Kommissionens beslutning
af 17. oktober 2001
om en fusions uforenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen
(Sag COMP/M.2187 - CVC/Lenzing)
(meddelt under nummer K(2001) 3121)
(Kun den engelske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2004/237/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS-aftalen), særlig artikel 57,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1310/97(2), særlig artikel 8, stk. 3,
under henvisning til Kommissionens beslutning af 22. juni 2001 om at indlede proceduren,
efter at have givet de deltagende virksomheder lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger til Kommissionens indsigelser,
under henvisning til udtalelse fra Det Rådgivende Udvalg for Kontrol med Fusioner og Virksomhedsovertagelser(3),
under henvisning til den afsluttende rapport fra høringskonsulenten i denne sag(4), og
UD FRA FØLGENDE BETRAGTNINGER:
(1) Den 4. maj 2001 modtog Kommissionen anmeldelse efter artikel 4 i forordning (EØF) nr. 4064/89 (i det følgende benævnt "fusionsforordningen") af en planlagt fusion, hvorved CVC Capital Partners Group Ltd (i det følgende benævnt "CVC") indirekte får enekontrol i den i fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b), fastsatte betydning med den østrigske virksomhed Lenzing AG (i det følgende benævnt "Lenzing") ved køb af aktier i denne virksomhed.
(2) Efter at have gennemgået anmeldelsen konkluderede Kommissionen, at den anmeldte transaktion er omfattet af fusionsforordningen, som ændret, og at det er særdeles tvivlsomt, om den er forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen.
(3) Efter en grundig undersøgelse af sagen er Kommissionen nu nået til den konklusion, at den foreslåede fusion vil skabe eller styrke en dominerende stilling med det resultat, at den effektive konkurrence på fællesmarkedet vil blive kraftigt hæmmet, og at EØS-aftalen ikke vil virke efter hensigten.
I. PARTERNE
(4) CVC administrerer og yder konsulentbistand til investeringsfonde. CVC har bestemmende indflydelse i over 70 virksomheder; blandt disse er Acordis-koncernen(5), som er aktiv inden for kemofibre og specialprodukter til industriformål, tekstilfremstilling og hospitals- og hygiejneformål.
(5) Lenzing beskæftiger sig med markedsføring og fremstilling af cellulosebaserede kemofibre til tekstil- og andre formål, maskinteknik, plastfilm og papirfremstilling.
II. TRANSAKTIONEN
(6) Med det formål at opnå enekontrol med Lenzing skal en østrigsk formidlende virksomhed, Zellulosefaser Beteiligungsgesellschaft mbH, der kontrolleres af CVC, købe Bank Austrias aktiemajoritet i Lenzing. Når salget er gennemført, vil Zellulosefaser Beteiligungsgesellschaft mbH af CVC få overdraget CVC's aktiepost i en række Acordis-datterselskaber, herunder Acordis' aktiviteter inden for korte viskosefibre (i det følgende benævnt "KVF"), lyocell (Tencel), viskosefilament til tekstilfremstilling (Enka), viskosefilament til industriformål (Cordenka) og Acordis' akrylfiberproduktion i Kelheim (Tyskland) og Grimsby (Det Forenede Kongerige). Aftalen af 14. februar 2001 om køb af aktier og konvertible obligationer udløber og bliver ugyldig, hvis den planlagte transaktion ikke er godkendt af myndighederne inden den [...]*(6).
III. FUSIONEN
(7) CVC får indirekte enekontrol med Lenzing gennem den anmeldte transaktion, som derfor udgør en fusion i den i fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b), fastsatte betydning.
IV. FÆLLESSKABSDIMENSION
(8) De deltagende virksomheder har en samlet omsætning på verdensplan på over 5 mia. EUR (CVC: [...]* mio. EUR i 2000; Lenzing: [...]* mio. EUR i 2000). Begge virksomheder har en omsætning i EU på over 250 mio. EUR (CVC: [...]* mio. EUR i 2000; Lenzing: [...]* mio. EUR i 2000), men ingen af dem har mere end to tredjedele af deres respektive samlede omsætning i EU inden for en og samme medlemsstat(7). Den anmeldte transaktion har derfor en fællesskabsdimension i den i fusionsforordningens artikel 1, stk. 2, anførte betydning. Der er samtidig tale om en sag, hvorom der skal samarbejdes i henhold til artikel 2, stk. 1, litra c), i protokol 24 til EØS-aftalen.
V. SAGSFORLØB
(9) Den 30. maj 2001 gav parterne en række tilsagn med henvisning til artikel 6, stk. 2, i fusionsforordningen med henblik på at få fusionen godkendt i første fase af proceduren. På grund af de givne tilsagn blev den i fusionsforordningens artikel 10, stk. 1, fastsatte tidsfrist for den indledende undersøgelse forlænget fra en måned til seks uger.
(10) Den 22. juni 2001 besluttede Kommissionen at indlede proceduren i henhold til artikel 6, stk. 1, litra c), i fusionsforordningen.
(11) Den 9. august 2001 meddelte Kommissionen den anmeldende part sine indsigelser i henhold til artikel 18 i fusionsforordningen og protokol 21 til EØS-aftalen (i det følgende benævnt "meddelelse af indsigelser"). Efter at have fået adgang til Kommissionens sagsmateriale den 13. august 2001 fremsendte den anmeldende part den 29. august 2001 et samlet svar på Kommissionens indsigelser fra CVC, Acordis og Lenzing (i det følgende betegnet "svar"). Den 21. august 2001 meddelte CVC Kommissionens høringskonsulent, at virksomheden ikke ville hævde sin ret til en formel mundtlig høring. Den 11. september 2001 fremsendte Kommissionen yderligere oplysninger til den anmeldende part, hvori den opsummerede en række faktuelle forhold fra sit sagsmateriale. Den anmeldende part fremsendte yderligere bemærkninger til disse oplysninger i et brev dateret den 17. september 2001 (i det følgende benævnt "brev").
(12) Den 25. september 2001 tilbød den anmeldende part at give en række tilsagn, der skulle fjerne de konkurrencemæssige kritikpunkter, Kommissionen havde påpeget i meddelelsen af indsigelser. Disse tilsagn er beskrevet og vurderet senere i dette dokument (betragtning 254 ff.).
VI. FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET
A. DE RELEVANTE PRODUKTMARKEDER
1. INDLEDENDE BEMÆRKNINGER
(13) Den anmeldte fusion vedrører sektoren for fibre og navnlig fremstilling og distribution af korte kemofibre både til tekstilfremstilling og andre formål (i sidstnævnte tilfælde benyttes betegnelsen "nonwoven"). Acordis er aktiv inden for forskellige områder i sektoren for fibre(8), men det eneste område, hvor der er tale om konkurrencemæssige overlapninger, er sektoren for korte cellulosefibre, navnlig KVF og korte lyocellfibre. De fusionerede virksomheder bliver verdens førende leverandør af disse fibre. Eftersom parterne i fusionen mener, at det relevante produktmarked omfatter alle former for korte fibre og altså både naturfibre, kunstfibre og cellulosefibre (men ikke filamentfibre), redegøres der i de følgende afsnit for de forskellige kategorier af fibre for at give den nødvendige baggrund for forståelsen af problemstillingerne.
a) Sondringen mellem korte fibre og endeløse fibre (filamentgarn)
Korte fibre
(14) Korte fibre tegner sig for ca. 70 % af efterspørgslen på verdensplan efter fibre og anvendes traditionelt primært til tekstilfremstilling. Naturfibre (undtagen silke) er, uanset om de er af animalsk eller vegetabilsk oprindelse, korte fibre, dvs. fibre af begrænset længde. Bomuld og uld, som er to af de mest anvendte former for korte naturfibre, er således karakteriseret ved en fiberlængde på henholdsvis ca. 40 mm og 70-80 mm. Korte fibre kan enten spindes til garn og efterfølgende væves eller strikkes til tekstiler eller anvendes i uspundet (nonwoven) form, f.eks. tidligere typisk til filt eller fyld til puder, vatterede sengetæpper osv., men i de senere år dog også til en lang række andre formål.
(15) Korte kemofibre er udviklet for at efterligne, men også forbedre naturfibrenes egenskaber. Der findes to former for korte kemofibre: cellulosefibre (f.eks. viskose og lyocell), der fremstilles af træmasse, medens kunstfibre (f.eks. polyester, polypropylen, polyamid og akryl) normalt fremstilles af termoplastisk materiale. Fibrene ekstruderes som et bundt og skæres efterfølgende i stapler og bliver dermed til korte kemofibre.
Endeløse fibre (filamentgarn)
(16) I modsætning til korte kemofibre fremstilles endeløse fibre ved en helt anden produktionsproces på helt andre anlæg og har også helt andre egenskaber; de anvendes til forskellige formål. Selv om endeløse fibre (filamentgarn) i princippet fremstilles af samme cellulosebaserede eller syntetiske råvarer som korte kemofibre, ekstruderes de som en enkelt endeløs tråd og opvikles på en spole; tråden kan være flere kilometer lang. Kvalitetskriterierne for råvaren inden ekstruderingen er væsentligt højere (der må ikke forekomme ujævnheder og urenheder), og produktionsmængden er væsentligt mindre end i sektoren for korte fibre; filamentgarn er derfor langt dyrere end korte fibre(9). Viskosefilamentgarn anvendes til f.eks. forstærkning af bildæk, hvorimod spundne KVF slet ikke ville være stærke nok til det formål.
Kommissionens praksis
(17) Kommissionen har i tidligere beslutninger(10) konkluderet, at korte fibre og endeløse fibre tilhører forskellige produktmarkeder, og denne sondring anfægtes ikke af den anmeldende part. Der er desuden ikke tale om nogen tværgående overlapning mellem parterne i sektoren for filamentgarn: Det er kun Acordis-gruppen, der arbejder med fremstilling af forskellige former for cellulosebaseret filamentgarn og forskellige typer syntetiske filamentgarn.
b) Sondring efter anvendelsesområde og type fibre
(18) En anden grundlæggende sondring i tidligere kommissionsbeslutninger i sektoren for fibre har været baseret på anvendelsesområdet. Kommissionen har ment, at fibre til tekstilformål, industriformål og gulvbelægninger (gulvtæpper) tilhører forskellige produktmarkeder(11). Det har ligeledes været Kommissionens opfattelse, at der på disse markeder måtte sondres mellem de enkelte typer fibre(12). Denne holdning afspejles ligeledes i rammebestemmelserne fra 1996 om statsstøtte til kunstfiberindustrien(13).
c) Den af parterne foreslåede afgrænsning af produktmarkedet
(19) Parterne mener, at det relevante produktmarked ikke blot omfatter korte cellulosebaserede kemofibre, men alle korte kemofibre (cellulosebaserede og syntetiske) samt korte naturfibre. De hævder, at de forskellige fibre i høj grad kan erstatte hinanden, det gælder navnlig bomuld, viskose og polyester.
2. METODE
(20) Kommissionen har foretaget en grundig markedsundersøgelse, som omfattede både parternes direkte kunder og kunder i senere omsætningsled samt parterne selv og deres konkurrenter. Kommissionen modtog svar fra over 100 virksomheder, hvoraf de fleste er parternes direkte kunder. På grundlag af denne markedsundersøgelse har Kommissionen kunnet analysere de relevante problemstillinger på efterspørgsels- og udbudssiden. Det drejer sig om, hvorvidt der skal foretages følgende sondringer:
- en sondring mellem cellulosebaserede korte kemofibre (viskose og lyocell), korte kunstfibre (navnlig polyester og polypropylen) og naturfibre (navnlig bomuld)
- en sondring mellem forskellige typer cellulosebaserede korte kemofibre (viskose og lyocell), og
- yderligere sondringer efter anvendelsesformål og kundegrupper.
(21) Kommissionen har desuden gennemgået et omfattende materiale om parternes salgstal og priser gennem flere år og har foretaget en analyse af priskorrelationer og -elasticitet.
(22) De fibre, som den anmeldende part anser for at være de mest oplagte erstatninger for cellulosebaserede korte kemofibre, er bomuld, polyester og polypropylen (sidstnævnte i langt mere begrænset omfang, primært nonwoven-sektoren). Kommissionen vil derfor ved afgrænsningen af de relevante produktmarkeder fokusere på, hvorvidt disse fibre kan erstattes med KVF og korte lyocellfibre, og hvorvidt KVF og korte lyocellfibre kan erstatte hinanden.
Parternes indlæg
Svarprocent blandt kunder
(23) Parterne påpeger i deres svar(14), at svarprocenten på Kommissionens markedsundersøgelse er et godt stykke under 50 %, og at Kommissionens sagsmateriale derfor ikke er repræsentativt for markedets reaktion generelt.
(24) Kommissionen har overvejet dette argument, men fastholder, at resultaterne af dens markedsundersøgelse udgør et pålideligt faktuelt grundlag for vurderingen af den anmeldte transaktion. Svarprocenten blandt parternes umiddelbare kunder i EØS, som er helt afgørende for vurderingen af den anmeldte transaktions virkninger på det europæiske marked, var et godt stykke over 50 % både i absolutte tal og målt i procent af parternes salgsmængde. Desuden skal det understreges, at Kommissionens markedsundersøgelse både omfattede små og store kunder i alle segmenter af parternes relevante forretningsområde. Undersøgelsens resultater må derfor anses for repræsentative. Den lavere svarprocent blandt kunder uden for EØS og kunder i senere omsætningsled, som blot var medtaget i markedsundersøgelsen som supplement, gør ikke Kommissionens undersøgelse mindre repræsentativ(15).
Metode ved anvendelse af SSNIP-testen
(25) Den anmeldende part hævder desuden i sit brev(16), at der var en grundlæggende fejl i Kommissionens metode ved anvendelsen af SSNIP-testen(17), og at spørgsmål 8-15 i Kommissionens fase II-spørgeskemaer til kunderne var formuleret misvisende(18). Ifølge den anmeldende part er resultaterne af en sådan hypotetisk test subjektive og dermed vilkårlige og upålidelige. Den anmeldende part hævder, at det ikke fremgik klart af Kommissionens spørgsmål til parternes kunder, at prisstigninger for én type fibre skulle opfattes som relative i forhold til prisen på andre type fibre, og at Kommissionen ikke fastsatte nogen tidsramme for en eventuel substitution. Ifølge den anmeldende part ville en tidsramme på mindst et år have været relevant. Den anmeldende part anfører desuden, at spørgeskemaerne ikke omfattede en svarmulighed med hensyn til en mængdemæssig reduktion af den viskose- eller lyocellbaserede produktion. Endelig anfører den anmeldende part, at Kommissionen burde have anmodet om konkrete tal for, i hvilket omfang kunderne tidligere har reduceret deres forbrug af viskose og lyocell som reaktion på ikke-forbigående relative prisforskelle mellem viskose og lyocell og andre fibre.
(26) Kommissionen har overvejet disse argumenter, men fastholder, at dens markedsundersøgelse, navnlig spørgsmålene til parternes kunder i undersøgelsens fase II, udgør et pålideligt og objektivt grundlag for afgrænsningen af de relevante produktmarkeder og den konkurrenceretlige vurdering af den anmeldte transaktion. Anvendelsen af SSNIP-testen i denne sag er helt i overensstemmelse med Kommissionens faste praksis(19). Det skal navnlig understreges, at SSNIP-testen per definition er af hypotetisk karakter. Desuden forudsætter den normalt en ikke-forbigående prisstigning, således at eventuelle forbigående prisudsving udelukkes fra testen. Kommissionen anvendte derfor udtrykkeligt i sine spørgeskemaer betegnelsen "varige" prisstigninger. Angivelse af en konkret tidsramme for substitutionen ville have været arbitrær, og parterne har ikke begrundet, hvorfor de mener, en tidsramme på "mindst et år" ville have været relevant.
(27) Desuden fremgik det klart af alle de nævnte spørgsmål til parternes kunder, at de underliggende hypotetiske prisstigninger for KVF eller lyocell skulle ses i sammenhæng med tilstedeværelsen af alternative fibre; Kommissionen spurgte udtrykkeligt, hvorvidt kunderne ville "anvende andre typer fibre i stedet" eller "skifte fra KVF eller lyocell til en anden type fibre"(20). Det fremgår tydeligt af det foregående, at Kommissionens markedsundersøgelse refererede til hypotetiske relative prisforskelle mellem KVF, lyocell og andre typer fibre. Det kan også hævdes, at eftersom spørgsmålene kun omhandlede prisstigninger for KVF og lyocell, var det i betragtning af referencerne til andre fibre klart, at priserne på sidstnævnte formodes at være uændrede.
(28) I modsætning til, hvad de anmeldende parter hævder, indeholdt Kommissionens spørgeskemaer rent faktisk et spørgsmål om mængdemæssige reduktioner af den viskose- og lyocellbaserede produktion. Kunderne blev spurgt om, hvor meget deres adfærd i tilfælde af en prisstigning ville reducere deres samlede forbrug af henholdsvis KVF og lyocell(21).
(29) Endelig skal Kommissionen bemærke, at dens vurdering ikke blot er baseret på en analyse af en hypotetisk fremtidig substitution med andre fibre, men også på konkrete tal for tidligere bevægelser på markedet. Kommissionens priskorrelationsanalyse (se navnlig betragtning 72 ff. i det følgende) havde således til formål at fastslå mønstrene for tidligere substitution på grundlag af konkrete data leveret af parterne selv. (Det kan oplyses, at parternes indsigelser mod at anvende statistiske metoder såsom korrelation på tal for tidligere år - hvilket behandles nærmere i næste afsnit - virker noget inkonsekvent, når de i deres brev insisterer på, at man gør brug af data om tidligere praksis, som naturligvis må analyseres for at kunne bruges.)
Brug af korrelationsdata
(30) Endelig giver parterne i deres svar(22) udtryk for den opfattelse, at Kommissionen i sin meddelelse af indsigelser har lagt for stor vægt på korrelationsdata i forhold til konkrete eksempler på substitution. Kommissionen har vurderet disse argumenter, men er ikke enig med parterne og vil i det følgende gøre rede for, hvordan den har gjort brug af korrelationsdata, og for spørgsmålet om substitution med andre fibre (se betragtning 78-79 og 100-114).
3. DEN GRUNDLÆGGENDE SONDRING MELLEM KVF, KORTE LYOCELLFIBRE, BOMULD, POLYESTER OG POLYPROPYLEN
(31) Markedsundersøgelsen viste, at det er nødvendigt at foretage en grundlæggende sondring mellem KVF, korte lyocellfibre, bomuld, polyester og polypropylen.
a) Substitutionsmuligheder på efterspørgselssiden
(32) Hvis to produkter skal anses for at kunne erstatte hinanden, skal den direkte kunde betragte det som en realistisk og fornuftig mulighed at reagere på f.eks. en mindre, men signifikant ikke-forbigående stigning i prisen for det ene produkt ved at erstatte det med det andet produkt i løbet af forholdsvis kort tid. Produkterne skal være et rimeligt alternativ til hinanden både i økonomisk og teknisk henseende(23). Selv om det må erkendes, at forskellige typer fibre i begrænset omfang kan erstatte hinanden, er substitutionsmuligheden på efterspørgselssiden mellem cellulosebaserede kemofibre og andre fibre og mellem de to hovedtyper af cellulosefibre (viskose og lyocell) ikke tilstrækkelig til at konkludere, at de tilhører samme produktmarked. Disse resultater er blevet bekræftet af markedsundersøgelsen:
KVF
Produktets særlige karakteristika
(33) KVF er et produkt med meget specifikke egenskaber, der adskiller det fra alle andre fibre. I forbindelse med Kommissionens markedsundersøgelse henviste mange kunder til disse karakteristika. KVF's vigtigste egenskab er den store fugtabsorberingsevne kombineret med den høje væskeretentionsevne, som er langt større end hos alle andre fibre, der af den anmeldende part anses for oplagte substitutionsmuligheder, nemlig bomuld, polyester og polypropylen. Disse egenskaber gør KVF velegnet til mange forskellige anvendelsesformål både på tekstilområdet (fordi det føles behageligt mod huden) og til andre formål (husholdningsformål, hospitals- og hygiejneformål, personlige plejeprodukter og industriformål såsom filtre eller underlagsmateriale for kunstlæder)(24).
(34) KVF adskiller sig fra polyester og polypropylen ved at være biologisk nedbrydeligt, hvilket er en relevant faktor, navnlig for nonwoven engangsmaterialer. I forhold til bomuld er det KVF's blødhed og smukke fald, der gør det specielt relevant på tekstilområdet(25). Desuden har KVF særlige indfarvningsegenskaber, der adskiller det fra bomuld og polyester både til tekstilfremstilling og nonwoven materialer.
(35) På den anden side har KVF også specielle produktegenskaber, som begrænser anvendelsesmulighederne på visse områder. F.eks. har KVF i våd tilstand stor strækevne og ringe formfasthed, hvilket gør dem uegnede til maskinvask, medmindre de blandes med andre fibre. På grund af de gode forarbejdningsegenskaber er KVF et populært materiale til blandinger med bomuld og polyester, så man udnytter de enkelte fibres respektive fordele og minimerer ulemperne. Det kan i sig selv opfattes som en indikation af KVF's specielle egenskaber, navnlig når man tager i betragtning, at KVF er dyrere(26) end andre fibre: Hvis brugen af KVF ikke gav produkterne en merværdi, ville de ikke blive anvendt på grund af den højere pris.
Uelastisk efterspørgsel
(36) Kommissionens markedsundersøgelse viste, at der på efterspørgselssiden ikke er tilstrækkelige substitutionsmuligheder mellem KVF og andre fibre til, at de kan tilhøre det samme relevante marked. Størsteparten af de adspurgte kunder svarede således, at de ikke kunne erstatte KVF med andre fibre i deres produkter overhovedet. Ifølge besvarelserne ville nogle kunder være nødsaget til at ophøre med at fremstille det pågældende produkt, og det store flertal af kunder ville simpelthen ikke ændre noget, selv om prisen på KVF skulle stige 5-10 %. Den mest almindelige begrundelse for ikke at erstatte KVF med andre fibre var KVF's specifikke produktegenskaber og de krav, der stilles af kunder i senere omsætningsled.
(37) Parterne anførte ligeledes i deres svar(27), at størsteparten af kunderne (52 %) oplyste, at de ville reducere mængderne som reaktion på en mindre, ikke-forbigående prisstigning, at reaktionen hos 18 % af de adspurgte ville afhænge af markedsvilkårene, og at kun 24 % svarede, at de ikke ville skifte til andre fibre eller reducere mængden. Desuden hævder parterne, at der bør lægges større vægt på konkrete eksempler på substitution(28).
(38) Kommissionen har overvejet disse argumenter, men fastholder sine oprindelige konklusioner fra markedsundersøgelsen. For det første skal det bemærkes, at parternes metode til elektronisk behandling af tallene er inkonsistent, fordi der ikke sondres mellem besvarelserne af Kommissionens fase I- og fase II-spørgeskemaer, hvorved visse kunder, som besvarede begge spørgeskemaer, uundgåeligt medregnes to gange. Desuden var de spørgsmål, der blev stillet kunderne i henholdsvis fase I og fase II, væsensforskellige og kan ikke evalueres samlet(29). Eftersom parterne i deres svar kun anfører procentsatser og hverken absolutte tal eller præcise referencer til Kommissionens sagsmateriale, er Kommissionen ikke i stand til at verificere tallene. Kommissionen kan derfor ikke basere sig på parternes tal i sin vurdering af den anmeldte transaktion og henviser til sin egen analyse af substitutionsmængderne, som er anført i betragtning 40 i det følgende.
(39) Hvad angår de konkrete eksempler på (fuld og delvis) substitution, hvortil parterne henviser, vil Kommissionen ikke afvise, at visse kunder foretager en sådan substitution. Det skal dog understreges, at der er tale om enkeltstående eksempler, som ikke er repræsentative for den generelle reaktion på markedet, hvilket fremgår af Kommissionens markedsundersøgelse(30).
(40) Desuden har Kommissionen på grundlag af den anonymiserede sammenfatning af kundernes forventede substitutionsadfærd i tilfælde af en mindre, men varig prisstigning på 10 %(31) vægtet kundernes besvarelser i markedsundersøgelsen efter, hvor store mængder fibre den enkelte kunde købte i 2000. Denne analyse viser, at en prisstigning på 10 % for KVF vil få en effekt på parternes salg af fibre til de pågældende kunder på under 5 % i form af mistet salg, fordi kunderne vil gå over til at anvende andre fibre(32), hvilket fuldt ud bekræfter Kommissionens opfattelse af, at der ikke på efterspørgselssiden er tilstrækkelige substitutionsmuligheder mellem KVF og andre fibre til, at de kan tilhøre det samme relevante marked.
(41) Den anmeldende part hævder i sit brev, at Kommissionen i substitutionseffekten har undladt at medregne de kunder, som har oplyst, at de vil reducere eller indstille produktionen af KVF- eller lyocellbaserede produkter i tilfælde af en prisstigning på 5-10 % for KVF eller lyocell.
(42) Kommissionen har overvejet dette argument, men fastholder, at de kunder, som svarede, at de ville indstille eller reducere deres KVF-baserede produktion, ikke tilhører samme kategori af kunder som dem, der ville skifte til andre fibre. Kunder, der oplyser, at de vil skifte til andre fibre, kan teoretisk ses som indikation af et bredere produktmarked, hvis en sådan substitution bliver tilstrækkeligt omfattende til at gøre en prisstigning på 5-10 % urentabel, medens kunder, der svarer, at de ville indstille eller reducere produktionen, kan betragtes som indikation af nøjagtigt det modsatte med hensyn til afgrænsningen af produktmarkedet. Sidstnævnte kunder viser direkte ved deres svar, at de er stærkt afhængige af en bestemt type fibre og ikke kan erstatte den med en anden, selv ikke i tilfælde af signikante, ikke-forbigående prisstigninger.
Udvikling i forbruget på kort og lang sigt
(43) Den anmeldende part henviser til langsigtede tendenser i forbruget af korte fibre, der bl.a. viser et fald i forbruget af KVF, efter at det toppede omkring 1970. Dette fænomen sammenholdes med den voldsomme stigning i forbruget af polyester og det stigende forbrug af andre kunstfibre såsom polypropylen(33).
(44) Kommissionen noterer sig dog, at nedgangen i forbruget af KVF(34), som under alle omstændigheder er bremset markant i Europa i 1990'erne, ikke i sig selv beviser, at KVF kan erstattes med andre typer korte fibre. Det er tværtimod KVF's udbredelse til nye anvendelsesområder, som f.eks. den ekspanderende sektor for nonwoven materialer(35), som må opfattes som udtryk for KVF's særlige egenskaber i forhold til alle andre fibre og deres manglende substitutionsmuligheder med alle andre fibre. Hvis KVF, som generelt er dyrere end andre fibre(36), var fuldstændigt substituerbare med disse fibre, ville de være blevet erstattet i fuldt omfang(37).
(45) Udskiftning af én type fiber med en anden er ofte styret af større teknologiske landvindinger og kan ikke betragtes som udtryk for en generel og tilstrækkelig substitutionsmulighed mellem fibre. Det gør sig især gældende i sektoren for nonwoven materialer. F.eks. er man næsten helt hørt op med at anvende KVF til ydermateriale på engangsbleer, fordi der er sket omfattende ændringer af selve produktet, f.eks. laves der nu bleer med flere forskellige lag, og der er udviklet stærkt sugende polymerer. Hvad angår tekstilindustrien, kan både nye spindeteknologier og nye efterbehandlingsteknologier samt udviklingen af nye syntetiske og cellulosebaserede materialer have stor indvirkning på anvendelsen og forbruget af fibre. Brugen af forskellige fibre i væsentligt ændrede produkter kan imidlertid opfattes som tegn på, at der er tale om et fælles produktmarked for de to typer fibre.
(46) Parterne afviser i deres svar(38), at der skulle være sket nye og væsentlige udviklinger i spinde- og efterbehandlingsteknologierne i de seneste år.
(47) Kommissionen har overvejet denne påstand, men fastholder, at der allerede er sket væsentlige teknologiske udviklinger i sektoren for cellulosefibre, og at der kan forventes yderligere teknologiske landvindinger, som kan få stor indvirkning på fibrenes forarbejdningsegenskaber og dermed forbruget af fibre. Kommissionen henviser til parternes egen produktudvikling, f.eks. fnugfri lyocellfibre, og deres samarbejde med både spinderier og farverier om lyocellbehandling. Det er heller ikke alle fiberkvaliteter, der er lige egnede til OE-rotorspinding(39). Selv om der ikke skulle være sket nogen væsentlig teknologisk udvikling, kan brugen af forskellige fibre i væsentligt ændrede produkter ikke opfattes som udtryk for, at der er tale om et fælles produktmarked for de to typer fibre.
(48) For det andet hævder parterne i deres svar(40), at anvendelsen af KVF i nonwoven materialer har været præget af stærkt svingende konjunkturer. Konkurrerende leverandører og kunder vil finde billigere alternative fibre, så snart det lader sig gøre. De vil investere i den nødvendige teknologi for at få viskose erstattet med andre fibre. Ifølge parterne selv er dette udtryk for viskosens sårbarhed i sektoren for nonwoven materialer.
(49) Kommissionen mener tværtimod, at parternes argumenter i deres svar ikke tilbageviser Kommissionens analyse. Kommissionen er først og fremmest uenig med parterne om fortolkningen af ændringer i mønsteret for anvendelsen af fibre som følge af teknologiske landvindinger. I denne forbindelse fastholder Kommissionen, at sådanne ændringer, som kun har virkning på mellemlang og lang sigt, ikke kan opfattes som udtryk for, at KVF og andre fibre tilhører samme produktmarked. Tekniske ændringer, som kan gøre det muligt at anvende billigere alternative fibre, er per definition præget af en vis usikkerhed, og virkningen vil under alle omstændigheder først kunne mærkes på mellemlang til lang sigt. Selv om de nuværende KVF-kunder er stærke nok til at arbejde aktivt for en teknologisk produktudvikling med henblik på at kunne anvende billigere alternative fibre, foreligger der ikke nogen substitutionsmuligheder, før der er sket en sådan teknologisk udvikling. Kommissionens markedsanalyse har ikke påvist, at der på kort sigt kan forventes væsentlige ændringer i anvendelsen af råvare-KVF på grund af igangværende eller umiddelbart forestående teknologiske udviklinger(41).
(50) Ændringer i moden har samme virkning som teknologiske landvindinger, dog med den klare forskel, at mode i modsætning til teknologisk udvikling forårsager kortvarige ændringer i forbrugsmønstre. De typer eller blandinger af fibre, der anvendes til fremstilling af en bestemt form for beklædning, kan ændre sig fra år til år afhængigt af moden. Når moden skifter, er det ikke sikkert, at andre typer eller blandinger af fibre kan anvendes i stedet for, fordi de produkter, der kan fremstilles af de andre fibre, vil blive anset for umoderne og derfor ikke værd at købe. I Kommissionens markedsundersøgelse anførte ganske mange tekstilkunder således i deres svar, at moden har stor betydning for forbruget af KVF(42).
(51) Parterne hævder i deres svar(43), at Kommissionen i sin vurdering ikke tager hensyn til "value for money-konkurrencen" mellem fibre. Desuden anfører parterne, at moden skifter hurtigt.
(52) Kommissionen har overvejet disse argumenter, men fastholder sin analyse. For det første er det værd at bemærke, at parterne selv erkender, at kunder ikke blot vurderer prisforskellene mellem forskellige beklædningsgenstande; de tager både pris, udseende, funktionalitet, mærke, stil osv. med i overvejelserne, når de vælger bestemte beklædningsgenstande(44). Det bekræfter efter Kommissionens opfattelse, at valget af fibre ikke primært afhænger af prishensyn. For det andet er Kommissionen enig med parterne med hensyn til de hurtige ændringer i moden og mener, at det netop bekræfter dens egen analyse vedrørende de begrænsede substitutionsmuligheder mellem fibre på et givet tidspunkt.
(53) Det kan derfor konkluderes, at kundernes valg af KVF ikke primært afhænger af prisen, men snarere af KVF's særlige produktegenskaber, produktinnovation og forbrugerpræferencer på et givet tidspunkt(45). Der er ikke tilstrækkelige substitutionsmuligheder til at gøre potentielle prisstigninger urentable for en potentiel monopolvirksomhed.
Lyocell
(54) Parterne er desuden af den opfattelse, at der ikke findes et særligt marked for lyocell. De har anført, at lyocell er et produkt, der endnu ikke har fået opbygget sit eget marked, og som bør anses for at kunne substitueres med andre fibre, navnlig KVF, men også bomuld og polyester. Denne opfattelse er ikke blevet bekræftet af Kommissionens markedsundersøgelse og priskorrelationsanalyse.
(55) Tværtimod har korte lyocellfibre (i det følgende benævnt "lyocell")(46) særlige produktegenskaber, som klart adskiller det fra KVF. Disse produktegenskaber er navnlig stor brudstyrke i både våd og tør tilstand og meget begrænset krympning i vand, som gør det muligt at minimere tab ved efterbehandling og krympning ved vask.
(56) Lyocell anvendes ofte som en blandingsfiber sammen med andre fibre såsom viskose, hør, bomuld, polyamid eller polyester. Hidtil er dets særlige egenskaber primært blevet udnyttet af fabrikanter af mærkevaretekstiler af høj kvalitet(47), selv om lyocell i øjeblikket er langt dyrere end nogle af de andre fibre, der indgår i undersøgelsen(48). Til mærkevare-jeans, som er et af de største anvendelsesområder for lyocell, anses KVF således for at være helt uegnet.
(57) På samme måde kan anvendelsesformålene i tekstilsektoren illustrere lyocells særlige egenskaber i forhold til bomuld. På trods af en væsentlig højere pris anvendes lyocell f.eks. til visse typer jeans, fordi det kan give produktet et specielt attraktivt udseende og fald. Desuden er lyocells egenskaber med hensyn til formfasthed i tør tilstand og væskeretentionsevne også bedre end bomulds.
(58) Sammenholdt med kunstfibre er det lyocells cellulosekarakter, der er årsag til den store absorberingsevne og ligesom ved anvendelsesformål i tekstilsektoren giver en høj grad af komfort, som ikke kan opnås med kunstfibre. Desuden er lyocell i lighed med andre cellulosefibre og naturfibre biologisk nedbrydeligt, hvilket klart adskiller det fra nogle af de kunstfibre, der nævnes som erstatningsmuligheder. Den biologiske nedbrydelighed er en relevant faktor, navnlig i forbindelse med nonwoven engangsmaterialer, hvilket også er nævnt i nogle af svarene på Kommissionens markedsundersøgelse.
(59) Endelig har lyocell en meget speciel egenskab, som adskiller det fra alle andre konventionelle fibre: dets tendens til at fnugge(49). Denne egenskab kan på den ene side være en ulempe, fordi den kræver en særlig spinde- og farvningsteknik og bidrager til at give materialet et "gråt" udseende efter hyppig vask. På den anden side kan lyocellfiberens fnugdannelse udnyttes til at fremstille specielle stoffer med en særlig blødhed og et smukt fald - den såkaldte "peachskin"- effekt. Ingen andre fibre kan give denne effekt i nær tilsvarende grad.
(60) Parterne anfører i deres svar(50), at Kommissionen i sin meddelelse af indsigelser fuldstændigt overser, at lyocell primært konkurrerer med bomuld. Desuden hævder parterne, at Kommissionen har begået en faktuel fejl ved at anføre, at ingen andre fibre kan efterligne lyocells særlige egenskaber, navnlig ikke fnugdannelsen; de refererer til kundehenvendelser til Acordis og fremlægger prøver på stoffer.
(61) Kommissionen har overvejet disse argumenter, men fastholder sin analyse. For det første skal det understreges, at konkurrenceforholdet mellem lyocell og andre fibre, navnlig mellem lyocell og bomuld, har været en vigtig faktor både i forbindelse med Kommissionens markedsundersøgelse og i forbindelse med dens priskorrelationsanalyse (se betragtning 74).
(62) For det andet noterer Kommissionen sig, at de eksempler på kunders substitution af de pågældende fibre, som parterne nævner i tillæg 9 til deres svar, ikke er repræsentative for den samlede kundereaktion på markedsundersøgelsen. Kommissionen vil ikke benægte, at der i et vist omfang sker substitution af de pågældende fibre, men anser ikke disse eksempler for tilstrækkelige til, at lyocell skal medregnes på et bredere produktmarked, der omfatter andre typer fibre (se betragtning 63 og 67).
(63) Kommissionens markedsundersøgelse har bekræftet, at der ikke er tilstrækkelige substitutionsmuligheder på efterspørgselssiden mellem lyocell og andre fibre til, at de kan tilhøre det samme relevante marked. Det store flertal af adspurgte kunder anførte således, at de ikke var i stand til at erstatte lyocell i deres produkter overhovedet. Visse kunder ville ifølge deres svar være nødsaget til at ophøre med at fremstille det pågældende produkt, og det store flertal af kunder ville simpelthen ikke foretage ændringer i tilfælde af en prisstigning på 5-10 % for lyocell. De hyppigste begrundelser for ikke at foretage substitution var lyocells specifikke produktegenskaber og de krav, der stilles af kunder i senere omsætningsled(51).
(64) Parterne hævder i deres svar(52), at Kommissionen fortolker direkte lyocellkunders reaktion subjektivt. Parterne anfører, at det kun var 11,5 % af de direkte lyocellkunder, som svarede, at de ikke ville skifte til andre fibre.
(65) Kommissionen har overvejet disse argumenter, men fastholder sine oprindelige konklusioner fra markedsundersøgelsen. For det første skal det bemærkes, at parternes metode til elektronisk behandling af tallene er inkonsistent, fordi der ikke sondres mellem besvarelserne af Kommissionens fase I- og fase II-spørgeskemaer, hvorved visse kunder, som besvarede begge spørgeskemaer, uundgåeligt medregnes to gange. Desuden var de spørgsmål, der blev stillet kunderne i henholdsvis fase I og fase II, væsensforskellige og kan ikke evalueres samlet. Endelig har parterne misfortolket visse kunders svar i Kommissionens sagsmateriale, som de medtager i deres egen analyse(53). Kommissionen kan derfor ikke basere sig på disse tal i sin vurdering af den anmeldte transaktion.
(66) Hvad angår de konkrete eksempler på (fuld eller delvis) substitution, hvortil parterne refererer, vil Kommissionen ikke afvise, at visse kunder går over til at anvende andre fibre. Det skal dog understreges, at der er tale om enkeltstående eksempler, som ikke er repræsentative for den generelle reaktion på markedet, hvilket også fremgår af Kommissionens markedsundersøgelse(54).
(67) Desuden har Kommissionen på grundlag af den anonymiserede sammenfatning af kundernes forventede substitutionsadfærd i tilfælde af en mindre, men varig prisstigning på 10 %(55), vægtet kundernes besvarelser i markedsundersøgelsen efter, hvor store mængder fibre den enkelte kunde købte i 2000. Denne analyse viser, at en prisstigning på 10 % på lyocell vil bevirke, at parterne mister 15 % salg (til kunder i EØS) eller under 10 % (til kunder både inden for og uden for EØS), fordi kunderne vil erstatte lyocell med andre fibre(56). Et sådant mistet salg på 10-15 % som følge af substitution kan ikke anses for tilstrækkeligt til at gøre prisstigninger urentable.
(68) Det gælder også, selv om der tages hensyn til den aktuelle situation med overkapacitet, eftersom parterne kan følge en strategi, der går ud på at lukke eller midlertidigt standse hele fabrikker (eller blot enkelte produktionslinjer) og derved reducere deres faste omkostninger. Under alle omstændigheder kan de opnå besparelser på de variable omkostninger ved produktionsnedskæringer. Disse omkostningsbesparelser og de øgede indtægter på grund af højere priser vil mere end opveje indtægtstabet som følge af substitution med andre fibre(57). Produktionsnedskæringer på væsentligt mere end 10 % kan derfor være rentable, hvis priserne forhøjes med 10 %.
b) Substitutionsmuligheder på udbudssiden
(69) Der er ingen substitutionsmuligheder på udbudssiden mellem kunstfibre og cellulosefibre; de to typer er fremstillet af helt forskellige råvarer og i helt forskellige produktionsprocesser og -anlæg.
(70) Der er heller ikke substitutionsmuligheder på udbudssiden mellem lyocell og KVF. Selv om både KVF og lyocell er cellulosefibre, fremstilles lyocell på særskilte anlæg ved en helt anden produktionsproces, hvor fibrene dannes ved at opløse træmasse direkte i organiske opløsningsmidler (hvorimod viskose skal gennemgå en anden kemisk proces med udvaskning og dannelse af xanthat, som i modsætning til lyocellprocessen også resulterer i et derivat. Derefter opløses det dannede xanthat i kaustisk soda, før det kan ekstruderes gennem spindedyser). Der kræves særligt udstyr og maskineri til at fremstille lyocell. Produktionsteknologien er særdeles kapitalkrævende, hvilket betyder, at lyocell i øjeblikket er den cellulosefiber, der er forbundet med langt de højeste produktionsomkostninger(58). På den anden side er lyocellproduktionsprocessen mere miljøvenlig, navnlig i forhold til viskoseprocessen, eftersom det opløsningsmiddel, der anvendes til opløsningen af cellulose (NMMO), og det vand, der anvendes i lyocellproduktionsprocessen, i meget vidt omfang kan genanvendes.
(71) Efter konkurrenternes opfattelse - og den anfægtes ikke af den anmeldende part - forudsætter et skift fra produktion af KVF til lyocell og omvendt, at der bygges et helt nyt anlæg, hvilket vil kræve betydelige investeringer og tage ganske lang tid.
c) Priskorrelationsanalyse, krydspriselasticitet
(72) Ved afgrænsningen af de relevante produktmarkeder tager Kommissionen hensyn til de foreliggende kvantitative oplysninger, der kan stå for en nærmere undersøgelse, for at kunne fastlægge tidligere substitutionsmønstre(59). I det foreliggende tilfælde har Kommissionen foretaget en analyse af priskorrelationer og krydspriselasticitet mellem KVF og deres potentielle erstatninger baseret på månedlige salgstal fra parterne i den anmeldte fusion. De undersøgte tal dækker en tiårig periode fra januar 1991 til maj 2001. Resultaterne af Kommissionens analyse støtter de ovennævnte konklusioner om særskilte produktmarkeder.
Priskorrelationsanalyse: KVF og andre typer fibre
(73) Formålet med en priskorrelationsanalyse er at måle et produkts prisfølsomhed i forhold til prisen på en formodet erstatning. I det foreliggende tilfælde var sigtet med analysen at måle, hvor stort et konkurrencepres der består mellem KVF og andre typer fibre. Resultaterne viser, at hverken til tekstilfremstilling eller til nonwoven materialer er KVF tilstrækkeligt korreleret med bomuld, polyester og polypropylen til, at disse produkter kan indgå i samme relevante marked.
(74) Målet for den samlede indbyrdes afhængighed mellem to tidsserier af priser og dermed graden af substitutionsmulighed mellem to produkter betegnes korrelationskoefficienten. Den positive korrelationskoefficient ligger per definition mellem 0 og +1: jo højere korrelationen er mellem to produkter (dvs. jo tættere korrelationskoefficienten er på +1), jo mere sandsynligt er det, at de tilhører samme produktmarked. Tallene i tabel 1 nedenfor viser, at der ikke er nogen markant priskorrelation mellem KVF og bomuld eller mellem KVF og polyester og heller ikke mellem KVF og polypropylen. Selv den højeste koefficient (σ = 0,44), som er udtryk for korrelationen mellem KVF og polyester, er ikke høj nok til at give formodning om et fælles produktmarked(60).
Tabel 1
Resultaterne af Kommissionens KVF-priskorrelationsanalyse
TABELPOSITION
Analyse af krydspriselasticitet: KVF og andre typer fibre
(75) Ovenstående resultater vedrørende afgrænsningen af de relevante produktmarkeder underbygges yderligere af en analyse af krydspriselasticiteten. Krydspriselasticiteten er et mål for den ændring i efterspørgslen efter et givet produkt, der er resultatet af en ændring i prisen på andre produkter, og giver dermed oplysning om, i hvilket omfang produkter anses for substituerbare på efterspørgselssiden. I den foreliggende sag var formålet med analysen at måle, hvor meget efterspørgslen efter KVF vil blive påvirket af en ændring i priserne på bomuld, polyester og polypropylen. Resultaterne viser, at tidligere prisudsving på bomuld, polyester og polypropylen ikke har medført væsentlige ændringer i efterspørgslen efter KVF, og det tyder derfor også på, at der er tale om et særskilt produktmarked for KVF.
(76) Jo højere priselasticiteten er mellem to produkter (dvs. jo højere koefficienten er), jo mere sandsynligt er det, at de tilhører samme produktmarked. Normalt betyder en krydspriselasticitet på under +1, at de pågældende produkter i realiteten ikke er indbyrdes substituerbare. Som det fremgår af tabel 2 nedenfor, er krydspriselasticiteten mellem KVF og henholdsvis bomuld, polyester og polypropylen tæt på nul. Disse produkter kan derfor ikke anses for at kunne erstatte KVF.
Tabel 2
KVF-krydspriselasticitet, beregnet af Kommissionen
TABELPOSITION
Priskorrelationsanalyse: KVF og lyocell
(77) Korrelationskoefficienterne mellem KVF og lyocell er lave, og det gælder både segmentet (eller delmarkedet) for lyocell til tekstilfremstilling og lyocell til nonwoven materialer. Uanset hvilket segment (eller delmarked) af KVF der analyseres, er korrelationen mellem lyocell og KVF lav, nemlig kun mellem 0,08 og 0,47. Tilsvarende resulterer en analyse af korrelationerne mellem lyocell og polyester og mellem lyocell og bomuld i koefficienter mellem 0,23 og 0,6; disse værdier er også udtryk for, at der er tale om særskilte produktmarkeder(61).
Parternes svar
(78) Parterne hævder i deres svar(62), at Kommissionen lægger for stor vægt på betydningen og pålideligheden af korrelationsanalysen i stedet for at foretage en komplet gennemgang af konkrete eksempler på substitution.
(79) Kommissionen har overvejet disse argumenter, men finder dem ikke overbevisende. Brugen af økonometriske og statistiske test er i overensstemmelse med Kommissionens faste praksis, som er beskrevet i meddelelsen om afgrænsning af de relevante markeder(63). Desuden er Kommissionens produktmarkedsafgrænsning i den foreliggende sag ikke primært baseret på en analyse af priskorrelationer og krydspriselasticitet. Som forklaret i det foregående (betragtning 72) underbygger resultaterne af denne analyse blot formodningerne om særskilte produktmarkeder, som er baseret på overvejelser omkring substitutionsmulighederne både på efterspørgselssiden og udbudssiden og dermed også på det faktum, at der ikke findes tilstrækkeligt mange eksempler på substitution (se betragtning 32-71).
d) Konklusion
(80) Kommissionen konkluderer af de ovenfor anførte grunde, at KVF og lyocell ikke tilhører samme produktmarked(64) og heller ikke tilhører et overordnet produktmarked for korte fibre, der foruden KVF og lyocell omfatter bomuld, polyester og polypropylen.
4. DE RELEVANTE PRODUKTMARKEDER INDEN FOR KVF: KVF SOM RÅVARE OG TIL SPECIALFORMÅL
(81) Markedsundersøgelsen viste også, at der i KVF-sektoren må opereres med yderligere underinddelinger. Der kan sondres mellem flere relevante produktmarkeder som følge af forskellige fiberegenskaber og anvendelsesformål. Det er navnlig nødvendigt at sondre mellem KVF som råvare og KVF til specialprodukter og blandt de sidstnævnte mellem spindefarvede KVF og KVF til tamponer.
a) Råvare-KVF
Efterspørgselssiden: to hovedkundegrupper
(82) Råvare-KVF anvendes både til tekstilfremstilling (spinding) og nonwoven materialer. Fibre til tekstilfremstilling købes af spinderier(65), medens fibre til nonwoven materialer normalt sælges til fiberdugfabrikanter(66).
(83) I relation til efterspørgselssiden viste Kommissionens markedsundersøgelse, at der er visse forskelle mellem disse to kundegruppers behov. De fibre, der anvendes til tekstilfremstilling, er rent fysisk lidt anderledes end fibre til nonwoven materialer. På grund af specifikke krav i forbindelse med produktionsprocesser i senere omsætningsled kan KVF-tekstilkunder kun under helt ekstraordinære omstændigheder anvende fibre beregnet til nonwoven materialer og omvendt. Råvare-KVF til tekstilfremstilling leveres af æstetiske grunde som oftest i en blank kvalitet, medens KVF til nonwoven materialer normalt sælges i mat kvalitet.
Tilstrækkelige substitutionsmuligheder på udbudssiden
(84) Ikke desto mindre tyder Kommissionens markedsundersøgelse på, at der er tilstrækkelige substitutionsmuligheder på udbudssiden til, at de to typer KVF kan tilhøre samme relevante marked. Fibre til tekstilformål og fibre til nonwoven materialer kan fremstilles på de samme produktionslinjer. De fem producenter af råvare-KVF, som i øjeblikket er aktive i EØS(67), fremstiller fibre til begge anvendelsesformål og kan let skifte mellem råvare-KVF til tekstiler og KVF til nonwoven materialer uden større omkostninger, risici eller forsinkelser på grund af tilpasninger.
Konklusion
(85) På trods af forskelle på efterspørgselssiden, som tyder på, at der findes flere markedssegmenter, anser Kommissionen derfor ikke det relevante produktmarked for at være snævrere end et marked for råvare-KVF(68).
b) Spindefarvede KVF
(86) Medens råvare-KVF sælges i bleget eller råhvid tilstand, udmærker spindefarvede KVF sig ved, at fibrene farves allerede i opløsningsbadet, dvs. før fibrene dannes, når spindemassen presses gennem spindedyser.
(87) Den anmeldende part hævder, at spindefarvede KVF kan erstattes af ufarvede råvare-KVF, som i så fald kan farves på et senere trin i produktionsprocessen. Kommissionens markedsundersøgelse har dog ikke bekræftet denne påstand. Tværtimod tyder resultaterne af undersøgelsen på, at der er stor forskel på råvare-KVF og spindefarvede KVF.
Begrænsede substitutionsmuligheder på efterspørgselssiden
(88) I relation til efterspørgselssiden skal det bemærkes, at det store flertal af kunder, som besvarede Kommissionens spørgeskema, og som anvender spindefarvede fibre, afviste, at de ville gå over til at anvende ufarvede råvare-KVF i tilfælde af en mindre, men varig prisstigning på 5-10 % for spindefarvede KVF. Utilbøjeligheden til at foretage en sådan substitution blandt kunder, der køber spindefarvede KVF, var primært begrundet i pris- og kvalitetshensyn.
(89) De kunder, Kommissionen interviewede, anførte, at spindefarvede KVF er mere farveægte, navnlig ved eksponering for sollys (lysægthed), end fibre, der farves på et senere trin i produktionsprocessen. Kunderne nævnte også, at det kræver betydelige ekstra investeringer at kunne farve fibrene på et senere trin i produktionsprocessen(69). Det blev også påpeget, at der er anvendelsesformål, hvortil det er absolut nødvendigt at bruge spindefarvede KVF, navnlig farvede husholdningsklude og visse former for meleret garn (tofarvet garn).
(90) Mange af de kunder, der besvarede Kommissionens spørgeskema, pegede også på prishensyn. På den ene side er gennemsnitsprisen for spindefarvede KVF ca. [...]* højere(70) end gennemsnitsprisen for ufarvede råvare-KVF til tekstilfremstilling og nonwoven materialer, eftersom fremstillingen af spindefarvede KVF er mere arbejdskraftintensiv og kræver en særlig rengøringsproces, når der skiftes mellem forskellige farver. På den anden side anses spindefarvede KVF stadigvæk for at være billigere end råvare-KVF, der farves på et senere trin i produktionsprocessen, selv hvis der regnes med en teoretisk prisstigning for spindefarvede KVF på 5-10 %.
(91) Parterne hævder i deres svar(71), at prisforskellene - med justering for efterfølgende indfarvning - mellem spindefarvede og ufarvede (ecru) fibre er lavere end den af Kommissionen angivne værdi. Parterne anfører selv værdier på mellem [...]*.
(92) Kommissionen har overvejet denne påstand, men fastholder, at der er en betydelig prisforskel mellem spindefarvede fibre og "ecru" råvarefibre. Ud over medregning af udgifter til indfarvningsmaterialer kan forskellen mellem de tal, parterne anfører i deres svar, og Kommissionens tal i meddelelsen af indsigelser forklares ved, at parterne også fratrækker højere løn- og spildomkostninger for spindefarvede fibre. Kommissionens påstand er imidlertid ikke baseret på forskellige omkostningsstrukturer for de to produkter på udbudssiden, men på kundernes opfattelse på efterspørgselssiden af, at det er dyrere at farve fibrene på et senere trin i produktionsprocessen. Dette anfægtes ikke af parterne i deres svar.
Begrænsede substitutionsmuligheder på udbudssiden
(93) Desuden er der hindringer på udbudssiden for at skifte mellem de to typer. To europæiske leverandører, som ikke i øjeblikket fremstiller spindefarvede fibre, har oplyst, at en lille, men varig prisstigning på 5-10 % for spindefarvede KVF ikke ville være et tilstrækkeligt incitament for dem til at gå over til at producere spindefarvede KVF. Det vil også kræve yderligere investeringer i specialteknologi til blanding, afprøvning og injektion af farvestof, efterbehandling og tørring(72). Desuden oplyste nogle konkurrenter, at for dem ville fremstilling af spindefarvede KVF, som er karakteriseret ved mindre serier, ikke være økonomisk muligt, selv ikke i tilfælde af en prisstigning på 5-10 %.
Priskorrelationsanalyse
(94) Kommissionens priskorrelationsanalyse (se betragtning 107-109 og tabel 3) giver yderligere grundlag for at slutte, at der findes et særskilt marked for spindefarvede KVF.
Konklusion
(95) Det kan derfor konkluderes, at råvare-KVF og spindefarvede KVF udgør særskilte produktmarkeder.
c) KVF til tamponer
(96) Ud over sondringen mellem råvare-KVF og spindefarvede KVF må også KVF til tamponer betragtes som en særskilt kategori. Kundegruppen til disse fibre er en anden, fordi KVF til tamponer sælges direkte til de virksomheder, der fremstiller slutprodukterne, hvorimod råvare-KVF til både tekstilfremstilling og nonwoven materialer(73) normalt sælges til mellemled i produktionsprocessen, dvs. spinderier, hvor der er tale om tekstilfremstilling, og fiberdugfabrikanter, hvor der er tale om nonwoven materialer(74).
Særlige produktegenskaber
(97) For det første viste markedsundersøgelsen, at de fysiske og antibakteriologiske egenskaber ved KVF til tamponer adskiller sig væsentligt fra alle andre typer KVF på grund af skærpede krav til sikkerhed og kvalitet og specifikke lovgivningsmæssige krav. Producenterne skal give garanti for mikrobiologisk renhed. Fibrene skal have større sammenhængsevne, absorberingsevne og væskeretentionsevne. Tamponfabrikanter udtaler enstemmigt, at de ikke kan anvende andre typer KVF såsom råvare-KVF til tekstilfremstilling eller nonwoven materialer eller spindefarvede KVF (se betragtning 82-85 og 86-95).
Begrænsede substitutionsmuligheder med bomuld på efterspørgselssiden
(98) For det andet hævder de fusionerende parter, at bomuld kan anvendes som erstatning for KVF enten til fremstilling af tamponer af 100 % bomuld eller tamponer baseret på en blanding af bomuld og viskose, men Kommissionens markedsundersøgelse underbygger ikke denne påstand. Tamponfabrikanter har enstemmigt oplyst, at KVF-indholdet i deres produkter kun kan reduceres i begrænset omfang, uden at det påvirker produktets kvalitet, på grund af KVF's større absorberings- og væskeretentionsevne. Fremstillingen af et tamponprodukt af 100 % bomuld blev oven i købet indstillet af kvalitetshensyn. Ingen tamponfabrikant ville øge bomuldsindholdet i sine produkter i tilfælde af en mindre, men varig prisstigning på 5 %. Hvis prisen på KVF til tamponer steg med 10 %, ville kun en enkelt kunde overhovedet overveje at reducere viskoseindholdet i sin blanding med 5-10 %, medens ingen andre kunder ville ændre deres blandinger på kort eller mellemlang sigt. En enkelt kunde oplyste oven i købet, at han uanset prisudviklingen overvejede at reducere og ikke øge indholdet af bomuld i tamponerne.
(99) Efter tamponfabrikanternes opfattelse er det særdeles vanskeligt at erstatte KVF, fordi de fibre, der anvendes til tamponer, skal opfylde de ovennævnte kvalitetskrav; i visse tilfælde kræves der også en særlig autorisation. Tidsforbruget og omkostningerne ved en substitution og det medfølgende produktionstab samt risikoen for kvalitetsdefekter er også ganske betydelige. Desuden nævnes det, at køberne af tamponer i stigende grad er modstandere af genetisk modificerede produkter, herunder genetisk modificeret bomuld; det begrænser yderligere mulighederne for at erstatte KVF til tamponer med bomuld. Det kan derfor ud fra resultaterne af Kommissionens markedsundersøgelse konkluderes, at KVF til tamponer ikke tilhører samme produktmarked som bomuld. Denne konklusion bekræftes også af Kommissionens priskorrelationsanalyse (se betragtning 107-109 og tabel 3).
Begrænsede substitutionsmuligheder på efterspørgselssiden for KVF til vat (fibervat)
(100) For det andet hævder en af parterne i fusionen, at KVF til tamponer kan erstattes med KVF til vat (fibervat), og giver et eksempel på en tamponfabrikant, som hævdes at anvende samme type KVF til tamponer og vat(75).
(101) Det er muligt, at man kan anvende KVF til tamponer til fremstilling af vat (fibervat) til personlige hygiejneprodukter, men der er ikke påvist tilstrækkelige substitutionsmuligheder den modsatte vej, at de to typer fibre kan hævdes at tilhøre samme relevante marked. Tværtimod viste markedsundersøgelsen, at kun en enkelt tamponfabrikant ville anvende fibre fremstillet til vat (fibervat) til sin produktion af tamponer, hvilket skyldes forskellige produktegenskaber og strengere kliniske og mikrobiologiske krav til tamponer. Fibre til fremstilling af vat vil - uanset om de er af bomuld eller viskose - derfor ikke tilhøre samme produktmarked som KVF til tamponer.
Begrænsede substitutionsmuligheder på udbudssiden med andre typer KVF
(102) For det tredje hævder parterne også, at der er tilstrækkelige substitutionsmuligheder på udbudssiden med andre typer KVF, der gør det muligt for KVF-producenter let at ændre produktionen til KVF til tamponer. Denne påstand er ikke blevet bekræftet af markedsundersøgelsen. Det kunne være en realistisk mulighed for en af parternes europæiske konkurrenter at foretage denne substitution, idet den pågældende virksomhed i forvejen fremstiller en vis mængde KVF til tamponer(76), hvorimod de to øvrige europæiske KVF-producenter, som ikke i øjeblikket fremstiller KVF til tamponer, klart har angivet, at de ikke ville ændre produktionen til den type fibre i tilfælde af en varig prisstigning på 5-10 %. Den ene producent henviste til de omfattende investeringer, en sådan substitution ville kræve(77), mens den anden producent begrundede det med forretningsmæssige hensyn.
Konklusion
(103) Kommissionen konkluderer derfor, at KVF til tamponer udgør et særskilt produktmarked.
d) KVF til vat (fibervat) anvendt til personlige hygiejneprodukter
(104) Udtrykkene "vat" og "fibervat" anvendes til tider i flæng, til andre tider om to forskellige ting forstået på den måde, at "vat" refererer til vat i personlige hygiejneprodukter, mens "fibervat" refererer til fyld i f.eks. dynejakker, soveposer, bilsæder m.m. VKF til fibervat (i sidstnævnte betydning) er medtaget i tallene for råvare-VKF (til nonwoven materialer), hvilket den anmeldende part selv har foreslået(78). Det skal ikke nødvendigvis afgøres her, hvorvidt VKF til vat til personlige hygiejneprodukter udgør et særskilt marked eller tilhører et bredere marked. I betragtning af denne sektors begrænsede størrelse vil en eventuel medregning af KVF til vat til personlige hygiejneprodukter på markedet for råvare-KVF ikke indebære nogen væsentlig forskel for den konkurrencemæssige vurdering af markedet for råvare-KVF, da den samlede salgsmængde af vat til personlige hygiejneprodukter i EØS repræsenterer under [1-5 %]* af markedet for råvare-KVF (ca. [&lt; 10]* kiloton). Den anmeldte transaktion vil heller ikke give anledning til konkurrencemæssige problemer, hvis der opereres med et særskilt produktmarked for KVF til vat til personlige hygiejneprodukter. Eftersom parternes samlede markedsandel på et sådant marked ikke overstiger 15 %, ville det ikke engang udgøre et marked, der berøres af transaktionen.
e) Andre KVF-specialprodukter og viskosefilamentbånd
(105) Både Lenzing og Acordis fremstiller andre KVF-specialprodukter, som ikke kan erstatte eller erstattes med nogen af de andre relevante definerede KVF-produkter. Lenzings modal, som er en tekstilfiber med højt elasticitetsmodul i våd tilstand og forbedrede tekstilegenskaber, tilhører et særskilt marked(79), og Acordis' viskosefilamentbånd (som produceres i tre forskellige typer som flokfilamentbånd, kortskåret filamentbånd og vådslået filamentbånd) tilhører i hvert fald et særskilt produktmarked(80). Både faktorer på efterspørgselssiden (produkterne har helt forskellige egenskaber, og kunderne opfatter dem også som helt forskellige produkter) og på udbudssiden (produkterne kræver specielle produktionslinjer, så producenterne kan ikke skifte mellem dem og andre viskoseprodukter) understøtter denne opfattelse. Der kan ligeledes ses bort fra afgrænsningen af produktmarkedet for en anden af Lenzings specialfibre, flammehæmmende KVF, eftersom det kun produceres i ubetydelige mængder, og dets medtagelse på produktmarkedet for råvare-KVF (det eneste produkt, hvormed det kan erstattes på udbudssiden) ville ikke på nogen måde ændre ved vurderingen af den anmeldte fusion. Det samme gælder en række andre specialfibre, der produceres af Acordis, og som sælges i endnu mindre mængder.
(106) Selv om disse specialfibre blev defineret som særskilte markeder, ville ingen af de pågældende markeder blive påvirket af fusionen, eftersom der for ingen af produkterne er tale om overlapninger mellem parternes aktiviteter.
f) Priskorrelationsanalyse
(107) Kommissionens priskorrelationsanalyse støtter de ovennævnte konklusioner om de relevante produktmarkeder inden for sektoren for KVF (se tabel 3 nedenfor).
Tabel 3
Resultater af Kommissionens priskorrelationsanalyse af de tre produktmarkeder inden for KVF-sektoren. Koefficienterne er baseret på de af parterne oplyste tal
TABELPOSITION
(108) Hvad angår korrelationerne mellem de forskellige typer KVF (råvare-KVF og spindefarvede KVF), er den højeste konstaterede koefficient ca. 0,7. Kommissionens analyse viste, at denne koefficient i virkeligheden er for høj på grund af medregning af fælles omkostninger og i et vist omfang en fælles tendens. Med udgangspunkt i de tal, parterne har oplyst for 2000, var [i gennemsnit &gt; 75 %]* af omkostningerne ved spindefarvede KVF således omkostninger, der var fælles med råvare-KVF. Prisserierne for de to produkter er i vidt omfang bestemt på forhånd af disse fælles omkostninger, da omkostningerne udgør over [ &gt; 75 %]* af nettoprisen for begge produkter. Den korrelationskoefficient, der bliver resultatet, skyldes derfor ikke et konkurrenceforhold mellem de to produkter, men snarere fælles påvirkninger(81).
(109) Hvad angår korrelationerne mellem råvare-KVF og polyester (op til 0,76), ligger koefficienterne under det niveau, der generelt betragtes som værende udtryk for et bredere produktmarked(82). Men der kan som nævnt være tale om en falsk høj korrelation, hvis priserne på begge produkter er undergivet fælles påvirkninger. I denne specielle sag viste Kommissionens analyse, at disse korrelationskoefficienter er kunstigt høje, fordi de kan tilskrives en fælles tendens og ikke et konkurrenceforhold mellem de to produkter(83).
(110) Parterne anfører i deres svar(84), at der bør lægges større vægt på konkrete eksempler på substitution end på korrelationsdata. Desuden påstår parterne, at Kommissionens korrelationsanalyse er inkonsistent og mangelfuld. Især peger de på, at
- Kommissionen udregner korrelationen mellem viskose og polyester (HP) til kun 0,44 ét sted i meddelelsen af indsigelser og 0,76 et andet sted i meddelelsen af indsigelser(85)
- priskorrelationsanalysen bør være baseret på konkrete salgsdata(86)
- dataenes periodicitet er misvisende(87), og
- både forbigående og ikke-forbigående prisændringer bør indgå i undersøgelsen(88).
(111) Kommissionen har overvejet disse argumenter, men anser den analyse af priskorrelationer og krydspriselasticitet, den har gennemført i denne sag, for at være tilstrækkeligt pålidelig til at støtte konklusionerne om afgrænsningen af de relevante produktmarkeder.
(112) Hvad angår den generelle kritik af, at Kommissionen anvender sådanne analyser i sin markedsafgrænsning, er der grund til at understrege følgende:
- Som forklaret i det foregående (se betragtning 79) har Kommissionen aldrig udelukkende baseret sig på en analyse af priskorrelationer og krydspriselasticitet, men har anvendt disse analyser som et supplerende grundlag til støtte for konklusionerne af en markedsundersøgelse.
- Kommissionen har altid tydeligt angivet, at en høj grad af korrelation mellem to prisserier hverken er en nødvendig eller tilstrækkelig forudsætning for, at to produkter kan anses for at tilhøre samme marked. Kommissionen betragter snarere korrelationer som en indikator for graden af konkurrence på givne markeder. Desuden er Kommissionen enig med parterne i, at en korrelationsanalyse skal tages med et vist forbehold. Kommissionen er navnlig opmærksom på, at der kan være misvisende høje korrelationer (ukorrekt positiv korrelation eller falsk korrelation), hvis priserne på to produkter er undergivet et fælles input (dvs. fælles omkostninger) og/eller en fælles tendens. Tilsvarende kan korrelationer være misvisende lave, f.eks. som følge af betydelige tidsforskydninger i reaktionerne på markedet. Ulemper af denne art kan imidlertid undgås ved at anvende en "co-integrationstest" eller en test af enhedsrødder. Kommissionen har netop gennemført sådanne test i den foreliggende sag(89).
(113) Kommissionen mener heller ikke, at der er tale om manglende konsistens i dens analyseresultater.
- Det skal understreges, at de pågældende test blev gennemført på grundlag af data, parterne selv havde oplyst(90).
- Generelt må den KVF-pris, som parterne har oplyst, nødvendigvis være en kunstig pris, der er afledt af summen af priser på KVF-markedets forskellige delsegmenter.
- Eftersom resultaterne af markedsundersøgelsen gjorde det klart, at Kommissionen måtte opdele markedet i forskellige delsegmenter, er den anvendte KVF-pris summen af værdien af de forskellige KVF-delsegmenter (dvs. priserne på forskellige delsegmenter multipliceret med de respektive mængder) divideret med den samlede mængde.
- Kommissionen har konstateret en ikke ubetydelig korrelation mellem råvare-KVF og polyester, men ikke mellem spindefarvede KVF, KVF til tamponer og polyester. Uafhængigt heraf og baseret på andre prisdata, som parterne ligeledes har oplyst, har Kommissionen efterprøvet konklusionen om, at KVF udgør i hvert fald ét særskilt produktmarked.
- Det forhold, at Kommissionen har anvendt to sæt prisserier (både de samlede prisserier for KVF og de specifikke prisdata, parterne selv har oplyst for tre forskellige delmarkeder for KVF), og at den har undersøgt hver enkelt serie, er på ingen måde inkonsistent. Det er heller ikke inkonsistent, at korrelationer af samlede prisserier ikke er et aritmetisk gennemsnit af korrelationerne af de enkelte prisserier, der indgår. Eftersom den relativt højere korrelation mellem polyester (HP) og råvare-KVF kan tilskrives fælles tendenser, finder Kommissionen det ikke overraskende, at disse fælles tendenser svækkes, når andre KVF-produkter (som muligvis ikke er undergivet de samme fælles tendenser) medregnes i korrelationsanalysen(91).
(114) Med hensyn til parternes kritik vedrørende konkrete salgsdata, periodicitet og forbigående/ikke-forbigående prisændringer skal man være opmærksom på følgende:
- Det skal bemærkes, at parterne ikke var i stand til at fremlægge data for konkrete forretningstransaktioner for bomuld, polyester og polypropylen, selv om Kommissionen anmodede herom. Kommissionen er dog af den opfattelse, at de af parterne oplyste salgstal i tilstrækkelig grad afspejler gennemsnitsværdien af de konkrete salgspriser. Især for polyesters vedkommende omfatter de oplyste data både store og små kunder og kan betragtes som et signifikant mål for de faktiske forretningstransaktioner.
- Kommissionen har for at bekræfte dataenes korrekte periodicitet afprøvet korrelationsanalysen med forskellige forskydninger; variationerne i testresultaterne var imidlertid ubetydelige.
- Hvad angår parternes kritik vedrørende forbigående eller ikke-forbigående prisændringer, har de test af enhedsrødder, Kommissionen har gennemført, dækket dette aspekt i fuldt omfang.
g) Konklusion
(115) Kommissionen konkluderer af de ovenfor anførte grunde, at råvare-KVF, spindefarvede KVF og KVF til tamponer udgør særskilte produktmarkeder.
5. DE RELEVANTE PRODUKTMARKEDER INDEN FOR LYOCELL
(116) Det er ikke nødvendigt at undersøge, hvorvidt markedet for lyocell bør underinddeles yderligere, eftersom det ikke har betydning for den konkurrenceretlige vurdering af den anmeldte transaktion (se betragtning 230-245).
6. DET RELEVANTE PRODUKTMARKED FOR LYOCELLPRODUKTIONS- OG -FORARBEJDNINGSTEKNOLOGI
(117) Den produktions- og forarbejdningsteknologi, der anvendes både til korte lyocellfibre og lyocellfilamentgarn, er helt forskellig fra alle andre former for fiberproduktions- og -forarbejdningsteknologi(92). Medens viskoseteknologien (også med hensyn til opfyldelsen af miljøkrav) er veletableret og let tilgængelig, er teknologien til fremstilling af lyocell forholdsvis ny. Den er blevet udviklet siden 1970'erne og blev først anvendt til kommercielle formål i 1990'erne. Den er karakteriseret ved et stort antal patenter. Nogle af de oprindelige patenter er allerede udløbet, men ikke dem alle, specielt ikke de patenter, der vedrører produktionsprocessen og efterbehandling af lyocell (se betragtning 246-247).
(118) Både Acordis og Lenzing er nøgleaktører på dette marked, hvor også nogle østasiatiske virksomheder og den tyske maskinteknikvirksomhed Zimmer AG også er aktive, til dels i samarbejde med forskningsinstitutioner. Nogle af disse foretagender arbejder samtidig selv med fremstilling af lyocell, mens andre, f.eks. Zimmer AG, ikke gør det. Acordis og Lenzing indgik i 1997 en krydslicensaftale om deres lyocellteknologi. [...]*. Denne krydslicensaftale viser, at Lenzing og Acordis allerede nu er aktive som underlicensgivere og -tagere på dette marked, og at der altså foregår handel med licenser(93). Samme aftale dokumenterer ligeledes, at dette marked ikke kun omfatter teknologi til fremstilling og forarbejdning af korte fibre, men også teknologi til andre lyocellprodukter såsom ekstruderede film og membraner samt filament. Eftersom teknologien på disse andre områder hænger sammen med teknologien til fremstilling og forarbejdning af korte lyocellfibre via bestemte patenter, der dækker alle områderne, tilhører teknologi til fremstilling og forarbejdning af lyocell samme produktmarked. Desuden er lyocellfilamentteknologien endnu ikke nået til det stadium, hvor den kan udnyttes kommercielt, og der kan derfor på dette område kun være konkurrence omkring produktions- og forarbejdningsteknologien. Kommissionens markedsundersøgelse har desuden vist, at der er efterspørgsel efter licenser på lyocellteknologi.
(119) Parterne hævder i deres svar(94), at der ikke er noget marked for lyocellteknologi forstået på den måde, at der ikke i øjeblikket udstedes licenser på lyocellteknologi og patentrettigheder i større omfang, og at det er højst usædvanligt at definere et særskilt marked for teknologi. For det andet anfører de, at parterne ikke selv i øjeblikket er aktive inden for udstedelse af underlicenser, og at Zimmer AG i dag er den eneste leverandør af betydning.
(120) Kommissionen har overvejet disse argumenter, men fastholder sin definition af et særskilt produktmarked for produktions- og forarbejdningsteknologi for lyocell (som både omfatter korte fibre og filamentgarn). For det første skal det bemærkes, at i modsætning til, hvad parterne anfører i deres svar, er det i fuld overensstemmelse med Kommissionens faste praksis at definere et særskilt marked for teknologi, og det kan derfor ikke betragtes som "højst usædvanligt"(95).
(121) For det andet mener Kommissionen, at den aktuelle aktivitet på dette område er tilstrækkelig til, at der er tale om et særskilt marked. Der synes således at være betydelig efterspørgsel fra potentielle lyocellproducenter efter lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi; parterne giver selv en række eksempler i deres svar og oplyser desuden, at Zimmer AG har markedsført sin teknologi i de sidste to år(96). Desuden har parterne selv allerede givet en række licenser(97). Omstændighederne omkring udstedelsen af disse licenser (rent undtagelsesvist) og deres anvendelsesformål (uden forbindelse med fremstilling af lyocellfibre)(98) kan ikke være afgørende for afgrænsningen af produktmarkeder. Det er Kommissionens opfattelse, at selve det, at der rent undtagelsesvist er givet licenser, som ikke har forbindelse med fremstillingen af lyocellfibre, er bevis på, at lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi på den ene side og fremstilling af lyocellfibre på den anden side ikke er uløseligt forbundet, men bør vurderes særskilt(99).
(122) For det tredje er det ikke alle de virksomheder og institutter, som arbejder med udvikling af lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi, som samtidig er aktive inden for fremstilling af lyocellfibre. Som det er anført i det foregående (se betragtning 118) og bekræftet af parterne i deres svar(100), arbejder det tyske foretagende Zimmer AG med udvikling og salg af lyocellteknologi, men ikke med fremstilling af lyocell; det samme gælder forskningsinstituttet Thüringisches Institut für Textil- und Kunststoff-Forschung e.V. (TITK)(101). Det faktum, at det er forskellige aktører, der er aktive inden for fremstilling af lyocell og inden for lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi, taler stærkt for, at der er tale om et særskilt teknologimarked.
(123) Kommissionen konkluderer derfor, at der er et særligt marked for lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi, som adskiller sig fra markedet for fremstilling og salg af lyocell, der udgør et senere omsætningsled.
7. KONKLUSION
(124) På baggrund af det foranstående konkluderer Kommissionen, at følgende kategorier udgør de relevante produktmarkeder, der skal tages hensyn til ved den konkurrenceretlige vurdering af den anmeldte transaktion:
- råvare-KVF
- spindefarvede KVF
- KVF til tamponer
- lyocell
- lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi.
B. DE RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKEDER
(125) Parterne har på grundlag af deres egen afgrænsning af produktmarkedet (se betragtning 19) hævdet, at det marked, som omfatter alle de ovennævnte produktmarkeder, rent geografisk dækker hele verden. Det er imidlertid ikke blevet bekræftet af resultaterne af Kommissionens markedsundersøgelse vedrørende de tre relevante KVF-produktmarkeder og lyocellmarkedet.
1. KVF (RÅVARE-KVF, SPINDEFARVEDE KVF OG KVF TIL TAMPONER)
(126) Importen af KVF har været meget begrænset; i 2000 blev ca. [&lt; 10 %]* af forbruget i EØS af KVF importeret fra tredjelande. Importen er ikke øget væsentligt i de seneste seks år(102). Markedsundersøgelsen viste, at det store flertal af tredjeparter, som besvarede Kommissionens spørgsmål, ikke anvender KVF importeret fra lande uden for EØS, primært på grund af kvaliteten. De forklarede, at kvaliteten af de produkter, som kan importeres fra tredjelande uden for EØS, adskiller sig meget fra kvaliteten af fibre produceret i EØS og navnlig fra kvaliteten af parternes egne produkter(103). Mange af de adspurgte mente, at de ikke kunne opfylde deres kunders ønsker og produktkrav, hvis de var nødsaget til at anvende importeret KVF. Ganske mange af de kunder, der besvarede Kommissionens spørgeskema, havde oven i købet slet ikke kendskab til KVF-leverandører uden for EØS. Desuden stillede de fleste af de adspurgte sig meget tvivlende over for, hvorvidt viskoseproducenter uden for EØS kunne garantere tilstrækkeligt pålidelige og fleksible leverancer. Transportomkostninger på [1-10 %]* og told på 5,2 % (som afvikles i 2004) spiller også en vis, men dog sekundær rolle som en geografisk hindring for importen.
(127) Det skal bemærkes, at importen har været begrænset på trods af, at priserne på KVF produceret i EØS anses for højere end priserne for fibre produceret i andre geografiske områder, navnlig i Fjernøsten, hvor de største ikke-europæiske viskoseproducenter findes. Selv det mindretal af kunder, som ville være indstillet på at gå over til at anvende importeret viskose fra tredjelande, oplyste, at priserne skulle falde yderligere, ifølge de fleste af de adspurgte med over 15 %, og at kvaliteten skulle være mindst på højde med europæisk eller amerikansk standard. Denne modvilje hos europæiske kunder mod at anvende KVF importeret fra lande uden for EØS er desuden blevet bekræftet af indlæg fra parternes konkurrenter, som skønner, at importen i EØS i givet fald kun vil stige ganske lidt i tilfælde af en varig prisstigning i EØS på 5-10 %.
(128) Parterne hævder i deres svar(104), at Kommissionen i sin vurdering kraftigt undervurderer betydningen af konkurrencen fra importeret KVF.
(129) Kommissionen har overvejet dette argument, men finder det ikke overbevisende og fastholder sin analyse af de i betragtning 149-154 anførte grunde.
(130) Disse betragtninger, som er fuldt ud gyldige for råvare-KVF, er endnu mere relevante for spindefarvede KVF og KVF til tamponer. Importen af spindefarvede KVF anslås til højst [&lt; 10 %]*. Importhindringerne er her højere end for råvare-KVF, eftersom de foretrukne farver afhænger af kundernes kulturbetingede og kvalitetsmæssige præferencer - kvaliteten af de farver, der anvendes i asiatiske lande, hvorfra hovedparten af en potentiel import i givet fald ville komme, adskiller sig fra europæiske standarder. Desuden er forsyningssikkerhed og garanti for kvaliteten endnu vigtigere end i sektoren for råvare-KVF; f.eks. er det ofte nødvendigt, at successive leverancer af fibre er identiske i farve og svarer nøjagtigt til kundens specifikationer. Der importeres tilsyneladende slet ikke KVF til tamponer, og alle de adspurgte kunder anførte, at kvalitetskravene i vidt omfang udelukker import fra asiatiske lande.
(131) Kommissionen konkluderer derfor, at de relevante produktmarkeder for KVF (råvare-KVF, spindefarvede KVF og KVF til tamponer) dækker EØS, men ikke hele verden. Markedsundersøgelsen har ikke vist noget, der tyder på, at der findes nationale eller regionale geografiske markeder.
2. LYOCELL
(132) Hvad angår lyocell, [...]*, at det relevante geografiske marked muligvis også kun dækker EØS og ikke hele verden. Også en sammenligning af forskellige efterspørgselsmønstre inden for og uden for EØS samt parternes egen salgsorganisation(105) peger i samme retning. Den nøjagtige markedsafgrænsning er imidlertid ikke relevant i denne sag, eftersom lyocellmarkedets geografiske omfang ikke har betydning for den konkurrenceretlige vurdering af den anmeldte transaktion. (Se betragtning 230-245).
3. LYOCELLPRODUKTIONS- OG -FORARBEJDNINGSTEKNOLOGI
(133) Markedet for lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi må anses for at være verdensomspændende. Kommissionens markedsundersøgelse har ikke vist noget, der tyder på tilstedeværelsen af nationale eller regionale geografiske markeder.
4. KONKLUSION
(134) Kommissionen mener af de ovenfor anførte grunde, at markederne for råvare-KVF, spindefarvede KVF og KVF til tamponer dækker EØS, medens markedet for lyocellproduktionsteknologi dækker hele verden. Markedet for fremstilling af lyocell er i hvert fald EØS-dækkende, men den nøjagtige afgrænsning af det relevante geografiske marked er ikke relevant i den foreliggende sag.
C. KONKURRENCERETLIG VURDERING
(135) I henhold til artikel 2, stk. 3, i fusionsforordningen skal fusioner, der skaber eller styrker en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf, erklæres uforenelige med fællesmarkedet.
(136) Domstolen(106) har defineret en dominerende stilling som en virksomheds økonomiske magtposition, der sætter den i stand til at hindre, at der opretholdes en effektiv konkurrence på det relevante marked, fordi den kan udvise en i betydeligt omfang uafhængig adfærd over for sine konkurrenter og kunder og i sidste instans over for forbrugerne. En sådan stilling udelukker ikke, at der består en vis konkurrence, men den sætter det dominerende firma i stand til om ikke at bestemme, så dog i det mindste mærkbart at øve indflydelse på de vilkår, hvorunder konkurrencen udvikler sig, og under alle omstændigheder til i vidt omfang at handle uden at skulle tage hensyn hertil, så længe en sådan adfærd ikke er til skade for virksomheden.
(137) En dominerende stilling kan være en følge af en række faktorer, som hver for sig ikke nødvendigvis er afgørende. Blandt disse faktorer har omfattende markedsandele meget stor betydning. Desuden kan forholdet mellem markedsandelene for de virksomheder, der deltager i fusionen, og konkurrenternes markedsandele, særligt de største konkurrenters, vise, om der foreligger en dominerende stilling(107).
(138) De faktorer, der lægges til grund for at konkludere, at den anmeldte fusion vil skabe eller styrke dominerende stillinger på markederne for råvare-KVF, spindefarvede KVF, KVF til tamponer, lyocell og lyocellproduktionsteknologi, er følgende:
1. MARKEDERNE FOR KVF
a) Generelle markedsvilkår
(139) Den anmeldte transaktion vil resultere i, at der etableres en førende virksomhed på verdensplan inden for KVF med en markedsandel på ca. [25-35 %]* i den globale KVF-sektor. Hvad angår den samme sektor i EØS, vil den nye virksomheds samlede markedsandel være ca. [60-70 %]* (Lenzing [35-45 %]* og Acordis [20-30 %]*), medens de europæiske konkurrenters markedsandele vil være langt mindre (Säteri i Finland [10-20 %]*, Svenska Rayon i Sverige og SNIACE i Spanien hver [0-10 %]*).
Kapaciteten i Europa: en periode præget af fabrikslukninger
(140) I Europa har udviklingen i de seneste 25 år i denne sektor været præget af kapacitetsnedskæringer og fabrikslukninger. I Vesteuropa blev fabrikkerne lukket i 1980'erne, medens lukningerne i 1990'erne primært vedrørte fabrikker i Østeuropa. Kapacitetsnedskæringerne i EØS i 1990'erne foregik næsten udelukkende i Østtyskland. Samtidig øgede Lenzing sin kapacitet ganske betydeligt med over 20 %. Kapacitetsnedskæringerne som følge af de østtyske producenters fabrikslukninger var dog tre gange større end Lenzings kapacitetsforøgelse, således at den samlede kapacitetsnedskæring i EØS i 1990'erne var på ca. 19 %.
(141) I 2000 var produktionskapaciteten hos de fem europæiske KVF-producenter, der driver seks fabrikker i EØS, som vist i tabel 4 i det følgende:
Tabel 4
KVF-produktionskapacitet i EØS i kiloton (2000)
TABELPOSITION
Kilde:
den anmeldende part
(142) Acordis har for nylig reduceret sin kapacitet ved at lukke fabrikken i Grimsby (Det Forenede Kongerige), der havde en teoretisk kapacitet på [15-35]* kiloton, men en reel produktion sidste år på [15-30]* kiloton, og har derved begrænset sin KVF-produktionskapacitet med [15-35]* kiloton. Lenzing realiserede derimod i juli 2001 planer for en yderligere kapacitetsforøgelse fra [130-160]* kiloton til [140-180]* og arbejder på at forøge kapaciteten yderligere til ca. [150-200]* kiloton i 2004(108). Den anmeldte fusion vil derfor eliminere den eneste aktør på KVF-markedet, som har forøget sin kapacitet i større omfang i de senere år. Kommissionen har ikke fået oplysning fra tredjeparter om, at nogen har i sinde at opbygge større kapacitet i Europa inden for en overskuelig fremtid(109). Konkurrenter kan dog eventuelt overveje kapacitetsforøgelser gennem "programmer for afhjælpning af flaskehalse"(110). En samlet mængde på 15-20 kiloton nævnes som et muligt resultat i løbet af de næste to år(111).
(143) Aktører på markedet har givet udtryk for, at der eventuelt vil blive bygget fabrikker med en kapacitet på 30 kiloton i to Mellemøstlande. Ud over at det eventuelt kan påvirke en del af Lenzings og Acordis' eksport til denne region, er det Kommissionens opfattelse, at en sådan opbygning af kapacitet i tredjelande, som ikke er placeret tæt på EØS-området, kun vil få begrænset indvirkning på forsyningssituationen i EØS i betragtning af de europæiske kunders modvilje mod at købe produkter fra andre end EØS-producenter (se betragtning 127). Det kan derfor konkluderes, at forsyningssituationen i EØS formentlig vil forblive stram, navnlig i situationer med cykliske opsving i efterspørgslen, således som det var tilfældet i 2000.
Efterspørgsel
(144) Efterspørgslen efter KVF i Vesteuropa har været nogenlunde stabil siden 1990 (se tabel 5):
Tabel 5
KVF-efterspørgsel i Vesteuropa i kiloton
TABELPOSITION
Kilde:
den anmeldende part
(145) I samme periode har efterspørgslen i EØS været karakteriseret ved et udpræget skift fra tekstilformål til nonwoven materialer. Det procentvise KVF-forbrug til tekstilfremstilling var [60-70 %]* i 1991, men var faldet til [50-60 %]* sidste år, medens nonwoven materialer tegnede sig for [40-50 %]* af efterspørgslen.
(146) Efterspørgslen efter KVF til tekstilfremstilling har dels været faldende siden 1970'erne, dels været præget af ganske store og uregelmæssige cykliske bevægelser, som medførte udsving på op til [20-30 %]* inden for et år(112). Medens opsvinget i en sådan cyklus varede [...]*, løb hele cyklussen over [...]* (højest i [...]*)(113). Desuden er det vigtigt at bemærke, at efterspørgslen ikke er faldende i alle segmenter af sektoren for KVF til tekstilfremstilling [...]*(114).
(147) Kurven for efterspørgslen efter KVF til nonwoven materialer er til gengæld ikke cyklisk. Efter et vist fald i starten af 1990'erne har efterspørgslen været fortsat stigende siden 1993 med årlige vækstrater på mellem [1-5 %]* og [10-20 %]*. Stigningen har ikke været ensartet inden for sektoren for nonwoven materialer. Nogle anvendelsesområder, f.eks. fodtøj og læder(115), har været stagnerende, mens andre har haft stærk fremgang. Forbruget af KVF til hospitalsprodukter(116) er vokset med [ &gt; 100 %]* fra 1986 til 1997 i EØS, og anvendelsen af KVF i servietter og husholdningsklude(117) steg med [ &gt; 70 %]* i samme periode; den samlede stigning i efterspørgslen efter KVF til nonwoven materialer i denne periode var [30-40 %]*.
(148) Det er den almindelige opfattelse, at de nuværende efterspørgselstendenser vil vare ved, dvs. en vis nedgang i forbruget af KVF til tekstilfremstilling vil blive opvejet af en stigning i forbruget til nonwoven materialer(118), og at forbruget til tekstilfremstilling vil forblive cyklisk(119).
Handel med tredjelande: Eksporten overstiger importen
(149) Det anslås, at der i 2000 blev eksporteret [70-90]* kiloton KVF til tredjelande, hvilket er det laveste i årevis, medens der kun blev importeret ca. [15-30]* kiloton i EØS i 2000 ([5-20]* kiloton i 1999)(120), på trods af at 2000 var karakteriseret ved en meget høj kapacitetsudnyttelse i Europa, hvorfor det ville have været oplagt at satse kommercielt på import fra tredjelande i EØS. En væsentlig del af importen hidrørte oven i købet fra Lenzings og Acordis' egne datterselskaber i USA og Indonesien. [...]*(121).
(150) Hvad angår oprindelseslandene for denne import, er der visse oplysninger at hente i den statistiske håndbog fra Comité International de la Rayonne et des Fibres Synthétiques (CIRFS), som er brancheorganisation for europæiske producenter af kunstfibre og cellulosebaserede kemofibre. Disse oplysninger refererer til alle former for cellulosebaserede korte fibre og filamentbånd og omfatter derfor også andre produkter end KVF, primært lyocell og korte acetatfibre og acetatfilamentbånd. Importen af KVF må derfor være højst det samme som eller mindre end de angivne mængder. Ifølge CIRFS kom kun en meget lille del af importen i 1999 af cellulosebaserede korte fibre og filamentbånd fra østasiatiske lande (ca. [&lt; 5]* kiloton)(122). Den største asiatiske eksportør var Indonesien; det skal imidlertid understreges, at Lenzing kontrollerer SPV, som er den indonesiske KVF-producent, der har den største produktionskapacitet. Importen fra Indien, hvor Birla-Grasim-koncernen, verdens største viskoseproducent, er beliggende, udgjorde blot [&lt; 2]* kiloton; samme ubetydelige mængde kom fra Taiwan, hvor verdens tredjestørste producent, FCFC, er etableret. Østasiatiske producenter synes ikke i øjeblikket at være i stand til at eksportere større mængder KVF til EØS, eftersom de europæiske kunder fortsat er skeptiske (se betragtning 126-127). Europæiske konkurrenter forventer ikke nogen større stigning i importen fra Østasien, heller ikke selv om priserne skulle stige med 5-10 %(123).
(151) De vigtigste importkilder var USA (ca. [&lt; 20]* kiloton), hvor Lenzing og Acordis selv var de eneste KVF-producenter, og Østeuropa inklusive Rusland ([&lt; 10]* kiloton)(124). Det skal understreges, at hverken konkurrenter eller kunder anser import fra Østeuropa for pålidelig eller konkurrencedygtig i henseende til kvalitet. En virksomhed, som blev nævnt af nogle af kunderne i Kommissionens markedsundersøgelse som tidligere leverandør, den tjekkiske virksomhed Spolana, indstillede sin KVF-produktion i starten af 2000. I Kommissionens markedsundersøgelse havde den eneste kunde, som nævnte import i 2000, der ikke hidrørte fra Lenzing/Acordis, fået leveret en vis mængde fra en serbisk producent; det skal bemærkes, at den pågældende kunde ikke havde behov for KVF af bedste kvalitet.
(152) Parterne giver i deres svar yderligere oplysninger om vesteuropæisk import af KVF og filamentbånd i 1999 og 2000 (dvs. oplysninger, som ikke omfatter andre cellulosefibre, samt mere fuldstændige oplysninger for 2000)(125).
(153) Kommissionen har gennemgået disse supplerende oplysninger, men fastholder sin tidligere analyse. De afgivne oplysninger supplerer i virkeligheden snarere end modsiger de oplysninger, der er omhandlet i betragtning 149-151 i det foregående, og bekræfter atter Kommissionens konklusioner. De yderligere oplysninger fra parterne viser således, at importen fra Østeuropa til Vesteuropa i 2000 (et år med kapacitetsknaphed i Vesteuropa) ikke blot ikke steg, men oven i købet faldt en smule fra 1999 til 2000 og kun udgjorde [&lt; 5 %]* af efterspørgslen i Vesteuropa i 2000.
(154) Importen fra Asien i 2000 lå på nogenlunde samme niveau, og mere end en tredjedel af den asiatiske import kom fra Indonesien (se bemærkningerne i betragtning 150 og 164 vedrørende intern handel i koncernen og Lenzings fabrik i Indonesien). Importen fra USA (hvor Lenzing og Acordis selv er de eneste amerikanske producenter) var større end importen fra Taiwan (FCFC). I parternes svar anføres begge disse importkilder som udgørende ca. [&lt; 2 %]* af den samlede efterspørgsel(126). Importen fra Indien (Birla) udgjorde under [1 %]* af efterspørgslen i Vesteuropa i 2000(127). Den samlede stigning i importmængderne (hvis der ses bort fra USA og Indonesien) i et år med forsyningsknaphed udgjorde ifølge parterne kun højst [&lt; 5 %]* af efterspørgslen i Vesteuropa. Det bekræfter Kommissionens konklusion om den ringe sandsynlighed for en væsentlig forøgelse af importen af KVF i Vesteuropa.
Kapacitetsudnyttelse
(155) Ifølge oplysninger fra de to parter og deres konkurrenter er kapacitetsudnyttelsen i KVF-industrien høj og lå i 2000 på næsten 100 %(128). Acordis' og Lenzings fabrikker kørte med næsten fuld kapacitet, medens kapacitetsudnyttelsen på deres europæiske konkurrenters produktionsanlæg var en smule lavere. De formelle kapacitetsudnyttelsessatser på mellem 85 og 95 %, som konkurrenterne har angivet for 2000, skal ses i sammenhæng med de tekniske aspekter ved viskoseproduktionen. De skal være lavere end den teoretiske maksimumskapacitet, fordi der skal bruges tid på teknisk vedligeholdelse og skift mellem produktion af forskellige KVF-varianter, og de er derfor i virkeligheden udtryk for en reel kapacitetsudnyttelse på tæt ved 100 %. Kapacitetsudnyttelsen i 1999 var lavere(129) i årets første seks måneder.
(156) Kapacitetsudnyttelsen er en central faktor for rentabiliteten, fordi viskoseproduktion involverer forholdsvis komplicerede kemiske processer, der indebærer mange produktionstrin. Eftersom viskoseproduktion også er en potentielt forurenende proces, kræver den store investeringer i miljøteknologi, navnlig i regioner som EØS, hvor miljøkravene er strenge, specielt når der er tale om bygning af nye fabrikker eller udvidelse af eksisterende(130).
Investerings- og produktionsomkostninger
(157) Fabriksfaciliteterne kræver store investeringer. Den anmeldende part har anslået omkostningerne ved en nyetableret fabrik i EØS med en kapacitet på 20 kiloton/30 kiloton/40 kiloton om året til henholdsvis ca. [alle årene 80-150]* mio. EUR. Det omfatter oven i købet ikke udgifterne til forureningskontrol. De nødvendige investeringer for at øge produktionen på en eksisterende fabrik skønnes til mellem [&lt; 25]* og [&lt; 40]* mio. EUR for en ekstra kapacitet på 20 kiloton om året. Omkostningerne ved såkaldt "afhjælpning af flaskehalse", dvs. omkostningerne ved kun at udskifte de dele af eksisterende produktionslinjer, der forhindrer en produktionsstigning, anslås til under [&lt; 15]* mio. EUR.
(158) Derudover afhænger de procentvise faste og variable omkostninger i vidt omfang af faktorer såsom afskrivning (under hensyntagen til fabrikkens alder og senere investeringer), arbejdskraftomkostninger og udgifter til råvarer. De faste udgifter udgjorde [... %]*-[... %]* af de samlede produktionsomkostninger for Acordis' fabrikker i Europa. Lenzings procentvise faste omkostninger (i forhold til de samlede omkostninger) er langt højere. Eftersom Lenzings fabrik omfatter et integreret anlæg til opløsning af træmasse, som gør virksomheden uafhængig af de meget ustabile priser på opløst træmasse(131), er Lenzings situation væsensforskellig fra Acordis'. Ud over udgifterne til træmasse er det prisen på kaustisk soda (der i øvrigt forventes at stige, fordi det er et biprodukt fra den faldende PVC-produktion), som påvirker de variable omkostninger(132), samt prisen på carbondisulfid(133) og energi(134).
b) Råvare-KVF
Markedsandele
(159) Hvad angår markedet for råvare-KVF, som tegner sig for ca. [70-75 %]* af den samlede efterspørgsel efter KVF i EØS (den anslåede størrelse af markedet for råvare-KVF i 2000: [mellem 205 og 215] kiloton), udgør parternes anslåede samlede markedsandele i EØS [50-60 %]* (Lenzing [mellem [35-45 %]*]; Acordis [mellem [15-25 %]*]), medens deres eneste tre konkurrenters markedsandele er væsentligt lavere, nemlig [mellem 19 og 21 %] for Säteri i Finland, [mellem 8 og 10 %] for SNIACE i Spanien og [mellem 5 og 7 %] for Svenska Rayon i Sverige. Importen udgjorde ca. [5-10 %]* i 2000(135).
(160) På trods af Lenzings store markedsandel viste Kommissionens markedsundersøgelse, at der i øjeblikket er konkurrence på EØS-markedet for råvare-KVF. En betydelig del af den konkurrence foregår imidlertid mellem Lenzing og Acordis, som er de to parter, der er de stærkeste aktører og tætteste konkurrenter på markedet for råvare-KVF i EØS(136). Hvis den anmeldte fusion gennemføres, vil en sådan konkurrence blive elimineret. Den nye enhed vil kunne handle helt uafhængigt af følgende grunde.
Den nye enhed bliver i stand til at kontrollere produktionskapaciteten (og i sidste ende priserne)
(161) Den anmeldte fusion vil eliminere Lenzing, som er den eneste europæiske producent af KVF, der rent faktisk har øget sin produktionskapacitet stik imod den almindelige tendens i retning af kapacitetsindskrænkninger (se betragtning 140-143).
(162) Det fremgår af interne strategidokumenter, der er blevet forelagt for CVC's bestyrelse, at [...]*(137)
Efter en fusion vil den nye enhed få kontrol med en stor del af den samlede kapacitet og have et incitament til at skabe forsyningsknaphed for at holde priserne oppe. Denne strategi med omkostningsnedskæringer gennem kapacitetsindskrænkninger vil kunne suppleres med fastholdelse af en vis overskudskapacitet, der giver parterne mulighed for at imødegå eventuelle reaktioner fra konkurrenter eller nye aktører på markedet(138). En meget stor procentdel af kunderne har svaret, at de forventer enten prisstigninger efter den foreslåede transaktion eller i bedste fald opretholdelse af det høje prisniveau fra de seneste to år, medens ganske mange af de adspurgte forventer et prisfald, hvis fusionen ikke gennemføres(139).
(163) Man skal dog være opmærksom på, at overtagelsen af Lenzing-fabrikken giver CVC mulighed for en alternativ strategi, som i givet fald kan supplere den ovenfor beskrevne strategi. Som nævnt er Lenzing den eneste europæiske producent af KVF, som rent faktisk har forøget sin produktionskapacitet, stik imod den almindelige tendens i retning af kapacitetsnedskæringer. Især i perioder med ringe efterspørgsel har Lenzing optrådt som "prisbryder" og vundet markedsandele. Denne strategi med at ofre avancen til fordel for mængden afspejler den særlige omkostningsstruktur i Lenzing-virksomheden. Eftersom Lenzing er en integreret fabrik med egen produktion af træmasseopløsning, er den ikke følsom over for udsving i priserne på træmasse, men har til gengæld relativt højere faste omkostninger end de øvrige KVF-fabrikker. På grund af virksomhedens højere faste omkostninger er mængden helt afgørende, mere afgørende end prisen. Lenzing kan forøge sin salgsmængde med lavere marginalomkostninger end konkurrenterne(140). Med et sådan scenarium må det derfor forventes, at Lenzings kapacitet vil blive fuldt udnyttet, mens andre fabrikker såsom Acordis/Kelheim, som har relativt højere variable omkostninger, vil blive bevaret som "tilpasningskapacitet" og kun udnyttet i det omfang, det er nødvendigt.
(164) Desuden vil den nye enhed være i besiddelse af ganske stor tilpasningskapacitet, dvs. den vil være i stand til at importere råvare-KVF fra Lenzings indonesiske datterselskab og Lenzings amerikanske fabrik LFC i Lowland, Tennessee (internt salg inden for koncernen). Det skete allerede i 2000, da Lenzing importerede ganske betydelige mængder fra sin amerikanske fabrik og fra datterselskabet i Indonesien, hvorimod tallene for 1999 var flere gange lavere(141). Det skal understreges, at sådanne former for internt salg inden for koncernen fortsat vil kunne lade sig gøre fra Indonesien. Den nye enhed vil kunne udnytte kapaciteten i fuldt omfang hos Lenzing og benytte Lenzings indonesiske fabrik (og på et senere stadium også fabrikken i USA)(142) som primær tilpasningskapacitet. Når det eventuelt ikke er nok til at reducere det samlede udbud i perioder med ringe efterspørgsel, vil Acordis/Kelheim, der har langt højere relative variable omkostninger end Lenzing, kunne udnyttes som sekundær tilpasningskapacitet til produktion af råvare-KVF. Følgelig vil den nye enhed kunne anlægge en strategi, der ville gøre det muligt når som helst at øge salget i EØS for at afholde konkurrenter fra at bryde med virksomhedens pris- og salgsstrategi.
(165) Den nye enhed vil således have to strategimuligheder: [...]* at reducere kapaciteten, kan om nødvendigt suppleres med en strategi, der indebærer flytning af produktion til Lenzing-fabrikken, eventuelt med en yderligere udvidelse af denne fabrik. Denne anden mulighed kan udnyttes til at holde konkurrenter i skak eller vinde markedsandele. I tilfælde af vigende tendenser på markedet vil den nye enhed således være bedst placeret til at klare en sådan situation. Den kan beslutte enten at opretholde høje salgsmængder, reducere sine avancer og øge sine markedsandele (dvs. Lenzings hidtidige strategi), eller den kan reducere salgsmængderne og holde priserne oppe. Konkurrenterne vil ikke være i stand til at modarbejde den første strategi og være tilskyndet til at støtte den sidstnævnte strategi.
(166) Parterne hævder i deres svar(143), at Kommissionen i sin meddelelse af indsigelser fejlfortolker den nye enheds økonomiske incitamenter. Parterne anfører, at KVF-producenter er nødt til at operere med en høj kapacitetsudnyttelse for at dække de faste omkostninger. CVC's hensigter er ifølge svaret at forøge både Lenzings og Acordis/Kelheims kapacitet og udnytte den i fuldt omfang.
(167) Kommissionen har overvejet denne påstand, men finder den ikke overbevisende og fastholder sin analyse. I virkeligheden er den nye enheds faktiske hensigter med hensyn til at reducere eller forøge produktionskapaciteten ikke afgørende for den konkurrenceretlige vurdering af denne sag. Det, der tæller, er efter Kommissionens opfattelse den simple kendsgerning, at den nye enhed vil have den fornødne økonomiske styrke til at implementere forskellige strategimuligheder, hvilket viser, at den vil være i stand til at handle uafhængigt af sine konkurrenter og kunder.
(168) Hvad angår parternes påstand om, at KVF-producenter ikke har noget andet valg end at udnytte fabrikkernes kapacitet fuldt ud for at dække de faste omkostninger, skal Kommissionen gøre opmærksom på, at efterspørgslen efter KVF til tekstilfremstilling er præget af store cykliske udsving (se betragtning 146). I en situation med et cyklisk fald i efterspørgslen vil der næsten uundgåeligt opstå overkapacitet. Desuden har parterne gentagne gange givet udtryk for, at de også forventer et fald i efterspørgslen på lang sigt i Vesteuropa, som ligeledes vil resultere i overkapacitet. I en sådan situation vil parternes mulighed for at indskrænke produktionen for at holde priserne oppe, hvilket samtidig kan have en vis signalværdi over for konkurrenterne, ikke under nogen omstændigheder kunne imødegås af konkurrenterne uden tab (se betragtning 170-172). Den er derfor en væsentlig faktor for parternes evne til at handle uafhængigt af deres konkurrenter og kunder.
(169) Kommissionen fastholder derfor, at den nye enhed under begge de ovenfor beskrevne scenarier vil være i stand til at handle uafhængigt af sine konkurrenter og kunder af følgende årsager:
Konkurrenterne må forventes at optræde som "prisfølgere"
(170) Markedsundersøgelsen viste, at konkurrenterne i bedste fald har meget begrænsede muligheder for at forøge deres kapacitet inden for de næste to år, og de samlede muligheder for kapacitetsforøgelse vil stort set svare til Lenzings kapacitetsforøgelse i indeværende år (se betragtning 140-143 og tabel 4). Selv om der realiseres planer om en kapacitetsforøgelse, vil den samlede kapacitetsforøgelse stort set svare til eller kun være en smule større end den kapacitetsnedskæring, der er resultatet af Acordis' lukning af fabrikken i Grimsby (Det Forenede Kongerige). En af konkurrenterne har også oplyst, at virksomheden håber at kunne eksportere mere til NAFTA-området, nu da Acordis har lukket sin fabrik i USA(144). Derfor vil noget af denne ekstra kapacitet blive absorberet af det kapacitetsunderskud, Acordis har skabt i USA, og vil derfor ikke få nogen virkning i Europa.
(171) Ud fra resultaterne af markedsundersøgelsen ser det desuden heller ikke ud til, at Acordis' og Lenzings europæiske konkurrenter har til hensigt at fokusere på markedet for råvare-KVF. Mindre konkurrenter er f.eks. ikke i stand til at levere hele spektret af produkter af råvare-KVF. En af dem leverer kun meget begrænsede mængder til uldspinderisektoren (se fodnote 67), en anden er ikke i stand til at levere KVF til nonwoven materialer til hygiejneprodukter og produkter i hospitalssektoren; den tredje konkurrent har kun et meget begrænset salg i tekstilsegmentet og har erkendt, at virksomheden ikke kan konkurrere med Acordis og Lenzing på dette felt. Kunder i bomuldsspinderisegmentet af markedet for råvare-KVF har givet udtryk for, at der er problemer med kvaliteten af konkurrenternes produkter(145).
(172) Såfremt den nye enhed skulle foretage kapacitetsnedskæringer, vil konkurrenterne derfor i starten formentlig kunne opnå nogle uventede markedsandele, hvorefter de snarere vil støtte end udfordre en eventuel højprisstrategi fra den nye enhed, således at de kommer til at optræde som "prisfølgere". Deres begrænsede overskydende kapacitet vil ikke give dem mulighed for at konkurrere rentabelt om markedsandele. De vil tværtimod have et incitament til at følge de højere priser.
Ingen nye aktører på markedet
(173) Det vil af grunde, som er omhandlet i det foregående (se betragtning 157), være stærkt kapitalkrævende at komme ind som ny aktør på markedet for råvare-KVF, og der kan næppe forventes nye aktører i EØS på dette marked på kort til mellemlang sigt. Samtlige konkurrenter og den anmeldende part gav selv udtryk for denne opfattelse.
En væsentlig forøgelse af importen er usandsynlig
(174) Den anslåede import af råvare-KVF fra tredjelande udgjorde ca. [&lt; 10 %]*. Eftersom en del af denne import hidrører fra Lenzings og Acordis' egne datterselskaber i USA og Indonesien, er den reelle procentvise import fra tredjelande endnu mindre (se betragtning 140-143). En større stigning i importen fra tredjelande er ikke sandsynlig. Kommissionens markedsundersøgelse har tværtimod vist, at EØS-kunder er meget utilbøjelige til at købe viskose fra producenter uden for EØS (se betragtning 126 og 127). Heller ingen af parternes konkurrenter forventer væsentligt højere import.
(175) Tværtimod er parterne i stand til at afholde konkurrenter fra tredjelande fra at komme ind på EØS-markedet. [...]*(146). Desuden forventes kapaciteten i Asien fortsat at være begrænset og endog at falde noget på længere sigt(147).
(176) Konkurrencepresset fra importen kan derfor næppe anses for at blive tilstrækkeligt stort til at opveje den nye enheds styrke.
Utilstrækkeligt konkurrencepres fra konkurrence mellem forskellige fibre
(177) Selv om det er rimeligt at sondre mellem forskellige produktmarkeder, kan der være visse substitutionsmuligheder mellem fibre, der tilhører beslægtede produktmarkeder. Såfremt den nye enhed skulle pålægge betydelige prisstigninger for råvare-KVF, kan det forventes, at køberne i hvert fald i et vist omfang ville gå over til at anvende andre fibre på trods af deres forskellige kvalitetsmæssige og æstetiske egenskaber(148). Den anmeldende part har derfor hævdet, at den nye enheds konkurrencemæssige styrke vil blive tilstrækkeligt begrænset af virkningen af denne "indbyrdes konkurrence mellem fibre".
(178) Der er forskellige anvendelsesområder, hvor KVF og andre fibre overlapper hinanden, selv om de ikke er direkte substituerbare. Der er primært tale om overlapninger i forhold til polyester, men også i forhold til andre fibre, og det er mere udtalt i tekstilsektoren end i sektoren for nonwoven materialer. Det skal også bemærkes, at råvare-KVF både til tekstilfremstilling og til nonwoven materialer som regel anvendes i blandinger og kun sjældent i ren form.
(179) Markedsundersøgelsen viste imidlertid, at i tilfælde af en prisstigning på 5-10 % for KVF vil kun meget få kunder rent faktisk reducere forbruget af KVF i deres produkter eller aktivitetssektorer med mere end 10 %, medens størsteparten svarede, at de ikke vil reducere deres forbrug af KVF eller eventuelt kun reducere det med under 10 %. Denne opfattelse, som er udtryk for, at relative prisændringer ikke lægger det fornødne konkurrencemæssige pres på salget af fibre, bekræftes i en anden sammenhæng af et dokument med titlen "Myths and Realities of Interfibre Competition", som er udarbejdet for den europæiske brancheorganisation CIRFS. Her konkluderes det, at "det er usandsynligt, at en sådan konkurrence vil være baseret på relative priser, medmindre der er tale om meget betydelige ændringer (mindst over 20 %) i prisen på en bestemt fiber i forhold til en konkurrerende fiber"(149). Kommissionen anser derfor ikke disse begrænsede muligheder for at anvende andre fibre, som kunderne antyder, for at være tilstrækkelige til at kunne konkludere, at den nye enheds evne til at handle uafhængigt vil blive begrænset i væsentlig grad.
(180) Som forklaret i det foregående (i punkt 161-165) vil den nye enhed desuden være i stand til at justere sin produktion og sit salg af råvare-KVF i EØS mere effektivt og profitabelt end konkurrenterne. Den vil derfor blive mindre påvirket af den forventede mistede salgsmængde i tilfælde af en prisstigning på råvare-KVF. For det første vil konkurrenterne have problemer med at konkurrere om markedsandele på et vigende marked, navnlig eftersom stordriftsbesparelser er vigtige på markedet for råvare-KVF. For det andet bliver den nye enhed den eneste aktør på markedet, der kan kontrollere denne proces, fordi den vil være stærk nok til selv at fastsætte prisen. Den vil derfor selv kunne bestemme, hvornår det vil være mest fordelagtigt for dens egne aktiviteter at tilpasse sig et marked med vigende efterspørgsel.
(181) Endelig er den anmeldende part i stand til at betjene alle segmenter af markedet for råvare-KVF og vil derfor kunne prisdiskriminere mod kunder på individuelle segmenter, som let lader sig afgrænse (f.eks. bomuldsspinderier, uldspinderier, fiberdugfabrikanter med speciale i produkter til hospitals- og hygiejneformål samt andre, der ikke leverer til dette segment af markedet) eller mod individuelle kunder [...]*(150). Konkurrenter, som vil udfordre den nye enheds prissætningsstrategi, vil kunne trues med modforholdsregler enten på specifikke segmenter af markedet for råvare-KVF eller på markeder for specialprodukter med højere avancer. Som nævnt vil den nye enhed have mulighed for at gennemføre sådanne "taktiske straffeforanstaltninger", fordi den i modsætning til konkurrenterne vil være leveringsdygtig i samtlige produkter på de forskellige KVF-markeder, og fordi den vil være i besiddelse af et højere teknologi- og produktinnovationspotentiale(151)(152).
Utilstrækkeligt konkurrencepres fra import af KVF-færdigvarer i senere omsætningsled
(182) Den anmeldende part har desuden hævdet, at truslen om øget import af KVF-færdigvarer i senere omsætningsled (f.eks. garn, stoffer og beklædning) vil lægge et effektivt pres på den nye enheds konkurrencemæssige adfærd(153).
(183) For det første skal det understreges, at hvad angår stoffer af viskose eller viskoseblandinger, har EØS overskud på handelsbalancen(154) på trods af den betydelige negative handelsbalance for beklædning (nettoimporten af beklædning udgør 44 % af forbruget i EØS) og uanset en negativ handelsbalance for spundne garner af ren eller blandet viskose (nettoimporten udgjorde 16 % af forbruget i EØS)(155). Det kan af disse tal konkluderes, at KVF (og KVF-stoffer) er særligt vigtige for den europæiske tekstilindustris omstruktureringsproces og ikke nødvendigvis følger den tilsyneladende tilbagegang for europæisk tekstilindustri som helhed(156). Selv om man forudsætter, at der i fortsættelse af den igangværende udvikling væk fra tekstiler over til nonwoven materialer, som er omtalt i betragtning 145, kan forventes faldende efterspørgsel i EØS efter råvare-KVF til tekstilfremstilling, ville det kun bevirke en yderligere begrænsning af parternes risiko for at blive presset af import af tekstilprodukter i senere omsætningsled, medens risikoen er langt mindre udtalt i sektoren for nonwoven materialer(157).
(184) Parterne hævder i deres svar(158), at Kommissionen overvurderer betydningen af EØS' handelsoverskud i relation til viskosefibre og -stoffer.
(185) Kommissionen har overvejet denne påstand, men fastholder sin konklusion, nemlig at KVF og KVF-produkter spiller en vigtig rolle for den europæiske tekstilindustri. Kommissionen understreger, at parternes svar ikke i sig selv modbeviser denne konklusion. Selv om parternes egen beregning ikke omfatter handel med KVF med tredjelande, afkræfter den ikke den underliggende kendsgerning, at EØS' nettohandelsunderskud for KVF-færdigvarer er væsentligt mindre end dets nettohandelsunderskud for varer af bomuld og polyester.
(186) For det andet kan man i denne sammenhæng drage en parallel til problematikken omkring indbyrdes konkurrence mellem fibre. Som nævnt i det foregående (i betragtning 180), vil mistet salgsmængde af råvare-KVF have mindre betydning for den nye enhed end for andre producenter og ville således ikke indebære nogen risiko for dens førende position på markedet for råvare-KVF. En anden grund til den nye enheds konkurrencemæssige fordel kan udledes af dens tilstedeværelse på flere geografiske markeder. Den nye enheds datterselskaber i tredjelande, navnlig i Fjernøsten (Lenzings datterselskab i Indonesien) og NAFTA-lande (Lenzings fabrik i USA) kan således - i hvert fald i et vist omfang - finansielt have fordel af, at industrier i senere omsætningsled i EØS forsvinder fra andre markeder, medens den nye enhed samtidig kan bevare sin dominerende stilling (og sikre sin fortjeneste), selv på et vigende marked for råvare-KVF i EØS(159).
Utilstrækkeligt konkurrencepres fra konkurrence mellem forskellige fibre i senere omsætningsled
(187) Parterne hævder i deres svar(160), at Kommissionen i meddelelsen af indsigelser konsekvent ignorerer konkurrencepresset fra konkurrence i senere omsætningsled (både fra andre fibre og fra leverandører uden for Vesteuropa), og mener, det er vigtigt at fremhæve, at kun meget få kunder i senere omsætningsled besvarede Kommissionens spørgeskemaer, hvilket tyder på, at de ikke har nogen større problemer med eller endog interesse i den anmeldte fusion. Den anmeldende part hævder i sit brev, at det faktum, at Kommissionen ikke lægger den fornødne vægt på de virkninger, konkurrence i senere omsætningsled vil få for parternes adfærd, også kommer til udtryk ved, at Kommissionen ikke i vurderingen af substitutionseffekten har medregnet de kunder, som svarede, at de ville indskrænke eller indstille produktionen i tilfælde af en prisstigning for KVF på 5-10 %. Sådanne indskrænkninger i mængderne har ifølge den anmeldende part direkte indvirkning på rentabiliteten af parternes virksomhed og dermed på deres incitament til at hæve priserne, på samme måde som hvis større kunder går over til at anvende andre fibre.
(188) Kommissionen har overvejet disse argumenter, men finder dem ikke overbevisende. For det første skal Kommissionen erindre om, at den mener, at det konkurrencemæssige pres fra leverandører uden for Vesteuropa er yderst begrænset (se betragtning 174-176).
(189) For det andet kan indbyrdes konkurrence mellem fibre i senere omsætningsled ikke medregnes som et relevant konkurrencemæssigt pres, eftersom hverken konkurrenter eller direkte kunder har været i stand til at anslå denne virkning. Selv kunderne i senere omsætningsled kunne ikke oplyse noget om omfanget af denne effekt. Desuden er der i Kommissionens analyse af krydspriselasticiteten (i betragtning 75 og 76) indirekte taget hensyn til tidligere indbyrdes konkurrence mellem fibre i senere omsætningsled. Desuden blev parternes kunder udtrykkeligt i Kommissionens fase I-spørgeskema spurgt, hvorvidt de eller deres kunder ville gå over til at anvende andre fibre i tilfælde af en lille, men ikke-forbigående prisstigning på 5-10 %. Svarene viste, at kun ca. 6-13 %(161) af salgsmængden af KVF vil blive påvirket af substitution i så tilfælde.
(190) For det tredje vil Kommissionen - hvad angår vurderingen af svarene fra de kunder, som oplyste, at de ville indstille eller reducere produktionen af KVF-baserede produkter i tilfælde af en lille, men signifikant, ikke-forbigående prisstigning - afvise, at en sådan adfærd hos kunderne kan opfattes som et konkurrencepres på en hypotetisk dominerende aktør på det pågældende marked. De kunder, der vil indstille (eller reducere) produktionen af KVF-baserede produkter vil også i et vist omfang tage hensyn til en forventet indskrænkning i efterspørgslen i senere omsætningsled som følge af disse prisstigninger. Kommissionen har derfor (i fase II-spørgeskemaet) spurgt kunder, hvorvidt de ville indstille produktionen(162). Resultaterne af denne spørgeundersøgelse var, at kun ca. 7 % af parternes salgsmængde af råvare-KVF vil blive påvirket i tilfælde af en prisstigning på 10 %. Efter Kommissionens opfattelse er dette langtfra tilstrækkeligt til at lægge et effektivt pres på en dominerende aktørs fremtidige adfærd på markedet for råvare-KVF(163).
(191) Endelig kan man ikke nødvendigvis ud af den lavere svarprocent på Kommissionens spørgeskemaer fra kunder i senere omsætningsled konkludere, at de, der ikke svarede, ikke havde nogen større problemer med den anmeldte transaktion og formodede, at parternes konkurrencemæssige position ville blive effektivt begrænset af konkurrence mellem fibre i senere omsætningsled. Det skal således understreges, at disse kunder i senere omsætningsled påvirkes i mindre grad end parternes direkte kunder af eventuelle prisstigninger på korte cellulosefibre. Virkningen af sådanne prisstigninger svækkes i de senere omsætningsled, fordi fiberprisen i et stykke beklædning anslås til under 5 %(164). Følgelig må det formodes, at kun større ændringer i prisrelationerne (på 20 %) vil være nok til at give et effektivt konkurrencepres(165).
Utilstrækkeligt konkurrencepres fra aftagerne
(192) Endelig hævder parterne, at den nye enheds evne til at styre markedet vil blive effektivt begrænset af markedsstyrke på efterspørgselssiden.
(193) Kommissionen må med henvisning til resultaterne af markedsundersøgelsen erklære sig uenig i dette synspunkt. For det første er markedet for råvare-KVF præget af et meget stort antal mindre og mellemstore kunder(166) (spinderier og fiberdugfabrikanter), som ikke har nogen køberstyrke af betydning. For det andet skal man være opmærksom på, at kvalitet, bestemte produktkrav og forsyningssikkerhed er specielt vigtigt for de fleste kunder (se også betragtning 36). Under disse omstændigheder vil det faktum, at en af de førende uafhængige leverandører af kvalitets-KVF i EØS forsvinder, i høj grad begrænse kundernes valgmuligheder, eftersom køb hos "ukendte" leverandører er forbundet med betydelige forretningsmæssige risici som følge af produktionstab. For det tredje er langvarige forretningsrelationer almindelige i denne sektor, hvilket kan indebære hindringer for kundernes potentielle ønske om at skifte til andre leverandører(167). Endelig gælder det, at i en situation med potentiel forsyningsknaphed (se betragtning 161-165) kan den kendsgerning, at kunderne generelt kræver hurtig levering og kun har begrænsede lagre, hindre dem i at udnytte deres køberstyrke.
(194) Tredjeparters svar på Kommissionens spørgeskemaer bekræfter denne konklusion. Således anførte parternes kunder selv, at deres køberposition ville blive væsentlig ringere efter en fusion: Ca. to tredjedele af kunderne anser deres nuværende forhandlingsposition for jævnbyrdig i forhold til leverandørerne, men de fleste kunder forventer, at den bliver svækket noget, hvis den anmeldte transaktion gennemføres.
Konklusion om råvare-KVF
(195) Den anmeldte transaktion vil eliminere Acordis' stærkeste konkurrent i EØS, hvorefter der kun vil være tre mindre konkurrenter med begrænset kapacitet tilbage. Den nye enhed vil således være i stand til at handle uafhængigt af sine konkurrenter og kunder.
(196) Af de ovenfor anførte grunde er Kommissionen derfor nået til den konklusion, at den foreslåede transaktion vil give den nye enhed en dominerende stilling på markedet for råvare-KVF i EØS, hvilket vil hæmme den effektive konkurrence på fællesmarkedet og i EØS ganske betydeligt.
c) Spindefarvede KVF
Markedsstørrelse og markedsandele
(197) Spindefarvede KVF udgør ca. [&lt; 20 %]* af den samlede salgsmængde af KVF. Acordis' og Lenzings samlede markedsandel i EØS vil være endnu større på dette produktmarked, nemlig [80-90 %]* (Lenzing [50-60 %]* og Acordis [25-35 %]*), med SNIACE langt bagefter med kun [0-10 %]*.
(198) På trods af Lenzings store markedsandel er der noget, der tyder på, at der i øjeblikket foregår en vis konkurrence på EØS-markedet for spindefarvede KVF, eftersom fortjenstmargenerne er små, og kunderne anser deres nuværende forhandlingsposition for jævnbyrdig i forhold til leverandørerne. Konkurrencen foregår dog primært mellem de to parter og vil forsvinde, hvis den anmeldte fusion gennemføres. Den nye enhed vil således kunne handle uafhængigt af følgende grunde:
Konkurrenter og muligheder for at komme ind på markedet
(199) SNIACE, der er den eneste tilbageværende europæiske konkurrent i sektoren for spindefarvede KVF, sidder på [0-10 %]* af markedet og kan kun tilbyde et meget begrænset udvalg af farver, som ikke kan udvides af økonomiske grunde, fordi det vil kræve betydelige investeringer og give produktionstab, eftersom det vil tage tid at installere nyt udstyr.
(200) De to tilbageværende KVF-producenter i Europa, som ikke i dag fremstiller spindefarvede KVF, har oplyst, at de ikke er interesseret i at komme ind på dette marked på grund af manglende muligheder for stordriftsbesparelser, selv i tilfælde af prisstigninger på 5-10 %.
(201) Markedsundersøgelsen viste, at der er endnu mindre sandsynlighed for øget import (i dag under [&lt; 10 %]*) på dette marked end på markedet for råvare-KVF. Den tjekkiske producent, Spolana, lukkede i starten af 2000. En russisk producent anses af kunderne for ude af stand til at levere regelmæssigt, og den indiske Birla-Grasim-koncern fremstiller ikke i øjeblikket den kvalitet og hele den farveskala, der skal til for at tilfredsstille kunder i EØS; koncernens produkter er beregnet til det indiske marked. Der er kun én anden producent på verdensplan, FCFC i Taiwan, som heller ikke forventes at ville eksportere til EØS.
(202) Parterne anfører i deres svar(168), at Birla kan tilbyde en nøjagtig kopi af den farveskala, Acordis producerer i Kelheim.
(203) Kommissionen har overvejet dette argument, men fastholder sit oprindelige synspunkt. Det er blevet bekræftet af Birla(169), at de farvenuancer og -toner og den glans, der foretrækkes på europæiske markeder, adskiller sig fra dem, der findes på Birlas hjemmemarked. Til fremstilling af spindefarvede KVF i Indien benytter Birla indenlandsk træmasse og indenlandske farvepigmenter. Disse indenlandske farvepigmenter opfylder specifikationerne med hensyn til farveskala og glans på koncernens hjemmemarked. Hvis Birla skulle opfylde kravene på EØS-markedet, måtte virksomheden anvende andre farvepigmenter, som ifølge Birla selv ikke kan fås i Indien. Det er Birlas opfattelse, at det rent teknisk kunne lade sig gøre at fremstille spindefarvede KVF svarende til dem, der forlanges på de europæiske markeder, ved at anvende importerede farvepigmenter. Birla understreger dog endnu engang, at det er for besværligt for Birla at fremstille så små partier og sikre den hurtige levering, som de europæiske kunder ønsker for at kunne opfylde kravene på et modestyret fluktuerende marked. Birlas oplysninger er i overensstemmelse med andre kunders svar på Kommissionens markedsundersøgelse. Kommissionen kan derfor ikke anse Birla for en effektiv reel eller potentiel konkurrent på EØS-markedet for spindefarvede KVF.
Uelastisk efterspørgsel
(204) Markedsundersøgelsen viste, at det ikke er sandsynligt, at kunderne vil gå over til at anvende andre produkter i større omfang (eller gå over til at anvende råvare-KVF, der er farvet på et senere trin i produktionsprocessen). For det første anses spindefarvede fibre for at være billigere og af højere kvalitet (med hensyn til farveægthed) end KVF, der er farvet på et senere trin i processen. For det andet er anvendelsen af spindefarvede fibre ifølge kunderne et funktionelt krav til visse anvendelsesformål (f.eks. tofarvede garner, farvede servietter og husholdningsklude).
(205) Den samlede virkning af substitution med andre produkter og reduktion eller indstilling af produktionen(170) - denne virkning kan på grundlag af Kommissionens fase II-markedsundersøgelse udregnes til ca. 13-14 % - kan ikke anses for stærk nok til at lægge et tilstrækkeligt pres på parterne. En dominerende virksomhed på dette marked vil eventuelt beslutte at hæve priserne og dermed miste salg, men samtidig øge fortjenesten på den resterende produktion.
Konklusion om spindefarvede KVF
(206) Den anmeldte transaktion vil eliminere Acordis' stærkeste konkurrent i EØS, hvorefter der kun vil være en enkelt mindre konkurrent med begrænset kapacitet tilbage. Den nye enhed ville således være i stand til at handle uafhængigt af sine konkurrenter og kunder.
(207) Kommissionen er derfor af de ovenfor anførte grunde nået til den konklusion, at den foreslåede transaktion vil give den nye enhed en dominerende stilling på EØS-markedet for spindefarvede KVF, hvilket vil hæmme en effektiv konkurrence på fællesmarkedet og i EØS ganske betydeligt.
d) KVF til tamponer
Markedsstørrelse og markedsandele; Acordis' dominerende stilling
(208) EØS-markedet for KVF til tamponer udgør ca. [&lt; 15 %]* af det samlede salg af KVF. Parternes kombinerede markedsandel i EØS vil udgøre [80-90 %]* (Acordis [70-80 %]* og Lenzing [10-20 %]*). Der er kun en enkelt konkurrent, Svenska Rayon, som sidder på de resterende [&lt; 20 %]*. De øvrige to europæiske KVF-producenter (Säteri og SNIACE) fremstiller ikke KVF til tamponer af enten tekniske eller økonomiske grunde og har ikke til hensigt at begynde på det. Der er ingen realistisk mulighed for import.
(209) På grund af den beskrevne markedsstruktur kan Acordis allerede nu betragtes som dominerende på KVF-markedet for tamponer, eftersom virksomheden ikke blot har langt den største markedsandel ([70-80 %]*), men også fremstiller og markedsfører den bedste kvalitet af fibre til tamponer, der betegnes "Galaxy", og som er beskyttet af patentrettigheder.
(210) Den anmeldte fusion vil eliminere Lenzing, som er den ene af Acordis' to aktuelle konkurrenter, og vil af følgende grunde gøre det endnu lettere for den nye enhed at handle uafhængigt.
Utilstrækkeligt konkurrencepres fra potentielle nye aktører på markedet og den tilbageværende konkurrent
(211) Svenska Rayon, som vil være den eneste anden producent af KVF til tamponer i EØS, er en lille virksomhed med begrænset kapacitet. Selv om Svenska Rayon kun fremstiller specialprodukter(171) og muligvis vil kunne øge sin kapacitet en smule, kan virksomheden ikke konkurrere effektivt med Acordis og Lenzing, da den er for lille til, at de store kunder vil betragte den som et realistisk alternativ til den nye enhed. Visse kunder har også udtrykt betænkeligheder ved Svenska Rayons økonomiske stabilitet. Virksomheden er ikke kendt som en innovativ virksomhed.
(212) Det er højst usandsynligt, at der kommer andre aktører ind på dette marked via import fra Fjernøsten. Producenterne i Fjernøsten fremstiller normalt primært råvare-KVF til tekstilfremstilling og har kun begrænset sagkundskab inden for nonwoven materialer og endnu mindre inden for et hygiejnisk krævende område som KVF til tamponer. Ingen af kunderne til KVF til tamponer har oplyst, at de i øjeblikket køber fibre fra leverandører uden for EØS, og ingen kunder overvejer at gå over til at anvende sådanne leverandører(172).
Utilstrækkeligt konkurrencepres fra afbalancerende køberstyrke
(213) Parterne har hævdet, at deres konkurrencemæssige adfærd ville blive påvirket i tilstrækkelig grad af deres få kunders stærke køberposition og disse kunders mulighed for at forfølge en dobbelt forsyningsstrategi. En stor procentdel af parternes omsætning fra KVF til tamponer hidrører ganske vist fra nogle få store kunder som [...]*. Det skal dog understreges, at kun nogle af disse kunder i dag forfølger en dobbelt forsyningsstrategi. Desuden vil den anmeldte transaktion i høj grad reducere kundernes muligheder for fremover at forfølge en sådan strategi, eftersom fusionen vil eliminere Lenzing, der er Acordis' største konkurrent. Som forklaret ovenfor kan Svenska Rayon, der bliver den eneste tilbageværende konkurrent, ikke betragtes som en realistisk alternativ forsyningskilde (se betragtning 211). Endelig kan kunderne ikke skifte leverandører på kort sigt, fordi det eventuelt vil kræve tilpasning af maskiner og udstyr, og fordi leverandørerne og deres produkter skal gennemgå en skrap kvalifikationstest.
(214) Disse resultater bekræftes af bemærkninger fra kunderne selv, hvoraf det store flertal har givet udtryk for alvorlig bekymring over den foreslåede overtagelse af Lenzing. De fleste af dem anser deres nuværende forhandlingsposition for at være jævnbyrdig i forhold til leverandørerne, men det store flertal forventer, at den vil blive kraftigt svækket, hvis den anmeldte transaktion gennemføres.
(215) Desuden er prisniveauet for KVF til tamponer (især for Acordis' specialfiber "Galaxy", men også for standardfibre til tamponer) højere end prisniveauet for råvare-KVF [...]*. En sådan prisforskel ville næppe bestå, hvis kunderne rent faktisk havde en tilstrækkeligt stærk position over for leverandørerne.
(216) Parterne hævder i deres svar(173), at Kommissionen i sin meddelelse af indsigelser fuldstændigt ignorerer kommentarer fra tamponfabrikanter, som til en vis grad bekræfter mulighederne for at erstatte KVF med andre fibre og kundernes stærke position i tamponsegmentet, og at Kommissionen derfor undervurderer omfanget af denne stærke position. Desuden påpeger de, at processen med at overføre tamponkunder fra Acordis' fabrik i Mobile, Alabama, til Kelheim i Tyskland kun tog fire måneder, hvilket viser, at Kommissionens opfattelse af, at det er umuligt at skifte leverandør på kort sigt, ikke er korrekt. Endelig henviser parterne til tamponfabrikanternes muligheder for at "disciplinere" deres viskoseleverandører via produktsortimentet.
(217) Kommissionen har overvejet disse argumenter, men fastholder sin analyse. For det første er de passager fra indlæg fra tredjeparter, som parterne citerer i deres svar, ikke overbevisende. I et af svarene anføres det direkte, at bemærkningen kun er relevant "på længere sigt". En anden kunde, hvis besvarelse citeres af parterne(174), refererer til muligheden for at nedbringe KVF-forbruget med 10 % på to måneder, men peger samtidig på, at en sådan ændring vil medføre ineffektivitet i produktionen. Der henvises til de anvendte fibres produktegenskaber samt tekniske vanskeligheder, tidsforbrug og omkostninger ved at tilpasse produktionsprocessen som forklaring på, hvorfor en sådan substitution ikke i tilstrækkelig grad kan opveje prisstigninger på KVF. Endelig betegner denne producent sin egen position efter fusionen som forholdsvis svag.
(218) Hvad angår de svar fra to tamponfabrikanter på Kommissionens spørgeskema i fase I, som parterne citerer i deres svar, skal det bemærkes, at den ene af disse kunder mener, det vil medføre meget høje omkostninger at gå over til at anvende andre fibre, hvorfor han ikke anser det for økonomisk realistisk. Denne kunde vil ikke anvende andre fibre i stedet for KVF i tilfælde af en mindre, men ikke-forbigående stigning i prisen på KVF på 5-10 %. Det er korrekt, at denne kunde også anfører, at han kunne erstatte 50 % af sit KVF-forbrug med lyocell, men det kan næppe betragtes som et konkurrencemæssigt pres på parterne, som er de eneste producenter af lyocell på verdensplan. Desuden oplyser kunden, at en substitution vil tage mindst 12 måneder på grund af sikkerheds- og sundhedslovgivningskrav. Den anden kunde, som parterne citerer i deres svar, oplyser, at han "teoretisk" kunne erstatte KVF 100 % med andre fibre og blandinger, men virksomheden har besluttet ikke at arbejde videre med disse alternativer, fordi KVF er bedst egnet til formålet. Ingen af disse to kunder mener, at deres virksomheder efter fusionen vil have en stærk position (den ene af kunderne betegner den som "svagere", og den anden, som mener, at virksomheden har en stærk position uden fusionen, mener, at den efter en fusion vil være "jævnbyrdig" i forhold til leverandørerne. De opfattelser, der kommer til udtryk i disse svar, underbygger derfor til fulde Kommissionens analyse.
(219) Heller ikke andre passager fra tamponfabrikanternes svar på fase II-spørgeskemaet, som citeres af parterne, er overbevisende. I tilfælde af en varig prisstigning på 5-10 % for KVF ville en producent gå over til at anvende henholdsvis 25-75 % andre fibre og 25-100 % andre fibre, men den samme producent tilføjer, at det vil kræve et udviklingsarbejde af mindst 24 måneders varighed, og at substitutionen vil kræve meget betydelige ressourcer som følge af anlægsinvesteringer, afprøvninger og kvalitetstest samt tab af produktion, hvilket gør det særdeles usandsynligt, at denne substitutionsmulighed vil lægge et tilstrækkeligt kraftigt konkurrencemæssigt pres på parterne.
(220) Det imødegår heller ikke Kommissionens analyse, at en kunde kun forventede begrænsede prisstigninger efter den foreslåede transaktion, og at en anden kunde forventede, at den fusionerede enhed vil være økonomisk sundere. Hverken forventningen om kun begrænsede prisstigninger eller forventningen om en økonomisk sundere enhed efter fusionen udelukker, at parterne kan handle uafhængigt af deres kunder og konkurrenter efter fusionen.
(221) Kommissionen anser heller ikke overførslen af kunder fra én Acordis-fabrik (Mobile, Alabama) til en anden (Kelheim, Tyskland) som tilstrækkeligt grundlag for at konkludere, at der ikke er nogen hindringer af betydning for at skifte mellem forskellige KVF-leverandører (se betragtning 213). Uanset om disse kunder får deres viskosefibre fra Acordis' amerikanske fabrik eller fra det tyske produktionsanlæg, kommer deres forsyninger af én og samme producent og ikke fra forskellige producenter.
(222) Det kan måske forekomme overraskende, at selv store tamponfabrikanter ikke har tilstrækkelig køberstyrke til effektivt at influere på den fusionerede enheds konkurrencemæssige adfærd, men man skal erindre, at disse virksomheder i vidt omfang er "låst fast" af de høje omkostninger ved en substitution. Selv om de store tamponfabrikanter tilhører industrikoncerner, som er mange gange større end viskoseproducenterne, har de ikke noget andet valg end at få deres forsyninger fra den fusionerede enhed, hvis største kunder til KVF til tekstilfremstilling og nonwoven materialer aftager mindst lige så store mængder som tamponfabrikanterne, og som i realiteten er mindre afhængige af tamponfabrikanterne end omvendt(175). Dette argument gælder i endnu højere grad for mindre, uafhængige tamponfabrikanter.
(223) Endelig kan tamponfabrikanternes "mulighed for at disciplinere deres leverandører via produktsortimentet" ikke godtages som et tilstrækkeligt konkurrencemæssigt pres, eftersom tamponfabrikanterne normalt ikke selv køber KVF til andre produkter end tamponer (f.eks. til servietter til babypleje); til disse produkter køber de KVF-fiberdug fra fiberdugfabrikanter. Det er fiberdugfabrikanterne, som køber (råvare)KVF fra KVF-producenterne. Tamponfabrikanterne har derfor kun begrænsede muligheder for at påvirke fiberdugfabrikanternes indkøbsstrategi over for parterne.
Utilstrækkeligt konkurrencemæssigt pres fra konkurrencen mellem forskellige fibre
(224) Konkurrencemæssigt pres fra beslægtede produktmarkeder (indbyrdes konkurrence mellem forskellige fibre) er kun relevant for bomulds vedkommende og kan ikke anses for tilstrækkeligt kraftigt til at opveje den stærke position, den nye enhed vil få efter en fusion. Således har en af de største tamponfabrikanter afvist at kunne anvende bomuld, mens en anden mener, at en substitution i givet fald vil medføre ekstremt høje omkostninger.
(225) Det pres, de to kunder og andre kunder kunne udøve på den fusionerede enhed ved henholdsvis at anvende andre fibre, indstille produktionen eller reducere deres forbrug af KVF til tamponer, er således meget begrænset (under 6 % i tilfælde af en varig prisstigning på 10 %).
Konklusion om KVF til tamponer
(226) Den anmeldte transaktion vil eliminere Acordis' stærkeste konkurrent i EØS og ikke give kunderne noget reelt alternativ, hvilket vil gøre det endnu lettere for Acordis at handle uafhængigt af konkurrenter og kunder.
(227) Kommissionen er derfor af de ovenfor anførte grunde nået til den konklusion, at den foreslåede transaktion vil styrke Acordis' dominerende stilling på markedet for KVF til tamponer i EØS, hvilket vil hæmme en effektiv konkurrence på fællesmarkedet og i EØS ganske betydeligt.
e) Konklusion om KVF
(228) Kommissionen er derfor af de ovenfor anførte grunde nået til den konklusion, at den foreslåede transaktion vil give den nye enhed en dominerende stilling på EØS-markederne for råvare-KVF og spindefarvede KVF og yderligere styrke Acordis' nuværende dominerende stilling på EØS-markedet for KVF til tamponer, hvilket vil hæmme en effektiv konkurrence på fællesmarkedet og i EØS ganske betydeligt.
(229) Kommissionen noterer sig, at selv hvis det relevante produktmarked i modsætning til Kommissionens markedsafgrænsning (se betragtning 82-115) omfatter alle former for KVF, vil den anmeldte transaktion eliminere Acordis' stærkeste konkurrent i EØS og resultere i en virksomhed med samlede markedsandele i EØS på [60-70 %]* (se betragtning 139), hvorefter der kun vil være tre mindre konkurrenter med begrænset kapacitet tilbage. Markedsvilkårene på det samlede marked for KVF vil være de samme som de generelle markedsvilkår i KVF-sektoren (se betragtning 140-158) og på markedet for råvare-KVF (se betragtning 159-194), som udgør ca. [70-75 % ]* af det samlede salg af KVF i EØS. Den argumentation, der ligger til grund for vurderingen af markedet for råvare-KVF, vil således også være gældende her. Koncentrationen vil derfor give den nye enhed en dominerende stilling, hvilket vil hæmme en effektiv konkurrence på fællesmarkedet og i EØS ganske betydeligt.
2. LYOCELL
Markedsandele
(230) Lenzing og Acordis er i dag de eneste producenter af lyocell i verden. Lenzings markedsandel er ca. [&lt; 25 %]*, medens Acordis' lyocellprodukt, der sælges under betegnelsen "Tencel", tegner sig for ca. [ &gt; 75 %]* af det samlede salg af lyocell. I EØS er forskellen mellem parternes markedsandele mindre.
Eliminering af Acordis' eneste konkurrent
(231) Hidtil har Acordis og Lenzing konkurreret med hinanden på lyocellmarkedet, navnlig i EØS, hvor Lenzing opererede med væsentligt lavere priser for lyocell end Acordis. Den anmeldte transaktion vil give et verdensdækkende monopol på lyocellmarkedet og dermed eliminere enhver eksisterende konkurrence mellem parterne. Den nye enhed vil kunne handle uafhængigt af følgende grunde:
Der kan ikke forventes nye aktører på markedet i nærmeste fremtid
(232) Parterne forudser, at en kinesisk og en koreansk virksomhed vil komme ind på markedet omkring 2003, samt at andre producenter vil forsøge sig på et senere tidspunkt, men Kommissionens markedsundersøgelse viste, at der ikke på kort sigt kan forventes nye aktører på markedet. Tværtimod oplyste de potentielle nye markedsaktører, som besvarede Kommissionens spørgeskema, at det ville tage dem flere år, før de blev operationelle og kunne konkurrere effektivt mod parterne på lyocellmarkedet.
(233) Lenzing og Acordis hævder, at deres teknologipatenter ikke er nogen hindring for at komme ind på markedet, og at sådanne intellektuelle ejendomsrettigheder kan være vanskelige at håndhæve. Denne opfattelse imødegås kraftigt af tredjeparter, som er interesseret i at komme ind på markedet. Kommissionens undersøgelse viste, at der er en væsentlig teknologisk hindring for at komme ind på markedet, fordi parterne er i besiddelse af et stort antal patentrettigheder til lyocellproduktionsteknologi (se betragtning 246-247).
(234) Parterne hævder i deres svar, at Kommissionen i sin meddelelse af indsigelser undervurderer sandsynligheden for nye aktører på markedet(176). De fremlægger en liste over potentielle nye aktører på markedet, udarbejdet på grundlag af konkurrenters besvarelser af Kommissionens spørgeskemaer.
(235) Kommissionen har overvejet disse argumenter, men finder dem ikke overbevisende. Flere af de potentielle nye aktører på markedet, som parterne nævner, er i virkeligheden forskningsinstitutioner, der arbejder med udvikling af lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi. De kan under ingen omstændigheder betragtes som potentielle producenter af lyocellfibre.
(236) Desuden oplyser parterne ikke i deres svar, hvornår størsteparten af disse tredjeparter realistisk kan forventes at gå ind på markedet. Hvad angår den indiske Birla-Grasim-koncerns indtrængen på markedet, som forventes "inden for de næste to år", undlader parterne i deres svar at gøre opmærksom på, at denne tidshorisont er tvivlsom, fordi koncernen ikke råder over afgørende udstyr på grund af Lenzings/Acordis' designpatentrettigheder, hvorfor det muligvis vil kræve yderligere udviklingsarbejde og længere tid(177). Desuden risikerer alle potentielle nye aktører på markedet sagsanlæg fra Acordis og Lenzing om patentrettigheder (se betragtning 248). Hvad angår oplysningen om, at en kinesisk virksomhed skulle ønske at komme ind på markedet (parterne undlader at oplyse navnet på virksomheden), er det ikke blevet bekræftet af markedsundersøgelsen. Navnlig har Kommissionen ikke været i stand til at få kontakt med en sådan virksomhed under markedsundersøgelsen for at få den pågældende potentielle nye aktør på markedet til selv at bekræfte sin fremtidige strategi. Heller ikke virksomheden Hanil fra Korea har over for Kommissionen bekræftet, hvorvidt den allerede er aktiv eller har planer om at blive aktiv på markedet for lyocellfibre(178). Parterne har udelukkende givet vage oplysninger om tredjeparter, hvilket ikke gør det tilstrækkeligt sandsynligt, at der i nær fremtid vil komme nye aktører på markedet, og Kommissionen kan derfor ikke konkludere, at det på kort sigt vil lægge noget konkurrencemæssigt pres af betydning på parternes adfærd(179).
(237) Under disse omstændigheder kan potentiel konkurrence ikke anses for at lægge et tilstrækkeligt stort konkurrencepres på parterne, som kan opveje virkningerne af den anmeldte transaktion(180).
Incitament til at hæve priserne
(238) Markedsundersøgelsen viste desuden, at lyocellmarkedet i øjeblikket er præget af overkapacitet. Der kan derfor være et incitament for den nye enhed til at indskrænke sin lyocellproduktion for at opnå højere priser (ved at integrere Lenzing i Acordis' strategi baseret på Acordis' dyre mærkevareprodukt, Tencel), navnlig i betragtning af de omfattende investeringer i lyocellteknologi, der skal forrentes. Det skal understreges, at de fleste kunder forventer, at priserne på lyocell vil stige eller i hvert fald forblive på det nuværende niveau i tilfælde af en fusion mellem Acordis og Lenzing, hvorimod de forventer faldende priser, hvis fusionen ikke gennemføres. De fleste af kunderne anser deres nuværende forhandlingsposition for jævnbyrdig i forhold til leverandørerne, medens det overvældende flertal forventer, at den vil blive væsentligt svækket, hvis den anmeldte transaktion gennemføres.
Andre argumenter i parternes svar
(239) Parterne hævder i deres svar, at for så vidt angår den konkurrenceretlige vurdering, ignorerer Kommissionen den bredere markedskontekst for lyocell og undervurderer de risici, der er forbundet med lyocellmarkedet(181). Navnlig anfører de, at Kommissionen i sin meddelelse af indsigelser ikke tager hensyn til det konkurrencemæssige pres, der følger af det faktum, at kunder i senere omsætningsled vil kunne skifte mellem forskellige fibre(182). Ifølge parterne er produkter fremstillet af forskellige fibre næsten fuldstændigt substituerbare for kunder i senere omsætningsled. Den anmeldende part anfører desuden i sit brev, at det fremgår af Kommissionens egne data, at der i tilfælde af en prisstigning på 5-10 % for lyocell bliver taler om et mistet salg af lyocell på 15 %, fordi kunder vil gå over til at anvende andre fibre(183), og hvis det mistede salg som følge af kunders indskrænkninger eller skift til andre fibre medregnes, vil substitutionseffekten øges til 30 %.
(240) Kommissionen har overvejet disse argumenter, men finder parternes argumentation selvmodsigende. På den ene side peger de i deres svar på, at lyocellindustrien har store problemer med at finde et marked, at salget er faldet, og at både Acordis og Lenzing har store finansielle problemer med deres respektive lyocellproduktion(184). På den anden side forventer parterne, at der i nær fremtid kommer nye aktører ind på markedet, hvilket tyder på, at lyocell er et attraktivt marked, hvor der kan tjenes penge(185). [...]*(186).
(241) Hvad angår sondringen mellem enten at gå over til at anvende andre fibre eller indstille produktionen eller skære ned på forbruget af lyocell, vil Kommissionen henvise til argumenterne i betragtning 42 og 190. Desuden skal den erindre om redegørelsen i betragtning 67 og 68 for de relativt ubetydelige produktionstab i forhold til den procentvise prisstigning på lyocell. Som det fremgår af denne redegørelse, kan endog større produktionstab efter prisstigninger være profitable, hvis de er kombineret med nedlukning af et anlæg. Det gælder i lige høj grad for et mistet salg på 15 % som for mistet salg på op til 30 %.
(242) Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt kunder i senere omsætningsled vil gå over til at anvende andre fibre, skal Kommissionen til slut gøre opmærksom på, at den i sit fase I-spørgeskema udtrykkeligt spurgte kunder, om de selv eller deres kunder ville gå over til at anvende andre fibre i tilfælde af en lille, men ikke-forbigående prisstigning på 5-10 %. Svarene viste, at kun ca. 4-5 %(187) af salgsmængden af lyocell ville blive påvirket af substitution i så tilfælde. Dette resultat af fase I-spørgeskemaet kan muligvis ved første øjekast forekomme at pege i modsat retning af besvarelserne af spørgeskemaet i fase II (hvis resultater behandles i betragtning 67 og 68 vedrørende substitution og betragtning 241 vedrørende substitution og indstilling/reduktion af produktionen), men det skal understreges, at i fase I repræsenterede de kunder, der besvarede spørgeskemaet, et større antal salg i EØS end de kunder, der svarede i fase II, hvilket gør fase I-resultatet mere pålideligt.
(243) Desuden henviser Kommissionen til sin redegørelse i betragtning 190, første og anden sætning, for så vidt angår indbyrdes konkurrence mellem forskellige fibre i senere omsætningsled. Dette argument gælder også for lyocell.
Konklusion
(244) Den anmeldte transaktion vil skabe et verdensdækkende monopol på lyocellmarkedet og dermed eliminere enhver eksisterende konkurrence i sektoren ved at sætte parterne i stand til at handle uafhængigt af både potentielle konkurrenter og kunder.
(245) Kommissionen er derfor af de ovenfor anførte grunde nået til den konklusion, at den foreslåede transaktion vil give den nye enhed en dominerende stilling på lyocellmarkedet både på verdensplan og i EØS, hvilket vil kunne hæmme en effektiv konkurrence på fællesmarkedet og i EØS ganske betydeligt.
3. LYOCELLPRODUKTIONS- OG -FORARBEJDNINGSTEKNOLOGI
Samling af patentrettigheder
(246) Acordis og Lenzing er de eneste to aktører, som i dag er aktive på markedet for "driftsklare" hele pakker af lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi. Begge virksomheder fremstiller lyocell baseret på egen teknologi. For at bilægge en tvist om intellektuel ejendomsret indgik de to virksomheder den 22. december 1997 en krydslicensaftale, i henhold til hvilken de giver hinanden ikke-eksklusiv royaltyfri verdensdækkende licens til at fremstille, anvende og sælge lyocell og lyocellprodukter i hele de respektive patenters gyldighedsperiode. Følgen er, at de begge har haft fuld adgang til den anden parts lyocellproduktionsteknologi siden december 1997.
(247) Tilsammen sidder parterne på langt størsteparten af alle eksisterende patenter på lyocellproduktion og -forarbejdning.
Mulighed for effektivt at holde nye aktører ude fra markedet
(248) Acordis og Lenzing kan på grundlag af deres respektive patentrettigheder blokere for eller i væsentlig grad forsinke tredjeparters adgang til markedet for fremstilling af lyocell. Tredjeparter, som eventuelt overvejer at markedsføre lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi eller sælge lyocellproduktionslinjer til potentielle producenter af lyocell, vil konstant være i fare for at krænke disse patenter og risikere efterfølgende sagsanlæg fra parterne. Af samme grund er tredjeparter, som ellers kunne formodes at være potentielle producenter af lyocell, tilbageholdende med at købe lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi eller produktionslinjer, som er udviklet af andre leverandører end Acordis eller Lenzing.
(249) Den anmeldte transaktion vil gøre det endnu vanskeligere for tredjeparter at opnå samlede licenspakker til Acordis' og Lenzings lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi. For det første reduceres antallet af potentielle licensgivere fra to til én: mens der i dag er to potentielle licensgivere - [...]* - vil der kun være én potentiel licensgiver tilbage efter fusionen. For det andet vil incitamentet til at udstede samlede pakker af "driftsklare" licenser til tredjeparter være væsentligt reduceret efter fusionen: som det fremgår af det foranstående (se betragtning 230-245), vil den nye enhed have monopol på markedet for korte lyocellfibre i senere omsætningsled og vil derfor ikke have nogen interesse i at se dette monopol truet af en potentiel ny aktør på markedet på grundlag af en licens til deres egen teknologi. På grund af disse virkninger vil konkurrencen om udvikling af individuelle produktions- og forarbejdningspatenter på dette marked også blive hæmmet, fordi antallet af potentielle købere reduceres.
Der forventes ingen nye aktører på markedet i nærmeste fremtid
(250) Kommissionens markedsundersøgelse har vist, at der under de ovenfor beskrevne omstændigheder ikke inden for en overskuelig fremtid (dvs. inden for højst to år) kan forventes nye aktører på markedet, der kan tilbyde samlede pakker af "driftsklare" licenser. Østasiatiske virksomheder og den tyske teknologivirksomhed Zimmer AG er begyndt at udvikle deres egen lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi, men hvis nogen af dem på dette stadium skulle komme hurtigt ind på markedet, vil det kræve licenser til i hvert fald en del af Acordis' og Lenzings lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi for at undgå risikoen for retssager om intellektuel ejendomsret. Parternes dominerende stilling vil derfor ikke kunne trues på kort til mellemlang sigt.
Parternes svar
(251) Parterne kommer ikke ind på disse spørgsmål i deres svar(188). De hævder blot, at en af de tredjeparter, Kommissionen har interviewet, havde fremsat kommentarer "udelukkende i egen interesse" og forsøgte at "snylte på de betydelige investeringer", parterne har foretaget. Desuden understreger de, at uden krydslicensaftalen ville ingen af parterne formentlig nogensinde have produceret lyocell, og de finder det "helt urimeligt at kræve, at omfattende investeringer og F& U skal undermineres i væsentligt omfang for at undgå, hvad der i værste fald kan betegnes som en ringe og hypotetisk begrænsning af konkurrencen mellem parterne, for så vidt angår levering af teknologiydelser".
(252) Kommissionen har overvejet disse påstande, men gør opmærksom på, at dens vurdering af konkurrencesituationen på markedet for lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi aldrig udelukkende har været baseret på påstande fra en tredjepart, men at den også har taget hensyn til en række faktuelle forhold, herunder oplysninger fra parterne selv (se betragtning 246-250). Desuden ændrer den påståede risiko for "snyltere" og parternes interesse i at beskytte deres investeringer og forsknings- og udviklingsarbejde i denne sektor ikke det faktum, at parterne i dag er i besiddelse af langt størsteparten af alle eksisterende patenter på lyocellproduktion og -forarbejdning, at de er i stand til at blokere for eller i betydelig grad at forsinke tredjeparters adgang til markedet for lyocellproduktion, og at det er usandsynligt, at der vil komme nye aktører på markedet inden for en overskuelig fremtid. Disse kendsgerninger, som ligger til grund for Kommissionens vurdering af markedet for lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi, er ikke blevet anfægtet af parterne, og de har fortsat gyldighed som grundlag for Kommissionens konklusion.
Konklusion
(253) Den anmeldte transaktion vil give næsten monopolstilling på verdensplan på markedet for lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi og dermed eliminere eller i alvorlig grad begrænse enhver form for tilbageværende konkurrence i denne sektor ved at sætte parterne i stand til at handle uafhængigt af både potentielle konkurrenter og kunder. Kommissionen er derfor af de ovenfor anførte grunde nået til den konklusion, at den anmeldte transaktion vil give parterne en dominerende stilling på markedet for lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi, hvilket vil kunne hæmme en effektiv konkurrence på fællesmarkedet og i EØS ganske betydeligt.
D. TILSAGN
(254) Den 25. september 2001 afgav CVC fase II-tilsagn med det formål at afhjælpe de konkurrencemæssige kritikpunkter, Kommissionen havde fremsat i sin meddelelse af indsigelser. Disse forslag er i alt væsentligt en gentagelse af dem, der blev forelagt for Kommissionen den 30. maj i procedurens fase I.
1. REDEGØRELSE FOR TILSAGNENE
a) KVF
(255) Acordis tilbyder at give en uafhængig tredjepart ikke-eksklusiv licens på Galaxy-patenter for at producere, anvende og/eller sælge Galaxy(189)-viskosefibre til tamponer i hele EØS og NAFTA(190).
b) Lyocell
(256) Der skal gives ikke-eksklusiv licens under Lenzings og Acordis' lyocellpatenter til en uafhængig tredjepartslicenstager, som er godkendt af Kommissionen. Denne licensudstedelse skal ikke omfatte ret til at give underlicenser. Den skal omfatte levering af enhver form for nødvendig teknisk bistand og støtte (inklusive produktions- og -forarbejdningsteknologi). Rent geografisk skal licensen omfatte mindst hele EØS-området.
(257) Forslagene omfatter også fremstillingsaftaler baseret på underentrepriser for en periode på op til fem år for op til i alt [...]* tons lyocell om året ved at give tredjepartslicenstageren adgang til den fusionerede virksomheds produktionsinfrastruktur.
2. VURDERING AF TILSAGNENE
a) Råvare-KVF
(258) De foreslåede tilsagn berører ikke de konkurrencemæssige kritikpunkter vedrørende markedet for råvare-KVF. Således berører den licens på Galaxy-fibre, som parterne tilbyder at give, kun markedet for KVF til tamponer.
b) Spindefarvede KVF
(259) Tilsagnene berører heller ikke de konkurrencemæssige kritikpunkter vedrørende markedet for spindefarvede KVF. Også her skal det bemærkes, at den foreslåede licens på Galaxy-fibre kun er relevant for markedet for KVF til tamponer.
c) KVF til tamponer
(260) Tilsagnene afhjælper ikke i fuldt omfang de konkurrencemæssige kritikpunkter vedrørende markedet for KVF til tamponer. Den foreslåede udstedelse af licenser på Galaxy-patenter vil ikke i tilstrækkelig grad opveje den styrkelse af en dominerende stilling, som bliver resultatet, når Lenzing, som er den eneste, der i realiteten kan true Acordis' dominerende stilling, forsvinder som konkurrent(191). I betragtning af de høje substitutionsomkostninger, også hvis kunder ønsker at skifte til andre KVF-leverandører, som stadigvæk skulle gennemgå tamponproducenternes strenge interne kvalifikationstest med hensyn til opfyldelse af kvalitetskrav og bestemmelser i sundhedslovgivning (se også betragtning 213 og 221)(192), må kunderne forventes at være mere tilbageholdende med at købe deres forsyninger hos denne Galaxy-licenstager. Denne tilbageholdenhed vil være endnu mere udpræget hos tamponfabrikanter, som er aktive både i USA og EØS, fordi den nye enhed vil være den eneste virksomhed, der kan sikre forsyninger både i EØS og USA uden at skulle benytte oceangående søtransport.
d) Lyocell
(261) Kommissionen anser af følgende grunde ikke de foreslåede tilsagn for tilstrækkelige til at afhjælpe de konkurrencemæssige kritikpunkter vedrørende lyocell, den har fremsat i sin meddelelse af indsigelser.
(262) Licenstageren vil ikke på kort sigt kunne give effektiv konkurrence fra et produktionsanlæg, som ikke har tilknytning til parterne. Hvorvidt et sådant uafhængigt produktionsanlæg vil kunne blive operationelt på mellemlang sigt (to-tre år), afhænger bl.a. af den nye enheds tekniske støtte til licenstageren og vurderingen af den pågældende investerings økonomiske rentabilitet. Parterne kunne effektivt hindre den nye aktør i at komme ind på markedet ved at forfølge en prisstrategi baseret på høje priser med reduceret kapacitetsudnyttelse. Opretholdelse af en vis overskydende kapacitet og videreførelse af en strategi baseret på mærkevareprodukter, således som Acordis har gjort det tidligere, ville hindre en ny aktør i at komme ind på markedet.
(263) Parternes monopolstilling på kort til mellemlang sigt vil ikke blive tilstrækkeligt presset med den foreslåede aftale, hvor der skal betales afgift for produktionen. På grund af vilkårene i og selve karakteren af denne aftale om produktionsafgifter vil den licenstager, som har indgået kontrakt om produktionsafgifter (i det følgende benævnt "licenstager/kontrahent") være i en ufordelagtig forretningsmæssig situation, fordi den nye enhed i vidt omfang vil have adgang til oplysninger om hans forretningsstrategi, omkostninger, salg og kunder.
(264) Licenstageren/kontrahenten vil ikke have tilstrækkelig teknisk ekspertise til at kunne konkurrere med den nye enhed på kvaliteten af den tekniske service. Eftersom virksomheden formentlig vil være afhængig af den nye enhed med hensyn til distribution og teknisk bistand, vil den heller ikke kunne konkurrere på kvaliteten af sin distributionsservice. Licenstageren/kontrahenten vil desuden ikke kunne konkurrere rentabelt på priser, fordi prissætningsmodellen i den af parterne foreslåede aftale om produktionsafgifter (produktionsomkostninger plus produktionsafgift) vil indebære højere omkostninger end den nye enheds egne omkostninger. Det vil give den nye enhed mulighed for når som helst at indlede en priskrig. Det vil naturligvis ikke være i licenstagerens forretningsmæssige interesse at løbe denne risiko, hvorfor han enten vil følge en prissætningsstrategi på linje med den nye enheds prissætningsstrategi eller - såfremt den nye enhed beslutter udelukkende at fokusere på mærkevaresegmentet - tilpasse sin adfærd således, at prisen på virksomhedens umærkede produkt (eller produkt med mindre kendt mærke) kom til at ligge på et niveau, som ikke gav effektiv konkurrence til den nye enheds mærkevareprodukt.
(265) Eftersom licenstageren/kontrahenten ikke vil være i stand til at gennemføre og afprøve teknologisk udvikling i den periode, virksomheden betaler afgift for sin produktion, vil virksomheden have ringere teknologisk troværdighed over for de kunder, som ønsker at være på forkant med udviklingen. Desuden kan kunderne ikke med sikkerhed vide, om licenstageren vil være indstillet på at levere til dem på længere sigt, før han begynder at bygge sit eget produktionsanlæg. Endelig vil licenstagerens leverandørtroværdighed på lang sigt nødvendigvis være begrænset, selv efter at bygningen af det nye produktionsanlæg er påbegyndt, før dette anlæg var fuldt funktionsdygtigt og har bevist, at det kan sikre regelmæssige forsyninger på længere sigt af den fornødne kvalitet.
(266) Licenstageren/kontrahenten vil derfor ikke kunne lægge effektivt pres på den nye enheds konkurrencemæssige stilling på kort til mellemlang sigt.
e) Lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi
(267) De foreslåede tilsagn er utilstrækkelige, hvad angår lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi. Den nye enhed vil fortsat være den eneste aktør på verdensplan, som kan give licens på denne teknologi, for så vidt angår "driftsklar" teknologi. Ingen anden producent vil derfor kunne påbegynde en produktion af lyocell uden at indgå en licensaftale med den nye enhed eller risikere en retssag om patentrettigheder. Konkurrencen på markedet for lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi vil derfor blive elimineret for så vidt angår driftsklar teknologi. Det vil ikke blot medvirke til at forsinke den teknologiske udvikling(193), men vil sandsynligvis også betyde, at alle nye aktører på markedet tilpasser deres adfærd inden for produktion af lyocellfibre til den nye enheds adfærd, hvilket ligeledes vil gøre det umuligt for en eventuel ny aktør effektivt at true den nye enheds dominerende stilling inden for lyocellfibre.
f) Konklusion om tilsagnene
(268) Kommissionen er af de ovenfor anførte grunde nået til den konklusion, at de foreslåede tilsagn ikke afhjælper de konkurrencemæssige kritikpunkter, den har fremsat i sin meddelelse af indsigelser, og ikke kan danne grundlag for en beslutning om at tillade fusionen.
VII. SAMLET KONKLUSION
(269) Kommissionen er af alle de ovenfor anførte grunde nået til den konklusion, at fusionen vil skabe en dominerende stilling på EØS-markederne for korte viskosefibre som råvare, spindefarvede korte viskosefibre, lyocell og lyocellproduktions- og -forarbejdningsteknologi og styrke en dominerende stilling på EØS-markedet for korte viskosefibre til tamponer, hvilket vil hæmme en effektiv konkurrence på fællesmarkedet ganske betydeligt og være i strid med EØS-aftalen -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den anmeldte transaktion, hvorved Zellulosefaser Beteiligungsgesellschaft mbH opnår enekontrol med Lenzing AG i den i fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b), fastsatte betydning, erklæres for uforenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til:
Zellulosefaser Beteiligungsgesellschaft mbH Schillerstraße 1 A - 4020 Linz.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. oktober 2001.
Komission päätös,
tehty 17 päivänä lokakuuta 2001,
yrityskeskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltumattomaksi
(Asia COMP/M.2187 - CVC/Lenzing)
(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 3121)
(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2004/237/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (jäljempänä "ETA-sopimus") ja erityisesti sen 57 artiklan,
ottaa huomioon yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1310/97(2), ja erityisesti sen 8 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon menettelyn aloittamisesta tässä asiassa 22 päivänä kesäkuuta 2001 tehdyn komission päätöksen,
on antanut asianomaisille yrityksille tilaisuuden esittää huomautuksensa komission esittämistä väitteistä,
ottaa huomioon keskittymiä käsittelevän neuvoa-antavan komitean lausunnon(3),
ottaa huomioon kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tätä asiaa koskevan loppukertomuksen(4),
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Komissio sai 4 päivänä toukokuuta 2001 asetuksen (ETY) N:o 4064/89, jäljempänä "sulautuma-asetus", 4 artiklan mukaisen ennakkoilmoituksen keskittymästä, jolla CVC Capital Partners Group Ltd, jäljempänä "CVC", hankkii välillisesti sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla yksinomaiseen määräysvaltaansa itävaltalaisen Lenzing AG -nimisen yrityksen, jäljempänä "Lenzing", ostamalla osakkeita.
(2) Tutkittuaan ilmoitusta komissio päätteli, että ilmoitettu toimenpide kuuluu sulautuma-asetuksen sellaisena, kuin se on muutettuna, soveltamisalaan ja että sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan on vakavia epäilyjä.
(3) Tutkittuaan asiaa perusteellisesti komissio katsoo, että aiottu keskittymä on omiaan luomaan sellaisen määräävän aseman tai vahvistamaan sellaista määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla ja ETA-sopimuksen toiminta olennaisesti estyvät.
I OSAPUOLET
(4) CVC hallinnoi sijoitusrahastoja ja tarjoaa niille konsulttipalveluja. Sillä on määräysvaltaan oikeuttava osuus yli 70 sijoitusyhtiössä. Yksi näistä on Acordis-yhtymä(5), joka tuottaa tekokuituja sekä teollisuudessa, tekstiileissä, lääkinnällisissä ja hygieniatuotteissa käytettäviä erikoismateriaaleja.
(5) Lenzingin toimialaan kuuluu tekstiilien tuotannossa ja muiden kuin tekstiilituotteiden tuotannossa käytettävien selluloosapohjaisten tekokuitujen myynti ja tuotanto, suunnittelu sekä muovikelmujen ja paperin tuotanto.
II TOIMENPIDE
(6) Saadakseen Lenzingin yksinomaiseen määräysvaltaansa CVC käyttää välikätenä määräysvallassaan olevaa itävaltalaista yritystä nimeltä Zellulosefaser Beteiligungsgesellschaft mbH, joka ostaa Bank Austrian omistaman enemmistöosuuden Lenzingistä. Kaupan toteuduttua CVC siirtää myös omistamiensa tiettyjen Acordisin tytäryhtiöiden osakkeet Zellulosefaser Beteiligungsgesellschaft mbH -yhtiölle. Siirrettäviä Acordisin tytäryhtiöiden toimintoja ovat viskoosikatkokuitujen, lyocellkuitujen (Tencel), tekstiiliviskoosifilamenttien (Enka) ja teollisuusviskoosifilamenttien (Cordenka) tuotanto sekä Acordisin akryylikuitujen tuotanto Kelheimissa (Saksa) ja Grimsbyssä (Yhdistynyt kuningaskunta). Osakkeiden ja siirrettävien velkakirjojen 14 päivänä helmikuuta 2001 tehty ostosopimus raukeaa ja mitätöityy, jos aiotulle toimenpiteelle ei saada viranomaisten hyväksyntää [...]*(6) mennessä.
III KESKITTYMÄ
(7) Ilmoitetulla toimenpiteellä CVC hankkii välillisesti yksinomaisen määräysvallan Lenzingissä, joten kyseessä on sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu keskittymä.
IV YHTEISÖNLAAJUINEN ULOTTUVUUS
(8) Asianomaisten yritysten yhteenlaskettu maailmanlaajuinen liikevaihto ylittää 5 miljardia euroa (CVC: [...]* miljoonaa euroa vuonna 2000; Lenzing: [...]* miljoonaa euroa vuonna 2000). Kummankin yhtiön erikseen laskettu yhteisönlaajuinen liikevaihto ylittää 250 miljoonaa euroa (CVC: EUR [...]* miljoonaa euroa vuonna 2000; Lenzing: [...]* miljoonaa euroa vuonna 2000), mutta kumpikaan ei saa yli kahta kolmasosaa yhteenlasketusta yhteisönlaajuisesta liikevaihdostaan yhdestä jäsenvaltiosta(7). Näin ollen ilmoitetulla toimenpiteellä on sulautuma-asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yhteisönlaajuinen ulottuvuus. Toimenpide kuuluu myös ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 24 olevan 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla kyseisessä sopimuksessa määrätyn yhteistyön piiriin.
V MENETTELY
(9) Osapuolet tarjosivat 30 päivänä toukokuuta 2001 sulautuma-asetuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaisia sitoumuksia saadakseen ilmoitetulle toimenpiteelle hyväksynnän tutkimusten ensimmäisessä vaiheessa. Tämän sitoumuksia koskevan tarjouksen vuoksi sulautuma-asetuksen 10 artiklan 1 kohdan mukainen alustavien tutkimusten yhden kuukauden määräaika pidennettiin kuudeksi viikoksi.
(10) Komissio päätti 22 päivänä kesäkuuta 2001 aloittaa menettelyn sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti.
(11) Komissio toimitti 9 päivänä elokuuta 2001 ilmoituksen tehneelle osapuolelle sulautuma-asetuksen 18 artiklan ja ETA-sopimuksen pöytäkirjan 21 mukaisen tiedoksiannon, jäljempänä "väitetiedoksianto". Saatuaan 13 päivänä elokuuta 2001 tilaisuuden tutustua asiaa koskeviin komission asiakirjoihin ilmoituksen tehnyt osapuoli toimitti 29 päivänä elokuuta 2001 väitetiedoksiantoon CVC:n, Acordisin ja Lenzingin yhteisen vastauksen, jäljempänä "vastaus". CVC ilmoitti 21 päivänä elokuuta 2001 komission kuulemismenettelystä vastaavalle neuvonantajalle, että se ei käytä oikeuttaan viralliseen suulliseen kuulemiseen. Komissio toimitti 11 päivänä syyskuuta 2001 ilmoituksen tehneelle osapuolelle lisätietoja, joissa se esitti yhteenvedon tietyistä asiakirjoihinsa sisältyvistä tosiasioista. Ilmoituksen tehnyt osapuoli toimitti 17 päivänä syyskuuta 2001 päivätyllä kirjeellä, jäljempänä "kirje", näitä tietoja koskevia lisähuomautuksia.
(12) Ilmoituksen tehnyt osapuoli ehdotti 25 päivänä syyskuuta 2001 sitoumuksia, joilla sen oli tarkoitus poistaa komission väitetiedoksiannossa mainitut kilpailuongelmat. Kuvaus ja arvio näistä sitoumuksista on jäljempänä (johdanto-osan 254 kappaleesta alkaen).
VI SOVELTUVUUS YHTEISMARKKINOILLE
A. MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT
1. ALUSTAVAT HUOMAUTUKSET
(13) Ilmoitettu keskittymä liittyy kuitualaan ja erityisesti sellaisten tekokatkokuitujen valmistukseen ja toimittamiseen, jotka on tarkoitettu käytettäväksi tekstiilituotteissa ja muissa kuin tekstiilituotteissa (viimeksi mainittuja tuotteita nimitetään myös kuitukangastuotteiksi (non-woven) tai kehräämättömiksi (unspun) tuotteiksi). Vaikka Acordis toimii useilla kuituihin liittyvillä aloilla(8), ainoa kilpailun kannalta päällekkäisyyksiä aiheuttava ala on selluloosakatkokuitujen tuotanto ja siinä erityisesti viskoosikatkokuitujen ja lyocellkatkokuitujen tuotanto. Toimenpiteen seurauksena syntyvä yritys olisi maailman suurin kyseisten kuitujen toimittaja. Koska tuotemarkkinat käsittävät keskittymän osapuolten käsityksen mukaan kaikentyyppiset luonnonkatkokuidut sekä synteettiset ja selluloosakatkokuidut (mutta ei filamenttikuituja), seuraavissa kuitujen luokittelua käsittelevissä kohdissa pyritään esittämään arvioinnissa tarvittavat taustatiedot.
a) Katkokuitujen ja jatkuvan filamenttilangan ero
Katkokuidut
(14) Katkokuidut käsittävät noin 70 prosenttia kuitujen kysynnästä koko maailmassa ja perinteisesti niitä on käytetty lähinnä tekstiilituotteiden valmistuksessa. Sekä eläin- että kasviperäiset luonnonkuidut (silkkiä lukuun ottamatta) ovat katkokuituja, eli suhteellisen lyhyitä kuituja. Esimerkiksi yleisimmin käytettyjen luonnonkatkokuitujen puuvillan ja villan kuidun pituus on tavallisesti villalla noin 40 mm ja puuvillalla 70-80 mm. Katkokuidut voidaan kehrätä langaksi ja kutoa tai neuloa sen jälkeen tekstiilituotteiksi tai käyttää kehräämättömässä (non-woven) muodossa esimerkiksi - totuttuun tapaan - joko huopiin tai täytteenä tyynyihin, sängynpeitteisiin tai muihin sellaisiin tuotteisiin. Viime aikoina niiden käyttötarkoitukset ovat jatkuvasti lisääntyneet.
(15) Tekokatkokuidut on kehitetty jäljittelemään mutta myös parantamaan luonnonkuitujen ominaisuuksia. Tekokatkokuituja on kahta eri tyyppiä. Selluloosapohjaiset kuidut (kuten viskoosi ja lyocell) on valmistettu puumassasta, kun taas synteettiset kuidut (esimerkiksi polyesteri, polypropeeni, polyamidi ja akryyli) valmistetaan tavallisesti lämpömuovautuvasta raaka-aineesta. Kuidut ekstrudoidaan kimppuna, joka muutetaan katkomalla katkokuiduksi.
Jatkuva filamenttilanka
(16) Katkokuituihin verrattuna (tekokuituinen) jatkuva filamenttilanka tuotetaan täysin erilaisen tuotantoprosessin avulla eri tehtaissa ja sen käyttöominaisuudet ja käyttötarkoitukset ovat erilaiset. Vaikka filamenttilanka valmistetaan periaatteessa samasta selluloosapohjaisesta tai synteettisestä raaka-aineesta kuin tekokatkokuidut, se ekstrudoidaan yhtenä jatkuvana filamenttina ja kiedotaan puolalle. Yksi filamentti voi olla useita kilometrejä pitkä. Ekstrudoinnissa käytettävälle raaka-aineelle asetetut laatuvaatimukset ovat huomattavasti suuremmat (laatuvaihteluja eikä epäpuhtauksia ei saa esiintyä) ja tuotantomäärät ovat huomattavasti pienemmät kuin katkokuitualalla. Siksi filamenttilanka on katkokuituja paljon kalliimpaa(9). Huomattava viskoosifilamenttilangan käyttökohde on esimerkiksi autonrenkaiden vahvistaminen. Tähän tarkoitukseen kehrättyjen viskoosikatkokuitujen kestävyys ei olisi riittävä.
Komission käytäntö
(17) Aikaisemmissa päätöksissään(10) komissio on päätellyt, että katkokuidut ja jatkuvat filamenttilangat kuuluvat erillisille tuotemarkkinoille. Tätä ilmoituksen tehnyt osapuoli ei ole kiistänyt. Osapuolten toiminnot eivät myöskään ole päällekkäisiä filamenttilanka-alalla. Vain Acordis-yhtymä toimii erilaisten selluloosapohjaisten ja synteettisten tekokuituisten filamenttilankatyyppien tuottajana.
b) Käyttötarkoitusten ja kuitutyyppien mukaiset erot
(18) Toinen perustavanlaatuinen ero, joka aiemmissa kuitualaa koskevissa komission päätöksissä on tehty, liittyy käyttötarkoituksiin. Komissio on todennut, että tekstiilien tuotantoon, teollisuuskäyttöön ja lattianpäällysteisiin (mattoihin) tarkoitetut kuidut kuuluvat erillisille tuotemarkkinoille(11). Komissio totesi myös, että kyseisillä markkinoilla kuidut oli erotettava toisistaan kuitutyypeittäin(12). Tätä lähestymistapaa noudatetaan myös synteettikuituteollisuudelle myönnettävää valtiontukea koskevassa säännöstössä vuodelta 1996(13).
c) Osapuolten ehdotus tuotemarkkinoiden määritelmäksi
(19) Osapuolten käsityksen mukaan merkitykselliset tuotemarkkinat käsittävät selluloosapohjaisten tekokatkokuitujen lisäksi muutkin tekokatkokuidut (synteettiset) ja luonnonkatkokuidut. Osapuolet väittävät, että erilaiset kuidut, ja erityisesti puuvilla, viskoosi ja polyesteri, ovat helposti keskenään korvattavissa.
2. MENETTELYTAPA
(20) Komissio on tehnyt perusteellisen markkinatutkimuksen, johon ovat osallistuneet sekä osapuolten suorat asiakkaat että jalostusketjussa osapuolia myöhemmässä vaiheessa olevien yritysten asiakkaat, osapuolet itse ja näiden kilpailijat. Komissio sai vastauksia yli 100 kyselyyn osallistuneelta, joista useimmat ovat osapuolten suoria asiakkaita. Markkinatutkimus on antanut komissiolle mahdollisuuden analysoida sekä kysyntä- että tarjontapuolen näkemyksiä asiaan liittyvistä kysymyksistä. Kysymyksillä selvitettiin, onko tarpeen erottaa toisistaan:
- selluloosapohjaiset tekokatkokuidut (viskoosi ja lyocell), synteettiset katkokuidut (erityisesti polyesteri ja polypropeeni) sekä luonnonkuidut (erityisesti puuvilla),
- erityyppiset selluloosapohjaiset katkokuidut (viskoosi ja lyocell), sekä
- jaotella markkinat myös käyttötarkoitusten ja asiakasryhmien mukaisesti.
(21) Komissio on myös arvioinut suuren määrän osapuolten myyntimääriä ja myyntihintoja koskevia tietoja usean vuoden ajalta sekä analysoinut hintakorrelaatiot ja -joustot.
(22) Kuidut, joilla ilmoituksen tehneen osapuolen käsityksen mukaan selluloosapohjaiset tekokatkokuidut ovat lähinnä korvattavissa, ovat polyesteri ja polypropeeni (jälkimmäinen paljon rajoitetummin, lähinnä vain kuitukangasalalla). Näin ollen merkityksellisiä tuotemarkkinoita koskevissa komission perusteluissa keskitytään tarkastelemaan näiden kuitujen korvattavuutta viskoosikatkokuiduilla ja lyocellkatkokuiduilla sekä viskoosikatkokuitujen ja lyocellkatkokuitujen keskinäistä korvattavuutta.
Osapuolten huomautukset
Asiakkaiden vastaustiheys
(23) Osapuolet huomauttivat vastauksessaan(14), että komission markkinatutkimuksen vastaustiheys alittaa selvästi 50 prosenttia eikä tutkimusaineisto tästä syystä voi edustaa markkinoiden laajaa näkemystä.
(24) Komissio on ottanut huomioon tämän väitteen mutta katsoo edelleen, että sen markkinatutkimus tarjoaa luotettavan tosiasiaperustan, jonka pohjalta ilmoitettua toimenpidettä on mahdollista arvioida. Osapuolten suorien Euroopan talousalueelta olevien asiakkaiden, joilla on ratkaiseva merkitys arvioitaessa ilmoitetun toimenpiteen vaikutuksia Euroopan markkinoihin, vastaustiheys on ylittänyt selvästi 50 prosenttia sekä asiakkaiden absoluuttisesta määrästä että osapuolten kokonaismyynnistä. Lisäksi on syytä huomata, että komission markkinatutkimus on käsittänyt sekä pieniä että suuria asiakkaita, jotka edustavat kaikkia osapuolten kyseiseen liiketoimintaan kuuluvia lohkoja. Näin ollen tutkimuksen tuloksia voidaan pitää edustavina. ETA:n ulkopuolisten asiakkaiden ja vain markkinatutkimuksen täydentämiseksi mukaan otettujen jalostusketjun myöhemmän vaiheen asiakkaiden alhaisempi vastaustiheys ei vähennä komission tutkimuksen edustavuutta(15).
SSNIP-hintatestin soveltamisessa käytetyt menettelytavat
(25) Ilmoituksen tehnyt osapuoli väittää kirjeessään(16) myös, että komission tapa soveltaa SSNIP-hintatestiä(17) oli ratkaisevalla tavalla virheellinen ja että komission käytäntö asiakkaille esittämissä menettelyn toisen vaiheen kyselyyn kuuluvissa kysymyksissä 8-15 oli virheellinen(18). Ilmoituksen tehneen osapuolen mukaan tällaisen hypoteettisen testin tulokset ovat subjektiivisia, väistämättömän keinotekoisia ja epäluotettavia. Ilmoituksen tehneen osapuolen väitteen mukaan komission osapuolten asiakkaille esittämistä kysymyksistä ei käynyt ilmi, että tietyn kuidun hinnannousut tapahtuisivat suhteessa muiden kuitujen hintoihin, eikä niissä mainittu ajanjaksoa, jonka kuluessa siirtyminen muiden kuitujen käyttöön voisi tapahtua. Ilmoituksen tehneen osapuolen mukaan vähintään yhden vuoden pituinen siirtymäaika olisi ollut tarpeen. Väitteen mukaan kyselyissä ei myöskään esitetty vaihtoehtoa, joka olisi merkinnyt viskoosin tai lyocellin käyttöön perustuvan tuotannon määrällistä supistamista. Ilmoituksen tehnyt osapuoli huomauttaa myös, että komission olisi pitänyt pyytää kokemukseen perustuvia tietoja siitä, kuinka paljon asiakkaat ovat aikaisemmin supistaneet viskoosin ja lyocellin kulutustaan, jos viskoosin ja lyocellin hinnat ovat muuttuneet pysyvästi suhteessa muiden kuitujen hintoihin.
(26) Arvioituaan nämä väitteet komissio katsoo edelleen, että sen markkinatutkimus ja erityisesti sen tutkimuksen II vaiheessa osapuolten asiakkaille esittämät kysymykset muodostavat luotettavan ja objektiivisen perustan, jonka avulla merkitykselliset tuotemarkkinat voidaan määritellä ja ilmoitetun toimenpiteen vaikutukset kilpailuun voidaan arvioida. SSNIP-hintatestin käyttö tässä asiassa on komission vakiintuneen käytännön mukaista(19). Erityisesti on syytä huomata, että SSNIP-hintatesti on luonteeltaan hypoteettinen testi. Sen yleisenä oletuksena on hintojen nousu pysyvästi, mikä sulkee testin ulkopuolelle mahdolliset väliaikaiset hintojen vaihtelut. Näin ollen komission kyselyissä viitattiin erityisesti "pysyviin" hinnankorotuksiin. Maininta muutoksen konkreettisesta aikataulusta olisi ollut mielivaltainen, eivätkä osapuolet ole ilmoittaneet syitä siihen, miksi "vähintään yhden vuoden" siirtymäaika olisi niiden mielestä ollut tarpeen.
(27) Lisäksi huomautuksissa tarkoitetuista osapuolten asiakkaille esitetyistä kysymyksistä kaikissa mainittiin selvästi, että niiden taustaksi oletettuja viskoosikatkokuitujen tai lyocellin hinnannousuja oli arvioitava yhteydessä muiden, vaihtoehtoisten kuitujen olemassaoloon. Komissio kysyi näet nimenomaan, päätyisivätkö asiakkaat "korvaamaan [kyseiset kuidut] muuntyyppisillä kuiduilla" tai siirtyisivätkö ne "käyttämään viskoosikatkokuidun tai lyocellin sijasta muuntyyppisiä kuituja"(20). Edellä esitetystä käy ilmi, että komission markkinatutkimuksessa viitattiin hypoteettisiin, suhteellisiin hintaeroihin viskoosikatkokuitujen, lyocellin ja muuntyyppisten kuitujen välillä. Voidaan myös todeta, että kysymyksissä viitattiin vain viskoosikatkokuitujen tai lyocellin hinnannousuihin, mikä tarkoittaa selvästi, että viittauksissa muihin kuituihin näiden hintojen oletetaan pysyneen ennallaan.
(28) Toisin kuin ilmoituksen tehneet osapuolet väittävät, komission kyselyihin sisältyi myös kysymys, jossa viitattiin viskoosin ja lyocellin käyttöön perustuvan tuotannon määrälliseen supistamiseen. Asiakkailta kysyttiin, miten paljon niiden toiminnan muuttuminen vähentäisi vastaavan hinnannousun yhteydessä joko viskoosikatkokuidun tai lyocellin kokonaiskulutusta(21).
(29) Komissio huomauttaa, että sen arviointi ei perustu vain oletettua muiden kuitujen käyttöön siirtymistä tulevaisuudessa koskevaan prospektiiviseen analyysiin, vaan myös empiirisiin tietoihin aikaisemmista markkinoiden muutoksista. Komission hintakorrelaatioanalyysin (ks. jäljempänä erityisesti 72 kappaleesta alkaen) tarkoituksena onkin osapuolten itsensä toimittamia empiirisiä tietoja käyttäen määritellä aikaisemmin tapahtuneiden korvaavien muutosten toteutumismallit. (Lienee syytä huomata, että tilastollisten menetelmien kuten korrelaatioanalyysin - ks. lähemmin seuraava jakso - käyttöä aikaisempien tietojen käsittelyssä koskevat osapuolten vastaväitteet ovat ristiriidassa niiden kirjeessä esitetyn aikaisempiin käytäntöihin perustuvien tietojen käyttöä koskevan vaatimuksen kanssa. Kyseiset tiedot on luonnollisesti analysoitava, jotta niitä voitaisiin hyödyntää.)
Korrelaatiotietojen käyttö
(30) Vastauksessaan(22) osapuolet esittävät, että niiden mielestä komissio on väitetiedoksiantoonsa sisältyviin todellisiin kuidunvaihtoesimerkkeihin verrattuna painottanut liikaa korrelaatiotietojen merkitystä. Komissio on ottanut huomioon nämä väitteet, mutta on osapuolten kanssa eri mieltä. Komissio esittää jäljempänä näkökohtia, jotka koskevat sen korrelaatiotietojen käyttöä ja asiakkaiden siirtymisestä käyttämään muita kuituja (ks. jäljempänä 78-79 ja 110-114 kohta).
3. PERUSEROT VISKOOSIKATKOKUITUJEN, LYOCELLKATKOKUITUJEN, PUUVILLAN, POLYESTERIN JA POLYPROPEENIN VÄLILLÄ
(31) Markkinatutkimus on osoittanut, että viskoosikatkokuitujen, lyocellkatkokuitujen, puuvillan, polyesterin ja polypropeenin välillä on perustavaa laatua olevia eroja.
a) Kysyntäpuolen korvattavuus
(32) Jotta kahta tuotetta voitaisiin pitää keskenään korvattavina, suoran asiakkaan on pidettävä realistisena ja rationaalisena mahdollisuutena reagoida esimerkiksi yhden näistä tuotteista pieneen mutta tuntuvaan hintojen pysyvään korotukseen siirtymällä suhteellisen lyhyessä ajassa käyttämään toista tuotetta. Kummankin tuotteen on muodostettava toiselle taloudellisesti ja teknisesti järkevä vaihtoehto(23). Vaikka myönnetäänkin, että erityyppiset kuidut ovat rajallisesti keskenään korvattavissa, kysyntäpuolen korvattavuus selluloosapohjaisten tekokuitujen ja muiden kuitujen välillä sekä kahden tärkeimmän selluloosapohjaisen kuitutyypin (viskoosi ja lyocell) välillä ei ole riittävä peruste päätelmälle, että ne kuuluisivat samoille tuotemarkkinoille. Markkinatutkimuksen tulokset ovat vahvistaneet nämä päätelmät.
Viskoosikatkokuidut
Tuotteen erityispiirteet
(33) Viskoosikatkokuidut ovat tuote, jonka hyvin erityiset ominaispiirteet erottavat sen kaikista muista kuiduista. Komission suorittaman markkinatutkimuksen yhteydessä monet asiakkaat mainitsivat nämä piirteet. Viskoosikatkokuidun tärkein ominaisuus on sen hyvin huomattava kyky imeä kosteutta yhdessä suuren nesteenpidätyskyvyn kanssa. Millään muulla ilmoituksen tehneen osapuolen läheisesti korvaavana tuotteena pitämällä kuidulla, eli puuvillalla, polyesterillä tai polypropeenilla, ei ole vastaavaa imukykyä. Tämä piirre mahdollistaa viskoosikatkokuidun käytön monissa eri sovelluksissa sekä tekstiilien valmistuksessa (käyttömukavuuden ansiosta) että kuitukangastuotteissa (kotitalouskäyttö, lääkinnälliset ja hygieniasovellukset, henkilökohtaiset hygieniatuotteet ja teollisuuskäyttö esimerkiksi suodattimissa tai keinonahkaa sisäpuolelta tukevana materiaalina)(24).
(34) Piirre, joka erottaa viskoosikatkokuidun polyesteristä ja polypropeenista, on sen biohajoavuus. Tämä on merkityksellinen tekijä ajatellen erityisesti kertakäyttöisiä kuitukangassovelluksia. Puuvillaan verrattaessa viskoosikatkokuidun pehmeys ja laskeutuvuus ovat tekstiilialalla erityisen merkittäviä ominaisuuksia(25). Viskoosikatkokuidulla on myös erityisiä värjäykseen liittyviä ominaisuuksia, jotka erottavat sen puuvillasta ja polyesteristä sekä tekstiili- että kuitukangassovellusten alalla.
(35) Toisaalta viskoosikatkokuidussa on myös erityisiä tuotteen piirteitä, jotka rajoittavat sen käyttöä tietyntyyppisissä sovelluksissa. Esimerkiksi viskoosikatkokuidun suuri märkävenymä ja alhainen märkäsitkeys eivät mahdollista puhtaasta kuidusta valmistettujen tuotteiden konepesua. Koska viskoosikatkokuitua on helppo työstää, sitä suositaan sekoituksissa sekä puuvillan että polyesterin kanssa, jolloin voidaan hyödyntää kunkin yksittäisen kuitutyypin hyödyt ja minimoida niiden haittapuolet. Tätä voidaan sinänsä pitää merkkinä viskoosikatkokuidun erityisominaisuuksista ottaen erityisesti huomioon, että se on kalliimpaa(26) kuin muut kuidut. Jos viskoosikatkokuidun käytöstä ei koituisi tuotteille lisäarvoa, sitä ei sen korkeamman hinnan vuoksi käytettäisi.
Kysynnän joustamattomuus
(36) Komission tekemä markkinatutkimus on osoittanut, että viskoosikatkokuidun ja muiden kuitujen keskinäinen korvattavuus kysyntäpuolella ei ole riittävä, jotta niiden voitaisiin katsoa kuuluvan samoille merkityksellisille markkinoille. Suurin osa haastatelluista asiakkaista ilmoittikin, etteivät ne pystyisi lainkaan korvaamaan tuotteissaan käyttämäänsä viskoosikatkokuitua. Antamiensa vastausten perusteella jotkin asiakkaat joutuisivat lopettamaan kyseisen tuotteen tuotannon, ja suuri enemmistö asiakkaista ei muuttaisi mitään, vaikka viskoosikatkokuidun hinta nousisi 5-10 prosenttia. Yleisimpiä syitä olla siirtymättä käyttämään muita kuituja olivat viskoosikatkokuidun tuoteominaisuudet ja myöhemmän jalostusvaiheen asiakkaiden vaatimukset.
(37) Vastauksessaan(27) osapuolet väittävät myös, että asiakkaiden antamien vastausten mukaan hintojen pieni mutta pysyvä korotus saisi suurimman osan niistä (52 prosenttia) vähentämään kuitujen käyttömääriä. Asiakkaista 18 prosentilla reaktio riippuisi markkinaolosuhteista ja vain 24 prosenttia on ilmoittanut, etteivät ne vaihtaisi kuitutyyppiä eivätkä supistaisi käyttömääriään. Osapuolet väittävät myös, että todellista näyttöä siirtymisestä käyttämään toisentyyppistä kuitua olisi painotettava enemmän(28).
(38) Otettuaan huomioon nämä väitteet komissio on edelleen sitä mieltä, että sen markkinatutkimuksen tuloksista tekemät alkuperäiset päätelmät ovat oikeita. On huomattava, että osapuolten tapa laskea lukunsa on epäjohdonmukainen, koska siinä ei eroteta toisistaan komission tutkimuksen I ja II vaiheessa tekemiin kyselyihin saatuja vastauksia. Näin ollen tiettyjen molempiin kyselyihin vastanneiden asiakkaiden vastaukset tulevat väistämättä lasketuiksi kahteen kertaan. Asiakkaille I ja II vaiheessa tehdyt kysymykset erosivat myös merkittävästi toisistaan, eikä niitä ole mahdollista arvioida samanaikaisesti(29). Koska osapuolten vastauksessa mainitaan vain prosenttiluvut eikä absoluuttisia määriä tai tarkkoja viittauksia komission asiakirjoihin, komissiolla ei ole myöskään mahdollisuuksia tarkastaa kyseisiä lukuja. Koska komissio ei näin ollen voi pitää osapuolten lukuja luotettavana perustana ilmoitetun toimenpiteen arvioinnille, se viittaa omaan analyysiinsä jäljempänä 40 kohdassa mainituista toiseen kuitutyyppiin vaihdettavista määristä.
(39) Osapuolet ovat viitanneet näyttöön, jonka mukaan todellista siirtymistä käyttämään (kokonaan tai osittain) muita kuituja on tapahtunut, eikä komissio kiellä tiettyjen asiakkaiden vaihtavan kuitua. On kuitenkin huomattava, että kyseiset esimerkit ovat yksittäisiä eivätkä edusta markkinoiden yleistä reaktiota, joka ilmenee komission markkinatutkimuksesta(30).
(40) Perustuen ilman asiakkaiden nimiä esitettyyn yhteenvetoon odotetusta kuitujen vaihtokäyttäytymisestä tilanteessa, jossa hintoja korotettaisiin vähän mutta pysyvästi 10 prosentilla(31), komissio on painottanut asiakkaiden markkinatutkimuksen yhteydessä esittämät vastaukset kunkin yksittäisen asiakkaan vuonna 2000 tekemien kuituhankintojen määrällä. Tämän analyysin tuloksena on, että osapuolten näille asiakkaille myymien viskoosikatkokuitujen 10 prosentin hinnannousu supistaisi myyntiä alle 5 prosenttia, mikä aiheutuisi asiakkaiden siirtymisestä käyttämään muita kuituja(32). Tämä vahvistaa täysin komission näkemyksen, jonka mukaan viskoosikatkokuitujen ja muiden kuitujen välinen kysyntäpuolen korvattavuus on riittämätön niiden sisällyttämiseksi samoille merkityksellisille markkinoille.
(41) Ilmoituksen tehnyt osapuoli väittää kirjeessään, että muiden kuitujen käyttöön siirtymistä arvioidessaan komissio on jättänyt ottamatta huomioon asiakkaat, jotka ovat ilmoittaneet vähentävänsä viskoosikatkokuituihin tai lyocelliin perustuvien tuotteidensa valmistusta tai lopettavansa sen kokonaan, jos viskoosikatkokuidun tai lyocellin hinta nousee 5-10 prosenttia.
(42) Komissio on ottanut huomioon tämän väitteen ja on edelleen sitä mieltä, että asiakkaat, jotka ovat vastanneet lopettavansa viskoosikatkokuituun perustuvan tuotantonsa tai supistavansa sitä, eivät kuulu samaan kategoriaan kuin muiden kuitujen käyttöön siirtyvät asiakkaat. Asiakkaat, jotka ilmoittavat siirtyvänsä käyttämään muita kuituja, voidaan katsoa osoitukseksi laajemmista tuotemarkkinoista, jos siirtymisestä tulee niin yleinen ilmiö, että se tekee 5-10 prosentin hinnankorotukset kannattamattomiksi. Sen sijaan asiakkaat, jotka vastaavat lopettavansa tuotannon tai supistavansa sitä, on nähtävä tuotemarkkinoiden määritelmän kannalta osoituksena täsmälleen päinvastaisesta tilanteesta. Jälkimmäiseen ryhmään kuuluvat asiakkaat osoittavatkin jo vastaustensa sisällön perusteella, että ne ovat hyvin riippuvaisia tietyntyyppisistä kuiduista eivätkä pystyisi siirtymään muiden kuitujen käyttäjiksi, vaikka hinnat nousisivat merkittävästi ja pysyvästi.
Pitkän ja lyhyen aikavälin kulutustottumukset
(43) Ilmoituksen tehnyt osapuoli viittaa katkokuitujen kulutuksessa pitkän aikavälin kehityssuuntauksiin, jotka osoittavat esimerkiksi viskoosikatkokuitujen kulutuksen vähentyneen noin vuodesta 1970, jolloin se oli suurimmillaan. Ilmoittaja vertaa tätä ilmiötä polyesterin kulutuksen jyrkkään lisääntymiseen ja muiden synteettisten kuitujen kuten polypropeenin kulutuksen kasvuun(33).
(44) Komissio huomauttaa kuitenkin, että viskoosikatkokuitujen kulutuksen väheneminen(34), joka on 1990-luvulla joka tapauksessa hidastunut Euroopassa merkittävästi, ei sinänsä todista viskoosikatkokuidun ja muuntyyppisten katkokuitujen keskinäistä korvattavuutta. Päinvastoin juuri viskoosikatkokuidun kykyä löytää sille uusia käyttökohteita(35), kuten nopeasti kasvavalla kuitukankaiden alalla, olisi pidettävä osoituksena sen ainutlaatuisuudesta verrattuna kaikkiin muihin kuituihin ja heikosta keskinäisestä korvattavuudesta niiden kanssa. Jos viskoosikatkokuitu, joka on yleensä kalliimpaa kuin muut kuidut(36), olisi täysin korvattavissa näillä kuiduilla, se olisi jo korvattu kokonaan niillä(37).
(45) Jonkin kuidun korvaaminen toisella johtuu usein suurista teknisistä uudistuksista eikä sitä voida pitää osoituksena yleisestä ja riittävästä keskinäisestä korvattavuudesta kuitujen välillä. Myös tämä ilmenee erityisen selvästi kuitukangasalalla. Esimerkiksi viskoosikatkokuidun käyttö vauvanvaippojen suojakankaana on lähes loppunut, koska itse tuotetta on merkittävästi muutettu esimerkiksi alkamalla valmistaa monikerroksisia vaippoja ja kehittämällä erittäin imukykyisiä polymeerejä. Tekstiiliteollisuudessa taas uudet kehruu- ja viimeistelytekniikat sekä uusien synteettisten tai selluloosapohjaisten materiaalien kehitys voi vaikuttaa huomattavasti kuidun käyttöön ja kulutukseen. Erilaisten kuitujen käyttöä merkittävästi muuttuneissa tuotteissa ei voida kuitenkaan pitää osoituksena siitä, että molemmat kuitutyypit kuuluvat samoille tuotemarkkinoille.
(46) Osapuolet kiistävät vastauksessaan(38), että kehruu- ja viimeistelytekniikoissa olisi tapahtunut viime vuosina merkittäviä uudistuksia.
(47) Komissio on ottanut huomioon tämän huomautuksen ja on edelleen sitä mieltä, että selluloosapohjaisten kuitujen alalla on viime aikoina tapahtunut ja voi tapahtua myös tulevaisuudessa merkittävää kehitystä, joka vaikuttaa huomattavasti kuitujen käsiteltävyyteen ja samalla myös niiden kulutukseen. Se viittaa osapuolten omiin tuotekehittelyihin, kuten fibrilloitumattomaan lyocellkuituun, ja niiden lyocellin käsittelyn alalla sekä kehruualan että värjäysalan kanssa harjoittamaan yhteistyöhön. Kaikentyyppiset kuidut eivät myöskään sovellu yhtä hyvin käytettäväksi OE-kehruutekniikassa(39). Vaikka tekniikan suuret edistysaskeleet jätettäisiin huomiotta, erilaisten kuitujen käyttöä merkittävästi muutetuissa tuotteissa ei voida kuitenkaan pitää osoituksena siitä, että molemmat kuitutyypit kuuluvat samoille tuotemarkkinoille.
(48) Osapuolet väittävät vastauksessaan(40) myös, että kuitukangassovelluksissa viskoosikatkokuidun käytölle ovat luonteenomaisia äkilliset nousu- ja laskukaudet. Kilpailevat toimittajat ja asiakkaat löytävät halvempia vaihtoehtoisia kuituja heti, kun niiden loppukäyttö on kasvanut kyllin suureksi. Yritykset ovat valmiit sijoittamaan tarvittaviin teknisiin uutuuksiin, jotka mahdollistavat viskoosin korvaamisen muilla kuiduilla. Osapuolten mielestä tätä olisi pidettävä näyttönä viskoosin haavoittuvasta asemasta kuitukangasalalla.
(49) Komissio katsoo kuitenkin, että kyseiset vastauksessa esitetyt väitteet eivät kumoa sen analyysiä. Tärkein komission ja osapuolten välillä erimielisyyttä aiheuttava asia on tulkinta siitä, miten kuidun käyttötapa muuttuu tekniikan muuttuessa. Komission käsityksen mukaan muutoksia, joiden vaikutus ilmenee vasta keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä, ei voida pitää osoituksena viskoosikatkokuitujen ja muiden kuitujen kuulumisesta samoille tuotemarkkinoille. Tekniset muutokset, jotka voisivat mahdollistaa halvempien vaihtoehtoisten kuitujen käytön, ovat luonteeltaan epävarmoja, ja niiden vaikutus tulisi näkyviin vasta keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä. Vaikka nykyiset viskoosikatkokuituja käyttävät asiakkaat ovat kyllin vahvoja noudattamaan strategiaa, joka edistää aktiivisesti halvempien vaihtoehtoisten kuitujen käytön mahdollistavaa teknistä tuotekehittelyä, niillä ei ole mahdollisuutta siirtyä käyttämään muita kuituja ennen kuin kyseinen tekninen kehitys on tapahtunut. Komission markkinatutkimuksessa ei ole ilmennyt, että lyhyellä aikavälillä olisi odotettavissa jo tapahtuneista tai ennakoitavissa olevista teknisistä uudistuksista johtuvia merkittäviä siirtymisiä viskoosikatkokuidun käytöstä muihin raaka-aineisiin(41).
(50) Tekniikan kehitystä koskevia päätelmiä vastaavasti voidaan arvioida myös muodin muutoksia. Ilmeisesti eroa on vain siinä, että tekniikan kehityksestä poiketen muoti aiheuttaa kulutuskäyttäytymisessä lyhytkestoisia muutoksia. Tietyntyyppisten vaatteiden tuotannossa käytettävien kuitusekoitusten tai kuitujen tyypit voivat vaihdella muotisuuntausten mukaisesti vuosittain. Muodin muuttuessa jotkin kuitutyypit tai -sekoitukset eivät ole riittävässä määrin korvattavissa, koska muista kuiduista valmistettuja tuotteita ei pidettäisi muodikkaina eikä ostamisen arvoisina. Komission markkinatutkimuksen yhteydessä huomattava osa tekstiilialan asiakkaista ilmoittaakin vastauksissaan, että muodilla on merkittävä vaikutus viskoosikatkokuitujen kulutukseen(42).
(51) Vastauksessaan(43) osapuolet väittävät, että komission arviossa ei oteta huomioon kuitujen välistä hinta/laatukilpailua. Osapuolet toteavat myös, että muoti on ohimenevä ilmiö.
(52) Komissio on ottanut nämä väitteet huomioon, mutta pitäytyy edelleen analyysinsä tuloksissa. On syytä huomata osapuolten toteavan itse, että tiettyjä vaatteita koskevia ostopäätöksiä tehdessään asiakkaat "eivät ota huomioon yksinomaan eri vaatekappaleiden hintaeroja, vaan tarkastelevat samanaikaisesti hinnan, esteettisyyden, toimivuuden, tuotemerkin, tyylin jne. muodostamaa kokonaisuutta"(44). Komission mielestä tämä vahvistaa sen, että ensisijaisena kuitujen valintaperusteena ei ole hinta. Komissio on toisaalta samaa mieltä osapuolten kanssa siinä, että muodille on olennaista ohimenevyys, ja katsoo tämän tosiasian vahvistavan sen edellä esitetyn analyysin kuitujen rajallisesta keskinäisestä korvattavuudesta tiettynä ajankohtana.
(53) Näin ollen voidaan päätellä, että asiakkaiden päätyminen valitsemaan viskoosikatkokuidut ei riipu ensisijaisesti hinnasta, vaan viskoosikatkokuidun erityisistä tuoteominaisuuksista, tuoteinnovaatioista ja kuluttajien mieltymyksistä tiettynä ajankohtana(45). Korvaavuutta ei voida pitää riittävänä tekemään mahdollisista hinnankorotuksista hypoteettisen monopoliasemassa olevan yrityksen kannalta kannattamattomia.
Lyocell
(54) Osapuolet katsovat myös, että erillisiä lyocellmarkkinoita ei ole. Niiden väitteen mukaan lyocell on tuote, joka etsii edelleen omia markkinoita ja sitä olisi pidettävä muilla kuiduilla korvattavissa olevana kuituna. Erityisen sopivia korvaavia kuituja olisivat viskoosikatkokuitu, mutta myös puuvilla ja polyesteri. Markkinatutkimuksen tulokset tai komission hintakorrelaatioanalyysi eivät ole vahvistaneet tätä näkemystä.
(55) Lyocellkatkokuidulla, jäljempänä "lyocell"(46), on päinvastoin erityisiä tuoteominaisuuksia, jotka erottavat sen selvästi viskoosikatkokuidusta. Nämä ominaisuudet perustuvat erityisesti lujuuteen sekä märkänä että kuivana ja vähäiseen kutistuvuuteen vedessä, mikä takaa pienen viimeistelyhävikin ja vähäisen kutistuvuuden pesun yhteydessä.
(56) Lyocellia sekoitetaan usein muihin kuituihin kuten viskoosiin, pellavaan, puuvillaan, polyamidiin tai polyesteriin. Toistaiseksi sen erityisominaisuuksia ovat hyödyntäneet lähinnä laadukkaiden merkkitekstiilien tuottajat(47), vaikka lyocell onkin nykyään paljon kalliimpaa kuin muut tässä yhteydessä huomioon otetut kuidut(48). Viskoosikatkokuitua pidetäänkin täysin soveltumattomana materiaalina merkkifarkkuihin, jotka ovat yksi lyocellin merkittävimmistä käyttökohteista.
(57) Myös tekstiilisovelluksia voidaan pitää osoituksena lyocellin erityisistä eduista puuvillaan nähden. Vaikka lyocell on huomattavasti kalliimpaa, sitä käytetään esimerkiksi tietyntyyppisissä farmarihousuissa, koska se antaa tuotteelle erityisen tunnun ja laskeutuvuuden. Myös lyocellin lujuus kuivana ja kyky pidättää vettä ovat huomattavasti parempia kuin puuvillalla.
(58) Synteettisiin kuituihin verrattuna lyocellin selluloosaan perustuva ominaisrakenne parantaa kosteuden imukykyä ja mahdollistaa tekstiilisovelluksissa hyvän käyttömukavuuden, jota synteettisillä materiaaleilla ei ole mahdollista saavuttaa. Myös lyocellin biohajoavuus, joka sillä on yhteisenä piirteenä muiden selluloosapohjaisten ja luonnonkuitujen kanssa, erottaa sen selvästi kaikista muista korvaavina kuituina mainituista synteettisistä kuiduista. Biohajoavuus on erityisesti kertakäyttöisten kuitukankaiden tärkeä ominaisuus ja mainitaan sellaisena komission markkinatutkimukseen annetuissa vastauksissa.
(59) Lyocellilla on myös eräs hyvin erityinen ominaisuus, jota millään perinteisellä kuidulla ei ole: sen fibrilloituvuus(49). Tämä ominaisuus voi olla myös haitta, koska se edellyttää erityisten kehruu- ja värjäystekniikkojen käyttöä ja lisää kankaan alttiutta "harmaantua" useiden pesukertojen jälkeen. Toisaalta lyocellkuidun fibrilloituvuutta voidaan käyttää hyväksi valmistettaessa ainutlaatuisia kankaita, jotka laskeutuvat hyvin ja joilla on pehmeä, "persikkamainen" pinta. Minkään muun kuidun avulla ei voida saada aikaan tähän verrattavaa vaikutusta.
(60) Vastauksessaan(50) osapuolet esittävät, että komission väitetiedoksiannossa jätetään täysin huomiotta puuvillan asema tärkeimpänä lyocellin kanssa kilpailevana kuituna. Lisäksi osapuolet väittävät, että komissio on tehnyt tosiasiallisen virheen todetessaan, että muilla kuiduilla ei voitaisi jäljitellä lyocellin erityisominaisuuksia kuten erityisesti sen fibrilloituvuutta. Osapuolet viittaavat Acordisin tekemiin muistiinpanoihin asiakkaiden yhteydenotoista ja toimittavat kangasnäytteitä.
(61) Komissio on ottanut nämä väitteet huomioon, mutta pitäytyy edelleen analyysinsä tuloksissa. On huomautettava, että lyocellin ja muiden kuitujen, erityisesti lyocellin ja puuvillan, välinen kilpailuasetelma on ollut tärkeimpänä aiheena sekä komission markkinatutkimuksessa että sen hintakorrelaatioanalyysissä (ks. jäljempänä 74 kappale).
(62) Komissio huomauttaa myös, että osapuolten vastauksen liitteessä 9 esitetyt esimerkit asiakkaiden siirtymisistä muihin kuituihin eivät ole edustavia, kun otetaan huomioon asiakkaiden markkinatutkimuksessa antamat vastaukset kokonaisuudessaan. Komissio ei kiellä, että siirtymistä muiden kuitujen käyttöön tapahtuu jonkin verran. Se ei kuitenkaan pidä näitä esimerkkejä riittävinä osoittamaan lyocellin kuuluvan laajemmille tuotemarkkinoille yhdessä muuntyyppisten kuitujen kanssa (ks. jäljempänä 63 ja 67 kappale).
(63) Komission tekemän markkinatutkimuksen tulokset ovat vahvistaneet, että lyocellin ja muiden kuitujen keskinäinen korvattavuus on kysyntäpuolella riittämätön, jotta niiden voitaisiin katsoa kuuluvan samoille merkityksellisille markkinoille. Selvästi suurin osa haastatelluista asiakkaista ilmoittikin, etteivät ne pystyisi lainkaan korvaamaan tuotteissaan käyttämäänsä lyocellia. Antamiensa vastausten perusteella tietyt asiakkaat joutuisivat lopettamaan kyseisen tuotteen tuotannon, ja suuri enemmistö asiakkaista ei muuttaisi mitään, vaikka lyocellin hinta nousisi 5-10 prosenttia. Yleisimpiä vaihtamattomuuden syitä olivat lyocellin tuoteominaisuudet ja myöhemmän jalostusvaiheen asiakkaiden vaatimukset(51).
(64) Vastauksessaan(52) osapuolet väittävät, että komissio tulkitsee lyocellia käyttävien suorien asiakkaiden reaktioita puolueellisesti. Osapuolet väittävät, että lyocellkuidun suorien asiakkaiden, jotka eivät aikoneet siirtyä käyttämään muita kuituja, osuus oli vain 11,5 prosenttia.
(65) Otettuaan huomioon nämä väitteet komissio on edelleen sitä mieltä, että sen markkinatutkimuksen tuloksista tekemät alkuperäiset päätelmät ovat oikeita. On huomattava, että tapa, jolla osapuolet ovat laskeneet lukunsa, on epäjohdonmukainen, koska siinä ei eroteta toisistaan komission tutkimuksen I ja II vaiheessa tekemiin kyselyihin saatuja vastauksia. Näin ollen tiettyjen molempiin kyselyihin vastanneiden asiakkaiden vastaukset tulevat väistämättä lasketuiksi kahteen kertaan. Asiakkaille I ja II vaiheessa tehdyt kysymykset erosivat myös merkittävästi toisistaan, eikä niitä ole mahdollista arvioida samanaikaisesti. Lisäksi osapuolet ovat tulkinneet väärin jotkin omaan analyysiinsä sisällyttämänsä komission asiakirjoissa mainitut asiakkaiden vastaukset(53). Näin ollen komissio ei voi perustaa arviotaan ilmoitetusta toimenpiteestä näihin lukuihin.
(66) Osapuolet ovat viitanneet näyttöön, jonka mukaan todellista siirtymistä käyttämään (kokonaan tai osittain) muita kuituja on tapahtunut, eikä komissio kiellä tiettyjen asiakkaiden vaihtavan kuitua. On kuitenkin huomattava, että kyseiset esimerkit ovat yksittäisiä eivätkä edusta markkinoiden yleistä reaktiota, joka ilmenee komission markkinatutkimuksesta(54).
(67) Perustuen ilman asiakkaiden nimiä esitettyyn yhteenvetoon odotetusta kuitujen vaihtokäyttäytymisestä tapauksessa, jossa hintoja korotettaisiin vähän mutta pysyvästi 10 prosentilla(55), komissio on painottanut asiakkaiden markkinatutkimuksen yhteydessä esittämät vastaukset kunkin yksittäisen asiakkaan vuonna 2000 tekemien kuituhankintojen määrällä. Tämän analyysin tulos on, että 10 prosentin hinnankorotuksen vuoksi osapuolten kuidunmyynti näille asiakkaille vähenisi muihin kuituihin siirtymisen vuoksi noin 15 prosenttia (ETA:sta olevat asiakkaat) tai alle 10 prosenttia (sekä ETA:sta että sen ulkopuolelta olevat asiakkaat)(56). Tällaista muiden kuitujen käyttöön siirtymisestä johtuvaa 10-15 prosentin myynnin menetystä ei voida pitää riittävänä tekemään hinnankorotuksista kannattamattomia.
(68) Tämä pitää paikkansa, vaikka huomioon otettaisiin myös nykyinen ylikapasiteettitilanne, koska osapuolet voisivat valita strategiakseen kokonaisten tuotantolaitosten (tai vain tiettyjen tuotantolinjojen) sulkemisen tai niiden tuotannon "jäädyttämisen" kiinteiden kustannusten supistamiseksi. Tuotannon supistaminen pienentäisi joka tapauksessa muuttuvia kustannuksia. Nämä kustannussäästöt ja korotetuista hinnoista saatavat tuotot kompensoisivat selvästi muiden kuitujen käyttöön siirtymisestä aiheutuneen tuottojen vähenemisen(57). Jopa huomattavasti yli 10 prosentin tuotannon leikkaukset voivat olla tuottavia, jos hintoja nostetaan 10 prosentilla.
b) Tarjontapuolen korvattavuus
(69) Synteettiset kuidut ja selluloosapohjaiset tekokuidut eivät ole keskenään korvattavissa tarjontapuolella, koska niiden valmistuksessa käytetään täysin eri materiaaleja ja täysin erilaisia tuotantoprosesseja sekä -laitoksia.
(70) Myöskään lyocell ja viskoosikatkokuitu eivät ole tarjontapuolella keskenään korvattavissa. Vaikka viskoosi- ja lyocellkatkokuidut ovat kumpikin selluloosapohjaisia kuituja, lyocellia tuotetaan erillisissä laitoksissa täysin erilaisen tuotantoprosessin avulla. Sen tuotannossa käytetään liuoskehräysprosessia, jossa kuitua valmistetaan suoraan liuottamalla puumassaa orgaanisissa liuotteissa (viskoosia valmistetaan puolestaan erilaisen kemiallisen liuotus- ja ksantatointiprosessin avulla, jossa lyocellprosessista poiketen luodaan ensin johdannainen, sitten ksantaatti liuotetaan laimennettuun natriumhydroksidiin ja ekstrudoidaan lopulta kehruusuuttimien läpi). Lyocellin tuotannossa tarvitaan erityislaitteita ja -koneita. Tuotantotekniikka on hyvin pääomavaltaista, joten lyocellin tuotantokustannukset ovat nykyisin ylivoimaisesti suuremmat kuin minkään muun selluloosapohjaisen tekokatkokuidun(58). Toisaalta lyocellin tuotanto on ympäristöystävällistä erityisesti verrattuna viskoosin tuotantoon, koska selluloosan liuottamiseen käytetty liuote (NMMO) ja lyocellin tuotantoprosessissa käytetty vesi voidaan hyvin pitkälle kierrättää.
(71) Kilpailijoiden käsityksen mukaan, mitä ilmoituksen tehnyt osapuoli ei ole kiistänyt, tuotannon vaihtaminen viskoosikatkokuidusta lyocelliin tai päinvastoin edellyttää kokonaan uuden laitoksen rakentamista eikä ole näin ollen mahdollista ilman, että siitä aiheutuu huomattavia kustannuksia ja pitkiä tuotannon viiveitä.
c) Hintakorrelaatioanalyysi, hintojen ristijoustot
(72) Merkityksellisiä tuotemarkkinoita määritellessään komissio ottaa huomioon sellaiset aiemmin ilmenneen korvattavuuden ominaispiirteitä koskevat määrälliset todisteet, jotka kestävät tiukan tarkastelun(59). Nyt tarkasteltavana olevassa asiassa komissio on analysoinut viskoosikatkokuidun ja sen potentiaalisten korvaavien kuitujen hintakorrelaatiot ja hintojen ristijoustot ilmoitetun keskittymän osapuolten toimittamien kuukausittaista myyntiä koskevien tietojen perusteella. Tutkitut tiedot koskevat kymmenen vuoden ajanjaksoa tammikuusta 1991 toukokuuhun 2001. Komission analyysin tulokset tukevat edellä esitettyjä päätelmiä tuotemarkkinoiden erillisyydestä.
Hintakorrelaatioanalyysi: viskoosikatkokuitu ja muut kuitutyypit
(73) Hintakorrelaatioanalyysin tarkoituksena on mitata tietyn tuotteen hintaherkkyys suhteessa väitetyn korvaavan tuotteen hintaan. Tarkasteltavana olevassa asiassa analyysillä pyrittiin mittaamaan viskoosikatkokuidun ja muiden kuitutyyppien välistä kilpailupainetta. Sen tulokset osoittavat, että viskoosikatkokuitu ei korreloi tekstiili- eikä kuitukangassovelluksissa riittävästi puuvillan, polyesterin eikä polypropeenin kanssa, jotta näiden kuitujen voitaisiin katsoa kuuluvan samoille merkityksellisille markkinoille.
(74) Mittaria, jolla kahden hintoja koskevan aikasarjan yleinen riippuvuus toisistaan ja samalla kahden tuotteen keskinäinen korvattavuusaste määritetään, sanotaan korrelaatiokertoimeksi. Positiivinen korrelaatiokerroin määritellään välille 0 ja + 1. Mitä korkeampi kahden tuotteen välinen korrelaatioaste on (eli mitä lähempänä lukua + 1 korrelaatiokerroin on), sitä todennäköisempää on, että molemmat tuotteet kuuluvat samoille tuotemarkkinoille. Taulukossa 1 esitetyt tiedot osoittavat, että viskoosikatkokuidun ja puuvillan välillä ei ole merkittävää hintakorrelaatiota. Sitä ei ole myöskään viskoosikatkokuidun ja polyesterin välillä eikä viskoosikatkokuidun ja polypropeenin välillä. Edes suurin kerroin (σ = 0,44), joka osoittaa viskoosikatkokuidun ja polyesterin välistä korrelaatiota, ei ole tarpeeksi suuri, jotta sen perusteella voitaisiin olettaa tuotteiden kuuluvan samoille tuotemarkkinoille(60).
Taulukko 1
Komission viskoosikatkokuitua koskevan hintakorrelaatioanalyysin tulokset
TAULUKON PAIKKA
Hintojen ristijoustoja koskeva analyysi: viskoosikatkokuitu ja muut kuitutyypit
(75) Myös hintojen ristijoustoja koskeva analyysi tukee edellä esitettyjä päätelmiä merkittävien tuotemarkkinoiden määritelmästä. Hintojen ristijoustoilla mitataan tietyn tuotteen kysynnän muutosta muiden tuotteiden hinnan muuttuessa ja näin saadaan tietoa siitä, missä määrin tuotteet ovat kysynnän kannalta toisiaan korvaavia. Tarkasteltavana olevassa asiassa analyysillä pyrittiin mittaamaan viskoosikatkokuidun kysynnän muuttumista, kun puuvillan, polyesterin ja polypropeenin hinnat muuttuivat. Analyysin tulokset osoittavat, että puuvillan, polyesterin ja polypropeenin aikaisemmat hintojen vaihtelut eivät ole merkittävästi muuttaneet viskoosikatkokuidun kysyntää ja näin ollen myös ne viittaavat siihen, että viskoosikatkokuidulla on erilliset tuotemarkkinat.
(76) Mitä suurempi kahden tuotteen välinen jousto on (eli mitä suurempi kerroin on), sitä todennäköisempää on, että molemmat tuotteet kuuluvat samoille tuotemarkkinoille. Yleisesti katsoen jos hintojen ristijousto on alle +1, tuotteet eivät ole käytännössä toisiaan korvaavia tuotteita. Kuten oheinen taulukko 2 osoittaa, viskoosikatkokuidun ristijoustot puuvillan, polyesterin ja polypropeenin kanssa jäävät lähes nollaan. Näin ollen viimeksi mainittuja tuotteita ei voida pitää viskoosikatkokuitua korvaavina tuotteina.
Taulukko 2
Komission laskelmiin perustuvat viskoosikatkokuidun hintojen ristijoustot
TAULUKON PAIKKA
Hintakorrelaatioanalyysi: viskoosikatkokuitu ja lyocell
(77) Viskoosikatkokuidun ja lyocellin korrelaatiokertoimet jäävät pieniksi riippumatta siitä, tarkastellaanko lyocellin tekstiililohkoa vai kuitukangaslohkoa (tai markkinoiden alalohkoja). Viskoosikatkokuidun lohkosta (tai markkinoiden alalohkosta) riippumatta lyocellin ja viskoosikatkokuidun korrelaatio jää pieneksi, se on vain noin 0,08-0,47. Myös lyocellin ja polyesterin sekä lyocellin ja puuvillan välisen korrelaatioanalyysin tuottamat kertoimet vaihtelevat välillä 0,23-0,6. Myös nämä arvot viittaavat erillisten tuotemarkkinoiden olemassaoloon(61).
Osapuolten vastaus
(78) Osapuolet väittävät vastauksessaan(62), että komissio on liioitellut korrelaatioanalyysin merkitystä ja luotettavuutta ja laiminlyönyt kuitutyypistä toiseen siirtymistä kuvaavien todellisten esimerkkien täydellisen tutkimisen.
(79) Vaikka komissio on ottanut nämä väitteet huomioon, se ei pidä niitä vakuuttavina. Ekonometristen ja tilastollisten testien käyttö on merkityksellisten markkinoiden määritelmää koskevassa komission tiedonannossa vahvistetun komission vakiintuneen käytännön mukaista(63). Komission tekemä tuotemarkkinoiden määrittely ei tässä asiassa myöskään perustu ensisijaisesti hintakorrelaatiota ja hintojen ristijoustoa koskevaan analyysiin. Kuten edellä (72 kappaleessa) on esitetty, tämän analyysin tulosten on todettu vain tukevan tuotemarkkinoiden erillisyyttä koskevia havaintoja, jotka puolestaan perustuvat tuotteiden keskinäistä korvaavuutta koskeviin kysyntä- ja tarjontapuolen arvioihin ja näin ollen siirtymistä muiden kuitujen käyttöön koskevien riittävien esimerkkien puutteeseen (ks. edellä 32-71 kappale).
d) Päätelmä
(80) Edellä esitetyistä syistä komissio katsoo, että viskoosikatkokuitu ja lyocell eivät kuulu samoille tuotemarkkinoille(64) eivätkä myöskään yleisille katkokuitujen tuotemarkkinoille, jotka käsittäisivät viskoosikatkokuidun ja lyocellin lisäksi puuvillan, polyesterin ja polypropeenin.
4. VISKOOSIKATKOKUITUJEN MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT: PERUSTUOTE JA ERIKOISTUOTTEET
(81) Markkinatutkimus on myös osoittanut, että viskoosikatkokuitujen alalla on otettava huomioon sen jakautuminen edelleen alalohkoihin. Kuitujen erilaisten ominaisuuksien ja sovellusten mukaan voidaan erottaa useita merkityksellisiä tuotemarkkinoita. Erityisesti on syytä erottaa toisistaan viskoosikatkokuitu perustuotteena ja erikoistuotteina. Viimeksi mainitut jakautuvat vielä kehruuvärjätty viskoosikatkokuitu ja tamponeissa käytettävä viskoosikatkokuitu.
a) Viskoosikatkokuidut perustuotteena
Kysyntäpuoli: kaksi tärkeintä asiakasryhmää
(82) Viskoosikatkokuituja perustuotteena käytetään sekä tekstiilisovelluksissa (kehruukuidut) että kuitukangassovelluksissa (non-woven-kuidut). Tekstiilisovelluksissa käytettäviä kuituja ostavat kehrääjät(65), kun taas kuitukangassovelluksissa käytettävät kuidut myydään tavallisesti kelatavaran valmistajille(66).
(83) Kysyntäpuolella komission markkinatutkimus on paljastanut tiettyjä eroja näiden kahden asiakasryhmän tarpeissa. Tekstiilisovelluksissa käytettävät kuidut eroavat fyysisesti jossain määrin kuitukangassovelluksissa käytettävistä kuiduista. Myöhemmän jalostusvaiheen tuotantoprosessien asettamista vaatimuksista johtuu, että tekstiiliasiakkaat voivat vain hyvin poikkeuksellisissa tapauksissa käyttää kuitukangastuotteita varten valmistettuja kuituja ja päinvastoin. Tekstiilisovelluksia varten toimitettava viskoosikatkokuitu perustuotteena on useimmiten kiiltävää laatua, kun taas kuitukangassovelluksissa käytettävä viskoosikatkokuitu myydään tavallisesti himmeänä.
Riittävä tarjontapuolen korvattavuus
(84) Komission tekemän markkinatutkimuksen tulokset osoittavat kuitenkin kummankin tyyppisten viskoosikatkokuitujen keskinäisen korvattavuuden toimittajapuolella riittäväksi, jotta niiden voidaan katsoa kuuluvan samoille merkityksellisille markkinoille. Tekstiili- ja kuitukangassovelluksissa käytettävät kuidut voidaan valmistaa samoilla tuotantolinjoilla. ETA:ssa nykyisin toimivat viisi viskoosikatkokuidun perustuotteen valmistajaa(67) tuottavat kuituja kummankin tyyppisiä sovelluksia varten ja voivat vaihtaa helposti tuotantonsa soveltuvaksi tekstiilisovelluksiin tai kuitukangassovelluksiin ilman merkittäviä kustannuksia, riskejä tai pitkää mukautumisaikaa.
Päätelmä
(85) Useiden markkinalohkojen olemassaoloon viittaavista kysyntäpuolen eroista huolimatta komissio katsoo, että merkitykselliset tuotemarkkinat eivät ole suppeammat kuin viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinat(68).
b) Kehruuvärjätyt viskoosikatkokuidut
(86) Viskoosikatkokuitua perustuotteena myydään valkaistuna tai luonnonvalkoisena. Kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun erityinen ominaisuus on kuitenkin, että se värjätään jo liuotusvaiheessa eli ennen kuin kuidut muovataan pusertamalla massa kehruusuuttimien läpi.
(87) Ilmoituksen tehnyt osapuoli väittää, että kehruuvärjätty viskoosikatkokuitu on mahdollista korvata luonnonvalkoisella viskoosikatkokuidun perustuotteella, koska se voidaan värjätä myös tuotantoprosessin myöhemmässä vaiheessa. Komission markkinatutkimus ei ole kuitenkaan vahvistanut tätä näkökantaa. Sen sijaan tutkimuksen tulokset viittaavat siihen, että viskoosikatkokuitu perustuotteena ja kehruuvärjätty viskoosikatkokuitu ovat eri tuotteita.
Kysyntäpuolen korvattavuus on vähäistä
(88) Kysyntäpuolesta on todettava, että komission kyselyyn vastanneiden kehruuvärjättyjä kuituja käyttävien asiakkaiden suuri enemmistö on kieltänyt siirtyvänsä käyttämään luonnonvalkoista viskoosikatkokuidun perustuotetta, jos kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun hinnoissa toteutettaisiin vähäinen mutta pysyvä 5-10 prosentin korotus. Kehruuvärjättyä viskoosikatkokuitua ostavien asiakkaiden haluttomuus siirtyä käyttämään toisentyyppistä kuitua johtui pääasiassa hintaan ja laatuun liittyvistä syistä.
(89) Komission haastattelemat asiakkaat totesivat, että tuotantoprosessin myöhemmässä vaiheessa värjättyihin kuituihin verrattuna kehruuvärjättyjen viskoosikatkokuitujen värinpitävyys oli erityisesti auringonvalossa ylivoimainen (valonkestävyys). Lisäksi asiakkaat mainitsivat, että kuitujen värjäykseen tuotantoprosessin myöhemmässä vaiheessa tarvittavat investoinnit olisivat huomattavia(69). Ne korostivat myös, että kehruuvärjättyjen viskoosikatkokuitujen käyttö oli aivan välttämätöntä tietyissä sovelluksissa, erityisesti värillisissä kotitalouskäyttöön tarkoitetuissa puhdistuspyyhkeissä ja tietyntyyppisissä erikoislangoissa (kaksivärisissä langoissa).
(90) Monet komission kyselyyn vastanneista asiakkaista viittasivat myös hintaan liittyviin syihin. Toisaalta kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun keskimääräinen hintataso on noin [...]* prosenttia korkeampi(70) kuin tekstiili- tai kuitukangassovelluksiin tarkoitetun värjäämättömän viskoosikatkokuidun perustuotteen hinta. Hintaero johtuu kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun tuotannon suuremmasta työvaltaisuudesta ja erityispuhdistuksen tarpeesta siirryttäessä väristä toiseen. Toisaalta kehruuvärjättyä viskoosikatkokuitua pidetään edelleen hinnaltaan edullisempana kuin tuotantoprosessin myöhemmässä vaiheessa värjättyä viskoosikatkokuidun perustuotetta, vaikka sen hinnan oletettaisiin nousseen 5-10 prosenttia.
(91) Osapuolet väittävät vastauksessaan(71), että värjäyksen jälkeiseen tilanteeseen mukautetut kehruuvärjättyjen ja värjäämättömien (luonnonväristen) kuitujen hintaerot ovat pienemmät kuin komissio on esittänyt. Osapuolet väittävät, että erot vaihtelevat [...]*.
(92) Komissio on ottanut huomioon tämän väitteen mutta on edelleen sitä mieltä, että kehruuvärjättyjen kuitujen ja luonnonväristen perustuotekuitujen hintojen välillä on merkittävä ero. Väriaineiden hinnasta voidaan vielä todeta, että osapuolten vastauksessaan esittämien lukujen ja komission väitetiedoksiannossa esittämien lukujen ero johtuu siitä, että osapuolet vähentävät kehruuvärjättyjen kuitujen hinnoista myös korkeammat palkkakustannukset ja jätteiden käsittelykustannukset. Komission päätarkoituksena ei kuitenkaan ollut perustaa laskelmaansa näiden kahden tuotteen erilaiseen kustannusrakenteeseen tarjontapuolella, vaan asiakkaiden käsitykseen kysyntäpuolella, että kuitujen värjäyksestä myöhemmin tuotantoprosessin aikana aiheutuu enemmän kustannuksia. Osapuolet eivät ole kiistäneet tätä vastauksessaan.
Tarjontapuolen korvattavuus on vähäistä
(93) Myös tarjontapuolella toiseen kuitutyyppiin vaihtamiselle on olemassa esteitä. Kaksi eurooppalaista toimittajaa, jotka eivät nykyisin tuota kehruuvärjättyjä kuituja, ovat ilmoittaneet, että kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun pieni mutta pysyvä 5-10 prosentin hinnankorotus ei merkitsisi niille riittävää kannustinta siirtyä tuottamaan kehruuvärjättyä viskoosikatkokuitua. Lisäinvestointeja edellyttävät myös väriaineen sekoittaminen, testaus ja ruiskuttaminen sekä kuitujen jälkikäsittely ja kuivaus(72). Jotkin kilpailijat ilmoittivat myös, että niiden osalta kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun tuotanto, jolle ominainen piirre ovat pienet sarjat, ei olisi taloudellisesti toteuttamiskelpoinen ratkaisu, vaikka hinta nousisi 5-10 prosenttia.
Hintakorrelaatioanalyysi
(94) Komission hintakorrelaatioanalyysi sisältää lisätodisteita kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun erillisistä markkinoista (ks. jäljempänä 107-109 kappale ja taulukko 3).
Päätelmä
(95) Näin ollen voidaan päätellä, että viskoosikatkokuitu perustuotteena ja kehruuvärjätty viskoosikatkokuitu muodostavat erilliset tuotemarkkinat.
c) Tamponeissa käytettävät viskoosikatkokuidut
(96) Sen lisäksi, että viskoosikatkokuitu perustuotteena ja kehruuvärjätty viskoosikatkokuitu erotetaan toisistaan, on tamponeissa käytettävät viskoosikatkokuidut huomioitava erikseen. Näitä kuituja käyttävien asiakkaiden ryhmä on erillinen, koska tamponeissa käytettävät viskoosikatkokuidut myydään suoraan lopputuotteen valmistajille. Sekä tekstiili- että kuitukangassovelluksiin tarkoitettu viskoosikatkokuitu perustuotteena(73) myydään yleensä välituottajille, eli kehrääjille tekstiilisovelluksia varten ja kelatavaran valmistajille kuitukangastuotteita varten(74).
Tuotteen erityispiirteet
(97) Markkinatutkimuksen tulokset ovat osoittaneet, että tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun fyysiset ja antibakteeriset ominaisuudet eroavat merkittävästi kaiken muun tyyppisistä viskoosikatkokuiduista, koska ne täyttävät tiukemmat turvallisuuteen, laatuun ja sääntelyyn liittyvät vaatimukset. Tuottajien on taattava niiden mikrobiologinen puhtaus. Kuitujen on oltava muita kuituja tasalaatuisempia ja imukykyisempiä ja niiden nesteenpidätyskyvyn on oltava muita suurempi. Tamponien tuottajat ovat yhtä mieltä siitä, etteivät ne voi käyttää muuntyyppisiä viskoosikatkokuituja, kuten tekstiilikäyttöön tai kuitukankaisiin tarkoitettua viskoosikatkokuitua perustuotteena tai kehruuvärjättyä viskoosikatkokuitua (ks. edellä 82-85 ja 86-95 kappale).
Kysyntäpuolen korvattavuus puuvillalla on vähäistä
(98) Vaikka keskittymän osapuolet väittävät, että viskoosikatkokuitu voidaan korvata puuvillalla joko valmistamalla tamponeja 100-prosenttisesta puuvillasta tai puuvillan ja viskoosin sekoituksesta, komission markkinatutkimus ei tue tätä väitettä. Tamponien tuottajat ovat ilmoittaneet yksimielisesti, että viskoosikatkokuidun osuutta niiden tuotteissa voidaan supistaa vain vähän tuotteen laatua heikentämättä, koska viskoosikatkokuidulla on ylivoimainen imukyky ja nesteen pidätyskyky. Yhden kokonaan puuvillaisen tamponituotteen tuotanto on jopa lopetettu laatusyistä. Vähäinen mutta pysyvä hintojen nousu 5 prosentilla ei saisi yhtään tamponinvalmistajaa lisäämään puuvillan osuutta tuotteessaan. Jos tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun hinta nousisi 10 prosenttia, vain yksi asiakas supistaisi kuitusekoituksensa viskoosipitoisuutta marginaalisesti 5-10 prosentilla, mutta yksikään muu asiakas ei muuttaisi sekoitussuhdettaan lyhyellä eikä keskipitkällä aikavälillä. Yksi asiakas on jopa ilmoittanut harkitsevansa hintakehityksestä riippumatta tamponiensa puuvillapitoisuuden pienentämistä eikä lisäämistä.
(99) Tamponinvalmistajat pitävät kuidun vaihtamisen esteitä suurina, koska tamponeissa käytettävien kuitujen on täytettävä edellä mainitut laatuvaatimukset ja tietyissä tapauksissa virallinen hyväksyntä on pakollinen. Vaihtoon kuluva aika ja sen vaatimat kustannukset, aiheutuvat tuotannon menetykset ja laadun heikkenemisen riskit ovat myös merkittäviä esteitä. On myös todettu, että tamponien ostajien epäluuloisuus geenimuunneltuja tuotteita kohtaan on lisääntynyt. Geenimuunneltu puuvilla kuuluu näihin tuotteisiin, mikä on entisestään vähentänyt mahdollisuuksia korvata tamponeissa käytettävä viskoosikatkokuitu puuvillalla. Komission markkinatutkimuksen tuloksista voidaan näin ollen päätellä, että tamponeissa käytettävä viskoosikatkokuitu ei kuulu samoille tuotemarkkinoille kuin puuvilla. Tämän päätelmän vahvistaa myös komission hintakorrelaatioanalyysi (ks. jäljempänä 107-109 kappale ja taulukko 3).
Puuvillavanuun käytettävän viskoosikatkokuidun kysyntäpuolen korvattavuus on vähäistä
(100) Yksi keskittymän osapuolista väittää, että tamponeissa käytettävä viskoosikatkokuitu voidaan korvata puuvillavanua varten valmistetulla viskoosikatkokuidulla. Se käyttää esimerkkinä tamponinvalmistajaa, joka käyttää väitteen mukaan samantyyppistä viskoosikatkokuitua sekä tamponien että puuvillavanun valmistuksessa(75).
(101) Vaikka tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun käyttö henkilökohtaisiin hygieniatuotteisiin tarkoitetun puuvillavanun valmistuksessa voikin olla mahdollista, käänteinen korvattavuus ei ole osoittautunut riittäväksi, jotta nämä kaksi kuitutyyppiä voitaisiin sisällyttää samoille merkityksellisille markkinoille. Markkinatutkimuksen yhteydessä on sen sijaan käynyt ilmi, että vain yksi tamponien valmistaja käyttäisi puuvillavanuun tarkoitettuja kuituja tamponien tuotannossa, koska kuitutyyppien ominaispiirteet ovat erilaisia ja tamponeille on asetettu tiukemmat kliiniset ja mikrobiologiset vaatimukset. Näin ollen puuvillavanun tuotantoon tarkoitetut puuvilla- tai viskoosikuidut eivät kuulu samoille tuotemarkkinoille kuin tamponeissa käytettävä viskoosikatkokuitu.
Tarjontapuolen korvattavuus muuntyyppisillä viskoosikatkokuiduilla on vähäistä
(102) Osapuolet väittävät myös, että tarjontapuolen korvattavuus muuntyyppisten viskoosikatkokuitujen kanssa on riittävä ja mahdollistaa viskoosikatkokuidun tuottajien helpon siirtymisen tuottamaan tamponeissa käytettävää viskoosikatkokuitua. Markkinatutkimus ei ole vahvistanut tätä näkökantaa. Yksi osapuolten eurooppalaisista kilpailijoista, joka tuottaa jo jonkin verran tamponeissa käytettävää viskoosikatkokuitua, voisi siirtyä tuottamaan tätä kuitutyyppiä(76). Loput kaksi eurooppalaista viskoosikatkokuitujen tuottajaa, jotka eivät nykyisin tuota tamponeissa käytettävää viskoosikatkokuitua, ovat ilmoittaneet selvästi, että ne eivät siirtyisi tuottamaan kyseisiä kuituja, jos hinnat nousisivat pysyvästi 5-10 prosenttia. Yksi tuottajista on maininnut huomattavat investoinnit, joita kyseinen muutos edellyttäisi(77), ja toinen on viitannut kaupallisiin syihin.
Päätelmä
(103) Näin ollen komissio päättelee, että tamponeissa käytettävä viskoosikatkokuitu muodostaa erilliset tuotemarkkinat.
d) Henkilökohtaisia hygieniatuotteita varten tarkoitetussa puuvillavanussa käytettävät viskoosikatkokuidut
(104) Termejä puuvillavanu ja vanu käytetään joskus vaihtoehtoisina ja joskus niiden merkityserona on, että puuvillavanua käytetään henkilökohtaisissa hygieniatuotteissa ja vanua täytteenä anorakeissa, makuupusseissa, auton istuimissa jne. Vanuun (jälkimmäisessä mielessä) tarkoitettu viskoosikatkokuitu sisältyy (kuitukangastyyppisen) viskoosikatkokuidun perustuotteen lukuihin, jotka ilmoituksen tehnyt osapuoli on esittänyt(78). Kysymys siitä, muodostaako henkilökohtaisiin hygieniatuotteisiin tarkoitetussa puuvillavanussa käytetty viskoosikatkokuitu erilliset tuotemarkkinat, vai kuuluuko se laajemmille markkinoille, voidaan jättää avoimeksi. Alan pienuus huomioon ottaen ei henkilökohtaisiin hygieniatuotteisiin tarkoitetussa puuvillavanussa käytetyn viskoosikatkokuidun mahdollinen liittäminen viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoihin vaikuta merkittävästi viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoiden kilpailulliseen arviointiin. Henkilökohtaisissa hygieniatuotteissa käytettävän puuvillavanun kokonaismarkkinat ETA:ssa vastaavat (määrällisesti) alle [1-5 prosenttia]* viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoista ([alle 10000]* tonnia). Ilmoitettu toimenpide ei aiheuttaisi kilpailuongelmia, vaikka henkilökohtaisiin hygieniatuotteisiin tarkoitetussa puuvillavanussa käytetylle viskoosikatkokuidulle määriteltäisiin erilliset tuotemarkkinat. Koska osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus ei ylitä 15:tä prosenttia kyseisistä markkinoista, niitä ei edes pidettäisi vaikutusalaan kuuluvina markkinoina.
e) Muut viskoosikatkokuituiset erikoistuotteet ja viskoositouvi
(105) Sekä Lenzing että Acordis tuottavat muita viskoosikatkokuituisia erikoistuotteita, joita ei voida korvata millään muilla tässä yhteydessä määritellyillä viskoosikatkokuitutuotteilla. Lenzingin Modal, joka on hyvillä kosteusominaisuuksilla varustettu ja vaativaan tekstiilikäyttöön soveltuva tekstiilikuitu, kuuluu erillisille markkinoille(79). Acordisin viskoositouvi (jota tuotetaan kolmentyyppisenä, nukattuna, lyhyeksi leikattuna ja märkämenetelmällä valmistettuna touvina) muodostaa ainakin yhdet erilliset tuotemarkkinat(80). Arviointi sekä kysyntäpuolen (tuotteet ovat ominaisuuksiltaan ja asiakkaan kokemuksen perusteella täysin erilaiset) että tarjontapuolen (tuotteet edellyttävät erillisten tuotantolinjojen käyttöä, joten tuottajat eivät voi vaihdella tuotantoaan erikoistuotteiden ja muiden viskoosituotteiden välillä) kannalta tukee tätä näkökantaa. Tuotemarkkinoiden määritelmä voidaan jättää avoimeksi erään toisen Lenzingin erikoiskuidun, tulenkestävän viskoosikatkokuidun osalta. Sen tuotantomäärät eivät ole merkittäviä ja sen sisällyttäminen viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoille (ainoa tuote, jolla se voitaisiin korvata tarjontapuolella) ei muuttaisi ilmoitetun keskittymän arviointia millään tavalla. Sama koskee useita muita erikoistuotteita, joita Acordis valmistaa ja joiden myyntimäärät ovat vieläkin pienempiä.
(106) Jos niille määriteltäisiin erilliset markkinat, yksikään näistä erikoistuotteista ei muodostaisi vaikutusalaan kuuluvia markkinoita, koska osapuolten toiminnot eivät ole yhdelläkään niistä päällekkäisiä.
f) Hintakorrelaatioanalyysi
(107) Komission tekemä hintakorrelaatioanalyysi tukee edellä tehtyjä havaintoja merkityksellisistä tuotemarkkinoista viskoosikatkokuidun alalla (ks. jäljempänä taulukko 3).
Taulukko 3
Viskoosikatkokuidun kolmia erillisiä tuotemarkkinoita koskevan komission hintakorrelaatioanalyysin tulokset. Kertoimet perustuvat osapuolten toimittamiin tietoihin
TAULUKON PAIKKA
(108) Erityyppisten viskoosikatkokuitujen (viskoosikatkokuitu perustuotteena ja kehruuvärjätty viskoosikatkokuitu) välillä havaittu suurin korrelaatio on noin 0,7. Komission analyysi on osoittanut, että tämä kerroin on liian korkea, koska se johtuu yhteisistä kustannuksista ja jossain määrin yhteisestä kehityssuuntauksesta. Osapuolten vuodelta 2000 toimittamien tietojen perusteella kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun kustannukset olivatkin [keskimäärin yli 75-prosenttisesti]* samoja kuin viskoosikatkokuidun perustuotteen kustannukset. Kummankin tuotteen hintasarjat määräytyvät pitkälle näiden yhteisten kustannusten perusteella, ja kustannukset muodostavat [yli 75]* prosenttia kummankin tuotteen nettohinnasta. Näin ollen määritetty korrelaatiokerroin ei ole osoitus kyseisten kahden tuotteen keskinäisestä kilpailusuhteesta vaan niihin vaikuttavista yhteisistä tekijöistä(81).
(109) Viskoosikatkokuidun perustuotteena ja polyesterin välisen korrelaation (enintään 0,76) osalta kertoimet jäävät sen tason alapuolelle, joka katsotaan yleisesti osoitukseksi laajojen tuotemarkkinoiden olemassaolosta(82). Kuten edellä on selitetty, virheellinen suuri korrelaatio voi ilmetä silloin, jos kummankin tuotteen hintoihin vaikuttavat samat tekijät. Tässä erityistapauksessa komission analyysi on osoittanut, että kyseiset korrelaatiokertoimet ovat liian suuret, koska ne johtuvat yhteisestä kehityssuuntauksesta eikä kyseisten kahden tuotteen välisestä kilpailusuhteesta(83).
(110) Vastauksessaan(84) osapuolet katsovat, että todellista näyttöä siirtymisestä käyttämään toisentyyppistä kuitua olisi painotettava enemmän kuin korrelaatiotietoja. Osapuolet viittaavat myös komission korrelaatioanalyysin väitettyihin epäjohdonmukaisuuksiin ja heikkouksiin. Ne huomauttavat erityisesti, että
- komissio ilmoittaa väitetiedoksiannon yhdessä kohdassa viskoosin ja polyesterin (KH) korrelaatioksi vain 0,44 ja toisessa kohdassa 0,76(85);
- hintakorrelaatioanalyysissä olisi käytettävä tietoja transaktioista(86);
- tietojen jaksotus ei ollut asianmukainen(87), ja
- sekä väliaikaiset että pysyvät hinnanmuutokset on tutkittava(88).
(111) Komissio on ottanut huomioon nämä huomautukset ja pitää tässä asiassa tekemiään hintakorrelaatiota ja hintojen ristijoustoa koskevia analyysejä luotettavana merkityksellisten tuotemarkkinoiden määritelmää varten tehtyjä havaintoja tukevana keinona.
(112) Yleisestä kritiikistä, joka koskee komission tapaa käyttää markkinoiden määrittelyssä tällaisia analyysejä, on syytä todeta seuraavaa:
- Kuten edellä (ks. 79 kappale) on selitetty, komissio ei ole koskaan nojautunut yksinomaan hintakorrelaatioita ja hintojen ristijoustoa koskevaan analyysiin, vaan on käyttänyt näitä analyysejä täydentävänä ja markkinatutkimuksensa tuloksia tukevana keinona.
- Komissio on aina ilmaissut selvästi, että kahden hintasarjan välinen suuri korrelaatio ei ole välttämätön eikä riittävä ehto kahden tuotteen kuulumiselle samoille markkinoille. Sen sijaan komissio pitää korrelaatioita merkkinä kilpailun tasosta tietyillä markkinoilla. Komissio on myös samaa mieltä osapuolten kanssa siitä, että korrelaatioanalyysiä on tarkasteltava varoen. Erityisesti se katsoo, että analyysi voi osoittaa liian suuria korrelaatioita (virheellinen positiivinen korrelaatio tai näennäinen korrelaatio), jos kahden tuotteen hintoihin vaikuttavat samat tekijät (eli yhteiset kustannukset) ja/tai yhteinen kehityssuuntaus. Korrelaatiot voivat myös olla liian pieniä johtuen esimerkiksi vastausten merkittävistä viivästymisistä. Tällaiset puutteet voidaan kuitenkin välttää käyttämällä kointegraatiotestiä tai unit-root-testiä. Juuri näitä testejä komissio on käyttänyt tässä asiassa(89).
(113) Komissio ei myöskään ole havainnut analyysinsä tuloksissa epäjohdonmukaisuuksia.
- On korostettava, että testit on tehty osapuolten itsensä toimittamien tietojen perusteella(90).
- Yleisesti katsoen osapuolten ilmoittama viskoosikatkokuidun hinta on väistämättä keinotekoinen ja muodostuu viskoosikatkokuitumarkkinoiden eri alalohkojen yhdistetyistä hinnoista.
- Koska markkinatutkimuksen tuloksissa on selvästi ilmoitettu, että komission on ollut jaettava markkinat eri alalohkoihin, käytetty viskoosikatkokuidun hinta on viskoosikatkokuidun eri alalohkojen arvojen summa (toisin sanoen eri alalohkojen hinnat on kerrottu vastaavilla määrillä) jaettuna niiden kokonaismäärällä.
- Komissio on todennut, että viskoosikatkokuidun perustuotteena ja polyesterin välinen korrelaatio on merkitsevä, mutta että kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun, tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun ja polyesterin välinen korrelaatio ei ole merkitsevä. Tästä erillisenä toimenpiteenä komissio on samoin osapuolten toimittamien toisten hintatietojen perusteella varmistanut näkemyksensä siitä, että viskoosikatkokuidut muodostavat vähintään yhdet erilliset tuotemarkkinat.
- Se, että komissio on käyttänyt kaksia eri hintasarjoja (sekä viskoosikatkokuidun yhteenlaskettuja hintasarjoja että osapuolten toimittamia markkinoiden kolmea eri alalohkoa koskevia erillisiä hintasarjoja) ja on ottanut ne kaikki huomioon, ei ole millään tavoin epäjohdonmukaista. Epäjohdonmukaista ei ole myöskään se, että yhteenlaskettujen hintasarjojen korrelaatiot eivät vastaa yksittäisten osahintasarjojen korrelaatioiden aritmeettista keskiarvoa. Kun polyesterin (KH) ja viskoosikatkokuidun perustuotteena suhteellisen suuri korrelaatio johtuu yhteisistä kehityssuuntauksista, komissio ei pidä yllättävänä, että näiden yhteisten kehityssuuntausten vaikutus laimenee, kun korrelaatioanalyysiin sisällytetään muut viskoosikatkokuitutuotteet (jotka eivät ehkä kuulu samojen yhteisten kehityssuuntausten vaikutuspiiriin)(91).
(114) Osapuolten transaktiotietoja, jaksotuksia ja väliaikaisia/pysyviä hinnanmuutoksia koskevista huolenaiheista on todettava seuraavaa:
- On syytä muistaa, että osapuolet eivät kyenneet toimittamaan puuvillaa, polyesteriä ja polypropeenia koskevia transaktiotietoja, vaikka komissio oli pyytänyt niitä. Komissio katsoo kuitenkin, että osapuolten toimittamat myyntitiedot osoittivat riittävän tarkasti transaktiohintojen keskimääräisen arvon. Erityisesti polyesteristä toimitettuihin tietoihin sisältyy sekä suuria että pieniä asiakkaita ja niitä voidaan pitää tärkeänä todellisia transaktioita kuvaavana mittarina.
- Varmistaakseen tietojen oikean jaksotuksen komissio on testannut korrelaatioanalyysin erilaisilla viipeillä. Testitulosten vaihtelut jäivät kuitenkin merkityksettömän vähäisiksi.
- Ajatellen osapuolten huolta väliaikaisista tai pysyvistä hinnanmuutoksista, tämä seikka on asianmukaisesti otettu huomioon komission unit-root-testeissä.
g) Päätelmä
(115) Edellä esitetyistä syistä komissio päättelee, että viskoosikatkokuitu perustuotteena, kehruuvärjätty viskoosikatkokuitu ja tamponeissa käytettävä viskoosikatkokuitu muodostavat kukin erilliset tuotemarkkinat.
5. LYOCELLIN MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT
(116) Kysymys siitä, onko lyocellin markkinat jaettava edelleen alalohkoiksi, voidaan jättää avoimeksi, koska sillä ei olisi vaikutusta ilmoitetun toimenpiteen kilpailulliseen arviointiin (ks. jäljempänä 230-245 kappale).
6. LYOCELLIN TUOTANTO- JA PROSESSITEKNIIKAN MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT
(117) Sekä lyocellkatkokuitujen että lyocellfilamenttilangan tuotanto- ja prosessitekniikka on täysin erillinen kaikkien muiden kuitujen tuotanto- ja prosessitekniikasta(92). Viskoositekniikka (ja sen yhteensopivuus ympäristönäkökohtien kanssa) on vakiintunutta ja helposti saatavilla, mutta lyocellin tuotantotekniikka on melko nuorta. Sitä on kehitetty 1970-luvulta alkaen ja sen ensimmäiset kaupalliset sovellukset otettiin käyttöön 1990-luvulla. Sen ominaispiirteisiin kuuluu patenttien suuri määrä. Vaikka osa alkuperäisistä patenteista ei ole enää voimassa, tämä ei koske niistä kaikkia. Voimassa ovat vielä lähinnä tuotantoprosessiin ja lyocellin jalostukseen liittyvät patentit (ks. jäljempänä 246-247 kappale).
(118) Sekä Acordis että Lenzing ovat näillä markkinoilla avaintekijöitä. Markkinoilla toimii myös joitakin itäaasialaisia yhtiöitä ja saksalainen suunnitteluyhtiö Zimmer AG, joka toimii osittain yhteistyössä tutkimuslaitosten kanssa. Jotkin näistä yrityksistä toimivat samanaikaisesti myös lyocellin tuottajina, kun taas esimerkiksi Zimmer AG ei sitä tee. Acordis ja Lenzing lisensioivat lyocelltekniikkansa ristiin vuonna 1997. Vaikka kyseinen sopimus sisältää joitakin rajoituksia, se antaa osapuolille myös vapauden toimia toisistaan riippumatta ja myöntää tekniikkaansa koskevia alilisenssejä kolmansille. Tämä ristiinlisensiointisopimus osoittaa selvästi, että Lenzing ja Acordis ovat jo aktiivisia alilisenssin myöntäjiä ja saajia kyseisillä markkinoilla ja että lisensseillä näin ollen käydään kauppaa(93). Samassa sopimuksessa määrätään myös, että kyseiset markkinat käsittävät katkokuitujen tuotanto- ja prosessitekniikan lisäksi myös muiden lyocelltuotteiden, kuten ekstrudoitujen kalvojen ja membraanien sekä filamenttien, tuotanto- ja prosessitekniikan. Koska näillä muilla alueilla käytettävä tekniikka liittyy lyocellkatkokuitujen tuotantoon ja prosessointiin tiettyjen kaikille alueille yhteisten patenttien välityksellä, kyseiset lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikan alueet kuuluvat samoille tuotemarkkinoille. Lyocellfilamenttitekniikka ei myöskään ole vielä edennyt kaupalliseen tuotantoon, joten tämän alan kilpailu on mahdollista vain tuotanto- ja prosessitekniikan tasolla. Komission markkinatutkimus on lisäksi osoittanut, että lyocelltekniikkaa koskevilla lisensseillä on kysyntää.
(119) Osapuolet kieltävät vastauksessaan(94) lyocelltekniikan markkinoiden olemassaolon sillä perusteella, että lyocelltekniikkaa ja -patenttioikeuksia ei ole nykyisin merkittävästi lisensioitu ja että erillisten markkinoiden määrittely tekniikalle on erittäin epätavallista. Lisäksi ne väittävät, että nykyisin osapuolet eivät itse harjoita alilisensiointia ja että Zimmer AG toimii ainoana merkittävänä toimittajana.
(120) Komissio on ottanut huomioon nämä väitteet, mutta pitää edelleen kiinni määritelmästään, jonka mukaisesti lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikka (sekä katkokuitujen että filamenttilangan osalta) muodostavat erilliset tuotemarkkinat. On huomattava, että toisin kuin osapuolet esittävät vastauksessaan, erillisten tekniikkamarkkinoiden määrittely on komission vakiintuneen käytännön mukaista, eikä sitä näin ollen voi pitää "erittäin epätavallisena"(95).
(121) Komissio katsoo myös, että nykyinen toiminta tällä alueella on riittävää muodostaakseen erilliset markkinat. Potentiaalisten lyocellin toimittajien keskuudessa näyttääkin olevan huomattava määrä lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikan kysyntää. Osapuolet esittävät vastauksessaan joukon esimerkkejä ja huomauttavat myös, että Zimmer AG on viimeiset kaksi vuotta markkinoinut tekniikkaansa(96). Lisäksi osapuolet ovat jo itse myöntäneet tietyn määrän lisenssejä(97). Olosuhteita, joissa nämä lisenssit on myönnetty ("täysin poikkeukselliset") ja niiden käyttötarkoitusta ("ei liity lyocellkuidun tuotantoon")(98) ei voida pitää tuotemarkkinoiden määrittelyn kannalta ratkaisevina. Päinvastoin, jo tosiseikka, että lisenssit on myönnetty poikkeuksellisissa olosuhteissa, jotka eivät liity lyocellkuidun tuotantoon, osoittavat komission käsityksen mukaan sen, että toisaalta lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikka ja toisaalta lyocellkuidun tuotanto eivät liity erottamattomasti toisiinsa ja niiden arviointi erikseen on oikeutettua(99).
(122) Myöskään kaikki yhtiöt ja laitokset, jotka kehittävät lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikkaa, eivät toimi samanaikaisesti lyocellin tuottajina. Kuten edellä on todettu (ks. 118 kappale) ja kuten osapuolet ovat vahvistaneet vastauksessaan(100), saksalainen Zimmer AG toimii lyocelltekniikan kehittäjänä ja myyjänä mutta ei lyocellin tuottajana. Sama koskee myös Thüringisches Institut für Textil- und Kunststoff-Forschung e.V. (TITK) -tutkimuslaitosta(101). Se, että lyocellin tuottajat ja lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikan kehittäjät ja myyjät ovat eri toimijoita, on vahva osoitus erillisten tekniikkamarkkinoiden olemassaolosta.
(123) Näin ollen komissio päättelee, että lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikka muodostaa omat markkinat, jotka ovat erillään jalostusketjussa pitemmällä olevista lyocellin tuotannon ja myynnin käsittävistä markkinoista.
7. PÄÄTELMÄ
(124) Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että merkitykselliset tuotemarkkinat jakautuvat seuraaviin luokkiin, jotka on kaikki otettava huomioon arvioitaessa ilmoitetun toimenpiteen vaikutuksia kilpailuun:
- Viskoosikatkokuidut perustuotteena
- Kehruuvärjätyt viskoosikatkokuidut
- Tamponeissa käytettävät viskoosikatkokuidut
- Lyocell
- Lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikka
B. MERKITYKSELLISET MAANTIETEELLISET MARKKINAT
(125) Osapuolet ovat väittäneet oman tuotemarkkinoiden määritelmänsä perusteella (ks. edellä 19 kappale), että kaikki edellä mainitut tuotemarkkinat kattavat maantieteelliset markkinat ovat maailmanlaajuiset. Komission markkinatutkimuksen tulokset eivät ole kuitenkaan vahvistaneet tätä viskoosikatkokuidun kolmien merkityksellisten markkinoiden eikä lyocellin markkinoiden osalta.
1. VISKOOSIKATKOKUIDUT (VISKOOSIKATKOKUITU PERUSTUOTTEENA, KEHRUUVÄRJÄTTY VISKOOSIKATKOKUITU JA TAMPONEISSA KÄYTETTÄVÄ VISKOOSIKATKOKUITU)
(126) Viskoosikatkokuidun tuonti on ollut hyvin vähäistä. Vuonna 2000 noin [alle 10 prosenttia]* ETA:ssa kulutetusta viskoosikatkokuidusta tuotiin kolmansista maista. Tuonnin osuus ei ole viimeisten kuuden vuoden aikana merkittävästi kasvanut(102). Markkinatutkimus on osoittanut, että suuri enemmistö kolmansista, jotka vastasivat komission kyselyyn, ei käyttänyt lainkaan ETA:n ulkopuolelta tuotua viskoosikatkokuitua, ja syynä tähän oli enimmäkseen laatu. Vastaajat selittivät, että ETA:n ulkopuolella sijaitsevilta kolmansilta mahdollisesti tuotavien tuotteiden laatu poikkeaa merkittävästi ETA:ssa valmistettujen kuitujen laadusta ja erityisesti osapuolten omien tuotteiden laadusta(103). Monet vastaajista katsoivat, etteivät ne pystyisi täyttämään asiakkaidensa tarpeita ja tuotteille asetettuja vaatimuksia, jos niiden olisi käytettävä maahantuotua viskoosikatkokuitua. Huomattava osa komission kyselyyn vastanneista asiakkaista ei edes tiennyt ETA:n ulkopuolisista viskoosikatkokuidun toimittajista. Lisäksi useimmat vastaajista kyseenalaistivat ETA:n ulkopuolisilta viskoosintuottajilta peräisin olevien toimitusten luotettavuuden ja joustavuuden. Kuljetuskustannuksilla [1-10 prosenttia]* ja tulleilla (5,2 prosenttia, tarkoitus poistaa vuonna 2004) on myös tietynsuuruinen, vaikkakin toisarvoinen merkitys maantieteellisenä tuonnin esteenä.
(127) On huomattava, että tuonti on ollut vähäistä, vaikka ETA:ssa valmistetun viskoosikatkokuidun hintoja pidetään muilla maantieteellisillä alueilla valmistettujen kuitujen hintoja korkeampina. Hinnat ovat alhaisempia varsinkin Kaukoidässä, missä suurimmat Euroopan ulkopuoliset viskoosin valmistajat sijaitsevat ja toimivat. Jopa se asiakkaiden vähemmistö, joka olisi valmis vaihtamaan kolmansissa maissa valmistettuihin kuituihin, ilmoitti, että hintojen olisi laskettava entisestään, useimpien vastaajien mielestä yli 15 prosenttia, ja laadun olisi vastattava vähintään eurooppalaisia tai yhdysvaltalaisia standardeja. Eurooppalaisten asiakkaiden haluttomuuden siirtyä käyttämään ETA:n ulkopuolisten toimittajien tuotteita ovat vahvistaneet myös osapuolten kilpailijoiden huomautukset. Niissä arvioidaan, että tuonti ETA:han lisääntyisi enintään hieman, vaikka hinnat ETA:ssa nousisivat pysyvästi 5-10 prosenttia.
(128) Vastauksessaan(104) osapuolet väittävät, että tuonnin kilpailuaseman merkityksellä on komission arviossa huomattavan aliarvostettu asema.
(129) Komissio on ottanut huomioon tämän väitteen, mutta ei pidä sitä vakuuttavana eikä 149-154 kappaleessa esitetyistä syistä muuta analyysiään.
(130) Nämä havainnot, jotka pätevät viskoosikatkokuituun perustuotteena, pätevät vielä selvemmin arvioitaessa kehruuvärjättyä viskoosikatkokuitua ja tamponeissa käytettävää viskoosikatkokuitua. Kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun tuonnin osuudeksi on arvioitu enintään [alle 10 prosenttia]*. Tuonnin esteet ovat suuremmat kuin viskoosikatkokuidulla perustuotteena, koska asiakkaiden suosima värivalikoima riippuu kulttuurisista ja laadullisista mieltymyksistä. Pääasiallisissa potentiaalisissa tuontitavaran lähteissä eli Aasian maissa käytetyt värit poikkeavat Euroopassa sovellettavista standardeista. Myös toimitusten luotettavuus ja varmuus laadusta on tärkeämpää kuin viskoosikatkokuidun perustuotelohkolla. Peräkkäisten kuitutoimitusten on usein oltava väriltään yhtäläisiä ja niiden on oltava täsmälleen asiakkaan määritelmien mukaisia. Tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun tuonti näyttää puuttuvan kokonaan ja kaikki haastatellut asiakkaat ovat ilmoittaneet, että tuonnille Aasiasta on suuria esteitä.
(131) Näin ollen komissio päättelee, että viskoosikatkokuidun (viskoosikatkokuitu perustuotteena, kehruuvärjätty viskoosikatkokuitu ja tamponeissa käytettävä viskoosikatkokuitu) merkitykselliset tuotemarkkinat ovat kooltaan ETA:n laajuiset eivätkä maailmanlaajuiset. Markkinatutkimuksessa ei ole ilmennyt näyttöä siitä, että maantieteelliset markkinat olisivat kansalliset tai alueelliset.
2. LYOCELL
(132) Lyocellin osalta on vertailtu [...]*, mutta myös tapaa, jolla kysyntä vaihtelee ETA:n sisä- ja ulkopuolella. Näiden vertailujen tulokset ja osapuolten oma myyntiorganisaatio(105) viittaavat siihen, että merkitykselliset maantieteelliset markkinat voisivat myös olla ETA:n laajuiset eivätkä maailmanlaajuiset. Markkinoiden tarkka määrittely voidaan kuitenkin jättää tässä asiassa avoimeksi, koska lyocellmarkkinoiden maantieteellinen laajuus ei vaikuttaisi ilmoitetun toimenpiteen kilpailuvaikutusten arviointiin (ks. jäljempänä 230-245 kappale).
3. LYOCELLIN TUOTANTO- JA PROSESSITEKNIIKKA
(133) Lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikan markkinoita voidaan pitää maailmanlaajuisina. Komission markkinatutkimuksessa ei ole ilmennyt näyttöä siitä, että maantieteelliset markkinat olisivat kansalliset tai alueelliset.
4. PÄÄTELMÄ
(134) Edellä esitetyistä syistä komissio päättelee, että viskoosikatkokuidun perustuotteena, kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun ja tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun markkinat ovat ETA:n laajuiset, mutta lyocellin tuotantotekniikan markkinat ovat maailmanlaajuiset. Lyocellin osalta markkinat ovat vähintään ETA:n laajuiset, mutta merkityksellisten maantieteellisten markkinoitten tarkka määrittely voidaan jättää avoimeksi.
C. KILPAILUASEMAN ARVIOINTI
(135) Sulautuma-asetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti keskittymä on julistettava yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, jos sillä luodaan sellainen määräävä asema tai vahvistetaan sellaista määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyy.
(136) Yhteisön tuomioistuimen(106) määritelmän mukaan määräävä on asema, jossa yrityksen taloudellinen voima antaa sille mahdollisuuden estää tehokas kilpailu merkityksellisillä markkinoilla, koska se on tarpeeksi voimakas toimimaan riittävän vapaasti välittämättä kilpailijoistaan, asiakkaistaan ja viime kädessä kuluttajista. Tällainen asema ei tee mahdottomaksi jonkinasteista kilpailua, mutta antaa siitä hyötyvälle yhtiölle mahdollisuuden, ellei määrätä kilpailun kehittymisen edellytyksiä, niin ainakin vaikuttaa niihin merkittävästi. Joka tapauksessa kyseinen yhtiö pystyy toimimaan paljolti kilpailusta riippumatta, kunhan sen käyttäytyminen ei käänny sitä itseään vastaan.
(137) Määräävä asema voi johtua monesta eri tekijästä, jotka eivät erikseen tarkasteltuna ole välttämättä ratkaisevia. Näihin tekijöihin kuuluvat hyvin tärkeänä suuret markkinaosuudet. Keskittymään osallistuvien yritysten markkinaosuuksien ja varsinkin niiden lähinnä suurimpien kilpailijoiden markkinaosuuksien suhde on merkittävä osoitus määräävän markkina-aseman olemassaolosta(107).
(138) Seuraavassa tarkastellaan tekijöitä, jotka on otettava huomioon pääteltäessä, luodaanko ilmoitetulla keskittymällä määrääviä markkina-asemia tai vahvistetaanko sillä sellaisia viskoosikatkokuidun perustuotteena, kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun, tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun, lyocellin ja lyocellin tuotantotekniikan markkinoilla.
1. VISKOOSIKATKOKUITUMARKKINAT
a) Yleiset markkinaehdot
(139) Ilmoitetulla toimenpiteellä luotaisiin viskoosikatkokuitujen alalle globaali markkinajohtaja, jonka maailmanlaajuinen markkinaosuus kaikista viskoosikatkokuiduista olisi noin [25-35 prosenttia]*. Kyseisellä alalla ETA:ssa uuden yksikön yhteenlaskettu markkinaosuus olisi noin [60-70 prosenttia]* (Lenzing [35-45 prosenttia]* ja Acordis [20-30 prosenttia]*). Sen eurooppalaiset kilpailijat olisivat paljon pienempiä (suomalainen Säteri [10-20 prosenttia]*, ruotsalainen Svenska Rayon ja espanjalainen SNIACE molemmat [0-10 prosenttia]*).
Eurooppalainen kapasiteetti: tuotantolaitosten sulkemisia
(140) Alan historiaa Euroopassa on leimannut viimeiset 25 vuotta kapasiteetin supistuminen ja tuotantolaitosten sulkeminen. Länsi-Euroopassa laitoksia suljettiin 1980-luvulla, mutta 1990-luvulla sulkemiset kohdistuivat enimmäkseen itäeurooppalaisiin laitoksiin. ETA:n kapasiteettia supistettiin 1990-luvulla lähes yksinomaan itäisessä Saksassa. Samaan aikaan Lenzing lisäsi merkittävästi kapasiteettiaan, joka kasvoi yli 20 prosenttia. Itäsaksalaisten tuottajien laitosten sulkeminen vastasi kuitenkin Lenzingin kapasiteetin kasvua yli kolminkertaisesti, joten ETA:n yleinen kapasiteetti supistui 1990-luvulla noin 19 prosenttia.
(141) Vuonna 2000 kuudessa laitoksessa ETA:ssa toimivien viiden eurooppalaisen viskoosikatkokuidun tuottajan tuotantokapasiteetit olivat seuraavat (ks. oheinen taulukko 4):
Taulukko 4
Viskoosikatkokuidun tuotantokapasiteetti ETA:ssa tuhansina tonneina (2000)
TAULUKON PAIKKA
Lähde:
Ilmoituksen tehnyt osapuoli
(142) Acordis on viime aikoina vähentänyt kapasiteettiaan sulkemalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevan Grimsbyn laitoksensa, jonka nimelliskapasiteetti on [15-35]* tuhatta tonnia, mutta jonka toteutunut vuosituotanto oli viime vuonna [15-30]* tuhatta tonnia. Tämä supistaa viskoosikatkokuidun tuotantokapasiteettia [15-35]* tuhannella tonnilla. Sen sijaan Lenzing toteutti heinäkuussa 2001 suunnitelmansa kapasiteetin lisäämisestä [130-160]* tuhannesta tonnista [140-180]* tuhanteen tonniin. Vuoteen 2001 mennessä Lenzing aikoo lisätä kapasiteettiaan vielä noin [150-200]* tuhanteen tonniin(108). Näin ollen ilmoitettu keskittymä poistaisi viskoosikatkokuitujen markkinoilta juuri sen toimijan, joka on viime vuosina merkittävästi lisännyt kapasiteettiaan. Yksikään kolmas osapuoli ei ole ilmoittanut komissiolle kasvattavansa ennustettavissa olevassa tulevaisuudessa merkittävästi kapasiteettiaan Euroopassa(109). Kilpailijat voivat kuitenkin harkita kapasiteetin lisäämistä toteuttamalla "tuotantokapeikkojen poisto-ohjelmia"(110). Kahdessa vuodessa saavutettavissa olevaksi määräksi on mainittu yhteensä 15-20 tuhatta tonnia(111).
(143) Markkinatoimijoiden käsityksen mukaan kahteen Lähi-idän maahan saatetaan rakentaa kapasiteetiltaan 30 tuhannen tonnin laitokset. Komissio katsoo, että lukuun ottamatta mahdollisia vaikutuksia Leningin ja Acordisin vientiin kyseiselle alueelle, kyseinen kapasiteetin lisäys kaukana ETA:sta sijaitsevissa kolmansissa maissa ei vaikuta juurikaan toimituksiin ETA:ssa, koska eurooppalaiset asiakkaat ovat haluttomia ostamaan tuotteita ETA:n ulkopuolisilta tuottajilta (ks. edellä 126 ja 127 kappale). Näin ollen voidaan päätellä, että toimitustilanne ETA:ssa pysyy tiukkana erityisesti vuoden 2000 kaltaisissa tilanteissa, joissa suhdannenousu lisää kysyntää.
Kysyntä
(144) Vuodesta 1990 alkaen viskoosikatkokuidun kysyntä on pysynyt Länsi-Euroopassa suhteellisen vakaana (ks. oheinen taulukko 5):
Taulukko 5
Viskoosikatkokuidun kysyntä Länsi-Euroopassa tuhansina tonneina
TAULUKON PAIKKA
Lähde:
Ilmoituksen tehnyt osapuoli
(145) Samana ajanjaksona kysynnälle ETA:ssa on ollut ominaista merkittävä siirtyminen tekstiileistä kuitukangassovelluksiin. Kun viskoosikatkokuidun osuus tekstiilisovelluksissa oli [60-70 prosenttia]* vuonna 1991, se oli pudonnut [50-60 prosenttiin]* viime vuonna, jolloin kuitukangassovellusten osuus kysynnästä oli [40-50 prosenttia]*.
(146) Viskoosikatkokuidun kysyntä tekstiilisovelluksia varten on ollut laskussa 1970-luvulta alkaen. Lisäksi siihen ovat vaikuttaneet merkittävät ja epäsäännölliset suhdannevaihtelut, joiden vaikutus on saattanut olla jopa [20-30 prosenttia]* vuodessa(112). Suhdannekierron nousuvaihe kesti [...]* ja koko kierrokseen kului [...]* (suhdannehuiput vuosina [...]*)(113). On myös tärkeää muistaa, että kysyntä ei supistu kaikilla tekstiilisovelluksiin tarkoitetun viskoosikatkokuidun tuotantolohkoilla. [...]*(114).
(147) Kuitukankaissa käytettävän viskoosikatkokuidun kysynnän kehitys ei puolestaan noudata suhdannevaihteluja. Kysynnän supistuttua jonkin verran 1990-luvun alussa se on vuodesta 1993 alkaen kasvanut jatkuvasti [1-5]* - [10-20]* prosenttia vuodessa. Kuitukangassektorilla nousu ei ole ollut yhtenäistä. Kehitys joidenkin sovellusten, kuten kenkiin ja nahkaan liittyvien osalta(115), on pysähtynyt, kun taas toisten osalta nousu on ollut jyrkkää. Lääkinnällisissä sovelluksissa(116) käytettävän viskoosikatkokuidun kulutus on kasvanut ETA:ssa [yli 100]* prosenttia vuosina 1986-1997. Sen käyttö puhdistuspyyhkeissä(117) on lisääntynyt kyseisenä ajanjaksona [yli 70]* prosenttia ja samaan aikaan kuitukangastuotteissa käytettävän viskoosikatkokuidun kysyntä on kasvanut kaikkiaan [30-40]* prosenttia.
(148) Nykyisen kysynnän kehityssuuntauksen odotetaan yleisesti jatkuvan, eli tekstiilisovelluksissa käytettävän viskoosikatkokuidun kulutuksen hienoista vähenemistä tasapainottaa kuitukangastuotesovelluksiin tarkoitettujen viskoosikatkokuitujen kulutuksen lisääntyminen(118), ja tekstiilien kulutuksen odotetaan edelleen kehittyvän suhdanteiden mukaisesti(119).
Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa: vienti on suurempi kuin tuonti
(149) Kolmansiin maihin vietiin vuonna 2000 viskoosikatkokuitua noin [70-90]* tuhatta tonnia, joka on moneen vuoteen pienin määrä. Toisaalta ETA:han tuotiin vuonna 2000 vain noin [15-30]* tuhatta tonnia ([5-20]* tuhatta tonnia vuonna 1999)(120), vaikka vuodelle 2000 pidettiin ominaisena hyvin suurta kapasiteetin käyttöastetta Euroopassa ja se olisi ollut hyvin sopiva vuosi aloittaa kaupallinen tuonti kolmansista maista ETA:han. [...]*(121).
(150) Näiden tuontierien alkuperästä on viitteitä Euroopan synteettisten ja selluloosapohjaisten tekokuitujen tuottajien järjestön (International Rayon and Synthetic Fibres Committee, CIRFS) tilastollisessa käsikirjassa. Kyseiset tiedot koskevat kaikkia selluloosapohjaisia katkokuituja ja touveja, joten niihin sisältyy myös muita tuotteita kuin viskoosikatkokuitua, lähinnä lyocell- ja asetaattikatkokuituja sekä -touveja. Viskoosikatkokuidun tuonti on näin ollen joko esitettyjen määrien suuruinen tai sitä pienempi. CIRFS:n mukaan vain murto-osa selluloosapohjaisen katkokuidun ja -touvin tuonnista vuonna 1999 oli peräisin Itä-Aasian maista ([alle 5 tuhatta tonnia]*)(122). Aasian suurin viejä oli Indonesia. On kuitenkin syytä huomata, että Lenzingillä on määräysvalta SPV:ssä, Indonesian suurimmassa viskoosikatkokuidun tuottajassa, jonka tuotantokapasiteetti on kaikkein suurin. Tuonti Intiasta, jossa sijaitseva Birla-Grasim-ryhmä on maailman suurin viskoosintuottaja, oli vain [alle 2 tuhatta]* tonnia. Sama merkityksetön määrä tuotiin Taiwanista, jossa toimii maailman kolmanneksi suurin tuottaja FCFC. Itäaasialaisilla tuottajilla ei näytä olevan nykyisin mahdollisuuksia viedä ETA:han merkittäviä määriä, koska eurooppalaiset asiakkaat ovat edelleen epäluuloisia (ks. edellä 126-127 kappale). Eurooppalaiset kilpailijat eivät odota tuonnin Itä-Aasiasta lisääntyvän merkittävästi, vaikka hinnat nousisivat 5-10 prosenttia(123).
(151) Tärkeimpiä tuontilähteitä olivat Yhdysvallat (noin [&lt; 20]* tuhatta tonnia), missä Lenzing ja Acordis olivat itse ainoita viskoosikatkokuidun tuottajia, ja Itä-Eurooppa Venäjä mukaan lukien ([alle 10 tuhatta tonnia]*)(124). On syytä todeta, että niin kilpailijat kuin asiakkaatkaan eivät pidä tuontia Itä-Euroopasta luotettavana eikä laadullisesti kilpailukykyisenä. Yksi asiakkaiden komission markkinatutkimuksen yhteydessä mainitsemista aikaisemmista toimittajista, tsekkiläinen yhtiö Spolana, lopetti vuoden 2000 alussa viskoosikatkokuituun liittyvät toimintonsa. Ainoa komission markkinatutkimuksen yhteydessä muuta kuin Lenzing/Acordis-yhtiöiden toimittamaa tuontia vuodelta 2000 ilmoittanut asiakas oli vastaanottanut jonkin verran tuontitavaraa serbialaiselta tuottajalta. On huomattava, että kyseinen asiakas ei tarvinnut ensiluokkaista viskoosikatkokuitua.
(152) Osapuolet toimittivat vastauksessaan lisätietoja viskoosikatkokuidun ja -touvin tuonnista Länsi-Eurooppaan vuosina 1999 ja 2000 (siis ilman muita selluloosapohjaisia kuituja ja lisättynä täydennetyillä tiedoilla vuodelta 2000)(125).
(153) Komissio on ottanut huomioon nämä lisätiedot, mutta ei muuta aikaisemman analyysinsä tuloksia. Toimitetut tiedot pikemminkin täydentävät kuin muuttavat edellä 149-151 kohdassa mainittuja tietoja ja vahvistavat komission niiden perusteella tekemät päätelmät. Toimitetut lisätiedot osoittavatkin, että tuonti Itä-Euroopasta Länsi-Eurooppaan vuonna 2000 (vuosi, jona Länsi-Euroopassa oli pulaa kapasiteetista) ei lisääntynyt, vaan jopa hieman väheni vuodesta 1999. Kyseinen tuonti kattoi vain [alle 5]* prosenttia Länsi-Euroopan tarpeesta vuonna 2000.
(154) Tuonti Aasiasta oli jokseenkin samansuuruinen. Yli kolmannes Aasiasta tulevasta tuonnista oli peräisin Indonesiasta (ks. huomautukset konsernin sisäisestä kaupasta ja Lenzingin indonesialaisesta tuotantolaitoksesta 150 ja 164 kappaleessa). Tuonti Yhdysvalloista (Lenzing ja Acordis ovat itse ainoat yhdysvaltalaiset tuottajat) oli suurempi kuin tuonti Taiwanista (FCFC). Osapuolten vastauksessa kummankin näistä tuontilähteistä ilmoitetaan kattavan noin [alle 2]* prosenttia kokonaiskysynnästä(126). Tuonti Intiasta (Birla) jäi [alle 1]* prosenttiin Länsi-Euroopan tarpeesta vuonna 2000(127). Tuonnin kokonaismäärän kasvu (Yhdysvaltoja ja Indonesiaa lukuun ottamatta) vuonna, jona toimituksista oli pulaa, oli osapuolten mukaan kaikkiaan vain [alle 5]* prosenttia Länsi-Euroopan tarpeesta. Tämä vahvistaa komission päätelmän, jonka mukaan viskoosikatkokuidun Länsi-Eurooppaan tuonnin huomattava lisääntyminen on varsin epätodennäköistä.
Kapasiteetin käyttöaste
(155) Sekä osapuolten että niiden kilpailijoiden komissiolle toimittamien tietojen mukaan viskoosikatkokuituteollisuuden kapasiteetin käyttöaste on korkea. Vuonna 2000 se oli lähes 100 prosenttia(128). Kun Acordisin ja Lenzingin tuotantolaitokset toimivat lähes täydellä kapasiteetillaan, niiden eurooppalaisten kilpailijoiden tuotantolaitosten käyttöaste jäi vain hieman alhaisemmaksi. Nimellisiä 85-95 prosentin kapasiteetin käyttöasteita, jotka kilpailijat ovat ilmoittaneet vuodelle 2000, on tarkasteltava ottaen huomioon viskoosin tuotantoon liittyvät tekniset näkökohdat. Käyttöasteiden on oltava alhaisemmat kuin teoreettinen enimmäiskapasiteetti, koska tekniseen ylläpitoon ja siirtymiseen viskoosikatkokuitutyypistä toiseen tarvitaan aikaa. Siksi mainitut nimelliset käyttöasteet osoittavat, että kapasiteetin käyttöaste on käytännössä ollut lähes 100 prosenttia. Vuonna 1999 kapasiteetin käyttöaste oli alhaisempi(129) vuoden alkupuoliskolla.
(156) Kapasiteetin käyttöaste on kannattavuutta ajatellen avaintekijä, koska viskoosin tuotantoon kuuluu varsin monimutkaisia kemiallisia prosesseja, jotka edellyttävät monia tuotantovaiheita. Koska viskoosin tuotanto on myös mahdollinen saasteiden lähde, se vaatii suuria investointeja ympäristötekniikkaan. Erityisesti tämä koskee ETA:n tapaisia alueita, joilla ympäristönsuojelustandardit ovat tiukkoja, ja vielä selvemmin uusien laitosten rakentamista tai nykyisten laitosten laajentamista(130).
Investointi- ja tuotantokustannukset
(157) Tehdaslaitoksiin tehtävät investoinnit ovat suuria. Ilmoituksen tehnyt osapuoli on arvioinut, että ETA:ssa aivan uutena hankkeena toteutettavan laitoksen rakentaminen maksaisi 20/30/40 tuhannen tonnin kapasiteetilla noin [80 miljoonaa-150 miljoonaa euroa]*. Näihin investointeihin eivät vielä sisälly saastumisen hallintakustannukset. Investoinnin olemassa olevaan laitokseen tuotannon lisäämiseksi on arvioitu maksavan [alle 25:stä miljoonasta eurosta alle 40 miljoonaan euroon]* aina 20 tuhannen tonnin suuruista vuosikapasiteetin lisäystä kohti. Niin kutsutun tuotantokapeikkojen poisto-ohjelman toteuttamisen, eli olemassa olevien tuotantolinjojen korvaamisen vain niiltä osin, kuin ne estävät tuotannon lisäämisen, on arvioitu maksavan [alle 15 miljoonaa]* euroa.
(158) Tämän lisäksi kiinteiden kustannusten ja muuttuvien kustannusten prosenttiosuudet riippuvat suuresti tekijöistä kuten poistot (ottaen huomioon laitoksen ikä ja viimeaikaiset investoinnit), työvoimakustannukset ja raaka-ainekustannukset. Kiinteiden kustannusten osuus oli [...]*-[...]* prosenttia Acordisin eurooppalaisten tuotantolaitosten kaikista tuotantokustannuksista. Lenzingillä kiinteiden kustannusten osuus (kaikista kustannuksista) on paljon suurempi. Ottaen huomioon, että Lenzingin tehtaaseen kuuluu liukosellulaitos, joka tekee siitä riippumattoman liukosellun hyvin suurista hinnanvaihteluista(131), Lenzingin asema poikkeaa hyvin paljon Acordisin asemasta. Massan kustannusten lisäksi muuttuviin kustannuksiin vaikuttaa natriumhydroksidin hinta(132), jonka odotetaan nousevan, sillä natriumhydroksidi on supistuvan PVC-tuotannon sivutuote. Muita vaikuttavia tekijöitä ovat hiilidisulfidin(133) ja energian(134) hinnat.
b) Viskoosikatkokuitu perustuotteena
Markkinaosuudet
(159) Viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinat olivat noin [70-75]* prosenttia viskoosikatkokuidun koko kysynnästä ETA:ssa. (Viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoiden kooksi yhteisössä arvioitiin vuonna 2000 [205-215] kilotonnia.) Osapuolten yhteenlaskettu arvioitu markkinaosuus ETA:ssa on [50-60]* prosenttia (Lenzing [35-45 prosenttia]*, Acordis [15-25 prosenttia]*). Niiden kolme kilpailijaa jäävät markkinaosuuksiltaan huomattavasti niistä jälkeen: [19-21] prosenttia (suomalainen Säteri), [8-10] prosenttia (espanjalainen SNIACE) ja [5-7] prosenttia (ruotsalainen Svenska Rayon). Tuonnin osuus vuonna 2000 oli noin [5-10]* prosenttia(135).
(160) Vaikka Lenzingin markkinaosuus on suuri, komission markkinatutkimus on osoittanut, että ETA:ssa viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoilla on nykyisin kilpailua. Merkittävä osa tästä kilpailusta on kuitenkin Lenzingin ja Acordisin välistä. Molemmat ovat vahvimpia toimijoita ja toistensa suurimpia kilpailijoita viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoilla ETA:ssa(136). Jos ilmoitettu keskittymä toteutuu, kyseinen kilpailu poistuu. Silloin uusi yksikkö pystyy toimimaan riippumattomasti seuraavista syistä:
Uusi yksikkö pystyy säätelemään tuotantokapasiteettia (ja samalla myös hintoja)
(161) Ilmoitettu keskittymä poistaa Lenzingin, ainoan eurooppalaisen viskoosikatkokuidun tuottajan, joka on todella lisännyt tuotantokapasiteettiaan, kun yleisenä suuntauksena on ollut kapasiteetin supistaminen (ks. edellä 140-143 kappale).
(162) CVC:n hallitukselle esitetyt sisäiset strategia-asiakirjat osoittavat [...]*(137).
Näin ollen CVC:n liiketoimintastrategia on toistaiseksi suuntautunut kapasiteetin leikkauksiin voiton kasvattamiseksi. Keskittymän toteuduttua uusi yksikkö hallitsisi merkittävää osaa kokonaiskapasiteetista ja sillä olisi kannustimia luoda toimitusvaje voidakseen pitää hinnat korkeina. Kustannusten leikkaamiseen kapasiteettia supistamalla perustuvaa strategiaa voitaisiin täydentää pitämällä yllä jonkin verran varakapasiteettia, joka antaa osapuolille mahdollisuuden vastata kilpailijoiden tai uusien markkinoille tulijoiden reaktioihin(138). Hyvin suuri osa asiakkaista on vastannut odottavansa joko hintojen nousevan ehdotetun toimenpiteen tuloksena tai parhaassakin tapauksessa viimeisten kahden vuoden korkean hintatason säilyvän keskittymän toteutuksen jatkuessa. Suuri osa vastaajista on toisaalta sitä mieltä, että keskittymän peruuntuminen saisi hinnat laskemaan(139).
(163) On kuitenkin syytä huomata, että Lenzingin tuotantolaitoksen hankkiminen antaa CVC:lle vaihtoehtoisia strategisia mahdollisuuksia, joilla edellä mainittua strategiaa voi tarvittaessa täydentää. Kuten edellä on todettu, Lenzing on ainoa eurooppalainen viskoosikatkokuidun tuottaja, joka on todella lisännyt tuotantokapasiteettiaan, kun yleisenä suuntauksena on ollut kapasiteetin supistaminen. Varsinkin vähäisen kysynnän vallitessa Lenzing on ensimmäisenä alentanut hintojaan ja lisännyt markkinaosuuttaan. Tämä voittomarginaalien supistamiseen perustuva strategia määrien säilyttämiseksi on lyönyt leimansa Lenzingin liiketoiminnan kustannusrakenteeseen. Lenzing on integroitu tuotantolaitos, joka tuottaa itse liukosellua, joten siihen eivät vaikuta liukosellun hinnan muutokset. Sen sijaan sen kiinteiden kustannusten osuus on suurempi kuin muilla viskoosikatkokuidun tuotantolaitoksilla. Alan suurista kiinteistä kustannuksista johtuu, että tuotantomäärillä on suurempi merkitys kuin hinnoilla. Lenzing voi lisätä myyntimääräänsä kilpailijoitaan alhaisemmilla marginaalisilla kustannuksilla(140). Tämän skenaarion mukaisesti voidaan odottaa, että Lenzingin tuotantolaitosten kapasiteetti jäisi kokonaan käyttöön ja muut laitokset kuten Acordis-Kelheim, joiden kustannussuhde on vaihtelevampi, säilytettäisiin muuttuvan kapasiteetin toimittajina ja niitä käytettäisiin vain tarvittaessa.
(164) Lisäksi uusi yksikkö omistaa huomattavasti muuttuvaa kapasiteettia, toisin sanoen se pystyy tuomaan viskoosikatkokuitua perustuotteena Lenzingin indonesialaiselta tytäryhtiöltä ja Lenzingin Lowlandissa, Tennesseessä, sijaitsevasta yhdysvaltalaisesta LFC:n laitoksesta (yhtymän sisäinen myynti). Näin on jo tehty vuonna 2000, jolloin Lenzing toi huomattavan määrän yhdysvaltaiselta laitokseltaan ja indonesialaiselta tytäryhtiöltään. Vuoden 1999 tuontimäärät olivat olleet moninkertaisesti pienempiä(141). On syytä huomata, että tällainen konsernin sisäinen myynti on edelleen mahdollista Indonesiasta. Uusi yksikkö kykenee käyttämään Lenzingin tehtaan kapasiteetin hyväkseen täysin ja käyttämään Lenzingin indonesialaista tuotantolaitosta (ja myöhemmässä vaiheessa myös sen yhdysvaltalaista laitosta)(142) ensisijaisena muuttuvan kapasiteetin lähteenä. Jos tämä osoittautuisi riittämättömäksi tavaksi supistaa toimituksia vähäisen kysynnän aikana, Acordis/Kelheimia, jonka kustannussuhde on paljon vaihtelevampi kuin Lenzingillä, voidaan käyttää toissijaisena muuttuvan kapasiteetin lähteenä viskoosikatkokuidun perustuotteen tuotannossa. Näin ollen uudella yksiköllä on strateginen mahdollisuus lisätä myyntiä ETA:ssa milloin tahansa ja säikäyttää näin kilpailijoitaan, mikäli nämä eivät noudattaisi sen hinnoittelu- ja myyntistrategiaa.
(165) Uudella yksiköllä on siis kaksi strategista vaihtoehtoa: [...]* supistamiseen perustuvaa strategiaa voidaan täydentää tarvittaessa strategialla, jonka mukaisesti tuotanto siirretään Lenzingin tehtaalle mahdollisesti laajentamalla sitä. Kilpailijoiden säikäyttämiseksi tai markkinaosuuden kasvattamiseksi voidaan käyttää toista vaihtoehtoa: Markkinoiden kääntyessä laskuun uudella yksiköllä olisi näin parhaat mahdollisuudet selviytyä laskutilanteesta. Se voisi joko päättää pitää myyntimääränsä korkeina, supistaa marginaalejaan ja lisätä markkinaosuuttaan (siis noudattaa Lenzingin tähän saakka noudattamaa strategiaa) tai supistaa myyntimääräänsä ja pitää hinnat korkeina. Kilpailijoilla ei olisi mahdollisuuksia vastata ensimmäiseen vaihtoehtoon, joten niiden olisi parempi tukea jälkimmäistä.
(166) Osapuolet väittävät vastauksessaan(143), että komission väitetiedoksiannossa arvioidaan väärin uuden yksikön taloudellisia kannustimia. Osapuolet väittävät, että viskoosikatkokuidun tuottajien on pidettävä kapasiteetin käyttöasteensa korkeana voidakseen kattaa kiinteät kustannuksensa. CVC:n tarkoituksena on vastauksen mukaisesti lisätä kapasiteettia sekä Lenzingin että Acordis-Kelheimin laitoksilla ja käyttää se kokonaan.
(167) Komissio on ottanut nämä väitteet huomioon, mutta ei pidä niitä vakuuttavina eikä muuta aikaisempaa analyysiään. Uuden yksikön todelliset aikomukset vähentää tai lisätä tuotantokapasiteettiaan eivät olekaan tarkasteltavana olevan toimenpiteen kilpailuvaikutusten arvioinnin kannalta ratkaisevia. Ratkaiseva on komission käsityksen mukaan jo pelkkä tosiasia, että uudella yksiköllä on taloudelliset mahdollisuudet toteuttaa erilaisia strategisia vaihtoehtoja ja osoittaa kykynsä toimia riippumattomana kilpailijoistaan ja asiakkaistaan.
(168) Osapuolten väitteestä, että viskoosikatkokuidun tuottajilla ei ole kiinteiden kustannusten kattamisen vuoksi muuta mahdollisuutta kuin käyttää täysin hyväkseen laitostensa kapasiteetti, komissio toteaa, että tekstiilisovelluksiin käytettävän viskoosikatkokuidun kysynnälle ovat luonteenomaisia voimakkaat suhdannevaihtelut (ks. edellä 146 kappale). Kysynnän vähetessä suhdannelaskun aikana ylikapasiteettia syntyy lähes väistämättä. Osapuolet ovat myös toistuvasti ilmaisseet mielipiteenään, että myös ne odottavat kysynnän pitkällä aikavälillä supistuvan Länsi-Euroopassa, mikä aiheuttaisi myös ylikapasiteettia. Tällaisessa tilanteessa kyky supistaa tuotantoa hintojen pitämiseksi korkeina, mikä voi samanaikaisesti vaikuttaa myös kilpailijoiden toimintaa ohjaavasti, ei antaisi kilpailijoille kannattavaa mahdollisuutta vastatoimiin (ks. jäljempänä 170-172 kappale). Näin ollen se muodostaa merkittävän tekijän, jonka turvin osapuolet pystyvät toimimaan riippumattomana kilpailijoistaan ja asiakkaistaan.
(169) Tästä syystä komissio katsoo edelleen, että molempien edellä kuvattujen skenaarioiden perusteella uusi yksikkö kykenee toimimaan riippumattomana kilpailijoistaan ja asiakkaistaan. Tämä johtuu seuraavista syistä:
Kilpailijat toimivat todennäköisesti "hinnanottajina"
(170) Markkinatutkimus on osoittanut, että kilpailijoilla on parhaimmillaankin vain hyvin rajalliset mahdollisuudet lisätä kapasiteettiaan lähimpien kahden vuoden aikana määrällä, joka vastaisi suurin piirtein Lenzingin kapasiteetin lisäystä kuluvana vuonna (ks. edellä 140-143 kappale ja taulukko 4). Vaikka tällaiset suunnitelmat toteutuisivat, kapasiteetin kokonaiskasvu vastaisi suurin piirtein tai ylittäisi vain hieman sen kapasiteetin supistumisen, jonka Acordisin tuotantolaitoksen sulkeminen Yhdistyneen kuningaskunnan Grimsbyssä on aiheuttanut. Yksi kilpailijoista on myös todennut, että se toivoo nyt pystyvänsä lisäämään vientiä NAFTA-alueelle Acordisin suljettua Yhdysvaltain tuotantolaitoksensa(144). Näin ollen osa tästä ylimääräisestä kapasiteetista kuluu sen kapasiteettityhjiön täyttämiseen, jonka Acordisin toimet Yhdysvalloissa ovat luoneet, eikä se näin ollen vaikuta Eurooppaan.
(171) Markkinatutkimuksen tulosten perusteella ei myöskään vaikuta siltä, että Acordisin ja Lenzingin eurooppalaiset kilpailijat aikoisivat suuntautua perustuotemarkkinoille. Pienemmillä kilpailijoilla ei esimerkiksi ole mahdollisuuksia tarjota viskoosikatkokuitujen perustuotteen koko valikoimaa. Yksi kilpailijoista toimii esimerkiksi vain hyvin rajallisesti karstalangan kehruualan toimittajana (ks. edellä 67 kohta) ja toinen ei pysty toimittamaan hygieenisten ja lääkinnällisten kuitukangassovellusten lohkolle. Kolmannen myynti tekstiilialalle on hyvin vähäistä, ja se on todennut, ettei se pysty kilpailemaan Acordisin ja Lenzingin kanssa tällä alalla. Viskoosikatkokuidun perustuotteen puuvillankehruulohkoon kuuluvat asiakkaat ovat ilmaisseet olevansa huolissaan kilpailijoiden tuotteen laadusta(145).
(172) Jos uusi yksikkö supistaisi kapasiteettiaan, kilpailijoilla olisi mahdollisuus ensin vallata jonkin verran vapautuvaa kysyntää ja sen jälkeen pikemminkin tukea uuden yksikön korkeita hintoja edistävää strategiaa kuin pyrkiä haastamaan sitä. Nämä kilpailijat toimisivat silloin "hinnanottajina". Niiden rajallinen ylimääräinen kapasiteetti ei mahdollista kannattavaa kilpailua markkinaosuuksista. Sen sijaan se kannustaa niitä käyttämään hyväkseen kohonneita hintoja.
Ei uusia markkinoille tulijoita
(173) Edellä esitetyistä syistä (ks. 157 kappale) viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoille tulo vaatisi paljon pääomaa, eikä sitä odoteta tapahtuvaksi ETA:ssa lyhyellä eikä keskipitkällä aikavälillä. Kaikki kilpailijat ja ilmoituksen tehnyt osapuoli olivat tästä yksimielisiä.
Tuonnin merkittävä lisääntyminen on epätodennäköistä
(174) Viskoosikatkokuidun perustuotteen kolmansista maista tulevan tuonnin osuudeksi arvioidaan [alle 10]* prosenttia. Koska osa tästä tuonnista oli peräisin Lenzingin ja Acordisin omilta tytäryhtiöiltä Yhdysvalloista ja Indonesiasta, todellinen kolmansien osapuolten toimittaman tuonnin osuus on vieläkin pienempi (ks. edellä 140-143 kappale). Kolmansien toimittaman tuonnin merkittävä lisääntyminen on epätodennäköistä. Komission markkinatutkimus onkin osoittanut, että ETA:n asiakkaat ovat hyvin haluttomia ostamaan viskoosia ETA:n ulkopuolisilta toimittajilta (ks. edellä 126 ja 127 kappale). Yksikään osapuolten kilpailijoista ei myöskään odota tuonnin kasvavan merkittävästi.
(175) Osapuolet kykenevät päinvastoin säikyttämään kolmansista maista olevat kilpailijat tulemasta ETA:n markkinoille [...]*(146). Lisäksi Aasian kapasiteetin odotetaan pysyvän ennallaan ja pitkällä aikavälillä jopa supistuvan(147).
(176) Tuonnista johtuvia kilpailupaineita ei voida näin ollen pitää riittävinä mitätöimään uuden yksikön voimaa.
Kuitujen välinen kilpailutilanne ei riitä aiheuttamaan kilpailupaineita
(177) Vaikka erillisten tuotemarkkinoiden määrittely onkin tarpeen, rinnakkaisille tuotemarkkinoille kuuluvat kuidut voivat olla jossain määrin keskenään korvattavissa. Jos uusi yksikkö korottaisi merkittävästi viskoosikatkokuidun perustuotteen hintaa, ostajien voisi olettaa ainakin jossain määrin siirtyvän käyttämään muita kuituja, vaikka niiden ominaisuudet ja esteettiset piirteet ovatkin erilaiset(148). Ilmoituksen tehnyt osapuoli on siksi väittänyt, että tämä "kuitujen välinen kilpailu" aiheuttaisi riittävästi uuden yksikön kilpailukykyyn kohdistuvia paineita.
(178) Vaikka viskoosikatkokuitu ja muut kuidut eivät olekaan keskenään korvaavia tuotteita, niiden käyttö on päällekkäistä monissa sovelluksissa. Päällekkäisyyttä esiintyy pääasiassa polyesterin mutta myös muiden kuitujen kanssa, ja se on yleisempää tekstiili- kuin kuitukangasalalla. On myös huomattava, että viskoosikatkokuitua perustuotteena käytetään sekä tekstiileissä että kuitukankaissa usein sekoituksina eikä puhtaassa muodossa.
(179) Markkinatutkimus on kuitenkin osoittanut, että jos viskoosikatkokuidun hinnat nousisivat 5-10 prosenttia, vain hyvin harvat asiakkaat todellisuudessa supistaisivat viskoosikatkokuidun kulutusta sovelluksissaan tai toimintalohkoillaan enempää kuin 10 prosentilla. Sen sijaan vastaajien enemmistö ilmoitti, että ne eivät supistaisi viskoosikatkokuidun kulutustaan lainkaan tai supistaisivat sitä alle 10 prosenttia. Tämän näkökannan suhteellisen hinnannousun riittämättömästä painevaikutuksesta kuitujen myyntiin vahvistaa eri näkökulmasta alaa edustavalle eurooppalaiselle järjestölle CIRFS:lle esitetty asiakirja "Myths and Realities of Interfibre Competition". Asiakirja sisältää päätelmän "(i)t is unlikely that such competition will be based upon relative prices unless there are very significant changes (at leastinexcess of 20 per cent) in the price of a particular fibre vis-à-vis a competitive fibre."(149) Näin ollen komissio ei pidä tätä asiakkaiden ilmaisemaa rajallista kuitujen vaihtopotentiaalia riittävänä perustana päätelmälle, että uuden yksikön kykyyn toimia riippumattomasti kohdistuisi merkittäviä paineita.
(180) Kuten edellä lisäksi on esitetty (161-165 kappaleessa), uudella yksiköllä olisi mahdollisuudet mukauttaa tuotantonsa ETA:ssa ja viskoosikatkokuidun perustuotteen myyntinsä kilpailijoitaan tehokkaammin ja tuottavammin. Näin ollen todennäköinen myyntimäärän lasku viskoosikatkokuidun perustuotteen hintojen noustessa vaikuttaisi siihen vähemmän. Sen kilpailijoilla olisi vaikeuksia kilpailla markkinaosuuksista supistuvilla markkinoilla erityisesti siksi, että mittakaavaedut ovat tärkeitä viskoosikatkokuidun markkinoilla. Uusi yksikkö olisi myös ainoa markkinatoimija, joka pystyy hallitsemaan tätä prosessia hinnoitteluvoimansa ansiosta. Näin ollen se voisi itse päättää edullisimman hetken mukauttaa oma liiketoimintansa markkinavolyymin supistumiseen.
(181) Koska ilmoituksen tehnyt osapuoli pystyy tarjoamaan tuotteitaan viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoiden kaikille lohkoille, se pystyy harjoittamaan hintasyrjintää yksittäisillä, helposti erotettavilla lohkoilla toimivia asiakkaita kohtaan (esimerkiksi puuvillatyyppisen langan kehrääjiä, karstalangan kehrääjiä, lääkinnällisiin ja hygieniatuotteisiin erikoistuneita kelatavaran valmistajia ja muita toimittajia, jotka eivät valmista tuotteita tälle markkinalohkolle) tai yksittäisiä asiakkaita kohtaan. [...]*(150). Kilpailijat, jotka haastavat uuden yksikön hinnoittelustrategian, voivat pelätä vastatoimia joko tietyillä perustuotemarkkinoiden lohkoilla tai suurempien voittomarginaalien erityismarkkinoilla. Kuten edellä on todettu, vastatoimet ovat mahdollisia, koska uudella yksiköllä olisi ylivoimainen tuotevalikoima viskoosikatkokuitualan eri markkinoilla ja koska sillä on suurin tekninen ja tuotannollinen innovaatiopotentiaali(151)(152).
Pitemmälle jalostettujen viskoosikatkokuidun lopputuotteiden tuonti ei riitä aiheuttamaan kilpailupaineita
(182) Ilmoituksen tehnyt osapuoli on myös väittänyt, että viskoosikatkokuituisten lopputuotteiden (esimerkiksi langan, kankaan, vaatteiden) tuonti aiheuttaisi merkittäviä paineita uuden yksikön kilpailukäyttäytymiselle(153).
(183) On todettava, että viskoosista tai viskoosisekoitteista tehtyjen kankaiden markkinoilla ETA:n ulkomaankauppa on ylijäämäistä(154), vaikka sen kangaskauppa onkin merkittävästi alijäämäinen (kankaiden nettotuonti käsittää 44 prosenttia ETA:n kulutuksesta). Toisaalta kokonaan viskoosista tai sen sekoitteista kehrätyn langan kauppatase oli alijäämäinen (nettotuonti käsitti 16 prosenttia ETA:n lankojen kulutuksesta)(155). Näiden lukujen perusteella voidaan päätellä, että viskoosikatkokuitu (ja viskoosikatkokuidusta valmistettu kangas) ovat Euroopan tekstiiliteollisuuden rakenneuudistuksessa erityisen merkittäviä tekijöitä, eikä niiden kysynnän kehitys välttämättä noudata Euroopan tekstiiliteollisuuden väitettyä yleistä laskusuuntausta(156). Vaikka oletettaisiinkin, että 145 kappaleessa mainitun siirtymisen tekstiilisovelluksista kuitukangassovelluksiin jatkuessa tekstiileihin tarkoitetun viskoosikatkokuidun perustuotteen kulutuksen lasku ETA:ssa olisi todennäköinen, tämä muutos vain entisestään pienentäisi osapuolten alttiutta valmiiden tekstiilituotteiden tuonnin aiheuttamille paineille. Kuitukangastuotteiden osalta sama riski on paljon pienempi(157).
(184) Vastauksessaan(158) osapuolet väittävät, että komissio liioittelee ETA:n kaupan ylijäämäisyyden merkitystä viskoosikuidun ja -kankaiden markkinoilla.
(185) Komissio on ottanut huomioon tämän väitteen, mutta ei muuta päätelmäänsä, jonka mukaan viskoosikatkokuidulla ja viskoosikatkokuitutuotteilla on Euroopan tekstiiliteollisuudelle suuri merkitys. Se huomauttaa, että vastauksessaan osapuolet eivät itse asiassa ilmoita olevansa tästä eri mieltä. Vaikka osapuolten omista laskelmista puuttuvat tiedot viskoosikatkokuidun kaupasta kolmansien maiden kanssa, ne eivät kumoa perustosiasiaa, jonka mukaan ETA:n ulkomaankaupan nettovaje valmiiden viskoosikatkokuitutuotteiden alalla on merkittävästi pienempi kuin nettovaje puuvillasta ja polyesteristä tehtyjen tuotteiden ulkomaankaupassa.
(186) Tässä yhteydessä voidaan esittää sama huomautus kuin tarkasteltaessa kuitujen välistä kilpailua. Kuten edellä (180 kappaleessa) on selitetty, viskoosikatkokuidun perustuotteen myyntimäärän supistuminen vaikuttaisi uuteen yksikköön vähemmän kuin muihin tuottajiin, eikä näin ollen vaarantaisi sen johtoasemaa viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoilla. Uuden yksikön kilpailuedun lisäperusteena voidaan pitää sen läsnäoloa useilla maantieteellisillä markkinoilla. Sen tytäryhtiöt kolmansissa maissa, erityisesti Kaukoidässä (Lenzingin tytäryhtiö Indonesiassa) ja NAFTA-maissa (Lenzingin tuotantolaitos Yhdysvalloissa) voivat näet ainakin jossain määrin hyötyä taloudellisesti myöhemmän jalostusvaiheen yritysten poistumisesta ETA:sta muille markkinoille. Samalla uusi yksikkö pystyisi säilyttämään määräävän asemansa (ja voittonsa) viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoilla ETA:ssa, vaikka ne supistuvatkin(159).
Kuitujen välinen kilpailu pitemmällä jalostusketjussa ei riitä aiheuttamaan kilpailupaineita
(187) Osapuolet väittävät vastauksessaan(160), että väitetiedoksianto jättää johdonmukaisesti huomiotta jalostusketjussa pitemmällä tapahtuvasta kilpailusta (sekä muiden kuitujen että Länsi-Euroopan ulkopuolisten toimittajien taholta) aiheutuvat paineet. Osapuolet pitävät ratkaisevana huomiota, että hyvin harvat jalostusketjussa pitemmällä toimivat asiakkaat ovat vastanneet kyselyyn. Tämä osoittaa, että ne eivät ole kovin huolissaan tästä toimenpiteestä tai että se ei edes kiinnosta niitä. Ilmoituksen tehnyt osapuoli väittää kirjeessään, että tämä komission kieltäytyminen kiinnittämästä tarpeellista huomiota vaikutuksiin, joita jalostusketjussa pitemmällä käytävällä kilpailulla on osapuolten käyttäytymiseen, näkyy myös siinä, että komissio ei muiden kuitujen käyttöön siirtymistä arvioidessaan ota huomioon asiakkaita, jotka ovat vastanneet vähentävänsä tuotantoaan tai lopettavansa sen, jos viskoosikatkokuidun hinta nousee 5-10 prosenttia. Tällainen ostomäärien supistuminen vaikuttaa ilmoituksen tehneen osapuolen mielestä suoraan osapuolten kannattavuuteen ja samalla niiden halukkuuteen nostaa hintoja. Vaikutus on sama, kun jos suuri osa asiakkaista siirtyisi käyttämään muita kuituja.
(188) Vaikka komissio on ottanut nämä väitteet huomioon, se ei pidä niitä vakuuttavina. Komissio muistuttaa, että se pitää Länsi-Euroopan ulkopuolella sijaitsevien toimittajien aiheuttamia kilpailupaineita vähäisinä (ks. 174-176 kappale).
(189) Kuitujen välistä kilpailutilannetta myöhemmässä jalostusvaiheessa ei voida ottaa huomioon merkitsevänä kilpailupaineiden aiheuttajana, koska kilpailijat eivätkä suorat asiakkaat ole pystyneet arvioimaan sen vaikutuksia. Jalostusketjun myöhemmän vaiheen asiakkaat itsekään eivät ole pystyneet osoittamaan tämän tekijän vaikutuksen suuruutta. Hintojen ristijoustoa koskeva komission analyysi (75 ja 76 kappaleessa) ottaa epäsuorasti huomioon aiemman kuitujen välisen kilpailun myöhemmässä jalostusvaiheessa. Myös komission I vaiheen kyselyssä osapuolten asiakkailta kysyttiin nimenomaisesti, siirtyisivätkö ne tai niiden asiakkaat käyttämään muita kuituja, jos hintoihin tehtäisiin pieni mutta pysyvä 5-10 prosentin korotus. Vastaukset osoittivat, että tällaisesta tapahtumasta aiheutuvat siirtymisen muihin kuituihin vaikuttaisivat vain noin 6-13 prosenttiin(161) viskoosikatkokuidun myyntimäärästä.
(190) Arvioinnista niiden asiakkaiden osalta, jotka vastasivat lopettavansa viskoosikatkokuituihin perustuvien tuotteiden tuotannon tai supistavansa sitä, jos hintoihin tehtäisiin pieni mutta tuntuva pysyvä korotus, komissio ei kiellä, että asiakkaiden tällaisen käyttäytymisen voidaan katsoa aiheuttavan kilpailupaineita hypoteettiselle toimijalle, joka on määräävässä asemassa kyseisillä markkinoilla. Asiakkaat, jotka lopettavat viskoosikatkokuituihin perustuvien tuotteiden tuotannon (tai vähentävät sitä), ottavat myös huomioon hintojen noususta johtuvan jalostusketjussa pitemmällä todennäköisesti tapahtuvan kysynnän supistumisen. Siksi komissio on kysynyt asiakkailta (II vaiheen kyselyssä), lopettaisivatko ne tuotantonsa(162). Tämän kyselyn tuloksena oli, että 10 prosentin hinnankorotus vaikuttaisi vain noin 7 prosenttiin osapuolten viskoosikatkokuidun perustuotteen tuotannosta. Komissio katsoo, että tämä vaikutus on aivan liian vähäinen, jotta se voisi vaikuttaa tehokkaasti viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoilla määräävässä asemassa toimivan tuottajan tulevaan käyttäytymiseen(163).
(191) Jalostusketjussa pitemmällä toimivien asiakkaiden vastaustiheyden pienuudesta komission kyselyssä ei voida välttämättä tehdä johtopäätöstä, että vastaamatta jättäneet eivät olisi kovin huolestuneita ilmoitetusta toimenpiteestä vaan olettaisivat, että kuitujen välinen kilpailu myöhemmässä jalostusvaiheessa aiheuttaisi osapuolten asemaan vaikuttavia todellisia kilpailupaineita. Onkin todettava, että selluloosapohjaisten katkokuitujen mahdolliset hinnankorotukset vaikuttavat kyseisiin myöhemmän jalostusvaiheen asiakkaisiin vähemmän kuin osapuolten suoriin asiakkaisiin. Tällaisten hinnankorotusten vaikutus laimenee pitemmällä jalostusketjussa, missä kuidun arvon osuudeksi vaatekappaleen arvosta arvioidaan alle 5 prosenttia(164). Näin ollen hypoteettinen hinnankorotus, joka tarvittaisiin vaikuttavien kilpailupaineiden aikaansaamiseksi, olisi todennäköisesti mahdollinen vain hintasuhteiden muuttuessa huomattavasti (noin 20 prosentin verran)(165).
Tasoittava neuvotteluvoima ei riitä aiheuttamaan kilpailupaineita
(192) Osapuolet väittävät myös, että tasoittava neuvotteluvoima rajoittaa tehokkaasti uuden yksikön markkinavoimaa.
(193) Markkinatutkimuksensa tulosten perusteella komissio on toista mieltä. Viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoille on ominaista huomattava määrä pieniä ja keskisuuria asiakkaita(166) (kehrääjiä ja kelatavaran valmistajia), jotka eivät pysty käyttämään merkittävää neuvotteluvoimaa. On myös muistettava, että laatu, tietyt tuotteille asetetut vaatimukset ja toimitusten luotettavuus ovat useimmille asiakkaille erityisen tärkeitä (ks. myös edellä 36 kappale). Tällaisissa olosuhteissa yhden johtavista korkealaatuisen viskoosikatkokuidun riippumattomista toimittajista katoaminen ETA:sta rajoittaa huomattavasti asiakkaiden valintamahdollisuuksia, sillä siirtyminen käyttämään "tuntemattomia" toimittajia voi merkitä huomattavaa tuotantotappioina toteutuvaa kaupallista riskiä. Pitkäaikaiset liikesuhteet ovat alalla yleisiä ja hillitsevät osaltaan asiakkaan mahdollista halua vaihtaa toimittajaa(167). Myös tilanteissa, joissa toimituksista on mahdollisesti pulaa (ks. edellä 161-165 kappale), asiakkaiden yleinen tapa tehdä tilauksia lyhyillä toimitusajoilla ja pitää varastonsa pieninä voi rajoittaa niiden mahdollisuuksia käyttää neuvotteluvoimaansa.
(194) Kolmansien vastaukset komission kyselyihin vahvistavat tämän päätelmän. Osapuolten asiakkaat ovatkin itse todenneet, että niiden asema ostajina heikkenisi merkittävästi sulautuman toteuduttua. Vaikka noin kaksi kolmannesta vastaajista katsoo, että niiden nykyinen neuvotteluvoima ostotilanteessa on tasapainossa, useimmat odottavat sen muuttuvan melko heikoksi, jos ilmoitettu toimenpide toteutuu.
Viskoosikatkokuitua perustuotteena koskeva päätelmä
(195) Ilmoitettu toimenpide poistaisi Acordisin vahvimman kilpailijan ETA:sta ja jättäisi jäljelle vain kolme pienempää, vähemmän suorituskykyistä kilpailijaa. Silloin uusi yksikkö pystyisi toimimaan riippumattomana kilpailijoistaan ja asiakkaistaan.
(196) Edellä esitetyistä syistä komissio päättelee, että ehdotettu toimenpide loisi uudelle yksikölle ETA:n viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoilla sellaisen määräävän aseman, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla ja ETA:ssa olennaisesti estyisi.
c) Kehruuvärjätty viskoosikatkokuitu
Markkinoiden koko ja markkinaosuudet
(197) Kehruuvärjätty viskoosikatkokuitu käsittää noin [alle 20]* prosenttia viskoosikatkokuidun kokonaismyynnistä. Acordisin ja Lenzingin yhteenlaskettu markkinaosuus ETA:n markkinoilla olisi näillä tuotemarkkinoilla jopa edellistä korkeampi, eli [80-90]* prosenttia (Lenzing [50-60]* prosenttia, Acordis [25-35]* prosenttia), ja SNIACE jäisi [0-10]* prosentin osuudellaan niistä kauas jälkeen.
(198) Vaikka Lenzingin markkinaosuus on suuri, ETA:n kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun markkinoilla on nykyisin näyttöä tietynasteisesta kilpailusta, koska voittomarginaalit ovat pieniä ja asiakkaiden käsityksen mukaan niiden neuvotteluvoima on nykyisin tasapainossa. Tällaista kilpailua esiintyy kuitenkin etupäässä kummankin osapuolen kesken ja se loppuu, jos ilmoitettu keskittymä toteutuu. Silloin uusi yksikkö pystyy toimimaan riippumattomasti seuraavista syistä:
Kilpailijat ja markkinoille tulo
(199) SNIACE on ainoa jäljellä oleva eurooppalainen kilpailija kehruuvärjättyjen viskoosikatkokuitujen alalla. Sen markkinaosuus on [0-10]* prosenttia ja se pystyy tarjoamaan vain hyvin suppean värivalikoiman, jota se ei pysty taloudellisista syistä laajentamaan. Valikoiman laajentaminen vaatisi huomattavia investointeja ja rajoittaisi tuotantoa muutoksen vaatiman siirtymäajan vuoksi.
(200) Muut kaksi eurooppalaista viskoosikatkokuidun tuottajaa, jotka eivät nykyisin tuota kehruuvärjättyä viskoosikatkokuitua, ovat ilmoittaneet, etteivät ne ole kiinnostuneita markkinoille tulosta. Syynä tähän ovat mittakaavaedut, joita edes hintojen nousu 5-10 prosentilla ei pystyisi korvaamaan.
(201) Markkinatutkimus on osoittanut, että tuonnin (nykyisin [alle 10]* prosenttia) kasvu on näillä markkinoilla vielä epätodennäköisempää kuin viskoosikatkokuidun perustuotteen markkinoilla. Tsekkiläinen tuottaja Spolana on lopettanut toimintansa vuoden 2000 alussa. Yhtä venäläistä toimittajaa asiakkaat eivät pidä luotettavana. Intialainen Birla-Grasim-ryhmä ei nykyisin tuota sellaista laatua eikä täyttä värivalikoimaa, joka tarvittaisiin ETA:n asiakkaiden tyydyttämiseksi. Sen tuotteet on suunniteltu täyttämään Intian markkinoiden vaatimukset. Maailmassa on vain yksi muu toimittaja, taiwanilainen FCFC, jonka ei myöskään odoteta vievän ETA:han.
(202) Osapuolet toteavat vastauksessaan(168), että Birla tarjoaa tarkan toisinnon Acordisin Kelheimissa tuottamasta värivalikoimasta.
(203) Komissio on ottanut tämän väitteen huomioon, mutta ei muuta alkuperäistä näkökantaansa. Kuten Birla on vahvistanut(169), Euroopan markkinoilla halutun värivalikoiman sävyt ja vivahteet sekä kiilto poikkeavat Birlan kotimarkkinoilla halutuista. Tuottaessaan kehruuvärjättyä viskoosikatkokuitua Intiassa Birla käyttää kotimaista massaa ja kotimaisia pigmenttejä. Kyseiset kotimaiset pigmentit vastaavat sen kotimarkkinoiden esittämiä värivalikoimaa ja kiiltoa koskevia vaatimuksia. Täyttääkseen ETA:n markkinoiden vaatimukset Birlan olisi käytettävä niiden mukaisia pigmenttejä, joita ei yhtiön ilmoituksen mukaan ole saatavilla Intiassa. Teknisessä mielessä Birla uskoo voivansa tuottaa Euroopan markkinoiden vaatimuksia vastaavaa kehruuvärjättyä viskoosikatkokuitua, jos se käyttäisi tuontipigmenttejä. Birla korostaa kuitenkin uudelleen, että eurooppalaisten asiakkaiden muodin mukaan vaihtelevista markkinoista johtuvien vaatimusten mukaiset pienet tuotantoerät ja nopeat toimitusajat eivät sovellu Birlan toimintatapaan. Birlan lausunnot vastaavat komission markkinatutkimuksen yhteydessä saatuja asiakkaiden vastauksia. Näin ollen komissio ei voi katsoa Birlaa todelliseksi nykyiseksi tai potentiaaliseksi kilpailijaksi ETA:n kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun markkinoilla.
Kysynnän joustamattomuus
(204) Markkinatutkimus on osoittanut, että siirtyminen käyttämään muita tuotteita (tai viskoosikatkokuitua perustuotteena, joka värjättäisiin tuotantoprosessin myöhemmässä vaiheessa) ei ole merkittävässä määrin todennäköistä. Kehruuvärjättyjä katkokuituja pidetään halvempina ja korkealaatuisempina (värinkestävyyden kannalta) kuin pitemmällä jalostusketjussa värjättyä viskoosikatkokuitua. Kehruuvärjättyjen katkokuitujen käyttö on asiakkaiden mukaan tiettyjen sovellusten toimivuuden sanelema vaatimus (esimerkiksi kaksiväriset langat, värilliset puhdistuspyyhkeet).
(205) Myös siirtymistä käyttämään muita kuituja yhdessä tuotannon supistamisen tai lopettamisen kanssa(170) - komission II vaiheen markkinakyselyn tulokset osoittavat, että näiden vaikutus olisi noin 13-14 prosenttia - ei voida pitää kyllin suurena muutoksena, jotta se aiheuttaisi osapuolille riittävästi paineita. Määräävässä asemassa näillä markkinoilla oleva yritys voi päättää hintojen korotuksista ja menettää siksi myyntiä, mutta parantaa silti kannattavuuttaan jäljelle jäävän tuotantonsa ansiosta.
Kehruuvärjättyä viskoosikatkokuitua koskeva päätelmä
(206) Ilmoitettu toimenpide poistaisi Acordisin vahvimman kilpailijan ETA:sta ja jättäisi jäljelle vain yhden pienemmän ja vähemmän suorituskykyisen kilpailijan. Silloin uusi yksikkö pystyisi toimimaan riippumattomana kilpailijoistaan ja asiakkaistaan.
(207) Edellä esitetyistä syistä komissio päättelee, että ehdotettu toimenpide loisi uudelle yksikölle ETA:n kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun markkinoilla sellaisen määräävän aseman, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla ja ETA:ssa olennaisesti estyisi.
d) Tamponeissa käytettävät viskoosikatkokuidut
Markkinoiden koko ja markkinaosuudet; Acordisin määräävä asema
(208) Tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun markkinat ETA:ssa vastaavat noin [alle 15]* prosenttia viskoosikatkokuidun koko myynnistä. Osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus ETA:ssa olisi [80-90]* prosenttia (Acordis [70-80]* prosenttia, Lenzing [10-20]* prosenttia). Kilpailijoita on vain yksi, Svenska Rayon, jonka osuus markkinoista on loput [alle 20]* prosenttia. Kaksi muuta eurooppalaista viskoosikatkokuidun tuottajaa (Säteri ja SNIACE) eivät tuota tamponeissa käytettävää viskoosikatkokuitua. Syyt ovat teknisiä ja taloudellisia, eikä niillä ole aikomusta aloittaa tuotantoa myöskään tulevaisuudessa. Realistisia mahdollisuuksia tuontiin ei ole.
(209) Kuvattu markkinoiden rakenne huomioon ottaen Acordisin asemaa voidaan jo pitää määräävänä tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun markkinoilla, koska sen markkinaosuus on ylivoimaisesti suurin ([70-80]* prosenttia) ja koska se myös valmistaa ja pitää kaupan korkealaatuisinta tamponeissa käytettävää kuitua, jonka tuotemerkki on "Galaxy" ja joka on patenttisuojattu.
(210) Ilmoitettu toimenpide poistaa Lenzingin, joka on toinen Acordisin vain kahdesta nykyisestä kilpailijasta. Se vahvistaa uuden yksikön kykyä toimia riippumattomasti seuraavista syistä:
Jäljelle jäävän kilpailijan potentiaalinen markkinoille tulo ei riitä aiheuttamaan kilpailupaineita
(211) Svenska Rayon on ainoa jäljelle jäävä tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun tuottaja ETA:ssa. Se on pieni yhtiö, jonka kapasiteetti on rajallinen. Vaikka Svenska Rayon on keskittynyt erikoistuotteisiin(171) ja voi kyetä rajallisesti lisäämään kapasiteettiaan, se ei kykene kilpailemaan tehokkaasti Acordisin ja Lenzingin kanssa. Tähän se on liian pieni eikä suurin osa asiakkaista voi pitää sitä uuden yksikön todellisena vaihtoehtona. Asiakkaat ovat myös ilmaisseet olevansa jonkin verran huolissaan Svenska Rayonin talouden vakaudesta. Yhtiö ei ole tunnettu innovatiivisuudestaan.
(212) Ulkomaisten yhtiöiden tulo näille markkinoille Kaukoidästä on erittäin epätodennäköistä. Kaukoidästä peräisin olevat tuottajat valmistavat tavallisesti tekstiilisovelluksiin tarkoitettua viskoosikatkokuitua perustuotteena. Niillä on vain vähän kokemusta kuitukangassovelluksista sekä vielä vähemmän hygieenisesti aroista sovelluksista kuten tamponeissa käytettävästä viskoosikatkokuidusta. Yksikään tamponeissa käytettävää viskoosikatkokuitua ostavista asiakkaista ei ole ilmoittanut nykyisin ostavansa kuituja ETA:n ulkopuolella sijaitsevilta ETA-maiden toimittajilta. Yksikään asiakkaista ei myöskään harkinnut siirtymistä käyttämään tällaisia toimittajia(172).
Tasoittava ostovoima ei riitä aiheuttamaan kilpailupaineita
(213) Osapuolet ovat väittäneet, että niiden muutaman asiakkaan suuri neuvotteluvoima ja kyky noudattaa kahden toimittajan strategiaa rajoittaisi riittävästi niiden kilpailukäyttäytymistä. Suuri osa osapuolten tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun myynnistä kertyneestä liikevaihdosta onkin peräisin muutamalta suurelta asiakkaalta, kuten [...]*. On kuitenkin huomattava, että vain muutama näistä asiakkaista noudattaa tällä hetkellä kahden toimittajan strategiaa. Lisäksi ilmoitettu toimenpide supistaisi merkittävästi asiakkaiden mahdollisuuksia noudattaa tällaista strategiaa, koska keskittymä saisi Acordisin vahvimman kilpailijan, Lenzingin, katoamaan. Kuten edellä on selitetty, Svenska Rayonia ei voi yksin pitää riittävänä vaihtoehtoisten toimitusten lähteenä (ks. edellä 211 kappale). Toimittajan vaihtaminen ei ole asiakkaille lyhyellä aikavälillä mahdollista myöskään siksi, että koneiden mukauttaminen saattaisi olla välttämätöntä ja toimittajien sekä niiden tuotteiden on läpäistävä tiukka kelpuutusprosessi.
(214) Asiakkaiden omat näkemykset vahvistavat nämä päätelmät. Suuri enemmistö asiakkaista on ilmaissut olevansa erittäin huolissaan ehdotetusta Lenzingin valtauksesta. Vaikka useimmat vastaajista ovat sitä mieltä, että niiden nykyinen neuvotteluvoima ostotilanteessa on tasapainossa, suuri enemmistö odottaa sen muuttuvan melko heikoksi, jos ilmoitettu toimenpide toteutuu.
(215) Hinnaltaan tamponeissa käytettävät viskoosikatkokuidut (erityisesti Acordisin erikoiskuitu Galaxy, mutta myös tamponeissa käytettävät vakiokuidut) ovat kalliimpia kuin viskoosikatkokuitu perustuotteena, [...]*. Tällainen hintaero ei olisi todennäköinen, jos asiakkailla olisi todellisuudessa riittävä tasoittava ostovoima.
(216) Osapuolet väittävät vastauksessaan(173), että väitetiedoksiannossa jätetään täysin huomiotta tamponinvalmistajien huomautukset, joiden tarkoituksena on tukea kuitujen keskinäistä korvattavuutta ja tamponilohkolla käytettävän tasoittavan neuvotteluvoiman olemassaoloa. Väitteen mukaan komissio aliarvioi siksi tämän tasoittavan voiman laajuuden. Osapuolet korostavat myös, että tamponilohkon asiakkaiden toimitusten siirto Acordisin tuotantolaitokselta Alabaman Mobilesta Saksan Kelheimiin on vienyt vain neljä kuukautta. Tämä osoittaa, että komission näkemys toimittajan vaihdoksen mahdottomuudesta lyhyellä aikavälillä on virheellinen. Osapuolet viittaavat myös tamponinvalmistajien mahdollisuuteen tehostaa neuvotteluvoimaansa hankkimalla viskoosintoimittajilta raaka-ainetta erityyppisiin tuotteisiinsa.
(217) Komissio on ottanut nämä väitteet huomioon, mutta pitäytyy edelleen analyysinsä tuloksissa. Osapuolten vastauksessaan lainaamat osuudet kolmansien vastauksista eivät ole vakuuttavia. Yhdessä vastauksissa todetaan nimenomaisesti, että vastaajan maininta pätee vain "pitkällä aikavälillä". Toinen osapuolten vastauksessa siteerattu asiakkaan vastaus(174), jossa viitataan mahdollisuuteen supistaa viskoosikatkokuidun kulutusta 10 prosentilla kahdessa kuukaudessa, sisältää myös maininnan, jonka mukaan tällainen muutos aiheuttaisi tuotannollisia puutteita. Vastauksessa todetaan, että käytettyjen kuitujen tuoteominaisuudet, tekniset vaikeudet mukauduttaessa tuotantoprosessiin sekä aika ja kustannukset, joita mukautuminen tuotantoprosessiin vaatii, ovat syitä, joiden vuoksi toimittajan vaihtaminen ei ole mahdollista siinä määrin, että sillä voitaisiin torjua viskoosikatkokuidun hinnankorotukset. Myös tämä tuottaja pitää omaa asemaansa varsin heikkona keskittymän toteuduttua.
(218) Vastauksessa lainatuista kahden tamponinvalmistajan vastauksista komission I vaiheen kyselyyn on huomattava, että toinen näistä asiakkaista ei pidä siirtymistä mahdollisena ilman suuria kustannuksia, eikä sen vuoksi katso sen olevan taloudellisesti toteuttamiskelpoinen ajatus. Tämä asiakas ei siirtyisi käyttämään viskoosikatkokuidun sijaan muita kuituja, vaikka viskoosikatkokuidun hinta nousisi vähän (5-10 prosenttia) mutta pysyvästi. Vaikka onkin totta, että kyseinen asiakas mainitsee myös voivansa korvata 50 prosenttia käyttämästään viskoosikatkokuidusta lyocellilla, tätä voidaan tuskin katsoa aiheuttavan kilpailupaineita osapuolille, jotka ovat ainoita lyocellin tuottajia maailmassa. Asiakas mainitsee myös, että siirtyminen vaatisi ainakin 12 kuukautta terveyteen ja turvallisuuteen liittyvien säännösten ja vaatimusten vuoksi. Toinen asiakas, jota osapuolet ovat lainanneet vastauksessaan, mainitsee, että vaikka se voisi "teoriassa" siirtyä 100-prosenttisesti käyttämään muita kuituja ja sekoituksia, yritys oli päättänyt luopua näistä vaihtoehdoista, koska viskoosikatkokuidulla oli paras suorituskyky. Kumpikaan näistä kahdesta asiakkaasta ei pidä yhtiönsä asemaa keskittymän toteuduttua vahvana (toinen asiakkaista arvioi sen "heikentyvän" ja toinen, joka pitää asemaansa vahvana ennen keskittymää, arvioi sen "tasapainoiseksi" keskittymän jälkeen). Näissä vastauksissa esitetyt mielipiteet tukevat näin ollen täysin komission analyysiä.
(219) Muut lainatut kohdat tamponinvalmistajien II vaiheen kyselyyn antamista vastauksista ovat yhtä vähän vakuuttavia. Vaikka viskoosikatkokuidun pysyvä hinnannousu 5 prosentilla saisi erään valmistajan siirtymään muihin kuituihin 25-75-prosenttisesti, ja hinnannousu 10 prosentilla saisi sen siirtymään muihin kuituihin 25-100-prosenttisesti, sama tuottaja lisäsi, että valmisteluajan olisi oltava vähintään 24 kuukautta. Lisäksi muutos vaatisi hyvin huomattavia resursseja pääomainvestointeina, kokeiluina ja kelpuuttamisina sekä tuotannon menetyksinä, joten olisi erittäin epätodennäköistä, että tämä siirtymismahdollisuus aiheuttaisi osapuolille riittävästi kilpailupaineita.
(220) Samoin se, että yksi asiakkaista odotti ehdotetun keskittymän seurauksena vain hyvin vähäistä hinnannousua ja että toinen asiakas odotti yhdentyneen yksikön osoittautuvan taloudellisesti terveemmäksi, ei heikennä komission analyysiä. Myöskään odotus vain rajallisista hinnannousuista ja odotus keskittymän tuloksena syntyvästä taloudellisesti terveemmästä yksiköstä eivät kumoa osapuolten kykyä toimia keskittymän jälkeen riippumattomina asiakkaistaan ja kilpailijoistaan.
(221) Komissio ei myöskään pidä asiakkaiden siirtymistä yhdestä Acordisin toimipaikasta (Mobile, Alabama) toiseen (Kelheim, Saksa) riittävänä osoituksena siitä, että viskoosikatkokuidun toimittajan vaihdosta toiseen toimittajaan johtuva este olisi merkityksetön (ks. edellä 213 kappale). Jos asiakkaat saavat viskoosikuituja Acordisin Yhdysvaltain tehtaalta tai sen Saksan tehtaalta, niiden toimitukset ovat peräisin samalta tuottajalta eivätkä eri tuottajilta.
(222) Saattaa olla yllättävää todeta, että suurtenkin tamponien valmistajien neuvotteluvoima on riittämätön rajoittamaan olennaisesti yhdistyneen yksikön kilpailukäyttäytymistä. On kuitenkin muistettava, että näiden yhtiöiden toimintaa sitovat pitkälle korkeat vaihtokustannukset. Vaikka suuret tamponien valmistajat kuuluvat alan konserneihin, jotka ovat monta kertaa suurempia kuin viskoosintuottajat, niillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin hankkia toimituksensa keskittyneeltä yksiköltä. Sen suurimmat tekstiili- ja kuitukangaslohkon perustuoteasiakkaat hankkivat määriä, jotka ovat yhtä suuria tai jopa suurempia kuin tamponinvalmistajien ostamat määrät. Keskittymän osapuolet ovat itse asiassa vähemmän riippuvaisia tamponinvalmistajista kuin nämä ovat riippuvaisia keskittymän osapuolista(175). Tämä väite pitää vielä selvemmin paikkansa pienten, yksityisten tamponinvalmistajien osalta.
(223) Tamponinvalmistajien tapaa käyttää eri tuotteiden suomaa neuvotteluvoimaansa ei voida myöskään hyväksyä riittäväksi kilpailupaineita aiheuttavaksi keinoksi, koska tamponinvalmistajat eivät tavallisesti itse osta viskoosikatkokuitua käytettäväksi muissa tuotteissa kuin tamponeissa (esimerkiksi vauvojen hoidossa käytettävissä puhdistusliinoissa). Tällaisia tuotteita varten ne ostavat kelatavaraa kelatavaran valmistajilta. Nämä kelatavaran valmistajat puolestaan ostavat viskoosikatkokuitua (perustuotteena) viskoosikatkokuidun tuottajilta. Tamponinvalmistajilla on näin ollen vain rajalliset mahdollisuudet vaikuttaa kelatavaran valmistajien osapuolten suhteen tekemiin ostopäätöksiin.
Kuitujen välinen kilpailutilanne ei riitä aiheuttamaan kilpailupaineita
(224) Rinnakkaisten tuotemarkkinoiden aiheuttamat kilpailupaineet (kuitujen keskinäinen kilpailu) voisivat olla peräisin vain puuvillasta, eikä sen voida katsoa pystyvän horjuttamaan uuden yksikön tulevaa vahvaa asemaa. Yksi suurimmista tamponinvalmistajista onkin pitänyt mahdottomana siirtymistä puuvillan käyttöön ja toinen on katsonut sen aiheuttavan erittäin suuret siirtymiskustannukset.
(225) Asiakkaiden siirtymisestä muihin kuituihin ja asiakkaiden tuotannon lopettamisesta tai tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun kulutuksen supistamisesta aiheutuvat kilpailupaineet ovat myös vähäiset (vaikutus alle 6 prosenttia, mikäli hinnat nousisivat pysyvästi 10 prosenttia).
Tamponeissa käytettävää viskoosikatkokuitua koskeva päätelmä
(226) Ilmoitettu toimenpide poistaisi Acordisin vahvimman kilpailijan ETA:n markkinoilta eikä jättäisi asiakkaille riittäviä vaihtoehtoja. Näin ollen Acordisin jo olemassa oleva kyky toimia kilpailijoista ja asiakkaista riippumatta tehostuisi.
(227) Edellä esitetyistä syistä komissio päättelee, että ehdotettu toimenpide vahvistaisi tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun markkinoilla ETA:ssa Acordisin sellaista määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla ja ETA:ssa olennaisesti estyisi.
e) Viskoosikatkokuitua koskeva päätelmä
(228) Edellä esitetyistä syistä komissio päättelee, että ehdotettu toimenpide loisi uudelle yksikölle ETA:n viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoilla ja kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun markkinoilla sellaisen määräävän aseman, ja vahvistaisi tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun markkinoilla ETA:ssa Acordisin sellaista määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla ja ETA:ssa olennaisesti estyisi.
(229) Komissio huomauttaa, että vaikka merkitykselliset tuotemarkkinat komission markkinoiden määritelmästä poiketen (ks. edellä 85-115 kappale) sisältäisivät kaikki viskoosikatkokuidut, ilmoitettu toimenpide poistaisi Acordisin vahvimman kilpailijan ETA:ssa, loisi yhtiön, jonka markkinaosuus ETA:ssa olisi [60-70]* prosenttia (ks. 139 kappale) ja jättäisi jäljelle vain kolme pienempää ja vähemmän suorituskykyistä kilpailijaa. Markkinaehdot viskoosikatkokuidun kokonaismarkkinoilla olisivat verrannolliset viskoosikatkokuitualan yleisiin markkinaehtoihin (ks. 140-158 kappale) ja ehtoihin viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoilla (ks. 159-194 kappale), jotka käsittävät noin [70-75]* prosenttia viskoosikatkokuidun kokonaismyynnistä ETA:ssa. Tässä tapauksessa olisi noudatettava samaa päättelyä kuin edellä koskien viskoosikatkokuitua perustuotteena. Näin ollen keskittymä olisi omiaan luomaan uudelle yksikölle sellaisen määräävän aseman, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla ja ETA:ssa olennaisesti estyy.
2. LYOCELL
Markkinaosuudet
(230) Lenzing ja Acordis ovat nykyisin ainoat lyocellin tuottajat koko maailmassa. Lenzingin markkinaosuus on noin [alle 25]* prosenttia ja Acordisin "Tencel"-merkillä myytävän lyocelltuotteen osuus on noin [yli 75]* prosenttia koko lyocellmarkkinoista. ETA:ssa osapuolten markkinaosuuksien ero on pienempi.
Acordisin ainoan kilpailijan häviäminen
(231) Tähän saakka Acordis ja Lenzing ovat kilpailleet keskenään lyocellmarkkinoilla erityisesti ETA:ssa. Lenzing on perinyt lyocellista huomattavasti alhaisempia hintoja kuin Acordis. Ilmoitettu toimenpide luo lyocellmarkkinoille maailmanlaajuisen monopolin ja poistaa kaiken nykyisen osapuolten välisen kilpailun. Uusi yksikkö pystyy toimimaan riippumattomasti seuraavista syistä:
Uusia tulokkaita markkinoille ei liene odotettavissa lähiaikoina
(232) Osapuolet ovat ennustaneet yhden kiinalaisen ja yhden korealaisen tuottajan tuloa markkinoille noin vuonna 2003, ja yhden muun tuottajan tuloa myöhemmässä vaiheessa, mutta komission markkinatutkimus on osoittanut, että kolmansien tuloa markkinoille ei liene lyhyellä aikavälillä odotettavissa. Potentiaalisista markkinoille tulijoista komission kyselyyn vastanneet päinvastoin ilmoittivat, että niiltä kuluisi vielä monta vuotta, ennen kuin ne pystyisivät aloittamaan toiminnan ja kykenisivät tehokkaaseen kilpailuun osapuolten kanssa lyocellmarkkinoilla.
(233) Lenzing ja Acordis väittävät, että niiden tekniikkaa koskevat patentit eivät muodosta markkinoille tulon estettä ja että kyseisiä teollis- ja tekijänoikeuksia voisi olla vaikea valvoa. Markkinoille tulosta kiinnostuneet kolmannet ovat jyrkästi kiistäneet tämän näkökannan. Komission tutkimus on osoittanut, että markkinoille tulolle on olemassa huomattava tekninen este, koska osapuolten hallussa on paljon lyocellin tuotantotekniikkaan liittyviä patenttioikeuksia (ks. jäljempänä 246 ja 247 kappale).
(234) Osapuolet väittävät vastauksessaan, että komission väitetiedoksiannossa arvioidaan markkinoille tulon todennäköisyyttä(176). Osapuolet esittävät potentiaalisista markkinoille tulijoista luettelon, joka perustuu kilpailijoiden komission kyselyihin antamiin vastauksiin.
(235) Vaikka komissio on ottanut nämä väitteet huomioon, se ei pidä niitä vakuuttavina. Monet osapuolten nimeämistä potentiaalisista markkinoille tulijoista ovatkin todellisuudessa tutkimuslaitoksia, jotka osallistuvat lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikan kehittämiseen. Niitä ei voida missään tapauksessa pitää potentiaalisina lyocellkuitujen tuottajina.
(236) Osapuolten vastauksesta ei myöskään käy ilmi, milloin ne realistisesti odottavat useimpien näistä kolmansista tulevan markkinoille. Intialaisen Birla-Grasim-ryhmän markkinoille tulosta, jonka odotetaan tapahtuvan "lähimpien kahden vuoden aikana", vastauksessa jätetään sanomatta, että tämän aikataulun kyseenalaistaa "Lenzing/Acordisin malleja koskevista patenttirajoituksista johtuen puuttuva mahdollisuus käyttää tiettyjä ratkaisevia laitteita, mikä saattaa edellyttää lisätoimenpiteitä ja pidentää tarvittavaa aikaa"(177). Mahdollisia muita markkinoille tulijoita uhkaavat Acordisin ja Lenzingin patentteja koskevat oikeustoimet (ks. jäljempänä 248 kappale). Kiinalaista markkinoille tulijaa, jonka nimeä vastauksessa ei mainita, markkinatutkimuksen yleiset tulokset eivät vahvista. Komissio ei ole onnistunut markkinatutkimuksensa yhteydessä tavoittamaan kyseistä yhtiötä voidakseen saada mahdolliselta markkinoille tulijalta itseltään tietoja sen tulevasta strategiasta. Myöskään korealainen Hanil ei ole vahvistanut komissiolle, kuinka laajasti se jo toimii tai suunnittelee aloittavansa toiminnan lyocellkuitumarkkinoilla(178). Yksinomaan kolmansia koskeviin epämääräisiin tietoihin perustuva markkinoille tulon todennäköisyys ei ole riittävän suuri, jotta komissio voisi päätellä osapuoliin kohdistuvan lyhyellä aikavälillä merkittävää kilpailupainetta(179).
(237) Näissä olosuhteissa potentiaalista kilpailua ei voida pitää osapuoliin kohdistuvan riittävän kilpailupaineen aiheuttajana, joka pystyisi horjuttamaan ilmoitetun toimenpiteen vaikutuksia(180).
Hintojen noston kannustimet
(238) Komission markkinatutkimus on myös osoittanut, että lyocellmarkkinoilla on nykyisin ylikapasiteettia. Tämä kannustaisi uutta yksikköä supistamaan lyocellin tuotantoaan voidakseen nostaa hintoja (Lenzingin liittäminen Acordisin strategiaan, joka perustuu sen korkeahintaiseen Tencel-merkkituotteeseen) ottaen erityisesti huomioon tarve saada takaisin lyocelltekniikkaan tehdyt suuret investoinnit. On huomattava, että asiakkaiden enemmistö odottaa lyocellin hintojen nousevan tai ainakin pysyvän ennallaan Acordisin ja Lenzingin keskittymän toteuduttua, kun taas keskittymän jäädessä toteutumatta ne odottaisivat hintojen putoavan. Vaikka useimmat asiakkaat ovat sitä mieltä, että niiden nykyinen neuvotteluvoima ostotilanteessa on tasapainossa, ylivoimainen enemmistö odottaa sen muuttuvan melko heikoksi, jos ilmoitettu toimenpide toteutuu.
Osapuolten vastauksessaan esittämät muut väitteet
(239) Vastauksessaan osapuolet väittävät kilpailuvaikutuksia koskevasta arvioinnista, että komissio jättää lyocellia koskevassa arviossaan huomiotta laajemman markkinayhteyden ja aliarvioi lyocellin uhanalaisen aseman(181). Erityisesti ne esittävät, että väitetiedoksiannossa ei oteta huomioon kilpailupaineita, jotka johtuvat jalostusketjussa pitemmällä toimivien asiakkaiden kyvystä siirtyä käyttämään muita kuituja(182). Osapuolten mukaan erilaisista kuiduista tehdyt tuotteet ovat jalostusketjussa pitemmällä olevien asiakkaiden kannalta lähes täysin vaihdettavissa. Ilmoituksen tehnyt osapuoli toteaa kirjeessään myös, että komission omien tietojen mukaan, jos lyocellin hinnat nousisivat 5-10 prosenttia, 15 prosenttia lyocellin myynnistä menetettäisiin asiakkaiden siirtyessä käyttämään muita kuituja(183), ja jos huomioon otettaisiin myös asiakkaiden toiminnan supistamisesta tai muihin kuituihin siirtymisen vuoksi menetetyt määrät, siirtymisten vaikutukset nousisivat 30 prosenttiin.
(240) Komissio on ottanut nämä väitteet huomioon, mutta se pitää osapuolten perusteluja ristiriitaisina. Toisaalta vastauksessa korostetaan, että lyocellteollisuus on suurissa vaikeuksissa markkinoiden puuttuessa, myynti on supistunut ja Acordis ja Lenzing ovat suurissa taloudellisissa vaikeuksissa omien lyocelltoimintojensa vuoksi(184). Toisaalta taas osapuolet odottavat kolmansien tulevan markkinoille lähitulevaisuudessa, mikä viittaisi lyocellmarkkinoiden houkuttelevuuteen ja mahdollisuuteen saada sieltä voittoja(185). [...]*(186).
(241) Koskien eroa muiden kuitujen käyttöön siirtymisen ja tuotannon lopettamisen tai lyocellin kulutusmäärän supistamisen välillä komissio viittaa 42 ja 190 kappaleessa esitettyihin perusteluihin. Se viittaa myös 67 ja 68 kappaleeseen, joissa käsitellään tuotannon supistusten suhteellista merkityksettömyyttä, vaikka niiden prosentuaalinen osuus olisi suurempi kuin lyocellin hinnannousuprosentti. Kuten kyseisissä kohdissa on todettu, myös hinnankorotuksia seuraavat suuremmat tuotannon supistukset voivat osoittautua kannattaviksi, jos niihin liittyy tuotantolaitoksen sulkeminen. Tämä voi koskea samalla tavoin 15 prosentin myynnin menetystä kuin jopa 30 prosentin myynnin menetystä.
(242) Tuotantoketjussa pitemmällä toimivien asiakkaiden siirtymisestä käyttämään muita kuituja komissio toteaa, että sen I vaiheen kyselyssä asiakkailta kysyttiin nimenomaisesti, siirtyisivätkö ne tai niiden asiakkaat käyttämään muita kuituja, jos hintoihin tehtäisiin pieni mutta pysyvä 5-10 prosentin korotus. Vastaukset osoittivat, että tällaisesta tapahtumasta aiheutuvat siirtymisen muihin kuituihin vaikuttaisivat vain noin 4-5 prosenttiin(187) lyocellin myyntimäärästä. Vaikka I vaiheen kyselyn tulos näyttää aluksi olevan ristiriidassa II vaiheen kyselyn kanssa (jonka tuloksia käsitellään 67 ja 68 kappaleessa kuidun vaihdon osalta ja 241 kappaleessa kuidun vaihdon ja tuotannon lopettamisen/supistamisen osalta), on huomattava, että I vaiheen kyselyyn vastanneet asiakkaat edustavat suurempaa myyntimäärää ETA:ssa kuin II vaiheen kyselyyn vastanneet, joten I vaiheen kyselyn tulokset ovat luotettavampia.
(243) Komissio viittaa myös 190 kappaleen toisessa ja kolmannessa virkkeessä esittämäänsä väitteeseen kuitujen välisestä kilpailusta myöhemmässä tuotantovaiheessa, mikä pätee yhtä hyvin myös lyocelliin.
Päätelmä
(244) Ilmoitettu toimenpide luo lyocellmarkkinoille maailmanlaajuisen monopolin ja poistaa alalta kaiken nykyisen kilpailun sekä luo osapuolille mahdollisuuden toimia riippumattomasti potentiaalisista kilpailijoistaan ja asiakkaistaan.
(245) Edellä esitetyistä syistä komissio päättelee, että ehdotettu toimenpide loisi uudelle yksikölle lyocellmarkkinoilla sekä maailmanlaajuisesti että ETA:ssa sellaisen määräävän aseman, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla ja ETA:ssa olennaisesti estyisi.
3. LYOCELLIN TUOTANTO- JA PROSESSITEKNIIKKA
Patenttioikeuksien yhdistelmä
(246) Acordis ja Lenzing ovat tällä hetkellä ainoat aktiiviset toimijat toimintavalmiiden lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikkakokonaisuuksien markkinoilla. Kumpikin tuottaa lyocellia omaa tekniikkaansa käyttäen. Teollis- ja tekijänoikeuksia koskevan kiistan ratkaisemiseksi osapuolten välillä ne tekivät 22 päivänä joulukuuta 1997 ristiinlisensiointia koskevan sopimuksen, jolla kumpikin osapuoli myönsi toiselle ei-yksinoikeuteen perustuvan ja lisenssimaksuttoman maailmanlaajuisen oikeuden valmistaa, käyttää ja myydä lyocellia ja lyocelltuotteita niin kauan, kuin asiaan liittyvät patentit ovat voimassa. Sopimuksen tuloksena kumpikin osapuoli sai joulukuusta 1997 alkaen kokonaan käyttöönsä vastapuolen lyocelltekniikan.
(247) Osapuolilla on yhteisessä käytössään suuri enemmistö kaikista olemassa olevista lyocellin tuotantoon ja käsittelyyn liittyvistä patenteista.
Kyky estää tehokkaasti markkinoille tulo
(248) Patenttioikeuksiensa perusteella Acordis ja Lenzing pystyvät estämään kolmansien tulon lyocellin tuotantomarkkinoille tai merkittävästi hidastamaan sitä. Kolmannet, jotka voisivat harkita lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikan markkinointia tai lyocellin tuotantolinjojen myyntiä potentiaalisille lyocellin tuottajille, ovat jatkuvassa vaarassa loukata kyseisiä patentteja ja joutua sen vuoksi vastaamaan asiaa koskeviin syytteisiin oikeudessa. Samasta syystä kolmannet, joita voitaisiin pitää lyocellin potentiaalisina tuottajina, eivät mielellään osta lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikkaa tai tuotantolinjoja, jotka ovat muiden toimittajien kuin Acordisin tai Lenzingin kehittämiä.
(249) Ilmoitettu toimenpide vaikeuttaa kolmansien mahdollisuuksia hankkia Acordisin ja Lenzingin lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikkaan perustuvia lisenssikokonaisuuksia. Potentiaalisten lisenssinantajien määrä supistuu kahdesta yhteen. Nykyisin potentiaalisia lisenssinantajia on kaksi [...]*, mutta keskittymän toteuduttua potentiaalisia lisenssinantajia on jäljellä vain yksi. Kannustin myöntää toimintavalmiita lisenssikokonaisuuksia kolmansille heikkenee merkittävästi keskittymän toteuduttua, kuten edellä on esitetty (ks. 230-245 kohta). Uusi yksikkö saa haltuunsa monopolin lyocellkatkokuitujen edelleen jalostusmarkkinoilla eikä sillä näin ollen ole mielenkiintoa antaa potentiaaliselle markkinoille tulijalle mahdollisuutta horjuttaa monopolia lisenssillä, joka oikeuttaa käyttämään niiden omaa tekniikkaa. Nämä vaikutukset huomioon ottaen myös kilpailu yksittäisten tuotanto- ja prosessipatenttien kehittämisessä kyseisillä markkinoilla vaikeutuu, koska potentiaalisten ostajien määrä vähenee.
Markkinoille tulo on epätodennäköistä lähitulevaisuudessa
(250) Komission markkinatutkimus on osoittanut, että edellä kuvatuissa olosuhteissa kolmansien tuloa markkinoille tarjoamaan toimintavalmiita lisenssipaketteja ei ole odotettavissa ennustettavissa olevassa tulevaisuudessa (toisin sanoen enintään kahden vuoden aikana). Vaikka itäaasialaiset yritykset ja saksalainen suunnitteluyhtiö Zimmer AG ovat alkaneet kehittää omaa lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikkaansa, minkä tahansa niistä markkinoille tulo edellyttäisi tässä vaiheessa lisenssien myöntämistä ainakin osaan Acordisin ja Lenzingin lyocelltuotanto- ja prosessitekniikkaa, jotta teollis- ja tekijänoikeuksia koskevien oikeustoimien uhka olisi poissuljettu. Osapuolten määräävä asema ei siis ole vaarassa lyhyellä eikä keskipitkällä aikavälillä.
Osapuolten vastaus
(251) Osapuolet eivät käsittele vastauksessaan näitä kysymyksiä(188). Ne tyytyvät väittämään, että yksi komission haastattelemista kolmansista oli antanut "täysin omaa etuaan palvelevia" huomautuksia ja yritti "käyttää korvauksetta hyväkseen merkittäviä investointeja", jotka osapuolet olivat tehneet. Ne korostivat lisäksi sitä, että ilman osapuolten ristiinlisensiointisopimusta kumpikaan osapuoli ei olisi todennäköisesti koskaan tuottanut lyocellia. Ne pitävät "selvästi kohtuuttomana vaatimusta, että suurten investointien ja T& K:n tuloksia olisi merkittävästi heikennettävä sen välttämiseksi, mikä pahimmassakin tapauksessa merkitsisi vain vähäistä ja olettamuksiin perustuvaa kilpailun supistumista osapuolten välillä teknologiapalvelujen toimittajina".
(252) Komissio on ottanut huomioon nämä huomautukset ja toteaa, että sen arvio kilpailutilanteesta lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikan markkinoilla ei ole missään vaiheessa perustunut yksinomaan yhden kolmannen osapuolen huomautuksiin. Sen sijaan komissio on ottanut huomioon lukuisia tosiasioita, mukaan lukien osapuolten itsensä toimittamat tiedot (ks. edellä 246-250 kappale). Lisäksi väitetty vaara "hyväksikäytöstä korvauksetta" ja osapuolten kiinnostus turvata alalla tekemänsä investoinnit sekä tutkimus- ja kehitysponnistelujensa tulokset eivät muuta tosiseikkaa, että osapuolilla on nykyisin hallussaan suuri enemmistö kaikista olemassa olevista lyocellin tuotantoa ja käsittelyä koskevista patenteista, että niillä on mahdollisuus estää tai merkittävästi viivyttää kolmansien tuloa lyocellin tuotantomarkkinoille ja että markkinoille tulo on epätodennäköistä ennustettavissa olevassa tulevaisuudessa. Näitä tosiseikkoja, joihin komission arvio lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikan markkinoista perustuu, osapuolet eivät ole kiistäneet. Ne pysyvät voimassa ja muodostavat perustan komission päätelmälle.
Päätelmä
(253) Ilmoitettu toimenpide luo lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikan markkinoille maailmanlaajuisen lähes monopolin ja poistaa alalta kaiken jäljellä olevan kilpailun tai rajoittaa sitä vakavasti sekä luo osapuolille mahdollisuuden toimia riippumattomasti potentiaalisista kilpailijoistaan ja asiakkaistaan. Edellä esitetyistä syistä komissio päättelee, että ilmoitettu toimenpide loisi uudelle yksikölle lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikan markkinoilla sellaisen määräävän aseman, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla ja ETA:ssa olennaisesti estyisi.
D. SITOUMUKSET
(254) CVC ehdotti 25 päivänä syyskuuta 2001 II vaiheeseen liittyviä sitoumuksia, joilla sen oli tarkoitus poistaa komission väitetiedoksiannossa mainitut kilpailuongelmat. Ehdotuksissa toistetaan olennaisilta osin sitoumukset, jotka oli toimitettu komissiolle menettelyn I vaiheen aikana 30 päivänä toukokuuta.
1. SITOUMUSTEN KUVAUS
a) Viskoosikatkokuidut
(255) Acordis tarjoutuu myöntämään riippumattomalle kolmannelle osapuolelle Galaxy-patentteja koskevan yksinoikeudettoman lisenssin tamponeissa käytettävien Galaxy-viskoosikuitujen(189) tuottamiseksi, käyttämiseksi ja/tai myymiseksi koko ETA:ssa ja NAFTA:n(190) alueella.
b) Lyocell
(256) Komission hyväksymälle riippumattomalle kolmannelle lisenssinsaajalle myönnetään yksinoikeudeton lisenssi Lenzingin ja Acordisin lyocellpatentteihin. Tähän lisenssiin ei sisälly oikeutta myöntää alilisenssejä. Siihen sisältyy määräys, jonka mukaan lisenssinsaajalle toimitetaan kaikki tarvittava tekninen apu ja tuki (tuotanto- ja prosessitekniikka mukaan lukien). Lisenssin maantieteellinen ulottuvuus kattaa vähintään koko ETA:n.
(257) Ehdotettuihin korjaaviin toimiin sisältyvät myös alihankintana tapahtuvaa valmistusta koskevat järjestelyt enintään viiden vuoden ajaksi koskien enintään yhteensä [...]* tonnin vuotuista lyocellmäärää ja kolmannen lisenssinsaajan oikeutta käyttää sulautuneen ryhmän tuotantoinfrastruktuuria.
2. SITOUMUKSIA KOSKEVA ARVIOINTI
a) Viskoosikatkokuidut perustuotteena
(258) Ehdotetut sitoumukset eivät koske viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoihin liittyviä kilpailuongelmia. Osapuolten tarjoama Galaxy-kuituja koskeva lisenssi liittyy vain tamponeissa käytettävien viskoosikatkokuitujen markkinoihin.
b) Kehruuvärjätyt viskoosikatkokuidut
(259) Ehdotetut sitoumukset eivät koske myöskään kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun markkinoihin liittyviä kilpailuongelmia. Myös tässä yhteydessä on huomautettava, että tarjottu Galaxy-kuituja koskeva lisenssi liittyy vain tamponeissa käytettävien viskoosikatkokuitujen markkinoihin.
c) Tamponeissa käytettävät viskoosikatkokuidut
(260) Sitoumukset eivät täysin kata tamponeissa käytettävien viskoosikatkokuitujen markkinoihin liittyviä kilpailuongelmia. Ehdotettu Galaxy-patentteja koskeva lisenssijärjestely ei riittävästi poista määräävän aseman vahvistumista, joka johtuu Acordisin määräävää asemaa ainoana täysin uskottavana haastajana uhmaavan Lenzingin katoamisesta kilpailijana(191). Ottaen huomioon suuret kuidunvaihtokustannukset, jotka koskevat myös muita viskoosikatkokuidun tuottajia, jotka saattavat myös joutua läpäisemään tamponinvalmistajien tiukat sisäiset kelpuutusprosessit ja terveydellisiin säännöksiin perustuvat hyväksyntäprosessit (ks. myös 213 ja 221 kappale)(192), asiakkaiden voidaan odottaa suhtautuvan vastahakoisesti toimitusten hankkimiseen kyseiseltä Galaxy-lisenssin haltijalta. Tätä vastahakoisuutta lisäisi se, että tamponinvalmistajat toimivat sekä Yhdysvalloissa että ETA:ssa, ja uusi yksikkö olisi ainoa yhtiö, joka kykenee toimittamaan sekä ETA:ssa että Yhdysvalloissa turvautumatta merikuljetuksiin.
d) Lyocell
(261) Komissio ei pidä ehdotettuja sitoumuksia riittävinä poistamaan sen väitetiedoksiannossa esitetyt lyocellia koskevat kilpailuongelmat. Syyt ovat seuraavassa.
(262) Lisenssinsaaja ei pystyisi lyhyellä aikavälillä kilpailemaan tehokkaasti käyttäen tuotantolaitosta, joka ei olisi yhteydessä osapuolten laitokseen. Se, voisiko tällainen riippumaton tuotantolaitos aloittaa toimintansa 2-3 vuoden keskipitkällä aikavälillä riippuu muun muassa uuden yksikön teknisestä tuesta lisenssinsaajalle ja kyseisen investoinnin ilmeisestä taloudellisesta elinkelpoisuudesta. Osapuolet voisivat tehokkaasti torjua nopean markkinoilletulon noudattamalla korkeiden hintojen strategiaa ja käyttämällä kapasiteettiaan vajaana. Jonkin suuruisen käyttämättömän kapasiteetin ylläpito ja merkkistrategian jatkaminen Acordisin aikaisemmin noudattamaan tapaan kasvattaisi markkinoilletulon esteitä.
(263) Ehdotettu kiintiövalmistussopimus ei lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä riittäisi horjuttamaan monopoliaseman osapuolille suomaa voimaa. Tämän kiintiövalmistussopimuksen ehdot ja olemus aiheuttaisivat sen, että lisenssinsaaja ja kiintiösopimuksen osapuoli (jäljempänä "lisenssinsaaja/sopimuspuoli") joutuisi kaupallisesti epäedulliseen asemaan, koska uudella yksiköllä olisi laajat mahdollisuudet saada tietoja lisenssinsaajan liiketoimintastrategiasta, kustannuksista, myynnistä ja asiakkaista.
(264) Ilman teknistä asiantuntemusta lisenssinsaaja/sopimuspuoli ei voisi kilpailla uuden yksikön kanssa teknisen palvelun laadulla. Koska se olisi jakelun ja teknisen avun osalta todennäköisesti riippuvainen uudesta yksiköstä, se ei myöskään pystyisi kilpailemaan jakelupalvelunsa laadulla. Lisenssinsaaja/sopimuskumppani ei myöskään pystyisi kannattavasti kilpailemaan hinnoilla, koska osapuolten ehdottama kiintiövalmistussopimuksen hinnoittelutapa (tuotantokustannukset ja valmistuspalkkio) varmistaisi sen, että sen kustannukset olisivat korkeammat kuin uudelle yksikölle aiheutuvat kustannukset. Tämä antaisi uudelle yksikölle mahdollisuuden ryhtyä hintasotaan milloin tahansa. Tällaisen riskin ottaminen ei ilmeisesti olisi lisenssinsaajan kaupallisten etujen mukaista eikä se myöskään voisi mukauttaa hinnoittelustrategiaansa uuden yksikön strategiaan tai - mikäli uusi yksikkö päättäisi keskittyä täysin merkkituotelohkolle - lisenssinsaaja suuntaisi käyttäytymisensä sellaiseksi, että se asettaisi merkittömän (tai vaatimattomalla merkillä varustetun) tuotteensa hinnan tasolle, josta ei aiheutuisi tehokasta kilpailua uuden yksikön merkkituotteelle.
(265) Koska lisenssinsaaja/sopimuskumppani ei voisi toteuttaa eikä testata teknisiä innovaatioita kiintiövalmistusvaiheessa, sen tekninen uskottavuus jäisi vielä heikommaksi, kun asiakkaat haluaisivat pysyä uuden kehityksen kärjessä. Asiakkaat eivät myöskään voisi olla varmoja siitä, että lisenssinsaaja olisi sitoutunut toimittamaan niille pitkällä aikavälillä ennen kuin se alkaisi rakentaa omaa laitostaan. Lisenssinsaajan pitkän aikavälin uskottavuus toimittajana olisi väistämättä rajallinen vielä rakennustyön alettuakin, kunnes laitos olisi täysin toimintakykyinen ja osoittanut kykynsä varmistaa pitkäaikaiset säännölliset toimitukset, joiden laatu vastaa vaatimuksia.
(266) Lisenssinsaaja/sopimuskumppani ei näin ollen voisi tehokkaasti uhata uuden yksikön kilpailuasemaa lyhyellä eikä keskipitkällä aikavälillä.
e) Lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikka
(267) Lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikkaa koskevat ehdotetut sitoumukset ovat riittämättömät. Uusi yksikkö jäisi maailmanlaajuisesti ainoaksi toimijaksi, jolla olisi mahdollisuudet lisensioida kyseistä tekniikkaa tuotantovalmiina tekniikkana. Yksikään muu tuottaja ei näin ollen pystyisi aloittamaan lyocellin tuotantoa tekemättä uuden yksikön kanssa lisenssisopimusta tai ottamatta riskiä joutumisesta patentteja koskevien oikeustoimien kohteeksi. Näin ollen kilpailu lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikan markkinoilla häviäisi tuotantovalmiin tekniikan osalta. Tällaisen tilanteen vaikutuksesta tekninen kehitys hidastuisi(193), mutta se yhdenmukaistaisi todennäköisesti myös lyocellkatkokuitujen mahdollisten uusien valmistajien käyttäytymistä uuden yksikön käyttäytymisen kanssa. Mahdollisen uuden toimijan olisi myös mahdotonta uhata tehokkaasti uuden yksikön määräävää asemaa lyocellkatkokuitujen markkinoilla.
f) Sitoumuksia koskeva päätelmä
(268) Edellä esitetyistä syistä komissio päättelee, että ehdotetut sitoumukset eivät poista sen väitetiedoksiannossa esitettyjä kilpailuongelmia eivätkä voi muodostaa perustaa keskittymän hyväksyvälle päätökselle.
VII YLEINEN PÄÄTELMÄ
(269) Kaikista edellä esitetyistä syistä komissio päättelee, että ehdotettu toimenpide loisi ETA:n viskoosikatkokuidun perustuotemarkkinoilla, kehruuvärjätyn viskoosikatkokuidun markkinoilla, lyocellmarkkinoilla sekä lyocellin tuotanto- ja prosessitekniikan markkinoilla sellaisen määräävän aseman ja vahvistaisi tamponeissa käytettävän viskoosikatkokuidun markkinoilla ETA:ssa sellaista määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla ja ETA-sopimuksen toiminta olennaisesti estyisivät,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Ilmoitettu toimenpide, jolla Zellulosefaser Beteiligungs-Gesellschaft mbH hankkisi sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yksinomaisen määräysvallan Lenzing AG:ssä, julistetaan yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltumattomaksi.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu seuraavalle:
Zellulosefaser Beteiligungs-Gesellschaft mbH Schillerstraße 1 A - 4020 Linz
Tehty Brysselissä 17 päivänä lokakuuta 2001.