Rådets forordning (EF) nr. 900/2001
af 7. maj 2001
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Polen
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 11, stk. 2 og 3,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter konsultation i det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. TIDLIGERE UNDERSØGELSE
(1) Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 3319/94(2) en endelig antidumpingtold på importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat (UAN) med oprindelse i Bulgarien og Polen. Foranstaltningerne vedrørende importen fra Bulgarien bestod af en specifik told, undtagen for en producent og en eksportør, fra hvilke Kommissionen godtog et fælles tilsagn ved afgørelse 94/825/EF(3). Der blev fastsat en variabel told baseret på en minimumspris for importen af den pågældende vare fra Polen, når visse selskaber fakturerede varen direkte til en uafhængig importør. I alle andre tilfælde blev der fastsat en specifik told for importen af UAN fra Polen.
B. UNDERSØGELSER VEDRØRENDE ANDRE LANDE
(2) Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 1995/2000(4) en endelig antidumpingtold på importen af UAN med oprindelse i Algeriet, Belarus, Litauen, Rusland og Ukraine. Det blev fastslået, at UAN med oprindelse i disse lande indførtes til dumpingpriser, hvorved der forvoldtes EF-erhvervsgrenen væsentlig skade. Det blev anset for hensigtsmæssigt at indføre told i form af et specifikt beløb pr. ton for at sikre foranstaltningernes effektivitet og forhindre enhver form for prismanipulation.
C. NUVÆRENDE UNDERSØGELSE
(3) Efter offentliggørelsen i juni 1999(5) af en meddelelse om det forestående ophør af de gældende foranstaltninger modtog Kommissionen en anmodning om en fornyet undersøgelse (på grund af foranstaltningernes ophør) fra EFMA (europæisk sammenslutning af gødningsstofproducenter) på vegne af en betydelig del af producenter af UAN i Fællesskabet (i det følgende benævnt "anmodende EF-producenter"). I anmodningen hævdedes det, at der sandsynligvis igen ville forekomme dumping i forbindelse med importen af varer fra Polen, hvis foranstaltningerne bortfaldt. De anmodende EF-producenter bad ikke om en fornyet undersøgelse vedrørende importen af varer med oprindelse i Bulgarien, da der ikke var sandsynlighed for, at der igen ville forekomme dumping i forbindelse med importen fra Bulgarien. Derfor udløb foranstaltningerne vedrørende importen af varer med oprindelse i Bulgarien den 1. januar 2000.
(4) Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at indlede en fornyet undersøgelse, og offentliggjorde en meddelelse herom og iværksatte en sådan undersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt "grundforordningen").
(5) Samtidig indledte Kommissionen ligeledes efter høring af det rådgivende udvalg på eget initiativ en interimsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i grundforordningen, som blev begrænset til en undersøgelse af formen af de gældende foranstaltninger for importen af varer fra Polen(6). Kommissionen indledte interimsundersøgelsen for at få mulighed for at tilpasse foranstaltningerne for Polen, hvis disse ville blive opretholdt, under hensyn til at det er nødvendigt at sikre, at de foranstaltninger, der eventuelt måtte blive indført på importen af samme varer med oprindelse i andre lande, er effektive og har samme form.
(6) Undersøgelsen af, om der fortsat eller på ny forekom dumping og skade, omfattede perioden fra 1. januar 1999 til 30. november 1999 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden"). Undersøgelsen af de relevante tendenser for en vurdering af, om der var sandsynlighed for fortsat og/eller fornyet skade, omfattede perioden fra 1. januar 1995 til udløbet af undersøgelsesperioden (i det følgende benævnt "den undersøgte periode").
(7) Kommissionen underrettede officielt de anmodende EF-producenter, eksportøren og eksporterende producenter i Polen, importører/forhandlere, deres repræsentative sammenslutninger og brugersammenslutninger, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for den polske regering om indledningen af den fornyede undersøgelse. Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle disse parter og til parter, som gav sig til kende inden for den fastsatte frist i indledningsmeddelelsen. Kommissionen gav også de direkte berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt.
(8) Følgende EF-producenter besvarede spørgeskemaet:
a) Agrolinz Melamin GmbH, ADM - Linz, Østrig
b) DSM Agro BV - Sittard, Nederlandene
c) Fertiberia SA - Madrid, Spanien
d) Grande Paroisse SA - Paris, Frankrig
e) Hydro Agri Chafers - Immingham, Det Forenede Kongerige
f) Hydro Agri France - Nanterre, Frankrig
g) Hydro Agri Rostock - Rostock, Tyskland
h) Hydro Agri Sluiskil BV - Sluiskil, Nederlandene
i) Kemira Agro Rozenburg BV - Rotterdam, Nederlandene
j) SKW Stickstoffwerke Piesteritz GmbH - Wittenberg, Tyskland.
(9) Da oplysningerne fra de samme EF-producenter blev behørigt efterprøvet i forbindelse med nævnte procedure vedrørende importen af UAN med oprindelse i Algeriet, Belarus, Litauen, Rusland og Ukraine, hvor undersøgelsen omfattede årene fra 1995 til 1998 samt fem måneder af nærværende undersøgelsesperiode, blev det ikke anset for nødvendigt at aflægge yderligere kontrolbesøg hos de pågældende selskaber i forbindelse med nærværende undersøgelse. Nøjagtigheden af de indgivne oplysninger blev imidlertid efterprøvet ved en undersøgelse af deres sammenhæng og konsekvens med tidligere efterprøvede oplysninger.
(10) Kommissionen sendte spørgeskemaer til 20 uafhængige importører/forhandlere og til en importørsammenslutning. Der blev modtaget ni besvarelser, herunder fra sammenslutningen. Ingen af disse importører forelagde specifikke tal, da de ikke importerede UAN fra Polen i den undersøgte periode, og der blev derfor ikke aflagt kontrolbesøg.
(11) Efter modtagelse af besvarelserne blev der aflagt kontrolbesøg hos følgende selskaber:
a) Zaklady Azotowe "Pulawy" SA, Pulawy ("ZAP"), en eksporterende producent
b) CIECH SA, Warszawa, en eksportør.
D. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
(12) Den pågældende vare i denne procedure er opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat henhørende under KN-kode 3102 80 00. Det er samme vare som i den oprindelige undersøgelse, dvs. et flydende gødningsstof, som almindeligvis anvendes i landbruget. Varen består af en blanding af urinstof og ammoniumnitrat og vand. Vandindholdet er ca. 70 % af blandingen (afhængigt af nitrogenindholdet), og den resterende del består af lige dele urinstof og ammoniumnitrat. Indholdet af nitrogen er den mest betydningsfulde komponent i varen, og det kan svinge mellem 28 % og 32 %.
(13) Som det fremgik af den tidligere undersøgelse, er UAN en ren råvare, og dens grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber er de samme uanset oprindelsesland. Derfor bør UAN, som produceres og sælges i Fællesskabet af de anmodende EF-producenter, og UAN, som produceres i Polen og sælges på hjemmemarkedet eller eksporteres til Fællesskabet, betragtes som samme varer som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.
E. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORNYET DUMPING
1. Indledende bemærkninger
(14) I henhold til artikel 11, stk. 2, i grundforordningen er formålet med denne slags undersøgelser at fastslå, om foranstaltningernes bortfald vil føre til fortsat eller fornyet dumping. Da der ikke var nogen import af den pågældende vare fra Polen til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, blev det specielt undersøgt, om foranstaltningernes bortfald ville føre til fornyet dumping i betydelige mængder. Polske producenters prispolitik på markeder i tredjelande blev således undersøgt for at få fastslået, om den pågældende vare solgtes til dumpingpriser der. Det blev også vurderet, om der var sandsynlighed for, at de polske producenter ville genoptage eksporten af UAN til Fællesskabet og følge samme prispolitik, hvis foranstaltningerne blev ophævet.
(15) I den oprindelige undersøgelse blev der konstateret individuelle dumpingmargener for de to producenter på henholdsvis 40 % og 27 %. Undersøgelsen viste, at der ikke var andre polske producenter af UAN end de nævnte to.
(16) Et selskab indgav ikke nærmere oplysninger om salget til andre lande, hjemmemarkedssalget eller produktionsomkostningerne og blev derfor underrettet om, at der ville blive truffet afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen, hvis oplysningerne ikke blev indgivet inden for en bestemt frist. Selskabet indgav ikke oplysninger. På baggrund af de foreliggende oplysninger konstateredes det, at selskabet havde en meget mindre produktionskapacitet end det selskab, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen.
2. Eksport til tredjelande
a) Eksportpris
(17) Den samarbejdsvillige producent eksporterede varerne direkte til uafhængige importører i andre lande, især til det nordamerikanske marked, som tegnede sig for en stor del (to tredjedele) af selskabets samlede eksport i undersøgelsesperioden, og en mindre del (en tredjedel) gik til Tjekkiet. Den polske eksport til USA og Canada tegnede sig for en ikke ubetydelig del af disse to landes samlede import og udgjorde en betydelig del af producentens produktion.
(18) På grund af arten af denne undersøgelse blev det anset for urimeligt at anmode om nærmere oplysninger om eksporten i hele undersøgelsesperioden med henblik på at afprøve sandsynligheden for fornyet dumping. I stedet for blev der anmodet om oplysninger om alle transaktioner i de sidste tre måneder i undersøgelsesperioden. Eksportprisen blev således fastsat på grundlag af de priser, der var betalt, eller som skulle betales af uafhængige importører i tredjelande i nævnte periode på tre måneder. Den samarbejdsvillige producent anfægtede denne fremgangsmåde på et sent tidspunkt i undersøgelsen og anmodede om, at der anvendtes data vedrørende hele undersøgelsesperioden. Da forslaget blev fremsat så sent, blev det ikke anset for muligt at ændre grundlaget for analysen. Og selv hvis der blev taget hensyn til ukontrollerede oplysninger for tidligere måneder, ville billedet ikke forandre sig så meget, at det ville ændre konklusionerne om Polens eksport til tredjelande.
b) Normal værdi
(19) For den samarbejdsvillige producent blev det først fastslået, at det samlede salg af UAN på hjemmemarkedet var repræsentativt i forhold til eksportsalget. Salget på det polske hjemmemarked var større end eksportsalget til tredjelande. Det blev så fastslået, om dette hjemmemarkedssalg havde fundet sted i normal handel. Undersøgelsen viste, at salget over enhedsproduktionsomkostninger udgjorde mere end 10 %, men mindre end 80 % af det samlede salg. Den normale værdi blev derfor fastsat på grundlag af de priser, der faktisk betaltes for alt rentabelt salg af den pågældende vare.
c) Konklusion om eksporten til tredjelande
(20) For den samarbejdsvillige producent blev den normale værdi sammenlignet med eksportprisen til hvert bestemmelsesland på et vejet gennemsnitligt grundlag efter justeringer for at sikre en rimelig sammenligning.
(21) Det konstateredes, at den samarbejdsvillige producents eksportpriser (den pågældende tegnede sig for 90 % af den samlede eksport fra Polen i undersøgelsesperioden) til det nordamerikanske marked lå langt under den normale fastsatte værdi for selskabet, hvilket gav sig udslag i store dumpingmargener i forbindelse med salget til både USA og Canada. Eksportsalget til disse to lande udgjorde to tredjedele af selskabets samlede eksport. I forbindelse med salget til Tjekkiet, et nærtliggende marked, som tegnede sig for den sidste tredjedel af selskabets samlede eksport, konstateredes der ingen eller kun ganske lidt dumping. Selskabet anvendte samme prisstrategi som til salg på hjemmemarkedet.
(22) Da den anden producent undlod at indgive detaljerede oplysninger, blev der ikke foretaget nogen beregninger. Denne producent eksporterede kun en forholdsvis lille mængde varer til Tjekkiet.
3. Mulighederne for en stigning i dumpingeksporten til Fællesskabet
(23) Det fremgik af undersøgelsen, at polske selskaber har kapacitet til at fremstille betydelige yderligere mængder til eksport til Fællesskabet. Sådanne mængder kunne meget vel nå op på de høje niveauer, der konstateredes i undersøgelsesperioden i den oprindelige undersøgelse. En sådan eksport ville desuden sandsynligvis finde sted til dumpingpriser.
a) Samarbejdsvillig eksporterende producent
(24) I betragtning af den samarbejdsvillige producents forholdsvis lave kapacitetsudnyttelse i undersøgelsesperioden er der plads til en stor produktionsforøgelse. Der er også en reel mulighed for et produktionsskift fra ammoniumnitrat til UAN, da der ikke kræves større investeringer til det ekstraudstyr, der er nødvendigt for at producere UAN.
(25) Ophæves foranstaltningerne, vil markedet i Fællesskabet blive mere attraktivt for polske producenter end det nordamerikanske marked. Det fremgik af undersøgelsen, at UAN-priserne på det nordamerikanske marked i undersøgelsesperioden var lidt lavere end priserne på markedet i Fællesskabet. Polske eksporterende producenter anser også sidstnævnte marked for at være mere attraktivt på grund af den geografiske nærhed, som betyder lavere transportomkostninger. Med samme salgspris som på det nordamerikanske marked vil polske eksporterende producenter således kunne opnå en højere margen på markedet i Fællesskabet. Hvis den samme eller en lidt lavere salgspris blev tilbudt kunderne i Fællesskabet, ville en sådan pris stadig være en dumpingpris trods de lavere transportomkostninger. Da den samarbejdsvillige producent har en lav kapacitetsudnyttelse, har selskabet al økonomisk interesse i at sælge til endog lavere priser, så længe de variable omkostninger er dækket, og der ikke er nogen risiko for at sætte prisen i USA på spil. Markedet i Fællesskabet var Polens største eksportmarked for UAN, inden der blev indført antidumpingtold. Selv med gældende foranstaltninger, navnlig i 1996, hvor markedsprisen i Fællesskabet lå over den minimumsimportpris, der blev indført ved foranstaltningerne, blev ca. 50 % af den polske produktion eksporteret til Fællesskabet.
(26) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger på importen af UAN med oprindelse i Algeriet, Belarus, Litauen, Rusland og Ukraine vil andre producenter/eksportører også have større muligheder for at genindvinde markedsandele.
(27) På grundlag af sine salgsprognoser fremførte den samarbejdsvillige producent, at selskabet for fremtiden ikke længere ville være i stand til at eksportere UAN til markedet i Fællesskabet. Grundene hertil var i) forventningerne om en stor stigning i salget af ammoniumnitrat på hjemmemarkedet, hvilket ville begrænse den mængde ammoniumnitrat, der var til rådighed til produktion af UAN, og ii) et voksende hjemmemarked for UAN.
(28) Selv om undersøgelsen bekræftede, at hjemmemarkedssalget af ammoniumnitrat faktisk steg betydeligt mellem 1998 og 1999, skete det fra forholdsvis lave niveauer, fordi forbruget på hjemmemarkedet faldt 15 % mellem 1996 og 1998. Det forventes, at hjemmemarkedssalget fortsat vil ligge på 1999-niveauet eller blot stige ganske lidt i fremtiden. Dette er endog blevet bekræftet af den samarbejdsvillige polske producents egne salgstal for de første otte måneder af 2000. Den store stigning i hjemmemarkedssalget mellem 1998 og 1999 bør derfor tilsyneladende betragtes som noget usædvanligt.
(29) Hvad angår udviklingen i salget af UAN på hjemmemarkedet, fremgår det klart af den samarbejdsvillige polske producents salgstal for de første otte måneder af 2000, at stigningen i salget faktisk var mindre end forventet.
(30) Det blev også fastslået, at der igen eksporteredes en stor mængde UAN til Fællesskabet i 2000. I perioden fra januar til oktober 2000 udgjorde den samlede eksport af UAN fra Polen til Fællesskabet 5 % af forbruget i Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
b) Ikke-samarbejdsvillig producent
(31) Den anden polske eksporterende producent havde eksporteret betydelige mængder til Fællesskabet i 1996, hvor markedsprisen midlertidigt lå over minimumsimportprisen. I den tidligere undersøgelse blev det fastslået, at den pågældende producent havde en omfattende produktionskapacitet, og der ikke er tegn på, at dette har ændret sig. Det er således muligt at konkludere, at selskabet potentielt vil være en stor eksportør af varer til Fællesskabet, hvis antidumpingforanstaltningerne ophæves. Da producenten ikke udviste samarbejdsvilje, konkluderedes det, at den pågældendes prispolitik i forbindelse med fremtidig eksport til Fællesskabet ikke ville være meget anderledes end den anden producents og heller ikke afvige meget fra selskabets egen politik i den oprindelige undersøgelse.
c) Konklusion om potentiel eksport til Fællesskabet
(32) I betragtning af ovenstående er det muligt at konkludere, at de polske eksporterende producenter har kapacitet til at eksportere store mængder UAN til dumpingpriser.
(33) Markedet i Fællesskabet plejede at være Polens største marked for UAN. Selv med gældende foranstaltninger, navnlig i 1996, hvor markedsprisen i Fællesskabet lå over minimumsimportprisen, blev ca. 50 % af produktionen eksporteret til Fællesskabet. Hvis foranstaltningerne ophæves, er det sandsynligt, at markedet igen vil blive en attraktiv afsætningsmulighed for polske producenter.
4. Konklusion om sandsynligheden for fornyet dumping
(34) Polske eksporterende producenter har kapacitet til at øge deres produktion af UAN betydeligt, fordi de har en omfattende uudnyttet produktionskapacitet.
(35) En fremtidig stigning i forbruget på hjemmemarkedet vil ikke være tilstrækkelig til at opsuge sådanne yderligere mængder, som derfor sandsynligvis vil blive eksporteret. Denne konklusion understreges af, at polske producenter i perioden fra begyndelsen af 1995 til udgangen af 1998 almindeligvis eksporterede en stor procentdel af deres produktion (over 80 % i gennemsnit).
(36) Hvis foranstaltningerne ophæves, vil det meste af den polske eksport af UAN sandsynligvis blive sendt til markedet i Fællesskabet på grund af den geografiske nærhed og deraf følgende lavere transportomkostninger. De indførte antidumpingforanstaltninger på importen af UAN med oprindelse i fem andre tredjelande kunne udgøre endnu et incitament til at øge eksporten til Fællesskabet og dette i endnu højere grad, fordi markedet i Fællesskabet plejede at være Polens største eksportmarked for UAN, før der blev indført antidumpingtold.
(37) Den polske eksporterende producents nuværende synlige dumpingpraksis på det nordamerikanske marked, prisniveauet på det polske marked og prisniveauet på markedet i Fællesskabet tyder på, at hvis den polske eksport genoptages, er der stor sandsynlighed for, at eksporten til Fællesskabet også vil finde sted til dumpingpriser.
(38) Det konkluderes derfor, at der er sandsynlighed for fornyet dumping, hvis foranstaltningerne ophæves.
F. DEFINITION AF ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET
(39) De EF-producenter, som besvarede spørgeskemaet, tegnede sig for mere end 85 % af produktionen af UAN i Fællesskabet i undersøgelsesperioden og udgør derfor erhvervsgrenen i Fællesskabet som omhandlet i artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen.
G. SITUATIONEN PÅ MARKEDET I FÆLLESSKABET
1. Forbruget i Fællesskabet
(40) Det synlige forbrug i Fællesskabet blev fastsat på grundlag af EF-erhvervsgrenens salg på markedet i Fællesskabet, oplysningerne i klagen vedrørende de øvrige EF-producenter, oplysningerne fra den samarbejdsvillige polske eksporterende producent og Eurostat-tal. Mængderne blev i påkommende tilfælde tilpasset således, at de svarede til UAN-opløsninger med et indhold af nitrogen på 32 %.
(41) På dette grundlag faldt forbruget i Fællesskabet mellem 1995 og 1997 fra 3155000 til 2882000 tons. Derefter steg det betydeligt og nåede op på et niveau på 3413000 tons i undersøgelsesperioden. Stigningen var særlig markant mellem 1998 og undersøgelsesperioden (+ 15 %). I hele den undersøgte periode steg forbruget i Fællesskabet 8,2 %.
2. Importudviklingen
a) Importmængde
(42) Den samlede import af UAN til Fællesskabet fulgte en faldende tendens i de første tre år af den undersøgte periode, fra 1565000 tons i 1995 til 990000 tons i 1997, og steg så til 1482000 tons i undersøgelsesperioden. I hele den undersøgte periode var nedgangen i den samlede import ca. 5 %.
(43) Med hensyn til importen fra Polen faldt den drastisk i hele den undersøgte periode, navnlig fra 1997, fra 360000 tons i 1995 til nul i undersøgelsesperioden. Det blev ved undersøgelsen fastslået, at tendensen i importen fra Polen var resultatet af en kombination af de antidumpingforanstaltninger, der indførtes ved udgangen af 1994, og udviklingen i den gennemsnitlige UAN-pris på markedet i Fællesskabet som beskrevet nedenfor. Inden der blev indført foranstaltninger lå importen af UAN fra Polen på omkring 520000 tons i 1992 og omkring 405000 tons i 1993, hvilket på det pågældende tidspunkt udgjorde ca. 50 % af importen.
(44) Som det blev bekræftet ved Rådets forordning (EF) nr. 1995/2000, har visse tredjelande i den forbindelse draget fordel af, at der blev indført antidumpingtold på importen fra Polen. Deres eksport til Fællesskabet steg fra 869000 tons i 1995 til 1393000 tons i undersøgelsesperioden.
(45) Hvad angår importen fra de andre tredjelande, faldt den stærkt i hele den undersøgte periode, idet den udgjorde ca. 21 % af den samlede import i 1995 i forhold til 6 % i undersøgelsesperioden.
b) Importprisudviklingen
(46) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger på importen af UAN med oprindelse i Polen og Bulgarien steg priserne igen indtil 1996. Derefter lagde importen fra de fem lande, der er omfattet af forordning (EF) nr. 1995/2000, et pristryk på markedet i Fællesskabet. For at stå imod i en sådan situation havde EF-erhvervsgrenen ikke mulighed for at gøre andet end at følge de faldende priser for at opretholde sin markedsandel. De polske eksporterende producenter var ikke i stand til at følge prisen på markedet i Fællesskabet, så snart den faldt under den minimumsimportpris, som blev pålagt importen af polske varer ved indførelsen af antidumpingforanstaltninger. Følgelig trak de polske producenter sig tilbage fra markedet i Fællesskabet fra 1998.
3. EF-erhvervsgrenens økonomiske situation
a) Produktion
(47) EF-erhvervsgrenens UAN-produktion steg 10,4 % mellem 1995 og undersøgelsesperioden, dvs. fra 1484000 tons til 1639000 tons. Den største stigning fandt sted mellem 1996 og 1997, da der var blevet indført antidumpingforanstaltninger på importen af UAN med oprindelse i Polen og Bulgarien.
b) Kapacitet og kapacitetsudnyttelse
(48) EF-erhvervsgrenens samlede produktionskapacitet var forholdsvis stabil i hele den undersøgte periode. Kapacitetsudnyttelsen steg fra 38 % i 1995 til 43 % i 1997 og faldt senere til 41 % i undersøgelsesperioden.
(49) Det er dog nødvendigt at bemærke, at kapaciteten også kan anvendes til produktion af forskellige gødningsstoffer, som enten kan sælges enkeltvis eller blandet, som det er tilfældet for produktionen af UAN. Den absolutte kapacitetsudnyttelse og dens udvikling berøres derfor også af udviklingen for andre gødningsstoffer.
c) Salg i Fællesskabet
(50) I den undersøgte periode fulgte EF-erhvervsgrenens salg en stigende tendens, som imidlertid blev afbrudt midlertidigt mellem 1997 og 1998. Denne tendens bør analyseres på baggrund af den generelle udvikling på markedet. Nedgangen i EF-erhvervsgrenens salg mellem 1997 og 1998 fandt sted på et tidspunkt, hvor situationen på det samlede marked var stabil, og førte således til tab af markedsdele. Det stigende salg mellem 1998 og undersøgelsesperioden fulgte imidlertid markedstendensen. Trods en stigende tendens i salget er EF-erhvervsgrenens position på markedet generelt blevet dårligere siden 1997. Den var ikke i stand til at udnytte stigningen i forbruget på grund af pristrykket fra de fem lande, der er omfattet af forordning (EF) nr. 1995/2000.
d) Lagerbeholdninger
(51) Lagerbeholdningerne blev ikke anset for at være en gyldig skadesindikator, fordi salget er sæsonbestemt, og UAN delvis oplagres af producenterne selv og delvis af landbrugersammenslutningerne, dvs. brugerne af den pågældende vare.
e) Markedsandel
(52) Efter at have indvundet 15 procentpoint mellem 1995 og 1997, fra 45,8 % til 60,7 %, hvor foranstaltningerne trådte i kraft, faldt EF-erhvervsgrenens markedsandel 8,4 procentpoint mellem 1997 og undersøgelsesperioden.
f) EF-erhvervsgrenens salgspriser
(53) EF-producenternes gennemsnitlige nettosalgspriser faldt fra 111,3 EUR i 1995 til 78,3 EUR i undersøgelsesperioden. Som nævnt i betragtning 46 var nedgangen særlig markant mellem 1996 og undersøgelsesperioden, nemlig - 32,2 %.
g) Rentabilitet
(54) EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige rentabilitet forringedes med 15,2 procentpoint mellem 1995 og undersøgelsesperioden, fra + 4,9 % til - 10,3 %. Rentabiliteten kulminerede med + 6,2 % i 1996, men faldt så 16,5 procentpoint mellem dette år og undersøgelsesperioden. Udviklingen bør ses i lyset af den prisudvikling, som EF-erhvervsgrenen oplevede i samme periode. Undersøgelsen viste, at EF-erhvervsgrenens salgspriser steg mellem 1995 og 1996, hvorefter de begyndte at falde, navnlig på grund af pristrykket fra importen fra de fem lande, der er omfattet af forordning (EF) nr. 1995/2000. Det bør nævnes, at EF-erhvervsgrenen havde tab på over 5 % i undersøgelsesperioden i den oprindelige undersøgelse (fra april 1992 til marts 1993).
(55) Udbyttet på investeringer fulgte stort set rentabilitetskurven i den undersøgte periode. Den faldende tendens var endnu mere markant som følge af de samlede virkninger af faldende rentabilitet og stigende nettoinvesteringer på grund af nye erhvervelser som beskrevet nedenfor. Der er taget hensyn til både direkte investeringer og en del af investeringerne, som indirekte vedrørte produktionen af den pågældende vare.
h) Likviditet
(56) EF-erhvervsgrenens likviditet i forbindelse med salget af UAN fulgte også rentabilitetskurven.
i) Evne til at rejse kapital
(57) På grund af strukturen i de klagende selskaber, dvs. at gødningsstofsproducenterne er en del af store kemiske grupper, som også handler med andre varer, var det ikke muligt at fastlægge deres evne til at rejse kapital alene i forbindelse med den pågældende vare, og det blev derfor ikke anset for at være en betydningsfuld indikator i forbindelse med bestemmelsen af skade.
j) Beskæftigelse og lønninger
(58) Beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen steg mellem 1995 og 1996 fra 330 til 339 ansatte og faldt derefter og nåede ned på 322 ansatte i undersøgelsesperioden, en nedgang på 5 %.
(59) Med hensyn til de generelle lønninger fulgte disse samme faldende tendens i forhold til nedgangen i antallet af ansatte.
k) Investeringer i tidligere led
(60) De vigtigste af EF-erhvervsgrenens investeringer i den undersøgte periode fandt sted i årene 1996 til 1998 og vedrørte produktionsfaciliteter til urinstof og salpetersyre, som begge er råmaterialer til produktionen af UAN-opløsninger, men også anvendes til andre formål såsom fremstilling af ammoniumnitrat i fast form og urinstof i fast form, hvor afsætningsmulighederne var mere favorable end for UAN. Direkte investeringer vedrørte kun sidste trin i produktionsprocessen, dvs. blandingen af ammoniumnitrat og urinstof, og udgør en minimal del af ovenstående tal. De direkte investeringer lå på et forholdsvis stabilt niveau i hele den undersøgte periode.
4. Konklusion om analysen af situationen på markedet i Fællesskabet
(61) Indførelsen af minimumsprisen på importen fra Polen havde i første omgang positive virkninger for EF-erhvervsgrenen, som kunne komme sig af den svækkede økonomiske situation. Men fra 1997 og som bekræftet ved forordning (EF) nr. 1995/2000, bidrog Algeriet, Belarus, Litauen, Rusland og Ukraine i høj grad til et generelt prisfald på markedet i Fællesskabet, idet de sænkede deres gennemsnitlige salgspriser med ca. 35 % mellem 1996 og 1997. Derved var de i stand til at udvide deres eksport til Fællesskabet, kunne hurtigt overtage de polske markedsandele og var følgelig årsag til en betydelig forringelse af EF-erhvervsgrenens økonomiske situation.
H. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT OG/ELLER FORNYET SKADE
(62) For at vurdere de mulige virkninger af de gældende foranstaltningers bortfald blev der taget hensyn til følgende elementer:
a) Som nævnt i betragtning 23 til 31:
- er der tydelige tegn på, at de polske producenter har mulighed for at øge deres produktion og eksportmængde
- er det sandsynligt, at disse yderligere mængder vil blive sendt til markedet i Fællesskabet, hvis foranstaltningerne bortfalder
- er det på grundlag af de fastlagte eksportpriser for eksporten til Nordamerika sandsynligt, at de polske eksporterende producenter vil føre en prispolitik med dumpingpriser, hvis der ikke findes foranstaltninger. De lave priser, der også vil blive krævet for at genindvinde tabte markedsandele, vil sandsynligvis forvolde EF-erhvervsgrenen yderligere skade. At de polske eksporterende producenter har mulighed for at sænke deres priser, bekræftes af deres eksportprispolitik på markeder i tredjelande, navnlig i Nordamerika.
b) En sådan prispolitik fra de polske eksporterende producenters side sammen med deres evne til at levere betydelige mængder UAN vil efter al sandsynlighed få generelle pristrykkende virkninger på, hvad der er et meget prisfølsomt råvaremarked. Dette vil til gengæld føre til fornyet skade i form af faldende salgspriser for EF-erhvervsgrenen, nedgang i salg og tab af markedsandele såvel som alle deraf følgende virkninger for rentabiliteten. Det skal nævnes, at importen fra Algeriet, Belarus, Litauen, Rusland og Ukraine for nylig fulgte samme mønster med hensyn til priser og mængder, og denne import havde samme virkninger for EF-erhvervsgrenen som beskrevet i ovenstående.
c) EF-erhvervsgrenen befinder sig fortsat i en vanskelig situation, navnlig med hensyn til rentabiliteten. Selv om situationen forbedredes mærkbart i de første to år efter indførelsen af de berørte foranstaltninger, forværredes den igen, navnlig fra 1997, på grund af skadevoldende dumping fra importen af varer fra andre lande som fastlagt i forordning (EF) nr. 1995/2000. Hvis foranstaltningerne over for Polen ophæves, vil det ikke kun sætte EF-erhvervsgrenens situation på spil igen, men også berøre den fordel, som erhvervsgrenen bør drage af foranstaltningerne over for de andre lande, idet den kunne blive svækket og endog fuldstændig udlignet.
(63) På grundlag af ovenstående konkluderes det, at der er sandsynlighed for fornyet skade, hvis foranstaltningerne ophæves.
I. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Indledende bemærkning
(64) I overensstemmelse med artikel 21 i grundforordningen blev det undersøgt, om en videreførelse af de eksisterende antidumpingforanstaltninger ville stride imod Fællesskabets interesser som helhed. Fællesskabets interesser blev fastlagt på grundlag af en vurdering af alle berørte parters interesser, dvs. EF-erhvervsgrenen, importørerne/forhandlerne og brugerne af den pågældende vare.
(65) I den tidligere undersøgelse blev det anset for at være i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger. Da den nuværende undersøgelse er en fornyet undersøgelse med analyse af en situation, hvor der allerede har været antidumpingforanstaltninger gældende, er der mulighed for at vurdere eventuelle uberettigede negative virkninger af de gældende antidumpingforanstaltninger for de berørte parter.
(66) På dette grundlag blev det undersøgt, om der trods konklusionerne om sandsynligheden for fornyet skadevoldende dumping var tvingende grunde til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at opretholde foranstaltninger i dette bestemte tilfælde.
2. EF-erhvervsgrenens interesser
(67) EF-erhvervsgrenen har bevist, at den strukturmæssigt er en levedygtig industri, som er i stand til at tilpasse sig ændrede markedsvilkår. Dette blev navnlig bekræftet ved den positive udvikling i dens situation på et tidspunkt, hvor der var genskabt effektiv konkurrence efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger på importen af varer med oprindelse i Polen og Bulgarien og ved erhvervets investeringer i moderne produktionskapacitet. Disse positive virkninger varede dog kun ganske kort tid, da dumpingimport af varer fra visse andre tredjelande end Polen fra 1997 lagde et kraftigt pristryk på markedet i Fællesskabet med en ny forværring af EF-erhvervsgrenens økonomiske situation til følge. Forværringen var af et sådant omfang, at erhvervsgrenen måtte omstrukturere sine aktiviteter og lukke omfattende nitratkapacitet i 2000 og således skære ned på antallet af arbejdspladser.
(68) Det kan med rimelighed forventes, at EF-erhvervsgrenen vil drage fordel af de foranstaltninger, der indførtes ved forordning (EF) nr. 1995/2000, forudsat at der ikke findes andre kilder til skadevoldende dumping, som kan underminere dem. Det vil som nævnt være i Fællesskabets interesse at opretholde antidumpingforanstaltningerne på importen af UAN med oprindelse i Polen, hvis der er sandsynlighed for fornyet skadevoldende dumping fra Polen.
3. Uafhængige importørers/forhandleres interesser
(69) Kommissionen sendte spørgeskemaer til 20 uafhængige importører/forhandlere og til en importørsammenslutning. Der blev modtaget ni besvarelser, herunder en fra sammenslutningen.
(70) Det fremgik af undersøgelsen, at ingen af disse importører/forhandlere indførte UAN fra Polen i undersøgelsesperioden. De hævdede, at dette skyldtes, at de gennemsnitlige salgspriser for UAN i Fællesskabet i den pågældende periode var lavere end minimumsprisen for importeret polsk UAN. Det bør imidlertid bemærkes, at de antidumpingforanstaltninger, der indførtes i 1994 på importen af UAN med oprindelse i Polen, ikke havde nogen særlig virkning for importører/forhandlere. Som vist ved både den tidligere og denne undersøgelse handler importører/forhandlere for det første i almindelighed ikke kun med UAN, men også med andre gødningsstoffer, og for det andet var der UAN til rådighed fra mange andre oprindelseslande. Dette skyldes de særlige egenskaber ved den pågældende vare, der som nævnt ovenfor er en råvare og identisk uanset oprindelsesland.
4. Brugernes interesser
(71) Brugerne af den pågældende vare er landbrugerne. Kommissionen sendte spørgeskemaer til europæiske brugersammenslutninger. Der blev ikke modtaget nogen besvarelser.
(72) Gødningsstoffer udgør en lille del af landbrugernes samlede produktionsomkostninger som omhandlet i forordning (EF) nr. 1995/2000. Desuden bekræfter manglende samarbejdsvilje i sig selv, at der ikke var større negative virkninger for sektorens økonomiske situation som følge af de gældende foranstaltninger.
(73) Det konkluderes således, at det ikke er sandsynligt, at eventuelle virkninger for landbrugerne vil kunne opveje de positive virkninger, som foranstaltninger mod fornyet skadevoldende dumping måtte have for EF-erhvervsgrenen.
5. Konklusion om Fællesskabets interesser
(74) Af nævnte grunde konkluderes det, at der ikke er tvingende grunde til ikke at videreføre antidumpingforanstaltningerne.
J. FORANSTALTNINGERNES FORM
(75) Som nævnt i indledningsmeddelelsen indledte Kommissionen interimsundersøgelsen for at få mulighed for at tilpasse foranstaltningerne for Polen under hensyn til behandlingen af eksporten af UAN til Fællesskabet fra visse tredjelande, som da var omfattet af en anden antidumpingprocedure.
(76) I forordning (EF) nr. 1995/2000 konkluderedes det, at det var hensigtsmæssigt at indføre en endelig told i form af et specifikt beløb pr. ton. Baggrunden for at indføre sådanne foranstaltninger var at sikre foranstaltningernes effektivitet og forhindre den prismanipulation, der var blevet iagttaget ved tidligere procedurer vedrørende samme almindelige varekategori, dvs. gødningsstoffer.
(77) Ligesom producenterne i de andre antidumpingprocedurer producerer den polske UAN-producent en vifte af forskellige gødningsstoffer, som for en stor dels vedkommende sælges via de samme distributører. Dette skaber risiko for kompensationsordninger vedrørende priserne af forskellige produkter, som vil være svær at opdage for toldmyndighederne. Af disse grunde fastslås det, at foranstaltningerne på importen af UAN med oprindelse i Polen bør ændres til et specifikt beløb pr. ton på linje med de foranstaltninger, der indførtes for andre lande ved forordning (EF) nr. 1995/2000.
(78) En polsk eksporterende producent anfægtede den foreslåede ændring af foranstaltningernes form og hævdede, at der ikke var noget retsgrundlag for en sådan ændring, og at minimumsimportprisen var effektiv til at genskabe rimelige konkurrencevilkår på markedet i Fællesskabet.
(79) Det bør i den forbindelse nævnes, at interimsundersøgelsen vedrørende foranstaltningernes form blev indledt på Kommissionens eget initiativ efter konsultationer i det rådgivende udvalg i henhold til artikel 11, stk. 3, i grundforordningen. Som nævnt indledte Kommissionen undersøgelsen for at få mulighed for at ændre foranstaltningerne for Polen under hensyn til foranstaltninger, der senere var blevet indført for andre lande vedrørende samme vare.
(80) Ud over den i betragtning 77 omtalte risiko for kompensationsordninger viste undersøgelsen desuden, at det ikke var effektivt med en minimumsimportpris, da den pågældende vare kan være genstand for prissvingninger. Afhængigt af den gennemsnitlige markedspris i Fællesskabet var der mulighed for, at minimumsimportprisen enten ikke var effektiv eller indebar, at den polske eksport blev holdt uden for markedet i Fællesskabet. Indførelsen af en antidumpingtold i form af en specifik told i dette tilfælde skal derfor sikre, at foranstaltningerne både er effektive og egnede til at fjerne virkningerne af skadelig dumping. I andre procedurer vedrørende gødningsstoffer for nylig konstateredes det endvidere, at den bedst egnede form for foranstaltninger for denne slags vare er et specifikt beløb pr. ton.
(81) Toldbeløbet i euro pr. ton som fastsat i den tidligere undersøgelse er følgende:
TABELPOSITION
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Polen og henhørende under KN-kode 3102 80 00.
2. Tolden fastsættes til følgende pr. ton for varer fremstillet af følgende selskaber:
TABELPOSITION
3. I tilfælde, hvor varer er blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning, og hvor den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, fordeles med henblik på fastsættelse af toldværdien i henhold til artikel 145 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93(7), reduceres det toldbeløb, der er beregnet på grundlag af de ovenfor anførte beløb, med en procentsats, som afspejler fordelingen af den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
Artikel 2
Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. maj 2001.
Neuvoston asetus (EY) N:o 900/2001,
annettu 7 päivänä toukokuuta 2001,
lopullisten polkumyyntitullien käyttöönotosta Puolasta peräisin olevien virtsa-aineen (urean) ja ammoniumnitraatin liuosseosten tuonnissa
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1) ja erityisesti sen 11 artiklan 2 ja 3 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, joka on tehty komission kuultua neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A AIEMPI TUTKIMUS
(1) Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 3319/94(2) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin Bulgariasta ja Puolasta peräisin olevan virtsa-aineen (urean) ja ammoniumnitraatin liuosseosten, jäljempänä "liuosseokset", tuonnissa. Bulgariasta tulevaan tuontiin sovellettava toimenpide oli paljoustulli lukuun ottamatta yhtä tuottajaa ja yhtä viejää, joilta hyväksyttiin komission päätöksellä 94/825/EY(3) yhteinen sitoumus. Puolasta tulevaan liuosseosten tuontiin sovellettiin muuttuvaa tullia, joka perustui vähimmäistuontihintaan, kun tietyt yritykset laskuttivat siitä suoraan etuyhteydettömältä tuojalta. Kaikissa muissa tapauksissa Puolasta tulevaan tuontiin sovellettiin paljoustullia.
B MUITA MAITA KOSKEVAT TUTKIMUKSET
(2) Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 1995/2000(4) käyttöön lopulliset polkumyyntitullit Algeriasta, Liettuasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Venäjältä peräisin olevien liuosseosten tuonnissa. Määritettiin, että asianomaisista muista maista peräisin olevien liuosseosten tuonti tapahtui polkumyynnillä ja että se oli aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Toimenpiteiden tehokkuuden varmistamiseksi ja hintakeinottelun estämiseksi pidettiin aiheellisena ottaa tullit käyttöön tonnikohtaisena määränä.
C TUTKIMUS
(3) Kesäkuussa 1999 julkaistun toimenpiteiden voimassaolon lähestyvää päättymistä koskevan ilmoituksen(5) johdosta komissio vastaanotti toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevaa tarkastelua koskevan pyynnön, jonka esitti Euroopan lannoitevalmistajien yhdistys (EFMA) sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa pääosan liuosseoksen yhteisön koko tuotannosta, jäljempänä "pyynnön esittäneet yhteisön tuottajat". Pyynnössä väitettiin, että Puolasta peräisin olevan tuonnin vahingollinen polkumyynti todennäköisesti alkaisi uudelleen, mikäli toimenpiteiden voimassaolo päättyisi. Pyynnön esittäneet yhteisön tuottajat eivät pyytäneet toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanoa Bulgariasta peräisin olevan tuonnin osalta, koska vahingollisen polkumyynnin uudelleen alkaminen ei ollut kyseisen tuonnin osalta todennäköistä. Tämän johdosta Bulgariasta peräisin olevaan tuontiin sovellettavien toimenpiteiden voimassaolo päättyi 1 päivänä tammikuuta 2000.
(4) Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa komissio päätti, että on olemassa riittävä näyttö tarkastelun vireille panemiseksi, mistä syystä se pani vireille tutkimuksen asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 11 artiklan 2 kohdan nojalla.
(5) Samaan aikaan neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan komissio pani omasta aloitteestaan vireille perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan nojalla välivaiheen tarkastelun, joka koski ainoastaan Puolasta peräisin olevassa tuonnissa voimassa olevien toimenpiteiden muotoa(6). Komissio pani vireille välivaiheen tarkastelun, jotta voitaisiin mukauttaa Puolaa koskevia toimenpiteitä, mikäli Puolasta tulevaa tuontia koskevien toimenpiteiden voimassaoloa jatketaan, ottaen huomioon tarpeen varmistaa toimenpiteiden tehokkuuden sekä muista maista peräisin olevan saman tuotteen tuonnissa mahdollisesti käyttöön otettavien toimenpiteiden muodon.
(6) Polkumyynnin ja vahingon jatkumista ja/tai toistumista koskeva tutkimus koski 1 päivän tammikuuta 1999 ja 30 päivän marraskuuta 1999 välistä ajanjaksoa, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahingon jatkumisen ja/tai toistumisen todennäköisyyden arvioinnissa oleellinen kehityksen tarkastelu koski 1 päivän tammikuuta 1995 ja tutkimusajanjakson lopun välistä ajanjaksoa, jäljempänä "tarkastelujakso".
(7) Komissio ilmoitti virallisesti tarkastelun vireillepanosta pyynnön esittäneille yhteisön tuottajille, Puolan viejälle ja vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille/kauppiaille, niitä edustaville järjestöille sekä käyttäjiä edustaville järjestöille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä Puolan viranomaisille. Komissio lähetti kyselylomakkeet edellä mainituille osapuolille ja tarkastelun vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa ilmoittautuneille osapuolille. Lisäksi osapuolille, joita asia suoraan koski, annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi.
(8) Seuraavat yhteisön tuottajat vastasivat kyselyyn:
a) Agrolinz Melamin GmbH, ADM - Linz, Itävalta
b) DSM Agro BV - Sittard, Alankomaat
c) Fertiberia S.A - Madrid, Espanja
d) Grande Paroisse SA - Pariisi, Ranska
e) Hydro Agri Chafers - Immingham, Yhdistynyt kuningaskunta
f) Hydro Agri France - Nanterre, Ranska
g) Hydro Agri Rostock - Rostock, Saksa
h) Hydro Agri Sluiskil BV - Sluiskil, Alankomaat
i) Kemira Agro Rozenburg B.V. - Rotterdam, Alankomaat
j) SKW Stickstoffwerke Piesteritz GmbH - Wittenberg, Saksa.
(9) Koska samojen yhteisön tuottajien esittämät tiedot tarkistettiin asianmukaisesti johdanto-osan 2 kappaleessa tarkoitetussa Algeriasta, Liettuasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Venäjältä peräisin olevien liuosseosten tuontia koskevassa menettelyssä, jonka tutkimus kattoi vuodet 1995-1998 ja viisi kuukautta tästä tutkimusajanjaksosta, katsottiin, ettei tässä menettelyssä ollut aihetta suorittaa enää tarkastuskäyntejä kyseisten yritysten tiloihin. Esitettyjen tietojen paikkansapitävyys kuitenkin tarkistettiin tarkastelemalla niiden johdonmukaisuutta aiemmin varmennettujen tietojen kanssa.
(10) Komissio lähetti kyselylomakkeet 20 etuyhteydettömälle tuojalle/kauppiaalle ja yhdelle tuojia edustavalle järjestölle. Komissio sai yhdeksän vastausta mukaan lukien mainitun järjestön vastauksen. Yksikään tuottaja ei esittänyt tarkkoja lukuja, koska ne eivät tuoneet Puolasta liuosseoksia tarkastelujaksolla, eikä sen vuoksi tarkastuskäyntejä tehty.
(11) Sen jälkeen kun komissio oli saanut vastauksen kyselyyn, tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin:
a) Zaklady Azotowe "Pulawy" SA, Pulawy ("ZAP"), vientiä harjoittava tuottaja
b) CIECH SA, Varsova, viejä.
D TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
(12) Tässä menettelyssä tarkasteltavana oleva tuote on CN-koodiin 3102 80 00 kuuluva virtsa-aineen (urean) ja ammoniumnitraatin liuosseos. Se on sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa eli maataloudessa yleisesti käytetty lannoitusneste. Se koostuu virtsa-aineen (urea) ja ammoniumnitraatin vesipohjaisesta sekoituksesta. Seoksen vesipitoisuus on keskimäärin 70 prosenttia (riippuen typpipitoisuudesta); loppu on virtsa-ainetta ja ammoniumnitraattia yhtäläisissä määrin. Tuotteen merkittävin ainesosa on typpi (N), jonka osuus on vaihtelevasti 28-32 prosenttia.
(13) Kuten aiempi tutkimus osoitti, liuosseokset ovat puhtaita hyödyketuotteita, joilla on samat fyysiset ja kemialliset perusominaisuudet alkuperämaasta riippumatta. Tämän vuoksi pyynnön esittäneiden yhteisön tuottajien yhteisössä tuottamia ja myymiä liuosseoksia sekä Puolassa tuotettuja ja kotimarkkinoilla myytyjä tai yhteisöön vietyjä liuosseoksia pidetään perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
E POLKUMYYNNIN TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
1 Alustavat huomiot
(14) Perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti tämänkaltaisen tarkastelun tarkoituksena on määrittää, johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti polkumyynnin jatkumiseen tai toistumiseen. Koska tarkasteltavana olevaa tuotetta ei tuotu Puolasta yhteisöön tutkimusajanjaksolla, analyysissä keskityttiin siihen, johtaisiko toimenpiteiden poistaminen todennäköisesti polkumyynnin uudelleen alkamiseen merkittävissä määrin. Tämän vuoksi tarkasteltiin puolalaisten tuottajien hinnoittelua kolmansien maiden markkinoilla sen määrittämiseksi, myytiinkö tarkasteltavana olevaa tuotetta siellä polkuhintaan. Lisäksi on arvioitu, aloittaisivatko puolalaiset tuottajat liuosseosten viennin yhteisöön samoilla hinnoilla, mikäli toimenpiteet kumottaisiin.
(15) Muistettakoon, että alkuperäisessä tutkimuksessa kahdelle tuottajalle määritetyt yksilölliset polkumyyntimarginaalit olivat 40 prosenttia ja 27 prosenttia. Tutkimuksessa ei tullut ilmi muita puolalaisia liuosseosten tuottajia kuin kaksi edellä mainittua.
(16) Toinen yritys ei esittänyt yksityiskohtaisia tietoja myynnistä muihin maihin, myynnistä kotimarkkinoille tai tuotantokustannuksista, ja sille ilmoitettiin, että päätelmät tehtäisiin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella, mikäli tietoja ei esitetä asetetussa määräajassa. Tämänkään jälkeen yritys ei esittänyt tietoja. Olisi pantava merkille, että käytettävissä olevien tietojen perusteella kyseisellä yrityksellä oli paljon pienempi tuotantokapasiteetti kuin yhteistyössä toimivalla yrityksellä.
2 Vienti kolmansiin maihin
a) Vientihinta
(17) Yhteistyössä toimivan tuottajan vienti tapahtui suoraan riippumattomille tuojille muissa maissa etupäässä Pohjois-Amerikan markkinoille, jotka muodostivat suuren osan (kaksi kolmannesta) yrityksen kokonaisviennistä tutkimusajanjaksolla, ja vähemmässä määrin (yksi kolmannes) Tsekin tasavaltaan. Puolan vienti Yhdysvaltoihin ja Kanadaan muodosti huomattavan osan kyseisten kahden maan yhdistetystä kokonaistuonnista sekä merkittävän osan tuottajan tuotannosta.
(18) Tämän tutkimuksen luonteen vuoksi katsottiin, että olisi kohtuutonta pyytää polkumyynnin uudelleen alkamisen todennäköisyyden määrittämisen vuoksi yksityiskohtaisia tietoja koko tutkimusajanjakson viennistä. Sen sijaan pyydettiin tietoja kaikista liiketoimista, jotka koskevat tutkimusajanjakson viimeistä kolmea kuukautta. Tämän vuoksi vientihinta määritettiin niiden hintojen perusteella, jotka etuyhteydettömät tuojat kolmansissa maissa maksoivat tai jotka niiltä veloitettiin kyseisen kolmen kuukauden ajanjakson aikana. Yhteistyössä toimiva tuottaja asetti kyseisen lähestymistavan kyseenalaiseksi menettelyn myöhäisemmässä vaiheessa ja pyysi koko tutkimusajanjaksoa koskevien tietojen käyttämistä. Analyysin perustaa ei katsottu voitavan käytännössä muuttaa enää näin myöhäisessä vaiheessa. Vaikka aiempia kuukausia koskevat tarkistamattomat tiedot olisikin otettu huomioon, tilanteesta saatu käsitys ei olisi muuttunut niin merkittävästi, että Puolasta kolmansiin maihin suuntautuvaa vientiä koskevia päätelmiä olisi muutettu.
b) Normaaliarvo
(19) Yhteistyössä toimivan tuottajan osalta määritettiin ensin, että liuosseosten kotimarkkinoiden myynnin kokonaismäärä oli edustava suhteessa vientimyyntiin. Myyntimäärä Puolan kotimarkkinoilla oli suurempi kuin kolmansiin maihin viety määrä. Sen jälkeen määritettiin, oliko kotimarkkinoiden myynti tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä. Tutkimuksessa kävi ilmi, että tuotannon yksikkökustannukset ylittävillä hinnoilla tapahtuvan myynnin määrä oli enemmän kuin 10 prosenttia mutta vähemmän kuin 80 prosenttia koko myynnistä. Tämän vuoksi normaaliarvo määritettiin tarkasteltavana olevan tuotteen kannattavassa myynnissä tosiasiallisesti maksettujen hintojen perusteella.
c) Kolmansiin maihin suuntautuvaa vientiä koskevat päätelmät
(20) Yhteistyössä toimivan tuottajan osalta normaaliarvoa verrattiin jokaiseen määrämaahan sovellettuun vientihintaan painotettujen keskiarvojen perusteella sen jälkeen, kun oli tehty tiettyjä oikaisuja tasapuolisen vertailun varmistamiseksi.
(21) Kävi ilmi, että yhteistyössä toimivan tuottajan (joka edusti 90 prosenttia Puolan kokonaisviennistä tutkimusajanjaksolla) Pohjois-Amerikan markkinoilla veloittamat vientihinnat alittivat huomattavasti sille määritetyn normaaliarvon, mikä johti merkittäviin polkumyyntimarginaaleihin sekä sen Yhdysvaltoihin että Kanadaan suuntautuvan myynnin osalta. Vientimyynti kyseisiin kahteen maahan muodosti kaksi kolmannesta yrityksen vientimyynnistä. Tsekin tasavaltaan, kolmannesta yrityksen kokonaisviennistä edustaville naapurimarkkinoille, suuntautuneen myynnin osalta polkumyyntiä todettiin ainoastaan vähän tai ei lainkaan. Yritys harjoitti samanlaista hinnoittelua kuin kotimarkkinoillaankin.
(22) Toista tuottajaa koskevia laskelmia ei tehty, koska tämä ei esittänyt yksityiskohtaisia tietoja. Olisi pantava merkille, että kyseinen tuottaja vei ainoastaan Tsekin tasavaltaan ja sinnekin suhteellisen pieniä määriä.
3 Polkumyynnillä tapahtuvan yhteisöön suuntautuvan viennin mahdollinen kasvu
(23) Tutkimuksessa määritettiin, että puolalaisilla yrityksillä on kapasiteettia tuottaa merkittävästi enemmän liuosseoksia yhteisöön suuntautuvaan vientiin. Kyseiset lisämäärät voisivat yltää alkuperäisessä tutkimuksessa tutkimusajanjaksolle määritetylle merkittävälle tasolle. Kyseinen vienti tapahtuisi todennäköisesti polkuhintaan.
a) Yhteistyössä toimiva vientiä harjoittava tuottaja
(24) Koska yhteistyössä toimivan tuottajan kapasiteetin käyttöaste oli tutkimusajanjaksolla suhteellisen alhainen, tuotanto pystyy kasvamaan huomattavasti. On myös olemassa todellinen mahdollisuus siirtää tuotanto ammoniumnitraatista liuosseoksiin, koska näiden tuottamiseen tarvittavat lisävälineet eivät vaatisi suuria investointeja.
(25) Jos toimenpiteet kumottaisiin, puolalaiset tuottajat saattaisivat pitää yhteisön markkinoita kiinnostavampina kuin Pohjois-Amerikan markkinoita. Tutkimuksessa kävi ilmi, että tutkimusajanjakson aikana liuosseosten hinnat olivat Pohjois-Amerikan markkinoilla hieman alhaisemmat kuin yhteisön markkinoilla. Lisäksi puolalaiset vientiä harjoittavat tuottajat pitävät yhteisön markkinoita kiinnostavampina niiden läheisen sijainnin ja näin ollen halvempien kuljetuskustannusten vuoksi. Jos puolalaiset vientiä harjoittavat tuottajat veloittaisivat yhteisön markkinoilla saman myyntihinnan kuin Pohjois-Amerikan markkinoilla, niiden voittomarginaali olisi suurempi yhteisöön suuntautuvassa myynnissä. Jos yhteisön asiakkailta veloitettaisiin sama tai hieman alempi myyntihinta, kyseessä olisi kuitenkin alhaisemmista kuljetuskustannuksista huolimatta polkuhinta. Koska yhteistyössä toimivan tuottajan kapasiteetin käyttöaste on alhainen, sille olisi taloudellisesti edullista myydä vieläkin alhaisempaan hintaan, kunhan se saa pois muuttuvat kustannuksensa ja kunhan ei vaaranneta Yhdysvalloissa veloitettavia hintoja. Olisi palautettava mieleen, että yhteisön markkinat olivat ennen polkumyyntitullien käyttöönottoa Puolan tärkeimmät liuosseosten vientimarkkinat. Noin 50 prosenttia Puolan tuotannosta vietiin yhteisöön silloinkin kun toimenpiteet olivat voimassa ja erityisesti vuonna 1996, jolloin hinta yhteisön markkinoilla ylitti toimenpiteillä käyttöön otetun vähimmäistuontihinnan.
(26) Koska Algeriasta, Liettuasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Venäjältä peräisin olevien liuosseosten tuonnissa on otettu käyttöön polkumyyntitoimenpiteitä, muilla tuottajilla/viejillä on suuremmat mahdollisuudet kasvattaa markkinaosuuttaan.
(27) Yhteistyössä toimiva vientiä harjoittava tuottaja väitti myyntiennusteiden perusteella, että jatkossa se ei voisi enää viedä liuosseoksia yhteisön markkinoille. Syynä tähän oli i) odotettavissa oleva ammoniumnitraatin kotimarkkinoiden myynnin merkittävä kasvu, mikä rajoittaa ammoniumnitraatin saatavuutta liuosseosten tuotantoon, ja ii) liuosseosten kasvavat kotimarkkinat.
(28) Vaikka tutkimuksessa vahvistettiinkin, että ammoniumnitraatin myynti kotimarkkinoilla oli kasvanut merkittävästi vuosina 1998 ja 1999, kasvu alkoi suhteellisen alhaiselta tasolta, koska kulutus kotimarkkinoilla väheni 15 prosenttia vuosina 1996-1998. Myynnin kotimarkkinoille odotetaan jäävän vuoden 1999 tasolle tai kasvavan siitä ainoastaan vähän. Tämän vahvistivat myös puolalaisen yhteistyössä toimivan tuottajan omat myyntiluvut vuoden 2000 ensimmäisten kahdeksan kuukauden ajalta. Tämän vuoksi kotimarkkinamyynnin suurta kasvua vuosina 1998 ja 1999 olisi pidettävä poikkeuksellisena.
(29) Liuosseosten kotimarkkinoiden myynnin kehityksestä todettakoon, että puolalaisen yhteistyössä toimivan tuottajan myyntiluvut nousivat vuoden 2000 ensimmäisten kahdeksan kuukauden osalta selvästi paljon ennustettua vähemmän.
(30) Lisäksi on käynyt ilmi, että liuosseoksia vietiin jälleen huomattavia määriä yhteisöön vuonna 2000. Vuoden 2000 tammikuun ja lokakuun välisenä aikana liuosseosten kokonaisvienti Puolasta yhteisöön vastasi viittä prosenttia yhteisön kulutuksesta tutkimusajanjaksolla.
b) Yhteistyöhön osallistumaton tuottaja
(31) Toisen puolalaisen vientiä harjoittavan tuottajan osoitettiin vieneen merkittäviä määriä yhteisöön vuonna 1996, jolloin yhteisön markkinahinta väliaikaisesti ylitti vähimmäistuontihinnan. Edellisen tutkimuksen aikana kävi ilmi, että kyseisellä tuottajalla on merkittävä tuotantokapasiteetti, eikä mikään osoita sen muuttuneen. Tästä voidaan tehdä se päätelmä, että yritys on potentiaalisesti merkittävä viejä yhteisöön, mikäli polkumyyntitoimenpiteet kumottaisiin. Koska kyseinen tuottaja ei toiminut yhteistyössä, katsottiin, että sen yhteisöön tulevaisuudessa suuntautuvan viennin hinnoittelu ei merkittävästi poikkeaisi toisen tuottajan harjoittamasta hinnoittelusta eikä sen omasta hinnoittelusta alkuperäisen tutkimuksen aikana.
c) Yhteisöön mahdollisesti suuntautuvaa vientiä koskevat päätelmät
(32) Edellä esitetyn perusteella voidaan tehdä se päätelmä, että puolalaisilla vientiä harjoittavilla tuottajilla on selvästi kapasiteettia viedä suuria määriä liuosseosta polkuhintaan.
(33) Yhteisön markkinat olivat ennen Puolan tärkeimmät liuosseosten vientimarkkinat. Silloinkin kun toimenpiteet olivat voimassa ja erityisesti vuonna 1996, jolloin hinta yhteisön markkinoilla ylitti vähimmäistuontihinnan, noin 50 prosenttia tuotannosta vietiin yhteisöön. Mikäli toimenpiteet kumottaisiin, puolalaiset tuottajat alkavat pitää kyseisiä markkinoita taas kiinnostavana kohteena.
4 Polkumyynnin toistumisen todennäköisyyttä koskevat päätelmät
(34) Puolalaisilla vientiä harjoittavilla tuottajilla on merkittävän käyttämättömän tuotantokapasiteettinsa johdosta kapasiteettia lisätä merkittävästi liuosseosten tuotantomääräänsä.
(35) Kotimarkkinakulutuksen mahdollinen tuleva kasvu ei riitä absorboimaan mahdollisia lisämääriä, jotka sen vuoksi todennäköisesti suunnataan vientiin. Tätä päätelmää tukee se tosiasia, että vuoden 1995 alusta vuoden 1998 loppuun suuri prosenttiosuus puolalaisten tuottajien tuotannosta suuntautui yleensä vientiin (keskimäärin yli 80 prosenttia).
(36) Mikäli toimenpiteet kumottaisiin, suurin osa Puolan liuosseosten viennistä suunnattaisiin todennäköisesti yhteisön markkinoille niiden läheisen sijainnin ja siitä johtuvien huokeampien kuljetuskustannusten vuoksi. Lisäksi polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto viidestä muusta maasta peräisin olevien liuosseosten tuonnissa saattaisi toimia uutena kannustimena yhteisöön suuntautuvan viennin lisäämiseen varsinkin, kun yhteisön markkinat olivat ennen polkumyyntitullien käyttöönottoa Puolan tärkeimmät liuosseosten vientimarkkinat.
(37) Puolalaisen vientiä harjoittavan tuottajan nykyiset polkumyyntikäytännöt Pohjois-Amerikan markkinoilla sekä hintatasot Puolan ja yhteisön markkinoilla osoittavat, että mikäli Puolan vienti vähentyisi, olisi hyvin todennäköistä, että yhteisöön tuleva tuonti tapahtuisi myös polkumyynnillä.
(38) Edellä esitetyn perusteella katsotaan polkumyynnin toistumisen olevan todennäköistä, mikäli toimenpiteet kumottaisiin.
F YHTEISÖN TUOTANNONALAN MÄÄRITELMÄ
(39) Koska kyselyyn vastanneiden yhteisön tuottajien osuus oli yli 85 prosenttia liuosseosten tuotannosta yhteisössä tutkimusajanjaksolla, ne muodostavat perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan.
G YHTEISÖN MARKKINOIDEN TILANNE
1 Yhteisön kulutus
(40) Todettavissa oleva yhteisön kulutus määritettiin yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla myymien määrien, valitukseen sisältyvien muita yhteisön tuottajia koskevien tietojen, puolalaisen yhteistyössä toimivan vientiä harjoittavan tuottajan toimittamien tietojen ja Eurostatin lukujen perusteella. Määrät on tarvittaessa mukautettu vastaamaan typpipitoisuudeltaan 32-prosenttisia liuosseoksia.
(41) Tällä perusteella yhteisön kulutus laski vuosina 1995-1997 3155000 tonnista 2882000 tonniin. Myöhemmin se kasvoi merkittävästi ollen 3413000 tonnia tutkimusajanjaksolla. Kasvu oli erityisen merkittävää (15 prosenttia) vuodesta 1998 tutkimusajanjaksolle. Yhteisön kulutus kasvoi koko tarkastelujaksolla 8,2 prosenttia.
2 Tuonnin kehitys
a) Tuontimäärät
(42) Liuosseosten kokonaistuonti yhteisöön oli laskusuuntainen tarkastelujakson kolmena ensimmäisenä vuotena laskien vuoden 1995 1565000 tonnista 990000 tonniin vuonna 1997, minkä jälkeen se nousi 1482000 tonniin tutkimusajanjaksolla. Kokonaistuonti vähentyi koko tarkastelujaksolla noin viisi prosenttia.
(43) Puolasta tulevan tuonnin määrä vähentyi jyrkästi tarkastelujaksolla erityisesti vuodesta 1997 alkaen; vuonna 1995 se oli 360000 tonnia, mutta tutkimusajanjaksolla sitä ei ollut enää lainkaan. Tutkimuksessa määritettiin Puolasta tulevassa tuonnissa olevan suuntauksen johtuvan sekä loppuvuodesta 1994 käyttöön otetuista polkumyyntitoimenpiteistä että liuosseosten keskimääräisen hinnan kehittymisestä yhteisön markkinoilla jäljempänä esitetyn mukaisesti. Olisi pidettävä mielessä, että ennen toimenpiteiden käyttöönottoa liuosseosten Puolasta tuleva tuonti oli noin 520000 tonnia vuonna 1992 ja noin 405000 tonnia vuonna 1993, mikä vastasi noin 50 prosenttia kaikesta tuonnista.
(44) Kuten neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1995/2000 todetaan, eräät kolmannet maat ovat hyötyneet Puolasta tulevaan tuontiin sovellettavien polkumyyntitullien käyttöönotosta. Niiden yhteisöön suuntautuvan viennin määrä kasvoi vuoden 1995 869000 tonnista 1393000 tonniin tutkimusajanjaksolla.
(45) Muista kolmansista maista tulevat tuontimäärät vähentyivät voimakkaasti tarkastelujaksolla niin, että kun ne vuonna 1995 olivat noin 21 prosenttia kokonaistuonnista, tutkimusajanjaksolla ne olivat kuusi prosenttia.
b) Tuonnin hintakehitys
(46) Sen jälkeen, kun Bulgariasta ja Puolasta peräisin olevien liuosseosten tuonnissa otettiin käyttöön polkumyyntitoimenpiteitä, hinnat nousivat vuoteen 1996 asti. Sen jälkeen tuonti niistä viidestä maasta, joita asetus (EY) N:o 1995/2000 koskee, aiheutti hintoihin laskupainetta yhteisön markkinoilla. Selvitäkseen tilanteesta yhteisön tuotannonalan oli pakko laskea hintojaan säilyttääkseen markkinaosuutensa. Puolalaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät pystyneet seuraamaan yhteisön markkinahintaa heti, kun se alitti vähimmäistuontihinnan, jota oli sovellettu Puolasta tulevaan tuontiin polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotosta alkaen. Tämän seurauksena puolalaiset tuottajat ovat vetäytyneet yhteisön markkinoilta vuodesta 1998 alkaen.
3 Yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne
a) Tuotanto
(47) Yhteisön tuotannonalan liuosseosten tuotanto kasvoi 1484000 tonnista 1639000 tonniin eli 10,4 prosenttia vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Kasvu oli merkittävintä vuosina 1996 ja 1997, kun Bulgariasta ja Puolasta peräisin olevien liuosseosten tuonnissa oli otettu käyttöön polkumyyntitoimenpiteet.
b) Kapasiteetti ja sen käyttöasteet
(48) Yhteisön tuotannonalan kokonaistuotantokapasiteetti pysyi tarkastelujaksolla suhteellisen vakaana. Kapasiteetin käyttöaste kasvoi vuoden 1995 38 prosentista 43 prosenttiin vuonna 1997 ja putosi 41 prosenttiin tutkimusajanjaksolla.
(49) Olisi kuitenkin pantava merkille, että olemassa olevaa tuotantokapasiteettia voidaan käyttää tuotettaessa eri lannoitteita, joita voidaan myydä joko erikseen tai seoksena, kuten liuosseosten tuotannossa. Kapasiteetin käyttöasteen absoluuttiseen tasoon ja sen kehittymiseen vaikuttaa vastaavasti myös muiden lannoitteiden kehitys.
c) Myynti yhteisössä
(50) Yhteisön tuotannonalan myyntimäärä oli tarkastelujaksolla noususuunnassa, tosin ei kuitenkaan vuosina 1997 ja 1998. Suuntausta olisi analysoitava yleisen markkinakehityksen perusteella. Yhteisön tuotannonalan myyntimäärän supistuminen vuosina 1997 ja 1998 tapahtui kokonaismarkkinoiden ollessa vakaita ja johti markkinaosuuksien menettämiseen. Myyntimäärän kasvu vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana sen sijaan seurasi markkinasuuntausta. Myyntimäärän kasvusuuntauksesta huolimatta yhteisön tuotannonalan asema markkinoilla on kaiken kaikkiaan heikentynyt vuodesta 1997 alkaen. Yhteisön tuotannonala ei pystynyt asetuksessa (EY) N:o 1995/2000 tarkoitetun viiden maan aiheuttaman paineen takia hyötymään kulutuksen kasvusta.
d) Varastot
(51) Varastojen tasoa ei pidetä pätevänä vahingon osoittimena, koska myynti on kausiluonteista ja koska liuosseosten varastoinnista vastaavat osittain tuottajat itse ja osittain viljelijöiden osuuskunnat eli tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjät.
e) Markkinaosuus
(52) Toimenpiteiden voimassaoloaikana yhteisön tuotannonalan markkinaosuus suureni 15 prosenttiyksikköä vuosina 1995-1997, mutta pieneni vuoden 1997 ja tutkimusajanjakson välillä 8,4 prosenttiyksikköä.
f) Yhteisön tuotannonalan myyntihinnat
(53) Yhteisön tuottajien keskimääräinen nettomyyntihinta laski vuoden 1995 111,3 eurosta 78,3 euroon tutkimusajanjaksolla. Kuten johdanto-osan 46 kappaleessa selitetään, lasku oli erityisen merkittävää (32,2 prosenttia) vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välillä.
g) Kannattavuus
(54) Yhteisön tuotannonalan painotettu keskimääräinen kannattavuus heikkeni 4,9 prosentista - 10,3 prosenttiin eli 15,2 prosenttiyksikköä vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Se oli huipussaan vuonna 1996 (6,2 prosenttia), minkä jälkeen se heikkeni 16,5 prosenttiyksiköllä kyseisen vuoden ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Kehitystä olisi tarkasteltava samaa ajanjaksoa koskevan yhteisön tuotannonalan hintakehityksen perusteella. Tutkimus osoitti, että yhteisön tuotannonalan myyntihinta nousi vuosina 1995 ja 1996, mutta alkoi sitten laskea pääasiassa asetuksessa (EY) N:o 1995/2000 tarkoitetuista viidestä maasta tulevan tuonnin aiheuttaman hintapaineen takia. Olisi muistettava, että alkuperäisen tutkimuksen tutkimusajanjaksolla (huhtikuusta 1992 maaliskuuhun 1993) yhteisön tuotannonalalle aiheutui yli viiden prosentin tappioita.
(55) Sijoitetun pääoman tuotto noudatti tarkastelujaksolla kutakuinkin kannattavuuskäyrää. Laskusuuntaus oli vieläkin selvempi kannattavuuden laskun ja uusista hankinnoista johtuvien lisääntyvien nettoinvestointien yhteisvaikutuksen takia, kuten jäljempänä kuvataan. Olisi pantava merkille, että huomioon on otettu sekä suorat sijoitukset että osa tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon epäsuorasti liittyvistä investoinneista.
h) Kassavirta
(56) Myös yhteisön tuotannonalan liuosseosten myyntiin liittyvä kassavirta noudatti kannattavuuskäyrää.
i) Pääoman saanti
(57) Valituksen tehneiden yritysten rakenteen eli sen vuoksi, että lannoitteiden tuottajat kuuluvat muitakin tuotteita tuottaviin suuriin kemian alan konserneihin, ei voitu määrittää pääoman saantia ainoastaan tarkasteltavana olevan tuotteen osalta, ja tämän vuoksi sitä ei pidetty merkityksellisenä osoittimena vahingon mittaamisessa.
j) Työllisyys ja palkat
(58) Yhteisön tuotannonalan työllisyys nousi 330 työntekijästä 339 työntekijään vuosina 1995 ja 1996, laski sitten viisi prosenttia eli 322 työntekijään tutkimusajanjaksolla.
(59) Kokonaispalkat laskivat samankaltaisesti kuin työntekijöiden määrä.
k) Alhaisemman jalostusasteen investoinnit
(60) Yhteisön tuotannonalan tärkeimmät investoinnit tehtiin tarkastelujaksolla vuosina 1996-1998, ja ne koskivat virtsa-aineen ja typpihapon tuotantolaitoksia. Virtsa-aine ja typpihappo ovat molemmat liuosseosten tuotannossa käytettyjä raaka-aineita, mutta niitä käytetään myös muihin tarkoituksiin kuten kiinteän ammoniumnitraatin ja kiinteän virtsa-aineen tuotantoon, ja niillä oli paremmat tulevaisuudennäkymät kuin liuosseoksilla. Ainoastaan tuotantoprosessin viimeistä vaihetta eli ammoniumnitraatin ja virtsa-aineen sekoittamista koskevat suorat sijoitukset muodostavat hyvin vähäisen osan edellä esitetyistä luvuista. Kyseiset suorat sijoitukset pysyivät suhteellisen vakaalla tasolla tarkastelujakson aikana.
4 Yhteisön markkinoiden tilanteen analyysiä koskevat päätelmät
(61) Vähimmäistuontihinnan käyttöönotto Puolasta tulevassa tuonnissa vaikutti ensin myönteisesti yhteisön tuotannonalaan, jonka heikentynyt taloudellinen tilanne pystyi elpymään. Kuten asetuksessa (EY) N:o 1995/2000 vahvistetaan, Algeria, Liettua, Ukraina, Valko-Venäjä ja Venäjä aiheuttivat suurelta osin yleisen hintojen laskun yhteisön markkinoilla laskemalla keskimääräistä myyntihintaansa noin 35 prosentilla vuosina 1996 ja 1997. Siten ne pystyivät lisäämään yhteisöön suuntautuvan vientinsä määrää, saamaan nopeasti puolalaisten markkinaosuudet, ja tämän johdosta ne heikensivät merkittävästi yhteisön tuotannonalan taloudellista tilannetta.
H VAHINGON JATKUMISEN JA/TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
(62) Nykyisten toimenpiteiden voimassaolon päättymisen todennäköisen vaikutuksen arvioimisessa otettiin huomioon seuraavat tekijät:
a) Kuten johdanto-osan 23-31 kappaleessa selitetään:
- on olemassa selviä viitteitä siitä, että puolalaisilla tuottajilla on mahdollisuuksia lisätä tuotantoaan ja vientimääriään,
- mikäli toimenpiteet raukeaisivat, kyseiset lisämäärät todennäköisesti suunnattaisiin yhteisön markkinoille,
- Pohjois-Amerikkaan suuntautuneessa viennissä määritettyjen vientihintojen perusteella on todennäköistä, että puolalaiset vientiä harjoittavat tuottajat harjoittaisivat polkumyyntiä, mikäli toimenpiteitä ei olisi voimassa. Kyseiset alhaiset hinnat, jotka veloitettaisiin myös menetetyn markkinaosuuksien takaisin saamiseksi, todennäköisesti aiheuttaisivat yhteisön tuotannonalalle lisää vahinkoa. Puolalaisten vientiä harjoittavien tuottajien mahdollisuuden hintojensa alentamiseen vahvistaa niiden vientihinnoittelu kolmansien maiden markkinoilla, erityisesti Pohjois-Amerikassa.
b) Kyseinen puolalaisten vientiä harjoittavien tuottajien hinnoittelu yhdistettynä niiden kykyyn toimittaa suuria määriä liuosseoksia vaikuttaisi suurella todennäköisyydellä yleisesti hintoja laskevasti näillä hintavaihteluille hyvin altteilla hyödykemarkkinoilla. Tämä puolestaan johtaisi vahingon toistumiseen, koska yhteisön tuotannonalan myyntihinnat, myyntimäärät ja markkinaosuudet laskisivat, mikä taas vaikuttaisi kannattavuuteen. Tässä yhteydessä palautetaan mieleen, että Algeriasta, Liettuasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Venäjältä tulevassa tuonnissa sovellettiin äskettäin samanlaista hinnoittelua ja tuotiin samanlaisia määriä, ja kyseinen tuonti vaikutti yhteisön tuotannonalaan samankaltaisesti kuin mitä edellä on kuvattu.
c) Yhteisön tuotannonala on vieläkin vaikeassa asemassa erityisesti kannattavuutensa osalta. Vaikka yhteisön tuotannonalan tilanne selvästi kohentui kahtena ensimmäisenä vuotena sen jälkeen, kun tarkasteltavana olevat toimenpiteet otettiin käyttöön, se heikkeni taas erityisesti vuodesta 1997 alkaen muista maista vahingollisella polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin takia, kuten asetuksessa (EY) N:o 1995/2000 määritetään. Mikäli Puolaa koskevista toimenpiteistä luovuttaisiin, yhteisön tuotannonalan tilanne vaarannettaisiin taas kerran ja se hyöty, jonka yhteisön tuotannonalan olisi määrä saada kyseisiä muita maita koskevista toimenpiteistä, voisi vähentyä jopa olemattomiin.
(63) Edellä esitetyn perusteella katsotaan vahingon toistumisen olevan todennäköistä, mikäli toimenpiteet kumottaisiin.
I YHTEISÖN ETU
1 Alustavat huomiot
(64) Perusasetuksen 21 artiklan mukaisesti tarkasteltiin, olisiko nykyisten polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon jatkaminen kokonaisuudessaan yhteisön edun vastaista. Yhteisön edun määrittäminen perustui arviointiin kaikista asiaan liittyvistä etunäkökohdista kuten tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisön tuotannonalan, tuojien/kauppiaiden ja käyttäjien etunäkökohdista.
(65) Palautettakoon mieleen, että toimenpiteiden käyttöönottoa ei aiemmassa tutkimuksessa pidetty yhteisön edun vastaisena. Koska lisäksi nykyinen tutkimus on tarkastelu, jossa siis analysoidaan tilannetta, jossa polkumyyntitoimenpiteet ovat jo käytössä, voidaan arvioida, onko nykyisillä toimenpiteillä asianomaisiin osapuoliin mahdollisesti kohtuuttoman kielteinen vaikutus.
(66) Tällä perusteella tutkittiin, oliko vahingollisen polkumyynnin toistumista koskevista päätelmistä huolimatta olemassa pakottavia syitä, joiden johdosta olisi pääteltävä, että tässä erityistapauksessa toimenpiteiden voimassapitäminen ei ole yhteisön edun mukaista.
2 Yhteisön tuotannonalan etu
(67) Yhteisön tuotannonala on osoittautunut rakenteellisesti elinkelpoiseksi tuotannonalaksi, joka kykenee mukautumaan muuttuviin markkinaolosuhteisiin. Tämän osoittavat erityisesti sen tilanteen myönteinen kehittyminen aikana, jona todellinen kilpailu oli palautunut, kun polkumyyntitoimenpiteet oli otettu käyttöön Bulgariasta ja Puolasta peräisin olevassa tuonnissa, sekä huippuunsa kehitettyyn tuotantokapasiteettiin kohdistuneet tuotannonalan investoinnit. Kyseiset myönteiset vaikutukset kestivät kuitenkin vain lyhyen aikaa, sillä vuodesta 1997 alkaen eräistä kolmansista maista (ei Puolasta) peräisin oleva polkumyynnillä tapahtuva tuonti aiheutti yhteisön markkinoilla voimakasta hintapainetta, joka taas heikensi yhteisön tuotannonalan taloudellista tilannetta. Heikentäminen oli niin tuntuvaa, että yhteisön tuotannonalan oli uudistettava toimintansa rakennetta ja luovuttava vuonna 2000 merkittävästä osasta nitraatin tuotantoa, mikä vähensi työpaikkoja.
(68) Voidaan kohtuudella olettaa, että yhteisön tuotannonala hyötyy asetuksella (EY) N:o 1995/2000 käyttöönotetuista toimenpiteistä edellyttäen, että muusta lähteestä tuleva vahingollinen polkumyynti ei heikennä niiden vaikutusta. Kuten edellä on esitetty, yhteisön tuotannonalan edun mukaista olisi pitää polkumyyntitoimenpiteet voimassa Puolasta peräisin olevien liuosseosten tuonnissa, sillä Puolasta polkumyynnillä tapahtuva tuonti todennäköisesti toistuisi.
3 Etuyhteydettömien tuojien/kauppiaiden etu
(69) Komissio lähetti kyselylomakkeet 20 etuyhteydettömälle tuojalle/kauppiaalle ja yhdelle tuojia edustavalle järjestölle. Komissio sai yhdeksän vastausta mukaan lukien edellä mainitun järjestön vastauksen.
(70) Tutkimuksessa määritettiin, että yksikään kyseisistä tuojista/kauppiaista ei ollut tuonut liuosseoksia Puolasta tutkimusajanjaksolla. Ne väittivät tämän johtuvan siitä, että kyseisellä ajanjaksolla liuosseosten keskimääräinen yhteisön myyntihinta alitti puolalaisten liuosseosten tuontiin sovellettavan vähimmäistuontihinnan. Olisi kuitenkin pantava merkille, että vuonna 1994 Puolasta peräisin olevien liuosseosten tuonnissa käyttöön otetuilla polkumyyntitoimenpiteillä ei itse asiassa ollut merkittävää vaikutusta tuojiin/kauppiaisiin. Kuten sekä nykyinen että aiempi tutkimus on osoittanut, ensinnäkin tuojat/kauppiaat käyvät yleensä kauppaa liuosseosten lisäksi muilla lannoitteilla, ja toiseksi, liuosseoksia sai lukuisista eri maista. Tämä johtuu tarkasteltavana olevan tuotteen ominaispiirteistä. Kuten edellä on selitetty, kyseessä on alkuperämaasta riippumatta aina samanlainen hyödyketuote.
4 Käyttäjien etu
(71) Tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjät ovat viljelijöitä. Komissio lähetti kyselylomakkeet käyttäjiä edustaville eurooppalaisille järjestöille. Vastauksia ei saatu.
(72) On pantava merkille, että lannoitteet muodostavat vähäisen osan viljelijöiden kokonaistuotantokustannuksista, kuten asetuksessa (EY) N:o 1995/2000 todetaan. Yhteistyöstä kieltäytyminen vaikuttaa jo sinänsä vahvistavan, että nykyisin voimassa olevat toimenpiteet eivät ole vaikuttaneet kovin kielteisesti kyseisen alan taloudelliseen tilanteeseen.
(73) Tämän vuoksi on epätodennäköistä, että viljelijöihin mahdollisesti kohdistuva vaikutus tekisi tyhjäksi toistuvaa vahingollista polkumyyntiä koskevien toimenpiteiden yhteisön tuotannonalaan kohdistuvan myönteisen vaikutuksen.
5 Yhteisön etua koskevat päätelmät
(74) Edellä esitetyt syyt huomioon ottaen tehdään se päätelmä, ettei ole pakottavia syitä olla jatkamatta polkumyyntitoimenpiteiden voimassaoloa.
J TOIMENPITEIDEN MUOTO
(75) Kuten tarkastelun vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa todetaan, komissio pani vireille välivaiheen tarkastelun Puolaa koskevien toimenpiteiden muodon mukautuksen mahdollistamiseksi ottaen huomioon, miten on kohdeltu eräistä kolmansista maista yhteisöön suuntautuvaa liuosseosten vientiä, johon kyseisenä ajankohtana kohdistui toinen polkumyynnin vastainen menettely.
(76) Asetuksessa (EY) N:o 1995/2000 tehtiin se päätelmä, että oli aiheellista ottaa käyttöön lopulliset tullit tonnikohtaisina paljoustulleina. Toimenpiteiden kyseisen muodon käyttöönoton perustana oli varmistaa toimenpiteiden tehokkuus ja ehkäistä hintamanipulaatio, jota on todettu joissakin aiemmissa samaa yleistä tuoteluokkaa eli lannoitteita koskevissa menettelyissä.
(77) Kuten tuottajat edellä mainituissa tapauksissa, puolalaiset liuosseosten tuottajat tuottavat valikoiman erilaisia lannoitteita, jotka myydään suurelta osin samojen jakelukanavien kautta. Tästä syystä on olemassa riski, että hintoja eri tuotteille voidaan kompensoida tavalla, jota tulliviranomaisten on vaikea havaita. Näistä syistä katsotaan, että Puolasta peräisin olevien liuosseosten tuontiin sovellettavien toimenpiteiden muoto olisi muutettava tonnikohtaiseksi paljoustulliksi yhdenmukaisesti muiden maiden osalta asetuksella (EY) N:o 1995/2000 käyttöön otettujen toimenpiteiden kanssa.
(78) Eräs puolalainen vientiä harjoittava tuottaja vastusti ehdotettua toimenpiteiden muodon muuttamista sillä perusteella, että sille ei ollut oikeusperustaa ja että vähimmäistuontihinnalla pystyttiin palauttamaan terveet kilpailuolosuhteet yhteisön markkinoille.
(79) Tässä yhteydessä olisi palautettava mieleen, että kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa komissio on perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan nojalla pannut omasta aloitteestaan vireille toimenpiteiden muotoa koskevan välivaiheen tarkastelun. Kuten edellä on selitetty, komissio pani tarkastelun vireille Puolaan sovellettavien toimenpiteiden muodon muuttamisen mahdollistamiseksi ja samaa tuotetta koskevien myöhemmin muiden maiden osalta käyttöön otettavien toimenpiteiden huomioon ottamiseksi.
(80) Johdanto-osan 77 kappaleen viittaaman kompensointiriskin lisäksi tutkimus osoitti vähimmäistuontihinnan tehottomaksi, sillä tarkasteltavana olevan tuotteen hinta saattaa vaihdella. Keskimääräisestä yhteisön markkinahinnasta riippuen vähimmäistuontihinta voi olla joko tehoton tai vaikuttaa siten, että Puolan vienti ei suuntaudu lainkaan yhteisön markkinoille. Tämän vuoksi polkumyyntitullien käyttöönotolla tässä tapauksessa paljoustulleina olisi varmistettava, että toimenpiteet poistavat tehokkaasti vahingollisen polkumyynnin vaikutukset. Muissa äskeisissä lannoitteita koskevissa menettelyissä onkin käynyt ilmi, että asianmukaisin toimenpiteiden muoto tämänkaltaisten tuotteiden osalta on tonnikohtainen paljoustulli.
(81) Aiemmassa tutkimuksessa määritetyt tullit euroina tonnilta ilmaistuina ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli Puolasta peräisin olevan ja CN-koodiin 3102 80 00 kuuluvan virtsa-aineen (urean) ja ammoniumnitraatin liuosseoksen tuonnissa.
2. Sovelletaan seuraavaa tonnikohtaista tullia seuraavien yritysten valmistamiin tuotteisiin:
TAULUKON PAIKKA
3. Jos tavarat ovat vahingoittuneet ennen niiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen, mistä syystä niistä tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa hintaa on suhteutettu tullausarvon määrittämiseksi komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93(7) 145 artiklan mukaisesti, polkumyyntitullia, joka lasketaan edellä vahvistettujen määrien perusteella, alennetaan prosenttimäärällä, joka vastaa tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan suhteutusta.
2 artikla
Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 7 päivänä toukokuuta 2001.