Rådets forordning (EF) nr. 1207/2001
af 11. juni 2001
om fremgangsmåder til forenkling af udstedelse af EUR.1-varecertifikatet, udfærdigelse af fakturaerklæringer og EUR.2-dokumenter samt udstedelsen af visse godkendte eksporttilladelser i henhold til bestemmelserne om præferencehandelsordningerne mellem Det Europæiske Fællesskab og visse lande og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 3351/83
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 133,
under henvisning til Kommissionens forslag, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Rådets forordning (EØF) nr. 3351/83 af 14. november 1983 om en fremgangsmåde, der skal lette udstedelsen af varecertifikat EUR.1 og udfærdigelsen af certifikat EUR.2 i henhold til bestemmelserne for den præferentielle samhandel mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og visse lande(1) tilsigtede på en korrekt anvendelse af præferenceoprindelsesordningerne i forbindelse med eksport fra Fællesskabet til visse tredjelande.
(2) Der er sket mange ændringer på toldområdet, siden forordning (EØF) nr. 3351/83 blev vedtaget.
(3) I forbindelse med det indre marked har det vist sig, at virksomheder, der eksporterer varer fra en anden medlemsstat eller flere andre medlemsstater end den, de er etableret i, og som ønsker at anvende de forenklede procedurer i forbindelse med udstedelse af oprindelsesattester, i visse tilfælde skal ansøge om en særskilt tilladelse for hver eksportmedlemsstat. Denne situation bør forenkles, samtidig med at det sikres, at systemet med præferenceordninger fortsat kan fungere efter hensigten.
(4) De myndigheder, der har ansvaret for udstedelse af og kontrol med oprindelsesbeviserne må være i stand til at opfylde Fællesskabets forpligtelser hvad angår præferenceordningerne inden for de gældende tidsfrister.
(5) Af hensyn til klarheden bør forordning (EØF) nr. 3351/83 ophæves og denne forordning træde i stedet herfor -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Anvendelsesområde
Denne forordning har til formål at
a) forenkle medlemsstaternes udstedelse af EUR.1-varecertifikater og fællesskabseksportørers udarbejdelse af fakturaerklæringer og EUR.2-formularer
b) lette udstedelsen af tilladelser for godkendte eksportører gældende i flere medlemsstater
c) lette det administrative samarbejde mellem medlemsstaterne.
Artikel 2
Leverandørerklæringer og deres anvendelse
1. Leverandøren afgiver ved hjælp af en erklæring oplysninger om varers status med hensyn til Fællesskabets præferenceoprindelsesregler.
2. Leverandørerklæringer anvendes af eksportører som bevis, navnlig som støtte for ansøgninger om udstedelse af EUR.1-varecertifikater eller som udgangspunkt for udarbejdelse af fakturaerklæringer og EUR.2-formularer.
Artikel 3
Udfærdigelse af leverandørerklæringer
Med undtagelse af de tilfælde, der er nævnt i artikel 4, fremlægger leverandøren en særskilt erklæring for hver vareforsendelse.
Leverandøren afgiver erklæringen på fakturaen for den pågældende forsendelse eller på en følgeseddel eller et andet handelsdokument, der indeholder en tilstrækkelig detaljeret beskrivelse af varerne til, at de kan identificeres.
Leverandøren kan forelægge erklæringen når som helst, også efter at varerne er leveret.
Artikel 4
Stående leverandørerklæringer
1. En leverandør, der regelmæssigt forsyner en bestemt kunde med varer, hvis status med hensyn til præferenceoprindelsesreglerne forventes at forblive uændret for længere perioder ad gangen, kan nøjes med at fremlægge en enkelt erklæring for flere på hinanden følgende vareforsendelser, i det følgende benævnt "stående leverandørerklæring". En stående leverandørerklæring kan udstedes for en periode på op til et år regnet fra datoen for udstedelsen af erklæringen.
2. En stående leverandørerklæring kan udstedes med tilbagevirkende kraft. I sådanne tilfælde kan dens gyldighed ikke overstige et år regnet fra den dato, den trådte i kraft.
3. Leverandøren skal straks underrette køberen herom, når den stående leverandørerklæring ikke længere er gyldig i forhold til de leverede varer.
Artikel 5
Leverandørerklæringers form og udfærdigelse
1. For varer, der har opnået præferenceoprindelsesstatus, udformes leverandørerklæringen som angivet i bilag I eller, hvis der er tale om stående leverandørerklæringer, som angivet i bilag II.
2. For varer, der er blevet bearbejdet eller forarbejdet i Fællesskabet uden at have opnået præferenceoprindelsesstatus, udformes leverandørerklæringen som angivet i bilag III eller, hvis der er tale om stående leverandørerklæringer, som angivet i bilag IV.
3. Leverandørerklæringen skal indeholde leverandørens originale underskrift og kan udfærdiges på et fortrykt skema. Hvis fakturaen og leverandørerklæringen er udfærdiget på computer, er en håndskreven underskrift ikke nødvendig under forudsætning af, at leverandøren over for kunden skriftligt forpligter sig til at påtage sig det fulde ansvar for alle leverandørerklæringer, der identificerer ham, som om de var forsynet med hans håndskrevne underskrift.
Artikel 6
INF 4-oplysningscertifikater
1. Med henblik på at kontrollere en leverandørerklærings nøjagtighed eller ægthed kan toldmyndighederne anmode eksportøren om at sørge for, at leverandøren fremsender et INF 4-oplysningscertifikat, udfærdiget som angivet i bilag V.
2. INF 4-oplysningscertifikatet udstedes af toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor leverandøren er etableret. Disse myndigheder har ret til at anmode om forelæggelse af enhver form for bevismateriale samt til at gennemføre de nødvendige undersøgelser af leverandørens regnskaber og foretage enhver anden form for kontrol, de finder påkrævet.
3. Toldmyndighederne udsteder INF 4-oplysningscertifikatet senest tre måneder efter, de har modtaget ansøgningen fra leverandøren, idet de angiver, om leverandørens erklæring var korrekt.
4. Det udfyldte certifikat afleveres til leverandøren, som fremsender det til eksportøren med henblik på forelæggelse for toldmyndighederne.
Artikel 7
Opbevaring af erklæringer og støttedokumenter
1. En leverandør, der udfærdiger en leverandørerklæring, skal opbevare alt dokumentarisk materiale, der godtgør erklæringens rigtighed, i mindst tre år.
2. En toldmyndighed, som modtager en ansøgning om udstedelse af INF 4-oplysningscertifikat, skal opbevare ansøgningen i mindst tre år.
Artikel 8
Tilladelser for godkendte eksportører
1. En eksportør, der ofte eksporterer varer fra en anden medlemsstat end den, han er etableret i, kan opnå status som godkendt eksportør for sådan eksport.
Med henblik herpå forelægger han en ansøgning for toldmyndighederne i den medlemsstat, hvori han både er etableret og opbevarer de dokumenter, der godtgør varens oprindelse.
2. Når de i stk. 1 omhandlede myndigheder konstaterer, at betingelserne i oprindelsesprotokollerne til de relevante aftaler eller i fællesskabslovgivningen vedrørende autonome præferenceordninger er opfyldt, og udsteder godkendelsen, underretter de toldmyndighederne i de øvrige berørte medlemsstater herom.
Artikel 9
Gensidig administrativ bistand
Medlemsstaternes toldmyndigheder bistår hinanden i forbindelse med kontrol af oplysningerne i leverandørerklæringerne samt for at sikre, at ordningen med godkendte eksporttilladelser fungerer korrekt.
Artikel 10
Kontrol af leverandørerklæringer
1. Hvis en eksportør ikke senest fire måneder efter toldmyndighedernes anmodning herom kan fremlægge et INF 4-oplysningscertifikat, kan toldmyndighederne i eksportmedlemsstaten anmode myndighederne i den medlemsstat, hvori leverandøren er etableret, om at bekræfte de pågældende varers status med hensyn til præferenceoprindelsesreglerne.
2. Med henblik på stk. 1 skal toldmyndighederne i eksportmedlemsstaten sende toldmyndighederne i den medlemsstat, som anmodningen er rettet til, alle foreliggende oplysninger og angive de formelle og indholdsmæssige begrundelser for anmodningen.
Til støtte for anmodningen forelægger de alle dokumenter og oplysninger, de er i besiddelse af, og som tyder på, at leverandørerklæringen er unøjagtig.
3. Kontrollen udføres af toldmyndighederne i den medlemsstat, hvori leverandørerklæringen er udfærdiget. De pågældende myndigheder kan anmode om enhver form for bevisførelse, foretage enhver form for kontrol af producentens regnskaber og gennemføre enhver anden kontrol, som de må anse for hensigtsmæssig.
4. De toldmyndigheder, der anmoder om kontrollen, skal hurtigst muligt underrettes om resultatet ved hjælp af INF 4-oplysningscertifikatet.
5. Hvis der ikke foreligger et svar senest fem måneder efter dagen for indgivelsen af kontrolanmodningen, eller hvis svaret ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå varernes reelle oprindelse, erklærer toldmyndighederne i eksportlandet de udstedte EUR.1-varecertifikater, og fakturaerklæringerne eller de EUR.2-formularer, der er udstedt på baggrund af de pågældende dokumenter, for ugyldige.
Artikel 11
Ophævelse
Forordning (EØF) nr. 3351/83 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning læses som henvisninger til nærværende forordning.
Artikel 12
Overgangsbestemmelser
1. Leverandørerklæringer, herunder stående leverandørerklæringer, udfærdiget inden datoen for denne forordnings ikrafttræden forbliver fortsat gyldige.
2. Leverandørerklæringer kan fortsat udfærdiges efter modellen i forordning (EØF) nr. 3351/83 i en periode på 12 måneder regnet fra nærværende forordnings ikrafttrædelse.
3. INF 4-oplysningscertifikater af den type, der er vist i bilag V til forordning (EØF) nr. 3351/83, kan fortsat anvendes i en periode på 12 måneder regnet fra nærværende forordnings ikrafttrædelse.
Artikel 13
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 11. juni 2001.
Neuvoston asetus (EY) N:o 1207/2001,
annettu 11 päivänä kesäkuuta 2001,
Euroopan yhteisön ja tiettyjen maiden välistä etuuskohteluun oikeutettua kauppaa koskevissa säännöksissä vahvistetusta menettelystä EUR.1-tavaratodistusten antamisen, kauppalaskuilmoitusten ja EUR.2-lomakkeiden laatimisen ja tiettyjen valtuutetun viejän lupien antamisen helpottamiseksi sekä asetuksen (ETY) N:o 3351/83 kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 133 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Euroopan talousyhteisön ja tiettyjen maiden välistä etuuskohteluun oikeutettua kauppaa koskevissa säännöksissä vahvistetusta menettelystä EUR.1-tavaratodistusten antamisen ja EUR.2-lomakkeiden laatimisen helpottamiseksi 14 päivänä marraskuuta 1983 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3351/83(1) säädetään yhteisöstä tiettyihin sen ulkopuolisiin maihin suuntautuvaa vientiä koskevien etuuskohtelualkuperäsääntöjen asianmukaisesta soveltamisesta.
(2) Tullialalla on tapahtunut monia muutoksia asetuksen (ETY) N:o 3351/83 antamisen jälkeen.
(3) Yhtenäismarkkinoilla on havaittu, että yritykset, jotka vievät tavaroita sellaisesta yhdestä tai useammasta jäsenvaltiosta, johon ne eivät ole sijoittautuneet, ja jotka haluavat käyttää yksinkertaistettuja menettelyjä alkuperäselvityksen antamiseksi, joutuvat joskus hakemaan erillistä lupaa kunkin viejäjäsenvaltion osalta. Olisi toivottavaa, että tilannetta yksinkertaistettaisiin varmistaen kuitenkin samalla etuuskohtelujärjestelyjen asianmukainen toiminta.
(4) Alkuperäselvitysten antamisesta tai tarkastamisesta vastaavien viranomaisten on voitava täyttää etuuskohtelusopimuksista johtuvat yhteisön sitoumukset asetetuissa määräajoissa.
(5) Selvyyden vuoksi asetus (ETY) N:o 3351/83 olisi kumottava ja korvattava tällä asetuksella,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
Tämän asetuksen säännösten tavoitteena on helpottaa:
a) jäsenvaltioiden viranomaisten EUR.1-tavaratodistusten antamista sekä yhteisön viejien kauppalaskuilmoitusten tai EUR.2-lomakkeiden laatimista;
b) useissa jäsenvaltioissa voimassa olevien valtuutetun viejän lupien antamista;
c) jäsenvaltioiden välisen hallinnollisen yhteistyön menetelmien toimintaa.
2 artikla
Hankkijan ilmoitukset ja niiden käyttö
1. Hankkijan on annettava ilmoituksella tietoja tuotteiden asemasta yhteisön etuuskohtelualkuperäsääntöjen suhteen.
2. Viejien on käytettävä hankkijan ilmoituksia todisteina erityisesti EUR.1-tavaratodistusten antamista koskevien hakemusten tueksi taikka kauppalaskuilmoitusten tai EUR.2-lomakkeiden laatimisen perustana.
3 artikla
Hankkijan ilmoitusten tekeminen
Jäljempänä 4 artiklassa tarkoitettuja tapauksia lukuun ottamatta hankkijan on laadittava jokaisen tavaralähetyksen osalta erillinen ilmoitus.
Hankkijan on sisällytettävä kyseinen ilmoitus joko lähetykseen liittyvään kauppalaskuun tai lähetysluetteloon tai lähetykseen liittyvään muuhun kaupalliseen asiakirjaan, jossa tavarat kuvataan riittävän yksityiskohtaisesti, jotta ne voidaan tunnistaa.
Hankkija voi tehdä ilmoituksen milloin tahansa, myös tavaroiden toimittamisen jälkeen.
4 artikla
Hankkijan pitkäaikaisilmoitukset
1. Kun hankkija toimittaa tietylle asiakkaalle säännöllisesti tavaroita, joiden aseman etuuskohtelualkuperäsääntöjen suhteen oletetaan pysyvän samana pitkähkön ajan, hän voi esittää yhden ainoan ilmoituksen näiden tavaroiden myöhempiä lähetyksiä varten, jäljempänä "hankkijan pitkäaikaisilmoitus". Hankkijan pitkäaikaisilmoitus voidaan antaa enintään yhdeksi vuodeksi ilmoituksen antamispäivästä.
2. Hankkijan pitkäaikaisilmoitus voidaan antaa taannehtivin vaikutuksin. Tällöin sen voimassaoloaika ei saa olla pidempi kuin yksi vuosi sen voimaantulopäivästä.
3. Hankkijan on ilmoitettava ostajalle välittömästi, kun hankkijan pitkäaikaisilmoitus ei enää ole voimassa toimitettujen tavaroiden osalta.
5 artikla
Hankkijan ilmoitusten muoto ja laatiminen
1. Hankkijan ilmoitus etuuskohteluun oikeuttavan alkuperäaseman saaneista tuotteista on laadittava liitteessä I esitetyssä muodossa ja pitkäaikaisilmoitus liitteessä II esitetyssä muodossa.
2. Hankkijan ilmoitus tuotteista, joille on suoritettu yhteisössä valmistus tai käsittely, joka ei ole antanut niille etuuskohteluun oikeuttavaa alkuperäasemaa, on laadittava liitteessä III esitetyssä muodossa ja pitkäaikaisilmoitus liitteessä IV esitetyssä muodossa.
3. Hankkijan ilmoituksessa on oltava hankkijan käsin kirjoittama alkuperäinen allekirjoitus ja se voidaan laatia valmiille lomakkeelle. Kun kauppalasku ja hankkijan ilmoitus laaditaan tietokoneella, ilmoitusta ei kuitenkaan tarvitse allekirjoittaa käsin, jos hankkija antaa asiakkaalle kirjallisen sitoumuksen siitä, että hän ottaa jokaisesta hankkijan ilmoituksesta, josta hänet voidaan tunnistaa, täyden vastuun, niin kuin hän olisi käsin allekirjoittanut sen.
6 artikla
INF 4 -tiedotustodistukset
1. Tarkistaakseen hankkijan ilmoituksen oikeellisuuden tai aitouden tulliviranomaiset voivat pyytää viejää hankkimaan hankkijalta INF 4 -tiedotustodistuksen käyttämällä liitteessä V esitettyä lomaketta.
2. INF 4 -tiedotustodistuksen antavat sen jäsenvaltion tulliviranomaiset, johon hankkija on sijoittautunut. Kyseisillä viranomaisilla on oikeus vaatia todisteita sekä tarkastaa hankkijan tilejä tai tehdä muita tarpeellisina pitämiään tarkastuksia.
3. Tulliviranomaisten on annettava INF 4 -tiedotustodistus kolmen kuukauden kuluessa hankkijan hakemuksen vastaanottamisesta ja ilmoitettava, onko hankkijan antama ilmoitus oikea.
4. Laadittu todistus on annettava hankkijalle toimitettavaksi viejälle, joka toimittaa sen edelleen asianomaiselle tulliviranomaiselle.
7 artikla
Ilmoitusten ja asiaa koskevien asiakirjojen säilyttäminen
1. Hankkijan, joka laatii hankkijan ilmoituksen, on säilytettävä vähintään kolmen vuoden ajan kaikki asiakirjat, joilla ilmoituksessa annetut tiedot todistetaan oikeiksi.
2. Tulliviranomaisen, jolle INF 4 -tiedotustodistuksen antamista koskeva hakemus on esitetty, on säilytettävä hakemuslomake vähintään kolmen vuoden ajan.
8 artikla
Valtuutetun viejän lupa
1. Viejä, joka säännöllisesti vie tavaroita jostakin muusta jäsenvaltiosta kuin siitä, johon hän on sijoittautunut, voi saada valtuutetun viejän aseman tätä vientiä varten.
Tätä varten hänen on esitettävä hakemus sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, johon hän on sijoittautunut ja jossa hän säilyttää alkuperän todistavat asiakirjat.
2. Kun 1 kohdassa tarkoitetut viranomaiset ovat vakuuttuneita siitä, että asianomaisten sopimusten alkuperäpöytäkirjoissa tai yksipuolisia etuuskohtelujärjestelyjä koskevassa yhteisön lainsäädännössä asetetut edellytykset ovat täyttyneet, ja antavat luvan, niiden on ilmoitettava asiasta asianomaisten jäsenvaltioiden tullihallinnoille.
9 artikla
Keskinäinen hallinnollinen avunanto
Jäsenvaltioiden tulliviranomaisten on avustettava toisiaan hankkijan ilmoituksissa annettujen tietojen oikeellisuuden tarkastamisessa ja sen varmistamisessa, että valtuutetun viejän lupien järjestelmä toimii asianmukaisesti.
10 artikla
Hankkijan ilmoitusten tarkastaminen
1. Jos viejä ei pysty esittämään INF 4 -tiedotustodistusta neljän kuukauden kuluessa siitä, kun tulliviranomaiset esittävät pyynnön, viejäjäsenvaltion tulliviranomaiset voivat pyytää suoraan sen jäsenvaltion viranomaisia, johon hankkija on sijoittautunut, vahvistamaan kyseisten tuotteiden aseman etuuskohtelualkuperäsääntöjen suhteen.
2. Sovellettaessa 1 kohdan säännöksiä viejäjäsenvaltion tulliviranomaisten on lähetettävä sen jäsenvaltion tulliviranomaisille, joille pyyntö on esitetty, kaikki käytettävissään olevat tiedot ja esitettävä sisältöä tai muotoa koskevat perusteet pyyntönsä esittämiselle.
Viranomaisten on pyyntönsä tueksi toimitettava kaikki saamansa asiakirjat tai tiedot, joiden perusteella voidaan epäillä, että hankkijan ilmoituksessa olevat tiedot ovat virheelliset.
3. Tarkastuksen suorittavat sen jäsenvaltion tulliviranomaiset, jossa hankkijan ilmoitus on annettu. Kyseiset viranomaiset voivat vaatia todisteita, tarkastaa tuottajan tilejä tai tehdä muita aiheellisina pitämiään tarkastuksia.
4. Tarkastuksen tulokset ilmoitetaan tarkastusta pyytäneille tulliviranomaisille mahdollisimman pian INF 4 -tiedotustodistuksella.
5. Jos vastausta ei ole saatu viiden kuukauden kuluessa tarkastuspyynnön päivämäärästä tai vastauksessa ei ole riittävästi tietoja tuotteiden tosiasiallisen alkuperän osoittamiseksi, viejämaan tulliviranomaisten on mitätöitävä EUR.1-tavaratodistukset, kauppalaskuilmoitukset tai EUR.2-lomakkeet, jotka on annettu tai laadittu kyseisten asiakirjojen perusteella.
11 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (ETY) N:o 3351/83.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen.
12 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Ennen tämän asetuksen voimaantuloa annetut hankkijan ilmoitukset, myös hankkijan pitkäaikaisilmoitukset, jäävät voimaan.
2. Asetuksessa (ETY) N:o 3351/83 olevien mallien mukaisten hankkijan ilmoitusten antamista voidaan jatkaa kahdentoista kuukauden ajan tämän asetuksen voimaantulosta.
3. Asetuksen (ETY) N:o 3351/83 liitteessä V olevan mallin mukaisten INF 4 -tiedotustodistusten käyttöä voidaan jatkaa kahdentoista kuukauden ajan tämän asetuksen voimaantulosta.
13 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 11 päivänä kesäkuuta 2001.