KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 498/2007
af 26. marts 2007
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 om Den Europæiske Fiskerifond
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 af 27. juli 2006 om Den Europæiske Fiskerifond (1), særlig artikel 102, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EF) nr. 1198/2006 (grundforordningen), træder i stedet for Rådets forordning (EF) nr. 1263/1999 (2) og (EF) nr. 2792/1999 (3) under hensyntagen til den udvikling, der er sket inden for fiskeriet, i fiskeriområderne og i indlandsfiskeriet. Der bør derfor fastsættes gennemførelsesbestemmelser til grundforordningen.
(2)
Der bør fastsættes detaljerede bestemmelser om fremlæggelsen af operationelle programmer. For at lette udarbejdelsen af de operationelle programmer og Kommissionens gennemgang og godkendelse af dem bør der fastlægges fælles regler for disse programmers opbygning og indhold, navnlig på grundlag af kravene i artikel 20 i grundforordningen.
(3)
Hvad angår støtte til foranstaltninger til tilpasning af EF-fiskerflåden bør medlemsstaterne redegøre for metoderne til beregning af præmier i de operationelle programmer.
(4)
Det bør præciseres, under hvilke betingelser motoreffektreduktionen kan opnås af en gruppe af fartøjer i henhold til grundforordningens artikel 25, stk. 4.
(5)
Visse udtryk, der særligt anvendes i forbindelse med akvakultur og forarbejdning og afsætning af fiskevarer og akvakulturprodukter, bør defineres for at sikre, at de forstås på samme måde.
(6)
Medlemsstaterne bør i deres operationelle programmer redegøre for, hvordan de vil sikre, at mikrovirksomheder og små virksomheder får fortrinsret til støtte til produktive investeringer i akvakultur og investeringer i forarbejdning og afsætning.
(7)
Der bør fastsættes nærmere betingelser for støtte til dyresundhedsforanstaltninger med henblik på at sikre, at Rådets direktiv 2006/88/EF af 24. oktober 2006 om dyresundhedsbestemmelser for akvakulturdyr og produkter deraf og om forebyggelse og bekæmpelse af visse sygdomme hos vanddyr (4) overholdes.
(8)
Det bør fastsættes, hvilke udgifter til foranstaltninger af fælles interesse der er støtteberettigede.
(9)
Betingelserne for udvælgelse af fiskeriområderne i grundforordningens artikel 43 bør fastsættes.
(10)
De offentlig-private partnerskaber, hvortil der ydes støtte i henhold til grundforordningens artikel 45, bør opfylde visse nærmere betingelser.
(11)
Hvad angår støtte til bæredygtig udvikling af fiskeriområder, bør der være åbenhed om procedurerne for udvælgelse af grupper, så det sikres, at der udvælges relevante lokale udviklingsstrategier af høj kvalitet til at modtage støtte.
(12)
Der bør fastsættes regler, der er fælles for flere foranstaltninger. Af hensyn til en bedre målretning af investeringsoperationerne bør der især opstilles fælles regler for definitionen af støtteberettigede udgifter.
(13)
For at sikre, at oplysninger om de foreliggende finansieringsmuligheder spredes mest muligt og når ud til alle interesserede parter, og af hensyn til åbenheden bør det under hensyntagen til proportionalitetsprincippet fastsættes, hvad de informationsforanstaltninger, der er nødvendige for at informere potentielle modtagere om de finansieringsmuligheder, som Fællesskabet og medlemsstaterne sammen tilbyder gennem Den Europæiske Fiskerifond (EFF), som et minimum skal indeholde, herunder en forpligtelse til at sørge for offentlig omtale af de foranstaltninger, som en potentiel modtager skal træffe ved indgivelse af en ansøgning om finansiering, og af, hvilke udvælgelseskriterier der skal anvendes.
(14)
For at skabe større åbenhed om, hvordan EFF-støtten udnyttes, bør medlemsstaterne hvert år elektronisk eller på anden måde offentliggøre listen over modtagere, navnene på aktiviteterne og de beløb, der er tildelt til aktiviteterne af offentlige midler. Formålet med at gøre disse oplysninger tilgængelige for offentligheden er at skabe større åbenhed om den indsats, Fællesskabet gør for at udvikle fiskerisektoren, fiskeriområderne og indlandsfiskeriet, at forbedre den forsvarlige økonomiske forvaltning af de pågældende offentlige midler og især forbedre kontrollen med de offentlige midlers anvendelse og endelig at undgå fordrejning af konkurrencen mellem EFF-støttemodtagerne. Da de tilstræbte mål er af allerstørste betydning, er det under hensyn til proportionalitetsprincippet og kravet om beskyttelse af personoplysninger berettiget at fastsætte, at al relevant information skal offentliggøres over for den brede offentlighed, da dette ikke er mere vidtgående, end hvad der kræves i et demokratisk samfund og til forebyggelse af uregelmæssigheder.
(15)
For at sikre en bedre gennemførelse af informationsforanstaltningerne og en bedre udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen om informations- og pr-strategierne og resultaterne af dem bør der udpeges kontaktpersoner, som er ansvarlige for informations- og pr-foranstaltningerne.
(16)
Erfaringen fra programmeringsperioden 2000-2006 har vist, at det er nødvendigt at fastsætte detaljerede betingelser, som de finansieringstekniske instrumenter skal opfylde for at kunne finansieres i henhold til et operationelt program.
(17)
Under hensyntagen til grundforordningens artikel 59 og erfaringen bør det præciseres, hvilke forpligtelser forvaltningsmyndighederne har over for modtagerne i den fase forud for udvælgelsen og godkendelsen af de aktiviteter, som skal finansieres, hvilke aspekter kontrollen af de af modtagerne anmeldte udgifter skal omfatte, herunder administrativ kontrol af refusionsanmodninger og kontrol på stedet af individuelle aktiviteter, og hvilke betingelser der skal overholdes ved kontrol på stedet på stikprøvebasis.
(18)
Det bør også præciseres, hvilke oplysninger der skal anføres i regnskabsregistreringen af aktiviteterne, og hvilke oplysninger der skal gemmes som gennemførelsesdata, som forvaltningsmyndighederne skal registrere, lagre og efter anmodning sende til Kommissionen.
(19)
For at de udgifter, der er afholdt i henhold til de operationelle programmer, kan blive revideret korrekt, bør det fastsættes, hvilke krav et revisionsspor skal opfylde for at blive betragtet som tilstrækkeligt.
(20)
Revisionsmyndigheden har det overordnede ansvar for revisionen af aktiviteterne. For at sikre, at revisionen er tilstrækkeligt omfattende og effektiv og udføres efter de samme standarder i alle medlemsstaterne, bør der fastsættes betingelser, som revisionen skal opfylde.
(21)
Erfaringen har vist, at det er nødvendigt at opstille detaljerede retningslinjer for grundlaget for udtagning af stikprøver af aktiviteterne til revision, som revisionsmyndigheden skal anvende ved fastlæggelsen og godkendelsen af stikprøvemetoden, herunder visse tekniske kriterier, som skal anvendes på et tilfældigt statistisk udsnit, og faktorer, der skal tages højde for ved udvælgelse af et supplerende udsnit.
(22)
For at forenkle og harmonisere standarder for udarbejdelsen og fremlæggelsen af den revisionsstrategi, den årlige kontrolrapport og de erklæringer om afslutning, som revisionsmyndigheden er ansvarlig for i henhold til grundforordningens artikel 61, er det nødvendigt at fastsætte gennemførelsesbestemmelser for deres indhold og specificere arten og kvaliteten af de oplysninger, de bygger på.
(23)
For at sikre den mest effektive anvendelse af grundforordningens artikel 87 med hensyn til adgangen til bilag og Revisionsrettens og Kommissionens ret til aktindsigt i alle udgifts- og revisionsbilag bør forvaltningsmyndighederne sørge for, at oplysninger om navn og adresse på de organer, der opbevarer bilagene, er let tilgængelige, og bilagene bør udleveres frit til et vist minimum af personer og organer. I samme øjemed bør det fastsættes, hvilke datamedier der kan betragtes som almindeligt anerkendte med henblik på opbevaring af sådanne bilag. Til dette formål bør de nationale myndigheder fastsætte de procedurer, der er nødvendige for at sikre, at bilagene svarer til de originale bilag, hvis dette er relevant, og uden risiko kan anvendes til revisionsformål.
(24)
For at harmonisere standarderne for attestering af udgifter og udformning af betalingsanmodninger bør der fastsættes regler for, hvad attesterne og anmodningerne skal indeholde, og for arten og kvaliteten af de oplysninger, der ligger til grund for dem. Der bør fastsættes procedurer for bogføring af inddrivelige beløb og beløb, der trækkes tilbage efter hel eller delvis annullering af tilskuddet til en aktivitet, jf. grundforordningens artikel 60, litra f), og for underretning af Kommissionen herom.
(25)
I henhold til grundforordningens artikel 71 skal medlemsstaterne inden indgivelsen af den første anmodning om mellemliggende betaling eller senest 12 måneder efter godkendelsen af det operationelle program forelægge Kommissionen en beskrivelse af forvaltnings- og kontrolsystemerne, en rapport om resultaterne af en vurdering af systemernes udformning og en udtalelse om, hvorvidt de er i overensstemmelse med forordningens bestemmelser om forvaltnings- og kontrolsystemer. Da disse dokumenter er nogle af de centrale oplysninger, Kommissionen i forbindelse med den delte forvaltning af EU-budgettet baserer sig på ved kontrollen af, at medlemsstaterne anvender den pågældende finansielle støtte i overensstemmelse med de gældende regler og principper, som er nødvendige for at beskytte EF's økonomiske interesser, bør der fastsættes detaljerede retningslinjer for, hvilke oplysninger disse dokumenter skal indeholde, og for, hvad der skal danne grundlag for vurderingen og udtalelsen.
(26)
I henhold til grundforordningens artikel 57 skal revisionsforanstaltningerne stå i forhold til de samlede offentlige udgifter, der tildeles det pågældende operationelle program. Hvis de offentlige udgifter, der er bevilget til det operationelle program, er begrænsede, bør medlemsstaten have mulighed for i højere grad at benytte nationale organer og følge nationale regler ved varetagelsen af visse funktioner i forbindelse med kontrol- og revisionsforanstaltningerne, og Kommissionen bør derfor fastsætte, hvilken kontrol og revision af aktiviteterne og hvilke forpligtelser der kan gennemføres af nationale organer efter nationale regler. I den forbindelse bør Kommissionen også sondre mellem de midler, ved hjælp af hvilke medlemsstaterne skal gennemføre attesteringen af udgifter og kontrollen af forvaltnings- og kontrolsystemet, og fastsætte betingelser for, hvordan den kan begrænse sin egen revision og basere sig på nationale organers forsikringer.
(27)
Medlemsstaterne skal som led i deres forvaltnings- og kontrolforpligtelser indberette og overvåge uregelmæssigheder. Der blev fastsat bestemmelser til gennemførelse af dette krav i Kommissionens forordning (EF) nr. 1681/94 af 11. juli 1994 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af beløb, der uretmæssigt er udbetalt inden for rammerne af finansieringen af strukturpolitikkerne, samt om oprettelse af et informationssystem på dette område (5). Af klarheds- og forenklingshensyn bør disse bestemmelser indarbejdes i nærværende forordning.
(28)
Der bør gives Kommissionen mulighed for at godtgøre sagsomkostninger, når den anmoder en medlemsstat om at indlede eller videreføre en retssag for at inddrive uretmæssigt udbetalte beløb som følge af en uregelmæssighed, og for at få oplysninger, ud fra hvilke den kan træffe afgørelse om fordelingen af tabet af uinddrivelige beløb, jf. grundforordningens artikel 70, stk. 2. Der bør ligeledes fastsættes bestemmelser om løbende kontakt mellem Kommissionen og medlemsstaterne vedrørende uregelmæssigheder, om anvendelsen af de oplysninger, der gives til brug for risikovurderinger og udarbejdelse af rapporter, og om videregivelse af oplysninger til de relevante udvalg og komitéer.
(29)
For at begrænse den administrative byrde ved indberetningssystemet, samtidig med at den fornødne informationsformidling sikres, bør medlemsstaterne ikke være forpligtet til at indberette uregelmæssigheder, der involverer beløb under en vis grænse, medmindre Kommissionen udtrykkeligt anmoder om det, jf. dog de forpligtelser, der følger direkte af grundforordningens artikel 60, litra f).
(30)
Brugen af elektroniske medier til udveksling af oplysninger og finansielle data medfører forenkling, øget effektivitet, større åbenhed og tidsbesparelser. For at disse fordele kan udnyttes fuldt ud, samtidig med at sikkerheden ved dataudvekslingen garanteres, bør der oprettes et fælles edb-system og opstilles en liste over dokumenter af fælles interesse for Kommissionen og medlemsstaterne. Det bør derfor fastsættes, hvilket format hvert enkelt dokument skal have, og indgående beskrives, hvilke oplysninger dokumenterne skal indeholde. Af samme grunde bør det fastsættes, hvordan et sådant edb-system skal fungere med hensyn til identificering af den part, der er ansvarlig for fremsendelse og opdatering af dokumenter.
(31)
I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/93/EF af 13. december 1999 om en fællesskabsramme for elektroniske signaturer (6) er det af hensyn til det niveau for sikkerhed og fortrolig behandling af oplysninger, der bør kræves i forbindelse med den finansielle forvaltning af midler fra EFF, til den seneste tekniske udvikling på området og til resultaterne af en cost-benefit-analyse nødvendigt at kræve brug af elektroniske signaturer.
(32)
For at sikre, at det fælles edb-system bliver udviklet hurtigt og kommer til at fungere korrekt, bør omkostningerne ved udviklingen af systemet finansieres over Den Europæiske Unions almindelige budget, jf. grundforordningens artikel 46, stk. 1, og omkostningerne ved grænsefladen til nationale, regionale og lokale edb-systemer bør være berettiget til tilskud fra EFF i henhold til grundforordningens artikel 46.
(33)
På baggrund af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (7) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (8) bør der i forbindelse med informations- og pr-foranstaltningerne og revisionsarbejdet i henhold til nærværende forordning træffes bestemmelse om, at Kommissionen og medlemsstaterne skal forhindre uautoriseret offentliggørelse af eller adgang til personoplysninger, og det bør præciseres, til hvilket formål Kommissionen og medlemsstaterne kan behandle sådanne oplysninger.
(34)
Kommissionens forordning (EF) nr. 2722/2000 af 13. december 2000 om betingelserne for, at der kan ydes støtte fra Det Finansielle Instrument til Udvikling af Fiskeriet (FIUF) til udryddelse af patologiske risici inden for akvakultur (9), (EF) nr. 908/2000 af 2. maj 2000 om reglerne for beregning af den støtte, som medlemsstaterne tildeler producentorganisationer inden for sektoren for fiskeri og akvakultur (10) og (EF) nr. 366/2001 af 22. februar 2001 om gennemførelsesbestemmelser til de aktioner, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 (11) bør ophæves.
(35)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for Den Europæiske Fiskerifond -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastsættes der gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1198/2006 (grundforordningen) for så vidt angår:
a)
de operationelle programmers struktur og fremsendelsen af dem
b)
fiskeriforanstaltninger
c)
evaluering af de operationelle programmer
d)
information og pr-foranstaltninger
e)
finansieringstekniske instrumenter
f)
forvaltning, overvågning og kontrol
g)
uregelmæssigheder
h)
elektronisk dataudveksling
i)
personoplysninger.
Artikel 2
Særlige bestemmelser om visse operationelle programmer
For operationelle programmer, hvortil de samlede støtteberettigede offentlige udgifter ikke overstiger 90 mio. EUR i 2004-priser, fastsættes der særlige bestemmelser i artikel 28, stk. 2, og artikel 51, 52 og 53.
KAPITEL II
DE OPERATIONELLE PROGRAMMERS STRUKTUR OG FREMSENDELSEN AF DEM
Artikel 3
De operationelle programmers struktur og fremsendelsen af dem
1. Det operationelle programs indhold, jf. grundforordningens artikel 20, skal fastsættes i henhold til del A i bilag I til nærværende forordning og finansieringsplanen i henhold til del B i samme bilag.
Forhåndsevalueringen, jf. grundforordningens artikel 48, skal optages som bilag til det operationelle program.
2. De enkelte medlemsstater stiller en elektronisk udgave af deres operationelle program til rådighed for Kommissionen, og de opdaterer den efter hver programrevision. Medlemsstaterne fremsender anmodninger om revision af programmet, jf. grundforordningens artikel 18, elektronisk til Kommissionen i henhold til artikel 65 i nærværende forordning. Medlemsstaterne sender Kommissionen deres anmodninger om revision af det operationelle program, som vedrører tilskuddet fra Den Europæiske Fiskerifond (EFF) for det indeværende år, senest den 30. september samme år.
KAPITEL III
PRIORITEREDE AKSER
AFDELING 1
Prioriteret akse 1: foranstaltninger med henblik på tilpasning af EF-fiskerflåden
Artikel 4
Offentlig støtte til endeligt ophør med fiskerivirksomhed
1. Efter endeligt ophør med fiskerivirksomhed skal det pågældende fiskerfartøj definitivt slettes af EF-fiskerflåderegistret, og fiskerilicensen, der er forbundet med fartøjet, skal efter omstændighederne definitivt annulleres.
2. I det operationelle program skal metoderne til beregning af de præmier, der tildeles i henhold til grundforordningens artikel 23, nærmere angives.
3. Skyldes et fiskerfartøjs endelige ophør med fiskerivirksomhed, at det genanvendes som nævnt i grundforordningens artikel 23, stk. 1, litra b), justerer medlemsstaterne præmien i overensstemmelse hermed på grundlag af kriterier såsom markedsværdien af fiskerilicensen for fartøjet og fartøjets restværdi.
4. Hvis fiskerfartøjet går tabt i perioden mellem beslutningen om at yde præmie og det faktiske endelige ophør med fiskerivirksomhed, foretager forvaltningsmyndigheden en finansiel korrektion for et beløb svarende til den erstatning, der udbetales af forsikringsselskabet.
Artikel 5
Offentlig støtte til midlertidigt ophør med fiskerivirksomhed
1. I det operationelle program skal metoderne til beregning af de præmier, der tildeles i henhold til grundforordningens artikel 24, nærmere angives.
2. I grundforordningens artikel 24, stk. 2, forstås ved »Fællesskabets finansielle støtte til sektoren« EFF's tilskud til den pågældende medlemsstats operationelle program.
Artikel 6
Investeringer om bord på fiskerfartøjer og selektivitet
1. Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 25 er forvaltningsmyndigheden ansvarlig for at vurdere, om nærværende artikels stk. 2-5 er overholdt, og sender efter anmodning Kommissionen alle relevante dokumenter.
2. De samlede støtteberettigede udgifter pr. fiskerfartøj, hvortil der kan ydes støtte i hele programmeringsperioden i henhold til grundforordningens artikel 25, undtagen samme artikels stk. 6, litra e), må ikke overstige det maksimumsbeløb, der fastsættes på grundlag af objektive kriterier, såsom de i grundforordningens artikel 23, stk. 3, opførte, der er anført i det operationelle program.
3. Motoreffektreduktionen på 20 % kan opnås af en gruppe fartøjer, jf. grundforordningens artikel 25, stk. 4, hvis alle nedenstående betingelser er opfyldt:
a)
alle fartøjer, der tilhører samme gruppe, skal være angivet individuelt
b)
alle fartøjer, der tilhører samme gruppe, skal udøve fiskeri i de samme forvaltningsområder
c)
alle fartøjer, der tilhører samme gruppe, skal anvende samme primære fiskeredskaber, jf. tillæg III (afsnit C) til Kommissionens forordning (EF) nr. 1639/2001 (12)
d)
der må højst være 50 fartøjer i gruppen.
4. Offentligt støttet afgang af fiskerikapacitet fra fiskerflåden må ikke medregnes i den motoreffektreduktion på 20 %, som kan opnås af en gruppe fartøjer, jf. grundforordningens artikel 25, stk. 4.
5. Den finansielle støtte, der ydes i henhold til grundforordningens artikel 25, stk. 6, litra e), må kun ydes til udstyr og modernisering, der skal beskytte fangster og redskaber mod vilde rovdyr, der tilhører en beskyttet art, jf. Rådets direktiv 79/409/EØF (13) og 92/43/EØF (14).
Artikel 7
Kystfiskeri af mindre omfang
1. Hvis satsen for private tilskud nedsættes i henhold til grundforordningens artikel 26, stk. 2, skal satsen for det offentlige tilskud forhøjes tilsvarende. EFF-tilskuddet skal beregnes efter de satser, der er fastsat i grundforordningens artikel 53, i forhold til den derved fremkomne offentlige støtte.
2. I det operationelle program skal der redegøres for metoderne til beregning af de præmier, som ydes til kystfiskeri af mindre omfang i henhold til grundforordningens artikel 26, stk. 3 og 4.
3. Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 26, stk. 4, litra b), forstås ved »fiskerivarer« fiskerivarer, der stammer fra fangster taget af fartøjer, som udøver kystfiskeri af mindre omfang.
Artikel 8
Socioøkonomisk kompensation i forbindelse med forvaltning af EF-fiskerflåden
1. I det operationelle program skal der redegøres for metoderne til beregning af den socioøkonomiske kompensation i forbindelse med forvaltning af EF-fiskerflåden, der ydes i henhold til grundforordningens artikel 27.
2. Der kan ydes tilskud fra EFF til støtte til førtidspensionering i henhold til grundforordningens artikel 27, stk. 1, litra d), også når den udbetales til modtagerne efter den 31. december 2015, såfremt den er blevet indsat på en spærret konto til det formål inden denne dato.
AFDELING 2
Prioriteret akse 2: akvakultur, indlandsfiskeri, forarbejdning og afsætning af fiskevarer og akvakulturprodukter
Artikel 9
Anvendelsesområde for intervention i akvakulturproduktion
Støtte i henhold til grundforordningens artikel 28, stk. 6, kan ydes til dækning af omkostningerne til de vurderinger, som er omhandlet i Rådets direktiv 85/337/EØF (15).
Artikel 10
Foranstaltninger til produktive investeringer i akvakultur
1. Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 29, stk. 1, litra a), b) og c), gælder følgende definitioner:
a)
»nye arter«: arter, som der kun er en beskeden eller slet ingen akvakulturproduktion af i medlemsstaten, og som der er gode afsætningsudsigter for
b)
»arter med gode afsætningsudsigter«: arter, for hvilke prognoser på mellemlang sigt viser, at efterspørgslen sandsynligvis vil overstige udbuddet
c)
»metoder, der normalt anvendes inden for akvakultursektoren«: akvakulturaktiviteter, der udføres i overensstemmelse med gældende lovgivning på sundheds-, veterinær- og miljøområdet
d)
»traditionel akvakultur«: gamle metoder, der er knyttet til et givet områdes social- og kulturarv.
2. Den støtte, der er omhandlet i grundforordningens artikel 29, kan ydes til servicefartøjer til akvakulturformål. Fiskerfartøjer som defineret i artikel 3, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 (16) betragtes ikke som servicefartøjer til akvakulturformål, selv om de udelukkende anvendes inden for akvakultur.
3. Uanset grundforordningens artikel 35, stk. 6, kan støtte i henhold til grundforordningens artikel 29 ydes til investeringer i detailhandel på akvakulturbrug, når handlen udgør en integreret del af akvakulturbruget.
4. Hvis medlemsstaterne benytter muligheden i grundforordningens artikel 29, stk. 1, litra a), skal de indføre mekanismer for at stille resultaterne af fremadrettede markedsanalyser af akvakulturarter til rådighed for forvaltningsmyndigheden.
5. Med hensyn til foranstaltningerne i grundforordningens artikel 29 gør medlemsstaterne i deres operationelle programmer rede for, hvordan støtten til mikrovirksomheder og små virksomheder skal prioriteres.
Artikel 11
Miljøvenlige akvakulturforanstaltninger
1. Ydes der støtte til de formål, som er nævnt i grundforordningens artikel 30, kontrollerer medlemsstaterne, at modtagerne af støtten overholder forpligtelserne til miljøvenlig akvakultur senest tre år efter godkendelsen af aktiviteten, og når aktiviteten er gennemført.
2. Den støtte, der er omhandlet i grundforordningens artikel 30, stk. 2, litra b), må kun ydes til dækning af omkostningerne ved deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS), der går forud for godkendelsen af ordningen for en individuel virksomhed.
3. Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 30, stk. 2, litra c), forstås ved »økologisk akvakultur« akvakulturaktiviteter, hvorved der efter den økologiske produktionsmetode, jf. artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 (17), produceres opdrættede akvatiske arter, der er forsynet med angivelser heraf. Indtil Fællesskabets vedtagelse af nærmere regler om produktion, herunder regler om omstilling for økologisk akvakultur, finder de nationale regler eller i mangel heraf private standarder for økologisk akvakultur, som medlemsstaterne har godkendt eller anerkendt, anvendelse.
4. Den støtte, der er omhandlet i grundforordningens artikel 30, stk. 2, litra d), kan kun ydes til overholdelse af særlige begrænsninger eller bestemmelser for Natura 2000-områder, som er indført ved nationale foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 79/409/EØF og direktiv 92/43/EØF.
5. Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 30, stk. 3, forstås ved »normal god akvakulturpraksis« overholdelse af gældende lovgivning på sundheds-, veterinær- og miljøområdet og anvendelse af produktionsprotokoller, der forhindrer ressourcespild og undgåelig forurening.
Artikel 12
Dyresundhedsforanstaltninger
1. Den støtte, der er omhandlet i grundforordningens artikel 32, kan omfatte:
a)
i forbindelse med eksotiske sygdomme inden for akvakultur opført i artikel 3 i Rådets beslutning 90/424/EØF (18), bekæmpelsesforanstaltninger, der anvendes i henhold til kapitel V, afdeling 3, i direktiv 2006/88/EF
b)
i forbindelse med ikke-eksotiske sygdomme inden for akvakultur opført i bilaget til beslutning 90/424/EØF, udryddelsesprogrammer, der udarbejdes og godkendes i henhold til artikel 44, stk. 2, i direktiv 2006/88/EF.
2. Forvaltningsmyndigheden for det operationelle program beslutter, om den vil yde tilskud til finansiering af bekæmpelsesforanstaltninger nævnt i stk. 1, litra a), eller af et udryddelsesprogram nævnt i stk. 1, litra b), og vedtager nærmere bestemmelser for sit tilskud, før foranstaltningerne eller programmet forelægges i henhold til beslutning 90/424/EØF.
3. Godkender Kommissionen ikke de bekæmpelsesforanstaltninger eller det udryddelsesprogram, der er nævnt i nærværende artikels stk. 1, i henhold til artikel 24 i beslutning 90/424/EØF, føres de midler, der er afsat til tilskuddet, straks tilbage til det operationelle programs budget.
4. Er værdien af de støtteberettigede omkostninger ved den foranstaltning, som Kommissionen har godkendt i henhold til artikel 24 i beslutning 90/424/EØF, lavere end det beløb, som forvaltningsmyndigheden har disponeret over, kan medlemsstaten genanvende forskellen til sit operationelle program.
5. Den støtte, der er omhandlet i grundforordningens artikel 32, kan ikke ydes til overvågning, der skal påvise frihed for en sygdom for at opnå status som officielt sygdomsfri, eller til dækning af faste omkostninger, som f.eks. de officielle veterinærmyndigheders omkostninger.
Artikel 13
Indlandsfiskeri
1. Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 33 forstås ved »fartøjer, der udelukkende fisker i indre farvande« fartøjer, der udøver erhvervsfiskeri i indenlandske farvande, og som ikke er optaget i EF-fiskerflåderegistret.
2. Fartøjer med en længde på under 12 m, der ikke anvender trukne redskaber, og som udøver indlandsfiskeri, kan få støtte til investeringer omhandlet i grundforordningens artikel 33, stk. 2, andet afsnit, og artikel 25 med samme støtteintensitet som fastsat for fartøjer, der udøver kystfiskeri af mindre omfang, jf. grundforordningens artikel 26.
3. Medlemsstaterne fastsætter i deres operationelle programmer, hvordan de vil sikre, at de investeringer, der støttes i henhold til grundforordningens artikel 33, ikke bringer balancen mellem flådens størrelse og de fiskeressourcer, der er til rådighed, i fare.
Artikel 14
Investeringer i forarbejdning og afsætning
1. EFF kan støtte investeringer i ekstraktion af dioxin eller andre stoffer fra fiskemel eller fiskeolie, der er skadelige for menneskers sundhed, i henhold til grundforordningens artikel 34, også når færdigvarerne skal anvendes eller forarbejdes til andre formål end konsum.
2. For de foranstaltninger, der er omhandlet i grundforordningens artikel 35, gør medlemsstaterne i deres operationelle programmer rede for, hvordan støtten til mikrovirksomheder og små virksomheder vil blive prioriteret.
AFDELING 3
Prioriteret akse 3: foranstaltninger af fælles interesse
Artikel 15
Kollektive aktioner
1. Støtte i henhold til grundforordningens artikel 37 kan ikke ydes til dækning af omkostninger ved forsøgsfiskeri.
2. Støtte i henhold til grundforordningens artikel 37, stk. 1, litra n), kan ydes til:
a)
oprettelse af producentorganisationer for at lette oprettelsen og driften af producentorganisationer, der anerkendes i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 (19) efter den 1. januar 2007
b)
gennemførelse af planer fra producentorganisationer, der har fået udstedt en særlig anerkendelse i henhold til artikel 12 i forordning (EF) nr. 104/2000, for at lette gennemførelsen af deres planer for at forbedre deres varers kvalitet,
eller
c)
omstrukturering af producentorganisationer for at øge deres effektivitet i overensstemmelse med markedets krav.
3. Den støtte, der er omhandlet i denne artikels stk. 2, litra b), nedsættes gradvis over tre år fra tidspunktet for den særlige anerkendelse i henhold til artikel 12 i forordning (EF) nr. 104/2000.
Artikel 16
Foranstaltninger til beskyttelse og udvikling af den akvatiske fauna og flora
1. Støtte i henhold til grundforordningens artikel 38, stk. 2, første afsnit, litra a), vedrører foranstaltninger til bygning og etablering af kunstige rev eller andre anlæg fremstillet af holdbare elementer.
Støtten kan ydes til arbejder, der går forud for etableringen, herunder undersøgelser, komponenter, afmærkning, transport og samling af anlæg og videnskabelig overvågning.
2. Støtte i henhold til grundforordningens artikel 38, stk. 2, kan ikke ydes til indretninger, der tiltrækker fisk.
3. Støtte i henhold til grundforordningens artikel 38, stk. 2, første afsnit, litra c), kan ydes til dækning af udgifter til de bevarelsesforanstaltninger, der er nødvendige for steder, som tilhører det europæiske økologiske net Natura 2000. Støtten kan ydes til udarbejdelse af forvaltningsplaner, -strategier og -ordninger, infrastruktur, herunder afskrivning på og udstyr til reservater, uddannelse af personale på reservater og relevante undersøgelser.
4. Støtte i henhold til grundforordningens artikel 38, stk. 2, første afsnit, litra c), kan ikke ydes som kompensation for afkald på rettigheder eller indkomsttab eller til dækning af ansattes lønninger.
5. Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 38, stk. 2, andet afsnit, forstås ved »direkte udsætning« udsætning af levende vandorganismer, uanset om de er produceret i klækningsanlæg eller er fanget andetsteds.
Artikel 17
Landingssteder
Ydes der støtte til investeringer for at omstrukturere landingssteder og forbedre forholdene for fisk, der landes af kystfiskere på eksisterende landingssteder, jf. grundforordningens artikel 39, stk. 1, andet afsnit, sørger medlemsstaterne for, at hygiejnebestemmelserne overholdes, og at kontrolforanstaltningerne håndhæves på de pågældende landingssteder.
Artikel 18
Udvikling af nye markeder og forbrugerkampagner
1. Støtte til salgsfremmende foranstaltninger, jf. grundforordningens artikel 40, stk. 3, litra a), d), e) og g), kan især ydes til:
a)
dækning af udgifter til reklamebureauer og andre tjenesteydere, der medvirker til at forberede og gennemføre reklamekampagner
b)
køb eller leje af medieplads og udformning af slogans og mærkesedler til brug under reklamekampagnerne
c)
publikationsudgifter og udgifter til eksternt personale, der er nødvendigt til gennemførelse af kampagnerne
d)
tilrettelæggelse af og deltagelse i messer og udstillinger.
2. Der kan først ydes støtte til fremme af produkter, der er beskyttet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 (20), fra det tidspunkt, hvor betegnelsen er blevet registreret, jf. artikel 7 i nævnte forordning.
Artikel 19
Pilotprojekter
1. Der ydes ingen støtte i henhold til grundforordningens artikel 41 til forsøgsfiskeri.
2. Ydes der støtte til et givet pilotprojekt, jf. grundforordningens artikel 41, sørger forvaltningsmyndigheden for, at pilotprojektet følges op videnskabeligt, og at der foretages en passende kvalitativ vurdering af de tekniske rapporter, der er nævnt i grundforordningens artikel 41, stk. 3.
3. Pilotprojekter må ikke være af direkte kommerciel art. Eventuelle indtægter, som opnås under gennemførelsen af et pilotprojekt, trækkes fra den offentlige støtte til aktiviteten.
4. Hvis de samlede omkostninger i forbindelse med et pilotprojekt overstiger 1 mio. EUR, skal forvaltningsmyndigheden, før det godkendes, kræve projektet vurderet af et uvildigt videnskabeligt organ.
Artikel 20
Ombygning af fiskerfartøjer med henblik på anvendelse til andre formål
Den støtte, der er omhandlet i grundforordningens artikel 42, kan kun ydes til ombygning af et fiskerfartøj med henblik på anvendelse af det til andre formål, hvis det pågældende fartøj er endeligt slettet af fiskerflåderegistret og en eventuel dermed forbunden fiskerilicens endeligt er annulleret.
AFDELING 4
Prioriteret akse 4: bæredygtig udvikling af fiskeriområder
Artikel 21
Mål og foranstaltninger
Støtte i henhold til grundforordningens artikel 43 skal ydes til:
a)
gennemførelse af lokale udviklingsstrategier, jf. grundforordningens artikel 45, stk. 2, og artikel 24 i nærværende forordning, for at nå de mål, der er nævnt i grundforordningens artikel 43, stk. 2, litra a), b) og c), ved hjælp af de støtteberettigede foranstaltninger, der er omhandlet i samme forordnings artikel 44, stk. 1, litra a)-g), i) og j), og artikel 44, stk. 2 og 3
b)
gennemførelse af interregionalt og tværnationalt samarbejde mellem grupper i fiskeriområder, jf. grundforordningens artikel 44, stk. 1, litra h), især ved oprettelse af netværk og udbredelse af bedste praksis for at nå de mål, der er nævnt i samme forordnings artikel 43, stk. 2, litra d).
Artikel 22
Prioriteret akse 4 - geografisk anvendelse
1. I det operationelle program skal det præciseres, hvilke procedurer og kriterier fiskeriområderne udvælges efter. Medlemsstaterne træffer afgørelse om, hvordan de vil anvende grundforordningens artikel 43, stk. 3 og 4.
2. De fiskeriområder, der udvælges, behøver ikke nødvendigvis at falde sammen med en national områdeinddeling eller med områder, som er oprettet med henblik på intervention i henhold til strukturfondenes mål.
Artikel 23
Procedurer og kriterier for udvælgelse af grupper
1. En gruppe som nævnt i grundforordningens artikel 45, stk. 1, skal sammensættes på en sådan måde, at den er i stand til at udarbejde og gennemføre en udviklingsstrategi i det pågældende område.
Der skal foretages en vurdering af partnerskabets relevans og effektivitet på grundlag af dets sammensætning og dets åbenhed og klarhed i forbindelse med opgave- og ansvarsfordelingen.
Der skal være garanti for, at partnerne er i stand til at udføre de opgaver, de har fået tildelt, og for effektiviteten og beslutningstagningen.
Partnerskabet skal også på det beslutningstagende niveau omfatte repræsentanter for fiskeriet og andre relevante lokale socioøkonomiske sektorer.
2. »Gruppens« administrative kapacitet anses for at være tilstrækkelig, hvis gruppen:
a)
enten udvælger en partner i partnerskabskredsen som administrativ leder, der garanterer, at partnerskabet fungerer,
eller
b)
slutter sig sammen i en retligt stiftet fælles struktur, hvis vedtægter garanterer, at partnerskabet fungerer tilfredsstillende.
3. Får gruppen til opgave at forvalte offentlige midler, skal dens finansielle kapacitet vurderes:
a)
med hensyn til, om den administrative leder er i stand til at forvalte midlerne, jf. stk. 2, litra a)
b)
med hensyn til, om den fælles struktur er i stand til at forvalte midlerne, jf. stk. 2, litra b).
4. De grupper, der skal gennemføre lokale udviklingsstrategier, udvælges senest fire år efter godkendelsen af det operationelle program. Der kan fastsættes længere frister, hvis forvaltningsmyndigheden iværksætter mere end en udvælgelsesprocedure for grupperne.
5. Det operationelle program skal omfatte følgende:
a)
procedurerne og kriterierne for udvælgelse af grupperne og antallet af grupper, som medlemsstaten agter at udvælge; de udvælgelseskriterier, der er nævnt i grundforordningens artikel 45 og i nærværende artikel, udgør et minimum og kan suppleres med særlige nationale kriterier; procedurerne skal være gennemsigtige, give tilstrækkelig pr og efter omstændighederne sikre konkurrence mellem de grupper, der foreslår lokale udviklingsstrategier
b)
forvaltningsbestemmelserne og procedurerne for pengestrømmenes tilvejebringelse og cirkulation frem til modtageren; det skal især beskrives, hvordan grupperne inddrages i forvaltnings-, overvågnings- og kontrolsystemerne.
Artikel 24
Lokal udviklingsstrategi
Den lokale udviklingsstrategi, som gruppen foreslår i henhold til grundforordningens artikel 45, stk. 2, skal:
a)
være integreret og baseret på samspil mellem de involverede partnere, sektorer og aktiviteter og være videregående end en blot samling af aktiviteter eller en sammensætning af sektorforanstaltninger
b)
være i overensstemmelse med fiskeriområdets behov, især på det socioøkonomiske område
c)
bevise, at den er bæredygtig
d)
supplere andre interventioner i det pågældende område.
Artikel 25
Gennemførelse af lokal udviklingsstrategi
1. Uanset grundforordningens artikel 45, stk. 2, udvælger gruppen de aktiviteter, der skal finansieres inden for rammerne af den lokale udviklingsstrategi.
2. Får gruppen til opgave at forvalte offentlige midler, opretter den en særskilt konto for gennemførelse af den lokale udviklingsstrategi.
AFDELING 5
Fælles bestemmelser for flere foranstaltninger
Artikel 26
Fælles bestemmelser for prioriteret akse 1 til 4
Følgende udgifter er ikke berettiget til tilskud fra EFF:
a)
køb af infrastruktur, der anvendes til livslang læring, for et beløb, der overstiger 10 % af de samlede støtteberettigede udgifter til den pågældende aktivitet, ved anvendelse af grundforordningens artikel 28, stk. 3, artikel 34, stk. 3, artikel 37, stk. 1, litra i), og artikel 44, stk. 2
b)
den del af køretøjsomkostningerne, der ikke direkte har forbindelse med aktiviteten.
KAPITEL IV
EVALUERING AF DE OPERATIONELLE PROGRAMMER
Artikel 27
Mellemliggende evalueringer
Medlemsstaterne sender de mellemliggende evalueringer, der er nævnt i grundforordningens artikel 49, senest den 30. juni 2011. Kommissionen kan beslutte at afbryde betalingsfristen i henhold til grundforordningens artikel 88, hvis en medlemsstat ikke har overholdt denne forpligtelse.
KAPITEL V
INFORMATION OG OFFENTLIG OMTALE
Artikel 28
Beskrivelse af informations- og pr-foranstaltningerne i det operationelle program og i de årlige og endelige rapporter om gennemførelsen
1. Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 20, stk. 1, litra g), nr. v), skal det operationelle program mindst omfatte følgende elementer:
a)
indholdet af de informations- og pr-foranstaltninger, som medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden skal træffe over for potentielle modtagere og modtagere, og et vejledende budget for dem
b)
indholdet i de informations- og pr-foranstaltninger, som medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden skal træffe over for offentligheden, og et vejledende budget for dem
c)
de forvaltningskontorer eller -organer, der er ansvarlige for gennemførelsen af informations- og pr-foranstaltningerne
d)
beskrivelse af, hvordan informations- og pr-foranstaltningerne skal evalueres med hensyn til synliggørelse af og oplysning om det operationelle program og Fællesskabets rolle.
2. For de operationelle programmer, der er nævnt i artikel 2, gælder stk. 1, litra c) og d), i nærværende artikel ikke.
3. De årlige rapporter og den endelige rapport om gennemførelsen af et operationelt program, jf. grundforordningens artikel 67, skal omfatte følgende:
a)
gennemførte informations- og pr-foranstaltninger
b)
de ordninger, der gælder for de informations- og pr-foranstaltninger, som er nævnt i nærværende forordnings artikel 31, stk. 2, litra d), herunder eventuelt den elektroniske adresse, hvor disse data er tilgængelige.
Den årlige rapport om gennemførelsen for 2010 og den endelige gennemførelsesrapport, der er nævnt i grundforordningens artikel 67, skal indeholde et kapitel med en vurdering af resultaterne af informations- og pr-foranstaltningerne med hensyn til synliggørelse af og oplysning om det operationelle program og Fællesskabets rolle, jf. nærværende artikels stk. 1, litra d).
Artikel 29
Informationsforanstaltninger over for potentielle modtagere
1. Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 51, stk. 2, litra a), sørger forvaltningsmyndigheden for bred formidling af det operationelle program med nærmere oplysninger om det finansielle tilskud fra EFF, og for, at det er tilgængeligt for alle interesserede parter. Forvaltningsmyndigheden sørger desuden for, at oplysninger om de finansieringsmuligheder, som den fælles bistand fra Fællesskabet og medlemsstaten giver igennem det operationelle program, formidles videst muligt.
2. Forvaltningsmyndigheden giver som et minimum potentielle modtagere klar og detaljeret information om følgende:
a)
betingelserne for at komme i betragtning til støtte i forbindelse med et operationelt program
b)
en beskrivelse af procedurerne for behandling af støtteansøgninger og sagsbehandlingstiden
c)
kriterierne for udvælgelse af de aktiviteter, der skal finansieres
d)
nationale, regionale og lokale kontaktpersoner, som kan informere om det operationelle program.
3. Forvaltningsmyndigheden underretter potentielle modtagere om offentliggørelsen i henhold til artikel 31, stk. 2, litra d).
4. Forvaltningsmyndigheden inddrager mindst et af følgende organer, som kan formidle informationen i stk. 2 bredt, i informations- og pr-foranstaltningerne i overensstemmelse med national lovgivning og praksis:
a)
nationale, regionale og lokale myndigheder og udviklingskontorer
b)
erhvervs- og fagorganisationer
c)
arbejdsmarkedets parter
d)
ikke-statslige organisationer
e)
brancheorganisationer
f)
informationscentre for den Europæiske Union samt Kommissionens repræsentanter i medlemsstaterne
g)
uddannelsesinstitutioner.
Artikel 30
Informationsforanstaltninger over for modtagere
Forvaltningsmyndigheden underretter modtagerne om, at de, når de accepterer støtten, samtidig accepterer at figurere på den liste over modtagere, der offentliggøres i henhold til artikel 31, stk. 2, litra d).
Artikel 31
Forvaltningsmyndighedens ansvar for informations- og pr-foranstaltninger over for offentligheden
Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 51, stk. 2, litra c), sørger forvaltningsmyndigheden for, at informations- og pr-foranstaltningerne over for offentligheden gennemføres, så der opnås den bredest mulige mediedækning med brug af forskellige kommunikationsformer og -metoder på det rette områdeniveau.
Forvaltningsmyndigheden er ansvarlig for mindst at tilrettelægge følgende informations- og pr-foranstaltninger:
a)
en større informationsaktivitet i forbindelse med lanceringen af det operationelle program
b)
mindst én større informationsaktivitet om året, der viser det operationelle programs resultater
c)
flagning med Den Europæiske Unions flag i en uge, begyndende den 9. maj, foran forvaltningsmyndighedens bygning
d)
offentliggørelse i elektronisk eller anden form af listen over modtagere, aktiviteternes betegnelse og de offentlige midler, der er tildelt til hver aktivitet.
Navnene på deltagerne i EFF-støttede aktiviteter til forbedring af faglige kvalifikationer og uddannelse og modtagerne af støtte til tidlig afgang fra fiskeriet, herunder førtidspensionering, jf. grundforordningens artikel 27, stk. 1, litra d), offentliggøres ikke.
Artikel 32
Modtagerens ansvar for informations- og pr-foranstaltninger over for offentligheden
1. Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 51 er modtageren ansvarlig for at informere offentligheden om den støtte, der er modtaget fra EFF, ved hjælp af de foranstaltninger, der er fastsat i nærværende artikels stk. 2, 3 og 4.
2. Overstiger de samlede støtteberettigede omkostninger ved en aktivitet, der medfinansieres af EFF, 500 000 EUR, og er der tale om finansiering af infrastruktur eller bygge- og anlægsarbejder, skal modtageren opsætte et stort skilt på det sted, hvor aktiviteten gennemføres, så længe arbejdet står på. De oplysninger, der er nævnt i artikel 33, skal fylde mindst 25 % af skiltet.
Når aktiviteten er fuldført, erstattes skiltet af en varig plade, jf. stk. 3.
3. Overstiger de samlede støtteberettigede omkostninger ved en aktivitet 500 000 EUR, og er der tale om køb af en fysisk genstand, finansiering af infrastruktur eller bygge- og anlægsarbejder, skal modtageren opsætte en permanent informationsplade, der er klart synlig og af anseelig størrelse, senest seks måneder efter fuldførelsen af aktiviteten.
På pladen skal angives aktivitetens art og betegnelse samt de oplysninger, der er nævnt i artikel 33. De oplysninger, der er nævnt i artikel 33, skal fylde mindst 25 % af pladen.
Der skal endvidere opsættes en informationsplade ved de lokaler, hvor de grupper, der finansieres under prioriteret akse 4 i grundforordningen, holder til.
4. I relevante tilfælde sørger modtageren for, at deltagerne i en aktivitet, der medfinansieres af EFF, bliver informeret om finansieringen.
Modtageren sørger for, at det tydeligt fremgår, at den aktivitet, der gennemføres, er udvalgt som led i et operationelt program, som medfinansieres af EFF.
Alle dokumenter, herunder deltagerbeviser eller andre attester, i forbindelse med en sådan aktivitet, skal indeholde oplysning om, at det operationelle program er medfinansieret af EFF.
Artikel 33
Tekniske karakteristika ved informations- og pr-foranstaltninger for aktiviteten
1. Alle informations- og pr-foranstaltninger rettet mod modtagere, potentielle modtagere og offentligheden skal indeholde følgende:
a)
Den Europæiske Unions logo i overensstemmelse med de grafiske standarder, der er fastsat i bilag II, og en henvisning til Den Europæiske Union
b)
en henvisning til EFF: »Den Europæiske Fiskerifond«
c)
et slogan, som vælges af forvaltningsmyndigheden, og som fremhæver merværdien ved EF-støtten, helst »Vi investerer i bæredygtigt fiskeri«.
2. Stk. 1, litra b) og c), finder ikke anvendelse på små reklamegenstande.
KAPITEL VI
FINANSIERINGSTEKNISKE INSTRUMENTER
Artikel 34
Generelle bestemmelser for alle finansieringstekniske instrumenter
1. I henhold til grundforordningens artikel 55, stk. 8, kan EFF som led i et operationelt program medfinansiere udgifter til en aktivitet, der omfatter tilskud til finansieringstekniske instrumenter, såsom venturekapitalfonde, garantifonde og lånefonde, herunder gennem holdingfonde, til fordel for virksomheder, primært små og mellemstore virksomheder (SMV'er), herunder mikrovirksomheder som defineret i Kommissionens henstilling 2003/361/EF (21) fra den 1. januar 2005.
De finansieringstekniske instrumenter skal have form af foranstaltninger, som udgør tilbagebetalingspligtige investeringer eller garantier for tilbagebetalingspligtige investeringer eller begge dele. Betingelserne i artikel 35, 36 og 37 finder anvendelse på dem.
2. Udgiftsoversigten for finansieringstekniske instrumenter skal indeholde de samlede udgifter, der er betalt til etablering af eller som tilskud til instrumenterne. Ved delvis eller endelig afslutning af et operationelt program er de støtteberettigede udgifter de samlede betalinger til investeringer i virksomheder fra hvert af de finansieringstekniske instrumenter, der er nævnt i stk. 1, eller alle de garantier, der er stillet, herunder beløb, som garantifondene har afsat til garantier, og støtteberettigede forvaltningsomkostninger. Den tilsvarende udgiftsoversigt skal korrigeres i overensstemmelse hermed.
3. Renter af betalinger fra det operationelle program til finansieringstekniske instrumenter anvendes til at finansiere finansieringstekniske instrumenter for små og mellemstore virksomheder, herunder mikrovirksomheder.
4. Midler, der returneres til aktiviteten fra investeringer, der er foretaget med de finansieringstekniske instrumenter, eller som bliver tilbage, efter at alle garantier er blevet indfriet, genanvendes af de pågældende medlemsstaters kompetente myndigheder til gavn for små og mellemstore virksomheder, herunder mikrovirksomheder.
Artikel 35
Betingelser for alle finansieringstekniske instrumenter
1. Når EFF finansierer aktiviteter, som omfatter finansieringstekniske instrumenter, herunder aktiviteter, som organiseres via holdingfonde, skal medfinansieringspartnerne eller andelshaverne/aktionærerne eller deres befuldmægtigede repræsentant fremlægge en forretningsplan.
Forretningsplanen skal vurderes og dens gennemførelse overvåges af medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden eller under deres ansvar. Ved vurderingen af, om de finansieringstekniske instrumenters investeringer er økonomisk levedygtige, tages der hensyn til alle de indtægtskilder, som de pågældende virksomheder har.
2. Forretningsplanen i henhold til stk. 1 skal mindst omfatte følgende:
a)
målmarkedet for de pågældende virksomheder og kriterierne og betingelserne for finansiering
b)
det finansieringstekniske instruments driftsbudget
c)
ejerforholdene bag det finansieringstekniske instrument
d)
medfinansieringspartnere eller andelshavere/aktionærer
e)
det finansieringstekniske instruments vedtægter
f)
bestemmelser om ledelsens professionelle erfaring, kompetence og uafhængighed
g)
begrundelsen for behovet for tilskuddet fra EFF og den tilsigtede anvendelse af det
h)
desinvesteringspolitikken over for virksomheder
i)
bestemmelserne om likvidation af det finansieringstekniske instrument, herunder genanvendelse af det finansieringstekniske instruments afkast fra investeringer og af restbeløb, som kan tilskrives tilskuddet fra det operationelle program, efter indfrielse af alle garantier.
3. Finansieringstekniske instrumenter, herunder holdingfonde, oprettes som uafhængige juridiske enheder i henhold til aftaler mellem medfinansieringspartnerne eller andelshaverne/aktionærerne eller som en særskilt finansieringsafdeling inden for et bestående finansieringsinstitut.
Når det finansieringstekniske instrument etableres inden for et finansieringsinstitut, skal det oprettes som en separat finansiel enhed i henhold til særlige gennemførelsesregler, hvori det navnlig skal bestemmes, at der føres adskilte konti, hvor der skelnes mellem de nye midler, der investeres i det finansieringstekniske instrument, inklusive midlerne fra det operationelle program, og de midler, finansieringsinstituttet i forvejen havde til rådighed.
Kommissionen kan ikke være medfinansieringspartner eller andelshaver/aktionær i finansieringstekniske instrumenter.
4. Forvaltningsomkostningerne må i årsgennemsnit i støtteperioden ikke overstige nedennævnte grænser, medmindre det efter et offentligt udbud viser sig, at en højere procentsats er nødvendig:
a)
2 % af den kapital, hvormed det operationelle program bidrager til holdingfondene, eller af den kapital, hvormed det operationelle program eller holdingfonden bidrager til garantifonde
b)
3 % af den kapital, hvormed det operationelle program eller holdingfonden bidrager til det finansieringstekniske instrument i alle andre tilfælde, med undtagelse af mikrokreditinstrumenter rettet mod mikrovirksomheder
c)
4 % af den kapital, hvormed det operationelle program eller holdingfonden bidrager til instrumenter rettet mod mikrovirksomheder.
5. Betingelserne for tilskud fra det operationelle program til finansieringstekniske instrumenter skal fastsættes i en finansieringsaftale, som skal indgås mellem den befuldmægtigede repræsentant for det finansieringstekniske instrument og medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden.
6. Den finansieringsaftale, der er omhandlet i stk. 5, skal som et minimum omhandle følgende:
a)
investeringsstrategien og -planen
b)
tilsynet med gennemførelsen i henhold til gældende regler
c)
en desinvesteringsplan for det operationelle programs bidrag til det finansieringstekniske instrument
d)
bestemmelserne om likvidation af det finansieringstekniske instrument, herunder genanvendelse af det finansieringstekniske instruments afkast fra investeringer og af restbeløb, som kan tilskrives tilskuddet fra det operationelle program, efter indfrielse af alle garantier.
7. Forvaltningsmyndigheden sørger for at minimere konkurrencefordrejning på venturekapital- og lånemarkederne. Afkast af egenkapitalinvesteringer og lån kan med fradrag af en pro rata-andel for forvaltningsomkostninger og præstationsincitamenter tildeles de privilegerede investorer, der opererer efter markedsøkonomiske principper, op til det niveau, der er fastsat for vederlag i vedtægterne for det finansieringstekniske instrument, og det skal da fordeles proportionalt mellem alle medfinansieringspartnere eller andelshavere/aktionærer.
Artikel 36
Særlige betingelser for holdingfonde
1. Når EFF finansierer finansieringstekniske instrumenter, som organiseres via holdingfonde, dvs. fonde, der er oprettet for at investere i flere venturekapitalfonde, garantifonde og lånefonde, gennemfører medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden dem på en eller flere af følgende måder:
a)
ved indgåelse af en offentlig kontrakt i henhold til lovgivningen om offentlige indkøb
b)
i andre tilfælde, hvor aftalen ikke er en offentlig tjenesteydelseskontrakt som omhandlet i lovgivningen om offentlige indkøb, ved tildeling af lån, der med henblik herpå er defineret som et direkte tilskud i form af en donation til:
i)
Den Europæiske Investeringsbank eller til Den Europæiske Investeringsfond,
eller
ii)
et finansieringsinstitut uden forslagsindkaldelse, hvis dette sker i henhold til en national lov, som er forenelig med traktaten.
2. Når EFF finansierer finansieringstekniske instrumenter, der organiseres via holdingfonde, indgår medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden en finansieringsaftale med holdingfonden indeholdende bestemmelser om finansieringsordninger og mål.
I finansieringsaftalen bør der efter omstændighederne tages hensyn til konklusionerne af en evaluering af forskellen mellem SMV'ers udbud af og efterspørgsel efter sådanne instrumenter.
3. Den finansieringsaftale, der er omhandlet i stk. 2, skal navnlig indeholde bestemmelser om følgende:
a)
betingelserne for tilskud fra det operationelle program til holdingfonden
b)
indkaldelse af interessetilkendegivelser rettet til finansielle formidlere
c)
bedømmelse, udvælgelse og godkendelse af finansielle formidlere
d)
udarbejdelse af og tilsyn med investeringspolitikken, der mindst skal omfatte angivelse af, hvilke virksomheder der udgør målgruppen, og hvilke finansieringstekniske produkter der skal støttes
e)
holdingfondens rapportering til medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden
f)
tilsyn med investeringernes gennemførelse i henhold til gældende regler
g)
revisionskrav
h)
holdingfondens desinvesteringspolitik over for venturekapitalfonde, garantifonde eller lånefonde
i)
bestemmelserne om likvidation af holdingfonden, herunder genanvendelse af det finansieringstekniske instruments afkast fra investeringer og af restbeløb, som kan tilskrives tilskuddet fra det operationelle program, efter indfrielse af alle garantier.
4. Betingelserne for tilskud til venturekapitalfonde, garantifonde og lånefonde fra holdingfonde, der modtager støtte fra det operationelle program, skal fastsættes i en finansieringsaftale mellem venturekapitalfonden, garantifonden eller lånefonden som den ene part og holdingfonden som den anden part. Finansieringsaftalen skal som et minimum omfatte de elementer, der er omhandlet i artikel 35, stk. 6.
Artikel 37
Særlige betingelser for venturekapitalfonde, garantifonde og lånefonde
Andre finansieringstekniske instrumenter end holdingfonde skal investere i virksomheder, primært SMV'er. Sådanne investeringer kan kun foretages i virksomhedernes etableringsfase, begyndelsesfase (inklusive startkapital) eller ekspansionsfase og kun i aktiviteter, som de ansvarlige for forvaltningen af de finansieringstekniske instrumenter anser for potentielt økonomisk lønsomme.
KAPITEL VII
FORVALTNING, OVERVÅGNING OG KONTROL
AFDELING 1
Almindelige bestemmelser
Artikel 38
Formidlende organer
1. Hvis en eller flere af forvaltningsmyndighedens eller attesteringsmyndighedens opgaver varetages af et formidlende organ, skal aftalen herom indgås skriftligt.
2. Denne forordnings bestemmelser vedrørende forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden finder anvendelse på det formidlende organ.
Artikel 39
Forvaltningsmyndigheden
1. Ved udvælgelsen og godkendelsen af aktiviteter i henhold til grundforordningens artikel 59, litra a), sørger forvaltningsmyndigheden for at underrette modtagerne om de særlige betingelser vedrørende produkter eller tjenesteydelser, der skal leveres i forbindelse med aktiviteten, og om finansieringsplanen, fristen for gennemførelse og de finansielle data og andre data, som skal registreres og oplyses. Forvaltningsmyndigheden sikrer sig, at modtageren har kapacitet til at opfylde disse forpligtelser, før beslutningen om godkendelse træffes.
2. Den kontrol, forvaltningsmyndigheden skal foretage i henhold til grundforordningens artikel 59, litra b), skal efter omstændighederne omfatte de administrative, finansielle, tekniske og fysiske aspekter af aktiviteterne.
Kontrollen skal sikre, at de anmeldte udgifter svarer til de faktiske, at varer eller tjenesteydelser er leveret i overensstemmelse med beslutningen om godkendelse, at modtagerens anmodninger om refusion af udgifter er korrekte, og at udgifterne er i overensstemmelse med fællesskabsreglerne og de nationale regler. Kontrollen skal omfatte procedurer til at undgå dobbeltfinansiering af udgifter i forbindelse med andre fællesskabsordninger eller nationale ordninger og andre programmeringsperioder.
Kontrollen skal omfatte følgende procedurer:
a)
administrativ kontrol af alle modtageres anmodninger om refusion af udgifter
b)
kontrol på stedet af individuelle aktiviteter.
3. Når der i forbindelse med et operationelt program foretages stikprøvevis kontrol på stedet i henhold til stk. 2, litra b), fører forvaltningsmyndigheden en skriftlig fortegnelse over, hvilken stikprøvemetode der er anvendt, og begrundelsen for den med oplysning om, hvilke aktiviteter eller transaktioner der er udvalgt til kontrol.
Forvaltningsmyndigheden fastlægger stikprøvens omfang for at få rimelig vished for de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed under hensyn til det niveau af risiko, der efter forvaltningsmyndighedens opfattelse er ved den pågældende type modtagere og aktiviteter.
Forvaltningsmyndigheden tager stikprøvemetoden op til revision hvert år.
4. Forvaltningsmyndigheden fastsætter skriftlige standarder og procedurer for den kontrol, der gennemføres i henhold til stk. 2, og registrerer hver enkelt kontrol med oplysninger om det udførte arbejde, om datoen for og resultaterne af kontrollen og om de foranstaltninger, der er truffet i forbindelse med konstaterede uregelmæssigheder.
5. Hvis forvaltningsmyndigheden også er modtager under det operationelle program, skal særlige ordninger for den kontrol, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 2, 3 og 4, sikre den fornødne opgaveadskillelse i overensstemmelse med grundforordningens artikel 57, stk. 1, litra b).
Artikel 40
Data om aktiviteter, der efter anmodning skal meddeles Kommissionen
1. De regnskabsregistreringer for aktiviteterne og de gennemførelsesdata, der er omhandlet i grundforordningens artikel 59, litra c), skal mindst omfatte de oplysninger, som er anført i bilag III til nærværende forordning. Disse oplysninger skal, hvor det er relevant, opdeles efter modtagernes alder og køn.
2. Forvaltnings-, attesterings- og revisionsmyndigheden og de organer, der er nævnt i grundforordningens artikel 61, stk. 3, skal have adgang til de oplysninger, der er nævnt i nærværende artikels stk. 1.
3. Efter skriftlig anmodning fra Kommissionen giver medlemsstaten Kommissionen de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, senest 15 arbejdsdage efter at have modtaget anmodningen eller inden for en anden frist, parterne har aftalt, for at Kommissionen kan foretage dokumentkontrol og kontrol på stedet. Kommissionen kan kræve de oplysninger, der er nævnt i stk. 1, for så vidt angår aktiviteter, foranstaltninger, prioriterede akser eller det operationelle program.
Artikel 41
Revisionsspor
Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 59, litra f), betragtes et revisionsspor som tilstrækkeligt, hvis det opfylder følgende krav:
a)
det giver mulighed for at afstemme de samlede beløb, der er attesteret over for Kommissionen, med de detaljerede regnskaber og bilag hos attesteringsmyndigheden, forvaltningsmyndigheden, formidlende organer og modtagere vedrørende aktiviteter, som er medfinansieret under det operationelle program
b)
det giver mulighed for at kontrollere, at det offentlige tilskud er udbetalt til modtageren
c)
det giver mulighed for at kontrollere, om de udvælgelseskriterier, overvågningsudvalget har fastsat for det operationelle program, er opfyldt
d)
det indeholder for hver enkelt aktivitet eventuelle tekniske specifikationer, finansieringsplan, dokumenter vedrørende godkendelsen af støtte, udbudsdokumenter, statusrapporter og kontrol- og revisionsrapporter.
Artikel 42
Revision af aktiviteter
1. Den revision, der er nævnt i grundforordningens artikel 61, stk. 1, litra b), skal udføres for hver tolvmånedersperiode, fra den 1. juli 2008, på et udsnit af aktiviteter udvalgt efter en metode, som er fastlagt eller godkendt af revisionsmyndigheden i overensstemmelse med nærværende forordnings artikel 43.
Revisionen udføres på stedet på grundlag af den dokumentation og de fortegnelser, der forefindes hos modtageren.
2. Ved revisionen kontrolleres det, at følgende betingelser er opfyldt:
a)
aktiviteten opfylder udvælgelseskriterierne for det operationelle program, er gennemført i overensstemmelse med beslutningen om godkendelse og opfylder alle gældende betingelser vedrørende funktionalitet og anvendelse eller de opstillede mål
b)
de anmeldte udgifter svarer til oplysningerne i det regnskab og de bilag, der forefindes hos modtageren
c)
de udgifter, modtageren har anmeldt, er i overensstemmelse med de fællesskabsretlige og nationale regler
d)
det offentlige tilskud er udbetalt til modtageren i overensstemmelse med grundforordningens artikel 80.
3. Hvis konstaterede problemer synes at være af systemisk karakter og derfor medfører risiko for andre aktiviteter under det operationelle program, sørger revisionsmyndigheden for, at der foretages en yderligere undersøgelse, herunder om nødvendigt yderligere revision, for at fastslå problemernes omfang. Myndighederne træffer de fornødne forebyggende og korrigerende foranstaltninger.
4. Kun udgifter, som er omfattet af revisionen i henhold til stk. 1, skal medtages umder de reviderede udgifter i indberetningen i tabellerne i punkt 9 i del A i bilag VI og i punkt 9 i del A i bilag VII.
Artikel 43
Stikprøver
1. Udvælgelsen af det udsnit af aktiviteter, der skal revideres i hver tolvmånedersperiode, baseres i første omgang på en statistisk stikprøvemetode som beskrevet i stk. 2, 3 og 4. Der kan udvælges flere aktiviteter til supplerende stikprøver, jf. stk. 5 og 6.
2. Den metode, der anvendes til at udvælge stikprøverne og drage konklusioner af resultaterne, skal tage hensyn til internationalt anerkendte revisionsstandarder og dokumenteres. Revisionsmyndigheden afgør på grundlag af udgifternes størrelse, antallet af aktiviteter og deres art og andre relevante faktorer, hvilken statistisk stikprøvemetode der skal benyttes. De tekniske parametre for stikprøverne fastlægges i overensstemmelse med bilag IV.
3. De stikprøver, der skal revideres inden for hver tolvmånedersperiode, udvælges blandt de aktiviteter, for hvilke der er anmeldt udgifter til Kommissionen under det operationelle program året forud for det år, hvor den årlige kontrolrapport i henhold til grundforordningens artikel 61, stk. 1, litra e), nr. i), forelægges for Kommissionen. For den første tolvmånedersperiode kan revisionsmyndigheden beslutte at samle de aktiviteter, for hvilke der er anmeldt udgifter til Kommissionen i 2007 og 2008, og lade dem danne grundlag for udvælgelsen af de aktiviteter, der skal revideres.
4. Revisionsmyndigheden drager konklusioner på grundlag af resultaterne af revisionen af de udgifter, der er anmeldt til Kommissionen i den periode, der er nævnt i stk. 3, og meddeler disse konklusioner til Kommissionen i den årlige kontrolrapport. For operationelle programmer, hvor den kalkulerede fejlprocent ligger over væsentlighedstærsklen, analyserer revisionsmyndigheden dens signifikans og træffer de nødvendige foranstaltninger, og fremsætter herunder passende anbefalinger, som medtages i den årlige kontrolrapport.
5. Revisionsmyndigheden gennemgår regelmæssigt de tilfældige stikprøvers dækning, særlig med henblik på at opnå tilstrækkelig revisionsmæssig sikkerhed for de erklæringer, der skal afgives ved delvis og endelig afslutning af det operationelle program. Revisionsmyndigheden afgør ud fra en faglig vurdering, om det er nødvendigt at revidere supplerende stikprøver af flere aktiviteter for at tage højde for særlige risikofaktorer, som måtte være afdækket, og at sikre tilstrækkelig dækning af forskellige typer aktiviteter, modtagere, formidlende organer og prioriterede akser for programmet.
6. Revisionsmyndigheden drager konklusioner på grundlag af resultaterne af revisionen af de supplerende stikprøver og meddeler dem til Kommissionen i den årlige kontrolrapport. Hvis der er konstateret mange eller systemiske uregelmæssigheder, analyserer revisionsmyndigheden deres signifikans og træffer de nødvendige foranstaltninger, og fremsætter herunder anbefalinger, som medtages i den årlige kontrolrapport. Resultaterne af revisionen af de supplerende stikprøver analyseres særskilt i forhold til de tilfældige stikprøver. Særligt skal uregelmæssigheder, der er konstateret i de supplerende stikprøver, ikke medtages ved beregningen af fejlprocenten i de tilfældige stikprøver.
Artikel 44
Dokumenter, som revisionsmyndigheden fremlægger
1. Den revisionsstrategi, der er nævnt i grundforordningens artikel 61, stk. 1, litra c), skal udarbejdes efter modellen i bilag V til nærværende forordning. Den skal ajourføres og gennemgås hvert år og om nødvendigt i løbet af året.
2. Den i grundforordningens artikel 61, stk. 1, litra e), nr. i), nævnte årlige kontrolrapport og udtalelse skal baseres på den revision af systemer og aktiviteter, der er udført i henhold til grundforordningens artikel 61, stk. 1, litra a) og b), i overensstemmelse med revisionsstrategien for det operationelle program, og skal udarbejdes efter modellerne i bilag VI til nærværende forordning.
3. Den i grundforordningens artikel 61, stk. 1, litra f), nævnte erklæring om afslutning skal baseres på det samlede revisionsarbejde, der er udført af revisionsmyndigheden eller på dennes ansvar, i overensstemmelse med revisionsstrategien. Erklæringen om afslutning og den endelige kontrolrapport udarbejdes efter modellen i bilag VII til nærværende forordning.
4. Hvis der foreligger en begrænsning for revisionsarbejdet, eller hvis der på grund af omfanget af uregelmæssige udgifter ikke kan fremsættes en revisionserklæring uden forbehold til den årlige udtalelse, jf. grundforordningens artikel 61, stk. 1, litra e), eller i erklæringen om afslutning, jf. grundforordningens artikel 61, stk. 1, litra f), giver revisionsmyndigheden en begrundelse herfor og angiver et skøn over problemets omfang og finansielle konsekvenser.
5. I tilfælde af delvis afslutning af et operationelt program udarbejder revisionsmyndigheden erklæringen om lovligheden og den formelle rigtighed af de transaktioner, som er omfattet af den udgiftsoversigt, der er nævnt i grundforordningens artikel 85, efter modellen i bilag VIII til nærværende forordning og forelægger den sammen med den udtalelse, som er nævnt i grundforordningens artikel 61, stk. 1, litra e), nr. iii).
Artikel 45
Adgang til bilag
1. Ved anvendelsen af grundforordningens artikel 87 sørger forvaltningsmyndigheden for, at der foreligger en oversigt over de organer, der opbevarer udgifts- og revisionsbilagene, herunder alle de dokumenter, der kræves til et tilfredsstillende revisionsspor, med angivelse af organernes adresse.
2. Forvaltningsmyndigheden sørger for, at dertil berettigede personer og organer, herunder som et minimum det bemyndigede personale hos forvaltningsmyndigheden, attesteringsmyndigheden, de formidlende organer og revisionsmyndigheden, de organer, der er nævnt i grundforordningens artikel 61, stk. 3, og bemyndigede tjenestemænd i Fællesskabet og disses befuldmægtigede repræsentanter, har adgang til at se de i nærværende artikels stk. 1 omhandlede dokumenter og får udleveret sammendrag eller kopier heraf.
3. Forvaltningsmyndigheden opbevarer det nødvendige materiale med henblik på evaluering og indberetning, herunder de oplysninger, der er omhandlet i artikel 40, vedrørende de aktiviteter, som er nævnt i grundforordningens artikel 87, stk. 2, i hele den periode, som er anført i samme artikels stk. 1, litra a).
4. Mindst følgende datamedier betragtes som almindeligt anerkendte, jf. grundforordningens artikel 87:
a)
fotokopier af originaldokumenter
b)
mikroficher af originaldokumenter
c)
elektroniske udgaver af originaldokumenter
d)
dokumenter, som kun foreligger i elektronisk udgave.
5. Proceduren til attestering af, at dokumenter på almindeligt anerkendte datamedier stemmer overens med de originale udgaver, fastlægges af de nationale myndigheder og skal sikre, at de udgaver, der opbevares, opfylder kravene i national lovgivning og kan anvendes til revisionsformål.
6. Hvis dokumenterne kun foreligger i elektronisk udgave, skal de anvendte edb-systemer opfylde anerkendte sikkerhedsstandarder, som sikrer, at de opbevarede dokumenter opfylder kravene i national lovgivning og kan anvendes til revisionsformål.
Artikel 46
Dokumenter, som attesteringsmyndigheden fremlægger
1. Godkendte udgiftsoversigter og betalingsanmodninger som omhandlet i grundforordningens artikel 60, litra a), udarbejdes efter modellen i bilag IX til nærværende forordning og sendes til Kommissionen.
2. Senest den 31. marts hvert år fra 2008 sender attesteringsmyndigheden Kommissionen en oversigt udformet efter modellen i bilag X med angivelse af følgende for hver prioriteret akse i det operationelle program:
a)
de beløb, der er trukket ud af de udgiftsoversigter, som er forelagt det foregående år, som følge af annullering af hele eller en del af det offentlige tilskud til en aktivitet
b)
de inddrevne beløb, som er fratrukket disse udgiftsoversigter
c)
en oversigt over beløb, der skulle inddrives pr. 31. december det foregående år, anført efter det år, hvor indtægtsordrerne blev udstedt.
3. For at kunne erklære et operationelt program delvist afsluttet sender attesteringsmyndigheden Kommissionen en udgiftsoversigt, jf. grundforordningens artikel 85, udformet efter modellen i bilag XI til nærværende forordning.
Artikel 47
Beskrivelse af forvaltnings- og kontrolsystemer
Beskrivelsen af forvaltnings- og kontrolsystemerne for det operationelle program, jf. grundforordningens artikel 71, stk. 1, skal indeholde oplysninger om de punkter, der er nævnt i artikel 57 i samme forordning, og de oplysninger, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 48 og 49.
Oplysningerne forelægges i overensstemmelse med modellen i del A i bilag XII til nærværende forordning.
Artikel 48
Oplysninger om forvaltningsmyndigheden, attesteringsmyndigheden og formidlende organer
Medlemsstaten giver Kommissionen følgende oplysninger om forvaltningsmyndigheden, attesteringsmyndigheden og de formidlende organer:
a)
en beskrivelse af deres respektive opgaver
b)
en organisationsplan for hver myndighed og hvert organ og oplysning om opgavefordelingen mellem eller inden for afdelingerne og et vejledende antal normerede stillinger
c)
procedurerne for udvælgelse og godkendelse af aktiviteter
d)
procedurerne for modtagelse, kontrol og validering af modtagernes anmodninger om refusion, især gældende regler og procedurer for den kontrol, som er omhandlet i artikel 39, og procedurerne for anvisning, effektuering og bogføring af betalinger til modtagerne
e)
procedurerne for udarbejdelse og attestering af udgiftsoversigter og for deres fremsendelse til Kommissionen
f)
henvisning til de skriftlige procedurer, der er fastlagt for de procedurer, som er nævnt i litra c), d) og e)
g)
de af medlemsstaten fastsatte regler om støtteberettigelse, som gælder for det operationelle program
h)
systemet til detaljeret regnskabsregistrering af aktiviteter og gennemførelsesdata, jf. artikel 40, stk. 1, i forbindelse med det operationelle program.
Artikel 49
Oplysninger om revisionsmyndigheden og organerne i grundforordningens artikel 61, stk. 3
Medlemsstaten giver Kommissionen følgende oplysninger om revisionsmyndigheden og de organer, der er nævnt i grundforordningens artikel 61, stk. 3:
a)
en beskrivelse af deres respektive opgaver og indbyrdes relationer
b)
organisationsplanen for revisionsmyndigheden og alle de organer, der er beskæftiget med revision i forbindelse med det operationelle program, med en beskrivelse af, hvordan deres uafhængighed er sikret, et vejledende antal normerede stillinger og de krævede kvalifikationer og erfaringer
c)
procedurerne for tilsynet med, hvordan anbefalinger og korrigerende foranstaltninger i revisionsrapporter efterkommes
d)
eventuelle procedurer for revisionsmyndighedens tilsyn med det arbejde, der udføres af organer, som er beskæftiget med revision i forbindelse med det operationelle program
e)
procedurerne for udarbejdelse af den årlige kontrolrapport og erklæringen om afslutning.
Artikel 50
Vurdering af forvaltnings- og kontrolsystemer
1. Rapporten i grundforordningens artikel 71, stk. 2, skal baseres på en undersøgelse af systembeskrivelsen, af relevante dokumenter om systemerne og af systemet til regnskabsregistrering og registrering af data om aktiviteternes gennemførelse og om interview med de ansatte i de vigtigste organer, som revisionsmyndigheden eller et andet organ med ansvar for rapporten anser for væsentlige for at sikre fyldestgørende, klare og korrekte oplysninger.
2. Udtalelsen om systemernes overensstemmelse, jf. grundforordningens artikel 71, stk. 2, udarbejdes efter modellen i del B i bilag XII til nærværende forordning.
3. Hvis det pågældende forvaltnings- og kontrolsystem i det væsentlige er det samme som det, der er indført for støtte godkendt i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (22), kan der tages hensyn til resultaterne af revisioner udført af nationale revisorer og Fællesskabets revisorer efter dette system ved udarbejdelsen af rapporten og udtalelsen i henhold til grundforordningens artikel 71, stk. 2.
AFDELING 2
Undtagelsesbestemmelser med hensyn til kontrol af operationelle programmer omhandlet i artikel 2
Artikel 51
Generelle undtagelsesbestemmelser
1. For de operationelle programmer, der er omhandlet i artikel 2 i nærværende forordning, kræves det ikke, at revisionsmyndigheden forelægger en revisionsstrategi for Kommissionen i henhold til grundforordningens artikel 61, stk. 1, litra c).
2. For de operationelle programmer, der er omhandlet i artikel 2 i nærværende forordning, kan Kommissionen, hvis udtalelsen om systemets overensstemmelse med reglerne, jf. grundforordningens artikel 71, stk. 2, er uden forbehold, eller hvis forbeholdene er blevet trukket tilbage efter korrigerende foranstaltninger, konkludere:
a)
at den først og fremmest kan henholde sig til den udtalelse, der er nævnt i grundforordningens artikel 61, stk. 1, litra e), nr. ii), om, hvorvidt systemerne fungerer effektivt
b)
at den kun vil foretage revisioner på stedet, hvis der er tegn på mangler ved systemet, som har indflydelse på udgifter, der er attesteret over for Kommissionen i et år, for hvilket udtalelsen i henhold til grundforordningens artikel 61, stk.1, litra e), nr. ii), ikke indeholder nogen forbehold med hensyn til sådanne mangler.
3. Hvis Kommissionen når frem til den konklusion, der er nævnt i nærværende artikels stk. 2, underretter den den pågældende medlemsstat herom.
Hvis der er tegn på mangler, kan den kræve, at den pågældende medlemsstat foretager revisioner i henhold til grundforordningens artikel 72, stk. 3, eller selv foretage revisioner i medfør af artikel 72, stk. 2, i samme forordning.
Artikel 52
Oprettelse af organer og fastsættelse af procedurer i henhold til national ret
1. For de operationelle programmer, der er nævnt i artikel 2, kan en medlemsstat ud over de i artikel 51 fastsatte generelle undtagelser vælge i henhold til national ret at oprette organer og fastsætte procedurer til varetagelse af:
a)
forvaltningsmyndighedens opgaver i forbindelse med kontrol af de medfinansierede varer og tjenesteydelser og af de udgifter, som er anmeldt i henhold til grundforordningens artikel 59, litra b)
b)
attesteringsmyndighedens opgaver i henhold til grundforordningens artikel 60
c)
revisionsmyndighedens opgaver i henhold til grundforordningens artikel 61.
2. Gør en medlemsstat brug af den valgmulighed, der er nævnt i nærværende artikels stk. 1, kræves det ikke, at den udpeger en attesteringsmyndighed og en revisionsmyndighed som fastsat i grundforordningens 58, stk. 1, litra b) og c).
3. Gør en medlemsstat brug af den valgmulighed, der er nævnt i nærværende artikels stk. 1, finder grundforordningens artikel 71 tilsvarende anvendelse.
Artikel 53
Særlige bestemmelser for organer og procedurer i henhold til national ret
1. Nærværende artikel finder anvendelse på operationelle programmer, med hensyn til hvilke en medlemsstat har gjort brug af valgmuligheden i artikel 52, stk. 1.
2. Den kontrol, der er omhandlet i artikel 39, stk. 2, udføres af de nationale organer, som er nævnt i artikel 52, stk. 1.
3. Den revision af aktiviteter, der er omhandlet i grundforordningens artikel 61, stk. 1, litra b), udføres efter de nationale procedurer. Artikel 42 og 43 i nærværende forordning finder ikke anvendelse.
4. Artikel 44, stk. 2-5, i nærværende forordning finder tilsvarende anvendelse på udarbejdelsen af de dokumenter, der udstedes af de nationale organer, som er omhandlet i artikel 52, stk. 1.
Den årlige kontrolrapport og den årlige udtalelse skal affattes efter de respektive modeller i bilag VI.
5. De forpligtelser, der er omhandlet i artikel 46, stk. 2, varetages af de nationale organer, som er nævnt i artikel 52, stk. 1.
Udgiftsoversigten udformes efter modellerne i bilag IX og XI.
6. De oplysninger, der skal indgå i den beskrivelse af forvaltnings- og kontrolsystemerne, som er omhandlet i artikel 47, 48 og 49, skal i givet fald omfatte oplysninger om de nationale organer, som er nævnt i artikel 52, stk. 1.
KAPITEL VIII
UREGELMÆSSIGHEDER
Artikel 54
Definitioner
Ved anvendelsen af dette kapitel gælder følgende definitioner:
a)
»økonomisk operatør«: en fysisk eller juridisk person eller anden enhed, der deltager i implementeringen af støtte fra EFF, med undtagelse af en medlemsstat, som udøver sine beføjelser som offentlig myndighed
b)
»første administrative eller retslige konstatering«: den første skriftlige vurdering fra en kompetent administrativ eller retslig myndighed, som på grundlag af konkrete forhold konkluderer, at der er begået en uregelmæssighed, idet det dog senere kan være nødvendigt at revidere denne konklusion eller trække den tilbage som følge af udviklingen i den administrative eller retslige procedure
c)
»mistanke om svig«: en uregelmæssighed, der giver anledning til, at der indledes en administrativ eller retslig procedure på nationalt plan med henblik på at fastslå, om der foreligger en forsætlig adfærd, navnlig svig i betydningen defineret i artikel 1, stk. 1, litra a), i konventionen om beskyttelse af Det Europæiske Fællesskabs finansielle interesser (23), som er indgået på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union
d)
»konkurs«: insolvensbehandling i betydningen defineret i artikel 2, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 (24).
Artikel 55
Første indberetning - undtagelser
1. Senest to måneder efter afslutningen af hvert kvartal foretager medlemsstaterne en indberetning af alle uregelmæssigheder, som har været genstand for første led i en administrativ eller retslig forfølgning, til Kommissionen, jf. dog forpligtelserne i medfør af grundforordningens artikel 70.
I indberetningen giver medlemsstaterne i alle tilfælde oplysninger om følgende:
a)
EFF, målet, det operationelle program, den prioriterede akse og den pågældende aktivitet og det fælles identifikationskodenummer (CCI-nr.)
b)
den bestemmelse, der er overtrådt
c)
datoen for og kilden til de første oplysninger, som gav anledning til mistanke om, at der var begået en uregelmæssighed
d)
hvilke fremgangsmåder der er benyttet i forbindelse med uregelmæssigheden
e)
eventuelt hvorvidt fremgangsmåden giver anledning til mistanke om svig
f)
hvordan uregelmæssigheden blev opdaget
g)
hvilke medlemsstater og tredjelande der i givet fald er involveret
h)
det tidsrum eller tidspunkt, hvor uregelmæssigheden blev begået
i)
hvilke nationale myndigheder eller organer der udarbejdede den officielle rapport om uregelmæssigheden, og hvilke myndigheder der er ansvarlige for den administrative eller retslige opfølgning
j)
datoen for den første administrative eller retslige konstatering
k)
angivelse af de implicerede fysiske og juridiske personer eller andre deltagende enheder, medmindre disse oplysninger ikke er relevante for bekæmpelsen af uregelmæssigheder som følge af den pågældende uregelmæssigheds karakter
l)
det samlede budget for og det godkendte offentlige tilskud til aktiviteten og fordelingen af medfinansieringen på EF-tilskud og det nationale tilskud
m)
det beløb af det offentlige tilskud, uregelmæssigheden vedrører, og det tilsvarende EF-tilskud, som kan blive berørt
n)
hvis der ikke er udbetalt offentlige tilskud til de personer eller andre enheder, som er nævnt i litra k), de beløb der ville være blevet udbetalt uretmæssigt, hvis uregelmæssigheden ikke var blevet opdaget
o)
hvorvidt betalingerne er suspenderet, og muligheden for inddrivelse
p)
den uregelmæssige udgifts art.
2. Som en undtagelse fra stk. 1 skal følgende tilfælde ikke indberettes:
a)
tilfælde, hvor uregelmæssigheden alene består i undladelse af helt eller delvist at gennemføre en aktivitet, som indgår i det medfinansierede operationelle program, fordi modtageren er gået konkurs
b)
tilfælde, som modtageren frivilligt bringer til forvaltningsmyndighedens eller attesteringsmyndighedens kendskab, før de selv har opdaget den, uanset om det offentlige tilskud allerede er udbetalt
c)
tilfælde, der opdages af forvaltningsmyndigheden eller attesteringsmyndigheden, før modtageren har fået udbetalt noget af det offentlige tilskud, og før den pågældende udgift er medtaget i den udgiftsoversigt, der forelægges for Kommissionen.
Uregelmæssigheder begået umiddelbart før en konkurs og tilfælde, hvor der er formodning om svig, skal dog indberettes.
3. Hvis nogle af de i stk. 1 nævnte oplysninger, navnlig oplysninger om, hvilke fremgangsmåder der er benyttet i forbindelse med uregelmæssigheden, og hvordan den blev opdaget, ikke foreligger, fremsender medlemsstaterne så vidt muligt de manglende oplysninger i forbindelse med de efterfølgende kvartalsvise indberetninger af uregelmæssigheder til Kommissionen.
4. Hvis nationale bestemmelser foreskriver fortrolig behandling af oplysninger i forbindelse med efterforskningen, fremsendes oplysningerne kun efter forudgående tilladelse fra den kompetente retsinstans.
5. Hvis en medlemsstat ikke har uregelmæssigheder at indberette i henhold til stk. 1, meddeler den Kommissionen dette inden for den frist, der er fastsat i stk. 1.
Artikel 56
Hastesager
Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen og om nødvendigt de øvrige berørte medlemsstater om alle uregelmæssigheder, der opdages eller formodes at være begået, hvis det frygtes:
a)
at de meget hurtigt kan få konsekvenser uden for den pågældende medlemsstats område,
eller
b)
det fremgår, at der er tale om en ny svigagtig fremgangsmåde.
Artikel 57
Rapportering om opfølgning og uinddrivelige beløb
1. Senest to måneder efter afslutningen af hvert kvartal meddeler medlemsstaterne med henvisning til eventuelle tidligere indberetninger i medfør af artikel 55 Kommissionen, hvilke procedurer der er indledt vedrørende alle tidligere indberettede uregelmæssigheder, og væsentlige ændringer som følge heraf.
Disse oplysninger skal som et minimum omfatte følgende:
a)
de beløb, som er eller forventes inddrevet
b)
alle foreløbige foranstaltninger, medlemsstaterne har truffet for at sikre inddrivelsen af uretmæssigt udbetalte beløb
c)
eventuelle retslige og administrative procedurer, der er indledt med henblik på at inddrive uretmæssigt udbetalte beløb og iværksætte sanktioner
d)
begrundelsen i de tilfælde, hvor tilbagesøgning er opgivet
e)
alle tilfælde, hvor strafferetlig forfølgning er opgivet.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de administrative eller retslige afgørelser eller de vigtigst elementer heri vedrørende afslutningen af sådanne procedurer og oplyser navnlig, hvorvidt de konstaterede forhold giver anledning til mistanke om svig. I det i litra d) omhandlede tilfælde underretter medlemsstaterne så vidt muligt Kommissionen, inden afgørelsen træffes.
2. Hvis en medlemsstat mener, at et beløb ikke kan inddrives eller ikke forventes inddrevet, underretter den Kommissionen i en særlig rapport om det beløb, der ikke er inddrevet, og om alle forhold af relevans for afgørelsen om fordeling af tabet i henhold til grundforordningens artikel 70, stk. 2.
Disse oplysninger skal være tilstrækkeligt detaljerede til, at Kommissionen kan træffe en sådan afgørelse snarest muligt efter at have rådført sig med de pågældende medlemsstaters myndigheder.
Oplysningerne skal som et minimum omfatte følgende:
a)
en kopi af beslutningen om tildeling af støtte
b)
datoen for den seneste betaling til modtageren
c)
en kopi af anmodningen om tilbagebetaling
d)
i tilfælde af konkurs, der skal indberettes i henhold til artikel 55, stk. 2, en kopi af det dokument, hvorved støttemodtagerens insolvens attesteres
e)
en kort redegørelse for de foranstaltninger, medlemsstaten har truffet for at inddrive det relevante beløb, med angivelse af datoer.
3. I det i stk. 2 omhandlede tilfælde kan Kommissionen udtrykkeligt anmode medlemsstaten om at fortsætte tilbagesøgningsproceduren.
Artikel 58
Elektronisk fremsendelse
Oplysningerne nævnt i artikel 55 og 56 og artikel 57, stk. 1, skal i videst muligt omfang fremsendes elektronisk gennem det modul, Kommissionen leverer til formålet, via en sikker forbindelse.
Artikel 59
Godtgørelse af sagsomkostninger
Når de kompetente myndigheder i en medlemsstat efter udtrykkelig anmodning fra Kommissionen beslutter at indlede eller fortsætte en retssag med henblik på inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb, kan Kommissionen påtage sig at godtgøre medlemsstaten alle eller en del af sagsomkostningerne og de direkte omkostninger, der er forbundet med retssagen, efter at have fået forelagt dokumentation herfor, også selv om medlemsstaten taber sagen.
Artikel 60
Kontakt med medlemsstaterne
1. Kommissionen opretholder den fornødne kontakt med de berørte medlemsstater med henblik på supplering af de i artikel 55 omhandlede oplysninger om uregelmæssigheder, de i artikel 57 omhandlede procedurer og især muligheden for tilbagesøgning.
2. Uafhængigt af den i stk. 1 nævnte kontakt underretter Kommissionen medlemsstaterne, hvis uregelmæssighedens art giver grund til at formode, at samme eller en lignende fremgangsmåde vil blive benyttet i andre medlemsstater.
3. Kommissionen afholder informationsmøder på EF-plan for repræsentanter for medlemsstaterne for sammen med dem at gennemgå de oplysninger, der er fremsendt i henhold til artikel 55, 56 og 57 og stk. 1 i nærværende artikel. Gennemgangen fokuserer på, hvilken lære der kan drages af oplysningerne i forbindelse med uregelmæssigheder, forebyggende foranstaltninger og retslige skridt.
4. Efter anmodning fra en medlemsstat eller Kommissionen rådfører medlemsstaten og Kommissionen sig med hinanden for at lukke eventuelle huller i lovgivningen, der kan bringe Fællesskabets interesser i fare, og som afdækkes i forbindelse med håndhævelsen af gældende bestemmelser.
Artikel 61
Anvendelse af oplysninger
Kommissionen kan anvende alle oplysninger af generel eller praktisk art, som medlemsstaterne meddeler i henhold til nærværende forordning, til at foretage risikovurderinger og kan på grundlag af de indhentede oplysninger udarbejde rapporter og udvikle varslingssystemer til mere effektiv afdækning af risici.
Artikel 62
Formidling af oplysninger til udvalg og komitéer
Kommissionen underretter regelmæssigt medlemsstaterne inden for rammerne af det rådgivende koordineringsudvalg for bekæmpelse af svig, der er nedsat ved Kommissionens afgørelse 94/140/EF (25), om størrelsen af de fondsmidler, der berøres af de konstaterede uregelmæssigheder, og om de forskellige kategorier af uregelmæssigheder, opdelt efter type og antal. Den komité, der er nævnt i grundforordningens artikel 101, skal også underrettes.
Artikel 63
Uregelmæssigheder under indberetningsgrænsen
1. Vedrører uregelmæssighederne beløb på under 10 000 EUR, som konteres Den Europæiske Unions almindelige budget, skal medlemsstaterne ikke sende Kommissionen de i artikel 55 og 57 omhandlede oplysninger, medmindre Kommissionen udtrykkeligt anmoder derom.
I henhold til grundforordningens artikel 60, litra f), fører medlemsstaterne dog regnskab over inddrivelige beløb under denne grænse og over beløb, som kan inddrives, og beløb, der er inddrevet eller trukket tilbage efter annullering af tilskuddet til en aktivitet, og tilbagebetaler de inddrevne beløb til Den Europæiske Unions almindelige budget.
Medlemsstaten og EF deler tabet ved beløb under indberetningsgrænsen, som ikke kan inddrives, i henhold til den gældende medfinansieringssats for den pågældende aktivitet, jf. dog de forpligtelser, der følger direkte af grundforordningens artikel 70, stk. 1, litra b). Den i artikel 57, stk. 2, i nærværende forordning omhandlede procedure, finder ikke anvendelse, medmindre Kommissionen bestemmer andet.
Tredje afsnit af dette stykke finder ligeledes anvendelse på de tilfælde af konkurs, som er undtaget fra indberetningspligten i henhold til artikel 55, stk. 1.
2. De medlemsstater, som ikke har indført euroen som national valuta på datoen for konstateringen af uregelmæssigheden, omregner udgiften betalt i national valuta til euro i overensstemmelse med grundforordningens artikel 95. Hvis udgiften ikke er registreret i attesteringsmyndighedens regnskaber, anvendes den seneste regnskabsvekselkurs, som Kommissionen har offentliggjort elektronisk.
KAPITEL IX
ELEKTRONISK DATAUDVEKSLING
Artikel 64
Edb-system til udveksling af data
Med henblik på anvendelsen af grundforordningens artikel 65 og 75 etableres der et edb-system til brug ved udvekslingen af alle data vedrørende det operationelle program.
Dataudvekslingen mellem hver medlemsstat og Kommissionen foregår ved hjælp af det af Kommissionen etablerede edb-system, som tillader sikker dataudveksling mellem Kommissionen og hver medlemsstat.
Medlemsstaterne inddrages i videreudviklingen af edb-systemet til dataudveksling.
Artikel 65
Indholdet af edb-systemet til dataudveksling
1. Edb-systemet til dataudveksling skal indeholde oplysninger af fælles interesse for Kommissionen og medlemsstaterne og som et minimum følgende data, der er nødvendige for finansielle transaktioner:
a)
finansieringsplanen for operationelle programmer i overensstemmelse med modellen i del B i bilag I
b)
udgiftsoversigter og betalingsanmodninger i overensstemmelse med modellen i bilag IX
c)
den årlige oversigt over beløb, der er trukket tilbage eller inddrevet, og beløb, der endnu ikke er inddrevet, i overensstemmelse med modellen i bilag X
d)
årlige overslag over forventede betalingsanmodninger i overensstemmelse med modellen i bilag XIII
e)
den finansielle del af de årlige rapporter og de endelige gennemførelsesrapporter i overensstemmelse med modellen i punkt 3.3 i bilag XIV.
2. Edb-systemet til dataudveksling skal ud over dataene i stk. 1 som et minimum indeholde følgende dokumenter og data af fælles interesse, som gør det muligt at føre tilsyn:
a)
den nationale strategiplan, der er nævnt i grundforordningens artikel 15
b)
det operationelle program, herunder eventuelle revisioner af det i henhold til modellen i del A i bilag I
c)
Kommissionens beslutning om tilskud fra EFF
d)
de årlige rapporter og de endelige gennemførelsesrapporter i overensstemmelse med modellen i bilag XIV
e)
revisionsstrategien i overensstemmelse med modellen i bilag V
f)
beskrivelse af forvaltnings- og kontrolsystemet i overensstemmelse med modellen i del A i bilag XII
g)
rapporterne og udtalelserne om revisioner i overensstemmelse med modellerne i bilag VI, VII og VIII og del B i bilag XII og korrespondance mellem Kommissionen og hver medlemsstat
h)
udgiftsoversigterne vedrørende delvis afslutning i overensstemmelse med modellen i bilag XI
i)
den årlige oversigt over beløb, der er trukket tilbage eller inddrevet, og beløb, der endnu ikke er inddrevet, i overensstemmelse med modellen i bilag X.
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede data fremsendes i givet fald i det format, som er vist i bilagene.
Artikel 66
Edb-systemets funktion
1. Kommissionen og de myndigheder, der er udpeget af medlemsstaterne i henhold til grundforordningen, samt de organer, hvortil denne opgave er delegeret, indlæser de dokumenter, de er ansvarlige for, og senere opdateringer heraf i edb-systemet til udveksling af data i det krævede format.
2. Medlemsstaterne centraliserer anmodninger om adgangsrettigheder til edb-systemet til dataudveksling og fremsender dem til Kommissionen.
3. Dataudvekslinger og transaktioner forsynes med en elektronisk signatur som defineret i artikel 2, nr. 1), i direktiv 1999/93/EF. Medlemsstaterne og Kommissionen anerkender den elektroniske signatur, som anvendes i edb-systemet til dataudveksling, som antageligt bevis i retssager.
4. Omkostningerne ved udviklingen af edb-systemet til dataudveksling finansieres af Den Europæiske Unions almindelige budget i henhold til grundforordningens artikel 46, stk. 1. Alle omkostninger ved en grænseflade mellem det fælles edb-system til dataudveksling og nationale, regionale og lokale edb-systemer og alle omkostninger ved tilpasning af nationale, regionale og lokale edb-systemer til kravene i grundforordningen er støtteberettigede i henhold til artikel 46, stk. 2, i samme forordning.
Artikel 67
Fremsendelse af data via edb-systemet til dataudveksling
1. Edb-systemet til dataudveksling skal være tilgængeligt for medlemsstaterne og Kommissionen enten direkte eller via en grænseflade til nationale, regionale og lokale edb-forvaltningssystemer til automatisk synkronisering og registrering af data.
2. Den officielle dato for fremsendelse af dokumenter til Kommissionen er den dato, på hvilken medlemsstaten indlæser dokumenterne i edb-systemet til dataudveksling.
3. I tilfælde af force majeure, og især hvis edb-systemet til dataudveksling er ude af drift, eller der ikke kan etableres en stabil forbindelse, kan den pågældende medlemsstat sende Kommissionen det dokumentationsmateriale, der kræves i henhold til grundforordningen, i papirudgave ved hjælp af formularerne i bilag I og bilag V-XIV til nærværende forordning. Så snart årsagen til force majeure-situationen ophører, indlæser medlemsstaten omgående de tilsvarende dokumenter i edb-systemet til dataudveksling. Som en undtagelse fra stk. 2 anses fremsendelsesdatoen for at være den dato, på hvilken dokumenterne i papirudgave er afsendt.
KAPITEL X
PERSONOPLYSNINGER
Artikel 68
Beskyttelse af personoplysninger
1. Medlemsstaterne og Kommissionen træffer alle nødvendige foranstaltninger for at forhindre uautoriseret offentliggørelse af eller adgang til de i artikel 40, stk. 1, omhandlede oplysninger, som Kommissionen kommer i besiddelse af i forbindelse med sit revisionsarbejde, og de i kapitel VIII omhandlede oplysninger.
2. De i artikel 40, stk. 1, i nærværende forordning omhandlede oplysninger og de oplysninger, Kommissionen kommer i besiddelse af i forbindelse med sit revisionsarbejde, kan Kommissionen udelukkende anvende med henblik på at opfylde sine forpligtelser i henhold til grundforordningens artikel 72.
Den Europæiske Revisionsret og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig har adgang til disse oplysninger.
3. De i kapitel VIII omhandlede oplysninger må kun udleveres til personer i medlemsstaterne eller EF-institutionerne, hvis funktioner forudsætter, at de har adgang til dem, medmindre den medlemsstat, som har leveret de pågældende oplysninger, udtrykkeligt giver tilladelse til andet.
4. Alle personoplysninger blandt de i artikel 31, stk. 2, litra d), omhandlede oplysninger må kun behandles til de formål, som er nævnt i samme artikel.
KAPITEL XI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 69
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 2722/2000, (EF) nr. 908/2000 og (EF) nr. 366/2001 ophæves. Henvisninger til de ophævede forordninger gælder som henvisninger til nærværende forordning.
Bestemmelserne i de ophævede forordninger finder fortsat anvendelse på støtte, der er godkendt i henhold til forordning (EF) nr. 2792/1999.
Artikel 70
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. marts 2007.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 498/2007,
annettu 26 päivänä maaliskuuta 2007,
Euroopan kalatalousrahastosta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1198/2006 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan kalatalousrahastosta 27 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1198/2006 (1) ja erityisesti sen 102 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksella (EY) N:o 1198/2006, jäljempänä ’perusasetus’, korvataan neuvoston asetukset (EY) N:o 1263/1999 (2) ja (EY) N:o 2792/1999 (3) ottaen huomioon kalastuksen, kalastusalueiden ja sisävesikalastuksen aloilla tapahtunut kehitys. Sen vuoksi perusasetukselle on aiheellista vahvistaa yksityiskohtaiset soveltamissäännöt.
(2)
Olisi vahvistettava toimintaohjelmien esittämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Toimintaohjelmien laatimisen helpottamiseksi sekä niiden tarkastelun ja hyväksymisen helpottamiseksi komissiossa olisi määriteltävä yhteiset säännöt näiden ohjelmien rakenteesta ja sisällöstä erityisesti perusasetuksen 20 artiklassa vahvistettujen vaatimusten perusteella.
(3)
Yhteisön kalastuslaivaston mukauttamiseksi toteutettaviin toimenpiteisiin myönnettävän tuen osalta jäsenvaltioiden olisi esitettävä toimintaohjelmissaan palkkioiden laskentamenetelmät.
(4)
Olisi täsmennettävä edellytykset, jotka koskevat perusasetuksen 25 artiklan 4 kohdassa säädettyä mahdollisuutta vähentää konetehoa alusten ryhmän avulla.
(5)
Erityisesti vesiviljelyn sekä kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen alalla käytettävien tiettyjen ilmaisujen määrittelyssä olisi varmistettava niiden yhdenmukainen tulkinta.
(6)
Vesiviljelyyn tehtäviin tuottaviin investointeihin sekä jalostamista ja kaupan pitämistä koskeviin investointeihin myönnettävän tuen osalta jäsenvaltioiden olisi selitettävä toimintaohjelmissaan, miten ne varmistavat, että etusija annetaan mikroyrityksille ja pienille yrityksille.
(7)
Eläinten terveyttä koskeviin toimenpiteisiin myönnettävän tuen osalta olisi vahvistettava yksityiskohtaiset edellytykset, joilla varmistetaan vesiviljeltyihin eläimiin ja niistä saataviin tuotteisiin sovellettavista eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista sekä vesieläinten tiettyjen tautien ehkäisemisestä ja torjunnasta 24 päivänä lokakuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/88/EY (4) noudattaminen.
(8)
Yhteistä etua koskeviin toimenpiteisiin myönnettävän tuen osalta olisi määriteltävä tukikelpoiset menot.
(9)
Perusasetuksen 43 artiklassa tarkoitettujen kalastusalueiden valintaedellytykset olisi tarkennettava.
(10)
Perusasetuksen 45 artiklan mukaista tukea saavien julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien olisi täytettävä tietyt yksityiskohtaiset edellytykset.
(11)
Kalastusalueiden kestävään kehitykseen myönnettävän tuen osalta ryhmien valintamenettelyjen olisi oltava avoimia sen varmistamiseksi, että tuen saajiksi valittavat paikalliset kehitysstrategiat ovat merkityksellisiä ja korkealaatuisia.
(12)
Olisi vahvistettava useille toimenpiteille yhteiset säännöt. Erityisesti tukikelpoisten menojen määrittelemiseksi olisi annettava yhteiset säännöt, jotta investointitoiminnot voitaisiin kohdentaa paremmin.
(13)
Avoimuuden vuoksi ja sen varmistamiseksi, että käytettävissä olevista rahoitusmahdollisuuksista tiedotetaan laajalti kaikille asiasta kiinnostuneille osapuolille, olisi suhteellisuusperiaate huomioon ottaen vahvistettava niiden tiedotustoimenpiteiden vähimmäissisältö, jotka ovat tarpeen, kun mahdollisille tuensaajille ilmoitetaan yhteisön ja jäsenvaltioiden Euroopan kalatalousrahaston (kalatalousrahaston) välityksellä myöntämän yhteisen tuen tarjoamista rahoitusmahdollisuuksista. Näihin olisi sisällytettävä velvollisuus julkaista toimet, jotka mahdollisen tuensaajan on tukihakemuksen jättämiseksi toteutettava, ja käytettävät valintaperusteet.
(14)
Jäsenvaltioiden olisi kalatalousrahaston tuen käytön avoimuuden lisäämiseksi julkaistava vuosittain sähköisesti tai muulla tavoin tuensaajien luettelo, toimien nimet ja toimiin myönnetyn julkisen rahoituksen määrä. Tällaisten tietojen julkistamisella pyritään lisäämään yhteisön kalastusalan, kalastusalueiden ja sisävesikalastuksen kehittämisen alalla toteuttamien toimien avoimuutta, tehostamaan asiaan liittyvien julkisten varojen moitteetonta varainhoitoa ja erityisesti vahvistamaan käytettyjen julkisten varojen valvontaa sekä välttämään kilpailun vääristymistä kalatalousrahaston toimenpiteiden tuensaajien välillä. Kyseisten tavoitteiden ensisijainen painoarvo huomioon ottaen on suhteellisuusperiaatteen ja henkilötietojen suojaamista koskevan vaatimuksen kannalta perusteltua säätää asiaa koskevien tietojen yleisestä julkaisemisesta, sillä se ei mene pitemmälle kuin on tarpeen demokraattisessa yhteiskunnassa, sekä sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemisestä.
(15)
Jotta varmistetaan tiedotustoimenpiteiden parempi täytäntöönpano ja mahdollistetaan tiedotus- ja julkistamisstrategioita ja -tuloksia koskeva parempi tiedonvaihto jäsenvaltioiden ja komission välillä, olisi nimettävä tiedotus- ja julkistamistoimenpiteistä vastaavat yhteyshenkilöt.
(16)
Ohjelmakaudelta 2000-2006 saatujen kokemusten perusteella on tarpeen vahvistaa yksityiskohtaiset edellytykset, jotka rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden olisi täytettävä saadakseen rahoitusta toimintaohjelmasta.
(17)
Perusasetuksen 59 artikla huomioon ottaen ja saatujen kokemusten perusteella on tarpeen vahvistaa hallintoviranomaisten velvollisuudet suhteessa tuensaajiin rahoitettavien toimien valintaa ja hyväksymistä edeltävässä vaiheessa, tuensaajien ilmoittamien menojen tarkastuksissa huomioon otettavat näkökohdat, mukaan lukien korvaushakemusten hallinnolliset tarkastukset ja yksittäisten toimien paikalla tehtävät tarkastukset sekä edellytykset, joita on noudatettava, kun paikalla tehtävät tarkastukset perustuvat otantaan.
(18)
Lisäksi on tarpeen vahvistaa yksityiskohtaisesti tiedot, joiden olisi sisällyttävä toimia koskevaan kirjanpitoaineistoon, sekä täytäntöönpanoa koskevat tiedot, jotka hallintoviranomaisten olisi kirjattava, talletettava ja toimitettava pyynnöstä komissiolle.
(19)
Toimintaohjelmien menojen moitteettoman tarkastuksen varmistamiseksi on tarpeen vahvistaa perusteet, jotka kirjausketjun on täytettävä, jotta se voidaan katsoa asianmukaiseksi.
(20)
Tarkastusviranomaiset vastaavat tarkastusten tekemisestä. Jotta voidaan varmistaa, että kyseiset tarkastukset ovat riittävän laajoja ja tehokkaita ja että ne toteutetaan samojen vaatimusten mukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa, on tarpeen vahvistaa edellytykset, jotka kyseisten tarkastusten olisi täytettävä.
(21)
Kokemus on osoittanut, että on tarpeen säätää yksityiskohtaisesti tarkastettavien toimien otannan perusteista, joita tarkastusviranomaisen olisi otantamenettelyä vahvistaessaan tai hyväksyessään noudatettava, mukaan lukien tilastollisen satunnaisotoksen yhteydessä noudatettavat tietyt tekniset kriteerit ja täydentävän otoksen yhteydessä huomioon otettavat seikat.
(22)
Jotta voidaan yksinkertaistaa ja yhdenmukaistaa vaatimuksia, jotka koskevat tarkastusstrategian, vuotuisen tarkastuskertomuksen ja ohjelman päättämistä koskevan ilmoituksen valmistelua ja esittämistä, josta tarkastusviranomainen on perusasetuksen 61 artiklan mukaisesti vastuussa, on tarpeen vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt näiden asiakirjojen sisällöstä ja täsmentää niiden pohjana olevien tietojen luonne ja laatu.
(23)
Jotta varmistetaan perusasetuksen 87 artiklan mahdollisimman tehokas täytäntöönpano siltä osin kuin kyse on asiakirjojen saatavuudesta ja tilintarkastustuomioistuimen ja komission oikeuksista saada käyttöönsä kaikki menoja ja tarkastuksia koskevat tositteet, hallintoviranomaisten olisi varmistettava, että tositteita hallussaan pitävien elinten nimeä ja sijaintia koskevat tiedot ovat nopeasti saatavilla, ja kyseiset asiakirjat olisi annettava nopeasti vähimmäisluettelossa oleville henkilöille ja elimille. Samasta syystä on tarpeen säätää, mitkä tietovälineet voidaan katsoa yleisesti hyväksytyiksi kyseisten asiakirjojen tallentamista varten. Kansallisten viranomaisten olisi tästä syystä vahvistettava menettelyt, joilla varmistetaan tarvittaessa, että tallennetut asiakirjat vastaavat alkuperäisiä ja että niihin voidaan luottaa tarkastuksia tehtäessä.
(24)
Menojen todentamista ja maksupyyntöjen laatimista koskevien vaatimusten yhdenmukaistamiseksi olisi säädettävä kyseisten todistusten ja pyyntöjen sisällöstä ja täsmennettävä niiden pohjana olevien tietojen luonne ja laatu. Olisi vahvistettava yksityiskohtaiset menettelyt, jotka koskevat perusasetuksen 60 artiklan f alakohdan mukaista kirjanpitoa takaisinperittävistä määristä ja sellaisista määristä, jotka on palautettu johonkin toimeen tarkoitetun rahoitusosuuden täysimääräisen tai osittaisen peruuttamisen johdosta, sekä siitä komissiolle tiedottamista.
(25)
Jäsenvaltioiden on perusasetuksen 71 artiklan nojalla toimitettava komissiolle ennen ensimmäisen välimaksupyynnön esittämistä tai viimeistään 12 kuukauden kuluttua toimintaohjelman hyväksymisestä hallinto- ja valvontajärjestelmiä koskeva kuvaus, kertomus käyttöön otettujen järjestelmien arvioinnin tuloksista ja lausunto siitä, ovatko ne kyseisessä asetuksessa vahvistettujen hallinto- ja valvontajärjestelmiä koskevien säännösten mukaiset. Koska kyseiset asiakirjat ovat eräitä tärkeimpiä välineitä, joihin komissio yhteisön talousarvion yhteisen hallinnoinnin puitteissa nojautuu varmistuakseen siitä, että jäsenvaltiot käyttävät kyseessä olevaa rahoitustukea niiden asiaan sovellettavien säännösten ja periaatteiden mukaisesti, jotka ovat tarpeen yhteisön taloudellisten etujen suojelemiseksi, on tarpeen vahvistaa kyseisissä asiakirjoissa annettavat yksityiskohtaiset tiedot sekä perusteet arviointia ja lausuntoa varten.
(26)
Perusasetuksen 57 artiklassa säädetään, että tarkastamista koskevien järjestelyjen on oltava oikeassa suhteessa kyseiseen toimintaohjelmaan osoitettujen julkisten menojen kokonaismäärään. Jos toimintaohjelmaan osoitetut julkiset menot ovat vähäiset, on aiheellista antaa kyseiselle jäsenvaltiolle mahdollisuus turvautua suuremmassa määrin kansallisiin elimiin ja sääntöihin tiettyjen valvonta- ja tarkastusjärjestelyihin liittyvien tehtävien toteuttamiseksi. Komission olisi sen vuoksi täsmennettävä, mitä tarkastuksia, mitä toimien tarkastuksia ja mitä velvoitteita kansalliset elimet voivat hoitaa ja toteuttaa kansallisten sääntöjen mukaisesti. Tällaisissa tilanteissa komission olisi myös eriytettävä tavat, joilla jäsenvaltioiden on hoidettava menojen todentaminen sekä hallinto- ja valvontajärjestelmän tarkastus, ja asetettava edellytykset, joiden täyttyessä komissio voi rajoittaa omia tarkastuksiaan ja luottaa kansallisten laitosten antamiin takeisiin.
(27)
Jäsenvaltioilla on hallinto- ja valvontavelvoitteidensa osana sääntöjenvastaisuuksia koskeva raportointi- ja seurantavelvoite. Kyseisen velvoitteen noudattamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistettiin rakennepolitiikan rahoituksen epäsäännönmukaisuuksista ja aiheettomasti maksettujen summien takaisinperinnästä sekä tätä alaa koskevan tiedotusjärjestelmän perustamisesta 11 päivänä heinäkuuta 1994 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1681/94 (5). Selkeyden ja yksinkertaisuuden vuoksi kyseiset säännöt on aiheellista sisällyttää tähän asetukseen.
(28)
Olisi säädettävä, että komissio korvaa oikeudenkäyntikulut, kun se kehottaa jäsenvaltiota käynnistämään oikeudenkäynnin tai jatkamaan sitä aiheettomasti maksettujen määrien perimiseksi takaisin sääntöjenvastaisuuden jälkeen, ja että sille on annettava tiedot, joiden avulla se voi tehdä päätöksen sellaisten menetettyjen määrien korvaamisesta, joita ei saada perittyä takaisin perusasetuksen 70 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Lisäksi olisi säädettävä komission ja jäsenvaltioiden välisestä säännöllisestä yhteydenpidosta, joka koskee sääntöjenvastaisuuksia, riskianalyysien tekemistä ja kertomusten kokoamista varten annetun tiedon käyttöä sekä tietojen antamista asiaankuuluville komiteoille.
(29)
Jotta raportointijärjestelmästä aiheutuvaa hallinnollista taakkaa voitaisiin keventää säilyttäen kuitenkin tarvittava tietotaso, jäsenvaltioita ei pitäisi velvoittaa raportoimaan tiettyä kynnysarvoa pienempiä määriä koskevista sääntöjenvastaisuuksista, ellei komissio sitä nimenomaisesti edellytä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perusasetuksen 60 artiklan f alakohdasta suoraan johtuvia velvoitteita.
(30)
Tietoliikennevälineiden käyttö rahoitus- ja muiden tietojen vaihtamisessa johtaa yksinkertaistumiseen, tehokkuuden ja avoimuuden paranemiseen ja ajan säästöön. Jotta näitä etuja voitaisiin hyödyntää täysipainoisesti ja varmistaa samalla tiedonvaihdon turvallisuus, olisi otettava käyttöön yhteinen atk-järjestelmä sekä luettelo komissiota ja jäsenvaltioita yhteisesti kiinnostavista asiakirjoista. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää kunkin asiakirjan muoto ja antaa yksityiskohtainen kuvaus tällaisissa asiakirjoissa annettavista tiedoista. Samoista syistä on tarpeen täsmentää, miten tällainen atk-järjestelmä toimii, siltä osin kuin on kyse asiakirjojen tallentamisesta ja päivittämisestä vastaavan osapuolen määrittelystä.
(31)
Sähköisiä allekirjoituksia koskevista yhteisön puitteista 13 päivänä joulukuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/93/EY (6) mukaisesti on tarpeen edellyttää sähköisen allekirjoituksen käyttöä ottaen huomioon kalatalousrahastosta myönnettävien rahoitusosuuksien varainhoidon turvallisuus- ja luottamuksellisuustaso, tekniikan taso ja kustannus-hyötyanalyysi.
(32)
Yhteisen atk-järjestelmän nopean kehittämisen ja asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi sen kehittämisestä aiheutuvat kustannukset olisi rahoitettava perusasetuksen 46 artiklan 1 kohdan nojalla Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta ja kustannusten, joita koituu liitännästä kansallisiin, alueellisiin ja paikallisiin järjestelmiin, olisi oltava kelpoisia kalatalousrahaston rahoitukseen saman asetuksen 46 artiklan nojalla.
(33)
Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (7) sekä yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (8) perusteella on tämän asetuksen mukaisten tiedotus- ja julkistamistoimenpiteiden sekä tarkastusten osalta tarpeen säätää, että komission ja jäsenvaltioiden olisi estettävä henkilötietojen luvaton paljastaminen tai saaminen sekä täsmentää tarkoitus, jota varten komissio ja jäsenvaltiot voivat käsitellä tällaisia tietoja.
(34)
Kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen (KOR) vesiviljelyn patologisten riskien torjumistoimiin osallistumisen edellytyksistä 13 päivänä joulukuuta 2000 annettu komission asetus (EY) N:o 2722/2000 (9), jäsenvaltioiden kalastus- ja vesiviljelyalan tuottajajärjestöille myöntämien tukien laskemista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 2 päivänä toukokuuta 2000 annettu komission asetus (EY) N:o 908/2000 (10) ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2792/1999 määritettyjen toimien täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä helmikuuta 2001 annettu komission asetus (EY) N:o 366/2001 (11) olisi kumottava.
(35)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat Euroopan kalatalousrahastokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 1198/2006, jäljempänä ’perusasetus’, soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt seuraavien seikkojen osalta:
a)
toimintaohjelmien rakenne ja toimittaminen;
b)
kalastusalan toimenpiteet;
c)
toimintaohjelmien arviointi;
d)
tiedottaminen ja julkistaminen;
e)
rahoitusjärjestelyjä koskevat välineet;
f)
hallinnointi, seuranta ja valvonta;
g)
sääntöjenvastaisuudet;
h)
sähköinen tiedonvaihto;
i)
henkilötiedot.
2 artikla
Eräitä toimintaohjelmia koskevat erityisjärjestelyt
Tämän asetuksen 28 artiklan 2 kohdassa sekä 51, 52 ja 53 artiklassa säädetään erityisjärjestelyt toimintaohjelmille, joiden tukikelpoiset kokonaismenot ovat enintään 90 miljoonaa euroa vuoden 2004 hintoina ilmaistuna.
II LUKU
TOIMINTAOHJELMIEN RAKENNE JA TOIMITTAMINEN
3 artikla
Toimintaohjelmien rakenne ja toimittaminen
1. Perusasetuksen 20 artiklassa tarkoitettu toimintaohjelman sisältö on vahvistettava tämän asetuksen liitteessä I olevan A osan mukaisesti ja rahoitussuunnitelma kyseisen liitteen B osan mukaisesti.
Toimintaohjelmaan on liitettävä perusasetuksen 48 artiklassa tarkoitettu ennakkoarviointi.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle toimintaohjelmastaan sähköinen versio, jota päivitetään kaikkien ohjelmatarkistusten jälkeen. Jäsenvaltioiden on toimitettava perusasetuksen 18 artiklassa tarkoitetut ohjelman tarkistusta koskevat pyynnöt sähköisesti tämän asetuksen 65 artiklan mukaisesti. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle toimintaohjelman tarkistusta koskevat pyyntönsä, jotka vaikuttavat Euroopan kalatalousrahaston, jäljempänä ’kalatalousrahasto’, osuuteen kuluvana vuonna, viimeistään kyseisen vuoden 30 päivänä syyskuuta.
III LUKU
TOIMINTALINJAT
1 JAKSO
Toimintalinja 1: toimenpiteet yhteisön kalastuslaivaston mukauttamiseksi
4 artikla
Julkinen tuki kalastustoiminnan pysyvälle lopettamiselle
1. Kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen jälkeen asianomainen kalastusalus on poistettava pysyvästi yhteisön kalastuslaivastorekisteristä, ja aluskohtainen kalastuslisenssi on tarvittaessa peruutettava lopullisesti.
2. Toimintaohjelmassa on täsmennettävä menetelmät perusasetuksen 23 artiklan mukaisesti myönnettyjen palkkioiden laskemiseksi.
3. Jos kalastusaluksen kalastustoiminta lopetetaan pysyvästi perusasetuksen 23 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla aluksen siirrolla, jäsenvaltioiden on mukautettava palkkion tasoa vastaavasti ottaen huomioon aluskohtaisen kalastuslisenssin markkina-arvon ja aluksen jäännösarvon kaltaiset perusteet.
4. Jos kalastusalus menetetään palkkion myöntämistä koskevan päätöksen päivämäärän ja kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen tosiasiallisen päivämäärän välisenä aikana, hallintoviranomaisen on tehtävä vakuutuskorvauksen suuruinen rahoitusoikaisu.
5 artikla
Julkinen tuki kalastustoiminnan väliaikaiselle lopettamiselle
1. Toimintaohjelmassa on täsmennettävä menetelmät perusasetuksen 24 artiklan mukaisesti myönnettyjen palkkioiden laskemiseksi.
2. Perusasetuksen 24 artiklan 2 kohdassa ”kalastusalalle myönnetyllä yhteisön rahoitustuella” tarkoitetaan kalatalousrahastosta kyseisen jäsenvaltion toimintaohjelmaan myönnettyä tukea.
6 artikla
Aluksiin tehtävät investoinnit ja valikoivuus
1. Perusasetuksen 25 artiklaa sovellettaessa hallintoviranomaisen on vastattava tämän artiklan 2-5 kohdan noudattamisen arvioimisesta ja toimitettava komissiolle pyynnöstä kaikki asiaan liittyvät asiakirjat.
2. Perusasetuksen 25 artiklan mukaisesti, mainitun artiklan 6 kohdan e alakohtaa lukuun ottamatta, kalastusalusta kohden koko ohjelmakauden aikana tuettavat tukikelpoiset kokonaismenot eivät saa ylittää enimmäismäärää, joka on vahvistettu mainitun asetuksen 23 artiklan 3 kohdassa lueteltujen kaltaisten objektiivisten perusteiden nojalla ja joka sisältyy toimintaohjelmaan.
3. Konetehon 20 prosentin vähennys voidaan saavuttaa perusasetuksen 25 artiklan 4 kohdan mukaisesti alusten ryhmän avulla edellyttäen, että kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
kaikki samaan ryhmään kuuluvat alukset yksilöidään;
b)
kaikki samaan ryhmään kuuluvat alukset harjoittavat toimintaa samoilla hallintoalueilla;
c)
kaikki samaan ryhmään kuuluvat alukset käyttävät samoja pääasiallisia pyydyksiä, jotka luetellaan komission asetuksen (EY) N:o 1639/2001 (12) lisäyksessä III (C jakso);
d)
samaan ryhmään kuuluu enintään 50 alusta.
4. Julkisen tuen avulla tehtäviä kalastuslaivaston kalastuskapasiteetin poistoja ei oteta huomioon laskettaessa konetehon 20 prosentin vähennystä, joka voidaan perusasetuksen 25 artiklan 4 kohdan mukaisesti saavuttaa alusryhmän avulla.
5. Perusasetuksen 25 artiklan 6 kohdan e alakohdan mukaista taloudellista tukea myönnetään alusten laitteisiin ja nykyaikaistamiseen ainoastaan, jos tämän avulla suojellaan saaliita ja pyydyksiä neuvoston direktiivien 79/409/ETY (13) ja 92/43/ETY (14) nojalla suojelluilta luonnonvaraisilta saalistajalajeilta.
7 artikla
Pienimuotoinen rannikkokalastus
1. Jos yksityisen rahoitusosuuden tasoa alennetaan perusasetuksen 26 artiklan 2 kohdan mukaisesti, julkisen rahoitusosuuden tasoa on korotettava vastaavasti. Kalatalousrahaston osuus kyseisestä julkisesta rahoitusosuudesta lasketaan perusasetuksen 53 artiklassa säädettyjen määrien mukaisesti.
2. Toimintaohjelmassa on täsmennettävä menetelmät perusasetuksen 26 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti pienimuotoiseen rannikkokalastukseen myönnettyjen palkkioiden laskemiseksi.
3. Perusasetuksen 26 artiklan 4 kohdan b alakohdassa ’kalastustuotteilla’ tarkoitetaan pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittavien alusten saaliista peräisin olevia kalastustuotteita.
8 artikla
Yhteisön kalastuslaivastoa koskevien järjestelyjen sosioekonominen korvaaminen
1. Toimintaohjelmassa on täsmennettävä menetelmät perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti yhteisön kalastuslaivastoa koskevia järjestelyjä varten myönnettävän sosioekonomisen korvauksen laskemiseksi.
2. Perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan d alakohdassa säädettyihin varhaiseläkkeeseen liittyviin tukiin voidaan myöntää rahoitusta kalatalousrahastosta, vaikka ne maksettaisiin tuensaajille 31 päivän joulukuuta 2015 jälkeen, edellyttäen, että ne on talletettu tätä tarkoitusta varten suljetulle tilille ennen mainittua päivämäärää.
2 JAKSO
Toimintalinja 2: vesiviljely, sisävesikalastus sekä kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostus ja kaupan pitäminen
9 artikla
Soveltamisala vesiviljelytuotannossa
Perusasetuksen 28 artiklan 6 kohdan mukainen tuki voi kattaa neuvoston direktiivissä 85/337/ETY (15) säädettyjen arviointien kustannukset.
10 artikla
Vesiviljelyyn tehtäviä tuottavia investointeja koskevat toimenpiteet
1. Perusasetuksen 29 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohtaa sovellettaessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
’uudet lajit’: lajit, joiden vesiviljelytuotanto on jäsenvaltiossa vähäistä tai olematonta ja joiden markkinanäkymät ovat hyvät;
b)
’lajit, joiden markkinanäkymät ovat hyvät’: lajit, joiden osalta keskipitkän aikavälin kehitysennusteet osoittavat, että markkinoiden kysyntä ylittää todennäköisesti tarjonnan;
c)
’vesiviljelyalan tavanomaiset käytänteet’: sitovaa lainsäädäntöä noudattaen toteutettu vesiviljelytoiminta, joka voi liittyä terveyttä, eläinten terveyttä tai ympäristöä koskeviin seikkoihin;
d)
’perinteinen vesiviljelytoiminta’: perinteiset käytänteet, jotka liittyvät tietyn alueen sosiaaliseen ja kulttuuriperintöön.
2. Perusasetuksen 29 artiklassa säädetty tuki voi kattaa vesiviljelyyn käytettävät huoltoalukset. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (16) 3 artiklan c alakohdassa määriteltyjä kalastusaluksia ei katsota vesiviljelyyn käytettäviksi huoltoaluksiksi, vaikka niitä käytettäisiin yksinomaan vesiviljelyyn.
3. Perusasetuksen 29 artiklan mukainen tuki voi kattaa laitoksissa käytävään vähittäiskauppaan liittyvät investoinnit, jos tällainen kauppa on olennainen osa vesiviljelylaitosta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun asetuksen 35 artiklan 6 kohdan soveltamista.
4. Jos jäsenvaltiot hyödyntävät perusasetuksen 29 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyä mahdollisuutta, niiden on otettava käyttöön järjestelyt, joiden avulla vesiviljelylajeja koskevan ennakoivan markkina-analyysin tulokset annetaan hallintoviranomaisen käyttöön.
5. Perusasetuksen 29 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden osalta jäsenvaltioiden on kuvailtava toimintaohjelmassaan, miten tuki on tarkoitus kohdentaa ensisijaisesti mikroyrityksiin ja pieniin yrityksiin.
11 artikla
Vesiensuojelutoimenpiteet
1. Jos tuensaajille myönnetään tukea perusasetuksen 30 artiklan mukaisia tarkoituksia varten, jäsenvaltioiden on varmistettava, että tällaiset tuensaajat noudattavat vesiensuojelusitoumuksia viimeistään kolmen vuoden kuluttua toimen hyväksymispäivämäärästä ja toimen täytäntöönpanon päättyessä.
2. Perusasetuksen 30 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetty tuki koskee ainoastaan kustannuksia, jotka ovat aiheutuneet yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmään) osallistumisesta ennen kuin järjestelmä on hyväksytty kyseisen yrityksen osalta.
3. Perusasetuksen 30 artiklan 2 kohdan c alakohdassa ’luonnonmukaisella vesiviljelyllä’ tarkoitetaan vesiviljelytoimintaa, jossa tuotetaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2092/91 (17) 2 artiklan mukaista luonnonmukaista tuotantotapaa noudattaen vesiviljeltyjä lajeja, jotka on varustettu asiaa koskevilla merkinnöillä. Siihen asti, kun yhteisö vahvistaa luonnonmukaiseen vesiviljelyyn sovellettavat yksityiskohtaiset tuotantosäännöt, mukaan lukien luonnonmukaiseen tuotantoon siirtymistä koskevat säännöt, sovelletaan kansallisia sääntöjä tai niiden puuttuessa jäsenvaltioissa hyväksyttyjä tai tunnustettuja luonnonmukaiseen vesiviljelyyn sovellettavia yksityisiä tuotantoehtoja.
4. Perusasetuksen 30 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädettyä tukea voidaan myöntää ainoastaan Natura 2000 -alueita koskevia sellaisia erityisiä rajoituksia ja edellytyksiä varten, joita edellytetään direktiivien 79/409/ETY ja 92/43/ETY täytäntöönpanemiseksi toteutettavissa kansallisissa toimenpiteissä.
5. Perusasetuksen 30 artiklan 3 kohdassa ’tavanomaisilla hyvillä vesiviljelytavoilla’ tarkoitetaan terveyttä, eläinten terveyttä tai ympäristöä koskeviin seikkoihin liittyvän sitovan lainsäädännön noudattamista ja sellaisten tuotantomenetelmien käyttöä, joilla estetään resurssien tuhlaaminen ja vältettävissä oleva pilaantuminen.
12 artikla
Eläinten terveyttä koskevat toimenpiteet
1. Perusasetuksen 32 artiklassa säädetty tuki voi kattaa:
a)
neuvoston päätöksen 90/424/ETY (18) 3 artiklassa lueteltujen vesiviljellyissä eläimissä esiintyvien eksoottisten tautien osalta direktiivin 2006/88/EY V luvun 3 jakson mukaisesti sovellettavat valvontatoimenpiteet;
b)
päätöksen 90/424/ETY liitteessä lueteltujen määriteltyjen vesiviljellyissä eläimissä esiintyvien muiden kuin eksoottisten tautien osalta direktiivin 2006/88/EY 44 artiklan 2 kohdan mukaisesti laaditut ja hyväksytyt hävittämisohjelmat.
2. Toimintaohjelman hallintoviranomaisen on päätettävä, myönnetäänkö ohjelmasta rahoitusta 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin valvontatoimenpiteisiin tai 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun hävittämisohjelmaan, sekä vahvistettava rahoituksen myöntämistä koskevat yksityiskohtaiset järjestelyt ennen toimenpiteiden tai ohjelman esittämistä päätöksen 90/424/ETY säännösten mukaisesti.
3. Jos komissio ei päätöksen 90/424/ETY 24 artiklan mukaisesti hyväksy tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valvontatoimenpiteitä tai hävittämisohjelmaa, sidottu rahoitusosuus on viipymättä palautettava toimintaohjelman talousarvioon.
4. Jos komission päätöksen 90/424/ETY 24 artiklan mukaisesti hyväksymien toimen tukikelpoisten kustannusten arvo on alhaisempi kuin hallintoviranomaisen sitoma summa, jäsenvaltio voi käyttää näin vapautuneen erotuksen uudelleen toimintaohjelmassaan.
5. Perusasetuksen 32 artiklassa säädetty tuki ei voi kattaa valvontatoimia, joiden tarkoituksena on osoittaa vapaus taudista virallisesti tautivapaan aseman saamiseksi, eikä eläinlääkintäviranomaisiin liittyvien kustannusten kaltaisia kiinteitä kustannuksia.
13 artikla
Sisävesikalastus
1. Perusasetuksen 33 artiklassa ’yksinomaan sisävesillä toimivilla aluksilla’ tarkoitetaan sisävesillä toimivia kaupallista kalastusta harjoittavia aluksia, jotka eivät kuulu yhteisön kalastuslaivastorekisteriin.
2. Perusasetuksen 33 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa ja 25 artiklassa säädettyjen investointien osalta sisävesikalastuksessa toimivia alle 12 metrin pituisia aluksia, jotka eivät käytä vedettäviä pyydyksiä, voidaan tukea tuki-intensiteetillä, joka vastaa mainitun asetuksen 26 artiklassa tarkoitetuille pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittaville aluksille vahvistettua tuki-intensiteettiä.
3. Jäsenvaltioiden on toimintaohjelmissaan kuvailtava, miten ne varmistavat, että perusasetuksen 33 artiklan mukaisesti tuetut investoinnit eivät uhkaa kalastuslaivaston koon ja vastaavien kalavarojen välistä tasapainoa.
14 artikla
Jalostamiseen ja kaupan pitämiseen liittyvät investoinnit
1. Perusasetuksen 34 artiklan nojalla kalatalousrahastosta voidaan tukea dioksiinin tai muiden ihmisen terveydelle haitallisten aineiden poistamiseen kalajauhosta tai kalaöljystä tarkoitettuja investointeja, vaikka lopputuotteet olisi tarkoitettu käytettäviksi ja jalostettaviksi muuksi kuin ihmisravinnoksi.
2. Perusasetuksen 35 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden osalta jäsenvaltioiden on kuvailtava toimintaohjelmissaan, miten tuki kohdennetaan ensisijaisesti pieniin yrityksiin ja mikroyrityksiin.
3 JAKSO
Toimintalinja 3: yhteistä etua koskevat toimenpiteet
15 artikla
Kollektiiviset toimet
1. Perusasetuksen 37 artiklassa säädetty tuki ei kata koekalastukseen liittyviä kustannuksia.
2. Perusasetuksen 37 artiklan ensimmäisen kohdan n alakohdassa säädettyä tukea voidaan myöntää:
a)
tuottajajärjestöjen perustamiseen, jotta neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 (19) nojalla hyväksyttyjen tuottajajärjestöjen perustamista ja hallintoa voidaan sujuvoittaa 1 päivän tammikuuta 2007 jälkeen;
b)
erityishyväksynnän asetuksen (EY) N:o 104/2000 12 artiklan nojalla saaneiden tuottajajärjestöjen suunnitelmien täytäntöönpanoon, jotta niiden tuotteiden laadun parantamista koskevien suunnitelmien täytäntöönpano helpottuisi;
c)
tuottajajärjestöjen rakennemuutokseen, jotta niiden tehokkuutta voidaan lisätä markkinoiden tarpeiden mukaisesti.
3. Tämän artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua tukea on alennettava asteittain kolmen vuoden ajan asetuksen (EY) N:o 104/2000 12 artiklan nojalla myönnetyn erityishyväksynnän saamispäivästä alkaen.
16 artikla
Vesieläimistön ja -kasviston suojelemiseksi ja kehittämiseksi tarkoitetut toimenpiteet
1. Perusasetuksen 38 artiklan 2 kohdan ensimmäisen kohdan a alakohdassa säädetyn tuen on koskettava kestävistä elementeistä koostuvien keinotekoisten riuttojen tai muiden rakenteiden rakentamis- ja asennustoimenpiteitä.
Tuki voi kattaa asennusta edeltävät toimet, kuten tutkimukset sekä rakenteiden komponentit, merkinannon, kuljetukset, kokoamisen ja tieteellisen seurannan.
2. Perusasetuksen 38 artiklan 2 kohdassa säädetty tuki ei voi kattaa kalojen kokoamislaitteita.
3. Perusasetuksen 38 artiklan 2 kohdan ensimmäisen kohdan c alakohdassa säädetty tuki voi kattaa menot, jotka aiheutuvat eurooppalaiseen ekologiseen Natura 2000 -verkostoon kuuluvilla alueilla toteutetuista tarpeellisista suojelutoimenpiteistä. Tuki voi kattaa hoitosuunnitelmien, strategioiden ja järjestelmien valmistelun, infrastruktuurin, mukaan lukien poistot ja laitteet suojelualueita varten, suojelualueiden työntekijöiden koulutuksen sekä asiaa koskevat tutkimukset.
4. Perusasetuksen 38 artiklan 2 kohdan ensimmäisen kohdan c alakohdassa säädettyä tukea ei voida käyttää menetettyjen etujen, tulonmenetysten tai työntekijöiden palkkojen korvaamiseen.
5. Perusasetuksen 38 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa ’suorilla istutuksilla’ tarkoitetaan elävien vesieliöiden siirtämistä luontoon riippumatta siitä, onko eläimet tuotettu hautomoissa vai pyydetty muualta.
17 artikla
Purkupaikat
Kun tukea myönnetään perusasetuksen 39 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädettyihin investointeihin purkupaikkojen rakenteiden uudistamiseksi ja niiden kalojen purkamisolojen parantamiseksi, joita rannikkokalastajat purkavat olemassa olevilla purkupaikoilla, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseisillä purkupaikoilla noudatetaan asiaan kuuluvia terveyssääntöjä ja toteutetaan valvontatoimenpiteitä.
18 artikla
Uusien markkinoiden etsiminen ja menekinedistämiskampanjat
1. Perusasetuksen 40 artiklan 3 kohdan a, d, e ja g alakohdassa säädettyihin menekinedistämistoimiin myönnettävä tuki voi kattaa erityisesti:
a)
mainostoimistojen ja muiden menekinedistämiskampanjoiden valmisteluun ja toteutukseen osallistuvien palveluntarjoajien kustannukset;
b)
ilmoitustilan oston tai vuokrauksen sekä iskulauseiden tai päällysmerkintöjen luomisen menekinedistämiskampanjojen ajaksi;
c)
aineiston julkaisemisesta ja kampanjoihin vaadittavasta ulkopuolisesta henkilöstöstä aiheutuvat menot;
d)
messujen ja näyttelyjen järjestämisen ja niihin osallistumisen.
2. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (20) nojalla suojattujen tuotteiden menekinedistämiseen voidaan myöntää tukea vasta siitä päivästä alkaen, jolloin tuotteen nimi viedään kyseisen asetuksen 7 artiklassa säädettyyn rekisteriin.
19 artikla
Kokeiluhankkeet
1. Perusasetuksen 41 artiklan mukaista tukea ei voi myöntää koekalastukseen.
2. Jos tukea myönnetään perusasetuksen 41 artiklassa säädettyyn kokeiluhankkeeseen, hallintoviranomaisen on varmistettava, että kokeiluhankkeeseen liittyy asianmukainen tieteellinen seuranta ja että kyseisen asetuksen 41 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista teknisistä raporteista laaditaan asianmukainen laatuarviointi.
3. Kokeiluhankkeet eivät saa olla välittömältä luonteeltaan kaupallisia. Kaikki voitto, joka kokeiluhankkeesta saadaan sen toteutuksen aikana, on vähennettävä toimeen myönnetystä julkisesta tuesta.
4. Jos kokeiluhankkeen kokonaiskustannukset ovat yli miljoona euroa, hallintoviranomaisen on ennen hankkeen hyväksymistä vaadittava riippumattoman tieteellisen elimen tekemää arviointia.
20 artikla
Kalastusalusten muuttaminen ja muuhun käyttöön siirtäminen
Perusasetuksen 42 artiklassa säädettyä tukea voidaan myöntää kalastusaluksen muuttamiseen sen muuhun käyttöön siirtämisen jälkeen ainoastaan, jos kyseinen alus on poistettu pysyvästi kalastuslaivastorekisteristä ja aluskohtainen kalastuslisenssi on peruutettu pysyvästi.
4 JAKSO
Toimintalinja 4: kalastusalueiden kestävä kehitys
21 artikla
Tavoitteet ja toimenpiteet
Perusasetuksen 43 artiklan mukaisesti myönnettävä tuki on tarkoitettu:
a)
perusasetuksen 45 artiklan 2 kohdassa ja tämän asetuksen 24 artiklassa tarkoitettujen paikallisten kehittämisstrategioiden täytäntöönpanoon perusasetuksen 43 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi kyseisen asetuksen 44 artiklan 1 kohdan a-g, i ja j alakohdassa sekä sen 44 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädettyjen tukikelpoisten toimenpiteiden avulla;
b)
perusasetuksen 44 artiklan 1 kohdan h alakohdassa tarkoitetun alueiden välisen ja kansalliset rajat ylittävän yhteistyön toteuttamiseen kalastusalueilla toimivien ryhmien välillä lähinnä edistämällä verkottumista ja levittämällä tietoa parhaista käytännöistä kyseisen asetuksen 43 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetun tavoitteen saavuttamiseksi.
22 artikla
Toimintalinjan 4 maantieteellinen soveltaminen
1. Toimintaohjelmassa on täsmennettävä kalastusalueiden valintamenettelyt ja -perusteet. Jäsenvaltioiden on päätettävä, miten ne soveltavat perusasetuksen 43 artiklan 3 ja 4 kohtaa.
2. Valittujen kalastusalueiden ei tarvitse välttämättä vastata kansallisia hallinnollisia rajoja tai rakennerahastojen tavoitteiden mukaisia tukitoimenpiteitä varten vahvistettua aluejakoa.
23 artikla
Ryhmien valintamenettelyt ja -perusteet
1. Perusasetuksen 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ryhmän kokoonpanon on oltava sellainen, että se voi laatia ja panna täytäntöön kehittämisstrategian asianomaisella alueella.
Kumppanuuden asianmukaisuutta ja toimivuutta on arvioitava sen kokoonpanon sekä tehtävien ja vastuualojen jaon avoimuuden ja selkeyden perusteella.
On varmistettava, että yhteistyökumppaneilla on riittävät valmiudet tehtäviensä suorittamiseksi ja että tehokkuus ja päätöksenteko on taattu.
Kumppaneihin on myös päätöksentekotasolla kuuluttava kalastusalan edustajia sekä muiden asiaankuuluvien paikallisten sosioekonomisten alojen edustajia.
2. ’Ryhmän’ hallinnollisten valmiuksien katsotaan olevan riittävät, jos ryhmä:
a)
joko valitsee kumppaneiden joukosta yhden kumppanin hallinnolliseksi johtajaksi, joka varmistaa kumppanuuden moitteettoman toiminnan;
tai
b)
kuuluu oikeudellisesti järjestettyyn yhteiseen rakenteeseen, jonka perussäännöissä varmistetaan kumppanuuden moitteeton toiminta.
3. Jos ryhmälle on uskottu julkisten varojen hallinnointi, sen taloudellisia valmiuksia on arvioitava:
a)
edellä 2 kohdan a alakohdan tapauksessa siltä osin, miten hallinnollinen johtaja kykenee hallinnoimaan varoja;
b)
edellä 2 kohdan b alakohdan tapauksessa siltä osin, miten varoja kyetään hallinnoimaan yhteisen rakenteen puitteissa.
4. Paikallisten kehittämisstrategioiden täytäntöönpanoryhmät on valittava viimeistään neljän vuoden kuluttua toimintaohjelman hyväksymispäivämäärästä. Pidempiä määräaikoja voidaan myöntää, jos hallintoviranomainen järjestää ryhmille useamman kuin yhden valintamenettelyn.
5. Toimintaohjelmassa on täsmennettävä:
a)
ryhmien valintamenettelyt ja -perusteet samoin kuin niiden ryhmien lukumäärä, jotka jäsenvaltio aikoo valita; perusasetuksen 45 artiklassa ja tässä artiklassa tarkoitetut valintaperusteet muodostavat vähimmäisperusteet, joita voidaan täydentää kansallisin perustein; menettelyjen on oltava avoimia, mahdollistettava riittävät julkistamistoimet ja varmistettava tarvittaessa kilpailu paikallisia kehittämisstrategioita esittävien ryhmien välillä;
b)
hallinnointijärjestelyt ja rahoitusvirtojen käyttöönottoa ja liikkeitä koskevat menettelyt tuensaajaan asti; siinä on erityisesti kuvailtava, miten ryhmät otetaan osaksi hallinto-, seuranta- ja valvontajärjestelmiä.
24 artikla
Paikallinen kehittämisstrategia
Ryhmän perusasetuksen 45 artiklan 2 kohdan mukaisesti ehdottaman paikallisen kehittämisstrategian on:
a)
oltava yhtenäinen ja sen on perustuttava toimijoiden, alojen ja toimien väliseen vuorovaikutukseen sekä mentävä pelkkää toimien kokoelmaa tai alakohtaisten toimenpiteiden rinnakkainasettelua pidemmälle;
b)
oltava johdonmukainen kalastusalan tarpeiden kanssa erityisesti sosioekonomisessa mielessä;
c)
todistettava kestävyytensä;
d)
täydennettävä muita asianomaisella alalla toteutettuja tukitoimenpiteitä.
25 artikla
Paikallisen kehittämisstrategian täytäntöönpano
1. Sen estämättä, mitä perusasetuksen 45 artiklan 2 kohdassa säädetään, ryhmän on valittava paikallisen kehittämisstrategian mukaisesti rahoitettavat toimet.
2. Jos julkisten varojen hallinnointi on uskottu ryhmän vastuulle, sen on avattava erillinen tili paikallisen kehittämisstrategian täytäntöönpanemiseksi.
5 JAKSO
Useita toimenpiteitä koskevat yhteiset säännökset
26 artikla
Toimintalinjoja 1-4 koskevat yhteiset säännökset
Kalatalousrahastosta ei rahoiteta seuraavia menoja:
a)
perusasetuksen 28 artiklan 3 kohtaa, 34 artiklan 3 kohtaa, 37 artiklan ensimmäisen kohdan i alakohtaa ja 44 artiklan 2 kohtaa sovellettaessa elinikäiseen oppimiseen käytettävän infrastruktuurin hankinta, jos hankintahinta ylittää 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaismenoista;
b)
se osuus liikkuvan kaluston hinnasta, joka ei liity suoraan asianomaiseen toimeen.
IV LUKU
TOIMINTAOHJELMIEN ARVIOINTI
27 artikla
Väliarvioinnit
Jäsenvaltioiden on toimitettava perusasetuksen 49 artiklassa tarkoitetut väliarvioinnit viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2011. Komissio voi päättää keskeyttää maksujen määräajan kulumisen perusasetuksen 88 artiklan mukaisesti, jos jäsenvaltio ei ole noudattanut tätä velvollisuutta.
V LUKU
TIEDOTUS JA JULKISTAMINEN
28 artikla
Tiedotus- ja julkistamistoimenpiteiden kuvaus toimintaohjelmassa sekä täytäntöönpanoa koskevissa vuosikertomuksissa ja loppukertomuksissa
1. Perusasetuksen 20 artiklan 1 kohdan g alakohdan v alakohtaa sovellettaessa toimintaohjelmassa on esitettävä ainakin seuraavat tiedot:
a)
jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen toteuttamien, mahdollisille tuensaajille ja tuensaajille suunnattujen tiedotus- ja julkistamistoimenpiteiden sisältö ja niiden alustava talousarvio;
b)
jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen toteuttamien, yleisölle suunnattujen tiedotus- ja julkistamistoimenpiteiden sisältö ja niiden alustava talousarvio;
c)
tiedotus- ja julkistamistoimenpiteiden täytäntöönpanosta vastaavat hallintoyksiköt tai -laitokset;
d)
tiedot siitä, miten tiedotus- ja julkistamistoimenpiteitä aiotaan arvioida toimintaohjelman näkyvyyden ja tunnettuuden sekä yhteisön osuuden kannalta.
2. Tämän artiklan 1 kohdan c ja d alakohtaa ei sovelleta 2 artiklassa tarkoitettujen toimintaohjelmien osalta.
3. Perusasetuksen 67 artiklassa tarkoitetuissa toimintaohjelman täytäntöönpanoa koskevassa vuosikertomuksessa ja loppukertomuksessa on ilmoitettava:
a)
toteutetut tiedotus- ja julkistamistoimenpiteet;
b)
tämän asetuksen 31 artiklan toisen kohdan d alakohdassa tarkoitetut tiedotus- ja julkistamistoimenpiteitä koskevat järjestelyt sekä tapauksen mukaan Internet-osoite, josta nämä tiedot löytyvät.
Perusasetuksen 67 artiklassa tarkoitetuissa täytäntöönpanoa koskevassa vuoden 2010 vuosikertomuksessa sekä täytäntöönpanoa koskevassa loppukertomuksessa on oltava luku, jossa arvioidaan tiedotus- ja julkistamistoimenpiteiden tuloksia toimintaohjelman näkyvyyden ja tunnettuuden sekä yhteisön osuuden kannalta, kuten tämän artiklan 1 kohdan d alakohdassa säädetään.
29 artikla
Mahdollisille tuensaajille suunnatut tiedotustoimenpiteet
1. Perusasetuksen 51 artiklan 2 kohdan a alakohtaa sovellettaessa hallintoviranomaisen on varmistettava, että toimintaohjelmasta tiedotetaan laajalti antaen yksityiskohtaiset tiedot kaikkien asiasta kiinnostuneiden osapuolten saataville asetettavasta kalatalousrahaston rahoitusosuudesta. Hallintoviranomaisen on lisäksi varmistettava, että tiedot, jotka koskevat yhteisön ja jäsenvaltioiden toimintaohjelman välityksellä myöntämän yhteisen tuen tarjoamia rahoitusmahdollisuuksia, levitetään mahdollisimman laajalti.
2. Hallintoviranomaisen on toimitettava mahdollisille tuensaajille selkeät ja yksityiskohtaiset tiedot ainakin seuraavista seikoista:
a)
tukikelpoisuusedellytykset, jotka on täytettävä toimintaohjelmasta myönnettävän rahoituksen saamiseksi;
b)
kuvaus rahoitushakemusten tarkastelumenettelyistä ja asiaan liittyvistä määräajoista;
c)
rahoitettavien toimien valintaperusteet;
d)
kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason yhteyshenkilöt, jotka voivat antaa tietoa toimintaohjelmasta.
3. Hallintoviranomaisen on ilmoitettava mahdollisille tuensaajille 31 artiklan toisen kohdan d alakohdassa säädetystä julkaisemisesta.
4. Hallintoviranomaisen on kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti otettava tiedotus- ja julkistamistoimenpiteisiin mukaan vähintään yksi seuraavista elimistä, jotka voivat levittää laajalti 2 kohdassa tarkoitettua tietoa:
a)
kansalliset, alueelliset ja paikalliset viranomaiset ja kehittämisen tukiorganisaatiot;
b)
ammattialan ja ammatilliset järjestöt;
c)
talouselämän edustajat ja työmarkkinaosapuolet;
d)
kansalaisjärjestöt;
e)
liike-elämää edustavat järjestöt;
f)
Eurooppa-tiedotuskeskukset samoin kuin komission edustajat jäsenvaltioissa;
g)
oppilaitokset.
30 artikla
Tuensaajille suunnatut tiedotustoimenpiteet
Hallintoviranomaisen on ilmoitettava tuensaajille, että rahoituksen hyväksyntä on samalla hyväksyntä sille, että tuensaaja lisätään 31 artiklan toisen kohdan d alakohdan mukaisesti julkaistuun tuensaajien luetteloon.
31 artikla
Yleisölle suunnattuihin tiedotus- ja julkistamistoimenpiteisiin liittyvät hallintoviranomaisen velvollisuudet
Perusasetuksen 51 artiklan 2 kohdan c alakohtaa sovellettaessa hallintoviranomaisen on varmistettava, että yleisölle suunnattavat tiedotus- ja julkistamistoimenpiteet pannaan täytäntöön ja että niillä pyritään mahdollisimman laajaan näkyvyyteen viestimissä käyttäen erilaisia viestintämuotoja ja -menetelmiä tarkoituksenmukaisella alueellisella tasolla.
Hallintoviranomaisen on vastattava vähintään seuraavien tiedotus- ja julkistamistoimenpiteiden organisoinnista:
a)
laaja tiedotuskampanja toimintaohjelman käynnistämisestä;
b)
vuosittain vähintään yksi laaja tiedotuskampanja toimintaohjelman saavutuksista;
c)
EU-liputus hallintoviranomaisen toimitilojen edessä yhden viikon ajan 9. toukokuuta alkaen;
d)
tuensaajia koskevan luettelon, toimien nimien ja toimiin myönnetyn julkisen rahoituksen määrän julkaiseminen sähköisesti tai muulla tavoin.
Kalatalousrahastosta tuettuihin, ammattitaidon ja koulutuksen parantamiseen tähtääviin toimiin osallistujia tai tuensaajia, joille myönnetään perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti tukea varhaiseksi poistumiseksi kalatalousalalta, mukaan lukien varhaiseläkkeelle siirtyminen, ei nimetä.
32 artikla
Yleisölle suunnattuihin tiedotus- ja julkistamistoimenpiteisiin liittyvät tuensaajien velvollisuudet
1. Perusasetuksen 51 artiklaa sovellettaessa tuensaajan on tiedotettava yleisölle kalatalousrahastosta saadusta tuesta tämän artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden avulla.
2. Jos kalatalousrahaston yhteisrahoittaman toimen tukikelpoiset kokonaiskustannukset ovat yli 500 000 euroa ja koostuvat infrastruktuurin tai rakentamistoiminnan rahoittamisesta, tuensaajan on pystytettävä tiedotustaulu toimen täytäntöönpanon ajaksi sen toteuttamispaikalle. Jäljempänä 33 artiklassa tarkoitetuille tiedoille on varattava vähintään 25 prosenttia tiedotustaulun kokonaisalasta.
Kun toimi on saatettu päätökseen, tiedotustaulu on korvattava 3 kohdassa tarkoitetulla pysyvällä tiedotuskyltillä.
3. Jos toimen tukikelpoiset kokonaiskustannukset ovat yli 500 000 euroa ja koostuvat jonkin fyysisen esineen hankinnasta taikka infrastruktuurin tai rakentamistoiminnan rahoittamisesta, tuensaajan on pystytettävä näkyvälle paikalle suurikokoinen pysyvä tiedotuskyltti viimeistään kuuden kuukauden kuluttua toimen päätökseen saattamisen päivämäärästä.
Kyltissä on 33 artiklassa tarkoitettujen tietojen lisäksi ilmoitettava toimen tyyppi ja nimi. Mainitussa artiklassa tarkoitetuille tiedoille on varattava vähintään 25 prosenttia kyltin kokonaisalasta.
Tiedotuskyltti on pystytettävä myös perusasetuksessa säädetystä toimintalinjasta 4 rahoitettavien ryhmien toimitiloihin.
4. Tuensaajan on tarvittaessa varmistettava, että kalatalousrahaston yhteisrahoittamaan toimeen osallistujille on tiedotettu kyseisestä rahoituksesta.
Tuensaajan on laadittava selkeä tiedonanto siitä, että täytäntöönpantava toimi on valittu kalatalousrahaston yhteisrahoittaman toimintaohjelman mukaisesti.
Kaikissa tällaista toimea koskevissa asiakirjoissa, mukaan lukien osallistumistodistukset ja muut todistukset, on mainittava, että toimintaohjelma on kalatalousrahaston yhteisrahoittama.
33 artikla
Toimea koskevien tiedotus- ja julkistamistoimenpiteiden tekniset ominaisuudet
1. Kaikissa tuensaajille, mahdollisille tuensaajille ja suurelle yleisölle suunnatuissa tiedotus- ja julkistamistoimenpiteissä on oltava seuraavat tiedot:
a)
liitteessä II vahvistettujen graafisten tietojen mukainen Euroopan unionin tunnus ja viittaus Euroopan unioniin;
b)
viittaus kalatalousrahastoon: ”Euroopan kalatalousrahasto”;
c)
hallintoviranomaisen valitsema lause, jossa korostetaan yhteisön tukitoimesta saatavaa lisäarvoa, ja mieluiten: ”EU investoi kestävään kalastukseen”.
2. Mitä 1 kohdan b ja c alakohdassa säädetään, ei sovelleta pienimuotoiseen menekinedistämiseen.
VI LUKU
RAHOITUSJÄRJESTELYJÄ KOSKEVAT VÄLINEET
34 artikla
Kaikkiin rahoitusjärjestelyjä koskeviin välineisiin sovellettavat yleiset säännökset
1. Perusasetuksen 55 artiklan 8 kohdan nojalla kalatalousrahastosta voidaan yhteisrahoittaa toimintaohjelman osana sellaiseen toimeen liittyviä menoja, johon sisältyy määrärahoja, joilla tuetaan ensisijaisesti pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille), mukaan lukien mikroyritykset, sellaisina kuin ne määritellään 1 päivästä tammikuuta 2005 alkaen komission suosituksessa 2003/361/EY (21), tarkoitettuja rahoitusjärjestelyjä koskevia välineitä, kuten riskipääoma-, takuu- ja lainarahastoja, mukaan lukien holdingrahastojen avulla järjestetyt toimet.
Rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden on oltava muodoltaan sellaisia, että ne johtavat takaisinmaksettaviin investointeihin ja/tai tarjoavat takuut takaisinmaksettaville investoinneille. Niihin sovelletaan 35, 36 ja 37 artiklassa vahvistettuja vaatimuksia.
2. Rahoitusjärjestelyjä koskeviin välineisiin liittyvän menoilmoituksen on sisällettävä tällaisten välineiden perustamisesta tai niihin osallistumisesta maksetut kokonaismenot. Toimintaohjelmaa osittain tai lopullisesti päätettäessä tukikelpoisiksi menoiksi katsotaan kuitenkin kustakin 1 kohdassa tarkoitetusta rahoitusjärjestelyjä koskevasta välineestä yrityksiin suunnattuihin investointeihin suoritettujen maksujen tai tarjottujen takuiden, myös takuurahastoista takuina sidottujen määrien ja tukikelpoisten hoitokustannusten kokonaismäärä. Vastaava menoilmoitus on oikaistava tämän mukaisesti.
3. Toimintaohjelmasta rahoitusjärjestelyjä koskeviin välineisiin suoritetuista maksuista saadut korkotulot on käytettävä pienten ja keskisuurten yritysten, mukaan lukien mikroyritykset, rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden rahoittamiseen.
4. Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on käytettävä pienten ja keskisuurten yritysten, mukaan lukien mikroyritykset, hyväksi varat, jotka palautetaan toimeen rahoitusjärjestelyjä koskevista välineistä tehdyistä investoinneista tai jotka jäävät yli, kun kaikki takaussitoumukset on hoidettu.
35 artikla
Kaikkiin rahoitusjärjestelyjä koskeviin välineisiin sovellettavat vaatimukset
1. Kun kalatalousrahastosta rahoitetaan toimia, jotka käsittävät rahoitusjärjestelyjä koskevia välineitä, myös holdingrahastojen kautta järjestettyjä, yhteisrahoitukseen osallistuvien kumppaneiden tai osakkaiden tai heidän asianmukaisesti valtuuttamansa edustajan on toimitettava liiketoimintasuunnitelma.
Jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen on arvioitava kyseinen liiketoimintasuunnitelma ja seurattava sen toteuttamista tai vastattava muiden suoritettavaksi uskomastaan arvioinnista ja liiketoimintasuunnitelman toteuttamisen seurannasta. Rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden avulla toteutettujen investointien taloudellisen kannattavuuden arvioinnissa on otettava huomioon kaikki kyseisten yritysten tulolähteet.
2. Edellä 1 kohdassa säädetyssä toimintasuunnitelmassa on ilmoitettava vähintään seuraavat seikat:
a)
yritysten kohdemarkkinat sekä niiden rahoittamiseen liittyvät kriteerit ja ehdot;
b)
rahoitusjärjestelyjä koskevan välineen toimintamäärärahat;
c)
rahoitusjärjestelyjä koskevan välineen omistajuus;
d)
yhteisrahoitukseen osallistuvat kumppanit tai osakkaat;
e)
rahoitusjärjestelyjä koskevaan välineeseen liittyvät säännöt;
f)
johdon ammattimaisuutta, pätevyyttä ja riippumattomuutta koskevat määräykset;
g)
kalatalousrahaston rahoitusosuuden aiheellisuus ja käyttötarkoitus;
h)
rahoitusjärjestelyjä koskevaan välineeseen liittyvät menettelytavat, jotka koskevat vetäytymisiä yritysinvestoinneista;
i)
rahoitusjärjestelyjä koskevan välineen lakkauttamista koskevat säännökset, mukaan lukien niiden resurssien uudelleen käyttäminen, jotka on palautettu rahoitusjärjestelyjä koskevaan välineeseen investoinneista tai jotka ovat jääneet jäljelle, kun kaikki takaussitoumukset on hoidettu, ja joiden voidaan katsoa johtuvan toimintaohjelman rahoitusosuudesta.
3. Rahoitusjärjestelyjä koskevat välineet, mukaan lukien holdingrahastot, on perustettava riippumattomien oikeudellisten yksikköjen, joita ohjataan yhteisrahoitukseen osallistuvien kumppanien tai osakkaiden välisillä sopimuksilla, taikka rahoituslaitoksen erillisen rahoitusrakenteen muotoon.
Jos rahoituslaitoksessa perustetaan rahoitusjärjestelyä koskeva väline, se on perustettava rahoituslaitoksen erillisen rahoitusyksikön muotoon, johon sovelletaan erityisiä täytäntöönpanosääntöjä, joissa määrätään erityisesti, että pidetään erillisiä tilejä, joiden avulla uudet varat, jotka on sijoitettu rahoitusjärjestelyjä koskevaan välineeseen, mukaan lukien toimintaohjelmasta peräisin olevat varat, pidetään erillään niistä, jotka olivat alun perin laitoksen käytössä.
Komissio ei ryhdy rahoitusjärjestelyjä koskevan välineen yhteisrahoitukseen osallistuvaksi kumppaniksi tai osakkaaksi.
4. Ellei korkeampi prosenttiosuus osoittaudu tarpeelliseksi tarjouskilpailun jälkeen, hallintokustannukset eivät saa ylittää tukikauden aikana vuosittain keskimäärin yhtään seuraavista enimmäismääristä:
a)
kahta prosenttia toimintaohjelmasta holdingrahastoihin myönnetystä pääomasta taikka toimintaohjelmasta tai holdingrahastosta takuurahastoihin myönnetystä pääomasta;
b)
kaikissa muissa tapauksissa kolmea prosenttia toimintaohjelmasta tai holdingrahastosta rahoitusjärjestelyjä koskevaan välineeseen myönnetystä pääomasta, lukuun ottamatta mikroyrityksille suunnattuja mikroluottovälineitä;
c)
neljää prosenttia toimintaohjelmasta tai holdingrahastosta mikroyrityksille suunnattuihin mikroluottovälineisiin myönnetystä pääomasta.
5. Ehdot, jotka koskevat toimintaohjelmista rahoitusjärjestelyjä koskeviin välineisiin maksettavia rahoitusosuuksia, on määriteltävä rahoitussopimuksessa, jonka rahoitusjärjestelyjä koskevan välineen asianmukaisesti valtuutettu edustaja sekä jäsenvaltio tai hallintoviranomainen tekevät keskenään.
6. Edellä 5 kohdassa tarkoitetussa rahoitussopimuksessa on annettava ainakin seuraavat tiedot:
a)
investointistrategia ja -suunnittelu;
b)
täytäntöönpanon seuranta asiaan sovellettavien sääntöjen mukaisesti;
c)
menettelytavat, jotka koskevat toimintaohjelman rahoitusosuuden vetämistä pois rahoitusjärjestelyjä koskevasta välineestä;
d)
rahoitusjärjestelyjä koskevan välineen lakkauttamista koskevat säännökset, mukaan lukien niiden resurssien uudelleen käyttäminen, jotka on palautettu rahoitusjärjestelyjä koskevaan välineeseen investoinneista tai jotka ovat jääneet jäljelle, kun kaikki takaussitoumukset on hoidettu, ja joiden voidaan katsoa johtuvan toimintaohjelman rahoitusosuudesta.
7. Hallintoviranomaisen on toteutettava varotoimenpiteitä ehkäistäkseen mahdollisimman tehokkaasti kilpailun vääristymistä riskipääoma- tai lainamarkkinoilla. Pääomasijoitusten ja osakkuuslainojen tuotto, hallintokustannusten ja suoritukseen kytkettyjen kannusteiden pro rata -osuudella vähennettynä, voidaan osoittaa suosivasti sijoittajille, jotka toimivat normaalin markkinatalouden investointiperiaatteen mukaisesti, aina rahoitusjärjestelyjä koskevaan välineeseen liittyvissä säännöissä määritettyyn korvaustasoon saakka, minkä jälkeen se kohdennetaan suhteellisesti kaikille yhteisrahoitukseen osallistuville kumppaneille tai osakkaille.
36 artikla
Holdingrahastoihin sovellettavat erityisvaatimukset
1. Kun kalatalousrahastosta rahoitetaan rahoitusjärjestelyjä koskevia välineitä, jotka on organisoitu holdingrahastojen kautta eli käyttäen rahastoja, joiden varoja on tarkoitus sijoittaa useisiin riskipääoma-, laina- ja takuurahastoihin, jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen on toteutettava rahoitus soveltamalla yhtä tai useampaa seuraavista menettelytavoista:
a)
tekemällä julkisia hankintoja koskeva sopimus noudattaen julkisia hankintoja koskevaa voimassa olevaa lainsäädäntöä;
b)
muissa tapauksissa, kun sopimus ei ole julkisia hankintoja koskevassa lainsäädännössä tarkoitettu julkisia palveluhankintoja koskeva sopimus, myöntämällä tukea, joka määritellään tässä yhteydessä lahjoituksen muodossa annettavana suorana rahoitusosuutena
i)
Euroopan investointipankille tai Euroopan investointirahastolle;
tai
ii)
rahoituslaitokselle ilman tarjouspyyntöä, jos tämä tapahtuu sellaisen kansallisen lain nojalla, joka on perustamissopimuksen mukainen.
2. Kun kalatalousrahastosta myönnetään rahoitusta holdingrahastojen kautta organisoituihin rahoitusjärjestelyjä koskeviin välineisiin, jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen on tehtävä holdingrahaston kanssa rahoitussopimus, jossa vahvistetaan rahoitusjärjestelyt ja -tavoitteet.
Rahoitussopimuksessa on tarvittaessa otettava huomioon tällaisten välineiden pk-yrityksille suuntautuvan tarjonnan ja niitä koskevan pk-yritysten kysynnän välisiä eroja koskevan arvioinnin päätelmät.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa rahoitussopimuksessa on erityisesti määrättävä:
a)
ehdoista, jotka koskevat toimintaohjelmasta holdingrahastoon myönnettävää rahoitusosuutta;
b)
rahoituksen välittäjille osoitettavasta kiinnostuksenilmaisupyynnöstä;
c)
rahoituksen välittäjiä koskevasta arviosta ja niiden valinnasta ja hyväksymisestä;
d)
investointipolitiikan laatimisesta ja seurannasta, johon on kuuluttava vähintään kohdeyritysten ja tuettavien rahoitusjärjestelytuotteiden ilmoittaminen;
e)
holdingrahaston raportoinnista jäsenvaltioille tai hallintoviranomaiselle;
f)
investointien täytäntöönpanon seurannasta asiaan sovellettavien sääntöjen mukaisesti;
g)
tarkastusvaatimuksista;
h)
menettelytavasta, joka koskee holdingrahaston vetämistä pois riskipääomasijoitusrahastoista, takuurahastoista tai lainarahastoista;
i)
holdingrahaston lakkauttamista koskevista säännöksistä, mukaan lukien niiden resurssien uudelleen käyttäminen, jotka on palautettu rahoitusjärjestelyjä koskevaan välineeseen tehdyistä investoinneista tai jotka ovat jääneet jäljelle, kun kaikki takaussitoumukset on hoidettu, ja joiden voidaan katsoa johtuvan toimintaohjelman rahoitusosuudesta.
4. Ehdot, jotka koskevat toimintaohjelmilla tuetuista holdingrahastoista riskipääomarahastoihin, takuurahastoihin tai lainarahastoihin maksettavia rahoitusosuuksia, määritellään rahoitussopimuksessa, jonka riskipääomarahasto, takuurahasto tai lainarahasto tekee holdingrahaston kanssa. Rahoitussopimuksen on sisällettävä ainakin 35 artiklan 6 kohdassa luetellut seikat.
37 artikla
Riskipääoma-, laina- ja takuurahastoihin sovellettavat erityisvaatimukset
Muut rahoitusjärjestelyjä koskevat välineet kuin holdingrahastot investoivat yrityksiin, erityisesti pk-yrityksiin. Kyseisiä investointeja voidaan tehdä vain tällaisten yritysten perustamisvaiheessa, varhaisvaiheissa, mukaan lukien siemenpääoma, tai laajentumisvaiheessa sekä ainoastaan toimintoihin, joiden rahoitusjärjestelyjä koskevan välineen johtajat katsovat olevan taloudellisesti elinkelpoisia.
VII LUKU
HALLINNOINTI, SEURANTA JA VALVONTA
1 JAKSO
Yleiset säännökset
38 artikla
Välittävät elimet
1. Jos välittävä elin hoitaa yhtä tai useampaa hallintoviranomaisen tai todentamisviranomaisen tehtävää, asiaan kuuluvat järjestelyt on laadittava muodollisesti kirjalliseen muotoon.
2. Välittävään elimeen on sovellettava tässä asetuksessa annettuja hallintoviranomaista ja todentamisviranomaista koskevia säännöksiä.
39 artikla
Hallintoviranomainen
1. Perusasetuksen 59 artiklan a alakohdan mukaiseen toimien valintaan ja hyväksymiseen liittyvistä syistä hallintoviranomaisen on varmistettava, että tuensaajille tiedotetaan erityisistä ehdoista, jotka koskevat osana toimea toimitettavia tuotteita tai suoritettavia palveluja, rahoitussuunnitelmaa, toteuttamiselle asetettua aikarajoitusta sekä säilytettäviä ja välitettäviä taloudellisia ja muita tietoja. Sen on ennen hyväksymispäätöksen tekemistä varmistettava, että tuensaajalla on valmiudet täyttää nämä velvollisuudet.
2. Tarkastusten, jotka hallintoviranomaisen on tehtävä perusasetuksen 59 artiklan b alakohdan mukaisesti, on koskettava tapauksen mukaan toimien hallinnollisia, taloudellisia, teknisiä ja fyysisiä näkökohtia.
Tarkastuksilla on varmistettava, että ilmoitetut menot ovat todellisia, tuotteet tai palvelut on toimitettu hyväksymispäätöksen mukaisesti, tuensaajan tekemät korvaushakemukset ovat asianmukaisia ja että menot ovat yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaisia. Niihin on kuuluttava menettelyjä, joilla vältetään menojen kaksinkertainen rahoitus muiden yhteisön tai kansallisten järjestelmien sekä muiden ohjelmakausien kanssa.
Tarkastusten on sisällettävä seuraavat menettelyt:
a)
kullekin tuensaajan esittämälle korvaushakemukselle tehtävät hallinnolliset tarkastukset;
b)
yksittäisten toimien paikalla tehtävät tarkastukset.
3. Jos 2 kohdan b alakohdan mukaista toimintaohjelmaa koskevia, paikalla tehtäviä tarkastuksia suoritetaan otannan pohjalta, hallintoviranomaisen on pidettävä kirjaa, jossa kuvataan ja perustellaan otantamenetelmä ja määritellään tarkastukseen valitut toimet tai maksut.
Hallintoviranomaisen on määriteltävä otoksen koko, jonka avulla voidaan saada kohtuullinen varmuus sen taustalla olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta ottaen huomioon hallintoviranomaisen kyseisen tuensaaja- ja toimityypin osalta määrittelemä riskitaso.
Hallintoviranomaisen on tarkistettava otantamenetelmää vuosittain.
4. Hallintoviranomaisen on vahvistettava 2 kohdan mukaisesti tehtäville tarkastuksille kirjalliset vaatimukset ja menettelyt sekä pidettävä kustakin tarkastuksesta kirjaa, jossa mainitaan tehty työ, tarkastuspäivä ja -tulokset sekä mahdollisesti havaittujen sääntöjenvastaisuuksien suhteen toteutetut toimenpiteet.
5. Jos hallintoviranomainen on myös toimintaohjelman mukainen tuensaaja, tämän artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetuilla tarkastusjärjestelyillä on varmistettava tehtävien riittävä erottaminen perusasetuksen 57 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti.
40 artikla
Toimia koskevat komissiolle pyynnöstä toimitettavat tiedot
1. Perusasetuksen 59 artiklan c alakohdassa tarkoitettujen toimia koskevan kirjanpitoaineiston ja täytäntöönpanoa koskevien tietojen on sisällettävä vähintään tämän asetuksen liitteessä III vahvistetut tiedot. Nämä tiedot on tarvittaessa eriteltävä tuensaajien iän ja sukupuolen perusteella.
2. Hallinto-, todentamis- ja tarkastusviranomaisilla sekä perusasetuksen 61 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuilla elimillä on oltava pääsy tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin.
3. Jäsenvaltioiden on komission kirjallisesta pyynnöstä toimitettava 1 kohdassa tarkoitetut asiakirjatarkastusten ja paikalla suoritettavien tarkastusten tekemistä varten tarvittavat tiedot viidentoista työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta tai muussa sovitussa ajassa. Komissio voi pyytää 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja toimien, toimenpiteiden, toimintalinjojen tai toimintaohjelmien tasolla.
41 artikla
Kirjausketju
Perusasetuksen 59 artiklan f alakohtaa sovellettaessa kirjausketju katsotaan asianmukaiseksi, kun se täyttää seuraavat vaatimukset:
a)
sen avulla voidaan tarkistaa, että komissiolle ilmoitetut menojen todennetut kokonaismäärät vastaavat yksityiskohtaista kirjanpitoaineistoa sekä todentamis- ja hallintoviranomaisten, välittävien elinten ja tuensaajien hallussa olevia, toimintaohjelman mukaisesti yhteisrahoitettuja toimia koskevia tositteita;
b)
se mahdollistaa tuensaajalle maksetun julkisen rahoitusosuuden tarkastamisen;
c)
se mahdollistaa toimintaohjelman seurantakomitean laatimien valintaperusteiden soveltamisen tarkastamisen;
d)
se sisältää jokaisen toimen osalta tapauksen mukaan tekniset eritelmät ja rahoitussuunnitelman, tuen hyväksymistä koskevat asiakirjat, julkisiin hankintamenettelyihin liittyvät asiakirjat, seurantakertomukset sekä tehtyjä tarkistuksia ja tarkastuksia koskevat kertomukset.
42 artikla
Toimien tarkastukset
1. Perusasetuksen 61 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut tarkastukset on tehtävä kunkin 12 kuukauden jakson osalta 1 päivästä heinäkuuta 2008 alkaen tekemällä otanta toimista, jotka valitaan tarkastusviranomaisen vahvistamalla tai hyväksymällä menetelmällä tämän asetuksen 43 artiklan mukaisesti.
Tarkastukset on tehtävä paikalla tuensaajan hallussa olevien asiakirjojen ja aineiston pohjalta.
2. Tarkastuksissa on varmistettava, että seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
toimi täyttää toimintaohjelman valintaperusteet, se on pantu täytäntöön hyväksyntäpäätöksen mukaisesti ja se täyttää kaikki siihen sovellettavat ehdot, jotka koskevat sen toimintaa ja käyttöä tai saavutettavia tavoitteita;
b)
ilmoitetut menot vastaavat tuensaajan hallussa olevaa kirjanpitoaineistoa ja tositteita;
c)
tuensaajan ilmoittamat menot ovat yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaisia;
d)
julkinen tuki on maksettu tuensaajalle perusasetuksen 80 artiklan mukaisesti.
3. Jos havaitut ongelmat ovat luonteeltaan järjestelmää koskevia ja aiheuttavat siksi saman toimintaohjelman muita toimia koskevan riskin, tarkastusviranomaisen on varmistettava, että tällaisten ongelmien laajuuden määrittämiseksi suoritetaan lisätutkimuksia, mukaan lukien ylimääräiset tarkastukset. Vastuuviranomaisten on toteutettava tarvittavat ennalta ehkäisevät ja korjaavat toimenpiteet.
4. Vain menot, jotka kuuluvat 1 kohdan mukaisesti tarkastuksen soveltamisalaan, lasketaan mukaan tarkastettujen menojen määrään laadittaessa liitteessä VI olevan A osan 9 kohdan ja liitteessä VII olevan A osan 9 kohdan taulukoiden mukaista ilmoitusta.
43 artikla
Otanta
1. Kullakin 12 kuukauden jaksolla tarkastettavien toimien otoksen on ensisijaisesti perustuttava 2, 3 ja 4 kohdassa vahvistettuun tilastolliseen satunnaisotantamenetelmään. Muita toimia voidaan valita täydentäväksi otokseksi 5 ja 6 kohdan mukaisesti.
2. Menetelmässä, jota käytetään otoksen valitsemiseksi ja tuloksiin perustuvien päätelmien tekemiseksi, on otettava huomioon kansainvälisesti hyväksytyt tarkastusstandardit, ja se on dokumentoitava. Tarkastusviranomaisen on menojen määrä, toimien lukumäärä ja laji sekä muut asiaan kuuluvat seikat huomioon ottaen määriteltävä asianmukainen tilastollinen otantamenetelmä, jota sovelletaan. Otosta koskevat tekniset parametrit on määriteltävä liitteen IV mukaisesti.
3. Kullakin 12 kuukauden jaksolla tarkastettava otos on valittava toimista, joita koskevat menot on toimintaohjelman osalta ilmoitettu komissiolle sitä vuotta edeltävän vuoden aikana, jona perusasetuksen 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan i alakohdassa säädetty vuotuinen tarkastuskertomus toimitetaan komissiolle. Tarkastusviranomainen voi päättää koota ensimmäisten 12 kuukauden jakson osalta toimet, joiden menot on ilmoitettu komissiolle vuosina 2007 ja 2008, ryhmäksi, jonka perusteella se valitsee tarkastettavat toimet.
4. Tarkastusviranomaisen on tehtävä johtopäätöksensä niiden tarkastusten tulosten perusteella, jotka koskevat komissiolle 3 kohdassa tarkoitetulla jaksolla ilmoitettuja menoja, ja esitettävä ne komissiolle vuotuisessa tarkastuskertomuksessa. Toimintaohjelmissa, joiden osalta ennakoitu virheiden määrä on olennaisuustasoa korkeampi, tarkastusviranomaisen on arvioitava virheiden määrän suuruutta ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joihin kuuluu vuotuisessa tarkastuskertomuksessa esitettävien suositusten antaminen.
5. Tarkastusviranomaisen on tarkasteltava säännöllisesti satunnaisotoksen kattavuutta ottaen erityisesti huomioon tarve saada riittävä varmuus toimintaohjelmaa osittain tai lopullisesti päätettäessä annettavia ilmoituksia koskevien tarkastusten oikeellisuudesta. Viranomaisen on ammatillisen arviointikykynsä pohjalta päätettävä, onko tarpeen tarkastaa täydentävä otos lisätoimia, jotta havaitut erityiset riskitekijät voitaisiin ottaa huomioon ja varmistaa ohjelman osalta erityyppisten toimien, tuensaajien, välittävien elinten ja toimintalinjojen riittävä kattavuus.
6. Tarkastusviranomaisen on tehtävä johtopäätöksensä täydentävän otoksen tarkastuksista saatujen tulosten perusteella ja esitettävä ne komissiolle vuotuisessa tarkastuskertomuksessa. Jos havaittujen sääntöjenvastaisuuksien määrä on suuri tai jos on havaittu järjestelmällisiä sääntöjenvastaisuuksia, tarkastusviranomaisen on arvioitava niiden merkitystä ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joihin kuuluu vuotuisessa tarkastuskertomuksessa esitettävien suositusten antaminen. Täydentävän otoksen tarkastusten tulokset on analysoitava erillään satunnaisotoksen tarkastusten tuloksista. Erityisesti on huomattava, että täydentävässä otoksessa havaittuja sääntöjenvastaisuuksia ei oteta huomioon satunnaisotoksen virheiden määrää laskettaessa.
44 artikla
Tarkastusviranomaisen esittämät asiakirjat
1. Perusasetuksen 61 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu tarkastusstrategia on laadittava tämän asetuksen liitteessä V esitetyn mallin mukaisesti. Sitä on päivitettävä ja tarkistettava vuosittain sekä tarvittaessa myös vuoden mittaan.
2. Perusasetuksen 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan i alakohdassa tarkoitettujen vuotuisen tarkastuskertomuksen ja lausunnon on toimintaohjelmaa koskevan tarkastusstrategian mukaisesti perustuttava kyseisen asetuksen 61 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti tehtyihin järjestelmätarkastuksiin ja toimien tarkastuksiin, ja ne on laadittava tämän asetuksen liitteessä VI esitettyjen mallien mukaisesti.
3. Perusasetuksen 61 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitetun päättämistä koskevan ilmoituksen on perustuttava kaikkiin tarkastusviranomaisen tarkastusstrategian mukaisesti tekemiin tai sen vastuulla tehtyihin tarkastuksiin. Päättämistä koskeva ilmoitus ja lopullinen tarkastuskertomus on laadittava tämän asetuksen liitteessä VII olevan mallin mukaisesti.
4. Jos tutkimuksen laajuuteen liittyy rajoitus tai jos havaittujen sääntöjenvastaisten menojen määrän perusteella perusasetuksen 61 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettuun vuotuiseen lausuntoon tai kyseisen asetuksen 61 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettuun päättämistä koskevaan ilmoitukseen ei ole mahdollista antaa varauksetonta lausuntoa, tarkastusviranomaisen on ilmoitettava syyt ja arvioitava ongelman laajuus ja sen taloudellinen vaikutus.
5. Toimintaohjelman osittaisen päättämisen yhteydessä tarkastusviranomaisen on laadittava perusasetuksen 85 artiklassa tarkoitetun menoilmoituksen kattamien maksujen laillisuutta ja sääntöjenmukaisuutta koskeva ilmoitus tämän asetuksen liitteessä VIII olevan mallin mukaisesti ja toimitettava se yhdessä perusasetuksen 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan iii alakohdassa tarkoitetun lausunnon kanssa.
45 artikla
Asiakirjojen saatavuus
1. Perusasetuksen 87 artiklaa sovellettaessa hallintoviranomaisen on varmistettava, että menoihin ja tarkastuksiin liittyviä tositteita hallussaan pitävistä elimistä ja niiden sijainnista on saatavilla tietue, joka sisältää kaikki riittävää kirjausketjua varten tarvittavat asiakirjat.
2. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut asiakirjat ovat saatavilla sellaisten henkilöiden ja elinten tekemää valvontaa varten ja että otteet tai kopiot niistä toimitetaan sellaisille henkilöille ja elimille, jotka ovat tähän valtuutettuja, mukaan lukien ainakin hallintoviranomaisen, todentamisviranomaisen, välittävien elinten ja tarkastusviranomaisen valtuutettu henkilökunta ja perusasetuksen 61 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut elimet sekä yhteisön valtuutetut virkamiehet ja heidän valtuutetut edustajansa.
3. Hallintoviranomaisen on säilytettävä arviointi- ja ilmoitustarkoituksiin tarvittavat tiedot, myös 40 artiklassa tarkoitetut tiedot, jotka liittyvät perusasetuksen 87 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin toimiin, koko siltä kaudelta, johon viitataan mainitun artiklan 1 kohdan a alakohdassa.
4. Perusasetuksen 87 artiklassa tarkoitetuiksi yleisesti hyväksytyiksi tietovälineiksi on katsottava ainakin seuraavat:
a)
valokopiot alkuperäisistä asiakirjoista;
b)
mikrofilmit alkuperäisistä asiakirjoista;
c)
sähköiset versiot alkuperäisistä asiakirjoista;
d)
yksinomaan sähköisessä muodossa olevat asiakirjat.
5. Kansallisten viranomaisten on määritettävä menettely, jolla yleisesti hyväksytyillä tietovälineillä säilytettyjen asiakirjojen varmistetaan vastaavan alkuperäisiä asiakirjoja, ja menettelyllä on varmistettava, että säilytetyt versiot vastaavat kansallisten lakien vaatimuksia ja että niihin voidaan luottaa tarkastuksia tehtäessä.
6. Jos asiakirjat ovat olemassa vain sähköisessä muodossa, käytettyjen tietokonejärjestelmien on täytettävä hyväksytyt turvallisuusvaatimukset, joilla varmistetaan, että säilytetyt asiakirjat vastaavat kansallisten lakien vaatimuksia ja että niihin voidaan luottaa tarkastuksia tehtäessä.
46 artikla
Todentamisviranomaisen toimittamat asiakirjat
1. Perusasetuksen 60 artiklan a alakohdassa tarkoitetut todennetut menoilmoitukset ja maksupyynnöt on laadittava tämän asetuksen liitteessä IX olevaa mallia noudattaen ja toimitettava komissiolle.
2. Todentamisviranomaisen on vuodesta 2008 alkaen toimitettava joka vuosi 31 päivään maaliskuuta mennessä komissiolle liitteessä X olevan mallin mukainen ilmoitus, jossa määritellään toimintaohjelman kunkin toimintalinjan osalta:
a)
määrät, jotka on palautettu edellisen vuoden aikana toimitetuista menoilmoituksista johonkin toimeen tarkoitetun julkisen rahoitusosuuden täysimääräisen tai osittaisen peruuttamisen johdosta;
b)
takaisinperityt määrät, jotka on vähennetty kyseisistä menoilmoituksista;
c)
ilmoitus edellisen vuoden joulukuun 31 päivänä takaisinperittävistä määristä, jotka on luokiteltu perintämääräyksen antamisvuoden mukaan.
3. Toimintaohjelman osittaista päättämistä varten todentamisviranomaisen on toimitettava komissiolle perusasetuksen 85 artiklassa tarkoitettu menoilmoitus tämän asetuksen liitteessä XI esitetyssä muodossa.
47 artikla
Hallinto- ja valvontajärjestelmien kuvaus
Perusasetuksen 71 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun toimintaohjelmaa koskevien hallinto- ja valvontajärjestelmien kuvauksen on sisällettävä kyseisen asetuksen 57 artiklassa tarkoitettuja seikkoja koskevat tiedot sekä tämän asetuksen 48 ja 49 artiklassa vahvistetut tiedot.
Tiedot on toimitettava tämän asetuksen liitteessä XII olevassa A osassa esitetyn mallin mukaisesti.
48 artikla
Hallintoviranomaista, todentamisviranomaista ja välittäviä elimiä koskevat tiedot
Jäsenvaltion on hallintoviranomaisen, todentamisviranomaisen ja kunkin välittävän elimen osalta toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:
a)
kuvaus niille annetuista tehtävistä;
b)
niistä jokaisen organisaatiokaavio, kuvaus tehtävien jaosta niiden eri osastojen välillä tai sisällä sekä virkojen suuntaa-antava määrä;
c)
toimien valinta- ja hyväksyntämenettelyt;
d)
menettelyt, joilla tuensaajien korvaushakemukset otetaan vastaan, tarkastetaan ja todetaan päteviksi, ja erityisesti 39 artiklassa vahvistetut tarkastussäännöt ja -menettelyt, sekä menettelyt, joilla maksut tuensaajille hyväksytään, suoritetaan ja merkitään kirjanpitoon;
e)
menettelyt, joilla menoilmoitukset laaditaan, todennetaan ja toimitetaan komissiolle;
f)
viittaus c, d ja e alakohdassa tarkoitettujen menettelyjen osalta vahvistettaviin kirjallisiin menettelyihin;
g)
jäsenvaltion vahvistamat, toimintaohjelmaan sovellettavat tukikelpoisuussäännöt;
h)
edellä 40 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimia koskevan yksityiskohtaisen kirjanpitoaineiston ja täytäntöönpanoa koskevien tietojen säilyttämistä koskeva järjestelmä toimintaohjelmassa.
49 artikla
Tarkastusviranomaista ja perusasetuksen 61 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja elimiä koskevat tiedot
Jäsenvaltion on tarkastusviranomaisen ja perusasetuksen 61 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen elinten osalta toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:
a)
kuvaus niiden tehtävistä ja niiden välisistä suhteista;
b)
tarkastusviranomaisen ja kaikkien toimintaohjelmaa koskevien tarkastusten toteuttamiseen osallistuvien elinten organisaatiokaavio, jossa kuvaillaan, miten niiden riippumattomuus on varmistettu, sekä ilmoitetaan myönnettyjen virkojen suuntaa-antava määrä ja vaadittava pätevyys tai kokemus;
c)
tarkastuskertomusten suositusten ja korjaavien toimenpiteiden täytäntöönpanon seurantamenettelyt;
d)
tarvittaessa menettelyt, joilla tarkastusviranomainen valvoo toimintaohjelmaa koskevien tarkastusten tekemiseen osallistuvien elinten työtä;
e)
menettelyt vuotuisen tarkastuskertomuksen ja päättämistä koskevan ilmoituksen laatimiseksi.
50 artikla
Hallinto- ja valvontajärjestelmien arviointi
1. Perusasetuksen 71 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kertomuksen on perustuttava järjestelmien kuvauksen, järjestelmiä käsittelevien asiaan liittyvien asiakirjojen, kirjanpitoaineiston ja toimien täytäntöönpanoa koskevien tietojen säilyttämisjärjestelmän tarkasteluun sekä tarkastusviranomaisen tai muun raportoinnista vastaavan elimen tärkeänä pitämien merkittävimpien elinten henkilökunnan haastatteluihin, joilla täydennetään, selvennetään tai tarkistetaan tietoja.
2. Perusasetuksen 71 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu järjestelmien sääntöjenmukaisuutta koskeva lausunto on laadittava tämän asetuksen liitteessä XII olevassa B osassa esitetyn mallin mukaisesti.
3. Jos asianomainen hallinto- ja valvontajärjestelmä vastaa olennaisilta osiltaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 (22) mukaisesti hyväksytyn tuen osalta voimassa olevaa hallinto- ja valvontajärjestelmää, kansallisten ja yhteisön tarkastajien mainitun järjestelmän osalta toteuttamien tarkastusten tulokset voidaan ottaa huomioon perusasetuksen 71 artiklan 2 kohdan mukaisen kertomuksen ja lausunnon laatimista varten.
2 JAKSO
2 artiklassa tarkoitettujen toimintaohjelmien valvontaa koskevat poikkeukset
51 artikla
Yleiset poikkeukset
1. Tarkastusviranomaisen ei tämän asetuksen 2 artiklassa tarkoitettujen toimintaohjelmien osalta edellytetä esittävän komissiolle perusasetuksen 61 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädettyä tarkastusstrategiaa.
2. Jos perusasetuksen 71 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu järjestelmän sääntöjenmukaisuutta koskeva lausunto on tämän asetuksen 2 artiklassa tarkoitettujen toimintaohjelmien osalta varaukseton tai jos varaukset on peruttu korjaavien toimenpiteiden toteuttamisen vuoksi, komissio voi päättää:
a)
että se voi luottaa järjestelmien tehokkaan toiminnan osalta pääasiallisesti perusasetuksen 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuun lausuntoon;
b)
että se suorittaa omia paikan päällä tehtäviä tarkastuksia vain, jos on sellaisiin järjestelmän puutteisiin viittaavaa näyttöä, jotka vaikuttavat komissiolle todennettuihin menoihin sellaisena vuonna, josta on toimitettu perusasetuksen 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdan mukainen lausunto, joka ei sisällä kyseisiä puutteita koskevia varauksia.
3. Jos komissio tekee tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetun päätöksen, se ilmoittaa siitä kyseiselle jäsenvaltiolle.
Jos on olemassa puutteisiin viittaavaa näyttöä, komissio voi vaatia kyseistä jäsenvaltiota tekemään tarkastuksia perusasetuksen 72 artiklan 3 kohdan mukaisesti tai se voi tehdä omia tarkastuksiaan mainitun asetuksen 72 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
52 artikla
Elinten ja menettelyjen perustaminen kansallisen lainsäädännön mukaisesti
1. Edellä 51 artiklassa säädettyjen yleisten poikkeusten lisäksi jäsenvaltio voi 2 artiklassa tarkoitettujen toimintaohjelmien osalta käyttää myös mahdollisuutta perustaa kansallisten sääntöjen mukaisesti elimet ja menettelyt seuraavien tehtävien toteuttamiseksi:
a)
hallintoviranomaisen tehtävät, jotka koskevat yhteisrahoitettujen tuotteiden ja palvelujen sekä perusasetuksen 59 artiklan b alakohdan mukaisesti ilmoitettujen menojen tarkastamista;
b)
perusasetuksen 60 artiklan mukaiset todentamisviranomaisten tehtävät;
c)
perusasetuksen 61 artiklan mukaiset tarkastusviranomaisen tehtävät.
2. Jos jäsenvaltio käyttää tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua mahdollisuutta, sen ei tarvitse nimetä perusasetuksen 58 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa säädettyjä todentamisviranomaista ja tarkastusviranomaista.
3. Jos jäsenvaltio käyttää tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua mahdollisuutta, perusasetuksen 71 artiklan säännöksiä on sovellettava soveltuvin osin.
53 artikla
Kansallisen lainsäädännön mukaisesti perustettuja elimiä ja menettelyjä koskevat erityissäännökset
1. Tätä artiklaa sovelletaan toimintaohjelmiin, joiden suhteen jäsenvaltio on käyttänyt tämän asetuksen 52 artiklan 1 kohdassa säädettyä mahdollisuutta.
2. Edellä 52 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen kansallisten elinten on suoritettava 39 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tarkastukset.
3. Perusasetuksen 61 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut toimien tarkastukset on toteutettava kansallisia menettelyjä noudattaen. Tämän asetuksen 42 ja 43 artiklaa ei sovelleta.
4. Edellä 52 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen kansallisten elinten esittämien asiakirjojen laadintaan on sovellettava soveltuvin osin 44 artiklan 2-5 kohtaa.
Vuotuinen tarkastuskertomus ja vuotuinen lausunto on laadittava noudattaen tarvittaessa liitteessä VI esitettyjä malleja.
5. Edellä 52 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen kansallisten elinten on täytettävä 46 artiklan 2 kohdassa säädetyt velvoitteet.
Menoilmoitus on laadittava noudattaen liitteissä IX ja XI olevia malleja.
6. Edellä 47, 48 ja 49 artiklassa tarkoitetussa hallinto- ja valvontajärjestelmien kuvauksessa annettavien tietojen on tapauksen mukaan sisällettävä 52 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja kansallisia elimiä koskevat tiedot.
VIII LUKU
SÄÄNTÖJENVASTAISUUDET
54 artikla
Määritelmät
Tässä luvussa tarkoitetaan:
a)
’taloudellisella toimijalla’ kaikkia kalatalousrahastosta myönnettävän tuen täytäntöönpanoon osallistuvia luonnollisia henkilöitä, oikeushenkilöitä tai muita yksikköjä, lukuun ottamatta jäsenvaltioita niiden käyttäessä julkista valtaa;
b)
’ensimmäisellä hallinnollisella tai oikeudellisella päätelmällä’ toimivaltaisen hallinnollisen tai oikeudellisen viranomaisen ensimmäistä kirjallista arviointia, jonka perusteella konkreettisten tietojen avulla todetaan sääntöjenvastaisuus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisuutta tarkistaa tai kumota tämä toteama hallinnollisessa tai oikeudellisessa menettelyssä;
c)
’petosepäilyllä’ sääntöjenvastaisuutta, jonka johdosta kansallisella tasolla aloitetaan hallinnollinen tai oikeudellinen menettely sen selvittämiseksi, onko sääntöjenvastaisuus tahallinen ja erityisesti, onko se Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen (23) 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määritelty petos;
d)
’konkurssilla’ neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 (24) 2 artiklan a alakohdassa määriteltyjä maksukyvyttömyysmenettelyjä.
55 artikla
Alkuvaiheen ilmoitukset - poikkeukset
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa kunkin vuosineljänneksen päättymisestä kaikista sääntöjenvastaisuuksista, joista on tehty ensimmäinen hallinnollinen tai oikeudellinen havainto, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perusasetuksen 70 artiklan mukaisia velvollisuuksia.
Jäsenvaltioiden on kyseisessä ilmoituksessa annettava kaikissa tapauksissa yksityiskohtaiset tiedot seuraavista seikoista:
a)
kalatalousrahasto, tavoite, toimintaohjelma, toimintalinja ja toimi sekä yhteinen tunnistuskoodi (CCI-numero);
b)
säännös, jota on rikottu;
c)
mahdolliseen sääntöjenvastaisuuteen viitanneen ensimmäisen tiedon päivämäärä ja lähde;
d)
teko, jolla sääntöjenvastaisuuteen on syyllistytty;
e)
tarvittaessa tieto siitä, aiheuttaako tapaus petosepäilyn;
f)
tapa, jolla sääntöjenvastaisuus havaittiin;
g)
tarvittaessa asiaan liittyvät jäsenvaltiot ja kolmannet maat;
h)
kausi tai hetki, jona sääntöjenvastaisuus tapahtui;
i)
sääntöjenvastaisuutta koskevan virallisen kertomuksen laatineet kansalliset viranomaiset tai elimet sekä hallinnollisesta tai oikeudellisesta seurannasta vastaavat viranomaiset;
j)
sääntöjenvastaisuutta koskevan ensimmäisen hallinnollisen tai oikeudellisen havainnon päivämäärä;
k)
asianomaisten luonnollisten ja oikeushenkilöiden tai muiden asiaan liittyvien yksikköjen tunnistetiedot, lukuun ottamatta tapauksia, joissa näillä tiedoilla ei ole merkitystä sääntöjenvastaisuuksien ehkäisyssä kyseisen sääntöjenvastaisuuden luonteesta johtuvista syistä;
l)
kokonaisbudjetti ja toimelle myönnetty julkinen tuki sekä sen yhteisrahoituksen jakautuminen yhteisön ja kansallisen rahoitusosuuden kesken;
m)
julkisen rahoitusosuuden määrä, johon sääntöjenvastaisuus liittyy, sekä vastaava yhteisön rahoitusosuus, joka on vaarantunut;
n)
jos k alakohdassa määritellyille henkilöille tai muille yksiköille ei ole maksettu julkista tukea, määrät, jotka olisi maksettu aiheetta, jos sääntöjenvastaisuutta ei olisi havaittu;
o)
maksujen keskeyttäminen tarvittaessa sekä perintämahdollisuudet;
p)
sääntöjenvastaisten menojen luonne.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, seuraavia tapauksia ei tarvitse ilmoittaa:
a)
tapaukset, joissa sääntöjenvastaisuus johtuu ainoastaan siitä, ettei yhteisrahoitettuun toimintaohjelmaan kuuluvaa toimea ole toteutettu osittain tai kokonaan tuensaajan konkurssin vuoksi;
b)
tapaukset, jotka tuensaaja on tuonut vapaaehtoisesti hallintoviranomaisen tai todentamisviranomaisen tietoon, ennen kuin kumpikaan niistä on sitä havainnut, riippumatta siitä, tapahtuiko tämä ennen julkisen tuen maksamista vai sen jälkeen;
c)
tapaukset, jotka hallintoviranomainen tai todentamisviranomainen havaitsee ja korjaa ennen kuin tuensaajalle maksetaan kertaakaan julkista tukea ja ennen kuin kyseiset menot sisällytetään komissiolle toimitettuun menoilmoitukseen.
Kuitenkin konkurssia edeltävistä sääntöjenvastaisuuksista ja tapauksista, joihin liittyy petosepäily, on ilmoitettava.
3. Jos jotkin 1 kohdassa tarkoitetuista tiedoista ja erityisesti tiedot, jotka koskevat tekoja, joilla sääntöjenvastaisuuteen on syyllistytty, ja tapaa, jolla se havaittiin, eivät ole saatavissa, jäsenvaltioiden on mahdollisuuksien mukaan annettava puuttuvat tiedot samalla kun ne toimittavat seuraavia sääntöjenvastaisuuksia koskevia neljännesvuosikertomuksia komissiolle.
4. Jos kansallisissa säännöksissä säädetään tutkimusten luottamuksellisuudesta, tietojen ilmoittaminen edellyttää toimivaltaisen tuomioistuimen antamaa lupaa.
5. Jos jäsenvaltiolla ei ole 1 kohdan mukaisesti ilmoitettavanaan sääntöjenvastaisuuksia, sen on ilmoitettava asiasta komissiolle kyseisessä kohdassa säädetyssä määräajassa.
56 artikla
Kiireelliset tapaukset
Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava välittömästi komissiolle ja tarvittaessa muille jäsenvaltioille, joita asia koskee, kaikista havaituista tai oletettavasti tapahtuneista sääntöjenvastaisuuksista, jos vaarana on:
a)
että niillä on pian maan alueen ulkopuolelle kohdistuvia vaikutuksia;
tai
b)
että ne näyttävät perustuvan uudenlaiseen väärinkäytökseen.
57 artikla
Seurannasta ja perimättä jättämisestä ilmoittaminen
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa kunkin vuosineljänneksen päättymisestä mihin tahansa aikaisempaan, 55 artiklan mukaisesti tehtyyn ilmoitukseen liittyvistä menettelyistä, jotka on pantu vireille kaikkien aikaisemmin ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien vuoksi, sekä niistä aiheutuneista merkittävistä muutoksista.
Tämän ilmoituksen on sisällettävä ainakin seuraavaa:
a)
takaisinperityt tai todennäköisesti takaisinperittävät määrät;
b)
kaikki jäsenvaltioiden toteuttamat väliaikaiset toimenpiteet aiheettomasti maksettujen summien takaisinperinnän turvaamiseksi;
c)
hallinnolliset ja oikeudelliset menettelyt, jotka on aloitettu aiheettomasti maksettujen summien takaisinperimiseksi ja seuraamusten määräämiseksi;
d)
perintämenettelyistä luopumisen syyt;
e)
tieto rikosoikeudellisesta syytteeseenpanosta luopumisesta.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle hallinnollisista tai oikeudellisista päätöksistä tai niiden tärkeimmistä kohdista, jotka koskevat tällaisten menettelyjen päättämistä, ja niiden on erityisesti ilmoitettava, antavatko havainnot aihetta epäillä petosta. Jäsenvaltioiden on d alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa ilmoitettava asiasta mahdollisuuksien mukaan komissiolle ennen päätöksen tekemistä.
2. Jos jäsenvaltio katsoo, ettei summaa saada perittyä takaisin tai ettei sitä todennäköisesti saada perittyä takaisin, sen on ilmoitettava komissiolle erityiskertomuksessa perimättömästä määrästä sekä perusasetuksen 70 artiklan 2 kohdan mukaista menetetyn määrän korvaamista koskevaan päätökseen liittyvistä olennaisista seikoista.
Näiden tietojen on oltava riittävän yksityiskohtaisia, jotta komissio voisi asianomaisen jäsenvaltion viranomaisia kuultuaan tehdä mainitun päätöksen mahdollisimman nopeasti.
Tietoihin on sisällyttävä ainakin seuraavat seikat:
a)
jäljennös myöntämistä koskevasta päätöksestä;
b)
tuensaajalle viimeksi suoritetun maksun päivämäärä;
c)
jäljennös perintämääräyksestä;
d)
jäljennös tuensaajan maksukyvyttömyyden osoittavasta asiakirjasta, kun kyse on 55 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoitettavista konkursseista;
e)
jäsenvaltioiden toteuttamia, asianomaisen määrän takaisinperimiseen tähtääviä toimenpiteitä koskeva yleiskuvaus, josta ilmenee toimenpiteiden päivämäärät.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa komissio voi nimenomaisesti pyytää jäsenvaltiota jatkamaan takaisinperintämenettelyä.
58 artikla
Sähköinen toimittaminen
Edellä 55 ja 56 artiklassa ja 57 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on mahdollisuuksien mukaan toimitettava sähköisesti komission tähän tarkoitukseen tarjoaman suojatun yhteyden välityksellä.
59 artikla
Oikeudenkäyntikulujen korvaaminen
Jos jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset päättävät komission nimenomaisesta pyynnöstä käynnistää tai jatkaa oikeudellisia menettelyjä aiheettomasti maksettujen määrien perimiseksi takaisin, komissio voi sitoutua korvaamaan jäsenvaltiolle kokonaan tai osittain oikeudenkäyntikustannukset ja menettelyistä suoraan aiheutuvat kustannukset todisteasiakirjojen esittämistä vastaan, vaikka menettelyt eivät tuottaisikaan tulosta.
60 artikla
Yhteydenpito jäsenvaltioiden kanssa
1. Komissio pitää asianmukaisella tavalla yhteyttä jäsenvaltioihin, joita asia koskee, 55 artiklassa tarkoitetuista sääntöjenvastaisuuksista, 57 artiklassa tarkoitetuista menettelyistä ja erityisesti perintämahdollisuuksista toimitettujen tietojen täydentämistä varten.
2. Komissio antaa 1 kohdassa tarkoitetun yhteydenpidon lisäksi tiedon jäsenvaltioille, jos sääntöjenvastaisuuden luonne antaa aiheen epäillä, että samoja tai samankaltaisia keinoja saatettaisiin käyttää muissa jäsenvaltioissa.
3. Komissio järjestää yhteisötasolla asianomaisten jäsenvaltioiden edustajille tiedotuskokouksia tarkastellakseen näiden kanssa 55, 56 ja 57 artiklan sekä tämän artiklan 1 kohdan perusteella saatuja tietoja. Tarkasteluissa keskitytään siihen, mitä sääntöjenvastaisuuksiin, ennalta ehkäiseviin toimenpiteisiin ja oikeudellisiin menettelyihin liittyvistä tiedoista voidaan oppia.
4. Jäsenvaltion tai komission pyynnöstä jäsenvaltiot ja komissio kuulevat toisiaan kuroakseen umpeen kaikki yhteisön etujen kannalta haitalliset lainsäädännön aukot, joita ilmenee voimassa olevia säädöksiä täytäntöön pantaessa.
61 artikla
Tietojen käyttö
Komissio voi riskianalyysejä tehdäkseen käyttää kaikkia tietoja, jotka ovat luonteeltaan yleisiä tai toimeen liittyviä ja joita jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet sille tämän asetuksen mukaisesti, ja saamiensa tietojen perusteella se voi laatia kertomuksia ja kehittää varhaisvaroitusjärjestelmiä, joilla pyritään tunnistamaan riskejä tehokkaammin.
62 artikla
Tietojen antaminen komiteoille
Komissio antaa jäsenvaltioille komission päätöksellä 94/140/EY (25) perustetussa petollisen menettelyn torjunnan yhteensovittamista käsittelevässä neuvoa-antavassa komiteassa säännöllisesti tietoja havaittuihin sääntöjenvastaisuuksiin liittyvien määrien suuruusluokasta ja eri luokkiin kuuluvista sääntöjenvastaisuuksista, jotka eritellään tyypeittäin ja numeroittain. Myös perusasetuksen 101 artiklassa tarkoitetulle komitealle tiedotetaan asiasta.
63 artikla
Ilmoitusrajan alapuolelle jäävät sääntöjenvastaisuudet
1. Jos sääntöjenvastaisuudet liittyvät alle 10 000 euron määriin, jotka maksetaan Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta, jäsenvaltiot eivät toimita komissiolle 55 ja 57 artiklassa säädettyjä tietoja, ellei komissio sitä nimenomaisesti pyydä.
Perusasetuksen 60 artiklan f alakohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on kuitenkin pidettävä kirjaa tämän rajan alapuolelle jäävistä määristä, jotka voidaan periä takaisin, sekä määristä, jotka on peritty takaisin tai palautettu johonkin toimeen tarkoitetun rahoitusosuuden peruuttamisen johdosta, ja maksettava takaisin perityt määrät Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon.
Jäsenvaltio ja yhteisö jakavat kyseiseen toimeen sovellettavien yhteisrahoitusosuuksien mukaisesti mahdolliset tappiot, joita aiheutuu ilmoitusrajan alapuolelle jäävistä summista, joita ei saada perittyä takaisin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perusasetuksen 70 artiklan 1 kohdan b alakohdasta suoraan johtuvia velvollisuuksia. Tämän asetuksen 57 artiklan 2 kohdassa vahvistettua menettelyä ei sovelleta, ellei komissio toisin päätä.
Tämän kohdan kolmannen alakohdan säännöksiä sovelletaan myös konkurssitapauksiin, jotka on vapautettu 55 artiklan 1 kohdassa säädetystä ilmoitusvelvollisuudesta.
2. Jäsenvaltioiden, jotka eivät ole ottaneet käyttöön euroa valuuttanaan sääntöjenvastaisuuden toteamispäivään mennessä, on perusasetuksen 95 artiklan mukaisesti muunnettava kansallisena valuuttana maksettujen menojen määrät euroiksi. Jos menoja ei ole merkitty todentamisviranomaisen kirjanpitoon, on käytettävä viimeisintä komission sähköisesti julkaisemaa kirjanpitokurssia.
IX LUKU
SÄHKÖINEN TIEDONVAIHTO
64 artikla
Tiedonvaihtoon tarkoitettu atk-järjestelmä
Perusasetuksen 65 ja 75 artiklaa sovellettaessa otetaan käyttöön tiedonvaihtoon tarkoitettu atk-järjestelmä, joka toimii kaikkien toimintaohjelmaa koskevien tietojen vaihdon välineenä.
Kunkin jäsenvaltion ja komission välinen tiedonvaihto on hoidettava käyttämällä tätä komission käyttöön ottamaa atk-järjestelmää, joka mahdollistaa turvallisen tietojenvaihdon komission ja kunkin jäsenvaltion välillä.
Jäsenvaltioiden on osallistuttava tiedonvaihtoon tarkoitetun atk-järjestelmän edelleen kehittämiseen.
65 artikla
Tiedonvaihtoon tarkoitetun atk-järjestelmän sisältö
1. Tiedonvaihtoon tarkoitettu atk-järjestelmä sisältää komission ja jäsenvaltioiden yhteiseen etuun liittyviä tietoja ja ainakin seuraavat, maksujen suorittamisen kannalta tarpeelliset tiedot:
a)
liitteessä I olevassa B osassa esitetyn mallin mukainen toimintaohjelmien rahoitussuunnitelma;
b)
liitteessä IX esitetyn mallin mukaiset menoilmoitukset ja maksupyynnöt;
c)
liitteessä X esitetyn mallin mukainen vuosittainen ilmoitus palautetuista, takaisinperityistä sekä takaisinperittävistä määristä;
d)
liitteessä XIII esitetyn mallin mukaiset vuotuiset maksupyyntöjä koskevat ennusteet;
e)
liitteessä XIV olevassa 3.3 kohdassa esitetyn mallin mukainen täytäntöönpanoa koskevien vuosikertomusten ja loppukertomusten rahoitusta koskeva osio.
2. Tiedonvaihtoon tarkoitetun atk-järjestelmän on 1 kohdan tietojen lisäksi sisällettävä vähintään seuraavat toiminnan seurannan mahdollistavat yhteiseen etuun liittyvät asiakirjat ja tiedot:
a)
perusasetuksen 15 artiklassa tarkoitettu kansallinen strategiasuunnitelma;
b)
liitteessä I olevassa A osassa esitetyn mallin mukainen toimintaohjelma, mukaan lukien siihen mahdollisesti tehdyt tarkistukset;
c)
kalatalousrahaston rahoitusosuutta koskeva komission päätös;
d)
liitteessä XIV esitetyn mallin mukaiset täytäntöönpanoa koskevat vuosikertomukset ja loppukertomukset;
e)
liitteessä V esitetyn mallin mukainen tarkastusstrategia;
f)
liitteessä XII olevassa A osassa esitetyn mallin mukainen hallinto- ja valvontajärjestelmien kuvaus;
g)
liitteissä VI, VII, VIII ja liitteessä XII olevassa B osassa esitettyjen mallien mukaiset tarkastuksista laadittavat kertomukset ja lausunnot sekä komission ja kunkin jäsenvaltion välinen kirjeenvaihto;
h)
liitteessä XI esitetyn mallin mukaiset osittaista päättämistä koskevat menoilmoitukset;
i)
liitteessä X esitetyn mallin mukainen vuosittainen ilmoitus palautetuista, takaisinperityistä sekä takaisinperittävistä määristä.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on tapauksen mukaan toimitettava liitteissä ilmoitetussa muodossa.
66 artikla
Tiedonvaihtoon tarkoitetun atk-järjestelmän toiminta
1. Komission ja viranomaisten, jotka jäsenvaltio on nimittänyt perusasetuksen mukaisesti, samoin kuin elinten, joille kyseinen tehtävä on siirretty, on vietävä tiedonvaihtoon tarkoitettuun atk-järjestelmään vaaditussa muodossa asiakirjat, joista ne vastaavat, ja niihin tehdyt päivitykset.
2. Jäsenvaltioiden on koottava keskitetysti ja toimitettava komissiolle tiedonvaihtoon tarkoitetun atk-järjestelmän käyttöoikeuksia koskevat pyynnöt.
3. Tiedonvaihdoissa ja maksuissa on käytettävä direktiivin 1999/93/EY 2 artiklan 1 kohdassa määritettyä sähköistä allekirjoitusta. Jäsenvaltiot ja komissio tunnustavat tiedonvaihtoon tarkoitetussa atk-järjestelmässä käytetyn sähköisen allekirjoituksen oikeudellisen vaikutuksen ja hyväksyttävyyden todisteeksi oikeudellisissa menettelyissä.
4. Atk-järjestelmän kehittämiskustannukset rahoitetaan perusasetuksen 46 artiklan 1 kohdan mukaisesti Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta. Kustannukset, joita aiheutuu tiedonvaihtoon tarkoitetun yhteisen atk-järjestelmän sekä kansallisten, alueellisten ja paikallisten tietokonejärjestelmien välisestä liitännästä, sekä kustannukset, joita aiheutuu kansallisten, alueellisten ja paikallisten järjestelmien muuttamisesta perusasetuksen vaatimusten mukaisiksi, ovat kyseisen asetuksen 46 artiklan 2 kohdan nojalla tukikelpoisia.
67 artikla
Tietojen toimittaminen tiedonvaihtoon tarkoitetun atk-järjestelmän välityksellä
1. Jäsenvaltioiden ja komission täytyy voida päästä tiedonvaihtoon tarkoitettuun atk-järjestelmään joko suoraan tai sellaisesta käyttöliittymästä, joka mahdollistaa tietojen tallennuksen ja automaattisen synkronoinnin kansallisten, alueellisten ja paikallisten hallinnollisten atk-järjestelmien kanssa.
2. Päiväksi, jolloin asiakirjat on toimitettu komissiolle, katsotaan se päivä, jona jäsenvaltio siirtää asiakirjat tiedonvaihtoon tarkoitettuun atk-järjestelmään.
3. Ylivoimaisen esteen sattuessa ja erityisesti tiedonvaihtoon tarkoitetun atk-järjestelmän toiminnan häiriintyessä tai pysyvän yhteyden puuttuessa kyseessä oleva jäsenvaltio voi toimittaa perusasetuksessa vaaditut asiakirjat komissiolle tulosteena käyttäen tämän asetuksen liitteissä I ja V-XIV esitettyjä malleja. Kun ylivoimainen este poistuu, jäsenvaltion on viipymättä tallennettava vastaavat asiakirjat tiedonvaihtoon tarkoitettuun atk-järjestelmään. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, toimittamispäivänä pidetään tulosteiden muodossa olevien asiakirjojen toimittamispäivämäärää.
X LUKU
HENKILÖTIEDOT
68 artikla
Henkilötietojen suojaaminen
1. Jäsenvaltioiden ja komission on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, joilla estetään 40 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen, komission tarkastustensa yhteydessä keräämien tietojen ja VIII luvussa tarkoitettujen tietojen luvaton paljastaminen tai saaminen käyttöön.
2. Komissio saa käyttää tämän asetuksen 40 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja sekä tarkastusten yhteydessä keräämiään tietoja yksinomaan perusasetuksen 72 artiklassa säädettyjen velvollisuuksiensa hoitamiseen.
Euroopan tilintarkastustuomioistuimella ja Euroopan petostentorjuntavirastolla on oikeus saada nämä tiedot käyttöönsä.
3. Tämän asetuksen VIII luvussa tarkoitettuja tietoja ei saa lähettää muille kuin sellaisille henkilöille, jotka työskentelevät jäsenvaltioissa tai yhteisön toimielimissä ja joiden työtehtävät edellyttävät näiden tietojen saamista käyttöön, paitsi jos tällaisia tietoja antava jäsenvaltio on antanut siihen nimenomaisesti luvan.
4. Edellä 31 artiklan toisen kohdan d alakohdassa tarkoitettuihin tietoihin kuuluvia henkilötietoja saa käyttää vain mainitussa artiklassa täsmennettyyn tarkoitukseen.
XI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
69 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetukset (EY) N:o 2722/2000, (EY) N:o 908/2000 ja (EY) N:o 366/2001. Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetukseen.
Kumottujen asetusten säännöksiä sovelletaan edelleenkin asetuksen (EY) N:o 2792/1999 nojalla hyväksyttyyn tukeen.
70 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 26 päivänä maaliskuuta 2007.