KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 710/2009
af 5. august 2009
om ændring af forordning (EF) nr. 889/2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 834/2007, for så vidt angår fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser for økologisk produktion af akvakulturdyr og tang
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 af 28. juni 2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2092/91 (1), særlig artikel 11, artikel 13, stk. 3, artikel 15, stk. 2, artikel 16, stk. 1 og stk. 3, litra a) og c), artikel 17, stk. 2, artikel 18, stk. 5, artikel 19, stk. 3, andet afsnit, artikel 22, stk. 1, artikel 28, stk. 6, artikel 38, litra a), b) og c), og artikel 40, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I forordning (EF) nr. 834/2007 fastsættes der navnlig i afsnit III grundlæggende krav for produktion af akvakulturdyr og tang. Der bør fastsættes gennemførelsesbestemmelser for disse krav ved en ændring af Kommissionens forordning (EF) nr. 889/2008 (2), der indeholder gennemførelsesbestemmelserne til forordning (EF) nr. 834/2007.
(2)
I sin meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om en strategi for bæredygtig udvikling af europæisk akvakultur (3) præsenterer Kommissionen sin vision for akvakultursektorens udvikling i de kommende 10 år med henblik på at opnå en stabil akvakulturindustri i land- og kystområderne, som kan udgøre et alternativ til fiskeriet, når det gælder produktion og beskæftigelse. I meddelelsen peger Kommissionen på mulighederne for økologisk akvakultur og understreger behovet for at fastsætte normer og kriterier.
(3)
Definitionerne i artikel 2 i forordning (EF) nr. 889/2008 bør suppleres og berigtiges for at undgå uklarheder og sikre ensartet fortolkning og anvendelse af reglerne for økologisk produktion af akvakulturdyr og tang.
(4)
Den lokalitet, der anvendes til produktion af økologisk tang og opdræt af akvakulturdyr, er af afgørende betydning for at kunne producere sikre kvalitetsprodukter med mindst mulig påvirkning af vandmiljøet. EF-lovgivningen om vandkvalitet og forurenende stoffer i fødevarer, herunder Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (4), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/56/EF af 17. juni 2008 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger (havstrategirammedirektivet) (5), Kommissionen forordning (EF) nr. 1881/2006 af 19. december 2006 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i fødevarer (6) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 852/2004 (7), (EF) nr. 853/2004 (8) og (EF) nr. 854/2004 (9) fastsætter miljømål og sikrer en høj fødevarekvalitet. Der bør derfor udarbejdes en plan for bæredygtig forvaltning for tangproduktion og akvakultur, der indeholder specifikke foranstaltninger om f.eks. affaldsreduktion.
(5)
Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (10), Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (11) og Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (12) skulle kunne sikre korrekt samspil med miljøet samtidig med, at der tages højde for disse aktiviteters indvirkning på vandmiljømålene som fastsat i direktiv 2000/60/EF og 2008/56/EF. Der bør fastsættes bestemmelser om udarbejdelse af en miljøvurdering, som indbefatter retningslinjer for, hvordan produktionen bedst kan tilpasses det omgivende miljø, og hvordan eventuelt negative konsekvenser kan afbødes. Sådanne vurderinger skal sikre, at produktionen af tang og akvakulturdyr, som er en relativt ny aktivitet sammenlignet med økologisk landbrug, ikke blot er miljømæssigt acceptabel, men også stemmer overens med offentlighedens interesser og er miljømæssigt forsvarlig og bæredygtig i forhold til andre muligheder.
(6)
Da akvakultur i sagens natur foregår i et flydende medium, er det nødvendigt at holde økologiske og ikke-økologiske produktionsenheder tilstrækkeligt adskilt. Der bør derfor fastsættes passende minimumsafstande. Eftersom der er stor forskel på vandmiljøet i medlemsstaterne, både når det gælder ferskvands- og saltvandsmiljøet, bør separationsafstandene fastsættes af medlemsstaterne, da disse har de bedste forudsætninger for at fastsætte afstandene ud fra deres kendskab til vandmiljøet.
(7)
Dyrkning af tang kan have en nyttig effekt, fordi tangplanter fjerner næringsstoffer og kan indgå i et polykultursystem. Der bør træffes foranstaltninger for at undgå, at vildtvoksende tang overudnyttes, således at planterne kan regenerere sig, og det sikres, at udnyttelsen ikke får negative konsekvenser for vandmiljøets tilstand.
(8)
Utilstrækkelige forsyninger af økologiske proteinafgrøder er et voksende problem i medlemsstaterne. Samtidig har importen af økologisk proteinfoder ikke kunnet tilfredsstille efterspørgslen. Det samlede areal med proteinafgrøder er ikke stort nok til at kunne opfylde behovet for økologisk proteinfoder. Det bør derfor på visse betingelser være tilladt at anvende proteinfoder fra parceller, der er i det første år for omlægning til økologisk produktion.
(9)
Eftersom økologisk produktion af akvakulturdyr stadig er i sin vorden, er det ikke muligt at skaffe økologiske gydebestande i tilstrækkelige mængder. Det bør derfor være muligt under visse omstændigheder at anvende ikke-økologiske gydebestande og ungdyr.
(10)
Ved økologisk produktion af akvakulturdyr bør det sikres, at dyrenes artsspecifikke behov opfyldes. Opdrætsmetoder, forvaltningssystemer og indeslutningssystemer bør derfor opfylde dyrenes velfærdsbehov. Der bør fastsættes bestemmelser om, hvordan bure og netbure til havs skal konstrueres, og hvordan opdrætssystemer på land skal indrettes. For at mindske risikoen for sygdoms- og parasitangreb og for at sikre dyrene et højt niveau for dyrevelfærd og sundhed bør der fastsættes maksimale opdrætstætheder. Der bør fastsættes specifikke bestemmelser under hensyntagen til den brede vifte af arter med forskellige behov.
(11)
Den seneste tekniske udvikling har ført til øget brug af lukkede recirkuleringssystemer i akvakulturbrugene. Sådanne systemer kræver eksternt input og store mængder energi, men gør det muligt at reducere udledninger og hindre udslip. Ud fra princippet om, at økologisk produktion bør foregå så naturligt som muligt, bør det ikke være tilladt at anvende sådanne recirkuleringssystemer til økologisk produktion, før der foreligger yderligere viden herom. Det bør kun undtagelsesvis være tilladt for klækkerier og yngelopdrætsanlæg at anvende sådanne systemer.
(12)
De generelle principper for økologisk produktion som omhandlet i artikel 4 og 5 i forordning (EF) nr. 834/2007 hviler på en hensigtsmæssig tilrettelæggelse og forvaltning af de biologiske processer baseret på økologiske systemer, der anvender naturressourcer, der er internt givne af systemet, og som navnlig for akvakulturs vedkommende er i overensstemmelse med principperne om bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne. Akvakulturproduktionen skal ligeledes foregå efter princippet om at opretholde det naturlige akvatiske økosystems biologiske mangfoldighed. Principperne er i øvrigt baseret på risikovurdering og i givet fald anvendelse af forholdsregler og forebyggende foranstaltninger. Det bør derfor præciseres, at kunstig induktion og anvendelse af hormoner og hormonderivater med henblik på at stimulere reproduktion af akvakulturdyr er i modstrid med principperne om økologisk produktion og med forbrugernes opfattelse af, hvordan økologisk produktion af akvakulturprodukter bør foregå, og at sådanne metoder derfor ikke bør anvendes i økologisk akvakultur.
(13)
Foder til akvakulturdyr bør ikke blot opfylde dyrenes ernæringsbehov, men også overholde sundhedskravet om, at foder fremstillet af en bestemt dyrerace ikke må bruges som foder til samme race, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 af 22. maj 2001 om fastsættelse af regler for forebyggelse af, kontrol med og udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier (13). Der bør derfor fastsættes særlige bestemmelser for kødædende og ikke-kødædende akvakulturdyr.
(14)
Råmaterialerne til fodring af økologisk opdrættede kødædende fisk og krebsdyr skal i videst muligt omfang stamme fra bæredygtigt fiskeri som omhandlet i artikel 5, litra o), i forordning (EF) nr. 834/2007 og som defineret i artikel 3, litra e), i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (14), eller der skal anvendes økologisk foder fra økologisk akvakulturproduktion. Eftersom økologisk akvakultur og bæredygtigt fiskeri endnu er i sin vorden, kan det være vanskeligt at skaffe tilstrækkeligt økologisk foder eller foder fra bæredygtigt fiskeri, og der bør derfor fastsættes bestemmelser om anvendelsen af ikke-økologisk foder på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1774/2002 af 3. oktober 2002 (15), hvori der fastsættes sundhedsbestemmelser om materiale af fiskeoprindelse, der må anvendes i akvakultur, og forbud mod fodring af opdrættede fisk med visse materialer, der stammer fra opdrættede fisk af samme art.
(15)
I forbindelse med økologisk produktion af akvakulturdyr og tang er det tilladt at anvende visse ikke-økologiske foderstoffer, tilsætningsstoffer og hjælpestoffer, forudsat at det sker på nøje fastlagte betingelser. Nye stoffer bør godkendes i henhold til artikel 16, stk. 1, i forordning (EF) nr. 834/2007. Eftersom ad hoc-ekspertgruppen (16), der har undersøgt spørgsmålet om fiskefoder og rengøringsmidler i økologisk akvakultur, har anbefalet, at de stoffer, der allerede er opført i bilag V og VI til forordning (EF) nr. 889/2008, og som er godkendt til økologisk opdræt af husdyr, bør være tilladt i økologisk akvakultur, og eftersom visse stoffer er vigtige for bestemte fiskearter, bør sådanne stoffer tilføjes bilag VI til nævnte forordning.
(16)
Opdræt af filtrerende toskallede bløddyr kan have en positiv indvirkning på vandkvaliteten i kystområderne, fordi de optager næringsstoffer og kan indgå i et polykultursystem. Der bør fastsættes særlige regler for toskallede bløddyr under hensyntagen til, at supplerende fodring ikke er påkrævet, og at et sådant opdræt derfor kan påvirke miljøet mindre, end det er tilfældet for andre former for akvakultur.
(17)
Forvaltningen af dyrenes sundhed bør først og fremmest være baseret på sygdomsforebyggelse. Foranstaltningerne i nærværende forordning bør, når der er tale om dyrlægebehandling, ikke foregribe Rådets direktiv 2006/88/EF af 24. oktober 2006 om dyresundhedsbestemmelser for akvakulturdyr og produkter deraf og om forebyggelse og bekæmpelse af visse sygdomme hos vanddyr (17). Det bør på fastlagte betingelser være tilladt at anvende visse rengørings- og antifoulingmidler og at desinficere produktionsudstyr og anlæg. Anvendelsen af desinfektionsmidler, mens der er levende dyr til stede, kræver stor forsigtighed og særlige foranstaltninger for at sikre, at der ikke forvoldes skade på dyrene. Sådanne midler bør godkendes i henhold til artikel 16, stk. 1, i forordning (EF) nr. 834/2007. Midlerne bør på grundlag af anbefalingen fra ad hoc-ekspertgruppen opføres i bilaget til forordning (EF) nr. 889/2008.
(18)
Der bør fastsættes specifikke regler for de forskellige former for dyrlægebehandling, og anvendelsen af allopatiske veterinærlægemidler bør begrænses.
(19)
Der bør træffes forholdsregler i forbindelse med håndtering og transport af levende fisk med henblik på at opfylde deres fysiologiske behov.
(20)
Ved omlægning til den økologiske produktionsmetode kræves der et vist tidsrum til tilpasning af alle produktionsmidler. Der bør fastlægges specifikke omlægningsperioder afhængigt af, hvilket produktionssystem der tidligere er anvendt.
(21)
Nogle af bilagene til forordning (EF) nr. 889/2007 indeholder tilsyneladende fejl. Disse fejl bør rettes.
(22)
Der bør fastsættes specifikke kontrolkrav, som tager hensyn til de særlige forhold, der gælder for akvakultursektoren.
(23)
Der bør fastsættes overgangsforanstaltninger for at gøre det lettere for brug, der allerede producerer økologisk i henhold til nationale eller private normer, at konvertere til de nye EF-regler.
(24)
Økologisk akvakultur er et relativt nyt område for økologisk produktions sammenlignet med økologisk landbrug, hvor der allerede er gjort mange erfaringer på bedriftsniveau. Da forbrugerne viser stor interesse for økologiske akvakulturprodukter, vil der sandsynligvis være mange akvakulturbrug, der omlægger til økologisk produktion. Dermed vil erfaringsniveauet og den tekniske viden udvikle sig hurtigt. Planlagt forskning forventes desuden at resultere i ny viden om navnlig indeslutningssystemer, behovet for ikke-økologiske foderingredienser og opdrætstætheden for visse arter. Den nye viden og den tekniske udvikling, som vil komme økologisk akvakultur til gavn, bør være afspejlet i produktionsreglerne. Det bør derfor fastsættes, at denne forordning revideres med henblik på at foretage de nødvendige ændringer.
(25)
Forordning (EF) nr. 889/2008 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(26)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forskriftsudvalget for Økologisk Produktion -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 889/2008 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 1, stk. 2, affattes således:
»2. Denne forordning finder ikke anvendelse på følgende produkter:
a)
husdyrarter, bortset fra dem, der er nævnt i artikel 7, og
b)
akvakulturdyr, bortset fra dem, der er omhandlet i artikel 25a.
Afsnit II, III og IV finder imidlertid tilsvarende anvendelse på disse produkter, indtil der er fastsat detaljerede produktionsregler for produkterne på grundlag af forordning (EF) nr. 834/2007.«
2)
I artikel 2 foretages følgende ændringer:
a)
Litra f) affattes således:
»f) »produktionsenhed«: alle aktiver, der finder anvendelse i en produktionssektor, såsom produktionslokaliteter, parceller, græsarealer, udendørs arealer, bygninger til husdyr, fiskedamme, indeslutningssystemer til tang eller akvakulturdyr, forpagtede kyst- eller havområder, lokaler til opbevaring af afgrøder, vegetabilske produkter, tangprodukter, animalske produkter, råmaterialer og andre produkter af relevans for den pågældende produktionssektor«
b)
efter litra i) indsættes følgende litraer:
»j) »lukkede recirkuleringsanlæg til akvakultur«: et anlæg, hvor produktionen foregår i et lukket miljø på land eller om bord på et fartøj med recirkuleret vand, og som er afhængigt af kontinuerlig ekstern energitilførsel til stabilisering af akvakulturdyrenes opvækstmiljø
k) »energi fra vedvarende energikilder«: vedvarende ikke-fossile energikilder i form af: vindenergi, solenergi, geotermisk energi, bølgeenergi, tidevandsenergi, vandkraftenergi, gas fra affaldsdepoter, gas fra spildevandsanlæg og biogasser
l) »klækkeri«: anlæg til avl, udklækning og opdræt i de første livsstadier af akvakulturdyr, finnefisk og især skaldyr
m) »yngelopdrætsanlæg«: et mellemliggende produktionsled mellem udklækning og videreopdræt. Yngelstadiet skal være overstået senest ved slutningen af den første tredjedel af produktionscyklussen, med mindre der er tale om arter, der undergår smoltificering
n) »forurening«: i forbindelse med akvakultur og tangproduktion den direkte eller indirekte tilførsel til vandmiljøet af stoffer eller energi som defineret i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2008/56/EF (18) og Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2000/60/EF (19) i de vandområder, som direktiverne hver især gælder for
o) »polykultur«: i forbindelse med akvakultur og tangproduktion opdræt af to eller flere ikke-konkurrerende arter sædvanligvis fra forskellige led i fødekæden i samme produktionsenhed
p) »produktionscyklus«: i forbindelse med akvakultur og tangproduktion et akvakulturdyrs eller en tangplantes livscyklus fra det tidligste livsstadie til høst
q) »lokalt opdrættede arter«: i forbindelse med akvakultur og tangproduktion de arter, der hverken er fremmede eller lokalt fraværende, jf. Rådets forordning (EF) nr. 708/2007 (20); de arter, der er opført i bilag IV til forordning (EF) nr. 708/2007, kan betragtes som lokalt opdrættede arter.
r) »opdrætstæthed«: i forbindelse med akvakultur dyrenes levende vægt pr. kubikmeter vand på et hvilket som helst tidspunkt i videreopdrætsfasen og, hvis der er tale om fladfisk og rejer, fiskenes vægt pr. kvadratmeter.
3)
I afsnit II indsættes følgende som kapitel 1a:
»KAPITEL 1a
Produktion af tang
Artikel 6a
Anvendelsesområde
Dette kapitel indeholder detaljerede produktionsregler for indsamling og dyrkning af tang. Det finder tilsvarende anvendelse på produktion af alle flercellede havalger eller fytoplankton såvel som mikroalger, der anvendes som foder til akvakulturdyr.
Artikel 6b
Det akvatiske miljøs egnethed og planer for bæredygtig forvaltning
1. Brugene skal være placeret på steder, der ikke er udsat for kontaminering fra produkter eller stoffer, der ikke er godkendt til økologisk produktion, eller forurenende stoffer, der kan skade produkternes økologiske egenskaber.
2. Økologisk og ikke-økologisk produktion skal foregå tilstrækkeligt adskilt. Ved adskillelsen skal der tages hensyn til de naturlige omgivelser, og den skal være baseret på separate vandtilførselssystemer, separationsafstande, den økologiske akvakulturenheds placering i tidevandsstrømningen og placering upstream/downstream i forhold til andre produktionsenheder. Medlemsstaternes myndigheder kan udpege lokaliteter eller områder, som de anser for ikke at være egnede til økologisk akvakulturproduktion eller tanghøst, og de kan fastsætte minimumsseparationsafstande mellem økologiske og ikke-økologiske produktionsenheder.
Hvis der fastsættes minimumsseparationsafstande, skal medlemsstaterne oplyse de erhvervsdrivende, de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom.
3. Der skal gennemføres en miljøvurdering, som står i forhold til produktionsenhedens størrelse, for alle nye brug, der ansøger om tilladelse til at producere økologisk, og som producerer mere end 20 tons akvakulturprodukter om året, for at klarlægge produktionsenhedens og det umiddelbart omgivende miljøs tilstand og de sandsynlige virkninger af produktionen. Den erhvervsdrivende skal forelægge miljøvurderingen for kontrolorganet eller kontrolmyndigheden. Miljøvurderingens indhold skal være baseret på bilag IV til Rådets direktiv 85/337/EØF (21). Hvis der allerede er foretaget en tilsvarende vurdering for produktionsenheden, kan denne vurdering anvendes til dette formål.
4. Den erhvervsdrivende skal forelægge en plan for bæredygtig forvaltning af akvakulturproduktionen og den påtænkte tanghøst, som står i forhold til produktionsenhedens størrelse.
Planen skal ajourføres årligt og indeholde detaljerede oplysninger om virkningerne af produktionen, den miljøovervågning, der skal gennemføres, og en liste over de foranstaltninger, der skal træffes for at minimere den negative indvirkning på det omgivende vand- og landmiljø, herunder i givet fald oplysninger om næringsstofudledningen i miljøet pr. produktionscyklus eller pr. år. Planen skal indeholde oplysninger om overvågning og reparation af teknisk udstyr.
5. Driftslederne af akvakultur- og tangbrug skal så vidt muligt anvende vedvarende energikilder og genanvende materialer og skal som led i en plan for bæredygtig forvaltning udarbejde en affaldsreduktionsstrategi, der iværksættes ved produktionens begyndelse. Anvendelsen af residualvarme begrænses så vidt muligt til energi fra vedvarende energikilder.
6. Hvad angår tanghøst, foretages der et engangsskøn over biomassen, inden aktiviteterne påbegyndes.
Artikel 6c
Bæredygtig høst af vildtvoksende tang
1. Produktionsenheden eller -faciliteterne skal opbevare dokumentation, således at driftslederen kan identificere og kontrolmyndigheden eller kontrolorganet kan verificere, at der udelukkende er leveret vildtvoksende tang høstet i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 834/2007.
2. Høsten skal foregå på en sådan måde, at den mængde, der høstes, ikke påvirker vandmiljøets tilstand væsentligt. Det sikres, at tangen kan regenerere sig, ved at der anvendes egnede høstmetoder og tages hensyn til mindstestørrelser, alder, reproduktionscyklus eller størrelsen af de resterende tangplanter.
3. Høstes tangen i et delt eller fælles høstområde, skal det kunne dokumenteres, at den samlede høst er i overensstemmelse med denne forordning.
4. Denne dokumentation skal med henblik på artikel 73b, stk. 2, litra b) og c), vise, at der er tale om bæredygtig forvaltning, og at høstområderne ikke lider skade på lang sigt.
Artikel 6d
Dyrkning af tang
1. Ved dyrkning af tang til havs må der udelukkende anvendes de næringsstoffer, der forekommer naturligt i vandmiljøet, eller næringsstoffer fra økologisk produktion af akvakulturdyr, der så vidt muligt skal foregå i nærheden af dyrkningsområdet som led i et polykultursystem.
2. I produktionsanlæg på land, hvor der anvendes tilførte næringsstoffer, skal næringsstofindholdet i afløbsvandet beviseligt svare til eller være lavere end næringsstofindholdet i tilløbsvandet. Der må kun anvendes de næringsstoffer af vegetabilsk eller mineralsk oprindelse, som er opført i bilag I.
3. Dyrkningstætheden eller driftsintensiteten skal registreres, og vandmiljøets integritet skal opretholdes ved at sikre, at den maksimale tangproduktion, som miljøet kan bære uden negative konsekvenser, ikke overskrides.
4. Liner og andet udstyr til dyrkning af tang skal så vidt muligt genanvendes eller genindvindes.
Artikel 6e
Antifoulingforanstaltninger og rengøring af produktionsudstyr og -anlæg
1. Foulingorganismer må kun fjernes mekanisk eller ved håndkraft og skal så vidt muligt sættes ud igen i en vis afstand fra produktionsstedet.
2. Udstyr og anlæg rengøres mekanisk. Er dette ikke tilfredsstillende, er det tilladt at anvende de stoffer, der er opført i del 2 i bilag VII.
4)
Artikel 21, stk. 2, affattes således:
»2. Højst 20 % af det samlede gennemsnitlige foderforbrug må stamme fra græsning på eller høst af permanente græsarealer eller parceller med flerårige foderplanter eller proteinafgrøder, der er sået i overensstemmelse med økologireglerne på marker, der er under første års omlægning til økologisk produktion, forudsat at disse arealer er en del af bedriften og ikke i de foregående fem år har været en del af en økologisk produktionsenhed på denne bedrift. Hvis der anvendes foder fra omlægning såvel som foder fra parceller, der er i det første omlægningsår, må foderplanens samlede andel af sådanne foderstoffer ikke overstige de maksimale procentsatser, der er fastsat i stk. 1.«
5)
I afsnit II indsættes følgende som kapitel 2a:
»KAPITEL 2a
Produktion af akvakulturdyr
Afdeling 1
Generelle bestemmelser
Artikel 25a
Anvendelsesområde
Dette kapitel indeholder detaljerede produktionsregler for fiskearter, krebsdyr, pighuder og bløddyr som omhandlet i bilag XIIIa.
Kapitlet finder tilsvarende anvendelse på dyreplankton, mikrokrebsdyr, rotifera, orme og andre akvatiske foderdyr.
Artikel 25b
Det akvatiske miljøs egnethed og planer for bæredygtig forvaltning
1. Artikel 6b, stk. 1 - 5, finder anvendelse på nærværende kapitel.
2. De beskyttelsesforanstaltninger og forebyggende foranstaltninger, der træffes i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF (22) og i henhold til nationale bestemmelser, skal anføres i planen for bæredygtig forvaltning.
3. De erhvervsdrivende skal beviseligt koordinere deres indsats med hensyn til udarbejdelsen af forvaltningsplaner, hvis deres brug er placeret i nærheden af hinanden.
4. Foregår produktionen af akvakulturdyr i fiskedamme, tanke og raceways, skal brugene være udstyret med enten naturlige filterbunde, bundfældningsbassiner, biologiske filtre eller mekaniske filtre, der opsamler de udledte næringsstoffer, eller der skal anvendes tang og/eller dyr (bløddyr og alger), som bidrager til at forbedre afløbsvandets kvalitet. Afløbsvandet skal overvåges regelmæssigt, hvor det er relevant.
Artikel 25c
Samtidigt opdræt af økologiske og ikke-økologiske akvakulturdyr
1. Den ansvarlige myndighed kan give klækkerier og yngelopdrætsanlæg tilladelse til at opdrætte både økologisk og ikke-økologisk yngel i samme brug, forudsat at der er klar fysisk adskillelse mellem enhederne og separat vanddistribution.
2. Er der tale om videreopdræt, kan den ansvarlige myndighed, hvis bestemmelserne i artikel 6b, stk. 2, i nærværende forordning er overholdt, give tilladelse til, at der på samme brug opdrættes både økologiske og ikke-økologiske akvakulturdyr under forudsætning af, at produktionen af akvakulturdyrene ikke foregår i sammenfaldende produktionsfaser, og at håndteringsperioderne ikke er sammenfaldene.
3. De erhvervsdrivende skal opbevare dokumentation for anvendelsen af de bestemmelser, der er omhandlet i denne artikel.
Afdeling 2
Akvakulturdyrenes oprindelse
Artikel 25d
De økologiske akvakulturdyrs oprindelse
1. Der skal anvendes lokalt opdrættede dyr, og hvad avl angår, skal det tilsigtes at fremavle sunde stammer, der er bedre tilpasset opdrætsforholdene og udnytter foderressourcerne godt. Der skal stilles dokumentation for deres oprindelse og behandling til rådighed for kontrolorganet eller kontrolmyndigheden.
2. Der skal vælges arter, som kan opdrættes uden at forårsage væsentlig skade på vilde bestande.
Artikel 25e
De ikke-økologiske akvakulturdyrs oprindelse og forvaltning
1. Hvis det ikke er muligt at anskaffe økologisk opdrættede akvakulturdyr, kan der til avlsformål eller for at forbedre arvemassen indføres indfangede vilde eller ikke-økologiske akvakulturdyr på bruget. Disse dyr skal holdes under økologisk forvaltning i mindst tre måneder, før de må anvendes til avl.
2. Hvis der ikke kan skaffes økologisk yngel af akvakulturdyr kan der med henblik på videreopdræt indføres ikke-økologisk yngel på bruget. I så tilfælde skal økologireglerne følges for mindst de sidste to tredjedele af dyrets produktionscyklus.
3. Andelen af ikke-økologisk opdrættet yngel af akvakulturdyr, der indføres på bruget, nedsættes til højst 80 % pr. 31. december 2011, højst 50 % pr. 31. december 2013 og 0 % pr. 31. december 2015.
4. Indsamling af vildtlevende yngel med henblik på videreopdræt er specifikt begrænset til følgende tilfælde:
a)
naturlig tilstrømning af fisk eller larver og ungdyr af krebs i forbindelse med påfyldning af damme, indeslutningssystemer og indhegninger
b)
europæisk glasål, forudsat at der er indført en godkendt forvaltningsplan for ål for det pågældende område, og så længe spørgsmålet om kunstig reproduktion af ål endnu ikke er løst.
Afdeling 3
Opdrætspraksis for akvakulturdyr
Artikel 25f
Generelle opdrætsbestemmelser for akvakulturdyr
1. Opdrætsmiljøet skal være indrettet således, at akvakulturdyrene i overensstemmelse med deres specifikke behov:
a)
har tilstrækkelig plads til at få opfyldt deres velfærdsbehov
b)
holdes i vand af god kvalitet med et tilstrækkeligt iltindhold og
c)
holdes under temperatur- og lysforhold, der svarer til de pågældende arters krav, og som tager den geografiske placering i betragtning
d)
når der er tale om ferskvandsfisk, har adgang til bundforhold, der i videst muligt omfang svarer til de naturlige forhold
e)
når der er tale om karper, har adgang til en bund bestående af naturlig jord.
2. Opdrætstætheden er fastsat i bilag XIIIa pr. art eller gruppe af arter. Ved overvågning af opdrætstæthedens indvirkning på dyrenes velfærd skal der holdes øje med fiskenes tilstand (f.eks. finneskader og andre skader, vækstrate, adfærd og deres generelle sundhedstilstand), og vandkvaliteten skal overvåges.
3. De akvatiske indeslutningssystemer skal konstrueres således, at de tilvejebringer gennemstrømningshastigheder og fysisk-kemiske parametre, der sikrer dyrenes sundhed og velfærd og opfylder deres adfærdsmæssige behov.
4. Indeslutningssystemerne skal konstrueres, placeres og drives på en sådan måde, at risikoen for, at dyrene slipper ud, bliver mindst mulig.
5. Hvis fisk eller krebsdyr slipper ud, skal der træffes passende foranstaltninger til at begrænse indvirkningen på det lokale økosystem, eventuelt ved at genindfange dyrene. Der skal opbevares dokumentation for disse aktiviteter.
Artikel 25g
Særlige regler for akvatiske indeslutningssystemer
1. Lukkede recirkuleringsanlæg til produktion af akvakulturdyr er forbudt, medmindre der er tale om klækkerier og yngelopdrætsanlæg eller opdræt af arter, der anvendes som økologiske foderorganismer.
2. Opdrætsanlæg på land skal opfylde følgende betingelser:
a)
i gennemstrømningssystemer skal det være muligt at overvåge og kontrollere gennemstrømningshastigheden og vandkvaliteten af både til- og afløbsvand
b)
mindst fem procent af området omkring bruget (grænsefladen mellem land og vand) skal bestå af naturlig vegetation.
3. Indeslutningssystemer til havs skal:
a)
placeres et sted, hvor vandgennemstrømning, vanddybde og udskiftningen af vandmassen er tilstrækkelig til, at havbunden og den omgivende vandmasse påvirkes mindst muligt
b)
konstrueres således, at de kan modstå eksponeringen fra det omgivende driftsmiljø.
4. Kunstig opvarmning eller afkøling af vandet er kun tilladt i klækkerier og yngelopdrætsanlæg. Det er på alle produktionsstadier tilladt at anvende naturligt grundvand fra vandboringer til at opvarme eller afkøle vandet.
Artikel 25h
Håndtering af akvakulturdyr
1. Akvakulturdyrene håndteres mindst muligt og så skånsomt som muligt under anvendelse af korrekt udstyr og procedurer, som skal hindre stress og fysisk skade som følge af håndteringen. Gydebestande håndteres således, at de lider mindst mulig fysisk skade og udsættes for mindst mulig stress; om nødvendigt bedøves de. Sortering begrænses til et minimum eller foretages for at sikre fiskenes velfærd.
2. Der gælder følgende begrænsninger for anvendelsen af kunstigt lys:
a)
anvendelsen af kunstigt lys til forlængelse af det naturlige dagslys må af hensyn til dyrenes etologiske behov, de geografiske forhold og de opdrættede dyrs generelle helbredstilstand ikke overskride et maksimum på højst 16 timer om dagen, bortset fra når der er tale om reproduktive formål
b)
pludselige skift i lysintensiteten bør undgås ved overgangen fra lys til mørke, ved at der anvendes en lysdæmper eller baggrundsbelysning.
3. Iltning af vandet er tilladt for at sikre dyrenes velfærd og sundhed på betingelse af, at der anvendes mekaniske beluftere, der så vidt muligt drives af vedvarende energi.
Denne form for iltning skal registreres i akvakulturbrugets produktionsregister.
4. Hvis det er nødvendigt af hensyn til dyresundheden eller i kritiske produktionsperioder og under transport, er det tilladt at bruge ilt i følgende tilfælde:
a)
ved undtagelsesvise temperaturstigninger, fald i det atmosfæriske tryk eller utilsigtet forurening
b)
ved lejlighedsvise håndteringsprocedurer, som f.eks. udtagning af prøver og sortering
c)
for at sikre, at bestandene overlever.
Der skal opbevares dokumentation for disse aktiviteter.
5. Ved slagtning skal fiskene straks gøres bevidstløse og følelsesløse. Den optimale slagtemetode vælges ud fra hensynet til forskellene i fiskenes størrelse ved høst, og hvilke arter og produktionssted der er tale om.
Afdeling 4
Avl
Artikel 25i
Forbud mod anvendelse af hormoner
Det er forbudt at anvende hormoner og hormonderivater.
Afdeling 5
Foder til fisk, krebsdyr og pighuder
Artikel 25j
Generelle regler for foder
Ved udarbejdelse af foderplaner skal følgende prioriteres:
a)
dyrenes sundhed
b)
anvendelse af produkter af høj kvalitet med god ernæringsmæssig sammensætning, som skal sikre en høj kvalitet af det spiselige slutprodukt
c)
lav miljøpåvirkning.
Artikel 25k
Særlige regler for foder til kødædende akvakulturdyr
1. Kødædende akvakulturdyr skal fodres ud fra følgende prioritering:
a)
økologiske foderprodukter fra akvakulturproduktion
b)
fiskemel og fiskeolie af slagteaffald fra økologisk akvakulturproduktion
c)
fiskemel og fiskeolie og ingredienser af fiskeoprindelse, der er udvundet af slagteaffald fra fisk, der er fanget med henblik på konsum i bæredygtigt fiskeri
d)
økologiske foderprodukter af vegetabilsk og animalsk oprindelse som anført i bilag V, som opfylder de betingelser, der er fastsat heri.
2. Hvis der ikke er adgang til foder som omhandlet i stk. 1, er det i en overgangsperiode indtil den 31. december 2014 tilladt at anvende fiskemel og fiskeolie af slagteaffald fra ikke-økologisk akvakulturbrug eller slagteaffald fra fisk, der er fanget med henblik på konsum. Sådant foder må ikke overstige 30 % af den daglige foderration.
3. Foderplanen må indeholde op til 60 % økologisk plantemateriale.
4. Astaxanthin fremstillet fortrinsvis af økologiske materialer, som f.eks. skaller fra økologisk opdrættede krebsdyr, må anvendes i foderrationen til laks og ørred inden for grænserne af deres fysiologiske behov. Hvis der ikke kan skaffes økologiske materialer, må der anvendes naturlige astaxanthinkilder, som f.eks. Phaffia-gær.
Artikel 25l
Særlige regler for foder til visse akvakulturdyr
1. De akvakulturdyr, der er nævnt i del 6, 7 og 8 i bilag XIIIa, skal fodres med foder, der forekommer naturligt i damme og søer.
2 Hvis det naturligt forekommende foder som omhandlet i stk. 1 ikke er til stede i tilstrækkelige mængder, må der anvendes økologisk foder af vegetabilsk oprindelse, der så vidt muligt er dyrket på egen enhed, eller tang. De erhvervsdrivende skal opbevare dokumentation for behovet for supplerende foder.
3. Hvis det naturligt forekommende foder suppleres i henhold til stk. 2, må foderrationen til de arter, der er omhandlet i del 7, og gulhalet hajmalle (Pangasius sp.), som er omhandlet i del 9, højst indeholde 10 % fiskemel eller fiskeolie fra bæredygtigt fiskeri.
Artikel 25m
Produkter og stoffer omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra d), nr. iii), i forordning (EF) nr. 834/2007
1. I økologisk akvakultur er det kun tilladt at anvende de foderstoffer af animalsk og vegetabilsk oprindelse, der er opført i bilag V.
2. Fodertilsætningsstoffer, visse produkter, der anvendes i foderstoffer, og tekniske hjælpestoffer må anvendes, hvis de er opført i bilag VI, og hvis de opfylder de betingelser, der er fastsat deri.
Afdeling 6
Særlige regler for bløddyr
Artikel 25n
Opdrætsområde
1. Det er tilladt at opdrætte toskallede bløddyr i et vandområde, hvor der også produceres økologiske finnefisk og tang i et polykultursystem, som skal beskrives i planen for bæredygtig forvaltning. Det er også tilladt at opdrætte toskallede bløddyr sammen med vandsnegle, som f.eks. Littorina littorea, i polykultur.
2. Økologisk opdræt af toskallede bløddyr skal foregå inden for områder, der er markeret med pæle, flåd eller anden tydelig markering, og opdrættet skal i givet fald foregå i net, bure eller andre konstruerede indeslutningssystemer.
3. Økologiske skaldyrsbrug skal sørge for, at beskyttede arter udsættes for mindst mulig risiko. Anvendes beskyttelsesnet, skal disse være konstrueret således, at de ikke er til skade for dykkende fugle.
Artikel 25o
Rekruttering af yngel
1. Forudsat at der ikke sker væsentlige skader på miljøet, og at det er tilladt i henhold til den lokale lovgivning, kan der anvendes yngel indsamlet uden for produktionsenhedens grænser på betingelse af, at de toskallede bløddyr kommer fra:
a)
banker, som sandsynligvis ikke vil overleve vinteren, eller som er i overskud, eller
b)
naturlig fæstning af yngel på yngelindsamlere.
Det skal registreres, hvor, hvordan og hvornår der er indsamlet yngel, således at den kan spores tilbage til rekrutteringsområdet.
Der er dog tilladt i økologiske produktionsenheder at indføre yngel af toskallede bløddyr fra ikke-økologiske klækkerier, idet den maksimale procentsats fastsættes til højst 80 % pr. 31. december 2011, højst 50 % pr. 31. december 2013 og 0 % pr. 31. december 2015.
2. Er der tale om stillehavsøsters (Crassostrea gigas), anvendes der yngel, der er avlet selektivt for at reducere muligheden for, at dyrene gyder i naturen.
Artikel 25p
Forvaltning
1. Opdrætstætheden må ikke overstige den, der anvendes for ikke-økologiske skaldyr i området. Sortering, udtynding og justering af opdrætstætheden foretages alt efter omfanget af biomassen og for at sikre høj dyrevelfærd og produktkvalitet.
2. Foulingorganismer fjernes mekanisk eller ved håndkraft og genudsættes så vidt muligt i en vis afstand fra bruget. Det er tilladt én gang i produktionscyklussen at behandle skaldyr med en kalkopløsning for at bekæmpe konkurrerende foulingorganismer.
Artikel 25q
Opdrætsregler
1. Bløddyr opdrættet på liner eller efter andre opdrætsmetoder som omhandlet i del 8 i bilag XIIIa kan komme i betragtning som økologiske produkter.
2. Det er kun tilladt at opdrætte bløddyr i bundkulturer, hvis miljøet ved opdræts- og høstlokaliteten ikke påvirkes væsentligt. Den minimale indvirkning på miljøet skal kunne dokumenteres ved hjælp af en undersøgelse af og rapport over driftslokaliteten, som den erhvervsdrivende skal forelægge for kontrolorganet og kontrolmyndigheden. Rapporten skal indgå som et særskilt kapitel i planen for bæredygtig forvaltning.
Artikel 25r
Særlige regler for opdræt af østers
Det er tilladt at opdrætte østers i net ophængt på bukke. Disse og andre konstruktioner, der anvendes til opdræt af østers, skal anbringes således, at de ikke danner en ubrudt barriere langs kysten. Bestanden skal anbringes omhyggeligt i tidevandszonen for at optimere produktionen. Produktionen skal opfylde kriterierne i del 8 i bilag XIIIa.
Afdeling 7
Sygdomsforebyggelse og dyrlægebehandling
Artikel 25s
Generelle bestemmelser om sygdomsforebyggelse
1. Dyresundhedsforvaltningsplanen, jf. artikel 9 i direktiv 2006/88/EF, skal indeholde detaljerede oplysninger om biosikkerhedsforanstaltninger og praksis for dyresygdomsforebyggelse, herunder en skriftlig aftale om sundhedsrådgivning, der står i forhold til produktionsenhedens størrelse, indgået med en kvalificeret sundhedstjeneste for akvakulturdyr, der skal aflægge besøg på bruget mindst én gang årligt og mindst to gange årligt, hvis der er tale om toskallede bløddyr.
2. Indeslutningssystemer, udstyr og redskaber skal rengøres grundigt og desinficeres. Der må kun anvendes de produkter, der er opført i del 2.1 og 2.2 i bilag VII.
3. Med hensyn til udtagning af drift:
a)
Den ansvarlige myndighed afgør, om udtagning af drift er nødvendig, og fastsætter den periode for udtagning af drift, som skal gennemføres og dokumenteres efter hver produktionscyklus i produktionsenheder til havs med åben vandgennemstrømning. Udtagning af drift anbefales også for andre produktionsmetoder, hvor der anvendes tanke, damme eller bur.
b)
Udtagning af drift er ikke obligatorisk i forbindelse med opdræt af toskallede bløddyr.
c)
Ved udtagning af drift tømmes buret eller det indeslutningssystem, der anvendes til opdræt af akvakulturdyrene, hvorefter det desinficeres og holdes tomt, før det tages i drift igen.
4. Ufortæret fiskefoder, fækalier og døde dyr fjernes i givet fald straks for at undgå risikoen for væsentlig miljøskade som følge af forringet vandkvalitet og for at minimere risikoen for sygdomme og undgå at tiltrække insekter eller gnavere.
5. Det er kun tilladt at anvende ultraviolet lys og ozon i klækkerier og yngelopdrætsanlæg.
6. Hvad angår biologisk bekæmpelse af ektoparasitter, skal det først og fremmest tilstræbes at anvende renere fisk.
Artikel 25t
Dyrlægebehandling
1. Hvis der trods de forebyggende foranstaltninger, der er truffet for at sikre dyrenes sundhed i overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, litra f), nr. i), i forordning (EF) nr. 834/2007, opstår sundhedsproblemer, må følgende dyrlægebehandlinger anvendes i nævnte rangorden:
a)
homøopatiske midler udvundet af planter, dyr eller mineraler
b)
planter og ekstrakter heraf, der ikke har bedøvende virkning, og
c)
stoffer såsom sporelementer, metaller, naturlige midler, der styrker immunforsvaret, eller godkendte probiotika.
2. Anvendelsen af allopatiske veterinærlægemidler begrænses til to behandlingsforløb årligt bortset fra, hvis der er tale om vaccinationer eller obligatorisk sygdomsudryddelse. Er der tale om en produktionscyklus på under et år, begrænses anvendelsen af allopatiske veterinærlægemidler imidlertid til én behandling. Overholdes disse bestemmelser om anvendelsen af allopatiske veterinærlægemidler ikke, kan de pågældende akvakulturdyr ikke sælges som økologiske produkter.
3. Der må foruden de obligatoriske bekæmpelsesordninger, som forvaltes af medlemsstaterne, højst foretages behandlinger mod parasitter to gange årligt eller én gang årligt, hvis produktionscyklussen er på under 18 måneder.
4. Tilbageholdelsesperioden efter anvendelse af allopatiske veterinærlægemidler og parasitbekæmpelsesmidler, herunder midler, der er anvendt som led i en obligatorisk ordning for bekæmpelse og udryddelse af dyresygdomme, jf. stk. 3, skal være dobbelt så lang som den tilbageholdelsesperiode, der er fastsat i artikel 11 i direktiv 2001/82/EF, eller, hvis der ikke er fastsat nogen periode, er den på 48 timer.
5. Anvendes der veterinærlægemidler, skal dette meddeles kontrolorganet eller kontrolmyndigheden, inden dyrenes markedsføres som økologiske. Den behandlede bestand skal tydeligt kunne identificeres.
6)
I afsnit II, kapitel 3, indsættes følgende som artikel 29a:
»Artikel 29a
Særlige bestemmelser for tang
1. Hvis slutproduktet er frisk tang, skal det friskhøstede tang skylles med havvand.
Hvis slutproduktet er tørret tang, kan der også anvendes drikkevand til skylning af tangen. Det er tilladt at anvende salt til at trække vandet ud.
2. Det er forbudt at tørre tangen ved anvendelse af flammer, der kommer i direkte kontakt med tangen. Hvis der anvendes reb eller andet udstyr til tørringsprocessen, skal disse være fri for antifoulingmidler og rengørings- eller desinficeringsmidler, medmindre det anvendte middel er opført i bilag VII til dette formål.«
7)
I afsnit II, kapitel 4, indsættes følgende som artikel 32a:
»Artikel 32a
Transport af levende fisk
1. Levende fisk skal transporteres i egnede tanke med rent vand, som opfylder deres fysiologiske behov med hensyn til temperatur og opløst ilt.
2. Tankene skal rengøres grundigt, desinficeres og skylles, inden de anvendes til transport af økologiske fisk og fiskeprodukter.
3. Der træffes foranstaltninger til at reducere risikoen for stress. Under transport må individtætheden ikke være så høj, at den er til skade for den pågældende art.
4. Der opbevares dokumentation for aktiviteterne i stk. 1, 2 og 3.«
8)
Artikel 35, stk. 2 og 3, affattes således:
»2. Drejer det sig om enheder, hvor der produceres økologiske vegetabilske og animalske produkter, tang og akvakulturdyr, er det på sådanne enheder forbudt at opbevare andre råvarer end dem, der er tilladt efter denne forordning.
3. Der kan opbevares allopatiske veterinærlægemidler og antibiotika på bedriften eller bruget, hvis de er foreskrevet af en dyrlæge som led i behandlinger, der er nævnt i artikel 14, stk. 1, litra e), nr. ii), eller artikel 15, stk. 1, litra f), nr. ii, i forordning nr. 834/2007, og såfremt de opbevares på et sted under tilsyn, og der føres en logbog over dem, jf. artikel 76 i denne forordning, eller hvis det drejer sig om akvakultur, at de opføres i produktionsregistret som omhandlet i artikel 79b i denne forordning.«
9)
I afsnit II, kapitel 5, indsættes følgende som artikel 36a:
»Artikel 36a
Tang
1. Omlægningsperioden for lokaliteter, hvor der høstes tang, er seks måneder.
2. Omlægningsperioden for tangproduktionsenheder er en hel produktionscyklus eller mindst seks måneder.«
10)
I afsnit II, kapitel 5, indsættes følgende som artikel 38a:
»Artikel 38a
Animalsk akvakulturproduktion
1. Der gælder følgende omlægningsperioder for følgende typer akvakulturproduktionsanlæg, herunder akvakulturdyr under opdræt:
a)
for anlæg, der ikke kan drænes, rengøres og desinficeres, en omlægningsperiode på 24 måneder
b)
for anlæg, der er drænet eller taget ud af drift, en omlægningsperiode på 12 måneder
c)
for anlæg, der er drænet, rengjorte og desinficerede, en omlægningsperiode på 6 måneder
d)
for anlæg til havs, herunder anlæg, der omfatter opdræt af toskallede bløddyr, en omlægningsperiode på 3 måneder.
2. Den kompetente myndighed kan beslutte efterfølgende at anerkende som en del af omlægningsperioden eventuelle tidligere perioder, hvor det kan dokumenteres, at det pågældende anlæg ikke er blevet behandlet eller eksponeret for produkter, der ikke er godkendt til økologisk produktion.«
11)
Overskriften til artikel 43 affattes således:
»Anvendelse af ikke-økologiske foderstoffer af vegetabilsk eller animalsk oprindelse til fodring af husdyr«
12)
Artikel 59, stk. 1, affattes således:
»Dette kapitel gælder ikke for foder til selskabsdyr eller pelsdyr.«
13)
Artikel 60, stk. 1, litra a), affattes således:
»a)
det forarbejdede foder er i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 834/2007, særlig artikel 14, stk. 1), litra d), nr. iv) og v), hvis det er beregnet til husdyr, eller artikel 15, stk. 1, litra d), hvis det er beregnet til akvakulturdyr, og artikel 18«
14)
I afsnit IV indsættes følgende som kapitel 2a:
»KAPITEL 2a
Særlige kontrolkrav for tang
Artikel 73a
Kontrolforanstaltninger for tang
Når de særlige kontrolforanstaltninger for tangproduktion iværksættes, skal den fuldstændige beskrivelse af enheden, jf. artikel 63, stk. 1, litra a), omfatte:
a)
en fuldstændig beskrivelse af installationerne på land og til havs
b)
i givet fald en miljøvurdering som beskrevet i artikel 6b, stk. 3
c)
i givet fald en plan for bæredygtig forvaltning som beskrevet i artikel 6b, stk. 4
d)
for vildtvoksende tang, en fuldstændig beskrivelse af og kort over de lokaliteter langs kysten og til havs, hvor tangen høstes, og over de områder på land, hvor de efterfølgende aktiviteter foregår.
Artikel 73b
Produktionsregister for tang
1. Den erhvervsdrivende registrerer tangproduktionen i et register, som kontrolmyndighederne eller kontrolorganerne til stadighed skal kunne konsultere på bruget. Registret skal mindst omfatte følgende oplysninger:
a)
en liste over arter, dato og høstet mængde
b)
dato for udbringning af gødning og oplysninger om, hvilken type og mængde der er anvendt.
2. Drejer det sig om høst af vildtvoksende tang, skal registret ligeledes indeholde:
a)
en redegørelse for høstaktiviteter for hver art og for hvert navngivet indsamlingsområde
b)
mængdemæssigt skøn over høsten pr. sæson
c)
angivelse af mulige kilder, der kan forurene indsamlingsområder
d)
oplysninger om bæredygtig årlig høst for hvert indsamlingsområde.«
15)
I afsnit IV indsættes følgende som kapitel 3a:
»KAPITEL 3a
Særlige kontrolkrav for produktion af akvakulturdyr
Artikel 79a
Kontrolforanstaltninger for produktion af akvakulturdyr
Når de særlige kontrolforanstaltninger for produktion akvakulturdyr iværksættes, skal den fuldstændige beskrivelse af enheden, jf. artikel 63, stk. 1, litra a), omfatte:
a)
en udførlig beskrivelse af installationerne på land og til havs
b)
i givet fald en miljøvurdering som beskrevet i artikel 6b, stk. 3
c)
i givet fald en plan for bæredygtig forvaltning som beskrevet i artikel 6b, stk. 4
d)
for bløddyr et resumé af det særskilte kapitel i planen for bæredygtig forvaltning, som kræves i henhold til artikel 25q, stk. 2.
Artikel 79b
Produktionsregister for akvakulturdyr
Den erhvervsdrivende stiller følgende oplysninger til rådighed i form af et ajourført register, som kontrolmyndighederne eller kontrolorganerne til stadighed skal kunne konsultere på bruget:
a)
for dyr, der indføres i bruget, oplysninger om oprindelse, ankomstdato og omlægningsperiode
b)
for dyr, der forlader bruget, oplysninger om antal partier, alder, vægt og bestemmelsessted
c)
oplysninger om undslupne fisk
d)
for fisk, oplysninger om fodertype og mængde, og drejer det sig om karper og beslægtede arter, dokumentation for anvendelsen af supplerende foder
e)
oplysninger om dyrlægebehandlinger, formål, behandlingsdato og -metode, produkttype og tilbageholdelsesperiode
f)
oplysninger om sygdomsforebyggende foranstaltninger med oplysninger om periode for udtagning af drift, rengøring og vandbehandling.
Artikel 79c
Særlige kontrolbesøg ved opdræt af toskallede bløddyr
Der skal foretages kontrolbesøg på brug, der opdrætter toskallede bløddyr, både før og når den maksimale biomasseproduktion er nået.
Artikel 79d
Flere produktionsenheder drevet af samme erhvervsdrivende
Når en erhvervsdrivende driver flere produktionsenheder som omhandlet i artikel 25c, er de enheder, der producerer ikke-økologiske akvakulturdyr, ligeledes omfattet af de kontrolforanstaltninger, der er fastsat i kapitel 1 og i dette kapitel.«
16)
Overskriften til kapitel 4 i afsnit IV affattes således:
17)
Overskriften til kapitel 5 i afsnit IV affattes således:
18)
I artikel 93, stk. 2, indsættes følgende litraer:
»e)
antal økologiske enheder, der producerer akvakulturdyr
f)
produktionsmængde fra økologisk produktion af akvakulturdyr
g)
eventuelt antal økologiske tangproduktionsenheder og produktionsmængde fra disse.«
19)
Artikel 95, stk. 6, affattes således:
»6. Ved anvendelse af artikel 12, stk. 1, litra j), i forordning (EF) nr. 834/2007 og indtil optagelsen af specifikke stoffer i overensstemmelse med samme forordnings artikel 16, litra f), må der kun anvendes produkter, som er tilladt af de kompetente myndigheder.«
20)
I artikel 95 indsættes følgende stykke:
»11. Den ansvarlige myndighed kan give de produktionsenheder, der er etableret og indtil denne forordnings ikrafttræden har produceret akvakulturdyr eller tang i henhold til nationalt anerkendte økologiske regler, tilladelse til i en periode indtil den 1. juli 2013 at beholde deres økologiske status, mens de bestræber sig på at tilpasse sig nærværende regler, forudsat at der ikke sker unødig forurening af vandet med stoffer, der ikke er godkendt til økologisk produktion. Producenter, der nyder godt af denne foranstaltning, skal meddele de ansvarlige myndigheder, hvilke faciliteter, damme, bure eller tangpartier der er tale om.«
21)
Bilagene ændres som anført i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. juli 2010 med følgende undtagelser:
a)
artikel 1, nr. 4, anvendes fra denne forordnings ikrafttrædelsesdato
b)
de korrigerende foranstaltninger, der er fastsat i artikel 1, nr. 19), og i bilagets punkt 1b) og 1c), anvendes fra den dato, hvor forordning (EF) nr. 889/2008 træder i kraft.
Denne forordning kan fra den 1. juli 2013 revideres og i givet fald ændres på grundlag af behørigt begrundede forslag fra medlemsstaterne.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 5. august 2009.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 710/2009,
annettu 5 päivänä elokuuta 2009,
neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 889/2008 muuttamisesta vesiviljelyeläinten ja merilevien luonnonmukaista tuotantoa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamiseksi
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 2092/91 kumoamisesta 28 päivänä kesäkuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 (1) ja erityisesti sen 11 artiklan, 13 artiklan 3 kohdan, 15 artiklan 2 kohdan, 16 artiklan 1 kohdan ja 3 kohdan a ja c alakohdan, 17 artiklan 2 kohdan, 18 artiklan 5 kohdan, 19 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan, 22 artiklan 1 kohdan, 28 artiklan 6 kohdan, 38 artiklan a, b ja c alakohdan sekä 40 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EY) N:o 834/2007 ja erityisesti sen III osastossa säädetään vesiviljelyeläinten ja merilevien tuotantoa koskevista perusvaatimuksista. Kyseisten vaatimusten täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt olisi annettava muuttamalla komission asetusta (EY) N:o 889/2008 (2), jossa vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(2)
Komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille osoittamassa, yhteisön vesiviljelyalan kestävän kehittämisen strategiaa koskevassa tiedonannossa (3) esitetään visio kyseisen alan kehittämiseksi kymmenen vuoden kuluessa, jotta vesiviljelyala voisi vakiinnuttaa maaseutu- ja rannikkoalueilla asemansa ja lisätä kalatalouden tuote- ja työllistämisvaihtoehtoja. Tiedonannossa korostettiin luonnonmukaisen vesiviljelytuotannon mahdollisuuksia sekä standardien ja perusteiden kehittämisvaatimusta.
(3)
Yhteisymmärryksen varmistamiseksi asetuksen (EY) N:o 889/2008 2 artiklassa vahvistettuja määritelmiä olisi täydennettävä ja korjattava, jotta voidaan välttää epäselvyydet ja taata vesiviljelyeläinten ja merilevien luonnonmukaista tuotantoa koskevien sääntöjen yhdenmukainen soveltaminen.
(4)
Luonnonmukaiseen merilevien ja vesiviljelyeläinten vesiviljelyyn tarkoitetut alueet ovat erittäin tärkeitä sekä turvallisten että korkealaatuisten tuotteiden kasvattamiseksi siten, että vesiympäristöön kohdistuvat vaikutukset ovat mahdollisimman pienet. Vesien laatua ja elintarvikkeissa olevia vieraita aineita koskevalla yhteisön lainsäädännöllä, mukaan luettuina yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY (4), yhteisön meriympäristöpolitiikan puitteista 17 päivänä kesäkuuta 2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/56/EY (meristrategiadirektiivi) (5) ja tiettyjen elintarvikkeissa olevien vierasaineiden enimmäismäärien vahvistamisesta 19 päivänä joulukuuta 2006 annettu komission asetus (EY) N:o 1881/2006 (6) sekä asetukset (EY) N:o 852/2004 (7), (EY) N:o 853/2004 (8) ja (EY) N:o 854/2004 (9), säädetään vettä koskevista ympäristötavoitteista ja varmistetaan elintarvikkeiden korkea laatu. Sen vuoksi on aiheellista laatia merilevien tuotantoa ja vesiviljelytuotantoa koskeva kestävä hoitosuunnitelma, jossa yksilöidään esimerkiksi jätteen vähentämiseen liittyviä toimenpiteitä.
(5)
Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (10), luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (11) ja luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (12) pitäisi taata asianmukainen vuorovaikutus ympäristön kanssa ottaen samalla huomioon kyseisten toimien vaikutus direktiivien 2000/60/EY ja 2008/56/EY mukaisesti vahvistettuihin vettä koskeviin ympäristötavoitteisiin. Olisi säädettävä sellaisen ympäristöarvioinnin laatimisesta, jossa tarkastellaan parhaita tapoja mukautua lähiympäristöön ja mahdollisten kielteisten vaikutusten lieventämistä. Tällaisella arvioinnilla olisi varmistettava, että merilevien ja vesiviljelyeläinten luonnonmukainen tuotanto, joka on suhteellisen uusi toiminta luonnonmukaiseen maatalouteen verrattuna, on paitsi ympäristön kannalta hyväksyttävää, myös muihin vaihtoehtoihin verrattuna eniten yleisen edun mukaista ja ympäristön kannalta sekä sopivaa että kestävää.
(6)
Vesiympäristön nestemäisyyden vuoksi luonnonmukaista ja muuta kuin luonnonmukaista vesiviljelytuotantoa harjoittavat yksiköt olisi pidettävä riittävän erillään toisistaan, ja asianmukaiset toimenpiteet olisi vahvistettava sitä varten. Ottaen huomioon meriympäristöjen ja makean veden ympäristöjen erilainen tilanne yhteisön eri osissa, on suotavaa, että riittävät etäisyydet vahvistetaan jäsenvaltioiden tasolla, sillä jäsenvaltioilla on parhaat edellytykset määrätä sopivat etäisyydet tällaisten vesiympäristöjen moninaisuuden vuoksi.
(7)
Merilevien viljelyllä voi olla joiltakin osin hyödyllisiä vaikutuksia, esimerkiksi ravinteiden poistamisen ja sekaviljelyn helpottamisen suhteen. On huolehdittava siitä, ettei luonnonvaraisia merileviä korjata liikaa, jotta ne voivat uusiutua ja jotta varmistetaan, ettei tuotanto vaikuta merkittävästi vesiympäristön tilaan.
(8)
Jäsenvaltioissa on yhä enemmän puutetta luonnonmukaisesti viljeltyjen valkuaiskasvien tarjonnasta. Luonnonmukaisen rehuvalkuaisen tuonti ei ole myöskään riittänyt tyydyttämään kysyntää. Luonnonmukaisten valkuaiskasvien kokonaisviljelyala ei ole tarpeeksi suuri luonnonmukaista valkuaista koskevan tarpeen kattamiseen. Sen vuoksi olisi tietyin edellytyksin sallittava sellaisen rehuvalkuaisen käyttö, joka on saatu ensimmäistä vuotta luonnonmukaiseen tuotantoon siirtymässä olevista lohkoista.
(9)
Koska luonnonmukainen vesiviljelyeläinten tuotanto on vasta alkuvaiheissaan, luonnonmukaisia emokantoja ei ole riittävästi saatavilla. Olisi säädettävä muiden kuin luonnonmukaisten emokantojen ja poikasten käyttöönotosta tietyin edellytyksin.
(10)
Luonnonmukaisessa vesiviljelyeläinten tuotannossa olisi varmistettava, että eläinten lajikohtaiset tarpeet täytetään. Tästä syystä eläintuotannon käytäntöjen, hoitomenetelmien ja viljelyrakennelmien olisi vastattava eläinten hyvinvointia koskevia tarpeita. Olisi säädettävä meressä olevien häkkien ja verkkokassien sekä maalla olevien tuotantojärjestelmien asianmukaisesta rakentamisesta. Tuhoeläinten ja loisten minimoimiseksi sekä eläinten hyvinvoinnin ja hyvän terveyden varmistamiseksi olisi vahvistettava kasvatettavien eläinten enimmäistiheydet. Erityistarpeita omaavien lajien suuri joukko huomioon ottaen olisi annettava erityissäännöksiä.
(11)
Tekniikan viimeaikainen kehitys on johtanut kiertovesijärjestelmien käytön lisääntymiseen vesiviljelytuotannossa. Tällaiset järjestelmät ovat riippuvaisia ulkopuolisista tuotantopanoksista ja kuluttavat paljon energiaa, mutta niiden avulla on mahdollista vähentää jätepäästöjä ja estää karkaamiset. Koska periaatteena on, että luonnonmukaisen tuotannon olisi pysyttävä mahdollisimman lähellä luontoa, tällaisten järjestelmien käyttöä ei pitäisi sallia luonnonmukaisessa tuotannossa ennen kuin niistä saadaan lisätietoa. Poikkeuksellisen käytön pitäisi olla mahdollista vain tietyissä hautomoiden ja kasvattamoiden tuotantovaiheissa.
(12)
Luonnonmukaisen tuotannon yleisten periaatteiden, siten kuin niistä säädetään asetuksen (EY) N:o 834/2007 4 ja 5 artiklassa, olisi perustuttava sellaisiin ekologisiin järjestelmiin pohjautuvien soveltuvien biologisten prosessien suunnitteluun ja hallinnointiin, joissa käytetään järjestelmän sisäisiä luonnonvaroja, soveltaen menetelmiä, joilla harjoitetaan erityisesti kalavarojen kestävän hyödyntämisen periaatetta noudattavaa vesiviljelyä. Periaatteissa määrätään myös, että vesiviljelytuotannossa on säilytettävä luonnollisten vesiekosysteemien biologinen monimuotoisuus. Kyseiset periaatteet pohjautuvat muilta osin riskinarviointiin ja tarvittaessa varotoimenpiteiden ja ennalta ehkäisevien toimenpiteiden toteuttamiseen. Tätä varten olisi selvennettävä, että vesieläinten lisääntymisen keinotekoinen edistäminen hormonien ja hormonijohdannaisten avulla on vastoin luonnonmukaista tuotantoa ja kuluttajilla luonnonmukaisista vesiviljelytuotteista olevaa käsitystä ja että tällaisia aineita ei sen vuoksi pitäisi käyttää luonnonmukaisessa vesiviljelyssä.
(13)
Vesiviljelyeläinten rehun olisi vastattava ravitsemustarpeita, ja sen edellytetään täyttävän myös tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä 22 päivänä toukokuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 999/2001 (13) asetetun terveyttä koskevan vaatimuksen, jonka mukaan tietyn lajin eläimistä valmistettua rehua ei saa syöttää saman lajin eläimille. Sen vuoksi lihaa syöville vesiviljelyeläimille ja muille kuin lihaa syöville vesiviljelyeläimille on aiheellista vahvistaa erityiset määräykset.
(14)
Luonnonmukaisesti tuotettaville lihaa syöville kaloille ja äyriäisille syötettäviin rehuihin tarkoitettujen raaka-aineiden olisi mieluiten oltava peräisin kalavarojen kestävästä hyödyntämisestä, jota tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 834/2007 5 artiklan o alakohdassa ja joka määritellään elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (14) 3 artiklan e alakohdassa, tai luonnonmukaisesta vesiviljelystä saaduista luonnonmukaisista rehuista. Koska luonnonmukainen vesiviljely ja kestävä kalatalous ovat vasta alkuvaiheissaan, luonnonmukaisen rehun tai kestävästä kalastuksesta saadun rehun tarjonta saattaa olla vähäistä, ja sen vuoksi olisi säädettävä muun kuin luonnonmukaisen rehun käytöstä asetuksen (EY) N:o 1774/2002 (15) perusteella, jossa vahvistetaan terveyssäännöt kalaperäiselle ainekselle, jota voidaan käyttää vesiviljelyssä ja jossa kielletään käyttämästä tiettyjä viljellystä kalasta saatuja aineksia samaan lajiin kuuluvien viljeltyjen kalojen ruokinnassa.
(15)
Luonnonmukaista vesiviljelyeläinten ja merilevien tuotantoa varten eräiden muiden kuin luonnonmukaisten rehuaineiden, rehun lisäaineiden ja rehun valmistuksen apuaineiden käyttö on sallittua tarkkaan määritellyin edellytyksin. Kyseiset uudet ainekset olisi sallittava asetuksen (EY) N:o 834/2007 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Luonnonmukaisessa vesiviljelyssä käytettäviä kalanrehuja ja puhdistusaineita käsittelevän tilapäisen asiantuntijatyöryhmän suosituksesta (16) tällaiset jo asetuksen (EY) N:o 889/2008 liitteissä V ja VI luetellut aineet, jotka sallitaan luonnonmukaisessa kotieläintuotannossa, olisi sallittava myös luonnonmukaisessa vesiviljelyssä. Asiantuntijatyöryhmä totesi myös, että koska eräät aineet ovat olennaisen tärkeitä tietyille kalalajeille, tällaiset aineet olisi lisättävä kyseisen asetuksen liitteeseen VI.
(16)
Siivilöimällä ravintonsa ottavien simpukoiden viljelyllä voi olla hyödyllinen vaikutus rannikkovesien laatuun ravinteiden poistamisen kautta, ja niiden käyttö voi myös helpottaa sekaviljelyä. Olisi vahvistettava nilviäisiä koskevia erityissääntöjä ottaen huomioon, että niiden viljely ei vaadi lisäruokintaa, joten siitä aiheutuvat ympäristövaikutukset voisivat olla huomattavasti vähäisemmät kuin muilla vesiviljelyaloilla.
(17)
Eläinten terveydenhoidon olisi pääosin perustuttava tautien ennaltaehkäisyyn. Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet eivät saisi eläinlääkinnällisen hoidon tapauksessa rajoittaa vesiviljelyeläimiin ja niistä saataviin tuotteisiin sovellettavista eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista sekä vesieläinten tiettyjen tautien ehkäisemisestä ja torjunnasta 24 päivänä lokakuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/88/EY (17) soveltamista. Tietyt tuotantovälineiden ja -laitteiden puhdistukseen, kiinnittymisenestokäsittelyyn ja desinfiointiin käytettävät aineet olisi sallittava määritellyin edellytyksin. Desinfiointiaineiden käyttö vaatii elävien eläinten läsnä ollessa erityistä huolellisuutta ja toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että niiden käyttö ei ole haitallista. Tällaiset aineet olisi sallittava asetuksen (EY) N:o 834/2007 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tilapäisen asiantuntijaryhmän suosituksesta tällaiset aineet olisi lueteltava asetuksen liitteessä.
(18)
Olisi annettava eläinlääkinnällistä hoitoa koskevia erityissääntöjä, joissa vahvistetaan erilaisten käsittelyjen tärkeysjärjestys ja rajoitetaan lääkehoitokertojen tiheyttä.
(19)
Elävien kalojen käsittelyn ja kuljetuksen aikana olisi toteutettava varotoimia niiden fysiologisten tarpeiden täyttämiseksi.
(20)
Luonnonmukaiseen tuotantomenetelmään siirtyminen edellyttää tiettyä määräaikaa kaikkien menetelmien mukauttamiseksi luonnonmukaiseen tuotantoon. Aiemmista tuotantojärjestelmistä riippuen olisi vahvistettava erityiset siirtymävaiheet.
(21)
Asetuksen (EY) N:o 889/2007 eräissä liitteissä on havaittu virheitä. Olisi toteutettava toimia näiden virheiden korjaamiseksi.
(22)
Olisi annettava erityisiä valvontavaatimuksia koskevia säännöksiä, joissa otetaan huomioon vesiviljelyn erityispiirteet.
(23)
Olisi vahvistettava tiettyjä siirtymätoimenpiteitä, jotta voidaan helpottaa uusien yhteisön sääntöjen omaksumista viljelylaitoksissa, jotka jo harjoittavat kansallisten ja yksityisten standardien mukaista luonnonmukaista tuotantoa.
(24)
Luonnonmukainen vesiviljely on suhteellisen uusi luonnonmukaisen tuotannon ala verrattuna luonnonmukaiseen maatalouteen, josta on maatilojen tasolla kertynyt jo pitkä kokemus. Ottaen huomioon kuluttajien kasvava kiinnostus luonnonmukaisia vesiviljelytuotteita kohtaan on todennäköistä, että yhä enemmän vesiviljely-yksiköitä siirtyy luonnonmukaiseen tuotantoon. Sen ansiosta alan kokemus ja tekninen tietämys tulee pian kasvamaan. Suunnitellun tutkimuksen odotetaan niin ikään johtavan uuteen tietämykseen erityisesti viljelyrakennelmien, muiden kuin luonnonmukaisten rehun ainesosien tai eräiden lajien eläintiheyksien suhteen. Uusi tietämys ja tekniikan kehitys, joka johtaisi luonnonmukaisen vesiviljelyn paranemiseen, olisi otettava huomioon tuotantosäännöissä. Sen vuoksi olisi säädettävä tämän lainsäädännön uudelleentarkastelusta, jotta sitä voitaisiin tarvittaessa muuttaa.
(25)
Sen vuoksi asetusta (EY) N:o 889/2008 olisi muutettava.
(26)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat luonnonmukaisen tuotannon sääntelykomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 889/2008 seuraavasti:
1)
Korvataan 1 artiklan 2 kohta seuraavasti:
”2. Tätä asetusta ei sovelleta
a)
muihin kuin 7 artiklassa tarkoitettuihin eläinlajeihin; eikä
b)
muihin kuin 25 a artiklassa tarkoitettuihin vesiviljelyeläimiin.
Jäljempänä olevaa II, III ja IV osastoa sovelletaan kuitenkin soveltuvin osin tällaisiin tuotteisiin siihen asti, kun kyseisiä tuotteita koskevat yksityiskohtaiset tuotantosäännöt vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 834/2007 perusteella.”
2)
Muutetaan 2 artikla seuraavasti:
a)
korvataan f alakohta seuraavasti:
”f)
’tuotantoyksiköllä’ tarkoitetaan kaikkea tuotannonalalla käytettävää omaisuutta, kuten tuotantotiloja, viljelylohkoja, laitumia, ulkojaloittelualueita, eläinsuojia, kalalammikoita, merilevien tai vesiviljelyeläinten viljelyrakennelmia, rannikolla tai merenpohjassa sijaitsevia kasvatusalueita sekä viljelykasvien, viljatuotteiden, merilevätuotteiden, eläintuotteiden, raaka-aineiden ja minkä tahansa muun tämän erityistuotannon alalla tarvittavan tuotantopanoksen varastointitiloja;”
b)
lisätään i alakohdan jälkeen seuraavat alakohdat:
”j)
’kiertovesilaitoksella’ tarkoitetaan laitosta, jossa vesiviljely tapahtuu suljetussa ympäristössä maalla tai aluksella, jossa on vesikiertojärjestelmä ja joka on pysyvästi riippuvainen ulkopuolisesta energiapanoksesta vesiviljelyeläinten kasvuympäristön stabiloimiseksi;
k)
’uusiutuvista lähteistä peräisin olevalla energialla’ tarkoitetaan uusiutuvia, muita kuin fossiilisia energialähteitä: tuuli-, aurinko-, maalämpö-, aalto- ja vuorovesienergia, vesivoima, kaatopaikoilla ja jätevedenpuhdistamoissa syntyvä kaasu ja biokaasu;
l)
’hautomolla’ tarkoitetaan paikkaa, joissa vesiviljelyeläimiä, erityisesti kaloja ja äyriäisiä, jalostetaan, haudotaan ja kasvatetaan varhaisissa kehitysvaiheissa;
m)
’kasvattamolla’ tarkoitetaan paikkaa, jossa sovelletaan haudonta- ja lihotusvaiheiden välistä kasvatusjärjestelmää. Kasvattamovaihe saadaan päätökseen tuotantojakson ensimmäisellä kolmanneksella lukuun ottamatta lajeja, jotka käyvät läpi smolttiutumisvaiheen;
n)
’pilaantumisella’ tarkoitetaan vesiviljelyn ja merilevien tuotannon yhteydessä suoraan tai välillisesti tapahtuvaa aineiden tai energian johtamista vesiympäristöön, kuten direktiivissä 2008/56/EY (18) ja direktiivissä 2000/60/EY (19) on määritelty niiden vesien osalta, joilla niitä sovelletaan;
o)
’sekaviljelyllä’ tarkoitetaan vesiviljelyn ja merilevien tuotannon yhteydessä kahden tai useamman yleensä eri trofiatason lajin kasvattamista samassa viljely-yksikössä;
p)
’tuotantojaksolla’ tarkoitetaan vesiviljelyn ja merilevien tuotannon yhteydessä vesiviljelyeläimen ja merilevän elinkaarta varhaisimmasta kehitysvaiheesta korjuuseen;
q)
’paikallisesti kasvatetuilla lajeilla’ tarkoitetaan vesiviljelyn ja merilevien tuotannon yhteydessä lajeja, jotka eivät ole neuvoston asetuksen (EY) N:o 708/2007 (20) mukaisia tulokaslajeja tai paikallisesti esiintymättömiä lajeja. Asetuksen (EY) N:o 708/2008 liitteessä IV lueteltuja lajeja voidaan pitää paikallisesti kasvatettuina lajeina;
r)
’eläintiheydellä’ tarkoitetaan vesiviljelyn yhteydessä eläinten elopainoa yhdessä kuutiometrissä vettä milloin tahansa lihotusvaiheen aikana ja kampelakalojen ja katkarapujen osalta eläinten painoa vedenpinnan neliömetriä kohden.
3)
Lisätään II osastoon 1 a luku seuraavasti:
”1 a LUKU
Merilevien tuotanto
6 a artikla
Soveltamisala
Tässä luvussa vahvistetaan merilevien korjuuta ja viljelyä koskevat yksityiskohtaiset tuotantosäännöt. Sitä sovelletaan soveltuvin osin kaikkien sellaisten monisoluisten merilevien tai kasviplanktonin ja mikrolevien tuotantoon, jotka on tarkoitettu käytettäviksi vesiviljelyeläinten rehuna.
6 b artikla
Viljelyväliaineen soveltuvuus ja kestävä hoitosuunnitelma
1. Toiminnan on sijaittava paikoissa, jotka eivät ole alttiina luonnonmukaisessa tuotannossa kiellettyjen tuotteiden tai aineiden aiheuttamalle kontaminaatiolle tai epäpuhtauksille, jotka vaarantaisivat tuotteiden luonnonmukaisuuden.
2. Luonnonmukaiset ja muut kuin luonnonmukaiset tuotantoyksiköt on pidettävä riittävän erillään toisistaan. Tällaisten erilläänpitotoimenpiteiden on perustuttava luonnolliseen sijaintiin, erillisiin vedenjakelujärjestelmiin, etäisyyksiin, vuorovesivaihteluun ja luonnonmukaisen tuotantoyksikön sijaintiin ylä- ja alajuoksulla. Jäsenvaltion viranomaiset voivat nimetä paikkoja tai alueita, joita ne pitävät soveltumattomina luonnonmukaiseen vesiviljelyyn tai merilevien korjuuseen, ja ne voivat myös vahvistaa vähimmäisetäisyyksiä luonnonmukaisten ja muiden kuin luonnonmukaisten tuotantoyksiköiden välille.
Jos on vahvistettu vähimmäisetäisyydet, jäsenvaltioiden on toimitettava nämä tiedot toimijoille, muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
3. Kaikille toimille, joille haetaan luonnonmukaiseen tuotantoon liittyvää hyväksyntää ja joissa tuotetaan yli 20 tonnia vesiviljelytuotteita vuosittain, on tehtävä tuotantoyksikköön suhteutettu ympäristöarviointi, jossa tarkastetaan tuotantoyksikön toimintaedellytykset ja sen välittömät ympäristövaikutukset ja todennäköiset vaikutukset. Toimijan on toimitettava ympäristöarviointi tarkastuslaitokselle tai -viranomaiselle. Ympäristöarvioinnin sisällön on perustuttava neuvoston direktiivin 85/337/ETY (21) liitteeseen IV. Jos yksiköstä on jo tehty vastaava arviointi, sitä voidaan käyttää tähän tarkoitukseen.
4. Toimijan on toimitettava vesiviljelyä ja merilevien korjuuta varten kestävä, tuotantoyksikköön suhteutettu hoitosuunnitelma.
Suunnitelma on päivitettävä vuosittain, ja siinä on selvitettävä perusteellisesti toimen ympäristövaikutukset ja käyttöön otettava ympäristöseuranta sekä lueteltava toimenpiteet, jotka on toteutettava ympäröivään vesi- ja maaekosysteemiin kohdistuvien kielteisten vaikutusten ja tapauksen mukaan ympäristöön yhden tuotantojakson tai vuoden aikana kulkeutuvien ravinnepäästöjen minimoimiseksi. Suunnitelmassa on selvitettävä, miten teknisiä laitteita valvotaan ja korjataan.
5. Vesiviljely- ja merilevätuotannon harjoittajien on käytettävä mieluiten uusiutuvia energialähteitä ja kierrätettävä materiaaleja sekä laadittava kestävän hoitosuunnitelman osana jätteen vähentämistä koskeva aikataulu, joka otetaan käyttöön toimien alkaessa. Jäännöslämmön käyttö on mahdollisuuksien mukaan rajoitettava uusiutuvista lähteistä peräisin olevaan energiaan.
6. Merilevien korjuuta aloitettaessa on suoritettava biomassan kertaluonteinen arviointi.
6 c artikla
Luonnonvaraisten merilevien kestävä sadonkorjuu
1. Toimintayksikössä tai -tiloissa on säilytettävä kirjanpitoasiakirjoja, joiden perusteella toimija voi todeta ja tarkastusviranomainen tai tarkastuslaitos voi varmistaa, että sadonkorjaajat ovat toimittaneet ainoastaan asetuksen (EY) N:o 834/2007 mukaisesti tuotettua luonnonvaraista merilevää.
2. Sadonkorjuu on suoritettava varmistaen, että korjatut määrät eivät vaikuta merkittävästi vesiympäristön tilaan. On toteutettava merilevien uusiutumisen varmistavia toimenpiteitä, jotka liittyvät sadonkorjuutekniikkaan, vähimmäiskokoon, ikään, lisääntymissykleihin tai jäljelle jäävän merilevän kokoon.
3. Jos merilevät korjataan jaetulta tai yhteiseltä korjuualueelta, saatavilla on oltava kirjalliset todisteet siitä, että kokonaissato on tämän asetuksen säännösten mukainen.
4. Kyseisissä asiakirjoissa on 73 b artiklan 2 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti esitettävä todisteet kestävästä hoidosta ja siitä, ettei korjuualueille ole aiheutunut pitkäaikaisia vaikutuksia.
6 d artikla
Merilevien viljely
1. Merellä harjoitettavassa merilevien viljelyssä on käytettävä yksinomaan ravinteita, joita esiintyy ympäristössä luonnostaan tai jotka on saatu luonnonmukaisesta vesiviljelyeläinten tuotannosta, mieluiten lähistöllä sijaitsevasta sekaviljelyjärjestelmästä.
2. Maalla olevissa laitoksissa, joissa käytetään ulkoisia ravinnelähteitä, jäteveden ravinnetasojen on todistettavasti vastattava tuloveden ravinnetasoja tai oltava näitä alempia. Ainoastaan liitteessä I lueteltuja kasvi- tai kivennäisperäisiä ravinteita saa käyttää.
3. Viljelytiheys tai toiminnan intensiteetti on kirjattava, ja vesiympäristön koskemattomuus on säilytettävä varmistamalla, ettei ylitetä merilevien enimmäismäärää, joka voidaan korjata ilman ympäristöön kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia.
4. Köysiä ja muita merilevien kasvatuksessa käytettäviä välineitä on mahdollisuuksien mukaan käytettävä uudelleen tai kierrätettävä.
6 e artikla
Kiinnittymisenestotoimenpiteet ja tuotantovälineiden ja -laitteiden puhdistus
1. Ei-toivotut kasvustot on poistettava ainoastaan fysikaalisin menetelmin tai käsin ja tapauksen mukaan palautettava mereen riittävän kauas viljelylaitoksesta.
2. Välineiden ja laitteiden puhdistus on suoritettava fysikaalisin tai mekaanisin toimenpitein. Elleivät ne riitä, voidaan käyttää ainoastaan liitteessä VII olevassa 2 jaksossa lueteltuja aineita.
4)
Korvataan 21 artiklan 2 kohta seuraavasti:
”2. Karjalle syötetystä rehujen keskimääräisestä kokonaismäärästä 20 prosenttia saa olla peräisin laiduntamisesta luonnonmukaisen tuotantotavan mukaisilla ensimmäisen siirtymävuoden pysyvillä laitumilla, monivuotisilla rehulohkoilla tai valkuaiskasviviljelmillä taikka niistä saadusta sadosta, jos ne kuuluvat omaan tilaan eivätkä ole kuuluneet kyseisen tilan luonnonmukaisen tuotannon yksikköön viimeisten viiden vuoden aikana. Käytettäessä sekä siirtymävaiheen rehuja että ensimmäisen siirtymävuoden lohkojen rehuja näiden rehujen yhteenlaskettu prosenttiosuus ei saa ylittää 1 kohdassa vahvistettuja enimmäisprosenttiosuuksia.”
5)
Lisätään II osastoon 2 a luku seuraavasti:
”2 a LUKU
Vesiviljelyeläinten tuotanto
1 jakso
Yleiset säännöt
25 a artikla
Soveltamisala
Tässä luvussa vahvistetaan yksityiskohtaiset tuotantosäännöt liitteessä XIII a luetelluille kala-, äyriäis-, piikkinahkais- ja nilviäislajeille.
Sitä sovelletaan soveltuvin osin eläinplanktoniin, pieniin äyriäisiin, rataseläimiin, matoihin ja muihin rehuna käytettäviin vesieläimiin.
25 b artikla
Viljelyväliaineen soveltuvuus ja kestävä hoitosuunnitelma
1. Tähän lukuun sovelletaan 6 b artiklan 1-5 kohdan säännöksiä.
2. Kestävään hoitosuunnitelmaan on kirjattava neuvoston direktiivin 92/43/ETY (22) mukaiset petoeläimiä vastaan toteutettavat suoja- ja torjuntatoimenpiteet sekä kansalliset säännöt.
3. Vierekkäisten toimijoiden on tarvittaessa laadittava hoitosuunnitelmansa todennettavalla tavalla yhteensovitetusti.
4. Kalalammikoissa, altaissa tai uoma-altaissa harjoitettavan vesiviljelyeläinten tuotannon tapauksessa vesiviljelylaitoksissa on oltava joko luonnollisia suodatinkerroksia, saostuslammikoita tai biologisia tai mekaanisia suodattimia jätteiksi katsottavien ravinteiden keräämiseksi, tai niissä on käytettävä merileviä ja/tai eläimiä (simpukoita ja levää), jotka parantavat osaltaan jäteveden laatua. Jätevesien laatua on tarvittaessa seurattava säännöllisin väliajoin.
25 c artikla
Luonnonmukaisten ja muiden kuin luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten samanaikainen tuotanto
1. Toimivaltainen viranomainen voi antaa hautomoille ja kasvattamoille luvan kasvattaa sekä luonnonmukaisia että muita kuin luonnonmukaisia poikasia samassa laitoksessa edellyttäen, että yksiköt on erotettu fyysisesti toisistaan ja että niillä on erilliset vedenjakelujärjestelmät.
2. Toimivaltainen viranomainen voi lihotusvaiheen tuotannon yhteydessä sallia samassa laitoksessa luonnonmukaisia ja muita kuin luonnonmukaisia vesieläinten tuotantoyksiköitä, edellyttäen että tämän asetuksen 6 b artiklan 2 kohdan säännöksiä noudatetaan, kun asiaan liittyy vesiviljelyeläinten eri tuotantovaihteita ja käsittelyjaksoja.
3. Toimijoiden on pidettävä kirjaa tämän artiklan säännösten noudattamisesta.
2 jakso
Vesiviljelyeläinten alkuperä
25 d artikla
Luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten alkuperä
1. Viljelyssä on käytettävä paikallisesti kasvatettuja lajeja, ja jalostuksella on pyrittävä saamaan aikaan kantoja, jotka soveltuvat paremmin viljelyolosuhteisiin, ovat terveitä ja hyödyntävät rehuvaroja hyvin. Lajien alkuperästä ja käsittelystä on toimitettava asiakirjatodisteet tarkastuslaitokselle tai -viranomaiselle.
2. On valittava lajeja, joita voidaan kasvattaa aiheuttamatta merkittävää vahinkoa luonnonvaraisille kannoille.
25 e artikla
Muiden kuin luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten alkuperä ja hoito
1. Luonnosta pyydystettyjä tai muita kuin luonnonmukaisia vesiviljelyeläimiä voidaan tuoda viljelylaitokseen jalostustarkoituksissa tai geenikannan parantamiseksi, tai jos luonnonmukaisia vesiviljelyeläimiä ei ole saatavilla. Tällaisiin eläimiin on sovellettava luonnonmukaista tuotantotapaa vähintään kolmen kuukauden ajan ennen kuin niitä voidaan käyttää jalostukseen.
2. Muita kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjä poikasia voidaan tuoda viljelylaitokseen jatkokasvatustarkoituksissa ja silloin, kun luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten poikasia ei ole saatavilla. Luonnonmukaista tuotantotapaa on noudatettava vähintään tuotantojakson viimeisten kahden kolmanneksen aikana.
3. Viljelylaitokseen tuotavien muiden kuin luonnonmukaisesti vesiviljeltyjen poikasten enimmäisosuus on 80 prosenttia 31 päivään joulukuuta 2011 mennessä, 50 prosenttia 31 päivään joulukuuta 2013 mennessä ja 0 prosenttia 31 päivään joulukuuta 2015 mennessä.
4. Luonnonvaraisten vesiviljelyeläinten poikasten keruu jatkokasvatustarkoituksiin on erityisesti rajattava seuraaviin tapauksiin:
a)
kalojen ja äyriäisten toukkien ja poikasten luonnollinen virtaus täytettäessä lammikoita, viljelyrakennelmia ja -laitteita;
b)
eurooppalainen lasiankerias, edellyttäen että alueella on käytössä hyväksytty ankeriaanhoitosuunnitelma ja että ankeriaan keinotekoinen lisääntyminen on edelleen ratkaisematta.
3 jakso
Käytännöt vesiviljelyeläinten hoidossa
25 f artikla
Yleiset vesiviljelyeläinten tuotantoa koskevat säännöt
1. Vesiviljelyeläinten tuotantoympäristö on suunniteltava siten, että lajikohtaisten erityistarpeidensa mukaisesti
a)
eläimillä on riittävästi tilaa niiden hyvinvoinnin takaamiseksi;
b)
eläimiä pidetään hyvälaatuisessa, riittävän happipitoisessa vedessä;
c)
eläimiä pidetään lajin vaatimusten mukaisissa lämpötila- ja valo-olosuhteissa maantieteellinen sijainti huomioon ottaen;
d)
makean veden kaloja viljeltäessä pohjatyypin on vastattava mahdollisimman tarkoin luonnonolosuhteita;
e)
karppeja viljeltäessä pohjan on oltava luonnon maa-ainesta.
2. Eläintiheys vahvistetaan liitteessä XIII a laji- tai lajiryhmäkohtaisesti. Tarkasteltaessa eläintiheyden vaikutuksia viljeltyjen kalojen hyvinvointiin on seurattava kalojen kuntoa (kuten evä- ja muita vaurioita, kasvunopeutta, käyttäytymistä ja yleistä terveydentilaa) ja veden laatua.
3. Vesieläinten viljelyrakennelmien suunnittelussa ja rakentamisessa on määriteltävä virtausnopeudet ja fysikokemialliset parametrit, joiden avulla voidaan turvata eläinten terveys ja hyvinvointi ja ottaa huomioon niiden käyttäytymistarpeet.
4. Viljelyrakennelmat on suunniteltava ja sijoitettava ja niitä on käytettävä siten, että karkaamisriski on mahdollisimman pieni.
5. Jos kaloja tai äyriäisiä pääsee karkuun, on toteutettava aiheellisia toimia paikalliseen ekosysteemiin kohdistuvien vaikutusten vähentämiseksi, mukaan luettuna takaisinpyynti, kun se on tarkoituksenmukaista. Asiakirjatodisteet on säilytettävä.
25 g artikla
Vesiviljelyrakennelmia koskevat erityiset säännöt
1. Kiertovesilaitokset ovat vesiviljelyeläinten tuotannossa kiellettyjä lukuun ottamatta hautomoita ja kasvattamoita sekä luonnonmukaiseksi rehuksi käytettävien lajien tuotantoa varten.
2. Maalla sijaitsevien kasvatusyksiköiden on täytettävä seuraavat vaatimukset:
a)
läpivirtausjärjestelmissä on voitava seurata ja valvoa sekä sisään- että ulosvirtaavan veden virtausnopeutta ja veden laatua;
b)
”veden ja maan rajapinnasta” vähintään viiden prosentin suuruisen osan on oltava luonnollisen kasviston peitossa.
3. Meressä sijaitsevien viljelyrakennelmien on täytettävä seuraavat vaatimukset:
a)
niiden on sijaittava paikassa, jossa veden virtaus, syvyys ja veden vaihtumisnopeus ovat riittäviä merenpohjaan ja ympäröivään vesistöön kohdistuvien vaikutusten minimoimiseksi;
b)
häkkien suunnittelussa, rakentamisessa ja kunnossapidossa on otettava huomioon toimintaympäristön olosuhteet.
4. Keinolämmitys tai veden jäähdytys sallitaan ainoastaan hautomoissa ja kasvattamoissa. Veden lämmittämiseen tai jäähdyttämiseen voidaan käyttää porakaivovettä kaikissa tuotantovaiheissa.
25 h artikla
Vesiviljelyeläinten hoito
1. Vesiviljelyeläinten käsittely on vähennettävä minimiin ja toteutettava erittäin huolellisesti asianmukaisin välinein ja menetelmin, joiden tarkoituksena on käsittelyihin liittyvän stressin ja fyysisten vaurioiden välttäminen. Emokantoja on käsiteltävä siten, että fyysiset vauriot ja stressi saadaan vähennettyä minimiin, ja tarvittaessa on käytettävä anestesiaa. Luokittelutoimet on pidettävä mahdollisimman vähäisinä, ja niitä on tehtävä vain kalojen hyvinvoinnin varmistamiseksi.
2. Keinovalon käyttöön on sovellettava seuraavia rajoituksia:
a)
luonnollisen päivänpituuden pidentämiseksi keinovalon käyttö ei saa ylittää kasvatettavien eläinten etologisten tarpeiden, maantieteellisten olosuhteiden ja yleisen terveyden mukaista enimmäismäärää, joka on 16 tuntia päivässä, paitsi lisääntymistarkoituksissa;
b)
valon voimakkuuden äkillisiä muutoksia on vältettävä käyttämällä himmennettäviä valoja tai taustavalaistusta.
3. Ilmastus sallitaan eläinten hyvinvoinnin ja terveyden varmistamiseksi sillä edellytyksellä, että mekaanisten ilmastimien voimanlähteenä käytetään lähinnä uusiutuvia energialähteitä.
Kaikki tällainen käyttö on merkittävä vesiviljelyn tuotantorekisteriin.
4. Nestemäisen hapen käyttö sallitaan ainoastaan eläinten terveyteen liittyvistä syistä, kriittisissä tuotantovaiheissa tai kuljetuksen aikana seuraavissa tapauksissa:
a)
jos lämpötila kohoaa tai ilmanpaine laskee poikkeuksellisesti tai jos esiintyy satunnaista pilaantumista;
b)
jos tehdään satunnaisia kantojen hallintamenettelyjä, kuten näytteenottoja ja lajitteluja;
c)
viljelylaitoksessa olevan kannan eloonjäämisen takaamiseksi.
Asiakirjatodisteet on säilytettävä.
5. Teurastusmenetelmien on oltava sellaisia, että kalat saadaan tainnutettua välittömästi ja kivuttomasti. Teuraskokojen, lajien ja tuotantopaikkojen erot on otettava huomioon optimaalisia teurastusmenetelmiä tarkasteltaessa.
4 jakso
Eläinten lisääntyminen
25 i artikla
Hormonien käyttökielto
Hormonien ja hormonijohdannaisten käyttö on kielletty.
5 jakso
Kalojen, äyriäisten ja piikkinahkaisten rehu
25 j artikla
Rehuja koskevat yleiset säännöt
Ruokintajärjestelmiä suunniteltaessa on otettava huomioon:
a)
eläinten terveys;
b)
tuotteiden korkea laatu ja niiden ravitsemuksellinen koostumus, mikä takaa lopullisen syötävän tuotteen korkean laadun;
c)
vähäiset ympäristövaikutukset.
25 k artikla
Lihaa syövien vesiviljelyeläinten rehuja koskevat erityissäännöt
1. Lihaa syövien vesiviljelyeläinten rehu on hankittava ensisijaisesti seuraavista lähteistä:
a)
vesiviljelystä peräisin olevat luonnonmukaiset rehutuotteet;
b)
luonnonmukaisesta vesiviljelystä saaduista perkeistä valmistettu kalajauho ja kalaöljy;
c)
kalajauho ja kalaöljy sekä kalaperäiset ainesosat, jotka on saatu kestävässä kalastuksessa ihmisravinnoksi pyydettyjen kalojen perkeistä;
d)
liitteessä V luetellut kasvi- ja eläinperäiset luonnonmukaiset rehuaineet, mainitussa liitteessä vahvistettua rajoitusta noudattaen.
2. Jos 1 kohdassa mainittua rehua ei ole saatavilla, muusta kuin luonnonmukaisesta vesiviljelystä saaduista perkeistä peräisin olevaa kalajauhoa ja kalaöljyä tai ihmisravinnoksi pyydetyistä kaloista saatuja perkeitä voidaan käyttää 31 päivään joulukuuta 2014 ulottuvalla siirtymäkaudella. Tällaisen rehuaineen osuus saa olla enintään 30 prosenttia päivittäisestä annoksesta.
3. Rehu voi koostua enintään 60-prosenttisesti luonnonmukaisista kasvituotteista.
4. Lohen ja taimenen rehussa voidaan käyttää ensisijaisesti luonnonmukaisista lähteistä, kuten luonnonmukaisesti kasvatettujen äyriäisten kuorista, saatua astaksantiinia kyseisten kalalajien fysiologisten tarpeiden rajoissa. Jos luonnonmukaisia lähteitä ei ole saatavilla, voidaan käyttää luonnosta saatua astaksantiinia (kuten Phaffia-hiivaa).
25 l artikla
Eräiden vesiviljelyeläinten rehuja koskevat erityissäännöt
1. Liitteessä XIII a olevassa 6, 7 ja 9 jaksossa tarkoitettuja vesiviljelyeläimiä on ruokittava lammissa ja järvissä luontaisesti esiintyvillä rehuilla.
2. Jos luontaisia rehuvaroja ei ole saatavilla riittävästi 1 kohdan mukaisia tarkoituksia varten, voidaan käyttää luonnonmukaista kasviperäistä rehua, joka on mieluiten kasvatettu kyseisessä laitoksessa, tai merileviä. Toimijoiden on pidettävä kirjaa lisärehun käyttötarpeesta.
3. Jos luonnonravintoa täydennetään 2 kohdan mukaisesti, 7 jaksossa mainittujen lajien ja 9 jaksossa mainitun kiinanhaimonnin (Pangasius sp.) rehuannos voi koostua enintään 10-prosenttisesti kestävästä kalastuksesta saadusta kalajauhosta tai kalaöljystä.
25 m artikla
Asetuksen (EY) N:o 834/2007 15 artiklan 1 kohdan d alakohdan iii alakohdassa tarkoitetut tuotteet ja aineet
1. Vain liitteessä V lueteltuja eläin- ja kivennäisperäisiä rehuaineita saa käyttää luonnonmukaisessa vesiviljelyssä.
2. Liitteessä VI lueteltuja rehun lisäaineita, tiettyjä eläinten ruokinnassa käytettäviä tuotteita ja valmistuksen apuaineita voidaan käyttää, jos mainitussa liitteessä säädettyjä rajoituksia noudatetaan.
6 jakso
Nilviäisiä koskevat erityissäännöt
25 n artikla
Kasvatusalue
1. Simpukanviljelyä voidaan harjoittaa samalla vesialueella kuin kalojen ja merilevien luonnonmukaista kasvatusta sekaviljelyjärjestelmässä, josta on ilmoitettava kestävässä hoitosuunnitelmassa. Simpukoita voidaan viljellä sekaviljelyssä myös yhdessä kotilosimpukoiden, kuten rantakotiloiden, kanssa.
2. Luonnonmukaista simpukantuotantoa on harjoitettava alueilla, jotka on merkitty viitoilla, kohoilla tai muilla selkeillä merkeillä, ja ne on tarvittaessa rajattava verkkokasseilla, häkeillä tai muilla keinotekoisilla laitteilla.
3. Luonnonmukaisissa äyriäisviljelylaitoksissa on vähennettävä suojeltaville lajeille aiheutuvat riskit minimiin. Jos petoeläinten torjuntaan käytetään verkkoja, ne on suunniteltava siten, ettei niistä aiheudu vahinkoa sukeltaville linnuille.
25 o artikla
Toukkien hankinta
1. Simpukanviljelyssä voidaan käyttää tuotantoalueen ulkopuolelta tulevia luonnonvaraisia toukkia edellyttäen, että siitä ei aiheudu merkittäviä ympäristövahinkoja, se on paikallisen lainsäädännön mukaisesti sallittua ja että toukat ovat peräisin
a)
yhdyskunnista, jotka eivät todennäköisesti selviä hengissä talven yli tai joista on ylitarjontaa, tai
b)
keruulaitteisiin spontaanisti asettuneista simpukantoukkien yhdyskunnista.
On kirjattava, mistä, milloin ja miten luonnonvaraiset toukat kerättiin, jotta mahdollistetaan niiden jäljitettävyys takaisin keruupaikalle.
Muista kuin luonnonmukaisista simpukkahautomoista saatuja toukkia voidaan kuitenkin käyttää luonnonmukaisissa tuotantoyksiköissä seuraavia enimmäisprosenttiosuuksia noudattaen: 80 prosenttia 31 päivään joulukuuta 2011 mennessä, 50 prosenttia 31 päivään joulukuuta 2013 mennessä ja 0 prosenttia 31 päivään joulukuuta 2015 mennessä.
2. Japaninosterin (Crassostrea gigas) tapauksessa etusija on annettava kannalle, johon sovelletaan valikoivaa jalostusta luonnonvaraisen lisääntymisen vähentämiseksi.
25 p artikla
Hoito
1. Tuotannossa on käytettävä eläintiheyttä, joka ei ylitä muiden kuin luonnonmukaisten äyriäisten yhteydessä kyseisessä vesiviljelylaitoksessa käytettyä eläintiheyttä. Lajittelu, harvennus ja eläintiheyden mukauttaminen on tehtävä biomassan mukaan siten, että varmistetaan eläinten hyvinvointi ja tuotteiden korkea laatu.
2. Ei-toivotut kasvustot on poistettava fysikaalisin menetelmin tai käsin ja tarvittaessa palautettava mereen pois äyriäislaitoksista. Äyriäiset voidaan käsitellä tuotantojakson aikana yhden kerran kalkkiliuoksella kilpailevan kasvuston torjumiseksi.
25 q artikla
Viljelysäännöt
1. Sinisimpukoiden viljely köysissä ja muut liitteessä XIII a olevassa 8 jaksossa luetellut menettelyt voivat sopia luonnonmukaiseen tuotantoon.
2. Nilviäisten pohjaviljely sallitaan ainoastaan, jos keruu- ja kasvatusalueille ei aiheudu merkittäviä ympäristövaikutuksia. Mahdollisimman vähäisiä ympäristövaikutuksia koskevan väitteen tueksi on laadittava tuotantoaluetta koskeva tutkimus ja raportti, joka toimijan on esitettävä tarkastuslaitokselle tai -viranomaiselle. Raportti on lisättävä erillisenä lukuna kestävään hoitosuunnitelmaan.
25 r artikla
Ostereiden viljelyä koskevat erityissäännöt
Ostereiden viljely paaluihin kiinnitetyissä häkeissä on sallittua. Nämä tai muut osterinviljelyssä käytettävät rakenteet on sijoitettava siten, että vältetään seinämän muodostuminen rannikon edustalle. Tuotannon optimoimiseksi kanta on sijoitettava huolellisesti kasvualustoille ottaen huomioon vuorovesivaihtelut. Tuotannon on täytettävä liitteessä XIII a olevassa 8 jaksossa luetellut vaatimukset.
7 jakso
Tautien ennaltaehkäisy ja eläinlääkinnällinen hoito
25 s artikla
Tautien ennaltaehkäisyä koskevat yleiset säännöt
1. Direktiivin 2006/88/EY 9 artiklan mukaisessa eläinten terveydenhoitosuunnitelmassa on esitettävä yksityiskohtaisesti bioturvallisuutta ja tautien ennaltaehkäisyä koskevat menettelyt ja annettava kirjallinen suostumus vesiviljelyeläinten terveydestä huolehtivien pätevien toimijoiden tarjoamaan, tuotantoyksikköön suhteutettuun terveysneuvontaan; näiden toimijoiden on vierailtava laitoksessa vähintään kerran vuodessa simpukkaviljelmillä vähintään joka toinen vuosi.
2. Rakennelmat, välineet ja laitteet on puhdistettava ja desinfioitava asianmukaisesti. Ainoastaan liitteessä VII olevassa 2.1 ja 2.2 jaksossa lueteltuja tuotteita saa käyttää.
3. Viljelytauon osalta säädetään seuraavaa:
a)
Toimivaltaisen viranomaisen on päätettävä, onko viljelytauko tarpeen ja mikä on sen asianmukainen kesto, jota sovelletaan kunkin tuotantojakson jälkeen merellä olevissa avoimen veden viljelyrakennelmissa. Tästä on laadittava asiakirjat. Viljelytaukoa suositellaan myös muiden säiliöitä, kalalammikoita ja häkkejä käyttävien tuotantomenetelmien yhteydessä;
b)
viljelytauko ei ole pakollinen simpukanviljelyn yhteydessä;
c)
viljelytauon aikana vesiviljelyeläinten tuotantoon käytettävät häkit tai muut rakenteet on tyhjennettävä, desinfioitava ja jätettävä tyhjiksi ennen uutta käyttöä.
4. Syömättä jäänyt kalanrehu, ulosteet ja kuolleet eläimet on tarvittaessa poistettava viipymättä, jotta voidaan välttää veden laadun suhteen merkittävien ympäristövahinkojen riski, vähentää tautiriskejä ja välttää houkuttelemasta hyönteisiä tai jyrsijöitä.
5. Ultraviolettivaloa ja otsonia saa käyttää ainoastaan hautomoissa ja kasvattamoissa.
6. Ulkoloisien biologisessa torjunnassa on etusijalle asetettava puhdistajakalojen käyttö.
25 t artikla
Eläinlääkinnällinen hoito
1. Jos asetuksen (EY) N:o 834/2007 15 artiklan 1 kohdan f alakohdan i alakohdan mukaisista eläinten terveyden varmistamiseksi toteutetuista ennaltaehkäisevistä toimenpiteistä huolimatta ilmenee jokin terveysongelma, voidaan käyttää eläinlääkinnällisiä hoitoja seuraavassa tärkeysjärjestyksessä:
a)
kasvi-, eläin- tai mineraaliperäiset aineet homeopaattisessa laimennoksessa;
b)
ilman anesteettista vaikutusta olevat kasvit ja niiden uutteet; ja
c)
seuraavat aineet: hivenaineet, metallit, luonnolliset immunostimulantit tai hyväksytyt probiootit.
2. Lääkehoitojen käyttö rajoitetaan kahteen hoitokertaan vuodessa lukuun ottamatta rokotteita ja pakollisia taudinhävittämisohjelmia. Vesiviljelyeläimiin, joiden tuotantojakso on alle vuoden pituinen, sovelletaan kuitenkin vain yhtä lääkehoitokertaa. Jos mainitut lääkehoitojen rajoitukset ylitetään, näin käsiteltyjä vesiviljelyeläimiä ei voi myydä luonnonmukaisina tuotteina.
3. Jäsenvaltioiden hallinnoimia pakollisia valvontaohjelmia lukuun ottamatta loiskäsittelyjen käyttö rajoitetaan kahteen kertaan vuodessa, tai yhteen kertaan vuodessa, kun tuotantojakso on alle 18 kuukautta.
4. Eläinlääkinnällisten lääkehoitojen ja 3 kohdan mukaisten loiskäsittelyjen, myös pakollisten taudinvalvonta- ja hävittämisohjelmien mukaisten käsittelyjen yhteydessä noudatettavan varoajan on oltava kaksi kertaa niin pitkä kuin direktiivin 2001/82/EY 11 artiklassa tarkoitettu lakisääteinen varoaika, tai jos varoaikaa ei ole täsmennetty, 48 tuntia.
5. Eläinlääkettä käytettäessä sen käytöstä on aina ilmoitettava tarkastuslaitokselle tai -viranomaiselle ennen eläinten saattamista myyntiin luonnonmukaisesti tuotettuina. Hoidon kohteena olleen kannan on oltava selkeästi tunnistettavissa.
6)
Lisätään II osaston 3 lukuun 29 artiklan jälkeen 29 a artikla seuraavasti:
”29 a artikla
Merileviä koskevat erityissäännökset
1. Jos lopputuote on tuore merilevä, juuri korjatun merilevän huuhtelussa on käytettävä merivettä.
Jos lopputuote on kuivattu merilevä, huuhteluun voidaan käyttää myös juomavettä. Kosteuden poistamiseen voidaan käyttää suolaa.
2. Merilevään suoraan kosketuksissa olevan avotulen käyttäminen on kuivaamisessa kiellettyä. Jos kuivauksessa käytetään köysiä tai muita välineitä, niissä ei saa olla kiinnittymisenestoaineita eikä puhdistus- tai desinfiointiaineita, paitsi jos tuote on lueteltu liitteessä VII tätä käyttötarkoitusta varten.”
7)
Lisätään II osaston 4 lukuun 32 a artikla seuraavasti:
”32 a artikla
Elävien kalojen kuljetus
1. Elävät kalat on kuljetettava asiaankuuluvissa säiliöissä, joissa on puhdasta vettä, joka täyttää kalojen fysiologiset tarpeet lämpötilan ja liuenneen hapen suhteen.
2. Säiliöt on ennen luonnonmukaisten kalojen ja kalatuotteiden kuljetusta puhdistettava, desinfioitava ja huuhdeltava perusteellisesti.
3. Stressin vähentämiseksi on toteutettava varotoimenpiteitä. Eläintiheys ei saa kuljetuksen aikana saavuttaa lajille haitallista tasoa.
4. Edellä olevassa 1-3 kohdassa tarkoitetuista seikoista on säilytettävä asiakirjatodisteet.”
8)
Korvataan 35 artiklan 2 ja 3 kohta seuraavasti:
”2. Kun kyseessä ovat luonnonmukaista kasvin-, merilevän-, kotieläin- ja vesiviljelyeläintuotantoa harjoittavat yksiköt, tuotantoyksikössä ei saa varastoida muita kuin tämän asetuksen mukaisesti sallittuja tuotantopanoksia.
3. Tilalla saa varastoida allopaattisia eläinlääkkeitä ja antibiootteja edellyttäen, että ne ovat eläinlääkärin asetuksen (EY) N:o 834/2007 14 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdassa tai 15 artiklan 1 kohdan f alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen hoitojen yhteydessä määräämiä, niitä säilytetään valvotussa paikassa ja ne kirjataan tämän asetuksen 76 artiklassa tarkoitettuun eläinrekisteriin tai tarvittaessa tämän asetuksen 79 b artiklassa tarkoitettuun vesiviljelyn tuotantorekisteriin.”
9)
Lisätään II osaston 5 lukuun 36 a artikla seuraavasti:
”36 a artikla
Merilevät
1. Merilevien korjuualueen osalta siirtymävaiheen pituus on kuusi kuukautta.
2. Merileväviljely-yksikön osalta siirtymävaiheen pituus on kuusi kuukautta tai yksi kokonainen tuotantojakso riippuen siitä, kumpi näistä on pidempi.”
10)
Lisätään II osaston 5 lukuun 38 artiklan jälkeen 38 a artikla seuraavasti:
”38 a artikla
Vesiviljelyeläinten tuotanto
1. Vesiviljelyn tuotantoyksiköihin on sovellettava seuraavia siirtymävaiheita seuraavanlaisissa, vesiviljelyeläimiä sisältävissä vesiviljelylaitoksissa:
a)
laitoksissa, joita ei voida tyhjentää, puhdistaa ja desinfioida, siirtymävaiheen pituus on 24 kuukautta;
b)
laitoksissa, jotka on tyhjennetty tai pidetty tyhjillään, siirtymävaiheen pituus on 12 kuukautta;
c)
laitoksissa, jotka on tyhjennetty, puhdistettu ja desinfioitu, siirtymävaiheen pituus on kuusi kuukautta;
d)
avoimen veden laitoksissa, simpukanviljelylaitokset mukaan luettuina, siirtymävaiheen pituus on kolme kuukautta.
2. Toimivaltainen viranomainen voi päättää hyväksyä taannehtivasti siirtymävaiheeseen kuuluvaksi minkä tahansa aiemmin ilmoitetun jakson, jonka aikana laitoksia ei käsitelty sellaisilla tuotteilla tai altistettu sellaisille tuotteille, joita ei sallita luonnonmukaisessa tuotannossa.”
11)
Korvataan 43 artiklan otsikko seuraavasti:
”Muun kuin luonnonmukaisen kasvi- ja eläinperäisen rehun käyttö kotieläinten ruokinnassa”.
12)
Korvataan 59 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”Tätä lukua ei sovelleta lemmikkieläinten ruokiin eikä turkiseläinten rehuihin.”
13)
Korvataan 60 artiklan 1 kohdan a alakohta seuraavasti:
”a)
jalostetut rehut täyttävät asetuksen (EY) N:o 834/2007 ja erityisesti sen 14 artiklan 1 kohdan d alakohdan iv ja v alakohdan säännökset kotieläinten osalta tai sen 15 artiklan 1 kohdan d alakohdan säännökset vesiviljelyeläinten osalta sekä 18 artiklan säännökset;”.
14)
Lisätään IV osastoon 2 a luku seuraavasti:
”2 a LUKU
Merileviä koskevat erityiset valvontavaatimukset
73 a artikla
Merileviä koskeva valvontajärjestelmä
Kun valvontajärjestelmää aletaan soveltaa erityisesti merileviin, 63 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun tuotantopaikan täydellisen kuvauksen on sisällettävä:
a)
maalla ja meressä olevien laitteiden täydellinen kuvaus;
b)
tarvittaessa 6 b artiklan 3 kohdassa esitetty ympäristöarviointi;
c)
tarvittaessa 6 b artiklan 4 kohdassa esitetty kestävä hoitosuunnitelma;
d)
luonnonvaraisten merilevien osalta täydellinen kuvaus ja kartta rannikolla ja meressä sijaitsevista korjuualueista ja maa-alueista, joilla toteutetaan korjuun jälkeisiä toimia.
73 b artikla
Merilevien tuotantoa koskevat tiedot
1. Toimijan on koottava merilevien tuotantoa koskevat tiedot rekisteriin ja säilytettävä se viljelylaitoksessa sellaisessa paikassa, että se on jatkuvasti tarkastusviranomaisten tai -laitosten saatavilla. Rekisterissä on oltava ainakin seuraavat tiedot:
a)
lajiluettelo, korjuupäivä ja korjattu määrä;
b)
käytettyjen lannoitteiden käyttöpäivä, tyyppi ja määrä.
2. Luonnonvaraisten merilevien korjuun osalta rekisteriin on merkittävä myös:
a)
kunkin lajin aiempi korjuutoiminta nimetyillä kasvualustoilla;
b)
satoarvio (määrät) kasvukautta kohden;
c)
kasvualustojen mahdolliset pilaantumislähteet;
d)
kunkin kasvualustan kestävä vuotuinen tuotto.”
15)
Lisätään IV osastoon 3 a luku seuraavasti:
”3 a LUKU
Vesiviljelyeläinten tuotantoa koskevat erityiset valvontavaatimukset
79 a artikla
Vesiviljelyeläinten tuotantoa koskeva valvontajärjestelmä
Kun otetaan ensimmäistä kertaa käyttöön erityisesti vesiviljelyeläinten tuotantoon tarkoitettu valvontajärjestelmä, 63 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun yksikön toiminnan täydellisen kuvauksen on sisällettävä:
a)
maalla ja meressä olevien laitteiden täydellinen kuvaus;
b)
tarvittaessa 6 b artiklan 3 kohdassa esitetty ympäristöarviointi;
c)
tarvittaessa 6 b artiklan 4 kohdassa esitetty kestävä hoitosuunnitelma;
d)
nilviäisten osalta tiivistelmä 25 q artiklan 2 kohdassa vaaditusta erityisestä kestävää hoitosuunnitelmaa koskevasta luvusta.
79 b artikla
Vesiviljelyeläinten tuotantoa koskevat tiedot
Toimijan on koottava tuotantoa koskevat tiedot rekisteriin, pidettävä se ajan tasalla ja säilytettävä viljelylaitoksessa sellaisessa paikassa, että se on jatkuvasti tarkastusviranomaisten tai -laitosten saatavilla. Siinä on oltava seuraavat tiedot:
a)
laitokseen saapuvien eläinten alkuperä, saapumispäivä ja niihin sovellettava siirtymäkausi;
b)
laitoksesta lähtevien eläinten erän numero, ikä, paino ja määräpaikka;
c)
tiedot kalojen karkaamisista;
d)
kalojen osalta rehun tyyppi ja määrä sekä karppien ja niiden lähilajien osalta kirjanpito lisärehun käytöstä;
e)
eläinlääkinnälliset hoidot sekä yksityiskohtaiset tiedot niiden tarkoituksesta, hoitopäivästä, hoitomenetelmästä, tuotetyypistä ja varoajasta;
f)
tautien ehkäisytoimenpiteet sekä yksityiskohtaiset tiedot viljelytauosta, puhdistuksesta ja veden käsittelystä.
79 c artikla
Simpukoihin sovellettavat erityiset tarkastuskäynnit
Simpukantuotantolaitoksiin on tehtävä tarkastuskäyntejä ennen biomassan maksimituotannon aloittamista ja sen aikana.
79 d artikla
Useat saman toimijan hoitamat tuotantoyksiköt
Kun toimijalla on 25 c artiklan mukaisesti useita tuotantoyksikköjä, myös niihin yksiköihin, jotka tuottavat muita kuin luonnonmukaisesti kasvatettuja vesiviljelyeläimiä, on sovellettava 1 luvussa ja tässä luvussa säädettyä valvontajärjestelmää.”
16)
Korvataan IV osaston 4 luvun otsikko seuraavasti:
17)
Korvataan IV osaston 5 luvun otsikko seuraavasti:
18)
Lisätään 93 artiklan 2 kohtaan seuraavat alakohdat:
”e)
vesiviljelyeläinten luonnonmukaisten tuotantoyksiköiden lukumäärä;
f)
luonnonmukaisen vesiviljelyeläintuotannon määrä;
g)
vaihtoehtoisesti luonnonmukaisten merileväyksiköiden lukumäärä ja luonnonmukaisen merilevätuotannon määrä.”
19)
Korvataan 95 artiklan 6 kohta seuraavasti:
”6. Asetuksen (EY) N:o 834/2007 12 artiklan 1 kohdan j alakohdan soveltamiseksi ja siihen asti kun mainitun asetuksen 16 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaiset erityiset aineet on sisällytetty luetteloon, voidaan käyttää ainoastaan toimivaltaisen viranomaisen sallimia tuotteita.”
20)
Lisätään 95 artiklaan seuraavat kohdat:
”11. Toimivaltainen viranomainen voi sallia, että ne vakiintuneet vesiviljelyeläinten ja merilevien tuotantoyksiköt, jotka harjoittavat tuotantoa kansallisesti hyväksyttyjen luonnonmukaista tuotantoa koskevien sääntöjen mukaisesti ennen tämän asetuksen voimaantuloa, säilyttävät luonnonmukaisen statuksensa 1 päivään heinäkuuta 2013 asti samalla, kun ne ryhtyvät noudattamaan tämän asetuksen säännöksiä, edellyttäen ettei vesiä ole tarpeettomasti pilattu aineilla, joita ei sallita luonnonmukaisessa tuotannossa. Tämän toimenpiteen kohteena olevien toimijoiden on ilmoitettava asiaankuuluvat laitokset, kalalammikot, häkit tai merileväerät toimivaltaiselle viranomaiselle.”
21)
Muutetaan liitteet tämän asetuksen liitteen mukaisesti.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2010 seuraavin poikkeuksin:
a)
asetuksen 1 artiklan 4 kohdan soveltaminen aloitetaan tämän asetuksen voimaantulopäivästä;
b)
asetuksen 1 artiklan 19 kohdassa ja liitteen 1 kohdan b ja c alakohdassa säädettyjä korjaavia toimenpiteitä sovelletaan päivästä, jona asetusta (EY) N:o 889/2008 aletaan soveltaa.
Tätä asetusta voidaan tarkistaa jäsenvaltioiden asiaa koskevien, asianmukaisesti perusteltujen ehdotusten perusteella tämän asetuksen muuttamiseksi 1 päivästä heinäkuuta 2013.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 5 päivänä elokuuta 2009.