudatettava ISM-säännöstön osan B määräyksiä.
7 artikla
Poikkeus
1. Jos jäsenvaltio katsoo, että yhtiöiden on käytännössä vaikeaa noudattaa ISM-säännöstön osan A kohtia 6, 7, 9, 11 ja 12 tiettyjen yksinomaan kyseisessä jäsenvaltiossa kotimaanmatkoilla liikennöivien alusten tai alustyyppien osalta, se voi poiketa kokonaan tai osittain näistä määräyksistä säätämällä toimenpiteitä, joilla varmistetaan säännöstön tavoitteiden toteutuminen vastaavalla tavalla.
2. Jos jäsenvaltio katsoo niiden alusten ja yhtiöiden osalta, joille on 1 kohdan nojalla myönnetty poikkeus, että 6 artiklassa säädettyjä vaatimuksia on käytännössä vaikeaa soveltaa, se voi toteuttaa vaihtoehtoisia todistus- ja tarkastusmenettelyjä.
3. Edellä 1 kohdassa ja soveltuvissa tapauksissa 2 kohdassa esitetyissä olosuhteissa on sovellettava seuraavaa menettelyä:
a)
Asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle poikkeuksesta, jonka se aikoo myöntää, ja toimenpiteistä, joita se aikoo toteuttaa.
b)
Jos kuuden kuukauden kuluessa ilmoittamisesta päätetään 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti, että ehdotettu poikkeus ei ole perusteltu tai että ehdotetut toimenpiteet eivät ole riittäviä, kyseisen jäsenvaltion on muutettava tai oltava antamatta ehdotettuja säännöksiä.
c)
Kyseisen jäsenvaltion on julkistettava toteutettavat toimenpiteet viitaten suoraan 1 kohtaan ja soveltuvissa tapauksissa 2 kohtaan.
4. Soveltaessaan 1 kohdan ja soveltuvissa tapauksissa 2 kohdan mukaista poikkeusta kyseisen jäsenvaltion on annettava liitteen II osassa B olevan 5 kohdan toisen alakohdan mukainen todistuskirja, jossa ilmoitetaan sovellettavat toiminnalliset rajoitukset.
8 artikla
Todistusten voimassaolo, hyväksyminen ja tunnustaminen
1. Vaatimustenmukaisuusasiakirja on voimassa enintään viisi vuotta sen antamispäivästä. Turvallisuusjohtamistodistus on voimassa enintään viisi vuotta sen antamispäivästä.
2. Vaatimustenmukaisuusasiakirjaa ja turvallisuusjohtamistodistusta uusittaessa on sovellettava ISM-säännöstön osan B asiaa koskevia määräyksiä.
3. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä toisen jäsenvaltion hallinnon tai tämän hallinnon puolesta toimivan hyväksytyn laitoksen antamat vaatimustenmukaisuusasiakirjat, väliaikaiset vaatimustenmukaisuusasiakirjat, turvallisuusjohtamistodistukset ja väliaikaiset turvallisuusjohtamistodistukset.
4. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä kolmansien maiden hallintojen antamat tai niiden puolesta annetut vaatimustenmukaisuusasiakirjat, väliaikaiset vaatimustenmukaisuusasiakirjat, turvallisuusjohtamistodistukset ja väliaikaiset turvallisuusjohtamistodistukset.
Säännöllisessä alusliikenteessä liikennöivien alusten osalta kyseisen jäsenvaltion tai kyseisten jäsenvaltioiden tai kyseisen jäsenvaltion tai kyseisten jäsenvaltioiden puolesta on kuitenkin asianmukaisin keinoin tarkistettava, että kolmansien maiden hallintojen puolesta annetut vaatimustenmukaisuusasiakirjat, väliaikaiset vaatimustenmukaisuusasiakirjat, turvallisuusjohtamistodistukset ja väliaikaiset turvallisuusjohtamistodistukset ovat ISM-säännöstön mukaiset, paitsi jos asiakirjat on antanut jonkin jäsenvaltion hallinto tai hyväksytty laitos.
9 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän asetuksen rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia koskevat säännöt ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
10 artikla
Raportointi
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava joka toinen vuosi komissiolle kertomus tämän asetuksen täytäntöönpanosta.
2. Komissio laatii 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti yhdenmukaisen mallilomakkeen tällaisten kertomusten antamista varten.
3. Komissio laatii Euroopan meriturvallisuusviraston avustuksella kuuden kuukauden kuluessa jäsenvaltioiden kertomusten vastaanottamisesta koostekertomuksen tämän asetuksen täytäntöönpanosta ja ehdottaa tarvittaessa toimenpiteitä. Koostekertomus osoitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
11 artikla
Muutokset
1. ISM-säännöstön muutokset voidaan jättää tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevän komitean (COSS-komitea) perustamisesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2099/2002 (8) 5 artiklan nojalla.
2. Mahdolliset muutokset liitteeseen II on tehtävä 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
12 artikla
Komitea
1. Komissiota avustaa asetuksen (EY) N:o 2099/2002 3 artiklalla perustettu meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevä komitea (COSS-komitea).
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kahdeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
13 artikla
Kumoaminen
1. Kumotaan asetus (EY) N:o 3051/95 24 päivästä maaliskuuta 2006 alkaen.
2. Väliaikaiset vaatimustenmukaisuusasiakirjat ja väliaikaiset turvallisuusjohtamistodistukset sekä vaatimustenmukaisuusasiakirjat ja turvallisuusjohtamistodistukset, jotka on annettu ennen 24 päivää maaliskuuta 2006, ovat edelleen päteviä niiden voimassaoloajan päättymiseen asti tai niiden seuraavan hyväksymismerkinnän ajankohtaan asti.
14 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sellaisiin lasti- ja matkustaja-aluksiin, joilta ei vielä ole edellytetty ISM-säännöstön noudattamista, tätä asetusta sovelletaan 24 päivästä maaliskuuta 2008 alkaen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 15 päivänä helmikuuta 2006.