EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2009/54/EF
af 18. juni 2009
om udvinding og markedsføring af naturligt mineralvand
(Omarbejdning)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 80/777/EØF af 15. juli 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om udvinding og markedsføring af naturligt mineralvand (3) er flere gange blevet ændret væsentligt (4). Da der skal foretages yderligere ændringer, bør direktivet af hensyn til klarheden omarbejdes.
(2)
I medlemsstaternes lovgivning defineres naturligt mineralvand. I den nævnte lovgivning er anført vilkårene for naturligt mineralvands anerkendelse som sådant, og den indeholder desuden regler om udnyttelsen af kilder samt særlige regler om markedsføring af mineralvand.
(3)
Forskellen mellem medlemsstaternes lovgivning hindrer den frie omsætning af naturligt mineralvand, skaber uensartede konkurrencevilkår og indvirker derved direkte på det indre markeds funktion.
(4)
Disse hindringer kan i dette særlige tilfælde fjernes ved, at hver medlemsstat forpligtes til at tillade markedsføring på sit område af naturligt mineralvand, der anerkendes som sådant af hver af de øvrige medlemsstater, og ved udstedelse af fælles regler vedrørende især de vilkår, der kræves på det mikrobiologiske område, og vedrørende vilkårene for anvendelse af særlige betegnelser for visse typer naturligt mineralvand.
(5)
De væsentligste formål med enhver bestemmelse om naturligt mineralvand bør være at beskytte forbrugernes sundhed, forhindre at forbrugerne bliver vildledt, samt sikre loyal handel.
(6)
Så længe der ikke mellem Fællesskabet og tredjelande er indgået aftaler om gensidig anerkendelse af naturligt mineralvand, bør der, indtil sådanne aftaler træder i kraft, opstilles regler for, hvorledes tilsvarende produkter fra tredjelande kan indføres i Fællesskabet som naturligt mineralvand.
(7)
Det er vigtigt at påse, at naturligt mineralvand på markedsføringstidspunktet stadig har de egenskaber, som har bevirket, at det er blevet anerkendt som naturligt mineralvand. De beholdere, der er anvendt til aftapningen, bør derfor være forsynet med en passende lukkeanordning.
(8)
Mærkningen af naturligt mineralvand er omfattet af de almindelige regler, der er fastsat ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (5). I nærværende direktiv er det derfor kun påkrævet at fastsætte de nødvendige supplerende bestemmelser og undtagelsesbestemmelser til de almindelige regler.
(9)
Angivelse af den analytiske sammensætning af naturligt mineralvand bør være obligatorisk af hensyn til forbrugeroplysningen.
(10)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (6).
(11)
Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelse til at fastsætte grænser for koncentrationerne af bestanddele i naturligt mineralvand, de nødvendige bestemmelser om angivelse i mærkningen af store koncentrationer af visse bestanddele, betingelserne for anvendelse af ozonberiget luft ved behandling af naturligt mineralvand, oplysninger om behandlinger af naturligt mineralvand, analysemetoderne til at fastslå fraværet af forurening i naturligt mineralvand samt de prøveudtagningsprocedurer og analysemetoder, der er nødvendige for at kontrollere naturligt mineralvands mikrobiologiske egenskaber. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, herunder ved at supplere det, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.
(12)
Når de frister, der normalt gælder i forbindelse med forskriftsproceduren med kontrol, i særligt hastende tilfælde ikke kan overholdes, bør Kommissionen have mulighed for at bringe hasteproceduren i artikel 5a, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, i anvendelse til vedtagelse af de ændringer af dette direktiv, der er nødvendige for at sikre beskyttelse af folkesundheden.
(13)
De nye bestemmelser, der indføres ved dette direktiv, vedrører kun udvalgsproceduren. Det er derfor ikke nødvendigt at gennemføre disse bestemmelser i national ret.
(14)
Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag IV, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Dette direktiv vedrører vand, der udvindes af jorden i en medlemsstat, og som af den pågældende medlemsstats ansvarlige myndighed anerkendes som naturligt mineralvand, der opfylder bestemmelserne i bilag I, del I.
2. Dette direktiv vedrører ligeledes vand, der udvindes af jorden i et tredjeland, indføres i Fællesskabet og anerkendes som naturligt mineralvand af en medlemsstats ansvarlige myndighed.
Det i første afsnit omhandlede vand kan ikke anerkendes, medmindre den i udvindingslandet kompetente myndighed har attesteret, at det er i overensstemmelse med bilag I, del I, og at der regelmæssigt føres kontrol med overholdelsen af bestemmelserne i bilag II, punkt 2.
Gyldigheden af den i andet afsnit nævnte attestation kan ikke overstige fem år. Hvis attestationen fornyes inden udløbet af den nævnte periode, er det ikke nødvendigt på ny at foretage den i første afsnit nævnte anerkendelse.
3. Dette direktiv finder ikke anvendelse på:
a)
vand, som er et lægemiddel i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (7)
b)
naturligt mineralvand, der anvendes ved kilden til helbredende formål i kurbade og vandkuranstalter.
4. Den i stk. 1 og 2 omhandlede anerkendelse begrundes behørigt af medlemsstatens ansvarlige myndighed og bekendtgøres officielt.
5. Hver medlemsstat underretter Kommissionen om de tilfælde, hvor den har givet eller tilbagekaldt den i stk. 1 og 2 nævnte anerkendelse. En fortegnelse over naturligt mineralvand, der anerkendes som sådant, offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 2
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for, at kun det i artikel 1 omhandlede vand, der opfylder bestemmelserne i dette direktiv, kan markedsføres som naturligt mineralvand.
Artikel 3
Udnyttelsen af kilder med naturligt mineralvand og aftapningen af vandet derfra skal finde sted i overensstemmelse med bilag II.
Artikel 4
1. Naturligt mineralvand, således som det forekommer ved kildeudspringet, må ikke underkastes nogen anden behandling end:
a)
udskillelse af ubestandige stoffer, såsom jern- og svovlforbindelser, ved filtrering eller dekantering, eventuelt efter forudgående iltning, såfremt denne behandling ikke medfører nogen ændring i vandets sammensætning for så vidt angår de væsentlige bestanddele, der er bestemmende for dets egenskaber
b)
udskillelse af jern-, mangan- og svovlforbindelser samt af arsen i visse typer naturligt mineralvand ved behandling med ozonberiget luft, såfremt denne behandling ikke medfører nogen ændring i vandets sammensætning for så vidt angår de væsentlige bestanddele, der er bestemmende for dets egenskaber, og forudsat at behandlingen:
i)
opfylder de betingelser, som fastsættes af Kommissionen efter høring af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (8)
ii)
meddeles til og specifikt kontrolleres af de kompetente myndigheder
c)
udskillelse af uønskede bestanddele bortset fra dem, der er anført i litra a) og b), såfremt denne behandling ikke medfører nogen ændring i vandets sammensætning for så vidt angår de væsentlige bestanddele, der er bestemmende for dets egenskaber, og forudsat at behandlingen:
i)
opfylder de betingelser, som fastsættes af Kommissionen efter høring af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet
ii)
meddeles til og specifikt kontrolleres af de kompetente myndigheder
d)
fuldstændig eller delvis fjernelse af fri kulsyre ved udelukkende fysiske processer.
Foranstaltningerne i litra b), nr. i), og litra c), nr. i), der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv ved at supplere det, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 14, stk. 2.
Første afsnit er ikke til hinder for anvendelse af naturligt mineralvand og kildevand til fremstilling af alkoholfrie læskedrikke.
2. Naturligt mineralvand, således som det forekommer ved kildeudspringet, må ikke underkastes nogen anden tilsætning end tilførsel eller gentilførsel af kulsyre på de i bilag I, del III, fastsatte betingelser.
3. Enhver desinficerende behandling, uanset midlet, og, med forbehold af stk. 2, tilsætning af bakteriostatiske stoffer eller enhver anden behandling, der kan ændre det naturlige mineralvands mikrobevirksomhed, er forbudt.
Artikel 5
1. Ved udspringet skal et naturligt mineralvands samlede indhold af udviklingsdygtige mikroorganismer svare til dets normale mikrobevirksomhed og vidne om effektiv beskyttelse af kilden mod enhver kontamination. Det skal fastlægges efter de i bilag I, del II, punkt 1.3.3., fastsatte forskrifter.
Efter aftapning må dette indhold ikke overstige 100 pr. ml ved 20 °C - 22 °C efter 72 timer på agar-agar eller en agargelatineblanding, og 20 pr. ml ved 37 °C efter 24 timer på agar-agar. Dette indhold skal måles inden for 12 timer efter aftapningen, idet vandet i denne 12-timers periode holdes på 4 °C ± 1 °C.
Ved udspringet må disse værdier normalt ikke overstige henholdsvis 20 pr. ml ved 20 °C-22 °C efter 72 timer og 5 pr. ml ved 37 °C efter 24 timer, idet disse værdier dog skal betragtes som vejledende størrelser og ikke som maksimalkoncentrationer.
2. Ved udspringet og under markedsføringen skal naturligt mineralvand være fri for:
a)
parasitter og patogene mikroorganismer
b)
escherichia coli eller andre colibakterier samt streptococcus faecalis i enhver undersøgt prøve på 250 ml
c)
sporebærende sulfitreducerende anaerobe bakterier i enhver undersøgt prøve på 50 ml
d)
pseudomonas aeruginosa i enhver undersøgt prøve på 250 ml.
3. Med forbehold af stk. 1 og 2 samt de i bilag II fastsatte betingelser for udvinding, skal på markedsføringsstadiet:
a)
det samlede indhold af udviklingsdygtige mikroorganismer i naturligt mineralvand hidrøre alene fra den normale udvikling af dets bakterietal ved udspringet
b)
det naturlige mineralvand være fejlfrit i organoleptisk henseende.
Artikel 6
De beholdere, der anvendes til aftapning af naturligt mineralvand, skal være forsynet med en sådan lukkeanordning, at enhver mulighed for forfalskning og kontamination undgås.
Artikel 7
1. Salgsbetegnelsen for naturligt mineralvand er »naturligt mineralvand« eller, såfremt det drejer sig om et i bilag I, del III, defineret kulsyreholdigt naturligt mineralvand, alt efter omstændighederne »naturligt mineralvand med naturligt kulsyreindhold«, »naturligt mineralvand tilsat kulsyre fra kilden« eller »naturligt mineralvand tilsat kulsyre«.
Salgsbetegnelsen for naturligt mineralvand, der har undergået en i artikel 4, stk. 1, første afsnit, litra d), omhandlet behandling, suppleres alt efter omstændighederne af angivelserne »kulsyre fuldstændig fjernet« eller »kulsyre delvis fjernet«.
2. Mærkningen af naturligt mineralvand skal endvidere indeholde følgende obligatoriske angivelser:
a)
angivelse af den analytiske sammensætning, herunder opregning af de karakteristiske bestanddele
b)
stedet, hvor kilden udnyttes, og kildens navn
c)
oplysning om enhver form for behandling som omhandlet i artikel 4, stk. 1, første afsnit, litra b) og c).
3. Såfremt der ikke foreligger fællesskabsbestemmelser om oplysning om enhver form for behandling, jf. stk. 2, litra c), kan medlemsstaterne opretholde deres nationale bestemmelser.
Artikel 8
1. Et stednavn, landsby- eller lokalnavn kan indgå i en handelsbetegnelse, såfremt det henviser til naturligt mineralvand, hvis kilde udnyttes på det sted, der angives ved denne handelsbetegnelse, og på betingelse af at anvendelsen af dette navn ikke er vildledende med hensyn til stedet for kildens udnyttelse.
2. Naturligt mineralvand fra én og samme kilde må ikke markedsføres under flere forskellige handelsbetegnelser.
3. Såfremt de etiketter eller påskrifter, der anbringes på de beholdere, i hvilke det naturlige mineralvand udbydes til salg, indeholder en handelsbetegnelse, der adskiller sig fra navnet på kilden eller på stedet for dens udnyttelse, skal navnet på stedet for udnyttelsen eller kilden være anført med bogstavtyper, der er mindst halvanden gang så høje og brede som højden og bredden af den største bogstavtype, der er anvendt til angivelse af denne handelsbetegnelse.
Første afsnit finder tilsvarende anvendelse, med de nødvendige ændringer, for så vidt angår den betydning, der tillægges kildens navn eller navnet på stedet for dens udnyttelse i forhold til angivelsen af handelsbetegnelsen i en hvilken som helst form for reklame for det naturlige mineralvand.
Artikel 9
1. Der må hverken på emballage eller etiketter eller i nogen form for reklame benyttes angivelser, benævnelser, varemærker, handelsnavne, billeder eller andre tegn, figurative eller ej, der:
a)
for så vidt angår naturligt mineralvand antyder en karakteristisk egenskab, som dette ikke har, navnlig for så vidt angår oprindelse, datoen for udvindingstilladelsen, analyseresultater eller alle lignende henvisninger til garantier for ægthed
b)
for så vidt angår aftappet drikkevand, der ikke opfylder bestemmelserne i bilag I, del I, kan give anledning til forveksling med et naturligt mineralvand, og især må angivelsen »mineralvand« ikke benyttes.
2. Enhver angivelse, der tillægger et naturligt mineralvand egenskaber såsom forebyggelse, behandling eller helbredelse af en sygdom hos mennesket, er forbudt.
Angivelserne i bilag III er imidlertid tilladt, såfremt de overholder de deri fastsatte tilsvarende kriterier eller, i mangel af sådanne, de kriterier, der er fastsat i nationale bestemmelser, og på betingelse af at de er udarbejdet på grundlag af fysiske og kemiske analyser eller om nødvendigt farmakologiske, fysiologiske og kliniske undersøgelser, der er gennemført efter anerkendte videnskabelige metoder i overensstemmelse med bilag I, del I, punkt 2.
Medlemsstaterne kan tillade angivelserne »stimulerer fordøjelsen«, »kan fremme lever- og galdefunktionerne« eller lignende angivelser. De kan desuden tillade angivelser, for så vidt disse ikke strider mod principperne i første afsnit og er forenelige med principperne i andet afsnit.
3. Medlemsstaterne kan vedtage særlige bestemmelser om angivelser - på såvel emballage og etiketter som i reklamer - vedrørende det naturlige mineralvands egnethed som ernæring for spædbørn. Disse bestemmelser kan ligeledes vedrøre de af vandets egenskaber, som betinger anvendelsen af de nævnte angivelser.
De medlemsstater, som agter at vedtage sådanne bestemmelser, underretter forinden de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom.
4. Udtrykket »kildevand« er forbeholdt vand, der er beregnet til konsum i sin naturlige tilstand og tappet på flaske ved kilden, og som:
a)
opfylder udvindingsbetingelserne i bilag II, punkt 2 og 3, som fuldt ud anvendes på kildevand
b)
opfylder de mikrobiologiske krav i artikel 5
c)
opfylder mærkningskravene i artikel 7, stk. 2, litra b) og c), og artikel 8
d)
ikke har været underkastet nogen anden behandling end dem, der er nævnt i artikel 4. Kommissionen kan give tilladelse til andre behandlinger.
Foranstaltningerne i litra d), der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv ved at supplere det, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 14, stk. 2.
Derudover skal kildevand overholde bestemmelserne i Rådets direktiv 98/83/EF af 3. november 1998 om kvaliteten af drikkevand (9).
5. Såfremt der ikke foreligger fællesskabsbestemmelser om behandling af kildevand, jf. første afsnit, litra d), kan medlemsstaterne opretholde deres nationale bestemmelser om behandling.
Artikel 10
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger, for at handel med naturligt mineralvand, der er i overensstemmelse med de i dette direktiv fastsatte definitioner og regler, ikke kan hindres ved anvendelse af ikke-harmoniserede nationale bestemmelser vedrørende egenskaber, sammensætning, udvindingsbetingelser, aftapning, mærkning af eller reklame for naturligt mineralvand eller levnedsmidler i almindelighed.
Artikel 11
1. Hvis en medlemsstat ud fra præcise grunde konstaterer, at et naturligt mineralvand ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv, eller at det udgør en sundhedsmæssig fare og alligevel omsættes frit i en eller flere medlemsstater, kan medlemsstaten midlertidigt suspendere eller begrænse handelen med den pågældende vare på sit område. Den underretter straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom og begrunder sin beslutning.
2. På begæring af en medlemsstat eller af Kommissionen tilvejebringer den medlemsstat, som har anerkendt dette mineralvand, enhver relevant oplysning vedrørende anerkendelsen af dette vand sammen med resultaterne af den regelmæssige kontrol.
3. Kommissionen undersøger snarest i den i artikel 14, stk. 1, nævnte stående komité de grunde, som den i stk. 1 nævnte medlemsstat har anført, og afgiver omgående udtalelse og træffer passende foranstaltninger.
4. Hvis Kommissionen finder, at ændringer til dette direktiv er nødvendige for at sikre beskyttelsen af folkesundheden, vedtager den sådanne ændringer.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 14, stk. 2. I særligt hastende tilfælde kan Kommissionen bringe hasteproceduren i artikel 14, stk. 3 i anvendelse.
Den medlemsstat, som har truffet beskyttelsesforanstaltninger, kan i så fald opretholde dem, indtil ændringerne er blevet vedtaget.
Artikel 12
Kommissionen træffer følgende foranstaltninger:
a)
grænser for koncentrationer af bestanddele i naturligt mineralvand
b)
nødvendige bestemmelser om angivelse i mærkningen af store koncentrationer af visse bestanddele
c)
betingelser for anvendelse af ozonberiget luft som omhandlet i artikel 4, stk. 1, første afsnit, litra b)
d)
oplysninger om behandlinger som omhandlet i artikel 7, stk. 2, litra c)
e)
analysemetoder, herunder detektionsgrænser, til at bekræfte fraværet af forurening i naturligt mineralvand
f)
prøveudtagningsprocedurer og analysemetoder, der er nødvendige for at kontrollere naturligt mineralvands mikrobiologiske egenskaber.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv ved at supplere det, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 14, stk. 2.
Artikel 13
Enhver afgørelse, der kan få virkninger for folkesundheden, træffes af Kommissionen efter høring af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet.
Artikel 14
1. Kommissionen bistås af Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed nedsat ved artikel 58 i forordning (EF) nr. 178/2002.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1, 2, 4 og 6, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Artikel 15
Dette direktiv gælder ikke for naturligt mineralvand, der er bestemt til udførsel til tredjelande.
Artikel 16
Direktiv 80/777/EØF, som ændret ved de retsakter, der er nævnt i bilag IV, del A, ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag IV, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne.
Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og skal læses efter sammenligningstabellen i bilag V.
Artikel 17
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 18
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. juni 2009.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2009/54/EY,
annettu 18 päivänä kesäkuuta 2009,
luontaisten kivennäisvesien hyödyntämisestä ja markkinoille saattamisesta
(Uudelleenlaadittu toisinto)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Luontaisten kivennäisvesien hyödyntämistä ja markkinoille saattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 15 päivänä heinäkuuta 1980 annettua neuvoston direktiiviä 80/777/ETY (3) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin (4). Nyt kun mainittuun direktiiviin tehdään uusia muutoksia, se olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.
(2)
Jäsenvaltioiden lainsäädännössä määritellään luontaiset kivennäisvedet. Siinä vahvistetaan ne edellytykset, jotka luontaisiksi kivennäisvesiksi tunnustettavien vesien on täytettävä, sekä lähteiden hyödyntämisehdot. Lisäksi siinä annetaan erityiset säännöt kyseisten vesien markkinoille saattamisesta.
(3)
Erot lainsäädäntöjen välillä estävät luontaisten kivennäisvesien vapaan liikkuvuuden, johtavat eriarvoisten kilpailun edellytysten muodostumiseen ja vaikuttavat siten suoraan sisämarkkinoiden toimintaan.
(4)
Tässä erityistapauksessa nämä esteet voidaan poistaa sekä velvoittamalla jäsenvaltiot sallimaan alueellaan niiden luontaisten kivennäisvesien markkinoille saattamisen, jotka muut jäsenvaltiot tunnustavat sellaisiksi, että vahvistamalla erityisesti mikrobiologisia vaatimuksia koskevat yhteiset säännökset sekä seikat, joiden vallitessa tietyistä kivennäisvesistä on käytettävä erityisiä nimityksiä.
(5)
Kaikkien luontaisia kivennäisvesiä koskevien säännösten ensisijaisena tarkoituksena olisi oltava kuluttajien terveyden suojeleminen, kuluttajien harhaanjohtamisen estäminen ja rehellisen kaupankäynnin varmistaminen.
(6)
Kunnes luontaisten kivennäisvesien vastavuoroista tunnustamista koskevat yhteisön ja kolmansien maiden väliset sopimukset on tehty, olisi säädettävä edellytyksistä, joiden toteutuessa samanlaisten valmisteiden tuonti kolmansista maista yhteisöön luontaisina kivennäisvesinä voidaan sallia edellä tarkoitettujen sopimusten täytäntöönpanoon asti.
(7)
On huolehdittava, että luontaisilla kivennäisvesillä säilyy sen vaiheen ajan, jona niitä markkinoidaan, ominaisuudet, joihin niiden tunnustaminen sellaisiksi vesiksi on perustunut. Sen vuoksi niiden pakkaamiseen käytettyjen säiliöiden olisi oltava asianmukaisesti suljettavissa.
(8)
Merkintöjen osalta luontaisia kivennäisvesiä koskee myytäviksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/13/EY (5). Sen vuoksi tässä direktiivissä voidaan rajoittua säätämään lisäyksistä ja poikkeuksista, joita olisi tehtävä kyseisiin yleisiin säännöksiin.
(9)
Luontaisen kivennäisveden analyyttistä koostumusta koskevan maininnan sisällyttämisen merkintöihin olisi kuluttajien tiedonsaannin varmistamiseksi oltava pakollista.
(10)
Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (6) mukaisesti.
(11)
Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä toimivalta hyväksyä luontaisten kivennäisvesien ainesosien pitoisuuksien rajat, kaikki tarvittavat määräykset tiettyjen ainesosien korkeiden pitoisuuksien mainitsemiseksi merkinnöissä, ehdot otsonilla rikastetun ilman käytölle luontaisen kivennäisveden käsittelyssä, luontaisen kivennäisveden käsittelyjä koskevat tiedot, analyysimenetelmät sen määrittämiseksi, ettei luontainen kivennäisvesi ole saastunutta, sekä tarvittavat näytteenotto- ja analyysimenetelmät luontaisten kivennäisvesien mikrobiologisten ominaisuuksien tarkastamiseksi. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
(12)
Kun valvonnan käsittävään sääntelymenettelyyn tavallisesti kuuluvia määräaikoja ei erittäin kiireellisessä tapauksessa voida noudattaa, komission olisi kansanterveyden suojelemisen varmistamiseksi tarvittavia tämän direktiivin muutoksia hyväksyttäessä voitava soveltaa päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 6 kohdassa säädettyä kiireellistä menettelyä.
(13)
Tähän direktiiviin lisätyt uudet osat koskevat ainoastaan komiteamenettelyitä. Sen vuoksi jäsenvaltioiden ei tarvitse saattaa niitä osaksi kansallista lainsäädäntöä.
(14)
Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä IV olevassa B osassa mainittuihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. Tämä direktiivi koskee jäsenvaltioiden maaperästä saatua vettä, jonka tämän jäsenvaltion vastuussa oleva viranomainen tunnustaa liitteessä I olevan I jakson säännökset täyttäväksi luontaiseksi kivennäisvedeksi.
2. Tämä direktiivi koskee myös kolmannen maan maaperästä saatua vettä, joka tuodaan yhteisöön ja jonka jäsenvaltion vastuussa oleva viranomainen tunnustaa luontaiseksi kivennäisvedeksi.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja vesiä voidaan tunnustaa tällä tavalla vain, jos vastuussa oleva viranomainen siinä maassa, jonka maaperästä vesi on saatu, on varmentanut, että ne ovat liitteessä I olevan I jakson säännösten mukaisia ja että liitteessä II olevan 2 kohdan säännösten noudattamista tarkkaillaan säännöllisesti.
Toisessa alakohdassa tarkoitetun varmennuksen voimassaoloaika ei saa olla viittä vuotta pidempi. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua tunnustamismenettelyä ei tarvitse toistaa, jos varmennus uusitaan mainitun ajan kuluessa.
3. Tätä direktiiviä ei sovelleta:
a)
vesiin, jotka ovat ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6 päivänä marraskuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/83/EY (7) tarkoitettuja lääkkeitä;
b)
termisissä laitoksissa ja hydromineraalilaitoksissa parantaviin tarkoituksiin paikan päällä käytettäviin luontaisiin kivennäisvesiin.
4. Jäsenvaltion vastuussa olevan viranomaisen on asianmukaisesti perusteltava ja virallisesti julkaistava 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu tunnustaminen.
5. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun tunnustamisen antamisesta ja peruuttamisesta. Luontaisiksi kivennäisvesiksi tunnustettujen vesien luettelo julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että luontaisina kivennäisvesinä voidaan markkinoida vain 1 artiklassa tarkoitettuja vesiä, jotka ovat tämän direktiivin säännöksien mukaisia.
3 artikla
Luontaisia kivennäisvesilähteitä saa hyödyntää ja niiden vettä pullottaa vain liitteen II mukaisesti.
4 artikla
1. Luontaista kivennäisvettä, sellaisena kuin se ottopaikassa esiintyy, ei saa käsitellä muulla tavoin kuin:
a)
erottamalla pysymättömät ainesosat, kuten rauta- ja rikkiyhdisteet, suodattamalla tai dekantoimalla, mahdollisesti ilmastamisen jälkeen, jos tämä käsittely ei aiheuta muutoksia veden koostumukseen sen olennaisten, ominaisuuksia antavien ainesosien osalta;
b)
erottamalla rauta-, mangaani- ja rikkiyhdisteet sekä arseeni tietyistä luontaisista kivennäisvesistä otsonilla rikastetulla ilmalla tapahtuvalla käsittelyllä, jos tällainen käsittely ei aiheuta muutoksia veden koostumukseen sen olennaisten, ominaisuuksia antavien ainesosien osalta ja jos:
i)
käsittely on niiden käyttöehtojen mukainen, jotka komissio on vahvistanut elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 178/2002 (8) perustettua Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista kuultuaan;
ii)
käsittelystä ilmoitetaan toimivaltaisille viranomaisille, jotka erityisesti valvovat sitä;
c)
erottamalla muut kuin a ja b alakohdassa eritellyt haitalliset ainesosat, jos tällainen käsittely ei aiheuta muutoksia veden koostumukseen sen olennaisten, ominaisuuksia antavien ainesosien osalta ja jos:
i)
käsittely on niiden käyttöehtojen mukainen, jotka komissio on vahvistanut Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista kuultuaan;
ii)
käsittelystä ilmoitetaan toimivaltaisille viranomaisille, jotka erityisesti valvovat sitä;
d)
poistamalla vapaa hiilidioksidi kokonaan tai osittain pelkästään fysikaalisilla menetelmillä.
Edellä b alakohdan i alakohdassa ja c alakohdan i alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
Luontaisia kivennäisvesiä ja lähdevesiä voidaan ensimmäisen alakohdan estämättä käyttää virvoitusjuomien valmistuksessa.
2. Luontaiseen kivennäisveteen, sellaisena kuin se ottopaikassa esiintyy, ei saa lisätä tai uudelleen lisätä muuta kuin hiilidioksidia liitteessä I olevassa III jaksossa säädettyjen vaatimusten mukaisesti.
3. On kiellettävä mitä hyvänsä keinoja käyttämällä tapahtuva desinfektiokäsittely ja, jollei 2 kohdasta muuta johdu, bakteriostaattisten aineiden lisääminen sekä muu käsittely, joka todennäköisesti muuttaisi elävien pesäkkeiden lukumäärää luontaisissa kivennäisvesissä.
5 artikla
1. Luontaisen kivennäisveden kokonaispesäkeluvun on ottopaikassa elvytyksen jälkeen vastattava sen elävien pesäkkeiden normaalia lukua, ja sen on riittävästi osoitettava, että ottopaikka on suojattu kaikelta saastumiselta. Kokonaispesäkeluku on määritettävä liitteessä I olevan II jakson 1.3.3 kohdan mukaisesti.
Pullottamisen jälkeen kokonaispesäkeluku ottopaikalla ei saa olla yli 100 yhtä millilitraa kohti, kun viljellään 72 tuntia 20-22 °C:ssa agar-agarilla tai agar-liivateseoksella, eikä yli 20 yhtä millilitraa kohti, kun viljellään 24 tuntia 37 °C:ssa agar-agarilla. Kokonaispesäkeluku on määritettävä 12 tunnin kuluessa pullottamisesta, ja vettä on säilytettävä 4 ± 1 °C:ssa näiden 12 tunnin ajan.
Ottopaikalla nämä luvut eivät tavallisesti saa olla yli 20 yhtä millilitraa kohti 20-22 °C:ssa 72 tunnissa, eikä vastaavasti yli 5 yhtä millilitraa kohti 37 °C:ssa 24 tunnissa, ottaen huomioon, että lukuja pidetään ohjearvoina eikä sallittavina enimmäispitoisuuksina.
2. Ottopaikalla ja markkinoinnin aikana luontaisessa kivennäisvedessä ei saa esiintyä:
a)
loisia ja patogeenisia mikro-organismeja;
b)
Escherichia colia eikä muita koliformeja eikä fekaalisia streptokokkeja 250 millilitrassa tutkittua näytettä;
c)
itiöllisiä sulfiittia pelkistäviä anaerobeja 50 millilitrassa tutkittua näytettä;
d)
Pseudomonas aeruginosaa 250 millilitrassa tutkittua näytettä.
3. Rajoittamatta 1 ja 2 kohdan sekä liitteessä II lueteltujen hyödyntämisen edellytysten soveltamista markkinointiajankohtana:
a)
luontaisen kivennäisveden kokonaispesäkeluku elvytyksen jälkeen saa johtua vain ottopaikan bakteeriluvun normaalista lisääntymisestä;
b)
luontaisessa kivennäisvedessä ei saa olla aistein havaittavia virheitä.
6 artikla
Luontaisten kivennäisvesien pakkaamiseen käytettävissä säiliöissä on oltava väärennös- ja saastumismahdollisuuden välttämiseksi suunnitellut sulkimet.
7 artikla
1. Luontaisten kivennäisvesien myyntinimikkeen on oltava ”luontainen kivennäisvesi” tai, jos kyseessä on liitteessä I olevassa III jaksossa määritelty poreileva luontainen kivennäisvesi, vastaavasti ’luontaisesti hiilihapotettu luontainen kivennäisvesi’, ’luontainen kivennäisvesi, johon on lisätty kaasua lähteestä’ tai ’hiilihapotettu luontainen kivennäisvesi’.
Jollakin 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan d alakohdassa mainitulla tavalla käsiteltyjen luontaisten kivennäisvesien myyntinimitykseen on lisättävä tapauksen mukaan ilmaisu ’täysin hiilihapottomaksi tehty’ tai ’osittain hiilihapottomaksi tehty’.
2. Luontaisten kivennäisvesien merkinnöissä on oltava pakollisina seuraavat maininnat:
a)
analyyttistä koostumusta koskeva maininta, jossa esitetään sen luonteenomaiset ainesosat;
b)
lähteen hyödyntämispaikka ja nimi;
c)
tiedot kaikista 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b ja c alakohdassa tarkoitetuista käsittelyistä.
3. Sellaisten yhteisön säännösten puuttuessa, jotka koskevat tietojen antamista 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetuista käsittelyistä, jäsenvaltiot voivat pitää voimassa kansalliset määräyksensä.
8 artikla
1. Seudun, kylän tai paikan nimi saa esiintyä kauppanimityksen sanamuodossa, jos se viittaa luontaiseen kivennäisveteen, jonka lähdettä hyödynnetään kauppanimityksessä mainitussa paikassa, ja jos se ei ole harhaanjohtava lähteen hyödyntämispaikan suhteen.
2. Yhden ja saman lähteen luontaisen kivennäisveden markkinointi useammalla kuin yhdellä kauppanimityksellä on kiellettyä.
3. Jos myytävien luontaisten kivennäisvesien säiliöiden merkinnöissä tai teksteissä on eri kauppanimitys kuin lähteen nimi tai sen hyödyntämispaikka, on hyödyntämispaikka tai lähteen nimi ilmoitettava korkeudeltaan ja leveydeltään vähintään puolitoista kertaa isompina kirjaimina kuin kauppanimityksessä käytetyt isoimmat kirjaimet.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan soveltuvin osin ja samassa tarkoituksessa, mitä tulee lähteen nimen tai sen hyödyntämispaikan tärkeyteen kauppanimityksessä, luontaisten kivennäisvesien kaikenlaiseen mainontaan.
9 artikla
1. Pakkauksissa tai merkinnöissä samoin kuin kaikessa mainonnassa on kiellettyä käyttää sellaisia ilmaisuja, nimityksiä, tavaramerkkejä, tuotenimiä, kuvia tai muita merkkejä, joko kuviomuotoisia tai muunlaisia, jotka:
a)
luontaisen kivennäisveden osalta viittaavat ominaisuuksiin, joita vedellä ei ole, erityisesti mitä tulee sen alkuperään, päivämäärään, jona se on hyväksytty hyödynnettäväksi, analyysituloksiin tai muihin samanlaisiin aitouden takeisiin;
b)
juomaveden, joka on pakattu sellaiseen säiliöön, joka ei täytä liitteessä I olevan I jakson ehtoja, osalta ovat omiaan aiheuttamaan sekaannusta luontaiseen kivennäisveteen, erityisesti ilmaisun ’kivennäisvesi’ yhteydessä.
2. Kaikki ilmaisut, joilla luontaiseen kivennäisveteen pyritään liittämään ihmisten sairauksien ehkäisemiseen, hoitoon tai parantamiseen liittyviä ominaisuuksia, ovat kiellettyjä.
Kuitenkin liitteessä III luetellut ilmaisut on sallittava, jos ilmaisut täyttävät kyseisessä liitteessä säädetyt asiaa koskevat vaatimukset, tai jos vaatimuksia ei ole, kansallisissa säännöksissä säädetyt vaatimukset, jos ne perustuvat fysiko-kemiallisiin määrityksiin ja jos tarvittaessa on tehty farmakologisia, fysiologisia ja kliinisiä tutkimuksia käyttäen tunnustettuja tieteellisiä liitteessä I olevan I jakson 2 kohdan mukaisia menetelmiä.
Jäsenvaltiot voivat sallia ilmaisut ’vaikuttaa ruoansulatukseen’, ’saattaa helpottaa hepatobiilisiä toimintoja’ tai vastaavat ilmaisut. Jäsenvaltiot voivat myös sallia muiden ilmaisujen mukaan ottamisen, jos ne eivät ole ristiriidassa ensimmäisen alakohdan periaatteiden kanssa ja jos ne ovat sopusoinnussa toisen alakohdan kanssa.
3. Jäsenvaltiot voivat antaa erityissäännöksiä sekä pakkauksissa tai merkinnöissä että mainonnassa käytettävistä, luontaisen kivennäisveden soveltuvuutta pienten lasten ruokintaan koskevista ilmaisuista. Nämä säännökset voivat koskea myös veden ominaisuuksia, jotka ovat ratkaisevia näiden ilmaisujen käytön kannalta.
Jäsenvaltioiden, jotka aikovat toteuttaa tällaisia toimenpiteitä, on etukäteen ilmoitettava niistä muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
4. Nimityksen ’lähdevesi’ käyttö on sallittava vain sellaisesta luonnontilaisena ihmisten kulutettavaksi tarkoitetusta vedestä, joka pullotetaan ottopaikassaan ja:
a)
joka täyttää liitteessä II olevassa 2 ja 3 kohdassa säädetyt hyödyntämistä koskevat edellytykset, joita sovelletaan kokonaisuudessaan lähdevesiin,
b)
joka täyttää 5 artiklassa säädetyt mikrobiologiset vaatimukset,
c)
joka täyttää 7 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa ja 8 artiklassa säädetyt merkintöjä koskevat vaatimukset,
d)
jota ei ole käsitelty muulla kuin 4 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Muihin käsittelyihin komissio voi antaa luvan.
Edellä d alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
Lisäksi lähdeveden on oltava ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta 3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/83/EY (9) säännösten mukaista.
5. Sellaisten yhteisön säännösten puuttuessa, jotka koskevat 4 kohdan ensimmäisen alakohdan d alakohdassa tarkoitettua lähdeveden käsittelyä, jäsenvaltiot voivat pitää voimassa käsittelyä koskevat kansalliset säännöksensä.
10 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettei tämän direktiivin määritelmät ja säännöt täyttävien luontaisten kivennäisvesien kauppaa voida estää soveltamalla luontaisten kivennäisvesien tai yleensä elintarvikkeiden ominaisuuksia, koostumusta, hyödyntämisehtoja, pakkaamista, merkintöjä tai mainontaa koskevia kansallisia säännöksiä, joita ei ole yhdenmukaistettu.
11 artikla
1. Kun jäsenvaltiolla on yksityiskohtaiset perusteet katsoa, että jokin luontainen kivennäisvesi ei ole tämän direktiivin säännösten mukainen tai että se vaarantaa kansanterveyden siitä huolimatta, että se liikkuu vapaasti yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, kyseinen jäsenvaltio saa väliaikaisesti rajoittaa tai keskeyttää tämän tuotteen kaupan alueellaan. Sen on välittömästi ilmoitettava asiasta sekä päätöksensä perusteista komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
2. Jäsenvaltion, joka on tunnustanut kyseisen veden, on toisen jäsenvaltion tai komission pyynnöstä toimitettava kaikki asiaan vaikuttavat tiedot veden tunnustamisesta, mukaan lukien säännöllisten tarkastusten tulokset.
3. Komissio tutkii 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa pysyvässä komiteassa mahdollisimman pian ne perusteet, jotka 1 kohdassa tarkoitettu jäsenvaltio on tuonut esille, ja antaa viipymättä asiasta lausuntonsa ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet.
4. Jos komissio katsoo, että kansanterveyden suojelemisen varmistamiseksi on tarpeen tehdä muutoksia tähän direktiiviin, se hyväksyy nämä muutokset.
Kyseiset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Jos on kyse erittäin kiireellisestä tapauksesta, komissio voi käyttää 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua kiireellistä menettelyä.
Tällöin suojatoimenpiteet käyttöön ottanut jäsenvaltio voi pitää ne voimassa, kunnes muutokset on hyväksytty.
12 artikla
Komissio hyväksyy seuraavat toimenpiteet:
a)
luontaisten kivennäisvesien ainesosien pitoisuuksien rajat;
b)
kaikki tarvittavat määräykset tiettyjen ainesosien korkeiden pitoisuuksien mainitsemiseksi pakkausmerkinnöissä;
c)
4 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetut ehdot otsonilla rikastetun ilman käytölle;
d)
7 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja käsittelyjä koskevat tiedot;
e)
analyysimenetelmät, mukaan lukien toteamisrajat, sen varmistamiseksi, ettei luontainen kivennäisvesi ole saastunutta;
f)
tarvittavat näytteenotto- ja analyysimenetelmät luontaisten kivennäisvesien mikrobiologisten ominaisuuksien tarkastamiseksi.
Kyseiset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
13 artikla
Komissio tekee kaikki päätökset, joilla on todennäköisesti vaikutusta kansanterveyteen, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista kuultuaan.
14 artikla
1. Komissiota avustaa asetuksen (EY) N:o 178/2002 58 artiklalla perustettu elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1-4 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1, 2, 4 ja 6 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
15 artikla
Tätä direktiiviä ei sovelleta kolmansiin maihin vietäviksi tarkoitettuihin luontaisiin kivennäisvesiin.
16 artikla
Kumotaan direktiivi 80/777/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä IV olevassa A osassa mainituilla säädöksillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioita velvoittavia liitteessä IV olevassa B osassa asetettuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä V olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
17 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
18 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 18 päivänä kesäkuuta 2009.