KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 19. januar 2005
om Italiens påtænkte statsstøtte til fordel for landbrugsvirksomheder i regionen Sicilien
(meddelt under nummer K(2005) 52)
(Kun den italienske tekst er autentisk)
(2006/967/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlige artikel 88, stk. 2, første afsnit,
efter at have opfordret (1) interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 15. december 1999, registeret den 20. december 1999, meddelte Italiens faste repræsentation ved Den Europæiske Union, i medfør af traktatens artikel 88, stk. 3, Kommissionen Siciliens regionallov nr. 22 af 22. september 1999 om »nødinterventioner i landbrugssektoren« (i det følgende lov nr. 22/1999).
(2)
Ved brev af 6. oktober 2000, registreret den 9. september 2000, ved brev af 1. februar 2001, registreret den 5. februar 2001, samt ved brev af 30. juli 2001, registreret den 1. august 2001, sendte Italiens Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union supplerende oplysninger til Kommissionen, som denne havde anmodet om ved breve af 23. februar 2000, 20. november 2000 og 27. marts 2001.
(3)
Ved brev af 25. september 2001 underrettede Kommissionen Italien om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende ovennævnte støtte.
(4)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede tredjeparter til at fremsætte deres bemærkninger til den pågældende støtteforanstaltning.
(5)
Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede tredjeparter.
(6)
Den 29. november 2001 mødtes Kommissionens tjenestegrene med de italienske myndigheder i Bruxelles.
(7)
Ved brev af 29.04.02, registreret den 30.04.02, meddelte Italien Kommissionen de sidste oplysninger om den planlagte foranstaltning.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
(8)
De oprindeligt fastsatte foranstaltninger i den pågældende regionallov er beskrevet i følgende pkt. 9-21 (inddelt efter artikel):
(9)
Artiklen giver landbrugskreditinstitutter mulighed for at forlænge landbrugslån, som forfalder til betaling i 1998 og 1999 indtil den 31. december 2000. Sådanne forlængelser underlægges den referencerente, der er gældende på lånenes forfaldsdato. Enhver omkostning i forbindelse hermed påhviler låntagerne. Forlængelsen af landbrugslån kræver ikke handling fra myndighederne, men skal afgøres af kontraktparterne (landmænd og pengeinstitutter). Italien har imidlertid forpligtet sig til ikke at anvende denne foranstaltning.
(10)
Artiklen giver mulighed for, at pengeinstitutter, som tilbyder særlige lånevilkår (3), og låntagere kan anmode om omlægning af lånene, hvis de har en rentesats, der er højere end den anvendte rentesats på det tidspunkt, hvor loven trådte i kraft. De landbrugslån, der kan omlægges, fortsætter med at nyde godt af bidraget til betaling af udestående renter. Dette gælder også i de tilfælde, hvor omlægningsinstituttet modtager en anmodning om indfrielse af lånet før tid.
(11)
Artiklen tillader betaling af støtte til miljøvenligt landbrug, der var bevilget regionen Sicilien i henhold til forordning (EØF) nr. 2078/92 af 30. juni 1992 om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget, samt om naturpleje (4), men ikke var berettiget til finansiering fra Den Europæiske Union. Det drejer sig om foranstaltninger, der figurerer i regionen Siciliens miljøvenlige landbrugsprogram for 1999. Landmændene var allerede blevet underrettet om disse foranstaltninger, da Kommissionen erklærede, at sådanne udgifter ikke var støtteberettiget i henhold til bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 2078/92 om medfinansiering. Det økonomiske behov svarer til 25 000 mio. ITL (12 911 420 EUR). Bevillingen er på 10 000 mio. ITL (5 160 000 EUR).
(12)
Siciliens miljøvenlige landbrugsprogram var godkendt af Kommissionen (5) indtil slutningen af 1999, hvorimod programmerne for størsteparten af Italiens regioner var godkendt indtil 1998. I marts 1998 havde Kommissionen besluttet at binde forlængelsen af programmer (eller eventuelle ændringer), der var ved at udløbe, til fremlæggelsen af en evaluering af de allerede gennemførte programmer.
(13)
I oktober 1998 havde sicilianske landmænd påtaget sig de pågældende forpligtelser og således pådraget sig udgifter og indtægtstab.
(14)
I november 1998 afviste Kommissionen at skrive under på nye miljøvenlige landbrugsforpligtelser, før der forelå en evaluering (6). Kommissionen præciserede, at der ville blive taget en beslutning efter en drøftelse af sagen med medlemsstaternes relevante myndigheder. Sicilien fremlagde evalueringsrapporten i januar 1999.
(15)
I maj 1999 meddelte Kommissionen sin beslutning om ikke at finansiere foranstaltningerne A1, B, D1, E og F i Siciliens miljøvenlige landbrugsplan (7), fordi evalueringen ikke indeholdt tilstrækkelige oplysninger til at kunne bedømme disse foranstaltningers socioøkonomiske og miljømæssige effekt. Desuden blev der ikke foretaget nogen ændringer i programmet til forbedring af de mangler, som blev fremhævet i evalueringen.
(16)
Italien påtænker at bevilge støtte under samme form og ud fra de samme kriterier som det godkendte miljøvenlige landbrugsprogram, dog med 50 % mindre end det planlagte beløb. Denne procentdel afspejler forpligtelsernes faktiske varighed, det vil sige fra oktober 1998 til maj 1999 (seks måneder i stedet for et år).
(17)
Artiklen giver mulighed for at give støtte til drivhusafgrøder på indtil 40 % af udgifterne til jordsterilisering, på 50 % til indkøb af steriliseringsmateriale og tilskud på 250 ITL/kg til indkøb af plast til fremstilling af tunneldrivhuse. De italienske myndigheder præciserede, at de som retsgrundlag for denne støtte ville benytte sig af artikel 49 i lov nr. 40 af 5. august 1982 (i det følgende lov 861982), der allerede var godkendt af Kommissionen som støtte til erstatning for skader på grund af ugunstige vejrforhold. Bevillingen for denne foranstaltning er på 20 000 mio. ITL (10 329 000 EUR).
(18)
Artiklen afsætter en bevilling til finansiering af initiativer i den nationale citrusdyrkningsplan. Efter at have udelukket denne foranstaltning fra sagen godkendte Kommissionen støtten som en del af støtte C 65/A/2001 ved beslutning SG (2003) 232301 af 15. oktober 2003.
(19)
Artiklen giver mulighed for at yde tilskud til sammenslutninger til beskyttelse af landbrugsafgrøder på op til 50 % af de udgifter, som afholdes af den fælles kasse til forsikringsdækning af medlemmernes afgrøder. Støtten omfatter bidrag til betaling af forsikringspræmierne samt et økonomisk bidrag til omkostningerne i forbindelse med sammenslutningernes administration (0,5 % af forsikringssummen), med en øvre udgiftsgrænse på 100 mio. ITL (51 645 EUR) pr. sammenslutning.
(20)
Artiklen omfatter et økonomisk bidrag til foranstaltningen i henhold til artikel 11 i regionallov nr. 40 af 7. november 1997, i det følgende lov nr. 40/1997. Denne foranstaltning blev undersøgt ved gennemgangen af sag NN 37/98 og godkendt ved Kommissionens brev SG (2002) 233136 af 11. december 2002.
(21)
Ydelsen af ovennævnte støtte er underlagt Kommissionens godkendelse.
III. BEGRUNDELSER FOR INDLEDNING AF PROCEDUREN
(22)
Artikel 1 (forlængelse af landbrugslån): Trods Italiens forsikringer om, at foranstaltningen ikke ville blive anvendt, var den ikke blevet fjernet officielt fra lovteksten, og de leverede oplysninger var for utilstrækkelige til, at foreneligheden kunne vurderes.
(23)
Artikel 2 (omlægning af landbruægslån): De italienske myndigheder havde erklæret, at de lån, der var genstand for omlægning, var dem, der var bevilget i henhold til en regional lov (regionallov nr. 13 af 25. marts 1986, i det følgende lov nr. 13/86, godkendt af Kommissionen (8)) samt nogle nationale love (9). Det var ikke klart, om foranstaltningens nationale retsgrundlag var anmeldt over for og godkendt af Kommissionen. Hvis de omtalte lån med særlige vilkår, som skulle omlægges, blev betragtet som ulovlig og uforenelig støtte, ville en hvilken som helst forøgelse af støtteintensiteten ligeledes være uforenelig.
(24)
Det kunne desuden ikke udledes af teksten, om omlægning af lånene samtidigt ville bringe støttesatserne på linje med dem, der er fastsat i EF-rammebestemmelserne vedrørende statsstøtte i landbrugssektoren (10) (i det følgende benævnt »rammebestemmelserne«). Denne justering skulle ifølge støtteordningen senest udføres den 30. juni 2000 eller den 31. december 2000.
(25)
Artikel 3 (foranstaltninger for miljøvenligt landbrug): Med udelukkelse af en eventuel overkompensation for supplerende omkostninger og manglende indtægt som følge af landmændenes forpligtelser i forbindelse med indførelsen af miljøvenligt landbrug, kunne det ikke udledes af de foreliggende oplysninger, om maksimumsbeløbet og betingelserne var overholdt i:
a)
i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger (11) og
b)
i Kommissionens forordning (EF) nr. 1750/1999 af 23. juli 1999 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) (12).
(26)
Artikel 4 (foranstaltninger til fremme af drivhusdyrkning): Med hensyn til anvendelsen af rammebestemmelsernes punkt 11.3 (støtte til kompensation som følge af ugunstige vejrforhold) så det ud til, at det kun var bidraget til køb af materiale til genopbygningen af drivhustunnellerne, der kunne opfylde rammebestemmelsernes krav. Støtten til jordsterilisering og køb af steriliseringsudstyr så derimod ikke ud til at være forenelig, da rammebestemmelserne kun giver erstatning for skader på bygninger og udstyr som følge af ugunstige vejrforhold. Italien havde desuden heller ikke stillet nogen garanti for, at en eventuel erstatning fra forsikringer og eventuelle omkostninger, som ikke var afholdt af landmændene, ville blive fratrukket støtten.
(27)
Hvad angår anvendelsen af rammebestemmelsernes punkt 4.1 (investeringer i landbrugsvirksomheder), syntes betingelserne for dette punkt ikke at være opfyldt. Omkostningerne til jordsterilisering så ikke ud til at falde ind under berettigede omkostninger i punkt 4.1.1.5, støttesatsen (50 %) til køb af maskineri oversteg den tilladte maksimumssats (40 %) i ikke-ugunstigt stillede områder (punkt 4.1.1.2). Det blev heller ikke påvist, at kriterierne for støtteberettigelse i henhold til rammebestemmelsernes punkt 4.1.1.3 var blevet overholdt.
(28)
Artikel 5 (medfinansiering af den nationale citrusdyrkningsplan): Den bevilling, der var omfattet af artiklen, skulle finansiere den nationale citrusdyrkningsplan, der stadig var ved at blive undersøgt af Kommissionens tjenestegrene. Det var derfor på dette stadium i proceduren endnu ikke muligt at betragte finansieringen af planen som støtteberettiget.
(29)
Artikel 6 (beskyttelsessammenslutninger): Bidraget til sammenslutningernes administrationsomkostninger syntes ikke at opfylde en del af kriterierne i rammebestemmelsernes punkt 14. Det drejede sig især om tjenesternes generelle tilgængelighed, begrænsningen af de administrative omkostninger for ikke-medlemmer og forpligtelsen til at føre et separat regnskab over omkostninger for støtteydelse.
IV. KOMMENTARER FRA ITALIEN
(30)
Ved brev af 29. april 2002 sendte Italien følgende oplysninger og forklaringer.
(31)
Artikel 1 (forlængelse af landbrugslån): Italien præciserede, at denne bestemmelse blev ophævet af artikel 1, stk. 2, i regionallov nr. 28 af 23. december 2000, i det følgende lov nr. 28/2000. Italien understregede i øvrigt, at bestemmelsen aldrig var blevet anmeldt, da forlængelsen af landbrugslån ikke medfører myndighedernes mellemkomst. Det er udelukkende et spørgsmål mellem kontraktparterne, da de omkostninger, som var forbundet med forlængelsen af lånet, helt og holdent påhviler landmændene.
(32)
Artikel 2 (omlægning af landbrugslån): Italien præciserede, at muligheden for omlægning kun ville vedrøre de lån, der var blevet finansieret på grundlag af regionalloven (lov nr. 13/86, artikel 2, stk. 3) i den godkendte ordnings gyldighedsperiode. Italien anførte endvidere, at bestemmelsens mål er at sænke rentesatsen for de lån, der tidligere blev oprettet af landmændene under den såkaldte »ågerrente«, som fastsat i henhold til lov nr. 108 af 1996. I mange tilfælde har de pågældende lån referencerenter, der ligger langt over ågerrenten, og de er 2/3 gange højere end den nuværende markedsrentesats. Målet med omlægningen af lån er at tilpasse de gamle satser til markedets rentesatser. Takket være den omtalte artikel får de støttebevilgende institutter mulighed for at omlægge de pågældende lån med deraf følgende besparelser af de offentlige midler. Regionen forpligter sig til ikke at ændre statsstøttens størrelse, hvad angår begyndelsesforanstaltningens subventionsækvivalent. Det faktum, at selv om de opdaterede forfaldne støtteafdrag er til fordel for låntageren, betyder, også i de tilfælde hvor lånet indfries før tid, at støttereduktionen bevirker, at låntageren modtager et mindre beløb end det, der oprindeligt var bevilget, og at støtteækvivalenten derfor er ligeledes lavere
(33)
Artikel 3 (foranstaltninger for miljøvenligt landbrug): Italien præciserede, at forbuddet mod nye miljøvenlige landbrugsforpligtelser for programmer, der udløb i slutningen af 1998 i mangel på en evaluering (november 1998) så vel som beslutningen om ikke at medfinansiere visse foranstaltninger (maj 1999), begge indtraf efter, at landmændene allerede havde accepteret de omtalte forpligtelser (oktober 1998). Det skal bemærkes, at de bestridte forpligtelser for Siciliens vedkommende ikke udgør »nye femårige forpligtelser«. De falder snarere ind under det sicilianske miljøvenlige landbrugsprogram, der stadig er gyldigt, da det er godkendt af Kommissionen indtil slutningen af 1999 og ikke kun til 1998, som var tilfældet i de øvrige regioner.
(34)
Artikel 4 (foranstaltninger til fremme af drivhusdyrkning): Italien påtog sig at begrænse støtten til køb af plast til dækning af tunneldrivhusene. Til hindring af enhver risiko for overkompensation angav Italien ligeledes, at, hvis en landmand havde tegnet en forsikring til dækning af skader som følge af ugunstige vejrforhold, så forpligter Italien sig til at trække de eventuelt modtagne beløb fra erstatningen samt de almindelige omkostninger, der ikke betales af landmanden.
(35)
Artikel 6 (sammenslutninger til beskyttelse af landbrugsprodukter): Italien forpligtede sig til at afskaffe bidraget til de administrationsomkostninger, der blev betalt med midler fra sammenslutningernes kasse.
V. VURDERING AF STØTTEN
(36)
Bestemmelsen i artikel 1 er blevet ophævet (se punkt (9)), og de foranstaltninger, der var omfattet af artiklerne 5 og 7, blev godkendt inden for rammerne af andre støtteordninger (se punkt (18) og (20)). Den følgende vurdering vedrører derfor kun artikel 2, 3, 4 og 6 i lov nr. 22/1999.
V.1 Eksistensen af støttefaktoren efter artikel 87, stk. 1, i traktaten
(37)
Efter artikel 87, stk. 1, i traktaten: »er statsstøtte eller støtte, som ydes af en medlemsstat eller med statsmidler af enhver tænkelig form, som forvrider eller truer med at forvride konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, uforenelig med fællesmarkedet«.
(38)
Artikel 2 i regionalloven omfatter i sin endelige ordlyd omlægning af landbrugslån med særlige vilkår i henhold til lov nr. 13/86 (ordning, der er godkendt af Kommissionen (13) under omtalte ordnings gyldighedsperiode (31. december 1997). Ifølge det, de italienske myndigheder har bekræftet, er der ikke sket nogen omlægning af landbrugslånene. Da sådanne omlægninger i henhold til regionallovens artikel 2, stk. 3 skulle foretages inden 18 måneder fra lovens ikrafttrædelsesdato, anser Kommissionen det for overflødigt at tage foranstaltningen i betragtning.
(39)
Kommissionen forbeholder sig ret til muligheden for at kontrollere, om de nationale bestemmelser, der er anført i den oprindelige anmeldelse, også selv om de ikke er direkte anvendelige på artiklen i denne lov, er blevet behørigt anmeldt over for og godkendt af Kommissionen i det omfang, de fastsætter statsstøtte.
(40)
Artiklerne 3, 4 og 6 i den undersøgte regionallov svarer til definitionerne på støtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, da de:
a)
giver økonomiske fordele (tilskud uden tilbagebetalingspligt)
b)
gives til bestemte virksomheder (sicilianske landbrugsvirksomheder)
c)
finansieres med offentlige midler (regionale), og
d)
muligvis kan påvirke samhandelen på grund af Italiens position inden for landbrugssektoren (Italien eksporterede f.eks. i 1999 landbrugsprodukter til de andre medlemsstater for et samlet beløb på 10 258 mio. EUR). Importen fra øvrige medlemsstater nåede 15 271 mio. EUR (14).
V.2 Støttens forenelighed
(41)
Forbuddet, som er angivet i traktatens (EF) artikel 87, stk. 1, er ikke ubetinget. Foranstaltningerne skal, i henhold til artiklerne 3, 4 og 6 i den undersøgte lov, kunne nyde godt af en af de undtagelser, der er omfattet af traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, for at blive betragtet som forenelig med fællesmarkedet.
(42)
I det foreliggende tilfælde er den eneste undtagelse, der kan anvendes, den i artikel 87, stk. 3, litra c), hvor der kan ydes støtte for at fremme udviklingen af visse økonomiske aktiviteter og økonomiske områder, på den betingelse, at de ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.
(43)
I tolkningen af ovennævnte undtagelse for landbrugssektoren kontrollerer Kommissionen først og fremmest, om forordning (EF) nr. 1/2004 vedrørende anvendelse af traktatens (EF) artikler 87 og 88 til statsstøtte til små og mellemstore virksomheder, som producerer, forarbejder og afsætter landbrugsprodukter (15), er gældende. Hvis denne forordning ikke er forenelig, henviser Kommissionen til EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (16) (i det følgende »rammebestemmelserne«).
(44)
I det pågældende tilfælde er forordning (EF) nr. 1/2004 ikke anvendelig, da ordningen ikke er begrænset til små og mellemstore landbrugsvirksomheder. Kommissionen har derfor benyttet sig af punkt 5.3 (miljøvenlige landbrugsforpligtelser) og 11 (kompensation for skader som følge af ugunstige vejrforhold) i rammebestemmelserne.
V.2.1. Hvad angår foranstaltninger for miljøvenligt landbrug
(45)
Kommissionen har noteret sig, at landmændene allerede havde accepteret de pågældende forpligtelser til miljøvenligt landbrug, da Kommissionen først udtrykte tvivl og derefter tog den endelige beslutning om, at disse forpligtelser ikke kunne betragtes som berettigede til EF-medfinansiering. Landmændene havde som følge deraf allerede afholdt udgifter og mistet indtjening på det tidspunkt, hvor denne beslutning blev taget.
(46)
Disse forpligtelser var desuden en del af et miljøvenligt landbrugsprogram, der var blevet godkendt af Kommissionen indtil 1999, og de var derfor i deres udformning i overensstemmelse med kravet i forordning (EF) nr. 1257/1999.
(47)
Kommissionen anvender punkt 5.3 i rammebestemmelserne til vurdering af statsstøttens forenelighed med fællesmarkedet i forbindelse med forpligtelserne for miljøvenligt landbrug.
(48)
Punkt 5.3. i rammebestemmelserne angiver, at statsstøtte kan erklæres for forenelig, hvis den er bevilget i overensstemmelse med de kriterier, der kan anvendes til de miljøvenlige foranstaltninger til landbruget, som er medfinansieret inden for rammerne af artikel 22, 23 og 24 i forordning (EF) nr. 1257/1999. I det foreliggende tilfælde kan denne betingelse ikke betragtes som opfyldt i lyset af det, der er fremført i punkt (46).
(49)
Det er ikke desto mindre nødvendigt at klarlægge årsagerne til, hvorfor Kommissionen besluttede ikke at medfinansiere disse foranstaltninger for at udelukke eventuelle administrative mangler og uregelmæssigheder som overkompensation til landmændene.
(50)
Der kan ikke i Kommissionens meddelelser eller i tjenesternes interne korrespondance udledes noget, der kan vise en uregelmæssig administration af foranstaltningerne fra regionen Siciliens side eller en overkompensation til landmændene. Kommissionens begrundelse (se punkt (15)) for ikke at have godkendt medfinansieringen vedrørte nødvendigheden af at tage højde for udfaldet af vurderingen af programmet som et resultat af de ændringer, der er beregnet til at forbedre selve programmet.
(51)
Italien påtænker at bevilge støtte under samme form og ud fra de samme kriterier som det godkendte miljøvenlige landbrugsprogram, dog med 50 % mindre end det forventede beløb. Denne procentdel svarer tidsproportionalt til forpligtelsernes faktiske varighed (seks måneder). De italienske myndigheder har vist, at støttens størrelse er af en sådan art, at den ikke kan skabe overkompensation for omkostninger, men at den tværtimod, i tilfælde af visse foranstaltninger, ikke er i stand til at dække de største omkostninger fra allerede honorerede forpligtelser. Da landmændene blev informeret om den udeblevne medfinansiering (maj 1999), var en stor del af dyrknings- og høstningsarbejdet allerede blevet udført i overensstemmelse med de påtagede forpligtelser (forberedende arbejde, såning, gødning, forårsbehandling af jorden og beskæring). Landmændene havde desuden allerede betalt omkostningerne til teknisk bistand samt administrativ og teknisk dokumentation. Omkostningerne og de mistede indtægter, landmændene havde pådraget sig i de pågældende seks måneder, udgjorde derfor mere end 50 % af de beregnede omkostninger for et helt landbrugsår.
(52)
De oplysninger, som Kommissionen råder over, gør det imidlertid ikke muligt at kontrollere, om regionen Sicilien udførte den behørige kontrol for at sikre, at landmændene overholdt de miljøvenlige landbrugsforpligtelser i 1999, og om udfaldet af kontrollen var positivt.
(53)
Kommissionen skønner derfor, at den omtalte statsstøtte kun kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis Italien kan bevise, at den kontrol, der henvises til i punkt (52), har fundet sted mellem oktober 1998 og maj 1999, og at udfaldet var positivt.
V.2.2. Hvad angår foranstaltninger til fremme af drivhusdyrkning
(54)
I foranstaltningens endelige udgave bevilges den omtalte støtte til de drivhusdyrkende landmænd, som har lidt skade på grund af ugunstige vejrforhold, således som det er fastsat i artikel 49 i lov nr. 86/1982. Loven udvider støtten i lov nr. 37/1974 til også at omfatte afgrøder, der beskyttes af drivhustunneller. Der er imidlertid kun omkostningerne til køb af plast til dækning af drivhustunnellerne, der betragtes som berettigede.
(55)
Bestemmelserne var i henhold til artikel 49 i regionallov nr. 86/92 blevet godkendt af Kommissionen, da de udgjorde en støtte for at rette op på skader på drivhusene og plastdækket efter voldsomt tordenvejr og kraftige haglbyger, som indtræffer i de områder, hvor drivhusdyrkning er den overvejende form for landbrug.
(56)
Der kan gives tilladelse til støtte, der skal rette op på skader på bygninger og udstyr som følge af ugunstige vejrforhold på grundlag af punkt 11.3 i rammebestemmelserne med indtil 100 % af de faktiske udgifter uden anvendelse af en minimumstærskel. Punkt 11.3.6 i rammebestemmelserne fastsætter imidlertid, at eventuelle beløb fra forsikringsordninger og almindelige omkostninger, der ikke afholdes af landmanden, skal fratrækkes støttebeløbet for at undgå overkompensation. I henhold til punkt 11.3.1 i rammebestemmelserne skal støtteforanstaltningerne ledsages af relevante meteorologiske oplysninger.
(57)
Som angivet i punkt (34), præciserede Italien, at de berettigede omkostninger, er begrænset til omkostninger til køb af ny plast til at dække tunnellerne med. Italien forpligtede sig desuden til at trække de indbetalte beløb fra forsikringsordningerne og ikke-afholdte omkostninger fra støttebeløbet.
(58)
Italien har desuden fremlagt meteorologisk dokumentation for de omtalte ugunstige vejrforhold.
(59)
Kommissionen skønner derfor, at den pågældende foranstaltning kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet.
V.2.3. Hvad angår sammenslutninger til beskyttelse af landbrugsprodukter
(60)
I foranstaltningens endelige udgave bevilger Italien en støtte på 50 % af forsikringspræmierne for skader som følge af naturkatastrofer, når forsikringspolicerne er tegnet af beskyttelsessammenslutningerne for landbrugsprodukter. Beskyttelsessammenslutningerne er private organisationer, der er oprettet af landmændene selv for at øge deres egen kontraktuelle beføjelser ved indgåelse af forsikringspolicer.
(61)
Punkt 11.5 i rammebestemmelserne gør det muligt at yde støtte på op til 80 % af omkostningerne til forsikringspræmier til dækning af tab som følge af naturkatastrofer eller ekstraordinære begivenheder. Der ydes støtte på op 50 % af omkostningerne til de omtalte forsikringspræmier, når forsikringen ligeledes dækker andre tab som følge af ugunstige vejrforhold eller dyre- og plantesygdomme.
(62)
I det foreliggende tilfælde overholder støttetypen og tilskuddets maksimumsintensitet punkt 11.5 i rammebestemmelserne.
(63)
Kommissionen skønner derfor, at den pågældende foranstaltning kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet.
VI. KONKLUSIONER
(64)
Foranstaltningen i artikel 2 i lov nr. 22/99 er ikke støtte ifølge traktatens artikel 87, stk. 1.
(65)
Foranstaltningen i artikel 3 i ovennævnte lov er kun forenelig med fællesmarkedet efter traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), for så vidt Italien kan bevise at have udført den behørige kontrol af landmændenes efterkommelse af forpligtelserne i perioden fra oktober 1998 til maj 1999, og at kontrollen havde et positivt udfald.
(66)
Foranstaltningerne i artiklerne 4 og 6 i ovennævnte lov er forenelige med fællesmarkedet efter traktatens artikel 87, stk. 3, litra c) -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den foranstaltning, der er omfattet af artikel 2 i regionallov nr. 22/1999, som Italien påtænker at iværksætte over for landbrugsvirksomhederne i regionen Sicilien, udgør ikke støtte efter traktatens artikel 87, stk. 1.
Artikel 2
Den foranstaltning, der er omfattet af artikel 3 i regionallov nr. 22/1999, som Italien påtænker at iværksætte over for landbrugsvirksomhederne i regionen Sicilien, er forenelig med fællesmarkedet, forudsat at de betingelser, som er anført i denne beslutnings artikel 4, er opfyldt.
Artikel 3
Foranstaltningerne i artiklerne 4 og 6 i regionallov nr. 22/1999, som Italien påtænker at iværksætte over for landbrugsvirksomhederne i regionen Sicilien, er forenelige med fællesmarkedet. Denne støtte godkendes derfor.
Artikel 4
Italien fremlægger senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning oplysninger, der kan bevise, at de relevante myndigheder udførte kontrol mellem oktober 1998 og maj 1999 af landmændenes efterkommelse af forpligtelserne vedrørende miljøvenligt landbrug, som var indgået i forbindelse med regionen Siciliens miljøprogram, og som ikke var berettiget til EF-medfinansiering, samt at udfaldet af denne kontrol var positiv.
Artikel 5
Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. januar 2005.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 19 päivänä tammikuuta 2005,
valtiontuesta, jonka Italia aikoo toteuttaa Sisilian alueen maatalousyritysten hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2005) 52)
(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)
(2006/967/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
on mainitun artiklan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1 MENETTELY
(1)
Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissiolle 15 päivänä joulukuuta 1999 päivätyllä ja 20 päivänä joulukuuta 1999 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä 22 päivänä syyskuuta 1999 annetusta Sisilian alueellisesta laista nro 22/1999, joka koskee maatalousalan hyväksi toteutettavia kiireellisiä toimenpiteitä (jäljempänä ’laki nro 22/1999’).
(2)
Italian pysyvä edustusto toimitti 6 päivänä lokakuuta 2000, 1 päivänä helmikuuta 2001 ja 30 päivänä heinäkuuta 2001 päivätyillä ja 9 päivänä lokakuuta 2000, 5 päivänä helmikuuta 2001 ja 1 päivänä elokuuta 2001 saapuneiksi kirjatuilla kirjeillä komissiolle lisätietoja, joita komissio oli pyytänyt 23 päivänä helmikuuta 2000, 20 päivänä marraskuuta 2000 ja 27 päivänä maaliskuuta 2001 päivätyissä kirjeissä.
(3)
Komissio ilmoitti Italialle 25 päivänä syyskuuta 2001 päätöksestään aloittaa tarkasteltavana olevan tuen osalta perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.
(4)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan yhteisön virallisessa lehdessä (2). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä tuesta.
(5)
Komissio ei ole saanut huomautuksia asianomaisilta.
(6)
Komission ja Italian viranomaisten välillä järjestettiin kokous Brysselissä 29 päivänä marraskuuta 2001.
(7)
Italia toimitti komissiolle 29 päivänä huhtikuuta 2002 päivätyllä ja 30 päivänä huhtikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä lisätietoja suunnitellusta toimenpiteestä.
II YKSITYSKOHTAINEN KUVAUS TUESTA
(8)
Tarkasteltavana olevan lain eri pykälissä säädetään alun perin toimenpiteistä, jotka on kuvailtu jäljempänä 9-21 kohdassa.
(9)
Pykälässä säädetään maatalouden luottolaitosten mahdollisuudesta jatkaa vuosina 1998 ja 1999 erääntyvien maatalousluottojen laina-aikaa 31 päivään joulukuuta 2000. Laina-ajan pidennykseen sovelletaan viitekorkoa, joka on voimassa kyseisen lainan erääntymispäivänä, ja luotonottaja vastaa siihen liittyvistä mahdollisista kuluista. Luottojen jatkaminen ei edellytä toimenpiteitä hallintoviranomaisten taholta, vaan kyseessä on sopimuspuolten (viljelijät ja luottolaitokset) välinen asia. Italia on kuitenkin sitoutunut olemaan panematta täytäntöön kyseistä toimenpidettä.
(10)
Pykälässä säädetään, että luottolaitoksilla, jotka myöntävät tiettyjä rahoituksellisia erityisjärjestelyjä (3), sekä kyseisten järjestelyjen edunsaajilla on mahdollisuus pyytää lainaehtojen neuvottelemista uudelleen, jos lainojen korko on korkeampi kuin lain voimaantuloajankohtana voimassa ollut viitekorko. Uudelleen neuvoteltavien maatalouslainojen erääntymättömiin korkoihin sovelletaan edelleen korkotukea siinäkin tapauksessa, että neuvottelevalle luottolaitokselle esitetään lainan takaisinmaksua etuajassa koskeva pyyntö.
(11)
Pykälässä sallitaan Sisilian alueen myöntämien, ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92 (4) mukaisten mutta Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle jäävien maatalouden ympäristötukien maksaminen. Kyseiset toimenpiteet sisältyvät Sisilian alueen vuotta 1999 koskevaan maatalouden ympäristöohjelmaan, ja niistä oli jo ilmoitettu viljelijöille siinä vaiheessa, kun komissio teki kielteisen päätöksen tällaisten menojen hyväksymisestä asetuksen (ETY) N:o 2078/92 mukaisesti yhteisrahoitettavan tuen piiriin. Määrärahojen tarve on 25 000 miljoonaa Italian liiraa (12 911 420 euroa), ja talousarviossa osoitetut määrärahat ovat 10 000 miljoonaa Italian liiraa (5 160 000 euroa).
(12)
Komissio hyväksyi Sisilian maatalouden ympäristöohjelman (5) vuoden 1999 loppuun asti, kun useimpien muiden Italian alueiden vastaavat ohjelmat hyväksyttiin ainoastaan vuoteen 1998 asti. Maaliskuussa 1998 komissio päätti asettaa umpeutuvien ohjelmien (tai niiden mahdollisten muutosten) jatkamisen edellytykseksi toteutettuja ohjelmia koskevien arviointien esittämisen.
(13)
Lokakuussa 1998 Sisilian maanviljelijät sitoutuivat suorittamaan kyseiset tehtävät, mistä heille aiheutui kustannuksia ja tulonmenetyksiä.
(14)
Marraskuussa 1998 komissio kieltäytyi hyväksymästä uusia maatalouden ympäristösitoumuksia ennen arvioinnin laatimista (6). Komissio täsmensi, että asiasta tehtäisiin lopullinen päätös vasta jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen. Sisilia esitti arviointikertomuksen tammikuussa 1999.
(15)
Toukokuussa 1999 komissio ilmoitti kielteisestä päätöksestään Sisilian maatalouden ympäristöohjelman toimenpiteiden A1, B, D1, E ja F rahoituksen osalta (7), koska arvioinnissa ei ollut riittäviä tietoja kyseisten toimenpiteiden sosiaalis-taloudellisten ja ympäristöllisten vaikutusten toteamiseksi. Komissio katsoi myös tarpeelliseksi tehdä ohjelmaan tiettyjä parannuksia, koska arvioinnissa oli todettu eräisiin näkökohtiin liittyviä puutteita, joita ei ollut otettu huomioon ohjelmaan tehtyinä muutoksina.
(16)
Italia aikoo myöntää tuen hyväksytyssä maatalouden ympäristöohjelmassa esitetyssä muodossa ja samojen perusteiden mukaisesti 50-prosenttisesti suunnitelluista määristä. Kyseinen prosenttiluku vastaa ajallisesti sitoumusten tosiasiallista kestoa, toisin sanoen lokakuusta 1998 toukokuuhun 1999 (kuusi kuukautta yhden vuoden asemesta).
(17)
Pykälässä sallitaan tuen myöntäminen kasvihuoneviljelyn hyväksi. Tuen osuus on 40 prosenttia tilojen desinfiointikustannuksista, 50 prosenttia desinfiointikaluston ja -välineiden hankintakustannuksista sekä 250 Italian liiraa kilogrammaa kohti viljelytunnelin valmistamista varten hankittavan muovin osalta. Italian viranomaiset ovat täsmentäneet aikovansa käyttää tukitoimenpiteen oikeusperustana 5 päivänä elokuuta 1982 annetun lain nro 40 (jäljempänä ’laki nro 86/1982’) 49 pykälää; komissio oli jo aiemmin hyväksynyt kyseisessä laissa epäsuotuisien sääolojen aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen myönnettävän tuen. Kyseisen toimenpiteen määrärahat ovat 20 000 miljoonaa Italian liiraa (10 329 000 euroa).
(18)
Pykälässä säädetään määrärahoista, joilla rahoitetaan sitrushedelmien viljelyä koskevan kansallisen suunnitelman toimenpiteet. Suljettuaan kyseisen toimenpiteen tukipaketin ulkopuolelle komissio hyväksyi 15 päivänä lokakuuta 2003 tekemällään päätöksellä SG (2003) 232301 tuen osaksi tukijärjestelmää nro C 65/A/2001.
(19)
Pykälässä säädetään tuen myöntämisestä maataloustuotantoa edistäville konsortioille; tuen määrä on 50 prosenttia konsortioiden jäsenten viljelmät kattavista vakuutuksista sosiaaliturvakassalle aiheutuneista menoista. Tuki sisältää sekä osuuden vakuutusmaksuista että osallistumisen konsortioiden hallintokulujen rahoitukseen (0,50 % vakuutetusta pääomasta), ja menojen enimmäismäärä on 100 miljoonaa Italian liiraa (51 645 euroa) konsortiota kohti.
(20)
Pykälässä säädetään 7 päivänä marraskuuta 1997 annetussa alueellisessa laissa nro 40 (jäljempänä ’laki nro 40/1997’) olevassa 11 pykälässä säädetyn toimenpiteen rahoituksesta. Toimenpidettä tarkasteltiin osana tukijärjestelmää nro NN 37/98, ja se hyväksyttiin 11 päivänä joulukuuta 2002 päivätyllä komission kirjeellä SG (2002)233136.
(21)
Edellä mainittujen tukien myöntäminen edellyttää komission hyväksyntää.
III MENETTELYN ALOITTAMISEN PERUSTEET
(22)
1 pykälä (Maatalousluottojen jatkaminen): Huolimatta Italian vakuutuksista, joiden mukaan toimenpidettä ei ollut pantu täytäntöön, sitä ei ollut virallisesti poistettu lain sanamuodosta, ja toimitetut tiedot olivat liian ylimalkaisia tuen soveltuvuuden arvioimiseksi.
(23)
2 pykälä (Maatalouslainojen uudelleenneuvotteleminen): Italian viranomaiset ilmoittivat, että lainat, joiden ehdot oli mahdollista neuvotella uudelleen, oli myönnetty alueellisen lainsäädännön (komission hyväksymä 25 päivänä maaliskuuta 1986 annettu alueellinen laki nro 13/86 (8), jäljempänä laki nro ’13/86’) ja eräiden muiden kansallisten säädösten (9) nojalla. Oli epäselvää, oliko toimenpiteen kansalliset oikeusperustat ilmoitettu komissiolle ja oliko komissio hyväksynyt ne. Mikäli toimenpiteen kohteena olevat korkotuetut lainat ovat sääntöjenvastaisia ja yhteismarkkinoille soveltumattomia, myöskään tuen intensiteetin lisäämisen ei voida katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille.
(24)
Lain sanamuodosta ei myöskään ollut mahdollista päätellä, mukautettiinko lainaehtojen uudelleenneuvottelemisen yhteydessä tuen määrä maatalousalan valtiontukiin sovellettavissa yhteisön suuntaviivoissa (10) (jäljempänä ’suuntaviivat’) määrätylle tasolle. Tukijärjestelmän mukaan mukauttamisen olisi pitänyt tapahtua viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2000 tai 31 päivänä joulukuuta 2000.
(25)
3 pykälä (Maatalouden ympäristötoimenpiteet: Käytettävissä olevien tietojen perusteella ei voitu todeta, oliko seuraavissa asetuksissa säädettyjä enimmäismääriä ja edellytyksiä noudatettu siten, että voitiin välttää maatalouden ympäristösitoumuksista viljelijöille aiheutuvista lisäkustannuksista ja tulonmenetyksistä maksettavien liian suurten korvausten mahdollisuus:
a)
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999 (11) ja
b)
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 23 päivänä heinäkuuta 1999 annettu komission asetus (EY) N:o 1750/1999 (12).
(26)
4 pykälä (Toimenpiteet kasvihuoneviljelyn hyväksi): Suuntaviivojen 11.3 kohdan (tuki epäsuotuisista sääoloista aiheutuneiden menetysten korvaamiseksi) perusteella ainoastaan kasvihuonetunneleiden jälleenrakentamiseen tarvittavien materiaalien hankintaa varten myönnettävä tuki vaikuttaisi vastaavan suuntaviivojen vaatimuksia. Sitä vastoin tilojen desinfioimiseen ja desinfiointikaluston hankintaan myönnettävää tukea ei ilmeisestikään voida hyväksyä, koska suuntaviivoissa sallitaan ainoastaan epäsuotuisten sääolojen rakennuksille ja kalustolle aiheuttamien vahinkojen korvaaminen. Italia ei myöskään ollut toimittanut takeita siitä, että tuen määrästä oli vähennetty vakuutusjärjestelmistä mahdollisesti saadut korvaukset tai muut sellaiset kustannukset, joista viljelijät eivät itse vastanneet.
(27)
Suuntaviivojen 4.1 kohdan (maatilojen investoinnit) edellytykset eivät näyttäneet täyttyvän. Tilojen desinfiointikustannukset eivät ilmeisestikään kuulu 4.1.1.5 kohdassa määriteltyihin tukikelpoisiin kustannuksiin, kaluston hankintaan myönnettävän tuen määrä (50 %) on muilla kuin epäsuotuisilla alueilla sallittua enimmäismäärää (40 %) korkeampi (4.1.1.2 kohta), eivätkä toimivaltaiset viranomaiset olleet myöskään osoittaneet, että suuntaviivojen 4.1.1.3 kohdan tukikelpoisuusperusteita oli noudatettu.
(28)
5 pykälä (Sitrushedelmien viljelyä koskevan suunnitelman yhteisrahoitus): Pykälässä säädetyillä määrärahoilla on tarkoitus rahoittaa sitrushedelmien viljelyä koskeva kansallinen suunnitelma, joka on edelleen komission yksiköiden arvioitavana. Sen vuoksi menettelyn siinä vaiheessa oli vielä mahdotonta päättää suunnitelman rahoittamisen tukikelpoisuudesta.
(29)
6 pykälä (Maataloustuotantoa edistävät konsortiot): Konsortioiden hallintokustannuksiin myönnettävä tuki ei vaikuttanut täyttävän suuntaviivojen 14 kohdan vaatimuksia erityisesti palvelujen yleisen saatavuuden, muiden kuin jäsenten hallintokulujen rajoittamisen sekä tukikelpoisiin toimiin liittyviä kustannuksia koskevan erillisen kirjanpitovelvoitteen osalta.
IV ITALIAN HUOMAUTUKSET
(30)
Italia toimitti 29 päivänä huhtikuuta 2002 seuraavat tiedot ja täsmennykset:
(31)
1 pykälä (Maatalousluottojen jatkaminen): Italia täsmensi, että kyseinen säännös on kumottu 23 päivänä joulukuuta 2000 annetussa alueellisessa laissa nro 28 (jäljempänä ’laki nro 28/2000’) olevan 1 pykälän toisessa momentissa. Italia korosti lisäksi, että säännöksestä ei ollut ilmoitettu, koska maatalousluottojen jatkaminen ei edellytä toimenpiteitä hallintoviranomaisten taholta, vaan kyseessä on yksinomaan sopimuspuolten välinen asia, ja maatalousyrittäjä vastaa kaikista luoton jatkamiseen liittyvistä kuluista.
(32)
2 pykälä (Maatalouslainojen uudelleenneuvotteleminen): Italia täsmensi, että mahdollisuus neuvotella lainaehdot uudelleen koskee ainoastaan alueellisen lain nro 13/86 2 pykälän 3 kohdan perusteella hyväksytyn tukijärjestelmän voimassaoloaikana rahoitettuja toimia. Italia ilmoitti myös, että säännöksen tarkoituksena on viljelijöiden aiemmin ottamiin lainoihin sovellettava korko Italian kansallisessa laissa nro 108/1996 määritetyn niin sanotun ”kiskurikoron” alapuolelle. Kyseisten lainojen korkoprosentti on usein huomattavasti edellä mainittua kiskontakorkoa korkeampi ja 2-3 kertaa tämänhetkistä markkinakorkoa korkeampi. Uudelleenneuvottelun tarkoituksena on mukauttaa vanhat korkoprosentit markkinakorkoon. Kyseisen pykälän ansiosta tukea myöntävillä laitoksilla on mahdollisuus neuvotella uudelleen asianomaisten lainojen ehdot, mistä aiheutuu julkisten varojen säästöjä. Aluehallitus on sitoutunut olemaan muuttamatta valtiontuen laajuutta alkuperäisen toimenpiteen tukiekvivalentin osalta. Koska maksettaviksi erääntyvät ajantasaistetut tukierät ovat lainanottajan saatavia, myös siinä tapauksessa, että laina maksetaan takaisin ennen sen erääntymistä, tuen alentamisesta seuraa, että lainanottaja saa alun perin myönnettyä määrää pienemmän määrän, jolloin myös vastaava tuki on alhaisempi.
(33)
3 pykälä (Maatalouden ympäristötoimenpiteet): Italia korosti, että sekä vuoden 1998 lopussa päättyviin ohjelmiin liittyvien uusien maatalouden ympäristösitoumusten kieltäminen ilman asianmukaista arviointia (marraskuu 1998) että päätös olla osallistumatta tiettyjen toimenpiteiden rahoitukseen (toukokuu 1999) tehtiin vasta sen jälkeen, kun viljelijät olivat lokakuussa 1998 hyväksyneet kyseiset sitoumukset. Sisilian osalta olisi pantava merkille, että kiistanalaiset sitoumukset eivät ole uusia viisivuotisia sitoumuksia, vaan ne liittyvät vielä voimassa olevaan Sisilian maatalouden ympäristöohjelmaan, jonka komissio on hyväksynyt poikkeuksellisesti vuoden 1999 loppuun asti, kun muiden alueiden ohjelmat oli hyväksytty ainoastaan vuoden 1998 loppuun asti.
(34)
4 pykälä (Toimenpiteet kasvihuoneviljelyn hyväksi): Italia on sitoutunut rajoittamaan tuen koskemaan ainoastaan tunneleiden kattamiseen tarvittavan muovin hankintaa. Se on lisäksi täsmentänyt, että jos maatalousyrittäjä on tehnyt vakuutussopimuksen epäsuotuisten sääolojen aiheuttamien vahinkojen kattamiseksi, Italia on liian suurten korvausten välttämiseksi sitoutunut vähentämään tuesta mahdollisesti korvatut määrät sekä sellaiset tavanomaiset kustannukset, jotka eivät kuulu viljelijän vastuulle.
(35)
6 pykälä (Maataloustuotantoa edistävät konsortiot): Italia on sitoutunut kumoamaan konsortioiden sosiaaliturvakassan hallintokustannuksiin myönnettävän tuen.
V ARVIOINTI TUESTA
(36)
Lain 1 pykälän säännös on kumottu (ks. 9 kohta), ja 5 ja 7 pykälässä säädetyt toimenpiteet on hyväksytty osana muita tukijärjestelmiä (ks. 18 ja 20 kohta). Sen vuoksi jäljempänä oleva arviointi koskee ainoastaan lain nro 22/1999 2, 3, 4 ja 6 pykälää.
V.1 Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen olemassaolo
(37)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(38)
Alueellisen lain 2 pykälän lopullisessa sanamuodossa säädetään yksinomaan laissa nro 13/86 (komission hyväksymä tukijärjestelmä (13) tarkoitettuihin toimiin myönnettyjen maatalouslainojen uudelleenneuvottelemisesta kyseisen tukijärjestelmän voimassaoloaikana (31 päivään joulukuuta 1997 asti). Italian viranomaisten vakuutuksen mukaan maatalouslainojen ehtoja ei ole neuvoteltu uudelleen. Koska alueellisen lain 2 pykälän 3 momentin mukaan uudelleenneuvottelemisen olisi pitänyt tapahtua 18 kuukauden kuluessa lain voimaantulopäivästä, komissio katsoo toimenpiteen arvioimisen olevan aiheetonta.
(39)
Komissio pidättää kuitenkin itselleen mahdollisuuden tarkistaa, onko alkuperäisessä ilmoituksessa mainituista kansallisista säännöksistä - siinäkin tapauksessa, että niitä ei sellaisinaan sovelleta tarkasteltavana olevan lain kyseiseen pykälään - ilmoitettu asianmukaisesti komissiolle ja onko komissio hyväksynyt ne siltä osin, kun on kyse valtiontuesta.
(40)
Tarkasteltavana olevan lain 3, 4 ja 6 pykälät vastaavat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan määritelmää valtiontuesta, koska niissä säädetyt toimenpiteet
a)
merkitsevät taloudellista etua (taloudellinen tuki, jota ei peritä takaisin),
b)
on suunnattu tietyille yrityksille (sisilialaiset maatalousyritykset),
c)
rahoitetaan julkisista (alueen) varoista ja
d)
saattavat vaikuttaa kauppaan, koska Italian merkitys maatalousalalla on huomattava (esimerkiksi vuonna 1999 Italia vei maataloustuotteita muihin jäsenvaltioihin yhteensä 10 258 miljoonan euron arvosta, ja muista jäsenvaltioista peräisin olevan tuonnin arvo oli 15 271 miljoonaa euroa (14).
V.2 Tuen soveltuvuus
(41)
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätty kielto ei ole ehdoton. Jotta tarkasteltavana olevan lain 3, 4 ja 6 pykälässä säädettyjä toimenpiteitä voitaisiin pitää yhteismarkkinoille soveltuvina, niihin on voitava soveltaa jotakin perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätyistä poikkeuksista.
(42)
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa ainoa mahdollisesti sovellettavissa oleva poikkeus on 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätty poikkeus, jonka mukaan yhteismarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukea, joka on tarkoitettu tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun vastaisella tavalla.
(43)
Tulkitessaan edellä mainittua poikkeusta maatalousalan osalta komissio selvittää ensiksi, onko mahdollista soveltaa EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta maataloustuotteiden tuottamisen, jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimiville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävään valtiontukeen annettua asetusta (EY) N:o 1/2004 (15). Jos kyseistä asetusta ei voida soveltaa, komissio perustaa arviointinsa maatalousalan valtiontukea koskeviin yhteisön suuntaviivoihin (16) (jäljempänä ’suuntaviivat’).
(44)
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa ei voida soveltaa asetusta (EY) N:o 1/2004, koska tukijärjestelmää ei ole rajattu koskemaan pelkästään pieniä ja keskisuuria maatalousyrityksiä. Sen vuoksi komissio tukeutuu suuntaviivojen 5.3 (maatalouden ympäristösitoumukset) ja 11 (epäsuotuisista sääoloista aiheutuneiden vahinkojen korvaaminen) kohtaan.
V.2.1 Maatalouden ympäristötoimenpiteet
(45)
Komissio ottaa huomioon, että viljelijät olivat jo tehneet kyseiset maatalouden ympäristösitoumukset siinä vaiheessa, kun komissio ilmaisi ensimmäiset epäilynsä ja teki niiden perusteella sittemmin lopullisen päätöksensä sitoumusten soveltumattomuudesta yhteisrahoituksen piiriin. Lisäksi komissio ottaa huomioon, että viljelijöille oli jo päätöksen tekovaiheeseen mennessä aiheutunut menoja ja tulonmenetyksiä.
(46)
Lisäksi kyseiset sitoumukset kuuluivat osana maatalouden ympäristöohjelmaan, jonka komissio oli hyväksynyt vuoden 1999 loppuun asti, ja vastasivat sen vuoksi muodollisesti asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 säädettyjä edellytyksiä.
(47)
Arvioidakseen maatalouden ympäristösitoumuksiin liittyvän valtiontuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille komissio soveltaa suuntaviivojen 5.3 kohtaa.
(48)
Suuntaviivojen 5.3 kohdan mukaan valtiontuki soveltuu yhteismarkkinoille, jos se myönnetään asetuksen (EY) N:o 1257/1999 22, 23 ja 24 artiklan mukaisesti yhteisrahoitettaviin maatalouden ympäristötoimenpiteisiin sovellettavia edellytyksiä noudattaen. Tarkasteltavana olevassa tapauksessa voidaan 46 artiklassa esitetyn perusteella katsoa, että tämä ehto täyttyy.
(49)
On kuitenkin tarpeen selvittää syyt, joiden perusteella komissio päätti olla osallistumatta kyseisten toimenpiteiden rahoitukseen, jotta voitaisiin sulkea pois mahdolliset hallinnolliset puutteet tai sääntöjenvastaisuudet, jotka saattaisivat viitata esimerkiksi viljelijöille maksettuihin liian suuriin korvauksiin.
(50)
Komission tiedonannoista ja aiheeseen liittyvästä komission yksiköiden sisäisestä kirjeenvaihdosta ei käy ilmi mitään, mikä viittaisi siihen, että Sisilian alue olisi syyllistynyt toimenpiteiden hallinnointiin liittyviin sääntöjenvastaisuuksiin tai liian suurten korvausten maksamiseen viljelijöille. Komission perustelut olla hyväksymättä yhteisrahoitusta (ks. edellä oleva 15 kohta) liittyivät siihen, että oli välttämätöntä ottaa huomioon ohjelman arvioinnin tulokset ja ohjelmaan muutoksina tehdyt parannukset.
(51)
Italia aikoo myöntää tuen hyväksytyssä maatalouden ympäristöohjelmassa esitetyssä muodossa ja samojen perusteiden mukaisesti 50-prosenttisesti suunnitelluista määristä. Kyseinen prosenttiluku vastaa ajallisesti sitoumusten tosiasiallista kestoa, toisin sanoen lokakuusta 1998 toukokuuhun 1999 (kuusi kuukautta). Italian viranomaiset ovat osoittaneet, että tuen määrä ei johda liian suuriin korvauksiin; sitä vastoin eräiden toimenpiteiden osalta se ei riitä kattamaan jo täytetyistä sitoumuksista aiheutuneita korkeampia kustannuksia. Itse asiassa kun viljelijöille ilmoitettiin (toukokuussa 1999) yhteisrahoituksen epäämisestä, suuri osa viljelyyn liittyvistä töistä (valmistelevat työt, kylväminen, lannoitus, kevätkäsittely ja leikkaaminen) oli jo suoritettu tehtyjen sitoumusten mukaisesti. Lisäksi viljelijöille oli aiheutunut kustannuksia teknisistä neuvontapalveluista sekä hallinnollisista ja teknisistä asiakirjoista. Sen vuoksi kyseisten kuuden kuukauden aikana aiheutuneet kustannukset ja tulonmenetykset ylittivät 50 prosenttia koko maatalousvuodelle lasketuista menoista.
(52)
Komission käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voida todeta, olivatko Sisilian alueviranomaiset suorittaneet asianmukaiset tarkastukset sen varmistamiseksi, että viljelijät olivat täyttäneet vuonna 1999 maatalouden ympäristösitoumukset, ja olivatko tarkastusten tulokset positiiviset.
(53)
Sen vuoksi komissio päättelee, että kyseistä valtiontukea olisi pidettävä yhteismarkkinoille soveltuvana ainoastaan siinä tapauksessa, että Italia pystyy osoittamaan suorittaneensa lokakuun 1998 ja toukokuun 1999 välisenä aikana 52 kohdassa tarkoitetut tarkastukset positiivisin tuloksin.
V.2.2 Toimenpiteet kasvihuoneviljelyn hyväksi
(54)
Toimenpiteen lopullisen sanamuodon mukaan kyseistä tukea myönnetään kasvihuoneviljelijöille, jotka ovat kärsineet epäsuotuisien sääolojen aiheuttamia vahinkoja, kuten lain nro 86/198249 artiklassa säädetään. Kyseisessä säädöksessä lakiin nro 37/1974 sisältyvät etuisuudet ulotetaan koskemaan myös viljelyä tunnelikasvihuoneissa. Tukikelpoisina pidetään kuitenkin ainoastaan tunneleiden kattamiseen tarvittavan muovin hankintakustannuksia.
(55)
Komissio oli hyväksynyt lain nro 86/199249 artiklassa tarkoitetut säännökset, koska tuki oli tarkoitettu korvaamaan voimakkaiden myrskyjen ja raekuurojen kasvihuoneille ja muovikatteille aiheuttamat vahingot alueella, jolla harjoitetaan etupäässä kasvihuoneviljelyä.
(56)
Epäsuotuisien sääolojen rakennuksille ja laitteille aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tarkoitettu tuki voidaan sallia suuntaviivojen 11.3 kohdan perusteella sataan prosenttiin asti tosiasiallisista kustannuksista ilman sovellettavaa vähimmäismäärää. Suuntaviivojen 11.3.6 kohdassa määrätään kuitenkin, että liian suurten korvausten välttämiseksi tuen määrästä on vähennettävä vakuutusjärjestelmistä mahdollisesti saadut korvaukset tai muut sellaiset kustannukset, joista viljelijät eivät itse vastanneet. Lisäksi suuntaviivojen 11.3.1 kohdan mukaan tukitoimenpiteiden perusteeksi on esitettävä asianmukaiset meteorologiset tiedot.
(57)
Kuten 34 kohdassa mainitaan, Italia on täsmentänyt, että tukikelpoiset kustannukset on rajattu tunneleiden uuden muovikatteen hankintakustannuksiin. Lisäksi Italia on sitoutunut vähentämään tuen määrästä vakuutusjärjestelmistä mahdollisesti saadut korvaukset ja muut sellaiset kustannukset, joista viljelijät eivät itse vastanneet.
(58)
Italia on myös toimittanut kyseisiin epäsuotuisiin sääoloihin liittyvät meteorologiset tiedot.
(59)
Sen vuoksi komissio katsoo, että tarkasteltavana olevaa toimenpidettä voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvana.
V.2.3 Maataloustuotantoa edistävät konsortiot
(60)
Toimenpiteen lopullisen sanamuodon mukaan Italia myöntää tukea, jonka määrä on 50 prosenttia maataloustuotannon edistämiseen pyrkivien konsortioiden luonnonmullistusten varalta ottamiin vakuutussopimuksiin liittyvistä maksuista. Konsortiot ovat viljelijöiden itsensä muodostamia yksityisiä elimiä, joiden tavoitteena on lisätä viljelijöiden neuvotteluvoimaa vakuutussopimuksia tehtäessä.
(61)
Suuntaviivojen 11.5 kohdassa sallitaan tuen myöntäminen enintään 80 prosenttiin asti luonnonmullistusten tai poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamien menetysten kattamiseen liittyvistä vakuutusmaksuista ja enintään 50 prosenttiin asti siinä tapauksessa, että vakuutus kattaa myös muut epäsuotuisien sääolojen sekä eläin- ja kasvitautien aiheuttamat menetykset.
(62)
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa tuen luonne ja enimmäisintensiteetti ovat suuntaviivojen 11.5 kohdan mukaiset.
(63)
Sen vuoksi komissio katsoo, että tarkasteltavana olevaa toimenpidettä voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvana.
VI PÄÄTELMÄT
(64)
Lain nro 22/99 2 pykälässä säädetty toimenpide ei ole perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.
(65)
Edellä mainitun lain 3 pykälässä säädetty toimenpide soveltuu yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti ainoastaan siinä tapauksessa, että Italia pystyy osoittamaan suorittaneensa lokakuun 1998 ja toukokuun 1999 välisenä aikana viljelijöiden sitoumusten täyttymistä koskevat asianmukaiset tarkastukset positiivisin tuloksin.
(66)
Edellä mainitun lain 4 ja 6 pykälässä säädetyt toimenpiteet soveltuvat yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Alueellisen lain nro 22/1999 2 pykälässä säädetty toimenpide, jonka Italia aikoo panna täytäntöön Sisilian alueen maatalousyritysten hyväksi, ei ole perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.
2 artikla
Alueellisen lain nro 22/1999 3 pykälässä säädetty toimenpide, jonka Italia aikoo panna täytäntöön Sisilian alueen maatalousyritysten hyväksi, soveltuu yhteismarkkinoille edellyttäen, että tämän päätöksen 4 artiklassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan.
3 artikla
Alueellisen lain nro 22/1999 4 ja 6 pykälässä säädetyt toimenpiteet, jotka Italia aikoo panna täytäntöön Sisilian alueen maatalousyritysten hyväksi, soveltuvat yhteismarkkinoille. Sen vuoksi kyseiset tuet saadaan panna täytäntöön.
4 artikla
Italian on toimitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta kaikki tarvittavat tiedot sen osoittamiseksi, että toimivaltaiset viranomaiset ovat suorittaneet lokakuun 1998 ja toukokuun 1999 välisenä aikana tarkastukset sen varmistamiseksi, että viljelijät ovat täyttäneet Sisilian alueen ympäristöohjelmaan sisältyvät maatalouden ympäristösitoumukset, jotka eivät olleet oikeutettuja yhteisrahoitukseen, sekä kyseisten tarkastusten tulokset.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 19 päivänä tammikuuta 2005.