Rådets forordning (EF) nr. 2852/2000
af 22. december 2000
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Indien og Republikken Korea og om endelig opkrævning af den midlertidige told
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Midlertidige foranstaltninger
(1) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1472/2000(2) ("forordningen om midlertidig told") indførtes der midlertidig antidumpingtold på importen til Fællesskabet af korte syntetiske fibre af polyester ("polyesterfibre") henhørende under KN-kode 5503 20 00 og med oprindelse i Indien og Republikken Korea.
2. Efterfølgende procedure
(2) Efter indførelsen af den midlertidige antidumpingtold fremsatte flere parter skriftlige bemærkninger. I overensstemmelse med artikel 6, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 ("grundforordningen") fik de parter, der anmodede herom, mulighed for at blive hørt mundtligt. Parterne blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og overvejelser, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig antidumpingtold, og at der sker en endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told. De fik også tildelt en periode, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til de offentliggjorte oplysninger.
(3) De interesserede parters rettidigt fremsatte mundtlige og skriftlige bemærkninger blev overvejet og, hvor det var relevant, taget i betragtning ved de endelige undersøgelsesresultater.
(4) Visse interesserede parter hævdede, at Kommissionen havde benyttet ukorrekte og vilkårlige kriterier for indledelse af undersøgelsen. De hævdede endvidere, at indledningen af en ny procedure mod Republikken Korea to måneder efter afslutningen af en tidligere procedure (se betragtning 7 i forordningen om midlertidig told) var i modstrid med konklusionen i den pågældende undersøgelse om, at det ikke var sandsynligt, at der igen ville forekomme dumping. I denne forbindelse skal det bemærkes, at konklusionen om, at det ikke var sandsynligt, at der igen ville forekomme dumping, var baseret på undersøgelsesresultater vedrørende en undersøgelsesperiode på 12 måneder, som udløb i september 1997, dvs. to år før indledningen af den aktuelle procedure. Desuden undersøgte Kommissionen de nye beviser, der blev fremlagt i klagen fra august 1999, og fandt dem tilstrækkelige til at indlede den aktuelle undersøgelse.
(5) Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den fandt nødvendige med henblik på at træffe endelige afgørelser.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE
(6) En brugersammenslutning hævdede, at meddelelsen om indledning af den aktuelle undersøgelse ikke omfattede typer af polyesterfibre til andre anvendelsesformål end spinding, og at disse typer polyesterfibre derfor ikke burde have været omfattet af proceduren.
(7) Det skal bemærkes, at såvel indledningsmeddelelsen som klagen klart gengiver beskrivelsen af den relevante KN-kode, der omfatter alle typer polyesterfibre, som importeres fra de eksporterende producenter i de pågældende lande og fremstilles af EF-erhvervsgrenen, uanset deres anvendelsesformål. Formuleringen af beskrivelsen af den relevante KN-kode blev forstået korrekt af alle interesserede parter i proceduren undtagen den nævnte brugersammenslutning, der gentog en påstand, der allerede var blevet afvist i en tidligere undersøgelse af importen af polyesterfibre fra Australien, Indonesien og Thailand, jf. forordning (EF) nr. 1522/2000(3).
(8) Nogle interesserede parter fremførte, at der under alle omstændigheder burde skelnes mellem polyesterfibertyper, der anvendtes til formål, der involverede spinding (også kaldet "vævede polyesterfibre" eller "vævede fibre"), og polyesterfibre, der anvendtes til andre formål (også kaldet "ikke-vævede polyesterfibre", "fibrefill" eller "ikke-vævede fibre"), da disse typer havde forskellige specifikke grundlæggende fysiske egenskaber, der var afgørende for varens endelige anvendelsesformål. Det fremførtes derfor, at importerede fibre burde være genstand for certifikater udstedt af neutrale laboratorier, der attesterede disse egenskaber. Det blev desuden påstået, at der kun var meget begrænset indbyrdes udskiftelighed - om overhovedet nogen - mellem vævede og ikke-vævede polyesterfibre, og at denne udskiftelighed kun vedrørte visse typer fibre, der oprindeligt havde været beregnet til vævede polyesterfibre, men som kan benyttes som ikke-vævede polyesterfibre. Hvis ikke-vævede fibre ikke var udelukket fra en undersøgelse, burde de i det mindste have været behandlet i en særskilt undersøgelse.
(9) For så vidt angår anvendelsen af den pågældende vare konstateredes der betydelig overlapning, substituering og konkurrence mellem forskellige typer polyesterfibre. Det fremgår af undersøgelsen, at der ikke er nogen klar skillelinje mellem de forskellige typer, der kan etablere en unik forbindelse mellem fysiske vareegenskaber og varens anvendelsesformål, og de foreliggende beviser gør det derfor ikke muligt at foretage en skelnen mellem varer på dette grundlag. I denne forbindelse understreges det også, at resultaterne af uafhængige laboratorieanalyser ikke på nogen måde kan bestemme varens endelige anvendelsesformål. De forskellige pågældende typer polyester bør derfor anses for at være en og samme vare i forbindelse med denne procedure.
(10) På grundlag af ovenstående finder Kommissionen, at de modtagne bemærkninger om definitionen af den pågældende vare ikke omstøder konklusionerne i betragtning 18 i forordningen om midlertidig told. Disse konklusioner, der er i overensstemmelse med de konklusioner, der er draget for den samme vare i tidligere undersøgelser, bekræftes derfor.
C. DUMPING
1. Indien
(11) Da der ikke er fremsat bemærkninger til beslutningen om ikke at foretage stikprøver blandt indiske eksporterende producenter, bekræftes undersøgelsesresultaterne i betragtning 20 til 25 i den midlertidige forordning.
1.1. Normal værdi
(12) Efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger anmodede en eksporterende producent om, at produktionsomkostningerne for visse varetyper af sekundær kvalitet, som solgtes på hjemmemarkedet, blev nedjusteret i forbindelse med prøvningen af, hvorvidt salget havde fundet sted i normal handel. Denne anmodning kan ikke imødekommes, da selskabet opgav identiske produktionsomkostninger for forskellige kvaliteter af hver varetype i sin besvarelse af spørgeskemaet.
(13) Der blev ikke fremført andre krav i forbindelse med fastsættelsen af den normale værdi. Konklusionerne i betragtning 46 i den midlertidige forordning bekræftes.
1.2. Eksportpris
(14) Der blev ikke fremført krav i forbindelse med fastsættelsen af eksportprisen. Konklusionerne i betragtning 47 i den midlertidige forordning bekræftes.
1.3. Sammenligning
(15) Efter vedtagelsen af midlertidige foranstaltninger fremførte en eksporterende producent, at de varetyper, der solgtes på hjemmemarkedet, og de typer, der eksporteredes til Fællesskabet, havde forskellige fysiske og tekniske egenskaber og forskellige endelige anvendelsesformål. Selskabet anmodede derfor om en justering for fysiske egenskaber og fremlagde nye oplysninger til støtte herfor. Det konstateredes, at de nye oplysninger, der blev fremlagt efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger, vedrørte yderligere egenskaber ved varen, som Kommissionen aldrig havde bedt om, eller som var identificeret af selskabet i dets besvarelse af spørgeskemaet. I denne fase af undersøgelsen var det ikke muligt at ændre grundlaget for varesammenligningen, som er fastsat i specifikationstabellen i Kommissionens spørgeskema og gælder alle samarbejdsvillige eksporterende producenter. Desuden var de nye oplysninger i modstrid med tidligere modtagne oplysninger, og anmodningen om en justering for fysiske egenskaber blev derfor afvist.
(16) En anden eksporterende producent fremførte, at der burde ses bort fra forskelle som følge af fibrenes tykkelse, udtrykt i denier eller decitex, og at alle varetyper derfor burde behandles som en type. I denne forbindelse sammenlignes varer fremstillet af alle eksporterende producenter type for type som defineret i Kommissionens spørgeskema, så der sikres en retfærdig og meningsfuld sammenligning mellem varer solgt på hjemmemarkedet og eksportmarkedet. Argumentet om at begrænse sammenligningen til en varetype kan derfor ikke godkendes.
(17) En eksporterende producent fremlagde nye oplysninger til støtte for et krav om toldgodtgørelse, der var blevet afvist af Kommissionen i den foreløbige fase. Denne anmodning kan ikke imødekommes, da disse oplysninger ikke var blevet afgivet rettidigt, selv om der var blevet anmodet om dem i spørgeskemaet, og de kunne derfor ikke verificeres.
(18) Den samme eksporterende producent fremførte yderligere, at eftersom der allerede var ført bevis for anmodningen om en justering for toldgodtgørelse i forbindelse med en tidligere procedure, der blev indledt for ca. ti år siden (Rådets forordning (EØF) nr. 54/93(4)), burde kravet ikke undersøges igen. I denne forbindelse skal det erindres, at alle antidumpingprocedurer vurderes individuelt og undersøges på grundlag af de særlige faktuelle og retlige omstændigheder ved hver enkelt procedure, der kan være forskellige fra sag til sag. Som nævnt i den foregående betragtning underbyggede denne eksporterende producent ikke sine påstande i forbindelse med denne undersøgelse. Navnlig blev det ikke påvist, at samme vare beregnet til forbrug på hjemmemarkedet var pålagt told i undersøgelsesperioden. Påstanden afvistes derfor.
(19) I forbindelse med spørgsmålet om toldgodtgørelse hævdede to eksporterende producenter, at denne justering burde indrømmes automatisk, så snart tolden var blevet refunderet på eksportsiden, og at spørgsmålet om, hvorvidt denne told var indbefattet på hjemmemarkedssiden, var irrelevant. Ifølge artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen kan der kun foretages en toldjustering, når to betingelser opfyldes kumulativt: for det første skal det påvises, at samme vare og materialer, der fysisk indgår heri, er pålagt importafgifter, når varen er bestemt til forbrug i eksportlandet, og for det andet skal disse importafgifter refunderes (eller ikke opkræves), når varen eksporteres til Fællesskabet. Hvis en af disse betingelser ikke er opfyldt, kan der ikke indrømmes en justering for toldgodtgørelse.
(20) En eksporterende producent hævdede, at visse importafgifter indgik i den vare, der solgtes på hjemmemarkedet, med et beløb, der var større end det beløb, som Kommissionen benyttede ved de foreløbige undersøgelsesresultater. Denne yderligere påstand blev undersøgt, og det konstateredes, at der faktisk var betalt importafgifter for visse materialer, der indgik i den på hjemmemarkedet solgte vare, med et beløb, der lå over det tidligere fastsatte beløb. De foreløbige beregninger blev derfor revideret.
(21) Denne eksporterende producents nye krav om en yderligere justering af importafgifter for et materiale, der er importeret og betalt af et med producenten forretningsmæssigt forbundet selskab, kan imidlertid ikke accepteres, da anmodningen hverken blev fremsat rettidigt eller påvistes at påvirke prissammenligneligheden, og desuden kunne de nye oplysninger, der blev fremlagt i denne forbindelse, ikke kontrolleres i denne fase af undersøgelsen.
(22) En eksporterende producent hævdede, at som følge af den indiske regerings politik til fremme af etablering af fabrikker i mindre udviklede områder var selskaber fritaget for at betale skyldig omsætningsafgift til staten, og den anmodede om en justering herfor. De afgivne oplysninger viser, at alle salgsfakturaer vedrørende varer fra disse fritagne fabrikker erklærer, at staten ikke vil opkræve nogen omsætningsafgift, samt at køberen ikke er berettiget til at kræve nogen godtgørelse, udligning eller refusion af omsætningsafgift. Under disse omstændigheder kan der ikke indrømmes nogen justering, da der ikke er betalt nogen omsætningsafgift. I tilfælde, hvor salgsfakturaer vedrørende varer fremstillet af andre fabrikker inkluderede omsætningsafgifter betalt til staten, fandtes det imidlertid, at en justering var berettiget, og beregningerne blev revideret i overensstemmelse hermed.
(23) En eksporterende producent hævdede, at betalingen af indkomstskat kun vedrørte fortjenesten på hjemmemarkedet og ikke på importmarkedet og således påvirkede prissammenligneligheden. I denne forbindelse skal det bemærkes, at indkomstskatten udgør en afgift på selskabets eventuelle fortjeneste og derfor beregnes med tilbagevirkende kraft ved udgangen af hvert finansår. Den kan derfor ikke tages i betragtning ved fastsættelse af prisen. Desuden fremlagde selskabet ingen dokumentation for, at skatten var inkluderet i hjemmemarkedsfakturaerne. Denne påstand blev derfor afvist.
1.4. Dumpingmargen
(24) Sammenligningen mellem den som fornødent reviderede vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris pr. varetype ab fabrik viste, at der forekom dumping for alle de undersøgte eksporterende producenter. Da der var en høj grad af samarbejdsvilje, fastsættes dumpingmargenen for alle andre selskaber til den højeste dumpingmargen, der blev fastsat for en samarbejdsvillig eksporterende producent.
(25)
TABELPOSITION
2. Republikken Korea
2.1. Normal værdi
(26) Efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger fremførte tre eksporterende producenter, at udelukkelsen af "lokalt eksportsalg" fra de lister over hjemmemarkedssalget, der benyttedes til at fastsætte den normale værdi, var forkert eller urimeligt.
(27) De fremførte, at udelukkelsen var i modstrid med bestemmelserne i artikel 2 i grundforordningen og med Kommissionens normale praksis, og at den var uforenelig med den fremgangsmåde, der blev benyttet af andre WTO-medlemslande. To af disse eksporterende producenter fremførte desuden, at Kommissionen ikke havde gjort rede for det retlige grundlag for, at der ikke var taget hensyn til dette salg.
(28) De eksporterende producenter anførte endvidere, at Kommissionen i tidligere procedurer vedrørende Republikken Korea (f.eks. udløbsundersøgelsen vedrørende polyesterfibre, jf. forordning (EF) nr. 1728/1999(5), og undersøgelsen vedrørende tråd af rustfrit stål, jf. forordning (EF) nr. 1600/1999(6) og Kommissionens afgørelse 1999/483/EF(7)) ikke havde gjort indsigelse mod de eksporterende producenters kategorisering af "lokalt eksportsalg" i opgørelsen over hjemmemarkedssalget, og i et angivet tilfælde havde anmodet om, at dette salg blev indføjet på listen over hjemmemarkedssalget.
(29) Kommissionen finder, at de specifikke administrative ordninger, der gælder for det "lokale eksportsalg", hvorved dette salg ikke er genstand for indenlandsk omsætningsafgift, sædvanligvis faktureres i dollars og betales med remburser samt er omfattet af toldgodtgørelsesordninger, dokumenterede, at dette salg fandt sted gennem en specifik eksportorienteret salgskanal med en særlig markedssituation. De pågældende eksporterende producenter identificerede specifikt dette salg i deres regnskaber som værende bestemt til at indgå i eksportvarer. I betragtning af den særlige markedssituation konkluderedes det, at dette "lokale eksportsalg" ikke havde fundet sted i normal handel, og at en inddragelse af dette salg i beregningen af den normale værdi derfor ikke ville muliggøre en korrekt og retfærdig sammenligning med eksportprisen, jf. artikel 2 i grundforordningen. Kommissionen accepterer ikke, at det tidligere har været praksis udtrykkeligt at medtage et sådant salg ved beregningen af den normale værdi. Medregningen af dette salg i tidligere procedurer kan være udtryk for, at det ikke var specifikt identificeret, eller at en medregning ikke ansås for at have nogen væsentlig betydning for resultaterne. I dette tilfælde er det "lokale eksportsalg" af de ovenfor anførte årsager imidlertid ikke medtaget på den liste over hjemmemarkedssalget, som blev benyttet til at fastsætte den normale værdi.
(30) En eksporterende producent fremførte, at visse råmaterialer blev købt fra en forretningsmæssigt forbundet leverandør til almindelige markedspriser, og at Kommissionen derfor ikke var berettiget til at fastsætte en højere markedsværdiskøbspris og øge produktionsomkostningerne tilsvarende. Selskabet fremførte endvidere, at justeringen under alle omstændigheder var for vidtgående, da den ikke tog hensyn til tekniske og prismæssige forskelle mellem de råmaterialer, der hovedsagelig blev købt fra den forretningsmæssigt forbundne leverandør, og tilsvarende råmaterialer købt fra andre leverandører.
(31) Det konstateredes, at forbindelsen med leverandøren havde en sådan karakter, at den eksporterende producent ville være i stand til at udøve en betydelig indflydelse på købsprisen. Da gennemsnitsprisen for de råmaterialer, der blev købt fra den forretningsmæssigt forbundne leverandør, desuden var betydeligt lavere end gennemsnitsprisen for samme råmaterialer købt fra ikke-forretningsmæssigt forbundne leverandører, og da købsprisen syntes at medføre tab for leverandøren, fandtes råmaterialepriserne at være upålidelige overførselspriser. Under disse omstændigheder er den beregningsmetode, der blev benyttet til at fastsætte en normal købspris ved at øge prisen på de råmaterialer, der blev købt fra den forretningsmæssigt forbundne leverandør, i forhold til den vejede gennemsnitlige forskel i købsprisen på de råmaterialer, der blev købt fra den forretningsmæssigt forbundne leverandør og fra ikke-forretningsmæssigt forbundne leverandører, blevet bibeholdt.
(32) En eksporterende producent fremførte, at den normale værdi for en varetype burde have været baseret på hjemmemarkedsprisen snarere end på en beregnet værdi. Dette argument blev godtaget, da det konstateredes, at denne varetype var blevet solgt i repræsentative mængder, og at næsten alle salgstransaktioner havde været rentable, og beregningerne blev derfor justeret i overensstemmelse hermed.
(33) En eksporterende producent fremførte, at Kommissionen fejlagtigt havde afvist den nettokursgevinst, der indgik i de salgs-, general- og administrationsudgifter, som blev benyttet til at fastsætte de samlede produktionsomkostninger, i forbindelse med fastsættelsen af den beregnede normale værdi og prøvningen af, hvorvidt salget havde fundet sted i normal handel. Selskabet fremførte yderligere, at dette burde genovervejes, fordi en del af kursgevinsten var realiseret, og at omsætningen desuden var det mest hensigtsmæssige grundlag for fordelingen af nettokursgevinsten på forskellige markeder.
(34) Det konstateredes, at kursgevinsten hovedsagelig vedrørte omregningsgevinster på genopgørelsen over langfristede passiver i udenlandsk valuta og ikke produktionen og salget i normal handel på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden (1. oktober 1998 til 30. september 1999). Da sådanne kursgevinster eller -tab ikke tages i betragtning i antidumpingundersøgelser, uanset om de er realiseret eller ej, blev argumentet afvist.
2.2. Eksportpris
(35) En eksporterende producent fremførte, at dens forretningsmæssigt forbundne selskab i Fællesskabet kun spillede en mindre rolle i forbindelse med salget til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet, og at det derfor ikke var berettiget at fratrække en fortjeneste ved beregningen af eksportprisen. Selskabet fremførte endvidere, at der ikke var noget grundlag for fastsættelsen af den benyttede fortjenstmargen. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen, omfatter de faktorer, for hvilke der bør foretages justeringer med henblik på at beregne eksportprisen, en rimelig fortjenstmargen. Kommissionen finder på baggrund af oplysninger fra samarbejdsvillige uafhængige importører, at den fortjeneste, som blev fratrukket med henblik på beregning af eksportprisen, var rimelig. Kravet afvises derfor.
(36) Der blev ikke fremført andre krav i forbindelse med fastsættelsen af eksportprisen. Konklusionerne i betragtning 54 i den midlertidige forordning bekræftes derfor.
2.3. Sammenligning
(37) En eksporterende producent fremførte, at selskabet fejlagtigt havde inkluderet de samme justeringer for kreditomkostninger i forskellige kolonner i listen over eksportsalget, og at Kommissionen derfor talte fradragene med to gange ved fastsættelsen af eksportprisen med henblik på en retfærdig sammenligning med den normale værdi. De kreditomkostninger, som selskabet havde oplyst i besvarelsen af spørgeskemaet i forbindelse med de betalingsfrister, der var aftalt for hver transaktion, blev undersøgt, og påstanden blev accepteret, hvor dette var berettiget.
(38) En eksporterende producent fremførte, at grundlaget for Kommissionens beregning undervurderede toldgodtgørelsesbeløbet, da det var baseret på den betalte told på importen af råmaterialer, der fysisk indgik i den samme vare, og ikke på den toldgodtgørelse, der blev modtaget for eksporten af den pågældende vare til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Selskabet fremførte endvidere, at Kommissionens beregning urimeligt var baseret på den told, der var betalt i de første otte måneder af undersøgelsesperioden, divideret med den samlede importerede mængde i hele undersøgelsesperioden. Dette sidste argument blev afvist, da det beløb, der betaltes i undersøgelsesperioden, var lavere end det refunderede beløb, jf. artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen. Som ønsket af selskabet blev toldgodtgørelsen pr. kg dog genberegnet på grundlag af importmængden for de første otte måneder.
(39) En anden eksporterende producent fremførte, at Kommissionen ved beregningen af toldgodtgørelsen pr. kg kun burde have divideret den samlede importtold, der påløb ved køb af visse importerede råmaterialer, med den importerede mængde råmaterialer og ikke med den samlede mængde råmaterialer, der var fremskaffet såvel lokalt som ved import. Kommissionen finder, at det toldgodtgørelsesbeløb, der skal fratrækkes den normale værdi, bør være baseret på den gennemsnitlige told, der indgår i omkostningerne ved hjemmemarkedssalget, da der i den på hjemmemarkedet solgte vare vil indgå råmaterialer, der er købt såvel på hjemmemarkedet som importeret. Denne påstand blev derfor afvist.
(40) To eksporterende producenter fremførte, at den fremgangsmåde, som Kommissionen fulgte, når den afviste krævede justeringer for kreditomkostninger efter et system med åbne konti, fordi betalingerne ikke klart kunne sammenkædes med fakturaerne, var uden retsgrundlag. Det var imidlertid ikke muligt at verificere, at betalinger, der havde fundet sted i henhold til systemet med åbne konti, var blevet foretaget i overensstemmelse med aftalte betalingsbetingelser. Under disse omstændigheder var der ingen grund til at antage, at der var taget hensyn til kontraktmæssige betalingsbetingelser som en faktor ved fastsættelsen af priserne, og påstandene blev derfor afvist.
2.4. Dumpingmargen
(41) Sammenligningen mellem den som fornødent reviderede vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris pr. varetype ab fabrik viste, at der forekom dumping for alle de undersøgte eksporterende producenter. Da der var en høj grad af samarbejdsvilje, fastsættes dumpingmargenen for alle andre selskaber til den højeste dumpingmargen, der blev fastsat for en samarbejdsvillig eksporterende producent.
(42) Efter meddelelsen om de foreløbige undersøgelsesresultater underrettede to eksporterende producenter, Samyang Corporation og SK Chemicals Co. Ltd, Kommissionen om, at de ville fusionere deres polyesterrelaterede erhvervsaktiviteter i et fællesejet firma, nemlig Huvis Corporation. Disse eksporterende producenter gav efter anmodning fra Kommissionen yderligere oplysninger om disse ændrede omstændigheder, og som følge deraf besluttedes det, at der burde fastsættes en enkelt endelig dumpingmargen for Huvis Corporation. Denne dumpingmargen blev derfor fastsat som det vejede gennemsnit af de to pågældende eksportørers reviderede dumpingmargener. Dumpingmargenen for det forretningsmæssigt forbundne handelsselskab i Korea blev fastsat på samme niveau som dumpingmargenen for Huvis Corporation.
(43)
TABELPOSITION
D. SKADE
1. Proceduremæssige spørgsmål
(44) Det hævdedes, at ved at kombinere de to antidumpingprocedurer vedrørende Republikken Korea og Indien var det uretfærdigt at fastsætte den samme undersøgelsesperiode med henblik på undersøgelsen af en eventuel skadevoldende dumping forårsaget af importen fra disse lande. For så vidt angår sidstnævnte land betød dette, at de tre sidste måneder i 1999 blev udeladt, og det blev fremført, at i betragtning af stigningerne i oliepriserne ville dette have en virkning på resultaterne af undersøgelsen af salgspriserne, produktionsomkostningerne og rentabiliteten i skadesundersøgelsen.
(45) Det skal erindres, at sammenlægningen af procedurerne vedrørende Indien og Republikken Korea skete af administrative årsager, som nævnt i betragtning 8 i forordningen om midlertidig told. Valget af undersøgelsesperioden er dækket af artikel 6, stk. 1, i grundforordningen, der bl.a. fastsætter, at undersøgelsesperioden normalt skal omfatte en periode på mindst seks måneder umiddelbart forud for indledningen af proceduren. For Indiens vedkommende blev undersøgelsen indledt i december 1999. Undersøgelsesperioden kunne således højst være flyttet med to måneder. Det skal også erindres, at importen fra de to lande kan vurderes kumulativt, da betingelserne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen er opfyldt (se betragtning 65 i forordningen om midlertidig told). For at tage hensyn til de betænkeligheder, der lå til grund for påstanden, analyseredes endelig indflydelsen af øgede omkostninger til råmaterialer i 1999, og der blev foretaget en sammenligning med undersøgelsesperioden.
(46) Det fremgik af undersøgelsen, at priserne på de vigtigste råmaterialer, der anvendes til fremstilling af polyesterfibre, nemlig terephthalatsyre (PTA) og monoethylenglykol (MEG), steg både i 1999 og i undersøgelsesperioden. Det fremgik også, at salgspriserne i Fællesskabet for polyesterfibre var 2,6 % højere i 1999 end i undersøgelsesperioden. Til trods for disse undersøgelsesresultater fandtes EF-erhvervsgrenen at være mere rentabel i undersøgelsesperioden end i 1999.
(47) Nogle eksporterende producenter hævdede, at Kommissionen ikke havde kontrolleret de oplysninger, der var afgivet af EF-erhvervsgrenen. I denne forbindelse bekræftes det, at betydelige dele af de af EF-erhvervsgrenen afgivne oplysninger allerede var blevet kontrolleret under en relateret antidumpingprocedure. Nøjagtigheden af alle andre oplysninger, der blev modtaget fra EF-erhvervsgrenen, er blevet undersøgt i overensstemmelse med artikel 6, stk. 8, i grundforordningen.
2. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(48) Det fremgår af betragtning 63 i forordningen om midlertidig told, at det ikke fandtes, at de to producenter i Fællesskabet, som var forretningsmæssigt forbundne med indonesiske eksporterende producenter, var afskærmet fra dumpingens virkninger, i urimelig grad nød godt af dumpingen eller endda deltog i den. I denne forbindelse hævdede nogle eksporterende producenter, at der ikke burde tages hensyn til de to selskaber ved vurderingen af EF-erhvervsgrenens situation, idet de henviste til andre antidumpingsager, nemlig vedrørende magnetplader, jf. Kommissionens forordning (EF) nr. 534/94 og (EF) nr. 2426/95(8) og mikrobølgeovne, jf. Kommissionens forordning (EF) nr. 1645/95(9).
(49) Det skal bemærkes, at enhver udelukkelse af EF-producenter fra definitionen af erhvervsgrenen i Fællesskabet kun kan berettiges på grundlag af de faktiske forhold i hver enkelt sag. I dette tilfælde blev der ikke fremsat bemærkninger vedrørende kendsgerningerne i sagen, og der blev ikke fremlagt beviser, der kunne underbygge kravet om en udelukkelse af de to producenter. Ovennævnte anmodning er således ikke begrundet og afvises derfor.
(50) Nogle eksporterende producenter anmodede endvidere om, at en anden EF-producent ikke blev anset for at være en del af EF-erhvervsgrenen som følge af denne producents forbindelse med en importør beliggende uden for Fællesskabet, men dog ikke i et af de pågældende lande. Det hævdedes, at denne producent i Fællesskabet forvoldte EF-erhvervsgrenen skade ved at importere polyesterfibre fra den forretningsmæssigt forbundne importør.
(51) For det første fandt Kommissionen ingen bevis for import af polyesterfibre fra denne importør i den betragtede periode, nemlig fra 1996 til undersøgelsesperioden. Desuden er det forhold, at en producent i Fællesskabet er forretningsmæssigt forbundet med en importør uden for Fællesskabet, ikke tilstrækkelig grund til at udelukke en sådan producent fra definitionen af EF-erhvervsgrenen. Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger, bekræftes definitionen af EF-erhvervsgrenen i betragtning 60 i forordningen om midlertidig told.
3. Importen af syntetiske polyesterfibre til Fællesskabet fra de pågældende lande
3.1. Kumulativ vurdering af importen
(52) To indiske eksporterende producenter hævdede, at en kumulativ vurdering af importen var uberettiget, da både væksten i importen fra Indien og dens absolutte mængde var ubetydelig i forhold til importen fra Korea og EF-erhvervsgrenens salg. Det blev også fremført, at de indiske eksporterende producenter måtte anses for at følge priserne og ikke fastsætte dem. Ifølge Eurostats tal var importen fra Indien desuden mindre end angivet i forordningen om midlertidig told.
(53) Disse argumenter blev analyseret i lyset af bestemmelserne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen. I denne forbindelse skal det erindres, at den konstaterede dumpingmargen for Indien er over ubetydelighedsgrænsen. Desuden er den importerede mængde med oprindelse i Indien ikke ubetydelig, da den lå over de minimis-niveauet i undersøgelsesperioden.
(54) Væksten i importen i perioden fra 1996 til undersøgelsesperioden er endnu mere udtalt for importen fra Indien (en stigning på ca. 600 %) end for importen fra Korea (en stigning på ca. 300 %). For så vidt angår det gennemsnitlige prisniveau for importen fra Indien, lå det konsekvent under de koreanske eksporterende producenters priser i perioden fra 1996 til undersøgelsesperioden, og det faldt endnu mere. Dette tyder ikke på en prisfølgeradfærd. For så vidt angår uoverensstemmelsen mellem Eurostats tal og Kommissionens undersøgelsesresultater har Fællesskabets institutioner endelig baseret deres undersøgelsesresultater på kontrollerede besvarelser af spørgeskemaer, da der rapporteredes om en større import end angivet i Eurostats statistikker. De indiske eksporterende producenters påstande afvises derfor.
3.2. Import fra Republikken Korea
(55) En eksporterende producent hævdede, at visse ikke-dumpede importerede varer med oprindelse i Republikken Korea ikke burde være omfattet af skadesanalysen.
(56) I denne forbindelse er det Kommissionens praksis at vurdere virkningerne af dumpingimporten på landsplan, når dumpingmargenen for hele landet (der repræsenterer en vejet gennemsnitlig margen, som omfatter alle undersøgte selskaber) er fundet at ligge over ubetydelighedsgrænsen i henhold til artikel 9, stk. 3, i grundforordningen.
3.3. Prisunderbud
(57) En eksporterende producent hævdede, at beregningen af skadesmargener på grundlag af kategorier, der grupperede forskellige typer polyesterfibre, var uberettiget, da der i spørgeskemaerne var anmodet om yderligere oplysninger om individuelle polyesterfibertypers egenskaber. Selskabet hævdede desuden, at de nærmere oplysninger om individuelle transaktioner blev ignoreret, og at det var forkert at udelukke negative underbud fra det samlede beregningsresultat.
(58) Efter en fornyet undersøgelse af de forskelle, der blev tilskrevet egenskaber såsom længde, tykkelse, strækforlængelse, brudstyrke, krepning, krympning, glans og spindefinish, konkluderes det, at varetyperne inden for de definerede kategorier var tilstrækkeligt sammenlignelige. På dette grundlag bekræftes det, at det er relevant at behandle spørgsmålet om underbud på varekategoriniveau. Desuden opnås der et repræsentativt resultat med hensyn til antallet af transaktioner, som omhandlet i artikel 3, stk. 3, i grundforordningen. Kommissionen finder endvidere, at der faktisk blev taget hensyn til oplysningerne om hver transaktion ved prissammenligningen. Det bekræftes imidlertid, at der ikke blev kompenseret for de beløb, der ikke lå under EF-erhvervsgrenens priser ved den endelige sammenligning på varekategoriniveau. Da der ikke blev fremsat yderligere bemærkninger, blev ovennævnte påstande afvist.
(59) En eksporterende producent anmodede om, at der blev foretaget en justering af dens cif-priser ved underbudsberegningen, fordi en sådan justering var nævnt i klagen.
(60) I denne forbindelse bør det erindres, at Kommissionen indsamlede oplysninger ved hjælp af spørgeskemaer og kontrollerede dem ved besøg på stedet, og den benyttede sig ikke af tallene i klagen.
Det konstateredes imidlertid, at tolden fejlagtigt var blevet udeladt i underbudsberegningerne vedrørende to indiske eksporterende producenter. Samtidig blev en anmodning om ændring af vægtningsmetoden og et specifikt niveau for handelsjustering også accepteret. Underbudsmargenerne for de to indiske eksporterende producenter blev følgelig ændret i overensstemmelse hermed.
(61) Idet der er taget hensyn til det lavere underbud, som konstateredes for en anden indiske eksporterende producent (jf. betragtning 75), viser beregningerne et underbud på mellem 0 % og 27,7 % for Indien og på mellem 14,8 % og 56,7 % for Republikken Korea. Den vejede gennemsnitlige underbudsmargen var 19,9 % for Indien og 23,3 % for Republikken Korea.
4. EF-erhvervsgrenens økonomiske situation
4.1. Generelt
(62) Det blev af nogle eksporterende producenter hævdet, at undersøgelsen af EF-erhvervsgrenens økonomiske situation ifølge artikel 3, stk. 4, i WTO's antidumpingaftale krævede en evaluering af alle relevante økonomiske faktorer og forhold, der har betydning for denne erhvervsgrens situation.
(63) Denne undersøgelse skulle omfatte faktorer, der ikke er omhandlet i forordningen om midlertidig told, såsom virkningerne af dumpingmargenens størrelse, produktivitet, afkast af investeringer, likviditet, lønninger, vækst og mulighederne for at tilvejebringe kapital. I denne forbindelse fandtes følgende:
4.1.1. Virkningerne af dumpingmargenens størrelse
(64) For så vidt angår virkningerne på EF-erhvervsgrenen af størrelsen af den faktiske dumpingmargen kan de ikke anses for ubetydelige i betragtning af mængden og priserne på importen fra de pågældende lande.
4.1.2. Produktivitet
(65) EF-erhvervsgrenens produktivitet, beregnet som produktionen af den pågældende vare pr. ansat, viser en forbedring fra 92,1 tons i 1996 til 127,1 tons i undersøgelsesperioden (+ 38 %). Denne forbedring er hovedsagelig en følge af faldet i beskæftigelsen, der er beskrevet i betragtning 85 i forordningen om midlertidig told.
4.1.3. Afkast af investeringer
(66) Afkastet af investeringerne blev beregnet som forholdet mellem nettofortjenesten før skatter og ekstraordinære poster og den bogførte nettoværdi af investeringerne i forbindelse med den pågældende vare. Afkastet af investeringerne for den pågældende vare steg fra 4,6 % i 1996 til 16,7 % i 1997 og 25,7 % i 1998. Det faldt derefter til 5,5 % i undersøgelsesperioden. Udviklingen i denne indikator minder om udviklingen i rentabiliteten, der er beskrevet i betragtning 81 til 83 i forordningen om midlertidig told.
4.1.4. Likviditet
(67) EF-erhvervsgrenens likviditet i forbindelse med den pågældende vare steg betydeligt fra 1996 til 1997 (+ 84 %) og fra 1997 til 1998 (+ 28 %) som følge af de gode resultater i disse to år. Fra 1998 til undersøgelsesperioden faldt likviditeten med 60 % og nåede et niveau, der lå 6 % under niveauet i 1996. Forbedringen af likviditeten i 1997 og 1998 er mindre udtalt end forbedringen af rentabiliteten. For undersøgelsesperioden er likviditeten desuden mindre end i 1996, hvorimod nettofortjenesten og rentabiliteten er højere.
4.1.5. Lønninger
(68) Lønninger udgør en del af analysen af produktionsomkostningerne som beskrevet i betragtning 79 og 80 i forordningen om midlertidig told. EF-erhvervsgrenens lønninger steg med 10 % fra 1996 til 1997, men faldt betydeligt fra 1997 til 1998 og undersøgelsesperioden, hvor det absolutte lønniveau lå henholdsvis 24 % og 23 % lavere end i 1996.
4.1.6. Vækst
(69) Væksten på markedet for den pågældende vare er omhandlet i betragtning 64 i forordningen om midlertidig told. Den (negative) vækst i EF-erhvervsgrenens markedsandel er nævnt i betragtning 76 i forordningen om midlertidig told.
4.1.7. Evnen til at rejse kapital
(70) For så vidt angår evnen til at tilvejebringe kapital anses den nuværende likviditet i gennemsnit stadig som tilstrækkelig til at foretage de nødvendige investeringer i udskiftninger. Afmatningen på markedet har imidlertid haft negative følger for EF-erhvervsgrenens evne til at tiltrække yderligere ekstern finansiering i form af banklån eller øget engagement fra aktionærernes side til indledning af nye projekter. Især når der fremstilles andre varer, falder sammenligningen af afkastet af investeringer i polyesterfibre med investeringer i sådanne andre varer ugunstigt ud, hvilket forvolder vanskeligheder ved tildeling af budgetmidler til den pågældende vare.
4.1.8. Konklusion
(71) Kommissionen finder, at alle faktorer og forhold, som var af afgørende betydning for en meningsfuld analyse af EF-erhvervsgrenens situation, blev analyseret i forordningen om midlertidig told. Beskrivelsen i betragtning 65 til 70 af de indikatorer, der ikke er omhandlet i forordningen om midlertidig told, styrker faktisk konklusionerne i forordningen om midlertidig told.
4.1.9. Lagre
(72) En eksporterende producent fremførte, at den sammenligning, som Kommissionen foretog i betragtning 77 i forordningen om midlertidig told vedrørende lagerbeholdningerne ved udgangen af 1998 og udgangen af 1999, var ukorrekt og i modstrid med grundforordningen. Det hævdedes, at en sammenligning af lagerbeholdningerne ved udgangen af september 1999 med lagerbeholdningerne ved udgangen af 1998 var den eneste gyldige, upartiske og objektive metode til at analysere udviklingen i lagrene af polyesterfibre.
(73) I denne forbindelse henledes opmærksomheden på lageropbygningens sæsonprægede karakter i polyesterfiberindustrien. Lagerbeholdningerne svinger i løbet af kalenderåret, og en sammenligning af lagerbeholdningerne mellem 1998 og undersøgelsesperioden giver kun mening, hvis der benyttes samme tidspunkter af året. Lagerbeholdningerne ved udgangen af 1998 (31. december) kan derfor ikke sammenlignes med lagerbeholdningerne ved udgangen af undersøgelsesperioden (30. september).
4.2. Produktionsomkostninger
(74) En eksporterende producent fremførte, at produktionsomkostningerne for en producent, som var del af EF-erhvervsgrenen, var så høje i forhold til de øvrige producenters omkostninger, at de ikke kunne benyttes ved fastsættelsen af underbudsmargenen.
(75) De omkostninger, der af hvert selskab var tilskrevet den pågældende vare, blev kontrolleret af Kommissionen. Der fandtes ingen grund til at udelukke noget selskab fra underbudsberegningen på grundlag af dets absolutte produktionsomkostningsniveau.
(76) En anden eksporterende producent hævdede, at en producent, som fremstiller polyesterfibre af dimethylterephthalat (DMT) og MEG i stedet for af PTA og MEG, burde udelukkes, da dette angiveligt ikke var den billigste produktionsmetode.
(77) På grundlag af ræsonnementet i betragtning 75 kan hverken produktionsprocessen som sådan eller de dertil knyttede produktionsomkostninger udgøre kriterier, som kan begrunde, at selskaber skal udelukkes fra at være omfattet af undersøgelsen.
4.3. Konklusion
(78) På grundlag af ovenstående finder Kommissionen, at de nævnte argumenter og påstande ikke kan ændre konklusionerne i forordningen om midlertidig told. Indholdet af betragtning 86 til 90 i forordningen om midlertidig told og konklusionen om, at EF-erhvervsgrenen led væsentlig skade i undersøgelsesperioden, bekræftes derfor.
E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Dumpingimportens følgevirkninger
(79) En eksporterende producent hævdede, at den eneste faktor, der forklarede EF-erhvervsgrenens lave rentabilitet i undersøgelsesperioden, var råmaterialepriserne og ikke dumpingimportens følgevirkninger. Det hævdedes også, at forbedringen af EF-erhvervsgrenens rentabilitet fra 2,30 % til 3,38 % i perioden fra 1996 til undersøgelsesperioden udelukkede, at der var forvoldt skade som følge af dumpingimport i denne periode.
(80) Det skal bemærkes, at tilstedeværelsen af varer importeret til dumpingpriser udøvede et nedadgående tryk på salgspriserne på fællesskabsmarkedet, således at salgspriserne ikke på korrekt vis kunne afspejle stigninger i råmaterialepriserne.
(81) For så vidt angår den begrænsede stigning i rentabiliteten fra 1996 til undersøgelsesperioden fremgår det af undersøgelsen, at forbedringen af rentabiliteten hovedsagelig skyldtes den omstruktureringsproces, som EF-erhvervsgrenen havde gennemført. Dette omfattede også en mindskelse af salgs-, general- og administrationsomkostningerne.
(82) Som omhandlet i betragtning 87 i forordningen om midlertidig told vedrørende konklusionerne om EF-erhvervsgrenens økonomiske situation kan den lave rentabilitet, som denne erhvervsgren opnåede, ikke anses for tilfredsstillende. Den må tværtimod anses for urimeligt lav som følge af dumpingimportens pristrykkende følger. Det faldende salg, tabet af markedsandel, mindskelsen af produktionskapaciteten og beskæftigelsen samt væksten i lagerbeholdningerne var yderligere negative indikatorer.
(83) Konklusionen i betragtning 87 i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor.
(84) Det blev endvidere hævdet af en eksporterende producent, at importen fra Republikken Korea ikke kunne have forvoldt EF-erhvervsgrenen nogen skade, da der allerede havde været antidumpingforanstaltninger i kraft i størstedelen af tidsrummet fra januar 1996 til udgangen af undersøgelsesperioden. De endelige antidumpingforanstaltninger over for importen af polyesterfibre med oprindelse i Republikken Korea blev ophævet i august 1999 forordning (EF) nr. 1728/99(10).
(85) Det skal erindres, at foranstaltningerne over for importen af polyesterfibre med oprindelse i Republikken Korea blev ophævet, fordi Kommissionen efter resultaterne af en udløbsundersøgelse, som dækkede perioden fra 1. januar 1996 til 30. september 1997, fandt, at der ikke var sandsynlighed for fornyet dumping. I undersøgelsesperioden for den aktuelle procedure konstateredes det imidlertid, at der forekom dumping, og nævnte argument er derfor ikke gyldigt.
2. Anden import
(86) En eksporterende producent hævdede, at Kommissionen også burde have undersøgt eventuelle virkninger af importen fra Polen, Tyrkiet og Den Tjekkiske Republik.
(87) På grundlag af oplysninger fra Eurostat blev det fastslået, at de priser, hvortil disse varer blev indført til Fællesskabet, lå betydeligt over de priser, hvortil varer fra de af undersøgelsen omfattede lande blev importeret (fra 12,3 % til 30,5 % i undersøgelsesperioden). Der var derfor ingen grund til at klassificere denne import i samme importprisinterval som for de lande, der er omfattet af undersøgelsen, eller til at finde, at en eventuel skade forvoldt af denne import kunne have brudt årsagssammenhængen mellem den konstaterede skade og den dumping, der blev foretaget af eksporterende producenter i de pågældende lande.
3. Konklusion
(88) Konklusionen i betragtning 102 i forordningen om midlertidig told om, at dumpingimporten har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade, bekræftes derfor.
F. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. EF-erhvervsgrenens interesser
(89) Da der ikke blev modtaget bemærkninger i denne forbindelse, bekræftes konklusionerne om EF-erhvervsgrenens interesser i betragtning 104 til 106 i forordningen om midlertidig told.
2. Virkningen på importører og brugere
(90) Det blev af en brugersammenslutning og også separat af en bruger, som var medlem af denne sammenslutning, hævdet, at visse typer polyesterfibre ikke solgtes af producenter i Fællesskabet, og at brugerne derfor var tvunget til at købe varen uden for Fællesskabet. En anden bruger hævdede, at producenterne i Fællesskabet ikke kunne dække behovet i Fællesskabet.
(91) Det fremgik af undersøgelsen, at selv om visse typer polyesterfibre ikke blev fremstillet af EF-erhvervsgrenen i visse perioder, betyder dette ikke, at EF-erhvervsgrenen ikke ville være i stand til at fremstille disse typer. Der ville faktisk kun være behov for mindre tilpasninger, såsom udskiftning af en spindedyse samt udeladelse eller tilføjelse af et tilsætningsstof, der kun kræver begrænsede investeringer. Visse typer polyesterfibre var ikke til rådighed på bestemte tidspunkter, fordi EF-producenterne ikke kunne levere de pågældende mængder til de lave priser, som brugerne var villige til at betale.
(92) For så vidt angår forbruget i Fællesskabet vil varer importeret fra de pågældende lande i betragtning af den foreslåede tolds størrelse fortsat kunne komme ind på fællesskabsmarkedet, om end ikke til dumpingpriser. For så vidt angår EF-erhvervsgrenens priser er det sandsynligt, at de vil stige, men denne stigning burde være begrænset, da der også forekommer import fra andre lande. I betragtning af ovenstående vil antidumpingforanstaltningerne ikke skade EF-brugernes valg- og forsyningsmuligheder.
(93) Der er anmodet om en præcisering af betragtning 109 i forordningen om midlertidig told med den begrundelse, at de foreslåede foranstaltninger kan have til følge, at brugernes produktionsomkostninger stiger med mellem 0,6 % og 1,2 %.
(94) På grundlag af oplysninger fra de få samarbejdsvillige brugere i Fællesskabet fandtes det, at virkningerne af antidumpingforanstaltninger over for polyesterfibre med oprindelse i Indien og Republikken Korea på deres produktionsomkostninger ville ligge mellem 0,6 % og 1,2 %. Dette resultat blev fundet ved hensyntagen til polyesterfibres betydning for produktionsomkostningerne til disse brugeres færdige varer, den gennemsnitlige midlertidige antidumpingtold på importen fra Republikken Korea og Indien samt den koreanske og indiske imports markedsandel i forhold til forbruget i Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
(95) Det er klart, at graden af en bestemt brugers afhængighed følger af omfanget af dens import fra de pågældende lande og eksporterende producenter og af dens egen omkostningsstruktur. Den nævnte gennemsnitlige virkning gælder derfor et selskab med repræsentative gennemsnitlige køb fra alternative kilder, hvor Republikken Korea og Indien tegner sig for 14,7 %.
(96) Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told hævdede en række brugere i Fællesskabet, at en indførelse af antidumpingtold ville have negative virkninger for deres konkurrencedygtighed på markederne for varer i senere produktionsled og i sidste ende ville true deres overlevelse. Efter deres opfattelse vil en indførelse af antidumpingtold afføde prisstigninger, som brugerne ville skulle afspejle i priserne på varer i senere produktionsled. Denne udvikling vil igen forårsage en stigning i importen af mere forarbejdede varer til lavere priser fra andre tredjelande og fra de lande, som er omfattet af denne undersøgelse, og vil tvinge visse EF-producenter af slutprodukter fra senere produktionstrin, hvori der indgår polyesterfibre, til at flytte produktionen uden for Fællesskabet.
(97) Analysen af den maksimale gennemsnitlige virkning af de foreslåede foranstaltninger på brugerne tyder imidlertid på, at det ikke var sandsynligt, at en indførelse af antidumpingforanstaltninger vil udløse en væsentlig stigning i importen til Fællesskabet af billige varer fra senere produktionstrin. Denne konklusion er også nået i mangel på dokumentation for denne påstand fra de pågældende brugere, og der er heller ikke konstateret sådanne virkninger i forbindelse med tidligere foranstaltninger vedrørende polyesterfibre. Det skal desuden bemærkes, at vævede færdigvarer (f.eks. til brug til beklædningsgenstande og boligtekstiler) falder ind under de kvantitative begrænsninger i ordningen for tekstilkontingenter.
(98) Da undersøgelsen af bemærkningerne fra brugerselskaberne ikke fører til nye konklusioner, bekræftes overvejelserne om de foreslåede foranstaltningers sandsynlige virkning på brugerne i betragtning 109 og 111 i forordningen om midlertidig told.
3. Konklusion
(99) De nye argumenter, som blev modtaget vedrørende fastsættelsen af Fællesskabets interesser, anses ikke for at kunne omstøde konklusionen om, at der ikke findes tvingende årsager til ikke at indføre antidumpingforanstaltninger. De foreløbige undersøgelsesresultater bekræftes derfor.
G. ENDELIG TOLD
(100) I betragtning af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser bør der indføres endelige antidumpingforanstaltninger for at hindre, at dumpingimporten fra Indien og Republikken Korea forårsager yderligere skade for EF-erhvervsgrenen.
1. Skadestærskel
(101) Som beskrevet i betragtning 116 i forordningen om midlertidig told blev der fastsat et ikke-skadevoldende prisniveau, som ville dække EF-erhvervsgrenens samlede produktionsomkostninger og en rimelig fortjeneste, som ville blive opnået, hvis der ikke forekom dumpingimport fra de pågældende lande.
(102) Nogle eksporterende producenter fremførte, at 6 % burde anvendes som en rimelig fortjeneste, og henviste til sager vedrørende polyesterfibre og tekstureret garn af endeløse polyesterfibre (PTY), som lå forud for undersøgelsen vedrørende Australien og de øvrige lande. I sidstnævnte procedure var den rimelige fortjeneste imidlertid blevet fastsat til 10 %, hvilket også var tilfældet i den aktuelle undersøgelse. Andre eksporterende producenter fremførte, at den rimelige fortjeneste burde være endnu lavere, f.eks. 4 %, da EF-erhvervsgrenens samlede rentabilitet var bedre nu end på tidspunktet for de tidligere procedurer, jf. forordning (EF) nr. 1490/96(11) vedrørende Belarus og forordning (EF) nr. 2160/96(12) vedrørende Indonesien og Thailand.
(103) Det skal bemærkes, at Kommissionen i betragtning 116 i forordningen om midlertidig told anførte, at en margen på 10 % burde anses for at være den fortjeneste, der kunne være blevet opnået, hvis der ikke var forekommet dumpingimport.
(104) Det fortjenstniveau, der anses for rimeligt, fastsættes på grundlag det niveau, som EF-erhvervsgrenen sandsynligvis ville kunne opnå, hvis der ikke forekommer skadevoldende dumping. Da der i tidligere undersøgelser var tale om andre undersøgelsesperioder, og da de pristrykkende virkninger af dumping, som konstateredes i disse sager, var anderledes, er der ingen grund til at antage, at EF-erhvervsgrenen ville have opnået samme fortjenstniveau. Tidligere fortjenstniveauer er derfor ikke nødvendigvis relevante i den aktuelle sag. I denne forbindelse henvises der endvidere til ræsonnementet i betragtning 117 i forordningen om midlertidig told.
(105) Konklusionen i betragtning 117 i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor.
2. Toldens form og størrelse
(106) Antidumpingtolden bør i overensstemmelse med artikel 9, stk. 4, i grundforordningen svare til dumpingmargenerne, medmindre skadesmargenerne er lavere. Dette er tilfældet for alle selskaber, undtagen et.
TABELPOSITION
(107) Antidumpingtoldsatserne for individuelle selskaber blev fastsat på grundlag af resultaterne af den aktuelle undersøgelse. De afspejler således den situation, der konstateredes ved undersøgelsen med hensyn til de pågældende selskaber. Disse toldsatser (i modsætning til den landsomfattende told, der gælder for "alle andre selskaber") finder således udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land, som er fremstillet af de nævnte selskaber og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer, som er fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt med navn og adresse i forordningens dispositive del, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder til de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for "alle andre selskaber".
(108) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen(13) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Efter konsultation af det rådgivende udvalg ændrer Kommissionen om nødvendigt forordningen i overensstemmelse hermed ved at ajourføre listen over selskaber, som er omfattet af individuelle toldsatser.
H. OPKRÆVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD
(109) I betragtning af størrelsen af de dumpingmargener, der konstateredes for de eksporterende producenter, og af alvoren af den skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet, findes det nødvendigt, at de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumping i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 124/2000(14), opkræves endeligt med satsen for den endelige told, hvis dette beløb er lig med eller mindre end den midlertidige told. I modsat fald bør kun beløbet for den midlertidige told opkræves endeligt. Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold, frigives.
(110) Efter fusioneringen af Samyang Corporations og SK Chemicals Co. Limiteds polyesteraktiviteter i et fællesejet selskab, Huvis Corporation, bør den endelige opkrævning af den midlertidigt indførte told for disse selskaber ske med den toldsats, der er endeligt indført for Huvis Corporation.
I. TILSAGN
(111) Efter indførelsen af midlertidig antidumpingtold afgav en eksporterende producent i Indien et pristilsagn i henhold til artikel 8, stk. 1, i grundforordningen.
(112) Kommissionen finder, at tilsagnet fra Reliance Industries Limited kan godtages, da det afhjælper de skadelige virkninger af dumpingen. De regelmæssige og detaljerede rapporter, som selskabet har forpligtet sig til at aflægge til Kommissionen, vil endvidere muliggøre en effektiv overvågning, og selskabet har en sådan struktur, at Kommissionen finder, at risikoen for omgåelse af tilsagnet er meget begrænset.
For at sikre en effektiv overholdelse og overvågning af tilsagnet er toldfritagelsen betinget af, at der ved fremsættelse af en anmodning om overgang til fri omsætning i henhold til tilsagnet fremlægges en handelsfaktura, der indeholder de i bilaget anførte oplysninger, således at toldmyndighederne kan afgøre, om forsendelserne i tilstrækkelig grad svarer til handelsdokumentet. Hvis der ikke fremlægges en sådan faktura, eller hvis den ikke svarer til den vare, der frembydes for toldmyndighederne, skal antidumpingtolden betales med den relevante sats.
(113) Hvis tilsagnet formodes brudt, brydes eller trækkes tilbage, kan der indføres antidumpingtold, jf. artikel 8, stk. 9 og 10, i grundforordningen -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester, ikke kartede, kæmmede eller på anden måde beredte til spinding, henhørende under KN-kode 55032000 og med oprindelse i Indien og Republikken Korea.
2. Den endelige told fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer fremstillet af følgende selskaber:
TABELPOSITION
3. Uanset artikel 1, stk. 1, finder den endelige told ikke anvendelse på import, der er overgået til fri omsætning i overensstemmelse med artikel 2.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Varer fremstillet af følgende selskab og importeret i overensstemmelse med stk. 2 undtages for den i artikel 1 omhandlede told:
TABELPOSITION
2. Varer importeret i henhold til Taric-tillægskode A212 undtages fra den ved artikel 1 indførte antidumpingtold, forudsat at de er fremstillet og direkte eksporteret (dvs. faktureret og sendt) til et selskab, der handler som importør i Fællesskabet, af det selskab, som er anført i stk. 1, forudsat at den handelsfaktura, der fremlægges for de relevante toldmyndigheder samtidig med anmodningen om overgang til fri omsætning, indeholder de i bilaget anførte oplysninger.
3. Toldfritagelsen er yderligere betinget af, at de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen.
Artikel 3
1. De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold på import med oprindelse i Indien og Republikken Korea i henhold til forordning (EF) nr. 1472/2000, opkræves med den toldsats, der er indført endeligt ved nærværende forordning. Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold, frigives. I tilfælde, hvor den endelige told er højere end den midlertidige told, opkræves kun de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed med niveauet for den midlertidige told, endeligt.
2. For så vidt angår Samyang Corporation og SK Chemicals Co. Ltd. opkræves de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, med den toldsats for Huvis Corporation, der er endeligt indført ved denne forordning. Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold for Huvis Corporation, frigives.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2000.
Neuvoston asetus (EY) N:o 2852/2000,
annettu 22 päivänä joulukuuta 2000,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1) ja erityisesti sen 9 artiklan,
ottaa huomioon ehdotuksen, jonka komissio on tehnyt kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A MENETTELY
1 Väliaikaiset toimenpiteet
(1) Komission asetuksella (EY) N:o 1472/2000(2), jäljempänä "väliaikaista tullia koskeva asetus", otettiin käyttöön väliaikaiset polkumyyntitullit Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin olevien, CN-koodiin 55032000 kuuluvien polyesterikatkokuitujen tuonnissa yhteisöön.
2 Menettelyn jatko
(2) Väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöönoton jälkeen useat asianomaiset osapuolet esittivät kirjallisia huomautuksia. Kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti mahdollisuus tähän. Osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista lopullisen tullin tasoisina. Niille annettiin myös määräaika, jonka kuluesssa tehdä huomautuksia tämän ilmoituksen johdosta.
(3) Asianomaisten osapuolten asetetussa määräajassa esittämiä suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin, ja jos sen katsottiin olevan asianmukaista, ne otettiin huomioon lopullisia päätelmiä tehtäessä.
(4) Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että komission menettelyn aloittamiseen soveltamat perusteet olivat epäasianmukaisia ja mielivaltaisia. Ne väittivät myös, että uuden Korean tasavaltaan kohdistuvan menettelyn aloittaminen kahden kuukauden kuluttua edellisen menettelyn päättämisestä (katso väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 7 kappale) oli ristiriidassa kyseisen tutkimuksen sen päätelmän kanssa, että polkumyynnin toistuminen ei ole todennäköistä. Tässä yhteydessä olisi huomattava, että päätelmä siitä, että polkumyynnin toistuminen ei ole todennäköistä, perustui havaintoihin kahdentoista kuukauden pituiselta tutkimusajanjaksolta, joka päättyi syyskuussa 1997 eli kaksi vuotta ennen tämän menettelyn aloittamista. Lisäksi komissio oli tarkastellut valituksen yhteydessä elokuussa 1999 esitettyä uutta näyttöä ja totesi sen riittäväksi tämän tutkimuksen vireille panemiseksi.
(5) Komissio jatkoi kaikkien lopullisten päätelmien kannalta tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkastamista.
B TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE
(6) Eräs käyttäjien yhdistys väitti, että esillä olevan menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus ei kattanut muihin sovelluksiin kuin kehruuseen käytettäviä polyesterikatkokuitulajeja, minkä vuoksi kyseiset lajit olisi pitänyt jättää menettelyn ulkopuolelle.
(7) Olisi huomattava, että menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa samoin kuin valituksessa toistetaan selvästi asianomaisen CN-koodin nimiketekstin tiedot, jotka kattavat kaikki asianomaisten maiden vientiä harjoittavien tuottajien viemät ja yhteisön tuotannonalan tuottamat polyesterikatkokuitulajit niiden käyttötarkoituksesta riippumatta. Mainittua käyttäjien yhdistystä lukuun ottamatta kaikki muut menettelyssä mukana olleet osapuolet käsittivät asianomaisen CN-koodin nimiketekstin sanamuodon oikein; mainittu väite oli hylätty jo aiemman, Australiasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuontia koskevan tutkimuksen yhteydessä, joka sisältyy asetukseen (EY) N:o 1522/2000(3).
(8) Eräät asianomaiset osapuolet väittivät lisäksi, että olisi joka tapauksessa erotettava toisistaan kehruuseen (kudottuihin kankaisiin) ja muihin tarkoituksiin (kuitukankaisiin/täytekuituihin) käytettävät polyesterikatkokuitulajit, koska niiden erityiset fyysiset perusominaisuudet, joiden perusteella tuotteen lopullinen käyttötarkoitus määräytyy, ovat erilaiset. Tämän perusteella väitettiin, että tuotavien kuitujen osalta olisi edellytettävä kyseisistä ominaispiirteistä tehtyjen puolueettomien laboratoriotodistusten esittämistä. Lisäksi väitettiin, että kehruuseen käytettäviä ja muita polyesterikatkokuitulajeja ei juurikaan voinut käyttää toisiaan korvaavina tuotteina; ainoastaan tiettyjä alunperin kehruukäyttöön tarkoitettuja kuitulajeja voitiin käyttää kuitukangassovelluksiin. Kuitukankaisiin käytettäviä polyesterikatkokuituja olisi tämän vuoksi pitänyt tarkastella ainakin erillisessä menettelyssä, jos niitä ei olisi kokonaan voitu sulkea tutkimuksen ulkopuolelle.
(9) Tarkasteltavana olevan tuotteen käyttötarkoitusten osalta todettiin, että eri polyesterikatkokuitulajeilla oli merkittävän paljon yhteisiä käyttötarkoituksia, ne voitiin usein korvata toisillaan ja ne kilpailivat keskenään. Tutkimuksesta on käynyt ilmi, että eri lajien välillä ei ole selvää rajaa, jonka perusteella voitaisiin yhdistää tuotteen fyysiset ominaisuudet johonkin yksinomaiseen käyttötarkoitukseen, ja että käytettävissä olevan näytön perusteella tuotteita ei näin ollen voida erotella tällä tavoin. Tältä osin korostetaan myös, että puolueettomissa laboratoriotutkimuksissa ei mitenkään voida ehdottomasti määrittää tuotteen lopullista käyttötarkoitusta. Tämän vuoksi eri polyesterikatkokuitulajeja olisi tässä tutkimuksessa käsiteltävä yhtenä ainoana tuotteena.
(10) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, etteivät tarkastelevana olevan tuotteen määrittelystä saadut huomautukset ole sellaisia, että ne mitätöisivät väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 18 kappaleen päätelmät. Näin ollen vahvistetaan kyseiset päätelmät, jotka vastaavat aikaisemmissa tutkimuksissa samasta tuotteesta tehtyjä päätelmiä.
C POLKUMYYNTI
1 Intia
(11) Koska ei tehty uusia huomautuksia päätöksestä olla soveltamatta otantaa intialaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 20-25 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
1.1 Normaaliarvo
(12) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen eräs vientiä harjoittava tuottaja pyysi, että eräiden kotimarkkinoilla myytävien kakkoslaatuisten tuotelajien tuotantokustannuksia oikaistaisiin alaspäin tavanomaisen kaupankäynnin määrittämisessä. Pyyntöön ei voida suostua, koska yritys ilmoitti kyselyvastauksessaan kunkin tuotelajin kaikille laaduille samat tuotantokustannukset.
(13) Muita normaaliarvon määrittämiseen liittyviä pyyntöjä ei esitetty. Näin ollen vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 46 kappaleen päätelmät.
1.2 Vientihinta
(14) Vientihinnan määrittämiseen liittyviä pyyntöjä ei esitetty. Näin ollen vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 47 kappaleen päätelmät.
1.3 Vertailu
(15) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että kotimarkkinoilla myytävät tuotelajit ja niihin verratut yhteisöön vietävät tuotelajit erosivat toisistaan fyysisiltä ja teknisiltä ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan. Yritys pyysi tämän vuoksi oikaisun tekemistä fyysisten ominaisuuksien huomioon ottamiseksi ja toimitti pyyntönsä tueksi uusia tietoja. Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen toimitettujen uusien tietojen todettiin koskevan tuotteen lisäominaisuuksia, joista komissio ei ollut koskaan pyytänyt tietoja ja joita yritys ei ollut eritellyt kyselyvastauksessaan. Tutkimuksen tässä vaiheessa ei voitu muuttaa tuotteiden vertailuperusteita, jotka eritellään komission kyselylomakkeen taulukossa ja jotka koskevat kaikkia yhteistyössä toimineita vientiä harjoittavia tuottajia. Lisäksi uudet tiedot olivat ristiriidassa aiemmin saatujen tietojen kanssa, minkä vuoksi fyysisiä ominaisuuksia koskeva oikaisupyyntö hylättiin.
(16) Toinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että kuitujen denier- tai decitex-lukuna ilmaistavasta paksuudesta johtuvat erot olisi jätettävä huomiotta ja että kaikkia tuotelajeja olisi käsiteltävä yhtenä tuotteena. Jotta kotimarkkinoilla ja vientimarkkinoilla myytäviä tuotteita voitaisiin tältä osin verrata tasapuolisesti ja johdonmukaisesti, kaikkien vientiä harjoittavien tuottajien valmistamia tuotteita verrataan tuotelajikohtaisesti komission kyselylomakkeessa määritellyllä tavalla. Näin ollen pyyntöä vertailun rajoittamisesta yhteen tuotelajiin ei voida hyväksyä.
(17) Eräs vientiä harjoittava tuottaja toimitti uusia tietoja tullinpalautusta koskevan pyyntönsä tueksi, jonka komissio oli hylännyt väliaikaista tullia koskevan asetuksen yhteydessä. Pyyntöä ei voida hyväksyä, koska kyseisiä kyselylomakkeessa pyydettyjä tietoja ei ollut toimitettu ajoissa eikä niitä tämän vuoksi voitu tarkistaa.
(18) Sama vientiä harjoittava tuottaja väitti lisäksi, että koska tullinpalautusta koskeva oikaisu oli todettu perustelluksi aiemmassa, noin kymmenen vuotta sitten aloitetussa menettelyssä (neuvoston asetus (ETY) N:o 54/93(4)), sitä ei pitäisi tarkastella uudelleen. Tässä yhteydessä on muistutettava, että jokaista polkumyyntimenettelyä arvioidaan erikseen sitä koskevien tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella, jotka saattavat olla erilaiset kussakin menettelyssä. Kuten edellisessä kappaleessa todetaan, kyseinen vientiä harjoittava tuottaja ei pystynyt esittämään näyttöä väitteensä tueksi tässä tutkimuksessa. Erityisesti ei osoitettu, että kotimarkkinoille tarkoitetusta samankaltaisesta tuotteesta olisi kannettu tullia tutkimusajanjakson aikana. Näin ollen kyseinen väite hylättiin.
(19) Tullinpalautusta koskevan kysymyksen yhteydessä kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että kyseinen oikaisu olisi myönnettävä ilman eri toimenpiteitä heti, kun tullit palautettiin viennin yhteydessä, ja että sillä, sisältyivätkö kyseiset tullit kotimarkkinahintoihin, ei ollut merkitystä. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan mukaisesti tullia koskeva oikaisu voidaan tehdä ainoastaan, jos kaksi edellytystä täyttyy kumulatiivisesti eli jos voidaan osoittaa, että samankaltaisesta tuotteesta ja siihen fyysisesti sisältyvistä raaka-aineista kannetaan tuontimaksut, jos tuote on tarkoitettu kulutettavaksi viejämaassa, ja jos tuote viedään yhteisöön, kyseiset tuontimaksut palautetaan tai niitä ei kanneta. Jos toinen vaatimuksista ei täyty, tullinpalautusta koskevaa oikaisua ei voida tehdä.
(20) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että tietyt tuontitullit sisältyivät kotimarkkinoilla myytävien tuotteiden hintoihin komission alustavien päätelmien yhteydessä hyväksymää määrää suurempina. Tätä lisäväitettä tarkasteltiin ja todettiin, että tietyistä kotimarkkinoilla myytävään tuotteeseen sisällytetyistä materiaaleista maksetut tuontitullit olivat todellakin aiemmin vahvistettua määrää suuremmat. Alustavia laskelmia tarkistettiin tämän vuoksi asianmukaisesti.
(21) Tämän vientiä harjoittavan tuottajan uutta pyyntöä etuyhteydessä olevan yrityksen maahantuoman ja maksaman materiaalin tuontitullien huomioon ottamiseksi tehtävästä oikaisusta ei kuitenkaan voida hyväksyä, koska pyyntöä ei tehty ajoissa eikä sen osoitettu vaikuttavan hintojen vertailtavuuteen, minkä lisäksi asiaa koskevia uusia tietoja ei voitu tarkastaa tutkimuksen tässä vaiheessa.
(22) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että Intian valtion politiikka, jolla kannustetaan perustamaan tehtaita heikoimmin kehittyneille alueille, merkitsee sitä, että yritykset vapautetaan valtiolle maksettavasta liikevaihtoverosta, ja se pyysi oikaisua tämän huomioon ottamiseksi. Toimitetuista tiedoista käy ilmi, että kaikissa kyseisten verovapautuksen saaneiden tehtaiden tuotteita koskevissa kauppalaskuissa mainitaan, että valtio ei kanna liikevaihtoveroa ja että ostajalla ei ole oikeutta pyytää palautusta taikka liikevaihtoveron kuittaamista tai peruuttamista. Näin ollen oikaisua ei voida tehdä, koska liikevaihtoveroa ei makseta. Niissä tapauksissa, joissa muiden tehtaiden valmistamia tuotteita koskeviin kauppalaskuihin sisältyi liikevaihtovero, oikaisua pidettiin oikeutettuna ja laskelmia tarkistettiin asianmukaisesti.
(23) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että tuloveroa maksetaan ainoastaan kotimarkkinoilla saadusta tuotosta, ei vientimarkkinoiden tuotosta, mikä vaikuttaa hintojen vertailtavuuteen. Tältä osin olisi huomattava, että tulovero on yhtiön mahdollisesta voitosta kannettava maksu, joka lasketaan takautuvasti kunkin verovuoden lopussa. Sitä ei näin ollen voida ottaa huomioon hintaa määritettäessä. Lisäksi yritys ei esittänyt näyttöä siitä, että vero sisältyi kotimarkkinoiden kauppalaskuihin. Tämän vuoksi pyyntö hylättiin.
1.4 Polkumyyntimarginaali
(24) Tarvittaessa tarkistetun ja tarvittaessa painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen tuotelajikohtaisen vapaasti tehtaalla -vientihinnan vertailu osoitti, että kaikki tutkitut vientiä harjoittavat tuottajat harjoittivat polkumyyntiä. Koska yhteistyö oli laajaa, kaikkien muiden yritysten polkumyyntimarginaali vahvistettiin korkeimman yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi.
(25)
TAULUKON PAIKKA
2 Korean tasavalta
2.1 Normaaliarvo
(26) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että niin sanotun paikallisen vientimyynnin jättäminen pois normaaliarvon määrittämisessä käytetyistä kotimarkkinoiden myyntitiedoista oli väärin tai kohtuutonta.
(27) Ne väittivät, että tämä pois jättäminen ei ollut perusasetuksen 2 artiklan eikä komission normaalin käytännön mukaista eikä se vastannut myöskään muiden Maailman kauppajärjestön (WTO) jäsenmaiden käytäntöä. Kaksi näistä vientiä harjoittavista tuottajista väitti myös, että komissio ei ilmoittanut oikeusperustaa kyseisen myynnin huomiotta jättämiselle.
(28) Nämä vientiä harjoittavat tuottajat esittivät lisäksi, että komissio ei ollut aiemmissa Korean tasavaltaa koskevissa menettelyissä (esimerkiksi neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1728/1999(5) oleva polyesterikatkokuituja koskevien toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1600/1999(6) sekä komission päätöksessä 1999/483/EY(7) oleva ruostumatonta teräslankaa koskeva menettely) vastustanut sitä, että vientiä harjoittavat tuottajat olivat sisällyttäneet niin sanotun paikallisen vientimyynnin kotimarkkinamyyntiinsä, ja mainitsivat tapauksen, jossa komissio oli pyytänyt kyseisten tietojen sisällyttämistä kotimarkkinamyyntiä koskeviin tietoihin.
(29) Tähän niin sanottuun paikalliseen vientimyyntiin sovellettujen erityisten hallinnollisten järjestelyjen mukaan kyseinen myynti oli vapautettu kotimarkkinoiden liikevaihtoverosta, laskutus tapahtui yleensä Yhdysvaltain dollareina ja maksut rembursseilla ja myyntiin sovellettiin tullinpalautusjärjestelyjä, minkä katsotaan osoittavan, että kyseinen myynti tapahtui erityisten vientiin suuntautuneiden myyntikanavien kautta erityisessä markkinatilanteessa. Asianomaiset vientiä harjoittavat tuottajat erittelivät kyseisen myynnin kirjanpidossaan tuotteiksi, jotka on tarkoitettu sisällytettäviksi vientituotteisiin. Niiden markkinatilanteen huomioon ottaen pääteltiin, että tällainen niin sanottu paikallinen vientimyynti ei ollut tavanomaisen kaupankäynnin edellytysten mukaista, minkä vuoksi sen huomioon ottaminen normaaliarvon laskennassa ei sallisi asianmukaista ja tasapuolista vertailua vientihinnan kanssa perusasetuksen 2 artiklan mukaisesti. Komissio ei hyväksy väitettä siitä, että kyseinen myynti olisi aiemman käytännön mukaan nimenomaan otettu huomioon normaaliarvon laskennassa. Niiden huomioon ottaminen aiemmissa menettelyissä johtuu kenties siitä, ettei niitä eritelty taikka että niiden huomioon ottamisella ei katsottu olevan merkittävää vaikutusta tuloksiin. Tässä tapauksessa on niin sanottu paikallinen vientimyynti edellä mainituista syistä kuitenkin jätetty pois normaaliarvoa määritettäessä käytetyistä kotimarkkinamyyntiä koskevista tiedoista.
(30) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti ostavansa tiettyjä raaka-aineita eräältä etuyhteydessä olevalta toimittajalta tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisilla hinnoilla, minkä vuoksi komission ei olisi pitänyt määrittää ostohinnalle korkeampaa markkina-arvoa ja näin myös korkeampia tuotantokustannuksia. Se väitti myös, että oikaisu oli joka tapauksessa liian suuri, koska siinä ei otettu huomioon ensi sijassa kyseiseltä etuyhteydessä olevalta toimittajalta ostetun raaka-aineen ja muilta toimittajilta ostetun vastaavan raaka-aineen teknisiä eroja ja hintaeroja.
(31) Todettiin, että etuyhteys toimittajaan oli sellainen, että vientiä harjoittavalla tuottajalla oli mahdollisuus vaikuttaa ostohintaan huomattavasti. Koska lisäksi etuyhteydessä olevalta toimittajalta ostetun raaka-aineen keskihinnat olivat huomattavasti alhaisemmat kuin saman etuyhteydettömiltä toimittajilta ostetun raaka-aineen keskimääräiset hinnat ja koska vaikutti siltä, että ostohinta oli tappiollinen kyseiselle toimittajalle, raaka-aineiden hintoja pidettiin epäluotettavina siirtohintoina. Näin ollen pitäydyttiin tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisen ostohinnan laskentamenetelmässä, jossa etuyhteydessä olevalta toimittajalta ostettujen raaka-aineiden hintaa korotettiin suhteessa etuyhteydessä olevalta toimittajalta ja muilta toimittajilta ostettujen raaka-aineiden ostohinnan painotettuun keskimääräiseen eroon.
(32) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että erään tuotelajin normaaliarvon olisi pitänyt perustua kotimarkkinahintoihin eikä laskennalliseen arvoon. Väite hyväksyttiin, koska kyseisen tuotelajin myynnin todettiin olleen määrältään edustavaa ja lähes aina kannattavaa. Laskelmia oikaistiin tämän mukaisesti.
(33) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komissio oli tehnyt virheen jättäessään laskennallisen normaaliarvon ja tavanomaisen kaupankäynnin määrittämisessä huomiotta kaikkia tuotantokustannuksia määritettäessä käytettäviin myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksiin sisällytetyt valuuttakurssivoitot. Se pyysi lisäksi, että asiaa tarkasteltaisiin uudelleen, koska osa valuutan muuntamisesta aiheutuneista voitoista realisoitui ja koska lisäksi liikevaihto oli asianmukaisin perusta nettovaluuttakurssivoittojen kohdentamiselle eri markkinoille.
(34) Valuuttakurssivoittojen todettiin liittyvän lähinnä pitkäaikaisten valuuttamääräisten lainojen arvonmuutoksesta syntyviin valuuttakurssivoittoihin eikä niinkään kotimarkkinoiden tuotantoon ja tavanomaisen kaupankäynnin edellytysten mukaiseen myyntiin tutkimusajanjakson aikana eli 1 päivän lokakuuta 1998 ja 30 päivän syyskuuta 1999 välisenä aikana. Koska valuuttakurssivoittoja tai -tappioita ei oteta huomioon polkumyyntitutkimuksissa, realisoituivat ne sitten tai eivät, väite hylättiin.
2.2 Vientihinta
(35) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että siihen etuyhteydessä olevalla yhteisössä sijaitsevalla yrityksellä ei ollut kovin suurta merkitystä etuyhteydettömille yhteisön asiakkaille suuntautuvassa myynnissä, minkä vuoksi voiton vähentäminen vientihintaa laskettaessa ei ollut perusteltua. Se väitti myös, ettei käytetyn voittomarginaalin määrittämiselle ollut perusteita. Perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti vientihinnan määrittämistä varten oikaistaviin tekijöihin kuuluu kohtuullinen voittomarginaali. Vientihintaa määritettäessä vähennettyä voittoa pidetään kohtuullisena, kun sitä verrataan yhteistyössä toimineilta riippumattomilta tuojilta saatuihin tietoihin. Näin ollen väitettä ei voida hyväksyä.
(36) Muita vientihinnan määrittämiseen liittyviä pyyntöjä ei esitetty. Näin ollen vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 54 kappaleen päätelmät.
2.3 Vertailu
(37) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti sisällyttäneensä erehdyksessä samat luottokustannuksiin liittyvät oikaisut vientimyyntiä koskevan taulukon eri sarakkeisiin, minkä vuoksi komissio vähensi kustannukset kahdesti laskiessaan vientihintaa normaaliarvon kanssa tehtävää tasapuolista vertailua varten. Yrityksen kyselylomakkeessa ilmoittamia kunkin liiketoimen maksuehtoihin liittyviä luottokustannuksia tarkasteltiin ja väite hyväksyttiin tapauksissa, joissa se oli perusteltua.
(38) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission laskelmissa aliarvioitiin tullinpalautuksen määrä, koska se perustui samankaltaiseen tuotteeseen fyysisesti sisällytettyjen raaka-aineiden tuonnissa maksettuihin tulleihin eikä tarkasteltavana olevan tuotteen tutkimusajanjakson aikana yhteisöön suuntautuneessa viennissä saatuihin tullinpalautuksiin. Samaten pidettiin kohtuuttomana, että komission laskelmat perustuivat tutkimusajanjakson kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana maksetun tullin määrään, joka jaettiin koko tutkimusajanjakson aikaisen tuonnin koko määrällä. Ensin mainittu väite hylättiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan nojalla, koska tutkimusajanjakson aikana maksettu määrä oli palautettua määrää pienempi. Kiloittain laskettu tullinpalautus laskettiin kuitenkin yrityksen pyynnön mukaisesti uudestaan kahdeksan ensimmäisen kuukauden tuontimäärän perusteella.
(39) Toinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission olisi pitänyt kiloittain laskettua tullinpalautusta koskevaa oikaisua laskiessaan jakaa tiettyjen tuotujen raaka-aineiden ostohintoihin sisällytettyjen tuontitullien kokonaismäärä ainoastaan tuotujen raaka-aineiden määrällä eikä sekä kotimarkkinoilta ostettujen että tuotujen raaka-aineiden yhteismäärällä. Komissio katsoo, että normaaliarvosta vähennettävän tullinpalautusta koskevan oikaisun olisi perustuttava kotimarkkinamyynnin kustannuksiin sisältyvään keskimääräiseen tulliin, koska kotimarkkinoilla myytävään tuotteeseen sisältyy sekä kotimarkkinoilta ostettuja että tuotuja raaka-aineita. Näin ollen väitettä ei voida hyväksyä.
(40) Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että komission menettelyllä, jossa se hylkäsi niin sanottujen avointen luottojärjestelyjen luottokustannusten huomioon ottamiseksi pyydetyt oikaisut sillä perusteella, että maksuja ei voitu selvästi liittää kauppalaskuihin, ei ollut oikeusperustaa. Ei ollut kuitenkaan mahdollista varmistaa, että niin sanottujen avointen luottojärjestelyjen mukaisten maksujen suorittaminen tapahtui minkäänlaisten sovittujen maksuehtojen mukaisesti. Näin ollen ei ollut syytä olettaa, että sopimusperusteisia maksuehtoja olisi otettu huomioon veloitettavia hintoja määritettäessä, minkä vuoksi väitteet hylättiin.
2.4 Polkumyyntimarginaali
(41) Asianmukaisesti tarkistetun painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen tuotelajikohtaisen vapaasti tehtaalla -vientihinnan vertailu osoitti, että kaikki tutkitut vientiä harjoittavat tuottajat harjoittivat polkumyyntiä. Koska yhteistyö oli laajaa, kaikkien muiden yritysten polkumyyntimarginaali vahvistettiin korkeimman yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi.
(42) Alustavista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa, Samyang Corporation ja SK Chemicals Co. Ltd, ilmoittivat komissiolle aikovansa yhdistää polyesteriin liittyvän liiketoimintansa yhteisomisteiseen yritykseen nimeltä Huvis Corporation. Kyseiset vientiä harjoittavat tuottajat toimittivat komission pyynnöstä lisätietoja tästä olosuhteiden muutoksesta, ja niiden perusteella päätettiin, että Huvis Corporationille olisi lopullisesti vahvistettava yksi ainoa polkumyyntimarginaali. Täksi polkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin kyseisten vientiä harjoittavien tuottajien tarkistettujen polkumyyntimarginaalien painotettu keskiarvo. Korealaisen etuyhteydessä olevan kauppayhtiön polkumyyntimarginaali vahvistettiin samansuuruiseksi kuin Huvis Corporationin polkumyyntimarginaali.
(43)
TAULUKON PAIKKA
D VAHINKO
1 Menettelykysymykset
(44) Väitettiin, että Korean tasavaltaa ja Intiaa koskevien polkumyyntimenettelyjen yhdistäminen johti epäoikeudenmukaisesti siihen, että kyseisistä maista tulevan tuonnin mahdollisesti aiheuttaman vahingollisen polkumyynnin tarkastelua varten määritettiin sama tutkimusajanjakso. Intian osalta tämä merkitsi sitä, että vuoden 1999 kolmea viimeistä kuukautta ei otettu huomioon, ja öljyn hinnan nousu huomioon ottaen väitettiin, että tämä vaikutti vahinkoa koskevan tutkimuksen yhteydessä tehdyn myyntihintojen, tuotantokustannusten ja kannattavuuden tarkastelun tuloksiin.
(45) Muistutettakoon, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 8 kappaleessa todetaan, että Intiaa ja Korean tasavaltaa koskevat menettelyt yhdistettiin hallinnollisista syistä. Tutkimusajanjakson määrittämisestä säädetään perusasetuksen 6 artiklan 1 kohdassa muun muassa, että tutkimusajanjakso käsittää tavallisesti vähintään kuuden kuukauden jakson välittömästi ennen menettelyn aloittamista. Intiaa koskeva tutkimus pantiin vireille joulukuussa 1999. Tutkimusajanjaksoa olisi siis voitu siirtää enintään kahdella kuukaudella. Olisi myös huomattava, että molemmista maista tulevaa tuontia voidaan arvioida kumulatiivisesti, koska perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa mainitut edellytykset ovat täyttyneet (katso väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 65 kappale). Taustalla olevien epäilyjen huomioon ottamiseksi arvioitiin vuonna 1999 tapahtuneen raaka-aineiden hintojen nousun vaikutusta ja verrattiin sitä tutkimusajanjakson tietoihin.
(46) Tutkimuksesta kävi ilmi, että polyesterikatkokuitujen tuotannossa käytettyjen pääraaka-aineiden, tereftaalihapon ja monoeteeniglykolin, hinnat nousivat sekä vuonna 1999 että tutkimusajanjakson aikana. Samaten ilmeni, että polyesterikatkokuitujen myyntihinnat yhteisössä olivat 2,6 prosenttia korkeammat vuonna 1999 kuin tutkimusajanjaksona. Tästä huolimatta yhteisön tuotannonalan toiminnan todettiin olleen kannattavampaa tutkimusajanjaksona kuin vuonna 1999.
(47) Eräät vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, ettei komissio ollut tarkastanut yhteisön tuotannonalan toimittamia tietoja. Tämän suhteen todettakoon, että huomattava osa yhteisön tuotannonalan toimittamista tiedoista oli jo tarkastettu toisen vastaavan polkumyyntimenettelyn yhteydessä. Kaikkien muiden yhteisön tuotannonalalta saatujen tietojen paikkansapitävyyttä on tutkittu perusasetuksen 6 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
2 Yhteisön tuotannonalan määritelmä
(48) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappaleessa todettiin, että indonesialaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin etuyhteydessä olevat kaksi yhteisön tuottajaa eivät välttyneet polkumyynnin vaikutuksilta, hyötyneet asiattomasti polkumyynnistä tai osallistuneet polkumyynnin harjoittamiseen. Eräät vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että kyseiset kaksi yritystä olisi jätettävä yhteisön tuotannonalan tilanteen arvioinnin ulkopuolelle, ja viittasivat komission asetuksissa (EY) N:o 534/94 ja (EY) N:o 2426/95(8) magneettilevyjä ja komission asetuksessa (EY) N:o 1645/95(9) olevaan mikroaaltouuneja koskeviin polkumyyntitapauksiin.
(49) Olisi huomattava, että joidenkin yhteisön tuottajien jättämistä yhteisön tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle voidaan perustella ainoastaan tapauskohtaisesti. Tämän tapauksen tosiseikoista ei esitetty vastaväitteitä eikä myöskään esitetty näyttöä kahden tuottajan huomiotta jättämistä koskevan pyynnön tueksi. Pyyntö ei näin ollen ole perusteltu eikä siihen voida suostua.
(50) Eräät vientiä harjoittavat tuottajat pyysivät lisäksi, että eräs kolmas yhteisön tuottaja jätettäisiin yhteisön tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle, koska se oli etuyhteydessä erääseen yhteisön ulkopuolelle (ei kuitenkaan kumpaankaan asianomaisista maista) sijoittautuneeseen tuojaan. Väitettiin, että kyseinen yhteisön tuottaja aiheuttaa vahinkoa yhteisön tuotannonalalle tuomalla polyesterikatkokuituja siihen etuyhteydessä olevan tuojan kautta.
(51) Komissio ei ensinnäkään löytänyt näyttöä siitä, että kyseisen tuojan kautta oli tuotu polyesterikatkokuituja tarkastelujakson eli vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Lisäksi se seikka, että yhteisön tuottaja on etuyhteydessä yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneeseen tuojaan, ei itsessään voi olla peruste kyseisen tuottajan jättämiselle yhteisön tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle. Koska muita väitteitä ei esitetty, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 60 kappaleessa esitetty yhteisön tuotannonalan määritelmä.
3 Polyesterikatkokuitujen tuonti yhteisöön asianomaisista maista
3.1 Tuonnin kumulatiivinen arviointi
(52) Kaksi intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että tuonnin kumulatiivinen arviointi ei ole perusteltua, koska Intiasta peräisin olevan tuonnin kasvu ja absoluuttinen määrä olivat merkityksettömiä verrattuna Koreasta peräisin olevaan tuontiin ja yhteisön tuotannonalan myyntimääriin. Samaten väitettiin, että intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien olisi katsottava seuraavan hintakehitystä eikä johtavan sitä. Eurostatin tietojen mukaan Intiasta peräisin olevan tuonnin määrä oli väitteiden mukaan lisäksi pienempi kuin väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa oli esitetty.
(53) Näitä väitteitä tarkasteltiin perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan säännökset huomioon ottaen. Muistutettakoon, että Intian osalta todettu polkumyyntimarginaali on vähimmäistasoa suurempi. Lisäksi on todettava, että Intiasta peräisin olevan tuonnin määrä ei ole vähäpätöinen, vaan se oli tutkimusajanjakson aikana vähimmäistasoa suurempi.
(54) Intiasta peräisin oleva tuonti kasvoi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana huomattavasti nopeammin (kasvua noin 600 prosenttia) kuin Koreasta peräisin oleva tuonti (kasvua noin 300 prosenttia). Intiasta peräisin olevan tuonnin keskimääräiset hinnat taas olivat vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana jatkuvasti alhaisemmat kuin korealaisten vientiä harjoittavien tuottajien hinnat ja laskivat näitä jyrkemmin. Tätä ei voida pitää hintakehityksen seuraamisena. Eurostatin ja komission tietojen eroavuuksista todettakoon, että yhteisön toimielimet perustavat päätelmänsä tarkistettuihin kyselyvastauksiin, ja tässä tapauksessa vastauksissa ilmoitettiin suurempia tuontimääriä kuin mitä Eurostatin tiedoista ilmeni. Intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien väitteet on tämän vuoksi hylättävä.
3.2 Tuonti Korean tasavallasta
(55) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että tiettyä Korean tasavallasta peräisin olevaa tuontia, joka ei tapahtunut polkumyynnillä, ei pitäisi ottaa huomioon vahinkoa arvioitaessa.
(56) Kun koko maata koskevan polkumyyntimarginaalin (kaikkien tutkimusten kohteena olevien yritysten painotettu keskimääräinen polkumyyntimarginaali) on todettu olevan vähimmäistasoa suurempi perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti, komission käytäntönä on ollut arvioida polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutuksia koko maan osalta.
3.3 Hinnan alittavuus ja viitehinnan alittavuus
(57) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että eri polyesterikatkokuitulajien ryhmittelyyn perustuva vahinkomarginaalien laskenta oli aiheetonta, koska kyselylomakkeissa pyydettiin lisätietoja eri polyesterikatkokuitulajien ominaispiirteistä. Tuottaja väitti myös, että liiketoimikohtaisia tietoja ei otettu huomioon, ja että negatiivista hinnan alittavuutta/viitehinnan alittavuutta ei olisi pitänyt jättää pois laskelmien kokonaistuloksista.
(58) Eri ominaisuuksien kuten pituuden, paksuuden, venyvyyden, vetolujuuden, kiharuuden, kutistuvuuden, kiillon ja kehruutuloksen eroja tarkasteltiin uudelleen ja todettiin, että eri ryhmien tuotelajit olivat keskenään riittävän vertailukelpoisia. Tämän perusteella vahvistetaan, että hinnan alittavuutta ja viitehinnan alittavuutta on mielekästä tarkastella tuoteryhmäkohtaisesti. Lisäksi tämän tarkastelun perusteella saadaan edustavia tietoja liiketoimien määrästä perusasetuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Lisäksi katsotaan, että liiketoimikohtaiset tiedot otettiin todellisuudessa huomioon hintavertailuissa. On kuitenkin vahvistettu, että siitä määrästä, jonka hinnat eivät alittaneet yhteisön tuotannonalan hintoja/viitehintoja, ei annettu hyvitystä lopullisissa tuoteryhmäkohtaisissa vertailuissa. Koska muita väitteitä ei esitetty, edellä selostetut väitteet hylättiin.
(59) Eräs vientiä harjoittava tuottaja pyysi, että sen cif-hintoja oikaistaisiin hinnan alittavuuden ja vientihinnan alittavuuden laskennassa, koska valituksessa mainittiin tällaisesta oikaisusta.
(60) Olisi huomattava, että komissio keräsi tietoja kyselylomakkeiden avulla ja varmisti nämä tiedot paikalla tehdyissä tarkastuksissa eikä käyttänyt valituksessa mainittuja lukuja.
Todettiin kuitenkin, että kahta intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa koskevissa viitehinnan alittavuuden laskelmissa oli erehdyksessä jätetty huomiotta tullit. Samalla hyväksyttiin myös pyyntö painotusmenetelmän muuttamisesta sekä erityinen kaupan porrasta koskeva oikaisu. Kyseisten kahden intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan viitehinnan alittavuuden marginaaleja tarkistettiin tämän vuoksi asianmukaisesti.
(61) Hinnan alittavuus, jonka laskennassa otettiin huomioon erään toisen 75 kappaleessa mainitun vientiä harjoittavan intialaisen tuottajan hinnan alittavuuden alhaisempi määrä, on 0-27,7 prosenttia Intian osalta ja edelleen 14,8-56,7 prosenttia Korean tasavallan osalta. Painotettu keskimääräinen hinnan alittavuuden alhaisempi marginaali oli Intian osalta 19,9 prosenttia ja Korean tasavallan osalta 23,3 prosenttia.
4 Yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne
4.1 Yleistä
(62) Eräät vientiä harjoittavat tuottajat väittivät WTO:n polkumyyntisopimuksen 3 artiklan 4 kohdan nojalla, että yhteisön tuotannonalan taloudellisen tilanteen tarkastelu edellytti kaikkien tuotannonalan tilaan vaikuttavien taloudellisten tekijöiden ja seikkojen huomioon ottamista.
(63) Tällaiseen tarkasteluun sisältyisi tekijöitä, joita ei käsitelty väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa, kuten polkumyyntimarginaalin merkittävyyden vaikutus, tuottavuus, sijoitetun pääoman tuotto, kassavirta, palkat, kasvu sekä pääoman saanti. Tutkimuksessa on ilmennyt tältä osin seuraavaa:
4.1.1 Polkumyyntimarginaalin suuruuden vaikutus
(64) Asianomaisista maista tulevan tuonnin määrän ja hintojen vuoksi tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin suuruuden vaikutusta yhteisön tuotannonalaan ei voida pitää vähäpätöisenä.
4.1.2 Tuottavuus
(65) Yhteisön tuotannonalan tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannon tuottavuus työntekijää kohti laskettuna on parantunut vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 92,1 tonnista 127,1 tonniin (38 prosenttia). Tämä parannus johtuu lähinnä siitä, että alan työllisyys on laskenut, kuten väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa selostetaan.
4.1.3 Sijoitetun pääoman tuotto
(66) Sijoitetun pääoman tuotto laskettiin nettovoiton (ennen veroja ja satunnaisia eriä) ja tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyvien investointien nettokirjanpitoarvon suhdelukuna. Investointien tuotto kasvoi niin, että se oli 4,6 prosenttia vuonna 1996, 16,7 prosenttia vuonna 1997 ja 25,7 prosenttia vuonna 1998. Tämän jälkeen se laski 5,5 prosenttiin tutkimusajanjaksona. Tämän osoittimen kehitys myötäilee väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 81-83 kappaleessa kuvattua kannattavuuden kehitystä.
4.1.4 Kassavirta
(67) Yhteisön tuotannonalan tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyvä kassavirta kasvoi huomattavasti vuodesta 1996 vuoteen 1997 (84 prosenttia) ja vuodesta 1997 vuoteen 1998 (28 prosenttia) kyseisten kahden vuoden hyvän tuloksen vuoksi. Vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana kassavirta pieneni 60 prosenttia tasolle, joka oli 6 prosenttia alhaisempi kuin vuonna 1996. Kassavirta ei kohentunut vuosina 1997-1998 yhtä merkittävästi kuin kannattavuus. Kassavirta oli lisäksi pienempi tutkimusajanjaksolla kuin vuonna 1996, kun taas nettovoitto ja kannattavuus paranivat.
4.1.5 Palkat
(68) Palkkoja arvioidaan osana tuotantokustannuksia, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 79 ja 80 kappaleessa selostetaan. Yhteisön tuotannonalan palkat nousivat vuosina 1996-1997 10 prosenttia, mutta laskivat merkittävästi vuodesta 1997 vuoteen 1998, jolloin palkkojen absoluuttinen taso oli 24 prosenttia alhaisempi kuin vuonna 1996, sekä tutkimusajanjaksolla, jolloin palkkojen absoluuttinen taso oli 23 prosenttia alhaisempi kuin vuonna 1996.
4.1.6 Kasvu
(69) Tarkasteltavana olevan tuotteen markkinoiden kasvua käsiteltiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 64 kappaleessa. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden (negatiivista) kehitystä selostettiin kyseisen asetuksen johdanto-osan 76 kappaleessa.
4.1.7 Pääoman saanti
(70) Pääoman saannista todettakoon, että nykyistä kassavirtaa pidetään yleisesti edelleen riittävänä tarvittavien korvaavien investointien tekemiseen. Markkinoiden heikentynyt tilanne on kuitenkin vaikuttanut kielteisesti yhteisön tuotannonalan kykyyn saada lisää ulkoista rahoitusta pankkilainojen tai osakkeenomistajien uusiin hankkeisiin myöntämien lisäpanosten muodossa. Erityisesti muiden tuotteiden tuotantoon verrattuna polyesterikatkokuitujen tuotantoon liittyvien investointien kannattavuus on heikko, mikä aiheuttaa vaikeuksia varojen suuntaamiselle tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon.
4.1.8 Päätelmät
(71) Komissio katsoo, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa arvioitiin kaikkia tekijöitä ja seikkoja, jotka olivat ratkaisevia yhteisön tuotannonalan tilan mielekkään arvioinnin kannalta. Edellä johdanto-osan 64-70 kappaleessa mainittuja seikkoja ei käsitelty väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa, mutta niiden tarkastelu tässä yhteydessä vain vahvistaa väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyt päätelmät.
4.1.9 Varastot
(72) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 77 kappaleessa tekemä varastojen suuruuden vertailu vuoden 1998 lopun ja vuoden 1999 lopun välillä ei ollut asianmukainen, vaan perusasetuksen määräysten vastainen. Väitettiin, että ainoa oikea ja puolueeton menetelmä polyesterikatkokuitujen varastojen tilanteen arvioimiseksi olisi vuoden 1999 syyskuun ja vuoden 1998 lopun tilanteen vertailu.
(73) Tässä yhteydessä on muistutettava polyesterikatkokuitualan varastointitilanteen kausittaisuudesta. Varastojen määrä vaihtelee kalenterivuoden aikana, minkä vuoksi vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson vertailu on järkevää ainoastaan, jos tarkastellaan samoja kalenterivuoden ajankohtia. Vuoden 1998 lopun eli joulukuun 31 päivän varastotietoja ei siis voida verrata tutkimusajanjakson lopun eli syyskuun 30 päivän tietoihin.
4.2 Tuotantokustannukset
(74) Eräs vientiä harjoittava tuottaja esitti, että erään yhteisön tuotannonalan tuottajan tuotantokustannukset olivat liian korkeat muihin tuottajiin verrattuna, jotta niitä olisi voinut käyttää hinnan alittavuuden marginaalin määrittämisessä.
(75) Komissio tarkisti kunkin yrityksen ilmoittamat tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantokustannuksia koskevat tiedot. Tässä yhteydessä ei löytynyt perusteita yhdenkään yrityksen tietojen jättämiselle viitehinnan alittavuutta koskevien laskelmien ulkopuolelle sen tuotantokustannusten absoluuttisen tason perusteella.
(76) Toinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että eräs tuottaja, joka valmistaa polyesterikatkokuituja dimetyylitereftalaatista ja monoeteeniglykolista eikä polyeteenitereftalaatista ja monoeteeniglykolista, olisi jätettävä huomiotta, koska kyseinen tuotantomenetelmä ei vientiä harjoittavan tuottajan mukaan ole edullisin.
(77) Edellä johdanto-osan 75 kappaleessa todettujen seikkojen vuoksi tuotantomenetelmät itsessään tai niihin liittyvät tuotantokustannukset eivät voi olla arviointiperusteena sille, mitkä yritykset olisi jätettävä tutkimuksen ulkopuolelle.
4.3 Päätelmät
(78) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, etteivät edellä mainitut huomautukset ja väitteet ole sellaisia, että ne muuttaisivat väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa tehtyjä päätelmiä. Näin ollen vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 86-90 kappaleen sisältö sekä päätelmä siitä, että yhteisön tuotannonalalle aiheutui merkittävää vahinkoa tutkimusajanjakson aikana.
E SYY-YHTEYS
1 Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutukset
(79) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että ainoa tekijä, joka selittää yhteisön tuotannonalan kannattavuuden heikkouden tutkimusajanjakson aikana, on raaka-aineiden hinnat, ei polkumyynnillä tapahtuva tuonti. Samaten väitettiin, että yhteisön tuotannonalan kannattavuuden parantuminen 2,30 prosentista 3,38 prosenttiin vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana merkitsi sitä, ettei polkumyynnillä tapahtunut tuonti aiheuttanut vahinkoa kyseisenä aikana.
(80) Olisi huomattava, että polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista aiheutui laskupaineita yhteisön markkinoilla vallinneisiin hintoihin, minkä vuoksi raaka-aineiden hintojen nousu ei voinut asianmukaisesti heijastua myyntihintoihin.
(81) Vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana kannattavuus koheni hieman, mutta tutkimuksesta on käynyt ilmi, että tämä johtui lähinnä yhteisön tuotannonalan rakenneuudistuksista. Tähän kuului myös myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten karsiminen.
(82) Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 87 kappaleessa todetaan yhteisön tuotannonalan taloudellisesta tilanteesta, tuotannonalan alhaista kannattavuustasoa ei voida pitää tyydyttävänä. Kannattavuutta on päinvastoin pidettävä liian alhaisena, ja syynä on se, että polkumyynnillä tapahtunut tuonti esti hinnankorotukset. Muita kielteisiä osoittimia olivat myyntimäärän väheneminen, markkinaosuuden pieneneminen, tuotantokapasiteetin väheneminen, työllisyyden heikkeneminen ja varastojen kasvu.
(83) Edellä selostetun perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 87 kappaleen päätelmät.
(84) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti lisäksi, että yhteisön tuotannonalalle mahdollisesti aiheutunut vahinko ei voinut aiheutua Korean tasavallasta peräisin olevasta tuonnista, koska siihen sovellettiin jo polkumyyntitoimenpiteitä suurimpana osana vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson lopun välistä aikaa. Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa käyttöön otetut lopulliset polkumyyntitoimenpiteet kumottiin elokuussa 1999 neuvoston asetuksella (EY) N:o 1728/1999(10).
(85) Olisi muistettava, että Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa käyttöön otetut toimenpiteet kumottiin, koska toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun päätelmien perusteella polkumyynnin uudelleen alkamista ei pidetty todennäköisenä; tarkastelussa käytetty tutkimusajanjakso kattoi 1 päivän tammikuuta 1996 ja 30 päivän syyskuuta 1997 välisen ajan. Tämän menettelyn tutkimusajanjakson aikana kuitenkin todettiin polkumyyntiä esiintyvän, joten väite ei ole perusteltu.
2 Muu tuonti
(86) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission olisi pitänyt tarkastella myös Puolasta, Turkista ja Tsekin tasavallasta peräisin olevan tuonnin mahdollisia vaikutuksia.
(87) Eurostatin tietojen perusteella todettiin, että kyseisen tuonnin hintataso yhteisön rajalla oli huomattavasti, tutkimusajanjaksona 12,3-30,5 prosenttia, korkeampi kuin tutkimuksen kohteena olevista maista peräisin olevan tuonnin hinnat. Tämän vuoksi ei ollut syytä luokitella kyseistä tuontia samaan hintaluokkaan kuin tutkimuksen kohteena olevista maista peräisin oleva tuonti eikä katsoa, että sen mahdollisesti aiheuttama vahinko poistaisi todetun vahingon ja tutkimuksen kohteena olevien maiden vientiä harjoittavien tuottajien harjoittaman polkumyynnin välisen syy-yhteyden.
3 Päätelmät
(88) Edellä esitetyn perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 102 kappaleessa esitetty päätelmä, jonka mukaan polkumyynnillä tapahtunut tuonti on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
F YHTEISÖN ETU
1 Yhteisön tuotannonalan etu
(89) Koska tästä asiasta ei saatu huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 104-106 kappaleessa esitetyt päätelmät yhteisön tuotannonalan edusta vahvistetaan.
2 Vaikutus tuojiin ja käyttäjiin
(90) Eräs käyttäjien yhdistys ja erikseen myös eräs sen jäsen väittivät, että yhteisön tuottajat eivät tarjonneet tiettyjä polyesterikatkokuitulajeja, minkä vuoksi käyttäjien oli hankittava tuotetta yhteisön ulkopuolelta. Eräs toinen käyttäjä väitti, että yhteisön tuottajat eivät pystyneet vastaamaan yhteisön kysyntään.
(91) Tutkimuksessa on vahvistettu, että vaikka yhteisön tuotannonala ei tuottanut tiettyjä polyesterikatkokuitulajeja tiettyinä ajanjaksoina, tämä ei tarkoita sitä, etteikö yhteisön tuotannonala voisi valmistaa kyseisiä lajeja. Tähän tarvittaisiin vain pieniä, vähäisiä investointeja vaativia mukautuksia kuten kehruusuulakkeen vaihtaminen ja tietyn lisäaineen poistaminen tai lisääminen. Siinä, että tiettyinä aikoina ei ollut saatavissa tiettyjä polyesterikatkokuitulajeja, oli kyse enemmänkin siitä, ettei yhteisön tuotannonala voinut toimittaa haluttuja määriä niillä alhaisilla hinnoilla, jotka käyttäjät olivat halukkaat maksamaan.
(92) Yhteisön kulutuksesta todettakoon ottaen huomioon ehdotettujen tullien taso, että asianomaisista maista peräisin olevalla tuonnilla on vastaisuudessakin pääsy yhteisön markkinoille, ei kuitenkaan polkumyyntihinnoilla. Yhteisön tuotannonalan hinnat todennäköisesti nousevat, mutta nousu jäänee pienehköksi, koska tuotetta tuodaan edelleen myös muista kolmansista maista. Edellä esitetyt seikat huomioon ottaen todetaan, että polkumyyntitoimenpiteet eivät vaaranna yhteisön käyttäjien valinnanvapautta ja tuotteen saatavuutta.
(93) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 109 kappaleesta on pyydetty selvitystä; siinä mainitaan, että ehdotetut toimenpiteet voivat nostaa käyttäjien tuotantokustannuksia 0,6-1,2 prosenttia.
(94) Niiltä harvoilta yhteisön käyttäjiltä, jotka toimivat yhteistyössä, saatujen tietojen perusteella todettiin, että Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin oleviin polyesterikatkokuituihin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden vaikutus niiden tuotantokustannuksiin olisi 0,6-1,2 prosenttia. Tähän tulokseen tultiin, kun otettiin huomioon polyesterikatkokuitujen merkitys näiden käyttäjien valmiiden tuotteiden tuotantokustannuksissa, Korean tasavallasta ja Intiasta peräisin olevassa tuonnissa väliaikaisesti käyttöön otettu keskimääräinen polkumyyntitulli sekä Koreasta ja Intiasta peräisin olevan tuonnin markkinaosuus yhteisön kulutuksesta tutkimusajanjakson aikana.
(95) On selvää, että kunkin käyttäjän tilanne riippuu siitä, paljonko tavaraa se tuo asianomaisista maista ja asianomaisilta vientiä harjoittavilta tuottajilta, sekä sen omasta kustannusrakenteesta. Mainittu keskimääräinen vaikutus koskee siis yritystä, jonka vaihtoehtoisten hankintalähteiden käyttö on keskitasoa niin, että Korean tasavallasta ja Intiasta peräisin olevan tuonnin osuus on keskimäärin 14,7 prosenttia.
(96) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen eräät yhteisössä toimivat käyttäjät väittivät, että polkumyyntitullien käyttöönotolla olisi kielteisiä vaikutuksia niiden tuottamien jatkojalostustuotteiden kilpailukykyyn ja että se vaarantaisi lopulta niiden toiminnan jatkuvuuden. Niiden mielestä polkumyyntitullien käyttöönotto johtaisi hintojen nousuun, joka käyttäjien olisi siirrettävä jatkojalostustuotteidensa hintoihin. Tämä kehitys johtaisi puolestaan muista kolmansista maista ja tässä tutkimuksessa tarkasteltavina olevista maista peräisin olevien halvempien jatkojalostustuotteiden tuonnin kasvuun, minkä vuoksi tietyt yhteisön valmistajat, jotka tuottavat polyesterikatkokuituja sisältäviä jatkojalostustuotteita, joutuisivat siirtämään tuotantonsa yhteisön ulkopuolelle.
(97) Ehdotettujen toimenpiteiden käyttäjiin kohdistuvia keskimääräisiä enimmäisvaikutuksia koskeva tarkastelu osoitti kuitenkin, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto ei todennäköisesti merkittävästi lisää halpojen jatkojalostustuotteiden tuontia yhteisöön. Tämä päätelmä on tehtävä myös siksi, että asianomaiset käyttäjät eivät esittäneet näyttöä väitteidensä tueksi, eikä tällaisia vaikutuksia ollut havaittavissa myöskään aiempien polyesterikatkokuituja koskevien toimenpiteiden voimassaolon aikana. Lisäksi olisi huomattava, että kudottuihin valmiisiin tuotteisiin, joita ovat esimerkiksi vaatteet ja kotitaloustekstiilit, sovelletaan tekstiilikiintiöjärjestelmän määrällisiä rajoituksia.
(98) Koska käyttäjäyritysten esittämien huomautusten tarkastelu ei johda uusiin päätelmiin, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 109 ja 111 kappaleessa esitetyt päätelmät ehdotettujen toimenpiteiden todennäköisistä vaikutuksista käyttäjiin vahvistetaan.
3 Päätelmät
(99) Yhteisön edun määrityksestä saatuja uusia huomautuksia ei pidetä sellaisina, että ne kumoaisivat päätelmän siitä, että ei ole olemassa pakottavia syitä olla ottamatta käyttöön polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia koskevia toimenpiteitä. Tämän vuoksi alustavat päätelmät vahvistetaan.
G LOPULLINEN TULLI
(100) Polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevien päätelmien perusteella katsotaan, että olisi otettava käyttöön lopulliset polkumyyntitoimenpiteet, jotta Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin oleva polkumyynnillä tapahtuva tuonti ei aiheuta enempää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
1 Vahingon korjaava taso
(101) Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 116 kappaleessa selitetään, määritettiin sellainen vahinkoa aiheuttamaton hintataso, joka kattaisi yhteisön tuotannonalan kaikki tuotantokustannukset ja sellaisen kohtuullisen voiton, joka saataisiin, jos tarkasteltavina olevista maista peräisin olevaa polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia ei olisi.
(102) Eräät vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että kohtuullisena voittona olisi pidettävä kuutta prosenttia, viitaten tätä tutkimusta edeltäviin, muun muassa Australiasta peräisin olevia polyesterikatkokuituja ja teksturoituja polyesterifilamenttilankoja koskeviin tapauksiin. Kyseisessä menettelyssä kohtuulliseksi voitoksi oli kuitenkin määritelty 10 prosenttia, kuten myös tässä tutkimuksessa. Eräät muut vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että kohtuullisen voiton määrän pitäisi olla vieläkin alempi, esimerkiksi 4 prosenttia, koska yhteisön tuotannonalan yleinen kannattavuus oli nyt parempi kuin mainittujen aiempien asetuksessa (EY) N:o 1490/96(11) Valkovenäjää koskevan ja asetuksessa (EY) N:o 2160/96(12) Indonesiaa koskevan menettelyn ajankohtana.
(103) Olisi huomattava, että komissio esitti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 116 kappaleessa, että 10 prosentin marginaalia olisi pidettävä sellaisena voittona, joka olisi voitu saada, jos polkumyynnillä tapahtunutta tuontia ei olisi ollut.
(104) Kohtuullisena pidetyn voiton määrä määritetään sen perusteella, millaisen voiton yhteisön tuotannonala todennäköisesti saisi, jos vahingollista polkumyyntiä ei esiintyisi. Koska aiempien tutkimusten tutkimusajanjakso oli eri kuin tässä tutkimuksessa ja kyseisissä tapauksissa todetun polkumyynnin hintoja laskevat vaikutukset olivat erilaiset, ei ole syytä olettaa, että yhteisön tuotannonala olisi saanut yhtä paljon voittoa. Aiemmat voiton määrät eivät siis välttämättä päde tässä tapauksessa. Tältä osin viitataan lisäksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 117 kappaleessa esitettyihin perusteluihin.
(105) Edellä selostetun perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 117 kappaleen päätelmät.
2 Tullien laji ja taso
(106) Perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti seuraavat polkumyyntitullit vastaavat polkumyyntimarginaaleja, kun nämä on todettu pienemmiksi kuin vahinkomarginaalit. Tilanne on tällainen kaikkien paitsi yhden yrityksen osalta.
TAULUKON PAIKKA
(107) Yrityskohtaiset polkumyyntitullit määritettiin tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten tutkimusajanjakson tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevia, "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavia tulleja) yksinomaan tarkasteltavana olevasta maasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu asiaa koskevan asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tullia.
(108) Kaikki näiden yrityskohtaisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt) on toimitettava viipymättä komissiolle(13) ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Komissio muuttaa tarvittaessa asiaa koskevia asetuksia neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelon ajan tasalle.
H VÄLIAIKAISEN TULLIN KANTAMINEN
(109) Vientiä harjoittavia tuottajia koskevien polkumyyntimarginaalien suuruuden ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon vakavuuden perusteella katsotaan, että on tarpeen kantaa lopullisesti komission asetuksen (EY) N:o 124/2000(14) mukaisesti väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät käyttöön otetun lopullisen komission tullin suuruisina, jos tämä on yhtä suuri kuin tai matalampi kuin väliaikainen tulli. Muussa tapauksessa vain väliaikaista tullia vastaava määrä olisi kannettava lopullisesti. Lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät vapautetaan.
(110) Samyang Corporation- ja SK Chemicals Co. Ltd -yritysten yhdistettyä polyesteriin liittyvän liiketoimintansa yhteisomisteiseen yritykseen nimeltä Huvis Corporation väliaikaisesti käyttöön otetut tullit olisi kyseisten yritysten kohdalla kannettava lopullisesti Huvis Corporation -yrityksen osalta lopullisesti käyttöön otettavan tullin suuruisina.
I SITOUMUS
(111) Väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen eräs intialainen vientiä harjoittava tuottaja tarjosi hintasitoumusta perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(112) Komissio katsoo, että Reliance Industries Limited -yrityksen tarjoama sitoumus voidaan hyväksyä, koska se korjaa polkumyynnistä aiheutuvan vahingon. Yritys on lisäksi sitoutunut toimittamaan komissiolle säännöllisesti yksityiskohtaisia tietoja, minkä ansiosta sitoumusta voidaan valvoa tehokkaasti, ja komissio katsoo yrityksen rakenteen perusteella, että sitoumuksen kiertämisen vaara on varsin vähäinen.
Sitoumuksen noudattamisen ja sen tehokkaan valvonnan varmistaminen edellyttää, että sitoumukseen perustuvan vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen yhteydessä on mahdollista saada vapautus tullista ainoastaan esittämällä liitteessä luetellut tiedot sisältävä kauppalasku, jonka perusteella tulliviranomaiset voivat varmistaa, että lähetykset vastaavat kaupallisten asiakirjojen tietoja riittävän tarkasti. Jos tällaista laskua ei esitetä tai jos se ei vastaa tulliviranomaisille esitettyä tuotetta, sovelletaan asianmukaista polkumyyntitullia.
(113) Jos sitoumusta epäillään rikottavan, rikotaan tai se peruutetaan, polkumyyntitulli voidaan ottaa käyttöön perusasetuksen 8 artiklan kohtien 9 ja 10 mukaisesti,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli CN-koodiin 55032000 kuuluvien Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin olevien karstaamattomien, kampaamattomien tai muuten kehruuta varten käsittelemättömien polyesteriä olevien synteettikatkokuitujen tuonnissa.
2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen tulli on seuraavien yritysten tuotteiden osalta seuraava:
TAULUKON PAIKKA
3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, lopullista tullia ei sovelleta tuontiin, joka luovutetaan vapaaseen liikkeeseen 2 artiklan säännösten mukaisesti.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia määräyksiä.
2 artikla
1. Seuraavan yrityksen tuottamat ja 2 kohdan säännösten mukaisesti tuodut tuotteet vapautetaan 1 artiklassa tarkoitetusta tullista:
TAULUKON PAIKKA
2. Taric-lisäkoodia A212 käyttäen tulliselvitettäväksi ilmoitetussa tuonnissa ei kanneta 1 artiklassa käyttöön otettuja polkumyyntitulleja, jos tuotavat tuotteet on tuottanut ja suoraan vienyt (toisin sanoen laskuttanut ja lähettänyt) yhteisössä tuojana toimivalle yritykselle 1 kohdassa mainittu yritys, edellyttäen että asianomaisille tulliviranomaisille vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan pyynnön yhteydessä esitetty kauppalasku sisältää liitteessä luetellut tiedot.
3. Tulleista vapauttamisen edellytyksenä on lisäksi se, että tullille tulliselvitystä varten esitettävät tavarat vastaavat tarkoin kauppalaskussa esitettyä kuvausta.
3 artikla
1. Kannetaan Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin olevassa tuonnissa asetuksella (EY) N:o 1472/2000 käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät tällä asetuksella lopullisesti käyttöön otettavan tullin suuruisina. Lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät vapautetaan. Jos käyttöön otettu lopullinen tulli on korkeampi kuin väliaikainen tulli, kannetaan lopullisesti vain väliaikaisen tullin vakuutena oleva määrä.
2. Samyang Corporation- ja SK Chemicals Co. Ltd -yritysten osalta kannetut väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät kannetaan tällä asetuksella Huvis Corporation -yrityksen osalta lopullisesti käyttöön otettavan tullin suuruisina. Huvis Corporation -yrityksen osalta lopullisesti käyttöön otettavan tullin ylittävät vakuutena olevat määrät vapautetaan.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2000.