RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 2306/92 af 4. august 1992 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af radiofonimodtagere til anvendelse i automobiler med oprindelse i Republikken Korea
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 12,
under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter konsultation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til ovennaevnte forordning, og
ud fra foelgende betragtninger:
A. Midlertidige foranstaltninger
(1) Kommissionen indfoerte ved forordning (EOEF) nr. 313/92 (2) en midlertidig antidumpingtold paa importen til Faellesskabet af radiofonimodtagere til anvendelse i automobiler (i det foelgende benaevnt »bilradioer«) og med oprindelse i Republikken Korea.
Ved forordning (EOEF) nr. 1483/92 (3) forlaengede Raadet gyldighedsperioden for denne told med hoejst to maaneder.
B. Efterfoelgende procedure
(2) Efter indfoerelsen af den midlertidige antidumpingtold fremsendte en raekke af de interesserede parter redegoerelser til Kommissionen og tilkendegav deres synspunkter vedroerende resultaterne af undersoegelsen, og Kommissionen tog i paakommende tilfaelde hensyn hertil. De parter, der anmodede om det, fik ogsaa lejlighed til at blive hoert af Kommissionen.
(3) Parterne blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, paa grundlag af hvilke Kommissionen paataenkte at anbefale en endelig told og endelig opkraevning af de beloeb, for hvilke der var stillet sikkerhed i form af midlertidig told. De indroemmedes endvidere en frist, inden for hvilken de kunne goere indsigelse efter at have faaet forelagt ovennaevnte oplysninger.
(4) Der blev taget hensyn til de mundtlige og skriftlige bemaerkninger, som parterne fremfoerte, og resultaterne af Kommissionens undersoegelse blev om fornoedent aendret i overensstemmelse hermed.
(5) Som foelge af de grunde, der er anfoert i betragtning 8 i forordning (EOEF) nr. 313/92, kunne undersoegelsen ikke afsluttes inden for den frist, der er anfoert i artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning (EOEF) nr. 2423/88.
C. Den paagaeldende vare, samme vare
(6) Kommissionen gav i betragtning 9 i forordning (EOEF) nr. 313/92 en detaljeret beskrivelse af de vigtigste egenskaber ved den paagaeldende vare. Da ingen af parterne gjorde indsigelse mod denne varebeskrivelse, bekraefter Raadet Kommissionens definition af den paagaeldende vare.
(7) I betragtning 10 til 13 i forordning (EOEF) nr. 313/92 fastslog Kommissionen, at de paagaeldende bilradioer trods forskelle i udstyr og i priserne paa de endelige brugeres niveau alligevel havde samme grundlaeggende fysiske og tekniske egenskaber, som henfoerte dem under samme varekategori. En importoer gjorde indsigelse mod den foreloebige afgoerelse, men fremfoerte ikke nye argumenter eller beviser, som kunne faa Kommissionen til at drage andre konklusioner. Raadet bemaerker, at EF's toldlovgivning er i overensstemmelse med internationale toldbestemmelser og fastsaetter, at selv om bilradioer af i dag kombinerer en raekke supplerende egenskaber og komponenter, tariferes en bilradio stadig som en saadan, saa laenge disse komponenter og egenskaber ikke aendrer dens vaesentligste egenskaber som radio. Raadet ser ingen grund til at afvige herfra i forbindelse med antidumpingforanstaltninger og bekraefter derfor Kommissionens synspunkter og betragtninger, at alle bilradioer, der fremstilles i EF og Korea og saelges paa markedet i Faellesskabet, ligner hinanden tilstraekkeligt til at udgoere en enkelt varegruppe og samme vare som omhandlet i artikel 2, stk. 12, i forordning (EOEF) nr. 2423/88.
(8) En koreansk producent oplyste, at han i undersoegelsesperioden (1. maj 1989 til 30. april 1990) havde eksporteret en betydelig maengde dele og underenheder til et datterselskab i Faellesskabet. Kommissionen efterproevede de modtagne oplysninger og anmodede efter indfoerelsen af den midlertidige told toldmyndighederne i den importerende medlemsstat om naermere enkeltheder om importen af den paagaeldende vare. Det fremgik af disse oplysninger, specielt datterselskabets importlicens og toldangivelser, at varerne var blevet henfoert under KN-kode 8527 21 90, som omhandler faerdigvarer, i henhold til almindelig bestemmelse a) i Den Kombinerede Nomenklaturs bestemmelser (4). Trods dette og selv om denne KN-kode ogsaa var angivet i meddelelsen om indledning af denne procedure (5), undlod eksportoeren at inddrage disse maengder i sin besvarelse af Kommissionens spoergeskema, hvor han erklaerede, at han kun solgte nogle dele til datterselskabet og gentog dette flere gange i loebet af proceduren. Kommissionen tog ogsaa hensyn til, hvorvidt der var specifikke egenskaber ved modellerne, som kunne adskille dem fra den paagaeldende vare i en saadan grad, at de egentlig burde falde uden for undersoegelsens rammer. Ingen saadanne egenskaber var tydelige, og Kommissionen konkluderede derfor, at importen af de paagaeldende varer faldt inden for undersoegelsens rammer, og at oplysningerne vedroerende den paagaeldende import var af betydning for, at Kommissionen kunne gennemfoere undersoegelsen paa rette maade.
Raadet bekraefter disse konklusioner.
D. Dumping
I. Normal vaerdi
(9) I sin foreloebige afgoerelse fastslog Kommissionen, at den normale vaerdi burde beregnes paa grundlag af omkostningerne til fremstilling af de paagaeldende bilradiomodeller plus en rimelig margen for salgs- og administrationsomkostninger og generalomkostninger generalomkostninger (i det foelgende benaevnt SAG-omkostninger) samt fortjeneste, da de eksportoerer, der solgte bilradioer paa det koreanske marked, ikke solgte modeller, som kunne sammenlignes med de modeller, der eksporteredes til Faellesskabet i tilstraekkeligt repraesentative maengder eller i almindelig handel. Ingen eksportoerer gjorde indsigelse mod denne afgoerelse, og Kommissionen fastlagde derfor den normale vaerdi paa samme grundlag i sin endelige afgoerelse. Raadet bekraefter denne fremgangsmaade.
(10) Da der ikke solgtes sammenlignelige bilradiomodeller paa det koreanske marked i tilstraekkeligt repraesentative maengder eller i almindelig handel, blev margenen for SAG-omkostninger for tre eksportoerer, som havde haft et repraesentativt salg af andre modeller af samme vare paa hjemmemarkedet, beregnet paa grundlag af de faktiske paaloebne SAG-omkostninger ved dette salg. Da omkostningerne ikke varierede efter radioernes maerke, blev der ikke skelnet mellem eksportoerens salg til Faellesskabet af varer af eget maerke og af andre maerker. For eksportoerer, som slet ikke solgte paa hjemmemarkedet eller ikke solgte tilstraekkelige maengder der, blev SAG-omkostningerne beregnet paa grundlag af de vejede gennemsnitlige omkostninger for ovennaevnte tre eksportoerer ved salg af samme vare i Korea. Eksportoererne var ikke uenige i disse beregner, og Raadet bekraefter Kommissionens resultater.
(11) Visse eksportoerer gjorde indsigelse mod den metode, Kommissionen anvendte i sin foreloebige fastsaettelse af fortjenstmargenen som anfoert i betragtning 20 til 22 i forordning (EOEF) nr. 313/92. De paagaeldende eksportoerer paastod, at det var urimeligt og vilkaarligt at anvende fortjenstmargenen paa salg af varer til distributoerer eller detailhandlere paa grund af de smaa maengder, der solgtes til disse kunder. De insisterede paa, at fortjenstmargenen burde beregnes paa grundlag af fortjenesten paa salg af bilradioer til bilproducenter til internt brug (til installering i biler i forbindelse med samleprocessen), da kun dette salg fulgte samme handelsmoenster som deres eget salg til Faellesskabet.
(12) Kommissionen og Raadet tog disse argumenter op til revision. Raadet bekraefter imidlertid Kommissionens afgoerelse om, at salget til bilproducenter til internt brug med hensyn til distributionen var et salg til en anden kategori kunder end eksportsalget, da disse hjemmemarkedskunder ikke varetog distributionsopgaver eller havde udgifter til distribution i forbindelse med dette salg. Til gengaeld varetog alle eksportkunderne distributionsfunktioner og havde udgifter til distribution i forbindelse med den paagaeldende eksport. Denne forskel blev ogsaa bekraeftet ved en undersoegelse af priserne ved salg paa hjemmemarkedet for de beroerte eksportoerer, hvoraf det fremgik, at priserne paa varer til bilproducenter var vaesentligt lavere, naar varen var bestemt til internt brug end naar varen solgtes til bilproducenter til videresalg via forretningsmaessigt forbundne distributionsselskaber, eller naar bilradioproducenterne solgte varen direkte til uafhaengige distributoerer eller detailhandlere. Endvidere kraevede bilradioproducenterne samme pris for varen, naar den var bestemt til at blive solgt videre af distributoerer, der var forretningsmaessigt forbundet med bilproducenterne, eller af uafhaengige distributoerer eller detailhandlere.
Flere eksportoerer paastod, at eksportmaengderne var stoerre end dem, der anvendtes ved fastlaeggelsen af den normale vaerdi, men der blev ved undersoegelsen ikke fremlagt bevis for, at en forskel i maengde skulle have betydning for den fortjenstmargen, der opnaaedes paa det koreanske marked ved salg af den paagaeldende vare. Da der generelt solgtes en forholdsvis lille maengde varer til distributoerer eller detailhandlere, tog Kommissionen ved beregningen af en rimelig fortjenstmargen ved salg i store maengder til distributoerer udgangspunkt i fortjenesten paa fortjenstgivende salg til bilproducenter, men justerede og forhoejede den med en beregnet margen paa 3,9 %, da der var tydelig forskelle paa disse kunder og kunderne paa eksportmarkederne. Paa dette grundlag var den vejede gennemsnitlige beregnede fortjeneste 9,6 %. Dette niveau blev anset for rimeligt paa baggrund af de oplysninger, Kommissionen havde til raadighed vedroerende bilradioindustrien generelt.
(13) Forskellene i fortjeneste ved salg til de forskellige kategorier af kunder blev beregnet paa grundlag af forskellene i fortjeneste mellem salg af varer til bilproducenter og salg af varer, som koeberen indkoebte til videresalg. Der var tale om en forskel paa mellem 3,9 % og 9,8 %, men det laveste tal blev anvendt i dette tilfaelde for at sikre, at justeringen ikke var alt for stor, og at sammenligningen kunne foretages i samme handelsled paa et saa noejagtigt og rimeligt grundlag som muligt.
Raadet bekraefter Kommissionens betragtning og den metode, der er anvendt til fastsaettelse af fortjenstmargenen.
II. Eksportpris
(14) Ingen eksportoerer gjorde indsigelse mod den metode, der anvendtes til beregning af eksportprisen som anfoert i betragtning 23 og 24 i forordning (EOEF) nr. 313/92, og Raadet bekraefter derfor de paagaeldende resultater.
III. Sammenligning
(15) Ved sammenligningen af den normale vaerdi og eksportprisen tog Kommissionen behoerigt hensyn til forskelle i leverings-, betalings-, og garantibetingelser samt loenninger til salgspersonalet. Til alle sammenligninger anvendtes priser ab fabrik i samme handelsled (se betragtning 12 og 13).
(16) To eksportoerer var ikke enige i metoden til justering af kreditvilkaarene i den foreloebige afgoerelse. De anmodede om at faa beregnet justeringen paa grundlag af den gennemsnitlige kredittid, som indroemmes deres kunder paa hjemmemarkedet for udestaaende fordringer og gaeld, og den almindelige rente i Korea for kortfristede laan.
(17) Dette krav blev afvist, da der kun kan foretages justeringer for forskelle i salgsbetingelser i det omfang, de vedroerer prisernes sammenlignelighed. Med hensyn til kreditvilkaar kan den pris, der er betalt eller skal betales, normalt kun blive paavirket af en kredittid, der er aftalt paa salgsdatoen (dvs. kontraktdatoen eller allersenest fakturadatoen). Omkostninger, som stammer fra ekstra kredittid ud over den oprindeligt aftalte periode, maa betragtes som generalomkostninger for salgsselskabet, da denne betingelse ikke indgik i prisen paa salgsdatoen, og koeberen ikke tog hensyn til en saadan ekstraperiode, da han godtog saelgerens pris for varen. Raadet tog derfor kun hensyn til forskelle i kreditvilkaar i den kreditperiode, der var aftalt mellem saelger og koeber paa salgsdatoen.
I tilfaelde, hvor salgsbetingelserne ikke omfattede en fast kreditperiode, beregnede Kommissionen en justering for dette salg paa grundlag af 30 dages kredit, da salget af denne slags varer svarede til kommissionssalg, hvor en 30-dages-kreditperiode for koeber er det normale.
Den normale vaerdi blev fastlagt paa grundlag af produktionsomkostningerne, og der maatte derfor kun foretages justering for eksportoerens renteomkostninger i disse kreditperioder baseret paa selskabets refinansiering.
Raadet bekraefter denne konklusion.
(18) En raekke eksportoerer gjorde indsigelse mod, at Kommissionen ikke godtog deres krav om, at eksportprisen ikke skulle nedsaettes med beloeb for ubetydelige justeringer. Ubetydelige justeringer i henhold til artikel 2, stk. 10, litra e), i forordning (EOEF) nr. 2423/88 vedroerer justeringer naevnt i artikel 2, stk. 9, litra a), og artikel 2, stk. 10, litra a), b) og c). Disse justeringer kan kun anvendes for »forskelle, som paavirker prisernes sammenlignelighed«. En justering blev foelgelig kun betragtet som ubetydelig, hvis »forskellen« mellem justeringen for eksportprisen og den normale vaerdi var under 0,5 % af den respektive pris eller vaerdi, og Raadet bekraefter denne afgoerelse.
IV. Dumpingmargen
(19) Den normale vaerdi og eksportprisen blev sammenlignet for hver enkelt transaktion for hver enkelt eksportoer, som medvirkede i hele undersoegelsen. Den endelige gennemgang af resultaterne af denne sammenligning viser, at der finder dumping sted med hensyn til eksporten af bilradioer med oprindelse i Republikken Korea, og at dumpingmargenen er lig med forskellen mellem den normale vaerdi og prisen ved eksport til Faellesskabet.
(20) For saa vidt angaar en eksportoer, som ikke indgav vaesentlige oplysninger om eksportsalget til Faellesskabet inden for en rimelig frist (se betragtning 8), og hvis oplysninger vedroerende en passende normal vaerdi for modellerne ikke kunne efterproeves, blev dumpingmargenen fastlagt for de maengder, der ikke var naevnt i besvarelsen af Kommissionens spoergeskema, paa grundlag af de foreliggende oplysninger i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Under disse omstaendigheder blev de mest rimelige foreliggende oplysninger anset for at vaere de kendsgerninger, der var fastslaaet ved undersoegelsen, og for at undgaa diskrimination blev den dumpingmargen, der var fastsat for eksportoerer, som ikke medvirkede ved denne procedure, anset for at vaere mest passende for dette salg. For eksport, som blev efterproevet ved undersoegelsen, blev dumpingmargenen fastlagt paa den maade, der er beskrevet i betragtning 19.
(21) Dumpingmargen var forskellig alt efter eksportoer, og den vejede gennemsnitlige margen for hver enkelt eksportoer, udtrykt i procent af cif-vaerdien, frit Faellesskabets graense, var foelgende:
- Carmen Electronic Co., Ltd: 3,4 %
- Daesung Precision Co., Ltd: 14,1 %
- Daewoo Electronics Co., Ltd: 4,7 %
- Goldstar Co., Ltd: 3,9 %
- Haiti Electronics Co., Ltd: 0,6 %
- Hyorim Co.: 10,6 %
- Hyundai Electronic Industries Co.,
Ltd: 10,8 %
- Inkel Corporation Ltd: 11,4 %
- Kolon International Co.: 8,9 %
- Osio Electronics Co., Ltd: 20,1 %
- Samsung Electronics Co., Ltd: 20,8 %
- Se Kyung Co.: 4,7 %
- Sung Moon Trading Co., Ltd: 18,5 %
- Tong-Hae Sil Up Co., Ltd: 8,7 %
- Tong Kook General Electronics Co.,
Ltd: 14,3 %
- Woojin Electric Co., Ltd: 15,1 %
- Woojin Industrial Co., Ltd: 15,1 %
- Wook Kwang Co., Ltd: 16,7 %
- Yung Tai Electronics Ind. Co., Ltd: 29,3 %
Raadet bekraefter disse margener og finder, at den endeligt fastlagte dumpingmargen for Haitai Electronics Co., Ltd maa betragtes som ubetydelig, og at der ikke er nogen begrundelse for at tage hensyn til selskabet i forbindelse med vedtagelsen af eventuelle noedvendige beskyttelsesforanstaltninger.
(22) I de tilfaelde, hvor eksportoererne undlod at besvare Kommissionens spoergeskema eller ikke gav sig til kende i loebet af undersoegelsen, blev dumpingmargenen fastsat paa grundlag af de foreliggende oplysninger i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Da et stort antal selskaber ikke medvirkede ved proceduren, fandt Kommissionen det noedvendigt, for saa vidt angaar bilradioer eksporteret af ikke-samarbejdende eksportoerer, at beregne dumpingmargenen paa grundlag af den vejede gennemsnitlige margen for tre bilradiomodeller fra eksportoeren med den hoejeste dumpingmargen, som blev anset for at vaere repraesentativ for saa vidt Kommissionen kunne skoenne. Paa dette grundlag var dumpingmargenen 34,4 %. Raadet bekraefter Kommissionens konklusion om, at en lavere dumpingmargen for disse eksportoerer ville vaere en opfordring til ikke at betale afgifter, vaere en beloenning for manglende samarbejdsvilje og ikke give de selskaber, som medvirkede i hele proceduren, passende paaskoennelse.
E. Erhvervsgrenen i Faellesskabet
(23) I betragtning 33 og 34 i forordning (EOEF) nr. 313/92 konkluderede Kommissionen, at de tre faellesskabsproducenter, der blev repraesenteret af ALARM (Association for Legal Auto-Radio Measures), udgoer erhvervsgrenen i Faellesskabet i den i artikel 4, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 naevnte forstand. Ingen parter gjorde indsigelse, og Raadet bekraefter disse konklusioner.
F. Skade
(24) I sin foreloebige afgoerelse konkluderede Kommissionen, at Faellesskabets bilradioindustri havde lidt vaesentlig skade. Den baserede isaer sin afgoerelse paa den meget kraftige stigning i den koreanske eksportoers eksportmaengde og indtraengen paa markedet i en periode fra 1985 til slutningen af undersoegelsesperioden, paa eksportoerernes betydelige prisunderbud i den paagaeldende undersoegelsesperiode og paa den prisudhuling, som fulgte heraf for faellesskabsproducenterne, som havde store tab af markedsandele kombineret med en varig nedgang i fortjeneste.
(25) Kommissionen har ikke modtaget nye oplysninger vedroerende disse resultater efter offentliggoerelsen af forordning (EOEF) nr. 313/92.
De koreanske eksportoerer gjorde ikke indvending imod de oplysninger, som Kommissionen anvendte i sin foreloebige afgoerelse. Men nogle af dem var uenige i Kommissionens vurdering af udviklingen i importen af koreanske bilradioer. De paastod, at der ifoelge Kommissionens foreloebige resultater havde vaeret en nedgang paa mindst 5 % i importen af de paagaeldende varer fra 1987 til undersoegelsesperioden efter en kraftig stigning fra 1985 til 1987. Efter deres opfattelse var der saaledes ikke blevet konstateret en vaesentlig skadesfaktor i henhold til artikel 4, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 2423/88.
Raadet finder imidlertid, at en stigning i importmaengden i referenceperioden ikke er en vaesentlig skadesfaktor, men en af en raekke faktorer, der skal tages i betragtning. Det bemaerker, at de koreanske eksportoerer ikke gjorde indsigelse mod, at der i de fem aar, som Kommissionen undersoegte for at vurdere de oekonomiske tendenser, var en stigning paa over 180 % i maengde og paa 12 % i markedsandele i importen af koreanske bilradioer trods en mindre nedgang i importmaengden mellem 1988 og 1990, hvilket skyldtes omstaendigheder, som eksportoererne maatte overvinde som forklaret i betragtning 36 og 46 i forordning (EOEF) nr. 313/92, og som uafhaengigt af aarsagerne vedroerende markedet i Faellesskabet gjorde det vanskeligt for de koreanske eksportoerer at producere og eksportere varer i stadig stoerre maengder i undersoegelsesperioden.
(26) Med hensyn til den foreloebige afgoerelse vedroerende andre relevante faktorer ved fastsaettelsen af skadens omfang som omhandlet i artikel 4, stk. 2, litra c), i forordning (EOEF) nr. 2423/88 blev der ikke indgivet andre argumenter eller oplysninger til Kommissionen. Ud over en bekraeftelse af, at der var en betydelig indtraengen paa markedet i Faellesskabet af importerede koreanske bilradioer, kan Raadet ogsaa bekraefte Kommissionens resultater vedroerende sammenligningen af prisunderbud som anfoert i betragtning 38 i forordning (EOEF) nr. 313/92 og EF-erhvervsgrenens situation som anfoert i betragtning 39 og 42 i samme forordning, specielt med hensyn til tab af markedsandele kombineret med en betydelig udhuling af faellesskabsproducenternes fortjeneste.
(27) Raadet bekraefter derfor ogsaa Kommissionens konklusioner i betragtning 43 og 44 i forordning (EOEF) nr. 313/92 at der forvoldtes bilradioproducenterne i Faellesskabet vaesentlig skade i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2423/88.
G. AArsagssammenhaeng mellem skaden og dumpingimporten
I. Dumpingimportens virkninger
(28) Kommissionen konkluderede i betragtning 45 til 54 i forordning (EOEF) nr. 313/92, at den kraftige stigning i importen af koreanske lavprisvarer faldt sammen med et lige saa hurtigt tab af markedsandele for faellesskabsproducenterne, udhuling af priserne paa Faellesskabets bilradiomodeller kombineret med staerkt forringet fortjeneste for de klagende selskaber, som producerer bilradioer i Faellesskabet.
(29) Ingen af de argumenter, som eksportoererne fremfoerte, modbeviser samfaldet i tid mellem stroemmen af importerede koreanske varer til dumpingpriser i undersoegelsesperioden og den skade, der forvoldtes faellesskabsproducenterne. Som anfoert i betragtning 45 i forordning (EOEF) nr. 313/92 er markedet for bilradioer et meget prisfoelsomt og konkurrencepraeget marked. Derfor havde en betydelig import af den paagaeldende vare til lave dumpingpriser noedvendigvis negativ indvirkning paa priserne, markedsandelen og foelgelig faellesskabsproducenternes fortjeneste og forvoldte uundgaaeligt skade.
Desuden paavirkede de lave dumpingpriser faellesskabsproducenternes fortjeneste ved salg og hindrede dem i at anvende deres produktionskapacitet i Faellesskabet paa et tidspunkt, hvor der var stigende efterspoergsel, og afskar dem fra at opnaa stordriftsfordele fra en stoerre salgsmaengde. Alle disse forhold viser, at importen af varer fra Korea til dumpingpriser har haft en betydelig direkte indvirkning paa faellesskabsproducenternes situation.
II. Andre faktorers virkninger
(30) En del koreanske eksportoerer gjorde stoettet af EIAK (Electronic Industries Association of Korea) gaeldende, at Kommissionen uberettiget havde bagatelliseret virkningerne af importen af varer fra Den Kinesiske Folkerepublik, Malaysia og Singapore i betragtning af denne imports stigende andele af markedet og lige saa lave eller endnu lavere priser, og at det var relevante faktorer i forbindelse med nedgang i salg, markedsandele, produktionsmaengde, kapacitetsudnyttelse og beskaeftigelsen i Faellesskabets bilradioindustri.
(31) De koreanske eksportoerer gjorde desuden indsigelse mod Kommissionens holdning som beskrevet i betragtning 49 i forordning (EOEF) nr. 313/92, hvor det fastslaas, at faellesskabsproducenterne ikke havde bidraget til at skade sig selv. De fremfoerte, at ikke alle faellesskabsproducenter importerede bilradioer fra de tre naevnte tredjelande, og at visse faellesskabsproducenters import kunne have forvoldt de andre faellesskabsproducenter skade.
(32) Kommissionen finder, og Raadet bekraefter, at der maa skelnes mellem faellesskabsproducenternes import af varer fra andre tredjelande og andre selskabers import. Kommissionen har allerede i sin foreloebige afgoerelse (se betragtning 48) i forordning (EOEF) nr. 313/92) forklaret, at faellesskabsproducenternes import af varer tegnede sig for ca. 50 % af hele importen af varer fra Den Kinesiske Folkerepublik, Malaysia og Singapore. Faellesskabsproducenterne importerede imidlertid disse varer i et forsoeg paa at bevare deres konkurrencedygtighed paa bilradiomarkedet i Faellesskabet. Faellesskabsproducenternes forstaerkede anvendelse af produktionsfaciliteter uden for Faellesskabsproducenternes forstaerkede anvendelse af produktionsfaciliteter uden for Faellesskabet maa betragtes som et legitimt berettiget selvforsvar mod virkningerne for deres forretninger af importen af betydelige maengder koreanske lavprisvarer. Faellesskabsproducenternes vilje til at fortsaette produktionen i Faellesskabet var helt tydelig (se betragtning 57 i forordning (EOEF) nr. 313/92, og deres eneste mulighed for at undgaa en forvaerring af den allerede staerkt forringede situation var at sprede produktionskilderne yderligere og importere varer fremstillet til lavere omkostninger, saa laenge der ikke var genindfoert loyale konkurrencevilkaar paa markedet i Faellesskabet. Denne import erstattede delvis salget af bilradioer, som kunne have vaeret produceret og solgt med fortjeneste i Faellesskabet, hvis der ikke havde vaeret et pres fra importen af koreanske varer, der som det konstateredes solgtes til dumpingpriser i undersoegelsesperioden. Omfanget af og priserne paa de importerede koreanske dumpingvarer var saaledes den egentlige aarsag til den skade, der forvoldtes af denne import. Raadet bekraefter i den forbindelse Kommissionens resultater som anfoert i betragtning 49 i forordning (EOEF) nr. 313/92.
(33) Med hensyn til markedsandelen for den oevrige import af varer fra de tre paagaeldende lande blev det bemaerket, at den kun steg 5,4 % i undersoegelsesperioden, dvs. fra 6,4 % til 11,8 %, samtidig med at markedsandelen for de importerede koreanske varer steg 12 %, dvs. fra 15, % til 27 %, i samme periode. Der forelaa ikke oplysninger om priserne paa denne import. Og selv om den paagaeldende import havde paavirket prisniveauet paa markedet i Faellesskabet, ville de forskelle, der allerede er naevnt i forhold til importen fra Korea, stadig have givet mulighed for at konkludere, at den skade, der er forvoldt af dumpingimporten af varer med oprindelse i Korea, saerskilt betragtet, alligevel stadig maa anses for at vaere vaesentlig.
(34) Raadet bekraefter eller disse afgoerelser og konklusioner.
H. Faellesskabets Interesser
(35) Som led i den foreloebige undersoegelse undersoegte og afvejede Kommissionen EF-erhvervsgrenens interesser mod de endelige brugeres (se betragtning 55 til 59 i forordning (EOEF) nr. 313/92). Den konkluderede, at medmindre der blev genindfoert loyale konkurrencevilkaar, maatte faellesskabsproducenterne indstille deres produktion i Faellesskabet i loebet af de naeste par aar, saaledes at deres globale konkurrencedygtighed i sektoren for elektroniske forbrugsvarer ville blive yderligere svaekket paa grund af tab i teknisk knowhow vedroerende produktion og forskning og udvikling i denne sektor. En saadan udvikling ville ikke vaere i de endelige brugeres interesse, da fordelen ved forsyninger af bilradioer til dumpingpriser eventuelt senere ville forsvinde som foelge af nedsat konkurrence, naar EF-erhvervsgrenen maatte opgive sin produktion. Kommissionen fastslog derfor, at det i det store hele er i Faellesskabets interesse at beskytte EF-erhvervsgrenen mod illoyal konkurrence fra importerede dumpingvarer.
(36) Efter indfoerelsen af den midlertidige told gjorde ingen parter indsigelse mod disse resultater. Raadet bekraefter derfor disse resultater og konkluderer, at det er i Faellesskabets interesse at vedtage antidumpingforanstaltninger for at fjerne de skadelige virkninger af dumpingimporten. Disse foranstaltninger boer traeffes i form af antidumpingtold.
I. Toldsats
(37) Med hensyn til, hvilken toldsats der burde indfoeres, fastslog Kommissionen, at den stigning i hver enkelt eksportoers eksportpris, der ville vaere noedvendig til at give faellesskabsproducenterne en rimelig fortjeneste paa salg af samme vare, ville vaere stoerre end fastlagte dumpingmargen. Tolden boer foelgelig svare til de individuelle dumpingmargener, der er fastlagt i betragtning 21 i overensstemmelse med artikel 13, stk. 3, i forordning (EOEF) nr. 2423/88.
(38) For selskaber, som undlod at besvare Kommissionens spoergeskema eller ikke gav sig til kende ved undersoegelsen, maatte den told, der skulle indfoeres, paa samme maade svare til den dumpingmargen, der er fastlagt for de paagaeldende producenter, dvs. 34,4 %.
(39) Raadet bekraefter de niveauer, som Kommissionen har fastlagt som endelige.
J. Opkraevning
(40) Paa baggrund af betydningen af de konstaterede dumpingmargener og omfanget af den skade, der er forvoldt faellesskabsproducenterne, finder Raadet det noedvendigt at opkraeve de beloeb, der er stillet som sikkerhed for i form af midlertidig antidumpingtold, enten med hele beloebet eller med hoejst den indfoerte endelige told i de tilfaelde, hvor den endelige told er lavere end den midlertidig told -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indfoeres en endelig antidumpingtold paa 34,4 % af nettoprisen, frit Faellesskabets graense, ufortoldet, paa importen af radiofonimodtagere til anvendelse i automobiler, henhoerende under KN-kode ex 8527 21 10 (Taric-kode 8527 21 10 * 10), ex 8527 21 90 (Taric-kode 8527 21 90 * 10) og ex 8527 29 00 (Taric-kode 8527 29 00 * 10), med oprindelse i Republikken Korea (tillaegskode 8622).
Tolden paalaegges radiofonimodtagere, som ikke kan fungere uden ekstern energikilde, til anvendelse i automobiler, ogsaa naar de er sammenbygget med lydoptagere eller lydgengivere i et faelles kabinet, med undtagelse af apparater, der ogsaa kan modtage radiotelefoni eller radiotelegrafi.
2. For de apparater, der er omhandlet i stk. 1, og som fremstilles af nedennaevnte virksomheder, fastsaettes antidumpingtolden til nedenstaaende satser, beregnet af nettoprisen, frit Faellesskabets graense, ufortoldet:
- Carmen Electronic Co., Ltd, Seoul 3,4 %
(tillaegskode 8612)
- Daesung Precision Co., Ltd, Seoul 14,1 %
(tillaegskode 8610)
- Daewoo Electronics Co., Ltd, Seoul 4,7 %
(tillaegskode 8616)
- Goldstar Co., Ltd, Seoul 3,9 %
(tillaegskode 8605)
- Hyorim Co., Seoul 10,6 %
(tillaegskode 8611)
- Hyunday Electronic Industries Co., Ltd,
Kyongju 10,8 %
(tillaegskode 8608)
- Inkel Corporation Ltd, Seoul 11,4 %
(tillaegskode 8607)
- Kolon International Co., Seoul 8,9 %
(tillaegskode 8620)
- Osio Electronics Co., Ltd, Kyongju 20,1 %
(tillaegskode 8619)
- Samsung Electronics Co., Ltd, Seoul 20,8 %
(tillaegskode 8678)
- Se Kyung Co., Bucheon City, Kyongju 4,7 %
(tillaegskode 8615)
- Sung Moon Trading Co., Ltd, Seoul 18,5 %
(tillaegskode 8613)
- Tong-Hae Sil Up Co., Ltd, Seoul 8,7 %
(tillaegskode 8614)
- Tong Kook General Electronics Co., Ltd,
Seoul 14,3 %
(tillaegskode 8606)
- Woojin Electric Co., Ltd, Seoul 15,1 %
(tillaegskode 8609)
- Woojin Industrial Co., Ltd, Seoul 15,1 %
(tillaegskode 8609)
- Wook Kwang Co., Ltd, Kyungsangbuch-Dou 16,7 %
(tillaegskode 8618)
- Yung Tai Electronics Ind. Co., Ltd, Seoul 29,3 %
(tillaegskode 8617)
3. Tolden paalaegges ikke importen af de varer, der er defineret i stk. 1, og som fremstilles af Haitai Electronics Co., Ltd, Inchon (tillaegskode 8621).
4. Gaeldende bestemmelser for told finder anvendelse.
Artikel 2
De beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til forordning (EOEF) nr. 313/92, opkraeves for saa vidt angaar Kolon International Co., Seoul, endeligt med en sats svarende til den midlertidige told og med en sats svarende til den endelige told i alle andre tilfaelde.
Artikel 3
Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 4. august 1992.
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2306/92,
annettu 4 päivänä elokuuta 1992,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Korean tasavallasta peräisin olevien moottoriajoneuvoissa käytettävien radiovastaanottimien tuonnissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä heinäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2423/88(1) ja erityisesti sen 12 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt kuultuaan kyseisessä asetuksessa säädettyä neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo, että
A. Väliaikaiset toimenpiteet
1) Asetuksella (ETY) N:o 313/92(2) komissio on ottanut käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin Korean tasavallasta peräisin olevien moottoriajoneuvoissa käytettävien radiovastaanottimien, jäljempänä "autoradioiden", tuonnissa.
Asetuksella (ETY) N:o 1483/92(3) neuvosto on jatkanut tämän tullin voimassaoloa enintään kahden kuukauden ajaksi.
B. Menettelyn jatko
2) Väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisen jälkeen on joukko asianosaisia osapuolia esittänyt komissiolle havaintoja ja näkemyksiään päätelmistä, ja nämä on tarvittaessa otettu huomioon. Osapuolet ovat pyynnöstä saaneet tulla komission kuulemiksi.
3) Osapuolille on ilmoitettu ne tärkeimmät tosiseikat ja huomiot, joiden perusteella oli tarkoitus suositella lopullisten tullien käyttöön ottamista ja niiden määrien kantamista, joista väliaikainen tulli oli vakuutena. Niille on myös myönnetty määräaika huomautusten tekemiseksi näiden tietojen toimittamisen jälkeen.
4) Osapuolten suulliset tai kirjalliset huomautukset on tutkittu ja komission päätelmiä on tarvittaessa muutettu niiden huomioon ottamiseksi.
5) Asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 8 kappaleessa esitetyistä syistä johtuen tutkimusta ei ole voitu saattaa päätökseen asetuksessa (ETY) N:o 2423/88 olevan 7 artiklan 9 kohdan a alakohdassa säädetyssä määräajassa.
C. Kyseinen tuote ja samankaltainen tuote
6) Komissio on asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 9 kappaleessa kuvannut yksityiskohtaisesti kyseisen tuotteen pääasialliset ominaisuudet. Ottaen huomioon, että yksikään kyseisistä osapuolista ei ole vastustanut tätä kuvausta, neuvosto vahvistaa tämän komission antaman kyseisen tuotteen määritelmän.
7) Komissio on asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 10-13 kappaleessa todennut, että vaikka kyseiset autoradiot vaihtelivat ominaisuuksiltaan ja kuluttajahinnoiltaan, näillä laitteilla oli kuitenkin samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet, jotka asettivat ne samaan kyseisen tuotteen ryhmään. Eräs tuoja on vastustanut väliaikaista määrittelyä esittämättä kuitenkaan uusia perusteita tai todisteita, jotka voisivat saada komission päättelemään toisin. Neuvosto huomauttaa, että vaikka autoradioissa on nykyään monia erilaisia lisäominaisuuksia ja -osia, yhteisön tullilainsäädännössä säädetään, kansainvälisesti vahvistettujen tullisääntöjen mukaisesti, että autoradio luokitellaan autoradioksi niin kauan kuin sen olennaiset osat ja ominaisuudet eivät muuta sen olennaista luonnetta radiona. Neuvosto ei katso aiheelliseksi poiketa tästä näkemyksestä polkumyyntimenettelyssä ja tämän vuoksi vahvistaa komission näkemyksen ja huomiot, joiden mukaan kaikki yhteisössä ja Koreassa valmistetut ja yhteisön markkinoilla myytävät autoradiot ovat riittävän samankaltaisia, jotta ne voivat muodostaa yhden tuoteryhmän ja yhden samankaltaisen tuotteen asetuksen (ETY) N:o 2423/88 2 artiklan 12 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä.
8) Eräs korealainen tuottaja on esittänyt, että se oli vienyt tutkimusajanjakson kuluessa (1 päivän toukokuuta 1989 ja 30 päivän huhtikuuta välisenä aikana) huomattavan määrän osia ja osakokoonpanoja yhteisössä olevaan tytäryhtiöön. Näitä tietoja tarkastettaessa komissio on pyytänyt ja saanut kyseisen jäsenvaltion tulliviranomaisilta väliaikaisen tullin käyttöön ottamisen jälkeen yksityiskohtaiset tiedot kyseisen tuotteen tuonnista. Näistä tiedoista ja erityisesti tytäryhtiön maahantuontiluvasta ja tulli-ilmoituksista käy ilmi, että nämä tuotteet on tariffoitu nimikkeeseen CN 8527 21 90, joka käsittää valmiit tuotteet, soveltaen yhdistetyn nimikkeistön 2 a yleistä sääntöä(4). Tästä huolimatta ja vaikka tämä CN-koodi erityisesti mainitaan tämän menettelyn alkuhuomautuksessa(5), viejä ei ole maininnut näitä määriä komissioon kyselyyn antamassaan vastauksessa, jossa se totesi myyneensä vain joitakin osia tytäryhtiöllensä, ja se on toistanut tämän useita kertoja menettelyn aikana. Komissio on myös tutkinut, oliko näillä malleilla erityisiä ominaisuuksia, joiden vuoksi ne voitaisiin erottaa kyseisestä tuotteesta ja sulkea tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Koska mitään tällaisia erottavia ominaisuuksia ei ilmennyt, komissio on päätellyt, että nämä tuonnit kuuluivat tutkimuksen soveltamisalaan ja että niitä koskevat tiedot olivat olennaisia, jotta komissio saattoi asianmukaisesti suorittaa tämän tutkimuksen.
Neuvosto vahvistaa nämä päätelmät.
D. Polkumyynti
I. Normaaliarvo
9) Komissio on väliaikaisissa päätelmissään määritellyt, että normaaliarvo olisi muodostettava kyseisten autoradiomallien valmistuskustannusten perusteella, joihin lisätään kohtuullinen marginaali myyntikuluja, hallinnollisia kuluja ja muita yleisiä kuluja varten, jäljempänä MHY-kulut, sekä voitto, ottaen huomioon, että Korean markkinoilla autoradioita myyneet viejät eivät ole myyneet yhteisöön vietyihin malleihin verrattavissa olevia malleja riittävän edustavia määriä tai tavanomaisten kaupankäynnin mukaisesti. Yksikään viejistä ei ole vastustanut näitä päätelmiä ja tämän vuoksi komissio on vahvistanut normaaliarvon lopullista määrittelyä varten samalta perustalta. Neuvosto vahvistaa tämän menetelmän.
10) Ottaen huomioon, että vertailukelpoista autoradiomallia ei Korean markkinoilla ole myyty riittävän edustavia määriä tai tavanomaisen kaupankäynnin mukaisesti, niiden kolmen viejän MHYkuluja koskeva marginaali, jotka olivat suorittaneet samankaltaisen tuotteen muiden mallien edustavaa vientiä sisäisillä markkinoilla, on laskettu tästä viennistä aiheutuneiden tosiasiallisten kulujen perusteella. Ottaen huomioon, että nämä kulut eivät vaihdelleet radiomerkeittäin, viejän oman merkin ja muiden merkkien yhteisöön suuntautuneen myynnin välillä ei tehty eroa. Niiden viejien osalta, jotka eivät olleet myyneet kotimarkkinoilla tai joiden vienti oli riittämätöntä, MHY-kulut on laskettu edellä mainituille kolmelle viejälle samankaltaisen tuotteen viennistä Koreassa aiheutuneiden kulujen painotetun keskiarvon perusteella. Yksikään viejistä ei ole ilmaissut olevansa eri mieltä näistä laskelmista, ja neuvosto vahvistaa komission päätelmät.
11) Tietyt kyseiset viejät ovat kiistäneet asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 20-22 kappaleessa esitetyn voittomarginaalin väliaikaisen määrittelyn. Nämä viejät ovat esittäneet, että jakelijoille tai vähittäismyyjille myytäessä saadun voittomarginaalin käyttö on näille asiakkaille myytyjen vähäisten määrien vuoksi liiallista ja mielivaltaista. Niiden mielestä voittomarginaali olisi laskettava autoradioiden myynnissä moottoriajoneuvojen valmistajille näiden sisäiseen käyttöön (asennettaviksi ajoneuvoihin kokoonpanon yhteydessä) toteutuneiden voittojen perusteella, koska ainoastaan tällaisella viennillä on samankaltainen kaupallinen rakenne kuin niiden yhteisöön suuntautuvalla viennillä.
12) Komissio ja neuvosto ovat tutkineet uudelleen nämä väitteet. Neuvosto kuitenkin vahvistaa komission määritelmän, jonka mukaan myynti moottoriajoneuvojen valmistajille koski sellaista ostajaryhmää, joka jakelun näkökulmasta eroaa vientimyynnin ostajakunnasta, ottaen huomioon, että Korean ostajat eivät suorittaneet jakelutehtäviä eikä tällaisesta myynnistä aiheutunut niille jakelukuluja. Sen sijaan vientimyynnin ostajat suorittivat kaikki jakelutehtäviä ja niille aiheutui kyseiseen vientiin liittyviä jakelukuluja. Myös kyseisten viejien kotimaan markkinoiden myyntihintojen tutkimus on vahvistanut tämän eron ja osoittanut, että moottoriajoneuvojen valmistajilta pyydetyt hinnat olivat loogisesti alempia silloin, kun tuote oli tarkoitettu sisäiseen käyttöön kuin silloin, kun se myytiin moottoriajoneuvojen valmistajille niihin etuyhteydessä olevien jakeluyritysten suorittamaa jälleenmyyntiä varten tai kun autoradioiden tuottajat myivät tuotteen suoraan jakelijoille tai riippumattomille jälleenmyyjille. Tämän lisäksi autoradioiden valmistajien niihin etuyhteydessä olevien jakelijoiden tahi niistä riippumattomien jakelijoiden tai vähittäismyyjien jälleenmyytäväksi tarkoitetusta tuotteesta pyytämät hinnat olivat samankaltaisia.
Useat viejät ovat esittäneet, että viedyt määrät olivat normaaliarvon vahvistamisessa käytettyjä määriä suuremmat, mutta tutkimuksen kuluessa ei ole esitetty mitään todisteita siitä, että määrää koskeva ero olisi vaikuttanut kyseisen tuotteen kohdalla Korean markkinoilla toteutuneiden voittojen tasoon. Koska jakelijoille tai jälleenmyyjille myydyt määrät kuitenkin olivat yleensä suhteellisen pieniä, komissio on jakelijoille suuntautuneen suurimääräisen myynnin kohtuullista voittomarginaalia arvioitaessa käyttänyt perustana moottoriajoneuvojen valmistajille suuntautuneessa viennissä toteutuneita voittoja, mutta on tarkistanut niitä ylöspäin 3,9 prosenttia ottaen huomioon näiden ostajien ilmeiset erot suhteessa vientimarkkinoiden ostajiin. Näin ollen keskimääräinen painotettu voitto oli 9,6 prosenttia. Komission käytettävissä olevien yleisten autoradioteollisuutta koskevien tietojen perusteella tätä tasoa pidettiin kohtuullisena.
13) Eri ostajaryhmille suuntautuneen viennin yhteydessä toteutuneita voittoja koskevien erojen arviointi perustui myytäessä moottoriajoneuvojen valmistajille toteutuneiden ja myytäessä ostajan jälleenmyyntiä varten toteutuneiden voittojen väliseen eroon. Tämä ero oli 3,9-9,8 prosenttia, mutta tässä tapauksessa on sovellettu alinta lukua sen varmistamiseksi, että tarkistus ei ollut liiallinen ja että vertailu voitiin tehdä mahdollisimman tarkasti ja kohtuullisesti samassa kaupan portaassa.
Neuvosto vahvistaa komission päätelmät sekä voittomarginaalin vahvistamiseksi käytetyn menetelmän.
II. Vientihinta
14) Yksikään viejä ei ole kiistänyt asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 23 ja 24 kappaleessa esitettyä vientihinnan laskentamenetelmää, ja tämän vuoksi neuvosto vahvistaa nämä päätelmät.
III. Vertailu
15) Normaaliarvon vertaamiseksi vientihintaan on otettu asianmukaisesti huomioon toimitukseen, maksuehtoihin, vakuuksiin sekä myyntihenkilöstön palkkoihin liittyvät erot. Nämä vertailut on tehty vapaasti tehtaalla -tilanteessa ja samassa kaupan portaissa (johdanto-osan 12 ja 13 kappale).
16) Kaksi viejää on ilmaissut eriävän mielipiteensä luottoehtojen erojen tarkistusmenetelmästä väliaikaisissa päätelmissä. Ne ovat vaatineet, että tämä tarkistus lasketaan niiden korealaisille asiakkaille myönnetyn saatavasaldoa ja saamavekseleitä koskevan keskimääräisen luottoajan sekä Koreassa lyhytaikaisiin lainoihin tavanomaisesti sovellettavien korkojen perusteella.
17) Tämä vaatimus on hylätty, koska myyntiehtoja koskevia tarkistuksia voidaan myöntää ainoastaan siinä määrin, kuin ne vaikuttavat hintojen vertailukelpoisuuteen. Luottoehtojen osalta maksettuun tai maksettavaan hintaan saattaa yleensä vaikuttaa ainoastaan myyntihetkellä (toisin sanoen sopimuksen tekemispäivänä tai viimeistään laskutuspäivänä) sovittu luottoaika. Tämän vuoksi alunperin sovitun määräajan ylittävästä luottoajan lisäyksestä johtuvat kulut on katsottava myyntiyhtiön yleiskuluiksi, koska tämä ehto ei sisältynyt hintaan ostohetkellä ja koska ostaja ei ole ottanut huomioon tätä ylimääräistä kestoa hyväksyessään myyjän tavaroista tarjoaman hinnan. Tämän vuoksi neuvosto on myöntänyt luottoehtojen eroja koskevia tarkistuksia ainoastaan tavaroiden myyjän ja ostajan välillä myyntihetkellä sovitun luottoajan osalta.
Kun myyntiehtoihin ei ole sisältynyt määrättyä luottoaikaa, komissio on arvioinut tällaista vientiä koskevan tarkistuksen kolmenkymmenen päivän luottoajan perusteella, ottaen huomioon, että tällainen vienti on samankaltaista kuin myynti komissioon, jossa ostajalle myönnetty tavanomainen luottoaika on kolmekymmentä päivää.
Koska normaaliarvo on vahvistettu tuotantokustannusten perusteella, tarkistuksen on täytynyt rajoittua viejän näistä luottoajoista yhtiön jälleenrahoitusmäärän perusteella maksamiin korkokuluihin.
Neuvosto vahvistaa tämän päätelmän.
18) Osa viejistä on vastustanut sitä, että komissio ei ollut hyväksynyt niiden vaatimusta, että vientihinnasta ei vähennettäisi vaikutuksiltaan vähäisten tarkistusten määrää. Asetuksessa (ETY) N:o 2423/88 olevan 2 artiklan 10 kohdan e alakohdan mukainen vähäisten tarkistusten huomiotta jättäminen koskee 2 artiklan 9 kohdan a alakohdassa ja 2 artiklan 10 kohdan a-c alakohdassa tarkoitettuja tarkistuksia. Näitä tarkistuksia voidaan vaatia vain "hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttaviin erojen" osalta. Tämän vuoksi tarkistusta on pidetty vähäisenä ainoastaan silloin, kun vientihintaa koskevan tarkistuksen ja normaaliarvon välinen "ero" oli alle 0,5 prosenttia vastaavasta hinnasta tai arvosta, ja neuvosto vahvistaa tämän päätelmän.
IV. Polkumyyntimarginaalit
19) Normaaliarvoa on verrattu vientihintoihin tapahtuma tapahtumalta jokaisen tutkimuksen aikana täysin yhteistyössä toimineen viejän osalta. Tämän vertailun tulosten lopullinen tarkastelu osoittaa Koreasta peräisin olevien polkumyyntikäytäntöjen olemassaolon ja että polkumyyntimarginaali vastaa normaaliarvon ja vientihinnan yhteisöön välistä erotusta.
20) Erään viejän osalta, joka ei ole esittänyt olennaisia tietoja yhteisöön suuntautuvasta vientimyynnistä kohtuullisen määräajan kuluessa (johdanto-osan 8 kappale) ja jonka kohdalla sopivaa normaaliarvoa koskevia tietoja ei siis ole voitu tarkistaa, niitä määriä koskeva polkumyyntimarginaali, joita ei ole esitetty vastauksessa komissioon kyselyyn, on vahvistettu saatavilla olevien tietojen perusteella asetuksen (ETY) N:o 2423/88 7 artiklan 7 kohdan b alakohdan säädösten mukaisesti. Näissä olosuhteissa pidettiin kohtuullisina saatavilla olevina tietoina tutkimuksen aikana vahvistettuja tietoja, ja syrjivän kohtelun välttämiseksi tässä menettelyssä yhteistyöhön osallistumattomille vahvistettua polkumyyntimarginaalia pidettiin sopivimpana näille myynneille. Tutkimuksen aikana tarkistetun viennin osalta polkumyyntimarginaali on vahvistettu johdanto-osan 19 kappaleessa esitetyllä tavalla.
21) Polkumyyntimarginaalit vaihtelevat viejittäin ja seuraavassa on kunkin viejän painotettu keskimääräinen marginaali, joka on ilmaistu prosentuaalisena osuutena cif-arvosta vapaasti yhteisön rajalla:
TAULUKON PAIKKA
Neuvosto vahvistaa nämä marginaalit ja katsoo, että Haitai Electronics Co. Ltd:lle lopullisesti määriteltyä polkumyyntimarginaalia voidaan pitää määrältään vähäisenä ja ettei sitä tarvitse ottaa huomioon tarvittavien puolustustoimenpiteiden toteuttamiseksi.
22) Niiden viejien osalta, jotka eivät ole vastanneet komission kyselyyn tai jotka eivät ole esittäneet itseään koskevia tietoja tutkimuksen aikana, polkumyyntimarginaali on määritetty saatavilla olevien tietojen perusteella asetuksen (ETY) N:o 2423/88 7 artiklan 7 kohdan b alakohdan säädösten mukaisesti. Koska suuri osa yhtiöistä ei ole toiminut yhteistyössä tässä menettelyssä, komissio on katsonut aiheelliseksi laskea tämän marginaalin niiden kolmen autoradiomallin painotetun keskimääräisen marginaalin perusteella, joilla on korkein polkumyyntimarginaali ja joiden komissio on katsonut olevan yhteistyöhön osallistumattomien viejien viemien autoradioiden kannalta edustavia. Tältä perustalta polkumyynnin arvoksi tuli 34,4 prosenttia. Tässä yhteydessä neuvosto vahvistaa komission päätelmän, jonka mukaan pienemmän polkumyyntimarginaalin määrääminen näille viejille olisi kehotus välttää tullien maksua, palkitsisi yhteistyöstä pidättymistä eikä se tekisi oikeutta yhtiöille, jotka ovat olleet täydellisessä yhteistyössä tässä menettelyssä.
E. Yhteisön tuotanto
23) Asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 33 ja 34 kappaleessa komissio on päätellyt, että ALARM:in (Association for Legal Auto-Radio Measures) edustamat kolme valmistajaa muodostavat asetuksen (ETY) N:o 2423/88 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannon. Yksikään kyseisistä osapuolista ei ole vastustanut tätä ja neuvosto vahvistaa tämän päätelmän.
F. Vahinko
24) Komissio oli väliaikaisissa päätelmissään päätellyt, että yhteisön autoradioiden tuotanto oli kärsinyt huomattavaa vahinkoa. Komissio oli perustanut päätelmänsä pääosin korealaisten viejien viennin määrän hyvin nopeaan kasvuun ja markkinoille tuloon vuoden 1985 alun ja tutkittavan kauden lopun välisenä aikana, viejien tutkittavana aikana toteuttamaan huomattavaan hinnan alennukseen sekä tästä yhteisön tuotannolle, joka on kärsinyt huomattavia markkinaosuuksien menetyksiä yhdessä jatkuvien voittojen supistumisen kanssa, aiheutuvaa hintojen alenemista.
25) Asetuksen (ETY) N:o 313/92 julkaisemisen jälkeen ei komission tietoon ole saatettu mitään näitä päätelmiä koskevia uusia tosiseikkoja. Korealaiset viejät eivät ole kiistäneet ainoatakaan komission väliaikaisissa päätelmissään käyttämää tietoa. Osa näistä viejistä on kuitenkin kiistänyt komission arvion korealaisten autoradioiden tuonnin kehityksestä. Ne ovat esittäneet, että komission väliaikaisten päätelmien mukaan tämä tuonti oli vähentynyt vähintään 5 prosenttiyksikköä vuodesta 1987 tutkimusajanjaksoon noustuaan jyrkästi vuodesta 1985 vuoteen 1987. Niiden mielestä asetuksessa (ETY) N:o 2423/88 olevan 4 artiklan 2 kohdan mukaista olennaista vahinkotekijää ei näin ollen ole todettu.
Neuvosto katsoo kuitenkin, että tuonnin määrän kasvu tutkimusajanjakson aikana ei ole olennainen vahinkotekijä, vaan vain yksi useista huomioon otettavista tekijöistä. Tässä yhteydessä neuvosto huomauttaa, että korealaiset viejät eivät ole kiistäneet sitä, että komission talouden kehityssuuntien arvioimiseksi tutkimien viiden viimeksi kuluneen vuoden aikana korealaisten autoradioiden tuonti oli kasvanut määrältään yli 180 prosenttia ja markkinaosuudeltaan 12 prosenttia, vaikka tämän tuonnin määrä oli hieman vähentynyt vuosien 1988 ja 1990 välisenä aikana johtuen olosuhteista, joihin viejien on ollut pakko sopeutua, kuten asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 36 ja 46 kappaleessa on selitetty, ja jotka ovat kaikista yhteisön markkinoihin liittyvistä syistä riippumatta aiheuttaneet vaikeuksia korealaisille viejille, jotka eivät ole tutkimusajanjakson aikana pystyneet jatkuvasti tuottamaan ja viemään yhä suurempia määriä.
26) Muita asetuksessa (ETY) N:o 2423/80 olevan 4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädettyjä vahingon määrittelyssä sovellettavia tekijöitä koskevien väliaikaisten päätelmien osalta komission tietoon ei ole saatettu perusteita puolesta eikä vastaan. Tämän vuoksi, sen seikan vahvistamisen lisäksi, että korealainen autoradioiden tuonti on saavuttanut huomattavan osuuden yhteisön markkinoilla, neuvosto vahvistaa myös komission päätelmät, jotka koskevat asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 38 kappaleessa esitettyä hinnaneroa ja mainitun asetuksen johdannon 39 ja 42 kappaleessa esitettyä yhteisön tuotannon tilannetta, erityisesti siltä osin, kuin tämä koskee yhteisön tuotannon markkinaosuuden menetystä ja tähän liittyvää huomattavaa voittojen supistumista.
27) Tämän vuoksi neuvosto vahvistaa myös asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 43 ja 44 kappaleessa esitetyt komission päätelmät, joiden mukaan yhteisön autoradioiden tuotanto on kärsinyt asetuksessa (ETY) N:o 2324/88 olevassa 4 artiklassa tarkoitettua huomattavaa vahinkoa.
G. Vahingon ja polkumyynnin välinen syy-yhteys
I. Polkumyyntinä tapahtuvan tuonnin vaikutus
28) Asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 45-54 kappaleessa komissio on päätellyt, että korealaisen halpahintaisen tuonnin huomattava kasvu oli tapahtunut samanaikaisesti kuin yhtä nopea yhteisön tuotannon markkinaosuuksien menetys sekä yhteisön autoradiomallien hinnan aleneminen, johon liittyi yhteisössä autoradioita valmistavien valituksen tehneiden yhtiöiden voittojen vakava väheneminen.
29) Yksikään viejien esittämistä väitteistä ei osoita vääräksi tutkitusajanjakson aikana runsaan polkumyyntihintaan tapahtuneen korealaisen tuonnin ja yhteisön tuotannon kärsimän vahinkotilanteen välistä ajallista yhteyttä. Kuten asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 45 kappaleessa todetaan, autoradiomarkkinat ovat hyvin alttiita hinnanvaihteluille ja niillä on paljon kilpailua. Tämän vuoksi kyseisen tuotteen suurimääräinen alhaiseen hintaan ja polkumyynnillä tapahtuvalla tuonnilla oli välttämättä hintoja laskeva, markkinaosuuksia supistava ja tämän seurauksena yhteisön tuotannon kannattavuutta vähentävä vaikutus, ja siitä on kiistatta aiheutunut vahinkoa.
Tämän lisäksi polkumyynnillä myytyjen tuotteiden alhaisten hintojen vaikutus yhteisön tuotannon myynnin kannattavuuteen on estänyt viime mainittua käyttämästä tuotantokapasiteettiaan yhteisössä kysynnän jatkuvasti kasvaessa ja on jättänyt tämän vaille niitä suurtuotannon etuja, jotka olisivat olleet tulosta myynnin kasvusta. Kaikki nämä tekijät osoittavat, että Koreasta tulevalla tuonnilla on polkumyynnin vaikutusten vuoksi ollut välitön ja huomattava vaikutus yhteisön tuotannon tilanteeseen.
II. Muiden tekijöiden vaikutus
30) Tietyt Electronic Industries Association of Korean (EIAK) tukemat korealaiset viejät ovat esittäneet, että komissio oli perusteettomasti minimoinut Kiinan kansantasavallasta, Malesiasta ja Singaporesta peräisin olevan tuonnin vaikutuksen, ottaen huomioon niiden kasvavan markkinaosuuden ja niiden yhtä alhaiset tai alhaisemmat hinnat, ja sen, että näillä tekijöillä oli yhteyttä yhteisön autoradioteollisuuden myynnin, markkinaosuuden, tuotantomäärän ja kapasiteetin käytön vähenemiseen sekä työllisyyden heikkenemiseen.
31) Korealaiset viejät ovat lisäksi kiistäneet asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdantoosan 49 kappaleessa esitetyn komission kannan, jonka mukaan yhteisön tuotanto ei ollut voinut myötävaikuttaa sille itselle aiheutuneeseen vahinkoon. Ne ovat esittäneet, että kaikki yhteisön tuottajat eivät tuoneet kyseisistä kolmansista maista tulevia autoradioita ja että joidenkin näistä suorittama tuonti oli voinut aiheuttaa vahinkoa muille yhteisön tuottajille.
32) Komissio katsoo ja neuvosto vahvistaa, että on erotettava toisistaan yhteisön tuotannon suorittama muista kolmansista maista tuleva tuonti ja muiden yhtiöiden toteuttama tuonti. Komissio on jo selittänyt väliaikaisissa päätelmissään [asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 48 kappaleessa], että yhteisön tuotannon suorittama tuonti oli noin 50 prosenttia kaikesta Kiinan kansantasavallasta, Malesiasta ja Singaporesta tulevasta viennistä. Yhteisön tuotanto on kuitenkin suorittanut tämän tuonnin säilyttääkseen kilpailukykynsä yhteisön autoradiomarkkinoilla. Se, että yhteisön tuotanto on käyttänyt tehokkaammin yhteisön ulkopuolisia laitoksia, on ollut laillinen ja oikeutettu itsepuolustusreaktio hinnaltaan alhaisten korealaisten tuotteiden määrältään huomattavan suureen tuontiin. Koska on ilmeistä, että yhteisön tuotanto on sitoutunut [asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 57 kappale] jatkamaan tuottamista yhteisössä, sen ainoa mahdollisuus välttää jo heikentyneen tilanteensa huononeminen entisestään oli monipuolistaa tuotantolähteitään ja tuoda alhaisemmilla kustannuksilla valmistettuja tuotteita niin kauan, kuin yhteisöön ei ollut palautettu terveen kilpailun edellytyksiä. Tämä tuonti on korvannut osittain niiden autoradioiden myynnin, jotka olisi voitu valmistaa ja myydä voitolla yhteisössä, jos ei olisi ollut sen korealaisen tuonnin luomaa painetta, jonka osalta polkumyyntikäytäntö on määritetty tutkimusajanjaksona. Näin ollen kaiken tämän tuonnin mahdollisesti aiheuttaman vahingon tosiasiallinen syy on ollut polkumyyntinä tapahtuvan korealaisen tuonnin määrä ja hintataso. Tässä yhteydessä neuvosto vahvistaa asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 49 kappaleessa esitetyt komission päätelmät.
33) Kyseisestä kolmesta maasta tulevan muun tuonnin markkinaosuuden osalta on huomattava, että se on kasvanut ainoastaan 5,4 prosenttiyksikköä nousten 6,4 prosentista vuonna 1985 11,8 prosenttiin tutkittavana ajanjaksona, kun taas Korean tuonti kasvoi 12 prosenttiyksikköä nousten 15,0 prosentista 27,0 prosenttiin saman ajan kuluessa. Tästä muusta tuonnista ei ole voitu saada mitään tietoa. Tämän vuoksi, vaikka tällä tuonnilla onkin ollut jonkinlainen vaikutus yhteisön markkinoiden hintatasoon, on silti totta, että nämä jo mainitut erot korealaiseen tuontiin nähden antavat aihetta päätellä, että Koreasta peräisin olevan polkumyyntinä tapahtuvan tuonnin aiheuttamaa vahinkoa on, erillään käsiteltynä, yhä pidettävä huomattavana.
34) Neuvosto vahvistaa kaikki nämä toteamukset ja päätelmät.
H. Yhteisön etu
35) Komissio on väliaikaisissa päätelmissään tarkastellut ja pohtinut yhteisön tuotannon sekä loppukäyttäjien etuja [asetuksen (ETY) N:o 313/92 johdanto-osan 55-59 kappaleet]. Se on päätellyt, että jos tervettä kilpailua ei palautettaisi, yhteisön tuotannon olisi lopetettava tuotantonsa yhteisössä muutaman vuoden kuluessa, mikä heikentäisi edelleen sen yleistä kilpailukykyä kulutuselektroniikan alalla johtuen teknisen osaamisen menettämisestä tämän alan tuotannossa, tutkimuksessa ja kehittelyssä. Tällainen kehitys ei olisi lopullisen kuluttajan edun mukaista, sillä kaikki se etu, jonka tämä voisi polkumyynnillä toimitetuista autoradioista saada saattaisi kadota vähentyvän kilpailun vuoksi, jos yhteisön olisi luovuttava tuotannostaan. Tämän vuoksi komissio on päättänyt, että kaikki seikat huomioon ottaen on yhteisön edun mukaista suojella yhteisön tuotantoa polkumyyntinä tapahtuvan tuonnin vilpilliseltä kilpailulta.
36) Väliaikaisen tullin käyttöön ottamisen jälkeen ei yksikään osapuoli, jota asia koskee, ole vastustanut näitä päätelmiä. Tämän vuoksi neuvosto vahvistaa nämä päätelmät ja päättelee, että on yhteisön edun mukaista toteuttaa polkumyyntitoimenpiteitä polkumyyntinä tapahtuvan tuonnin haitallisten vaikutusten poistamiseksi. Nämä toimenpiteet on toteutettava polkumyyntitulleina.
I. Tulli
37) Käyttöön otettavan tullin tason osalta komissio on päättänyt, että kunkin yksittäisen viejän vientihinnan korotuksen, joka olisi tarpeen, jotta yhteisön tuotanto voisi saada kohtuullisen tuoton samankaltaisen tuotteen myynnistä, olisi oltava vahvistettuja polkumyyntimarginaaleja suurempi. Tämän vuoksi tullin on vastattava johdanto-osan 21 kappaleessa asetuksen (ETY) N:o 2324/88 13 artiklan 3 kohdan säädösten mukaisesti vahvistettuja yksilöllisiä polkumyyntimarginaaleja.
38) Samoin niiden yhtiöiden kohdalla, jotka eivät ole vastanneet komission kyselyyn tai jotka eivät ole antaneet itsestään tietoja tutkimuksen aikana, käyttöön otettavan tullin on vastattava näille tuottajille vahvistettua polkumyyntimarginaalia, joka on 35,4 prosenttia.
39) Neuvosto vahvistaa nämä komission lopullisesti vahvistamat tasot.
J. Väliaikaisten tullien kantaminen
40) Ottaen huomioon vahvistettujen polkumyyntimarginaalien suuruuden ja yhteisön tuotannolle aiheutuneen vahingon vakavuuden, neuvosto katsoo tarpeelliseksi, että väliaikaisten polkumyyntitullien vakuutena olleet määrät kannetaan kokonaan tai lopullisesti käyttöön otetun tullin suurimman määrän mukaisesti niissä tapauksissa, joissa lopullinen tulli on väliaikaista tullia pienempi,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohinnan perusteella laskettu 34,4 prosentin lopullinen polkumyyntitulli tuotaessa moottoriajoneuvoissa käytettäviä radiovastaanottimia, jotka kuuluvat CN-koodiin ex 8527 21 10 (TARIC-koodi: 8527 21 10*10), 8527 21 90 (TARIC-koodi: 8527 21 90*10) ja 8527 29 00 (TARIC-koodi: 8527 29 00*10) ja jotka ovat peräisin Korean tasavallasta (lisäkoodi: 8622).
Näitä tulleja sovelletaan vain ulkoisen energialähteen avulla toimiviin radiovastaanottimiin, jollaisia käytetään moottoriajoneuvoissa, myös silloin, kun ne on yhdistetty samassa kotelossa äänentallennus- tai äänentoistolaitteeseen tai radiosähkötyslaitteeseen.
2. Edellä 1 kappaleessa tarkoitettuja ja seuraavien yritysten tuottamia laitteita koskeva polkumyyntitullin määrä on seuraava:
TAULUKON PAIKKA
vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohinnasta.
3. Tulleja ei sovelleta niiden 1 kappaleessa määriteltyjen tuotteiden tuontiin, jotka on valmistanut Haitai Electronics Co. Ltd, Inchon (lisäkoodi: 8621).
4. Sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä.
2 artikla
Määrät, joista asetuksella (ETY) N:o 313/92 käyttöön otettu väliaikainen polkumyyntitulli on ollut vakuutena, kannetaan Kolon International Co:n, Söul, tapauksessa sovellettavan väliaikaisen tullin määrän mukaisina ja kaikissa muissa tapauksissa lopullisesti käyttöön otetun tullin määrän mukaisina.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä, 4 päivänä elokuuta 1992.