*****
RAADETS TREDJE DIREKTIV
af 14. maj 1990
om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkoeretoejer
(90/232/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Ved direktiv 72/166/EOEF (4), senest aendret ved direktiv 84/5/EOEF (5), har Raadet vedtaget bestemmelser om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkoeretoejer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse;
i henhold til artikel 3 i direktiv 72/166/EOEF skal hver medlemsstat traeffe alle formaalstjenlig foranstaltninger for at sikre, at erstatningsansvaret for motorkoeretoejer, der er hjemmehoerende i den paagaeldende stat, er daekket af en forsikring; der boer inden for rammerne af disse foranstaltninger traeffes bestemmelse om, hvilke skader der daekkes, samt om forsikringens naermere vilkaar;
ved direktiv 84/5/EOEF, aendret ved akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, blev forskellene mellem medlemsstaterne med hensyn til beloebsrammer og vilkaar for de lovpligtige ansvarsforsikringer mindsket betydeligt; der bestaar dog stadig betydelige forskelle med hensyn til saadanne forsikringers daekningsomfang;
der skal sikres personer, der lider skade ved uheld forvoldt af motorkoeretoejer, ensartet behandling, uanset hvor i Faellesskabet uheldet finder sted;
der er navnlig lakuner i den i visse medlemsstater gaeldende lovpligtige forsikringsdaekning af passagerer i motorkoeretoejer; for at beskytte denne saerligt saarbare kategori af potentielle skadelidte boer saadanne lakuner udfyldes;
det er noedvendigt at fjerne enhver usikkerhed med hensyn til anvendelsen af artikel 3, stk. 2, foerste led, i direktiv 72/166/EOEF; alle lovpligtige forsikringer for motorkoeretoejer boer daekke hele Faellesskabets omraade;
endvidere skal den enkelte forsikringspolice i den forsikredes interesse paa grundlag af én enkelt praemie i hver medlemsstat give den daekning, som er foreskrevet i lovgivningen i denne medlemsstat, eller den daekning der kraeves efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor koeretoejet er hjemmehoerende, naar denne daekning er stoerre;
i henhold til artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EOEF skal hver medlemsstat oprette eller godkende et organ, som skal yde erstatning til personer, der lider skade ved ulykker af uforsikrede eller ukendte koeretoejer; denne bestemmelse griber dog ikke ind i medlemsstaternes ret til at tillaegge eller undlade at tillaegge dette organs intervention en subsidiaer karakter;
i tilfaelde af et uheld forvoldt af et uforsikret koeretoej skal skadelidte i visse medlemsstater bevise, at den ansvarlige part er ude af stand til eller naegter at yde erstatning, foer han kan goere krav gaeldende over for ovennaevnte organ; dette organ har bedre muligheder for at rejse krav mod den ansvarlige part end skadelidte; det boer derfor undgaas, at organet som en betingelse for at yde erstatning til skadelidte kan kraeve, at denne godtgoer, at den ansvarlige part er ude af stand til eller naegter at betale;
opstaar der en tvist mellem ovennaevnte organ og et ansvarsforsikringsselskab, om hvem af dem der skal yde erstatning til skadelidte, boer medlemsstaterne for at undgaa forsinkelse i udbetalingen af erstatningen til skadelidte udpege hvilken af disse parter, der i foerste omgang skal yde erstatning til skadelidte i afventning af tvistens afgoerelse;
personer, der lider skade ved faerdselsuheld, har undertiden vanskeligheder med at faa oplyst navnet paa det forsikringsselskab der daekker erstatningsansvaret for et motorkoeretoej, som er impliceret i et uheld; medlemsstaterne boer i disse personers interesse traeffe de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at naevnte oplysning tilvejebringes hurtigst muligt;
de to tidligere direktiver om ansvarsforsikring for motorkoeretoejer boer suppleres med ens bestemmelser under hensyn til alle de ovenstaaende betragtninger;
disse supplerende bestemmelser, der vil oege beskyttelsen af de forsikrede og personer, der lider skade ved uheld, vil yderligere lette passagen af Faellesskabets indre graenser og hermed gennemfoerelsen og funktionen af det indre marked; udgangspunktet boer derfor vaere et hoejt forbrugerbeskyttelsesniveau;
der skal i henhold til Traktatens artikel 8 C tages hensyn til omfanget af den indsats, der maa goeres inden for oekonomier paa forskellige udviklingstrin; der boer derfor indroemmes visse medlemsstater en overgangsordning, der giver dem mulighed for at gennemfoere visse af direktivets bestemmelser gradvis -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Med forbehold af artikel 2, stik. 1, andet afsnit, i direktiv 84/5/EOEF skal den i artikel 3, stk. 1, i direktiv 72/166/EOEF omhandlede forsikring daekke ansvaret for personskader, der ved faerdsel med et koeretoej forvoldes paa andre passagerer end foereren.
I dette direktiv forstaas ved »koeretoej« et koeretoej som defineret i artikel 1 i direktiv 72/166/EOEF.
Artikel 2
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger, saaledes at alle lovpligtige ansvarsforsikringer for motorkoeretoejer:
- daekker hele Faellesskabets omraade paa grundlag af én enkelt praemie, og
- paa grundlag af ovennaevnte praemie giver den daekning i hver medlemsstat, som er foreskrevet i dennes lovgivning, eller den daekning der kraeves efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor koeretoejet er hjemmehoerende, naar denne daekning er stoerre.
Artikel 3
Foelgende punktum tilfoejes som sidste punktum i artikel 1, stk. 4, foerste afsnit, i direktiv 84/5/EOEF:
»Medlemsstaterne maa imidlertid ikke tillade, at organet goer udbetalingen af erstatning betinget af, at skadelidte paa en eller anden maade godtgoer, at den ansvarlige part er ude af stand til eller naegter at betale.«
Artikel 4
I tilfaelde, hvor der opstaar tvist mellem det i artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EOEF naevnte organ og et ansvarsforsikringsselskab om, hvem der skal yde erstatning til skadelidte, traeffer medlemsstaterne de noedvendige foranstaltninger til, at en af disse parter udpeges til straks og i foerste omgang at yde erstatning til skadelidte.
Hvis den endelige afgoerelse gaar ud paa, at den anden part skulle have betalt hele erstatningen eller en del deraf, skal denne part udrede det paagaeldende beloeb til den part, som har udbetalt erstatningen.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at personer, der er impliceret i et faerdselsuheld, hurtigst muligt kan faa oplyst navnet paa de forsikringsselskaber, der daekker erstatningsansvaret for hvert af de koeretoejer, der er beroert af dette uheld.
2. Kommissionen forelaegger senest den 31. december 1995 en rapport for Europa-Parlamentet og Raadet om gennemfoerelsen af stk. 1.
Kommissionen forelaegger i givet fald passende forslag for Raadet.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1992. De underretter straks Kommissionen herom. 2. Uanset stk. 1
- har Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien og Den Portugisiske Republik en frist indtil den 31. december 1995 til at efterkomme artikel 1 og 2
- har Irland en frist indtil den 31. december 1998 til at efterkomme artikel 1 for saa vidt passagerer bag paa motorcykler og en frist indtil den 31. december 1995 til at efterkomme artikel 1 for saa vidt angaar andre koeretoejer samt til at efterkomme artikel 2.
Artikel 7
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 14. maj 1990.
KOLMAS NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 14 päivänä toukokuuta 1990,
moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (90/232/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),
ottaa huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
neuvosto on antanut direktiivillä 72/166/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 84/5/ETY(5), säännökset moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta eli liikennevakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä,
direktiivin 72/166/ETY 3 artiklassa vaaditaan kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet huolehtiakseen, että sellaisten ajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta, joiden pysyvä kotipaikka on niiden alueella, on otettu liikennevakuutus; vastuun laajuus sekä vakuutusturvan ehdot olisi määrättävä näiden toimenpiteiden perusteella,
direktiivi 84/5/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla, on vähentänyt tuntuvasti jäsenvaltioiden liikennevakuutusten tason ja sisällön välisiä eroja; tällainen vakuutusturva on kuitenkin edelleen huomattavan erilainen eri maissa,
moottoriajoneuvojen aiheuttamista liikennevahingoista vahinkoa kärsineille olisi taattava yhtäläinen kohtelu riippumatta siitä, missä yhteisön alueella vahingot tapahtuvat,
tietyissä jäsenvaltioissa erityisesti moottoriajoneuvojen matkustajien pakollinen vakuutusturva on puutteellinen; tämän erityisen vahinkoalttiin mahdollisten vahingonkärsineiden ryhmän suojelemiseksi puutteet olisi korjattava,
direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan soveltamista koskeva epävarmuus olisi poistettava; kaikkien pakollisten liikennevakuutusten on oltava voimassa koko yhteisön alueella,
vakuutetun etujen turvaamiseksi kaikkien vakuutusten olisi lisäksi taattava yhtä vakuutusmaksua vastaan kaikissa jäsenmaissa näiden lainsäädännön edellyttämä vakuutusturva tai sen jäsenvaltion lainsäädännön edellyttämä vakuutusturva, jossa ajoneuvolla on pysyvä kotipaikka, jos tämä vakuutusturva on parempi,
direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 4 kohdassa säädetään, että kaikkien jäsenvaltioiden on perustettava tai valtuutettava laitos suorittamaan korvausta vakuuttamattomien tai tuntemattomien ajoneuvojen aiheuttamien liikennevahinkojen johdosta vahinkoa kärsineille; kyseisellä säännöksellä ei kuitenkaan rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta pitää tämän toimielimen suorittamaa korvausta ensisijaisena tai toissijaisena,
vakuuttamattoman ajoneuvon aiheuttaman vahingon tapahduttua vahingonkärsineen on joissakin jäsenvaltioissa ennen korvausvaatimuksen esittämistä laitokselle osoitettava, että korvausvastuussa oleva osapuoli ei kykene suorittamaan korvausta tai kieltäytyy siitä; tämä laitos pystyy vahingonkärsinyttä paremmin ryhtymään toimenpiteisiin korvausvastuussa olevaa osapuolta vastaan; sen vuoksi olisi syytä estää, että tämä laitos voisi vaatia korvaukseen oikeutettua vahingonkärsinyttä osoittamaan, että korvausvastuussa oleva osapuoli ei kykene maksamaan korvausta tai kieltäytyy siitä,
jos edellä mainitun laitoksen ja vakuutuksenantajan välillä syntyy kiistaa siitä, kumman niistä olisi maksettava korvausta vahingonkärsineelle, jäsenvaltioiden olisi välttääkseen viivytykset korvausten maksamisessa vahingonkärsineelle huolehdittava, että jompikumpi näistä osapuolista määrätään ensisijaiseen vastuuseen korvauksen maksamisesta, kunnes kiista on ratkaistu,
liikennevahinkojen yhteydessä vahingonkärsineiden on joskus vaikea saada selville sen vakuutusyrityksen nimeä, joka on korvausvastuussa ajoneuvon käytöstä aiheutuneesta vahingosta; jäsenvaltioiden tulisi tällaisten vahingonkärsineiden etujen turvaamiseksi toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tällaiset tiedot ovat nopeasti saatavilla,
ottaen huomioon kaikki nämä seikat olisi kahta edellistä moottoriajoneuvoihin liittyvästä vastuusta annettua direktiiviä täydennettävä yhdenmukaisesti,
tällainen täydennys, joka parantaa vakuutettujen ja vahingonkärsineiden vakuutusturvaa, helpottaa edelleen yhteisön sisäisten rajojen ylittämistä ja siten sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa; tämän vuoksi olisi lähtökohdaksi otettava kuluttajansuojan korkea taso, ja
perustamissopimuksen 8 c artiklan mukaisesti olisi otettava huomioon se, kuinka paljon eri kehitystasolla olevien kansantalouksien täytyy ponnistella; joillekin jäsenvaltioille pitäisi sen vuoksi antaa mahdollisuus siirtymäjärjestelyihin joidenkin tämän direktiivin säännöksien panemiseksi täytäntöön asteittain,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta vakuutuksesta on korvattava ajoneuvon käytöstä kaikille matkustajille paitsi kuljettajalle aiheutuneet henkilövahingot, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 84/5/ETY 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan soveltamista.
Tässä direktiivissä "ajoneuvolla" tarkoitetaan samaa kuin direktiivin 72/166/ETY 1 artiklassa.
2 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikki ajoneuvojen käytöstä aiheutuvan vastuun varalta otettavat liikennevakuutukset:
- kattavat yhden vakuutusmaksun perusteella koko yhteisön alueen, ja
- takaavat saman yhden vakuutusmaksun perusteella kaikissa jäsenvaltioissa niiden lainsäädännön edellyttämän vakuutusturvan tai sen jäsenvaltion lainsäädännön edellyttämän vakuutusturvan, jossa ajoneuvolla on pysyvä kotipaikka, jos tämä vakuutusturva on parempi.
3 artikla
Lisätään neuvoston direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 4 kohdan ensimmäiseen alakohtaan lause seuraavasti:
"Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan saa sallia laitoksen asettavan korvauksen maksamisen ehdoksi, että vahingonkärsinyt jollakin tavoin osoittaa korvausvastuussa olevan henkilön olevan maksukyvytön tai kieltäytyvän maksamasta."
4 artikla
Jos direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun laitoksen ja korvausvastuussa olevan vakuutuksenantajan välillä syntyy kiistaa siitä, kumman on suoritettava korvaus vahingonkärsineelle, jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, että jompikumpi näistä osapuolista määrätään ensisijaiseen vastuuseen korvauksen maksamisesta viipymättä vahingonkärsineelle.
Jos lopulta päätetään, että toisen osapuolen olisi pitänyt maksaa korvaus kokonaan tai osittain, tämän toisen osapuolen on suoritettava asianmukainen korvaus maksaneelle osapuolelle.
5 artikla
1 Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että liikennevahingon osapuolet pystyvät nopeasti varmistumaan sen vakuutusyrityksen nimestä, joka on korvausvastuussa moottoriajoneuvon käytöstä aiheutuneesta vahingosta.
2 Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1995 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen 1 kohdan täytäntöönpanosta.
Tarvittaessa komissio antaa neuvostolle aiheelliset ehdotukset.
6 artikla
1 Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2 Edellä 1 kohdasta poiketen:
- Helleenien tasavallalle, Espanjan kuningaskunnalle ja Portugalin tasavallalle sallitaan määräaika 31 päivään joulukuuta 1995, jonka päättymisestä niiden on noudatettava 1 ja 2 artiklaa,
- Irlannille sallitaan määräaika 31 päivään joulukuuta 1998, jonka päättymisestä sen on noudatettava 1 artiklaa moottoripyörän takaistuimella matkustavien osalta, sekä 31 päivään joulukuuta 1995, jonka päättymisestä sen on noudatettava 1 artiklaa muiden ajoneuvojen osalta ja 2 artiklaa.
7 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 14 päivänä toukokuuta 1990.