KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 30. januar 2008
om statsstøtte C 35/06 (ex NN 37/06) som Sverige har indført til fordel for Konsum Jämtland Ekonomisk Förening
(meddelt under nummer K(2008) 311)
(Kun den svenske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2008/366/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a), og
efter i henhold til ovennævnte bestemmelser at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger (1), og under hensyntagen til de fremsendte bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved en klage, der blev registreret i Kommissionen den 14. november 2005, underrettede stiftelsen Den Nya Välfärden Kommissionen om, at Åre Kommune havde solgt et stykke jord til Konsum Jämtland ekonomisk förening (herefter »Konsum«). Ifølge stiftelsen omfattede salget ulovlig statsstøtte.
(2)
Ved brev af 3. januar 2006 anmodede Kommissionen de svenske myndigheder om at fremsende visse oplysninger om den pågældende transaktion, som de fremsendte ved brev af 2. marts og 28. marts 2006.
(3)
Ved brev af 3. januar 2006 anmodede Kommissionen også klageren om at fremsende yderligere oplysninger om transaktionen, som denne fremsendte ved brev af 1. februar 2006.
(4)
Ved brev af 19. juli 2006 underrettede Kommissionen Sverige om, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for foranstaltningen (2).
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger.
(6)
De svenske myndigheder fremsatte bemærkninger ved brev af 27. september 2006.
(7)
Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra andre interesserede parter.
(8)
Ved brev af 24. januar 2007 anmodede Kommissionen de svenske myndigheder om yderligere oplysninger, som de fremsendte ved brev af 21. februar 2007.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN
1. Klager (4)
(9)
Klageren, Stiftelsen Den Nya Välfärden, er en organisation som bl.a. arbejder for erhvervsvirksomheder. Stiftelsens arbejde finansieres hovedsagelig ved bidrag fra et stort antal virksomheder. Stiftelsen handlede i den foreliggende sag efter samråd med Lidl Sverige KB (herefter Lidl).
(10)
Lidl kom ind på det svenske marked i september 2003 og har i øjeblikket ca. 130 discountforretninger i Sverige. Virksomheden ventes at opnå en markedsandel på 3 % i slutningen af 2007, mens dens markedsandel i slutningen af 2006 var på 2,2 %. Lidl havde en omsætning på 3,7 mia. SEK (ca. 393 mio. EUR) i driftsåret 2006/2007, men har lidt tab siden virksomheden begyndte sine aktiviteter i Sverige. Det løbende driftsunderskud var i driftsåret 2006/2007 på 339 mio. SEK (ca. 36 mio. EUR).
(11)
Lidl er en relativt lille aktør på det svenske detailmarked for levnedsmidler.
2. Støttemodtager (5)
(12)
Andelsselskabet, Konsum Jämtland ekonomisk förening, sælger konsumvarer (bl.a. levnedsmidler) i hele Jämtland len. Andelsselskabets omsætning var i 2004 på 260 mio. SEK (ca. 28 mio. EUR).
(13)
Den 1. januar 2006 fusionerede Konsum Jämtland Ekonomisk Förening (herefter Konsum) med Konsum Nord Ekonomisk Förening. Begge virksomheder var på tidspunktet for fusionen medlemmer af Kooperativa Förbundet, som er det fælles forbund for Sveriges 51 forbrugerandelsforeninger, der tilsammen har ca. 3 millioner medlemmer. Kooperativa Förbundet ejer 42 % af Coop Norden, som er den næststørste aktør i Sverige inden for dagligvarehandel (markedsandel i 2005 16,2 %) og en af de største aktører i Danmark og Norge i denne sektor. Kooperativa Förbundet er også aktivt i bl.a. ejendoms- og mediesektoren. Det havde i 2006 en omsætning på 24,4 mia. SEK (ca. 2,6 mia. EUR) og en fortjeneste på 701 mio. SEK (ca. 74 mio. EUR).
3. Jordsalget
(14)
Klagen vedrører Åre kommunes salg af et stykke jord til Konsum til en pris, som hævdes at være under markedsværdien.
(15)
Den 5. oktober 2005 besluttede kommunalrådet i Åre kommune at sælge et stykke jord (Åre Prästbord 1:30, 1:68 og 1:69) i det såkaldte Produkthusområde i Åre til Konsum for 2 mio. SEK (ca. 0,2 mio. EUR). Der blev ikke afholdt offentligt udbud forud for salget.
(16)
Det var først meningen, at prisen for jordstykket skulle være 1 SEK, og at salget af jordstykket til Konsum til denne pris skulle godkendes på kommunalbestyrelsens møde den 24. august 2005.
(17)
Den 23. august 2005 indgav Lidl imidlertid pr. telefon efterfulgt af en e-mail til kommunaldirektøren i Åre kommune et bud på 6,6 mio. SEK (ca. 0,7 mio. EUR) for samme jordstykke.
(18)
Den 24. august 2005 offentliggjorde Sveriges Radio P4 Jämtland Lidls bud og interviewede kommunalbestyrelsesformanden i Åre kommune, som bekræftede, at buddet var indgivet.
(19)
Samme dag, som Lidls bud var indgivet, omforhandlede kommunaldirektørens kontor salgsprisen med Konsum til 1 mio. SEK.
(20)
Den 24. august 2005 godkendte kommunalbestyrelsen på sit møde salget af jordstykket til Konsum for 1 mio. SEK. Det fremgår af mødereferatet, at Lidls bud havde haft indflydelse på beslutningen om at sælge jordstykket for 1 mio. SEK og ikke som oprindelig planlagt for 1 SEK. Det fremgår også af referatet, at kommunaldirektørens kontor fik til opgave at forsøge at finde en anden grund i Åre, der kunne tilbydes Lidl.
(21)
På kommunalbestyrelsens møde den 20. september 2005 ophævede kommunalbestyrelsen sin beslutning om at sælge jordstykket for 1 mio. SEK, da to medlemmer af kommunalbestyrelsen havde indklaget beslutningen til landsretten i Jämtland.
(22)
Den 5. oktober 2005 godkendte kommunalbestyrelsen salget af jordstykket til Konsum for 2 mio. SEK. I en officielskrivelse af 20. september 2005 fra kommunaldirektørens kontor til kommunalbestyrelsen henvises der til Lidls tilbud, og det nævnes, at kontoret har været i kontakt med Lidl om etablering et andet sted.
(23)
Ved brev af 28. oktober 2005 til kommunalbestyrelsen og brev af 30. november 2005 til stiftelsen Den Nya Välfärden bekræftede Lidl, at virksomhedens tilbud på 6,6 mio. SEK fortsat var gyldigt, og at Lidl var interesseret i at deltage i et eventuelt udbud om det pågældende jordstykke.
(24)
På salgstidspunktet var Konsum allerede etableret i Åre Kommune, mens Lidl forsøgte at åbne sin første forretning der.
III. BESLUTNING OM AT INDLEDE PROCEDUREN I HENHOLD TIL EF-TRAKTATENS ARTIKEL 88, STK. 2
(25)
Kommissionens beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure var hovedsagelig baseret på følgende:
-
Der var ikke afholdt offentligt udbud forud for salget.
-
De svenske myndigheder kunne ikke bevise, at der var foretaget en uafhængig vurdering af jordstykket (de henviste dog til en værdiansættelse foretaget af Ernst & Young Real Estate af visse jordstykker i Åreområdet).
-
Salgsprisen til Konsum og Lidls tilbud syntes at være direkte sammenlignelige, og der var tilsyneladende ingen specifikke betingelser knyttet til Lidls bud. De forskellige stigninger i salgsprisen efter Lidls tilbud (fra 1 SEK til 1 mio. SEK, og derefter fra 1 mio. SEK til 2 mio. SEK) syntes at underbygge denne konstatering. Da Lidls tilbud var højere end den faktiske salgspris, ser der ud til at være involveret statslige midler.
-
Støtteforanstaltningen kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne (især da både Konsum og Lidl er internationale aktører).
-
Støtteforanstaltningen forekommer ikke forenelig med retningslinjerne for regionalstøtte, og der syntes ikke at være noget andet retsgrundlag for at godkende støtten.
IV. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(26)
Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra interesserede parter under proceduren.
V. BEMÆRKNINGER FRA DE SVENSKE MYNDIGHEDER
(27)
De svenske myndigheders hovedargument var, at salget af jordstykket til Konsum indgik i en række jordsalg, som bl.a. omfattede Konsums salg af et stykke jord i et andet område i Åre (ved Åre torv i byens centrum). Dette jordstykke indgik i en udviklingsplan, som kommunen havde udarbejdet for området.
(28)
Konsum skulle efter salget af det pågældende jordstykke flytte sin forretning væk fra Åre centrum, og derved gøre det muligt for kommunen at gennemføre sin udviklingsplan. Hvis kommunen havde accepteret Lidls tilbud, ville den ikke have kunnet gennemføre planen, da Konsum i så fald ville være blevet på Åre torv.
(29)
I kontrakten om salget af jordstykket til Konsum henvises der imidlertid ikke til andre jordsalg (eller til værdien af Konsums grund på Åre torv) (6).
(30)
De svenske myndigheder fremlagde i september 2006 to nye relevante dokumenter for Kommissionen, nemlig værdiansættelsen fra Ernst & Young Real Estate og en ankedom af 24. maj 2006 fra landsretten i Jämtland len vedrørende Åre kommunalråds beslutning af 5. oktober 2005 om godkendelse af salget af jordstykket i Produkthusområdet til Konsum.
1. Værdiansættelse
(31)
Værdiansættelsen vedrører ikke specifikt det jordstykke, der blev solgt til Konsum, men andre jordstykker i Åreområdet (hvoraf et ligger direkte op til den jord, der blev købt af Konsum). Værdiansættelsen fandt sted i maj 2003 (7) og var bl.a. baseret på oplysninger fra konsulentvirksomhedens database, faktiske forpagtningsaftaler og køb samt standardiserede drifts- og vedligeholdelsesomkostninger for tilsvarende ejendomme. Værdiansættelsen var baseret på en pengestrømsanalyse, der tager hensyn til den planlagte anvendelse af jordstykket.
(32)
På basis af konsulentvirksomhedens vurdering skulle markedsværdien for det jordstykke, som blev solgt til Konsum, andrage 1,65 mio. SEK, hvilket svarer nogenlunde til den faktiske transaktionspris på 2 mio. SEK.
(33)
Åre kommune gjorde gældende, at den ved salget af jordstykket havde taget hensyn til, at værdiansættelsen fra Ernst & Young Real Estate var foretaget i maj 2003, og at salget fandt sted i oktober 2005, næsten to et halvt år senere. Den fremlagde dog intet bevis herfor.
2. Landsrettens dom
(34)
Landsrettens behandling af Åre kommunalbestyrelses beslutning var begrænset til en vurdering af beslutningens lovlighed. Retten vurderede, om Åre kommune havde overskredet sine beføjelser ved at begunstige en bestemt erhvervsdrivende, uden at der fandtes særlige grunde hertil.
(35)
Landsretten fandt, at beslutningen var lovlig, og at det af følgende grunde ikke kunne anses for bevist, at salget havde til formål at begunstige køberen:
-
Lidls interessetilkendegivelse blev modtaget umiddelbart inden kommunalbestyrelsen traf sin beslutning.
-
Salget vedrørte et jordstykke, som var omfattet af særlige udnyttelsesbetingelser i henhold til den overordnede udviklingsplan for området.
-
Der var ikke tilstrækkeligt bevis for, at salgsprisen for jordstykket lå under markedsværdien.
-
Kommunalbestyrelsens beslutning må ses som led i en større plan, der omfattede omlokalisering af virksomheder og erhvervsdrivende. Salget af jordstykket indgik som led i denne plan.
3. Yderligere oplysninger fremsendt af de svenske myndigheder
(36)
Ved brev af 24. januar 2007 anmodede Kommissionens Generaldirektorat for Konkurrence de svenske myndigheder om at oplyse, hvilken metode de havde anvendt til at sikre, at forskellen mellem tidspunktet for værdiansættelsen fra Ernst & Young Real Estate (maj 2003) og tidspunktet for salget af jordstykket til Konsum (oktober 2005) var afspejlet i salgsprisen, og om at fremsende alle oplysninger (undersøgelser, beregninger, vurderingsprincipper) til bevis herfor.
(37)
Ved brev af 21. februar 2007 fremsendte de svenske myndigheder et brev underskrevet af kommunaldirektøren i Åre kommune. I brevet var der anvendt flere markedsindekser (forbrugerprisindeks, ejendomsprisindeks for detailforretninger osv.), til at vurdere prisstigningen på jordstykket i ovennævnte periode.
(38)
Det mest relevante indeks er ejendomsprisindekset for detailforretninger, som vedrører bebyggede områder i større byer, og som for 2005 bestod af en tredjedel indkøbscentre og to tredjedele øvrige forretninger. Alle indekser viste, at den opdaterede værdi af jordstykket på salgstidspunktet var lavere end den faktiske salgspris.
(39)
I henhold til kommunaldirektørens brev fandtes der på salgstidspunktet ikke noget egentligt marked i Åre for grunde til forretnings- og butiksvirksomhed, og det var derfor ikke muligt at basere vurderingen af jordstykket på priser fra faktiske transaktioner.
VI. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN
1. Statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1
(40)
Vurderingen af, om der foreligger statsstøtte, skal baseres på Kommissionens meddelelse om statsstøtteelementer i forbindelse med offentlige myndigheders salg af jord og bygninger (8) (herefter »meddelelsen«).
1.1. Anvendelse af statsmidler
1.1.1. Anvendelse af meddelelsen
(41)
Ifølge meddelelsen er der to måder til at udelukke, at der er involveret statsstøtte ved offentlige myndigheders salg af jord og bygninger: salget er sket ved betingelsesløst udbud, hvor det højeste bud blev accepteret, eller salgsprisen i fravær af betingelsesløst udbud er mindst lig den markedsværdi, som er fastlagt af en uafhængig vurderingssagkyndig.
(42)
En sådan uafhængig vurdering bør ifølge meddelelsen foretages af en eller flere vurderingssagkyndige (9), før der indledes forhandlinger om salg, for at fastlægge en markedsværdi på grundlag af almindeligt accepterede markedsindikatorer og vurderingsstandarder.
(43)
I det foreliggende jordstykkesalg var der ingen formel udbudsprocedure. Der fandtes en tidligere vurdering af et stykke jord, der lå direkte op til det solgte jordstykke (jf. afsnit V.1 ovenfor), og som utvivlsomt var blevet foretaget af en uafhængig vurderingssagkyndig på grundlag af almindeligt accepterede vurderingsstandarder i meddelelsens betydning. Skønt vurderingen ikke vedrørte det solgte jordstykke, men et jordstykke der lå lige ved siden af, må resultatet anses for at give et rimeligt skøn af markedsprisen på det pågældende jordstykke på vurderingstidspunktet.
(44)
Resultatet af vurderingen forelå imidlertid i maj 2003, næsten to og et halvt år før salget fandt sted (oktober 2005). I så langt et tidsrum kunne værdien af jordstykket have ændret sig betydeligt.
(45)
Under den formelle undersøgelsesprocedure forelagde de svenske myndigheder på Kommissionens anmodning i februar 2007 en opdatering af vurderingen (jf. afsnit V.3 ovenfor).
(46)
Der ser ikke ud til at foreligge nogen formel opdatering af Ernst & Youngs vurdering forud for salget af jordstykket til Konsum, der tager hensyn til den tid, der var gået mellem vurderingstidspunktet og salgstidspunktet. I modsat fald ville de svenske myndigheder have forelagt et sådant bevis fra omkring salgstidspunktet. Det forekommer derfor meget sandsynligt, at de oplysninger, som de svenske myndigheder fremlagde i februar 2007, skulle retfærdiggøre salgsprisen efterfølgende.
(47)
I modsætning til Ernst & Youngs vurdering var de svenske myndigheders opdatering ikke baseret på almindeligt accepterede vurderingsstandarder (f.eks. en pengestrømsanalyse) under hensyntagen til forventede fremtidige indtægter. Opdateringen er ikke en fuldstændig vurdering af jordstykket, men anvender markedsindekser for at skønne den teoretiske stigning af jordstykkets værdi. Indekserne er nationale og er temmelig generelle (specielt forbrugerprisindekset), og de forekommer derfor ikke særlig relevante i den foreliggende sag.
(48)
Ejendomsindekset for detailforretninger forekommer mest relevant. Det er imidlertid beregnet for hele landet og tager ikke hensyn til den specifikke karakter af den region, hvor salget fandt sted. Indekset gælder i øvrigt hovedsagelig for større byer, medens Åre er en mindre landsby. Det vedrører heller ikke specifikt detailhandel med levnedsmidler, men detailhandel generelt. Det er derfor ikke sikkert, at dette indeks viser den faktiske udvikling fra maj 2003 til oktober 2005 i priserne på fast ejendom til levnedsmiddeldetailhandel i Åre.
(49)
De svenske myndigheders argument om, at der på tidspunktet for salget ikke fandtes noget egentligt marked i Åre for grunde til forretnings- og butiksvirksomhed, som de fremførte til forsvar for, at de i deres vurdering af jordstykket ikke havde baseret sig på priser, som var betalt ved faktiske transaktioner, modsiges af den omstændighed, at Ernst & Young i 2003 var i stand til at foretage en fuldstændig vurdering af den pågældende grund baseret på bl.a. markedsperspektiverne for levnedsmiddeldetailhandelen og faktiske lejemål og køb i Åre.
(50)
Inden salget til Konsum fandt sted, fandtes der imidlertid en alternativ og efter Kommissionens mening mere pålidelig indikator for markedsværdien for det pågældende jordstykke, nemlig Lidls tilbud (jf. afsnit VI.1.1.3 nedenfor).
1.1.2. Betingelser knyttet til salget
(51)
Det pågældende jordstykke var omfattet af visse byplanlægningsrestriktioner med hensyn til dets anvendelse (levnedsmiddelforretning) og erhvervsareal. Disse restriktioner må anses for at høre under kommunens legitime offentligretlige beføjelser.
(52)
De svenske myndigheder gjorde gældende, at det omtvistede jordsalg indgik i en samlet pakke, som især omfattede Konsums salg af et stykke jord i centrum af Åre, som skulle anvendes til andre formål i henhold til kommunens overordnede udviklingsplan. I kontrakten om jordsalget til Konsum er der imidlertid ingen formel sammenhæng mellem kommunens salg og Konsums salg, og de svenske myndigheder fremlagde heller ikke under Kommissionen undersøgelse nogen konkrete oplysninger om Konsums salg, eller noget som viste, at de to transaktioner indgik i en større sammenhæng.
(53)
Der fandtes ingen restriktioner af relevans for den foreliggende beslutning i kontrakten om jordsalget ti Konsum. Man må derfor gå ud fra, at der ikke var nogen »særlige forpligtelser« knyttet til salget i meddelelsens betydning.
(54)
Der var ikke knyttet nogen betingelser til Lidls tilbud. Den virksomhed, som Lidl havde til hensigt at anvende jordstykket til, ville være næsten den samme som Konsums virksomhed (levnedsmiddeldetailhandel) og var forenelig med de byplanlægningsrestriktioner, som kommunen helt legitimt havde indført. Det tilbud, som Lidl indgav, og den faktiske salgspris til Konsum, er derfor direkte sammenlignelige.
1.1.3. Anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip
(55)
For at vurdere, om salget til Konsum omfattede statsstøtte, anvendes i henhold til fast retspraksis (10)»det markedsøkonomiske investorprincip«. I henhold til dette princip er værdien af støtten ved salg af et offentligt aktiv lig med forskellen mellem det beløb, som støttemodtageren faktisk har betalt, og det beløb, som han havde måttet betale efter de normale markedsvilkår på det pågældende tidspunkt ved køb af en tilsvarende grund hos en sælger i den private sektor.
(56)
I henhold til dette princip må der anses for at være tale om statsstøtte i det foreliggende tilfælde, hvis det havde været muligt for en sælger i den private sektor at sælge jorden til Lidl til den tilbudte pris. Dette forudsætter imidlertid, at Lidls bud var troværdigt og bindende.
(57)
Kommissionen mener, at Lidls bud var troværdigt og bindende, af følgende grunde:
-
Lidls tilbud blev fremsat ved en telefonsamtale til kommunaldirektøren den 23. august 2005 efterfulgt af en e-mail samme dag. Buddet blev ikke indgivet mere formelt, da Lidl først da havde fået kendskab til, at salget ville finde sted den følgende dag (til en pris på 1 SEK). Det kan derfor antages, at der ikke var tid til at formalisere tilbuddet yderligere.
-
Den 24. august 2005 blev buddet offentliggjort af en radiostation, som interviewede kommunaldirektøren i Åre om spørgsmålet. Kommunaldirektøren fremsatte da ikke tvivl om buddets troværdighed.
-
Samme dag, som Lidl fremsatte sit bud, omforhandlede kommunaldirektørens kontor salgsprisen med Konsum, som umiddelbart accepterede at betale 1 mio. SEK for jorden i stedet for 1 SEK. Den følgende dag godkendte kommunalbestyrelsen på sit møde salget af jordstykket til Konsum for 1 mio. SEK. Det fremgår af mødereferatet, at Lidls bud lå til grund for beslutningen om at sælge jordstykket for 1 mio. SEK, og ikke som oprindelig planlagt for 1 SEK. Det fremgår også af referatet, at kommunaldirektørens kontor fik til opgave at forsøge at finde en anden grund i Åre, der kunne tilbydes Lidl. Dette viser, at de kommunale myndigheder allerede på dette stadie anså Lidls bud for troværdigt og bindende.
-
I en officielskrivelse af 20. september 2005 fra kommunaldirektørens kontor til kommunalbestyrelsen henvises der til Lidls tilbud, og det nævnes, at kontoret har været i kontakt med Lidl om etablering et andet sted.
-
Ved brev af 28. oktober 2005 til kommunalbestyrelsen og af 30. november 2005 til Stiftelsen Den Nya Välfärden bekræftede Lidl, at dens tilbud på 6,6 mio. SEK fortsat var gyldigt, og at virksomheden var interesseret i at deltage i et eventuelt udbud om det pågældende jordstykke.
-
De svenske myndigheder fremsatte ikke på noget tidspunkt under undersøgelsesproceduren tvivl om buddets troværdighed.
-
Lidl er en velkendt international virksomhed og en direkte konkurrent til Konsum på detailmarkedet for levnedsmidler. Lidl har åbnet forretninger i Sverige siden 2003 som led i en strategi for at udnytte den øgede efterspørgsel efter discountvarer og den øgede markedsandel for discountsegmentet for dagligvarehandelen i de nordiske lande. Det kan derfor med rimelighed antages, at Lidl virkelig var interesseret i det jordstykke, der blev solgt til Konsum.
(58)
Kommissionen mener, at Lidls troværdige og bindende bud - som var højere end jordens værdi i henhold til de svenske myndigheders skøn i den opdaterede vurdering - var en bedre indikator for jordstykkets markedsværdi end værdien i den opdaterede vurdering, da buddet afspejlede, hvor meget markedet var villigt til at betale for jordstykket på salgstidspunktet.
(59)
Selv om der var blevet udført en ekspertvurdering i overensstemmelse med meddelelsen (dvs. en vurdering af det pågældende jordstykke foretaget forud for salget af en uafhængig vurderingssagkyndig på grundlag af almindeligt accepterede vurderingsstandarder), ville en sådan vurdering i fravær af fantastiske bud kun have været det næstbedste instrument til at fastlægge jordstykkets markedsværdi. Så snart der indgives et troværdig og bindende bud, som er direkte sammenligneligt med og højere end ekspertvurderingen, bør buddet have fortrinsstilling. Ved buddet fastslås den reelle markedsværdi. I det foreliggende tilfælde bør forskellen mellem buddet og den faktiske salgspris anses for at være den bedste indikator for, at der er involveret statslige midler.
(60)
Kommissionen konkluderer derfor, at der i det foreliggende tilfælde er tale om et provenutab for staten, der beløber sig til forskellen mellem Lidls bud og den faktiske salgspris (dvs. 4,6 mio. SEK eller ca. 0,5 mio. EUR).
1.2. Økonomisk fordel
(61)
Hvis der var blevet gennemført et offentligt udbud, ville prisen på jordstykket have været mindst det beløb, som blev tilbudt af Lidl, og Konsum havde måttet betale mindst den pris for jordstykket. Kommissionen finder derfor, at salget af jordstykket i det foreliggende tilfælde gav Konsum en selektiv økonomisk fordel, som svarer til forskellen mellem Lidls bud og den faktiske salgspris.
1.3. Konkurrencefordrejning og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne (11)
(62)
Den svenske dagligvarehandel, hvor såvel Lidl som Kooperativa Förbundet er aktive, kan underinddeles i fire branchesegmenter: supermarkeder/nærbutikker/tankbutikker (markedsandel af dagligvarehandelen i 2005: 68,4 %), storcentre (16,4 %), soft discount (11,5 %) og hard discount (3,7 %). Forbrugerandelsforeningernes markedsandel af den samlede dagligvarehandel var i 2005 16,2 %.
(63)
Det svenske engros- og detailmarked for levnedsmidler er domineret af fire grupper: ICA Ahold, Axfood AB, Coop Norden og Bergendahlsgruppen AB. Deres andel af detailmarkedet er ca. 80 % (12).
(64)
Den svenske detailhandel med levnedsmidler har længe været kendetegnet af stabile strukturer og ringe internationalisering. Situationen begyndte imidlertid at ændre sig i 1999, da den store nederlandske levnedsmiddeldetailhandel, Ahold, erhvervede en andel på ca. 50 % af ICA, Sveriges ledende detailvirksomhed. Detailhandlerne i Norden har siden da gennemført en række konsolideringer og er ved at ændre deres perspektiv fra det indenlandske til det nordiske.
(65)
Den generelle tendens har været, at salgsmængderne er steget i storcentre og større supermarkeder, mens salget i små og mellemstore butikker er sakket agterud.
(66)
Discountforretningernes markedsandel er øget, idet deres andel af det samlede salg steg fra 3 % til 13 % mellem 1990 og 2002. Som svar på denne tendens har detailhandlerne i Norden åbnet deres egne discountenheder og øget antallet af varer, som sælges under deres egne mærker.
(67)
Den formelle undersøgelsesprocedure bekræftede Kommissionens oprindelige vurdering, at støtteforanstaltningen fordrejede konkurrencen og ville påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(68)
Konkurrencen var blevet fordrejet i forbindelse med tildelingen af ejendom mellem konkurrerende virksomheder. Detailmarkedet for levnedsmidler er hovedsagelig af lokal eller regional karakter, men da støtteforanstaltningen indvirkede på en udenlandsk konkurrents strategi for at komme ind på markedet, kunne den potentielt påvirke handelen mellem medlemsstaterne.
(69)
Desuden styrkede støtten den finansielle stilling for et foretagende med international virksomhed. Det hedder i en af Domstolens domme (13), »at når en økonomisk støtte, som ydes af en stat, styrker en virksomheds stilling i forhold til andre virksomheder, som den konkurrerer med i samhandelen inden for Fællesskabet, må det antages, at denne samhandel påvirkes af støtten (dom af 17. september 1980, sag 730/79, Philip Morris mod Kommissionen, Sml. s. 2671, præmis 11). Det er i den forbindelse ikke nødvendigt, at den støttede virksomhed selv deltager i udførslerne. Når en medlemsstat yder støtte til en virksomhed, kan den indenlandske produktion derved blive opretholdt eller forøget med den konsekvens, at chancerne for de virksomheder, der er etableret i de øvrige medlemsstater, for at eksportere deres produkter til denne medlemsstats marked herved bliver formindskede (dom af 13. juli 1988, sag 102/87, Frankrig mod Kommissionen, Sml. s. 4067, præmis 19).«
1.4. Konklusion
(70)
Foranstaltningen udgør statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
2. Forenelighed
(71)
Kommissionen angav i sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, at der, hvis det blev bekræftet, at der var tale om statsstøtte, ikke syntes at være noget retsgrundlag for at erklære foranstaltningen forenelig med EF-traktaten (14). Specielt kunne salget af jordstykke ikke betragtes som forenelig investeringsstøtte i henhold til retningslinjerne for regionalstøtte (15). Derimod syntes støtteforanstaltningen at udgøre driftsstøtte, hvilket i henhold til punkt 4.15 i samme retningslinjer ikke er tilladt i områder, der modtager støtte i henhold til artikel 87, stk. 3, litra c), i EF-traktaten (16). Kommissionen bekræfter sin konklusion i ovennævnte beslutning, om at der ikke foreligger yderligere retsgrundlag for at fritage denne foranstaltning fra uforenelighedsprincippet.
(72)
Skønt konkurrencefordrejningen synes at være af temmelig lokal karakter og påvirkningen af samhandelen mellem medlemsstaterne temmelig begrænset, forelagde de svenske myndigheder ikke bevis for, at støtteforanstaltningen skulle opfylde et formål af fælles interesse - hvilket kunne have opvejet de negative virkninger på konkurrencen og samhandelen. De koncentrerede i stedet deres argumenter om spørgsmålet om eventuel statsstøtte og argumenterede ikke for støttens forenelighed.
(73)
Kommissionens foreløbige konklusion kan derfor bekræftes.
3. Tilbagebetaling
(74)
Da støtteforanstaltningen blev gennemført uden forudgående anmeldelse til Kommissionen og er uforenelig med statsstøttereglerne, er de svenske myndigheder forpligtet til at tilbagesøge støtten fra modtageren.
(75)
Der henvises i denne sammenhæng til, at formålet med tilbagebetalingen er at genoprette den situation, som herskede på markedet inden støtten blev bevilget. Dette er opnået, når støttemodtageren har tilbagebetalt den ulovlige og uforenelige støtte, og derved mister den fordel, som han har haft på markedet i forhold til sine konkurrenter. Det tilbagebetalte beløb bør være af en sådan størrelse, at det ophæver den økonomiske fordel, som støttemodtageren har haft.
(76)
Da støtten til Konsum er lig forskellen mellem Lidls tilbud og den faktiske salgspris, dvs. 4,6 mio. SEK (ca. 0,5 mio. EUR) er det dette beløb, der skal tilbagebetales -
(77)
De svenske myndigheder er derfor forpligtet til at tilbagesøge et beløb på 4,6 mio. SEK fra Konsum, plus tilbagebetalingsrenter beregnet i henhold til artikel 9 i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (17). Renterne betales fra datoen, hvor den ulovlige støtte blev stillet til Konsums rådighed, til tilbagebetalingsdatoen.
VII. KONKLUSION
(78)
Kommissionen konstaterer, at Sverige ulovligt har solgt det pågældende jordstykke i strid med EF-traktatens artikel 88, stk. 3. Kommissionen mener, at den pågældende støtteforanstaltning udgør ren driftsstøtte, som ikke er omfattet af nogen undtagelse i henhold til EF-traktaten, og derfor er uforenelig med fællesmarkedet. Støtten skal derfor tilbagebetales.
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den statsstøtte på 4,6 mio. SEK, som Sverige ulovligt har ydet Konsum Jämtland Ekonomisk Förening i strid med EF-traktatens artikel 88, stk. 3, er uforenelig med fællesmarkedet.
Artikel 2
1. Sverige tilbagesøger den i artikel 1 omhandlede støtte fra støttemodtageren.
2. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor den blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil den er tilbagebetalt.
3. Beløbet beregnes med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i forordning (EF) nr. 794/2004.
Artikel 3
1. Tilbagesøgningen af den i artikel 1 omhandlede støtte iværksættes omgående og effektivt.
2. Sverige sikrer, at denne beslutning efterkommes senest fire måneder efter meddelelsestidspunktet.
Artikel 4
1. Senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning sender Sverige følgende oplysninger til Kommissionen:
a)
det samlede beløb (hovedstol og renter), som støttemodtageren skal tilbagebetale
b)
en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme beslutningen
c)
dokumentation for, at støttemodtageren har fået påbud om at tilbagebetale støtten.
2. Sverige holder Kommissionen underrettet om udviklingen i de foranstaltninger, der på nationalt plan træffes for at gennemføre tilbagebetalingen af den i artikel 1 omhandlede støtte, indtil denne er fuldt tilbagebetalt. Sverige indsender på Kommissionens anmodning oplysninger om de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme beslutningen. Sverige giver tillige detaljerede oplysninger om de støttebeløb og renter, støttemodtageren allerede har tilbagebetalt.
Artikel 5
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Sverige.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. januar 2008.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 30 päivänä tammikuuta 2008,
valtiontuesta C 35/06 (ex NN 37/06), jonka Ruotsi on toteuttanut Konsum Jämtland ekonomisk föreningin hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2008) 311)
(Ainoastaan ruotsinkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2008/366/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Den Nya Välfärden -säätiö ilmoitti komissiolle tekemässään kantelussa, joka kirjattiin komissiossa saapuneeksi 14 päivänä marraskuuta 2005, Åren kunnan luovuttaneen maa-alueen Konsum Jämtland ekonomisk föreningille. Säätiön mukaan luovutukseen sisältyi sääntöjenvastaista valtiontukea.
(2)
Komissio pyysi 3 päivänä tammikuuta 2006 päivätyllä kirjeellä Ruotsin viranomaisilta lisätietoja kyseisestä liiketoimesta. Ne toimitettiin 2 päivänä maaliskuuta 2006 ja 28 päivänä maaliskuuta 2006 päivätyillä kirjeillä.
(3)
Komissio pyysi 3 päivänä tammikuuta 2006 päivätyllä kirjeellä Ruotsin viranomaisilta vielä lisää tietoja kyseisestä liiketoimesta. Tiedot toimitettiin 1 päivänä helmikuuta 2006 päivätyllä kirjeellä.
(4)
Komissio ilmoitti Ruotsille 19 päivänä heinäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa edellä mainitun toimenpiteen osalta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely (2).
(5)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (3). Komissio kehotti siinä asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä tukitoimenpiteestä.
(6)
Ruotsin viranomaiset esittivät huomautuksia 27 päivänä syyskuuta 2006 päivätyllä kirjeellä.
(7)
Komissio ei ole saanut muilta asianosaisilta huomautuksia.
(8)
Komissio pyysi 24 päivänä tammikuuta 2007 päivätyllä kirjeellä Ruotsin viranomaisilta lisätietoja. Tiedot toimitettiin 21 päivänä helmikuuta 2007 päivätyllä kirjeellä.
II YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TOIMENPITEESTÄ
1. Kantelun tekijä (4)
(9)
Kantelun tekijä, Den Nya Välfärden -säätiö, on järjestö, joka edustaa (mm.) yrityksiä. Säätiön toiminnan pääasiallisena rahoittajana on suuri joukko yrityksiä. Tarkasteltavana olevassa tapauksessa säätiö toimi yrityksen Lidl Sverige KB, jäljempänä ’Lidl’, lukuun.
(10)
Lidl tuli Ruotsin markkinoille syyskuussa 2003, ja sillä on Ruotsissa nykyisin noin 130 halpamyymälää (hard discount stores). Yrityksen odotetaan saavuttavan 3 prosentin markkinaosuuden vuoden 2007 loppuun mennessä. Vuoden 2006 lopussa sen markkinaosuus oli 2,2 prosenttia. Lidlin liikevaihto oli 3,7 miljardia Ruotsin kruunua (noin. 393 miljoonaa euroa) tilikaudella 2006/2007. Yrityksen toiminta on ollut tappiollista koko sen ajan, kun se on toiminut Ruotsissa. Sen liiketoiminnan tappio (rahoituserien jälkeen) oli tilikaudella 2006/2007 339 miljoonaa kruunua (noin 36 miljoonaa euroa).
(11)
Lidl on suhteellisen pieni toimija Ruotsissa elintarvikkeiden vähittäiskaupan markkinoilla.
2. Tuensaaja (5)
(12)
Konsum Jämtland ekonomisk förening on osuustoiminnallinen yritys, joka myi kulutustavaroita (mm. elintarvikkeita) koko Jämtlannin läänin alueella. Yrityksen liikevaihto vuonna 2004 oli 260 miljoonaa Ruotsin kruunua (noin 28 miljoonaa euroa).
(13)
Konsum Jämtland ekonomisk förening, jäljempänä ’Konsum’, yhdistyi 1 päivänä tammikuuta 2006 Konsum Nord ekonomisk föreningin kanssa. Molemmat yritykset olivat yhdistyessään Kooperativa Förbundetin (KF) jäseniä. KF on kattojärjestö nykyisin 51 kuluttajaosuuskunnalle, joilla on yhteensä noin kolme miljoonaa jäsentä. Se omistaa 42 prosenttia Coop Nordenista, joka on toiseksi suurin toimija Ruotsin päivittäistavarakaupassa (vuonna 2005 markkinaosuus 16,2 prosenttia) ja yksi suurimmista päivittäistavarakaupan toimijoista Tanskassa ja Norjassa. Lisäksi KF toimii muun muassa kiinteistö- ja media-alalla. Vuonna 2006 sen liikevaihto oli 24,4 miljardia kruunua (noin 2,6 miljardia euroa) ja voitto 701 miljoonaa kruunua (noin 74 miljoonaa euroa).
3. Maakauppa
(14)
Kantelun mukaan Åren kunta on myynyt Konsumille maata tiettävästi sen markkina-arvoa alempaan hintaan.
(15)
Åren kunnanvaltuusto päätti 5 päivänä lokakuuta 2005 myydä Konsumille maata (Åre Prästbord 1:30, 1:68 ja 1:69) alueelta, jota kutsutaan nimellä Produkthusområde, 2 miljoonan kruunun (noin 0,2 miljoonaa euroa) hintaan. Kauppaa ei toteutettu avoimella tarjousmenettelyllä.
(16)
Alun perin oli tarkoituksena, että maan hinta olisi yksi kruunu ja että sen myynti Konsumille hyväksyttäisiin kunnanhallituksen kokouksessa 24 päivänä elokuuta 2005.
(17)
Åren kunnanjohtajalle tuli kuitenkin 23 päivänä elokuuta 2005 puhelu ja sähköpostiviesti Lidliltä, joka tarjosi samasta maa-alueesta 6,6 miljoonaa kruunua (noin 0,7 miljoonaa euroa).
(18)
Ruotsin Radio P4 Jämtland -kanava julkisti 24 päivänä elokuuta 2005 Lidlin tarjouksen ja haastatteli Åren kunnanneuvosta, joka vahvisti, että tarjous on tehty.
(19)
Samana päivänä, kun Lidlin tarjous esitettiin, kunnan virkamiehet neuvottelivat myyntihinnan Konsumin kanssa uudelleen. Hinnaksi tuli miljoona kruunua.
(20)
Kunnanhallitus hyväksyi 24 päivänä elokuuta 2005 pidetyssä kokouksessaan maa-alueen myynnin Konsumille miljoonan kruunun hintaan. Kokouksen pöytäkirjasta käy ilmi, että Lidlin tarjous oli taustana päätökselle myydä maa-alue yhdellä miljoonalla kruunulla eikä alun perin suunniteltuun yhden kruunun hintaan. Pöytäkirjasta käy ilmi myös, että kunnan virkamiehet saivat tehtäväkseen yrittää etsiä Åresta vaihtoehtoinen tontti, jota voitaisiin tarjota Lidlille.
(21)
Kunnanhallitus kumosi 20 päivänä syyskuuta 2005 pidetyssä kokouksessaan päätöksensä myydä maa-alue miljoonalla kruunulla kahden kunnanvaltuutetun valitettua päätökseestä Jämtlannin lääninoikeuteen.
(22)
Kunnanvaltuusto hyväksyi 5 päivänä lokakuuta 2005 maa-alueen myynnin Konsumille 2 miljoonan kruunun hintaan. Kunnan virkamiesten 20 päivänä syyskuuta 2005 päivätyssä kirjeessä kunnanhallitukselle viitattiin Lidlin tarjoukseen ja ilmoitettiin, että virkamiehet olivat olleet yhteydessä Lidliin toisen sijoittautumispaikan löytämiseksi.
(23)
Lidl vahvisti 28 päivänä lokakuuta 2005 päivätyssä kirjeessään kunnanhallitukselle ja 30 päivänä marraskuuta 2005 päivätyssä kirjeessään Den Nya Välfärden -säätiölle, että sen 6,6 miljoonan kruunun tarjous oli edelleen voimassa ja että yritys oli kiinnostunut osallistumaan mahdolliseen kyseistä maa-aluetta koskevaan tarjousmenettelyyn.
(24)
Konsum oli myyntiajankohtana jo sijoittautunut Åren kuntaan, kun taas Lidl yritti tuolloin avata siellä ensimmäisen myyntipaikkansa.
III PÄÄTÖS PERUSTAMISSOPIMUKSEN 88 ARTIKLAN 2 KOHDAN MUKAISEN MENETTELYN ALOITTAMISESTA
(25)
Komission päätös aloittaa muodollinen tutkintamenettely perustui pääasiassa seuraaviin syihin:
-
Kauppaa ei toteutettu avoimella tarjousmenettelyllä.
-
Ruotsin viranomaiset eivät voineet osoittaa, että maa-alueesta olisi tehty riippumaton arvonmääritys (ne kuitenkin mainitsivat Ernst & Young Real Estaten antaman lausunnon tiettyjen Åressa sijaitsevien alueen maa-alueiden arvosta).
-
Myyntihinta Konsumille ja Lidlin tarjous vaikuttivat suoraan vertailukelpoisilta, eikä Lidlin tarjoukseen näyttänyt liittyvän mitään erityisehtoja. Myyntihinnan korotukset (ensin yhdestä kruunusta miljoonaan kruunuun ja sen jälkeen miljoonasta kruunusta kahteen miljoonaan kruunuun) Lidlin tehtyä tarjouksensa vaikuttivat tukevan tätä havaintoa vertailukelpoisuudesta. Koska Lidlin tarjous oli tosiasiallista myyntihintaa korkeampi, vaikutti siltä, että asiaan liittyi valtion varojen käyttöä.
-
Tukitoimenpide voisi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (varsinkin siksi, että sekä Kooperativa förbundet että Lidl ovat kansainvälisiä toimijoita).
-
Tukitoimenpide ei vaikuttanut olevan aluetukisuuntaviivojen mukainen, eikä tuen hyväksymiseen näyttänyt olevan mitään oikeusperustaa.
IV ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(26)
Komissio ei ole saanut menettelyn kuluessa asianosaisilta huomautuksia.
V RUOTSIN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(27)
Ruotsin viranomaisten pääargumentti oli, että maa-alueen myynti Konsumille oli osa laajempaa maakauppakokonaisuutta, johon kuului muun muassa kauppa, jossa Konsum myi maa-alueen toisaalla Åressa (Åren torin läheisyydessä Åren keskustassa). Kyseinen maa-alue kuului maankäyttösuunnitelmaan, jonka kunta oli tehnyt alueesta.
(28)
Myytyään kyseisen maa-alueen Konsum muuttaisi myyntipaikkansa pois alueelta ja kunta voisi toteuttaa maankäyttösuunnitelman. Jos kunta olisi hyväksynyt Lidlin tarjouksen, se ei olisi voinut toteuttaa suunnitelmaa, koska Konsum olisi jatkanut toimintaansa Åren torin läheisyydessä.
(29)
Konsumin kanssa tehdyssä maakauppasopimuksessa ei kuitenkaan mainita mitään muita maakauppoja (eikä Konsumin Åren torin läheisyydessä omistaman maa-alueen arvoa) (6).
(30)
Ruotsin viranomaiset esittivät syyskuussa 2006 komissiolle uusia asian kannalta merkityksellisiä asiakirjoja. Ne olivat Ernst & Young Real Estaten laatima lausunto maa-alueen arvosta ja Jämtlannin lääninoikeuden 24 päivänä toukokuuta 2006 antama tuomio valituksesta, joka koski Åren kunnanvaltuuston 5 päivänä lokakuuta 2005 tekemää päätöstä hyväksyä Produkthusområdetilla sijaitsevan maa-alueen myynti Konsumille.
1. Arvonmääritys
(31)
Arvonmääritys ei koske Konsumille myytyä maata vaan eräitä muita Åressa sijaitsevia maa-alueita (joista yksi aivan Konsumille myydyn maa-alueen vieressä). Arvonmääritys tehtiin toukokuussa 2003 (7). Se perustuu muun muassa konsulttiyrityksen tietokannoissa oleviin tietoihin, voimassa oleviin vuokrasopimuksiin ja todellisiin kauppoihin sekä vastaavien kiinteistöjen vakioituihin käyttö- ja ylläpitokustannuksiin. Arvonmääritys perustuu rahavirta-analyysiin, jossa maan suunniteltu käyttötarkoitus otetaan huomioon.
(32)
Konsulttiyrityksen arvioinnin mukaan Konsumille myydyn maan markkina-arvo on 1,65 miljoonaa kruunua, kun tosiasiallinen kauppahinta oli 2 miljoonaa kruunua.
(33)
Åren kunta ilmoitti ottaneensa maakaupan yhteydessä huomioon, että Ernst & Young Real Estaten tekemä arvonmääritys oli toukokuulta 2003 ja että maakauppa tehtiin lokakuussa 2005 eli lähes kaksi ja puoli vuotta myöhemmin. Se ei kuitenkaan esittänyt tästä mitään todisteita.
2. Lääninoikeuden tuomio
(34)
Lääninoikeus käsitteli pelkästään Åren kunnanvaltuuston päätöksen laillisuutta. Se ratkaisi, oliko Åren kunta ylittänyt valtuutensa suosimalla yksittäistä elinkeinonharjoittajaa ilman erityistä syytä.
(35)
Lääninoikeus totesi, että päätös oli laillinen ja että seuraavista syistä ei voida katsoa näytetyksi toteen, että kaupassa olisi ollut tarkoitus suosia ostajaa:
-
Lidlin kiinnostuksenilmaus saatiin juuri ennen kunnanvaltuuston päätöstä.
-
Kauppa koski maa-aluetta, jonka käytölle oli asetettu alueen yleiskaavassa erityisedellytyksiä.
-
Ei ollut riittävää näyttöä siitä, että maa-alueen myyntihinta olisi ollut sen markkina-arvoa alhaisempi.
-
Kunnanvaltuuston päätöstä on pidettävä osana suurempaa muutossuunnitelmaa, johon liittyy toimintojen ja elinkeinonharjoittajien uudelleensijoittelua ja jonka osan maa-alueen myynti Konsumille muodosti.
3. Ruotsin viranomaisten toimittamat lisätiedot
(36)
Komission kilpailun pääosasto pyysi 24 päivänä tammikuuta 2007 päivätyllä kirjeellä Ruotsin viranomaisia ilmoittamaan, mitä menetelmää ne olivat käyttäneet ottaakseen myyntihinnassa huomioon ajan, joka oli kulunut Ernst & Young Real Estaten laatiman arvonmäärityksen (toukokuussa 2003) ja Konsumin kanssa tehdyn maakaupan (lokakuussa 2005) välillä, sekä esittämään kaikki tiedot (selvitykset, laskelmat, arvostusperiaatteet jne.) tämän toteen näyttämiseksi.
(37)
Ruotsin viranomaiset toimittivat 21 päivänä helmikuuta 2007 päivätyllä kirjeellä Åren kunnanjohtajan allekirjoittaman asiakirjan. Kunnanjohtajan asiakirjassa käytetään useita markkinaindeksejä (kuluttajahintaindeksi, myymäläkiinteistöjen hintaindeksi jne.), joilla arvioidaan maa-alueen arvon muuttumista edellä tarkoitettuna aikana.
(38)
Asian kannalta merkityksellisin on myymäläkiinteistöjen hintaindeksi, joka koskee suurempien kaupunkien rakennettuja alueita ja jonka perustasta vuonna 2005 noin kolmanneksen muodostivat kauppakeskukset ja kaksi kolmannesta muut myymälät. Maa-alueen päivitetty arvo myyntiajankohtana oli kaikkien indeksien perusteella alhaisempi kuin toteutunut myyntihinta.
(39)
Kunnanjohtajan laatiman asiakirjan mukaan Åressa ei myyntiajankohtana ollut varsinaisia liike-/myymäläkiinteistömarkkinoita, eikä maa-alueen arvon määrittämisessä siksi voitu käyttää lähtökohtana todellisissa maakaupoissa maksettuja hintoja.
VI TOIMENPITEEN ARVIOINTI
1. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki
(40)
Mahdollista valtiontukea on arvioitava julkisten viranomaisten tekemiin maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin sisältyvistä tuista annetun komission tiedonannon (8), jäljempänä ’tiedonanto’, perusteella.
1.1 Valtion varojen käyttö
1.1.1 Tiedonannon soveltaminen
(41)
Tiedonannon mukaan julkisten viranomaisten tekemien maa- ja rakennuskauppojen yhteydessä on kaksi tapaa sulkea pois valtiontuen mahdollisuus: toteuttamalla luovutus tarjouskilpailumenettelyllä, johon ei sisälly ehtoja ja jossa paras tarjous hyväksytään, tai jos tällaista menettelyä ei ole järjestetty, toteuttamalla luovutus hintaan, joka on vähintään yhtä korkea kuin riippumattomassa asiantuntija-arviossa määritetty arvo.
(42)
Tiedonannon mukaan tällainen arvio on tehtävä ennen kuin luovutuksesta neuvotellaan ja tekijöinä on oltava yksi tai useampi riippumaton arvioija (9), jotta markkina-arvo voidaan määrittää yleisesti hyväksyttyjen markkinaindikaattoreiden ja arviointinormien perusteella.
(43)
Tarkasteltavana olevassa maakauppa-asiassa ei järjestetty virallista tarjouskilpailumenettelyä. Käytettävissä oli aiemmin tehty hinta-arvio maa-alueesta, joka oli aivan sen maa-alueen vieressä, jota tämä asia koskee. Kyseisen arvion (ks. edellä V.1) oli epäilemättä tehnyt riippumaton arvioija yleisesti hyväksyttyjen arviointinormien perusteella, kuten tiedonannossa on tarkoitettu. Arvion tulosta voidaan pitää sen tekoajankohtana kohtuullisena arviona sen maa-alueen markkina-arvosta, jota tämä asia koskee, huolimatta siitä, että arvio ei koskenut kyseistä maa-aluetta vaan aivan sen vieressä olevaa maa-aluetta.
(44)
Arvonmäärityslausunto kuitenkin annettiin toukokuussa 2003 eli lähes kaksi ja puoli vuotta ennen kaupantekoa (lokakuussa 2005). Noin pitkän ajan kuluessa maan arvo on voinut muuttua huomattavasti.
(45)
Ruotsin viranomaiset toimittivat helmikuussa 2007 muodollisessa tutkintamenettelyssä komission pyynnöstä päivitetyn arvonmäärityksen (ks. edellä V.3).
(46)
Vaikuttaa siltä, että Ernst & Youngin tekemää arvonmääritystä ei ole ennen maa-alueen myyntiä Konsumille virallisesti päivitetty arvonmäärityksen ja kaupantekohetken välillä kuluneen ajan ottamiseksi huomioon. Jos niin olisi tehty, Ruotsin viranomaiset olisivat esittäneet tästä todisteita, jotka ajoittuisivat kaupantekohetkeen. Siksi vaikuttaa hyvin todennäköiseltä, että tiedoilla, jotka Ruotsin viranomaiset esittivät helmikuussa 2007, oli tarkoitus perustella myyntihintaa jälkikäteen.
(47)
Toisin kuin Ernst & Youngin tekemä arvonmääritys, Ruotsin viranomaisten tekemä arvonmäärityksen päivitys ei perustunut yleisesti hyväksyttyihin arviointinormeihin (esim. rahavirta-analyysi), joissa otetaan huomioon tulevaisuudessa odotettavissa olevat tuotot. Päivityksessä ei ole kyse maa-alueen arvon määrittämisestä, vaan siinä käytetään markkinaindeksejä maa-alueen teoreettisen arvonnousun arvioimiseksi. Indeksit ovat valtakunnallisia ja melko yleisiä (etenkin kuluttajahintaindeksi) eivätkä siksi erityisen sopivia sovellettaviksi käsiteltävänä olevan maakaupan arviointiin.
(48)
Myymäläkiinteistöjen hintaindeksi vaikuttaa sopivimmilta. Se on kuitenkin valtakunnallinen, eikä siinä oteta huomioon kaupantekoalueen erityispiirteitä. Lisäksi se koskee pääasiassa suurempia kaupunkeja, kun taas Åre on pienempi kunta. Se ei myöskään koske erityisesti elintarvikevähittäiskauppaa vaan vähittäiskauppaa yleensä. Siksi ei olekaan varmaa, osoittaako kyseinen indeksi, miten elintarvikkeiden vähittäiskauppaan tarkoitettujen kiinteistöjen hinnat ovat Åressa kehittyneet toukokuusta 2003 lokakuuhun 2005.
(49)
Ruotsin viranomaiset väittävät, että Åressa ei myyntiajankohtana ollut varsinaisia liike-/myymäläkiinteistömarkkinoita, minkä vuoksi arvonmäärityksessä ei voitu käyttää lähtökohtana todellisissa maakaupoissa maksettuja hintoja. Tämä on ristiriidassa sen kanssa, että Ernst & Young saattoi vuonna 2003 tehdä perusteellisen arvonmäärityksen, joka perustui muun muassa elintarvikkeiden vähittäiskaupan tulevaisuudennäkymiin sillä maa-alueella, jota arvonmääritys koski, ja olemassa oleviin vuokrasopimuksiin ja todellisiin Åressa tehtyihin kauppoihin.
(50)
Joka tapauksessa ennen Konsumin kanssa tehtyä kauppaa oli olemassa vaihtoehto ja komission mielestä luotettavampi indikaattori kaupan kohteena olleen maa-alueen markkina-arvosta, nimittäin Lidlin tarjous (ks. jäljempänä VI.1.1.3).
1.1.2 Myyntiin liittyvät ehdot
(51)
Maa-alueen käyttötarkoitusta (elintarvikkeiden myynti) ja liikepinta-alaa oli rajoitettu asemakaavassa. Näiden rajoitusten on katsottava kuuluvan kunnan laillisiin julkisoikeudellisiin valtuuksiin.
(52)
Ruotsin viranomaiset ilmoittivat, että kiistelty maakauppa oli osa laajempaa maakauppakokonaisuutta, johon kuului muun muassa kauppa, jossa Konsum myi Åren keskustassa sijaitsevan maa-alueen. Kyseistä maa-aluetta oli tarkoitus kehittää kunnan yleiskaavan mukaisesti toiseen tarkoitukseen. Konsumin kanssa tehdyssä maakauppasopimuksessa ei kuitenkaan mainita minkäänlaista virallista kytkentää kunnan myymän maa-alueen ja Konsumin myymän maa-alueen välillä, eivätkä Ruotsin viranomaiset tuoneet komission suorittaman tutkinnan yhteydessä esiin mitään konkreettista tietoa Konsumin myymästä maa-alueesta tai mitään konkreettista tietoa, joka olisi osoittanut, että kyseiset kaksi maakauppaa olivat osa suurempaa järjestelyä.
(53)
Konsumin kanssa tehdyssä maakauppasopimuksessa ei ole mitään sellaisia rajoituksia, joilla olisi merkitystä tämän päätöksen kannalta. Siksi on katsottava, että kauppaan ei liittynyt lainkaan tiedonannossa tarkoitettuja ”erityisvelvoitteita”.
(54)
Lidlin tarjoukseen ei liittynyt mitään ehtoja. Toiminta, jota yrityksen oli tarkoitus harjoittaa maa-alueella, olisi ollut suurin piirtein samanlaista kuin Konsumin toiminta (elintarvikkeiden vähittäiskauppa), ja se olisi ollut kunnan asemakaavassa laillisesti määräämien rajoitusten mukaista. Siksi Lidlin tarjous ja Konsumin tosiasiallisesti maksama kauppahinta ovat keskenään vertailukelpoisia.
1.1.3 Markkinataloudessa toimivan yksityisen sijoittajan periaatteen soveltaminen
(55)
Kun arvioidaan, sisältyikö Konsumin kanssa tehtyyn kauppaan valtiontukea, lähtökohtana on vakiintuneen oikeuskäytännön (10) mukaan markkinataloudessa toimivan yksityisen sijoittajan periaate. Julkisessa omistuksessa olevan kiinteistön luovutukseen sisältyvän tuen arvo on tämän periaatteen mukaisesti yhtä suuri kuin ostajan tosiasiallisesti maksaman hinnan ja sen hinnan erotus, jonka ostaja olisi samana ajankohtana maksanut hankkiakseen vastaavan kiinteistön yksityisen sektorin myyjältä tavanomaisin markkinaehdoin.
(56)
Tällä perusteella voidaan katsoa, että tarkasteltavana olevaan asiaan liittyy valtiontukea, jos yksityisen sektorin myyjän olisi ollut mahdollista myydä maa-alue Lidlille sen tarjoamaan hintaan. Tämä edellyttää, että Lidlin tarjous oli uskottava ja sitova.
(57)
Komissio pitää Lidlin tarjousta uskottavana ja sitovana seuraavista syistä:
-
Lidlin tarjous esitettiin Åren kunnanjohtajalle 23 päivänä elokuuta 2005 puhelimitse ja sähköpostitse. Tarjouksen tekemisessä ei käytetty virallisempaa tapaa, koska Lidl oli juuri saanut tietää, että maa-alue myytäisiin seuraavana päivänä (yhden kruunun hintaan). Siksi voidaan olettaa, että tarjouksen muotoiluun ei ollut aikaa.
-
Tarjous julkistettiin 24 päivänä elokuuta 2005 radiossa, jossa Åren kunnanneuvosta haastateltiin asiasta. Kunnanneuvos ei kyseenalaistanut haastattelussa tarjouksen uskottavuutta.
-
Samana päivänä, kun Lidlin tarjous esitettiin, kunnan virkamiehet neuvottelivat myyntihinnan Konsumin kanssa uudelleen. Konsum suostui välittömästi maksamaan maa-alueesta yhden kruunun sijasta miljoona kruunua. Kunnanhallitus hyväksyi seuraavana päivänä pidetyssä kokouksessaan maa-alueen myynnin Konsumille miljoonan euron hintaan. Kokouksen pöytäkirjasta käy ilmi, että Lidlin tarjous oli taustana päätökselle myydä maa-alue yhdellä miljoonalla kruunulla eikä alun perin suunniteltuun yhden kruunun hintaan. Pöytäkirjasta käy ilmi myös, että kunnan virkamiehet saivat tehtäväkseen yrittää etsiä Åresta tontti, jota voitaisiin tarjota Lidlille. Tämä osoittaa, että kunnan viranomaiset pitivät jo tuossa vaiheessa Lidlin tarjousta uskottavana ja sitovana.
-
Kunnan virkamiesten 20 päivänä syyskuuta 2005 päivätyssä kirjeessä kunnanhallitukselle viitataan Lidlin tarjoukseen ja kerrotaan, että virkamiehet ovat olleet yhteydessä Lidliin toisen sijoittautumispaikan löytämiseksi Åresta.
-
Lidl vahvisti 28 päivänä lokakuuta 2005 päivätyssä kirjeessään kunnanhallitukselle ja 30 päivänä marraskuuta 2005 päivätyssä kirjeessään Den Nya Välfärden -säätiölle, että sen 6,6 miljoonan kruunun tarjous oli edelleen voimassa ja että yritys oli kiinnostunut osallistumaan mahdolliseen kyseistä maa-aluetta koskevaan tarjousmenettelyyn.
-
Ruotsin viranomaiset eivät kertaakaan tutkintamenettelyn aikana kyseenalaistaneet Lidlin tarjouksen uskottavuutta.
-
Lidl on tunnettu kansainvälinen yritys ja Konsumin kilpailija elintarvikkeiden vähittäiskaupan markkinoilla. Lidl oli avannut myyntipaikkoja Ruotsissa vuodesta 2003. Sen strategiana oli hyödyntää halpatuotteiden kasvavaa kysyntää Pohjoismaissa ja halpatuotesegmentin kasvavaa markkinaosuutta päivittäistavarakaupasta. Siksi voidaan kohtuudella olettaa, että yritys todella oli kiinnostunut Konsumille myydystä maa-alueesta.
(58)
Komissio katsoo, että Lidlin uskottava ja sitova tarjous - joka oli Ruotsin viranomaisten päivitetyn arvonmäärityksen mukaan korkeampi kuin maa-alueen arvo - oli parempi maa-alueen markkina-arvon indikaattori kuin päivitetyn arvonmäärityksen mukainen arvo, sillä tarjouksesta kävi ilmi, kuinka paljon maa-alueesta oltiin markkinoilla valmiit kaupantekohetkellä maksamaan.
(59)
Vaikka myytävän maa-alueen arvosta olisi tehty asiantuntija-arvio tiedonannon mukaisesti (eli juuri ennen myyntiä, yleisesti hyväksyttyjä arviointinormeja noudattaen), tosiasiallisten tarjousten puuttuessa se olisi ollut vasta toiseksi paras väline maa-alueen markkina-arvon toteamiseen. Uskottava ja sitova tarjous, jota voidaan suoraan verrata asiantuntija-arvioon ja joka on sitä korkeampi, on asetettava etusijalle. Todellinen markkina-arvo määräytyy tarjouksen perusteella. Tarkasteltavana olevassa tapauksessa tarjouksen ja tosiasiallisen kauppahinnan erotusta on pidettävä parhaana mittarina valtion varojen menetykselle.
(60)
Komissio päättelee tämän vuoksi, että tarkasteltavana olevassa asiassa valtion varoja menetettiin Lidlin tarjouksen ja tosiasiallisen kauppahinnan välisen erotuksen verran (4,6 miljoonaa kruunua eli noin 0,5 miljoonaa euroa).
1.2 Taloudellinen etu
(61)
Jos maa-alueesta olisi järjestetty avoin tarjousmenettely, sen hinta olisi noussut vähintään Lidlin tarjoamaan summaan, jonka Konsum olisi joutunut vähintään maksamaan voidakseen ostaa maa-alueen. Siksi komissio katsoo, että Konsum saa tarkasteltavana olevassa asiassa maakaupan myötä valikoivaa taloudellista etua, joka on yhtä suuri kuin Lidlin tarjouksen ja tosiasiallisesti maksetun kauppahinnan erotus.
1.3 Kilpailun vääristyminen ja vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (11)
(62)
Ruotsin päivittäistavarakauppa, jossa sekä Lidl että Kooperativa förbundet ovat mukana, voidaan jakaa neljään segmenttiin: supermarketit/valintamyymälät/huoltamomyymälät (vuonna 2005 markkinaosuus päivittäistavarakaupasta 68,4 %), supermarketit (16,4 %), alennusmyymälät (soft discount, 11,5 %) ja halpamyymälät (hard discount, 3,7 %). Vuonna 2005 kuluttajaosuuskunnan markkinaosuus yhteenlasketusta päivittäistavarakaupasta oli 16,2 prosenttia.
(63)
Elintarvikkeiden tukku- ja vähittäiskaupan markkinoita hallitsee Ruotsissa neljä yritystä: ICA Ahold, Axfood AB, Coop Norden ja Bergendahlsgruppen AB. Niiden osuus vähittäismarkkinoista on noin 80 prosenttia (12).
(64)
Ruotsin elintarvikkeiden vähittäiskaupalle oli pitkään ominaista vakaat rakenteet ja vähäinen kansainvälistymisaste. Tilanne alkoi kuitenkin muuttua vuonna 1999, jolloin suuri alankomaalainen elintarvikkeiden vähittäiskauppaketju Ahold hankki 50 prosentin osuuden ICA:sta, joka on Ruotsin johtava vähittäiskauppaketju. Pohjolan vähittäiskappaketjut ovat sittemmin kokeneet useita keskittymisiä, ja ne ovat siirtymässä kotimaisuudesta pohjoismaisuuteen.
(65)
Yleinen suuntaus on ollut, että suurmyymälöiden ja suurempien supermarkettien myynti on lisääntynyt, kun taas pienten ja keskisuurten myymälöiden myynti on jäänyt jälkeen.
(66)
Halpamyymälöiden markkinaosuus on kasvanut. Niiden osuus kokonaismyynnistä kasvoi vuosien 1990 ja 2002 välillä 3 prosentista 13 prosenttiin. Tämän suuntauksen vuoksi Pohjolan vähittäiskauppaketjut ovat avanneet omia halpamyymälöitään ja lisänneet omilla merkeillään myymiensä tuotteiden määrää.
(67)
Komission alkuperäinen arvio, että tukitoimenpide vääristää kilpailua ja voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, sai vahvistuksen muodollisessa tutkintamenettelyssä.
(68)
Omaisuuden allokoinnin vääristyminen vaikutti kilpailuun kilpailevien yritysten välillä. Elintarvikkeiden vähittäiskaupan markkinat ovat luonteeltaan lähinnä paikalliset tai alueelliset. Koska tukitoimenpide kuitenkin vaikutti ulkomaisen kilpailijan markkinoilletulostrategiaan, oli mahdollista, että se vaikutti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(69)
Lisäksi tuella vahvistettiin sellaisen yrityksen taloudellista tilannetta, jolla on kansainvälistä toimintaa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut eräässä tuomiossaan (13) seuraavaa: ”Jos valtion taloudellinen tuki vahvistaa yrityksen asemaa yhteisön sisäisessä kaupassa suhteessa kilpailijoihin, katsotaan tuen vaikuttavan yhteisön sisäiseen kauppaan (asia 730/79 Philip Morris Holland BV v. Euroopan yhteisöjen komissio, tuomioistuimen tuomio 17.9.1980 (Kok. 1980, s. 2671), 11 kohta). Edellytyksenä ei ole, että tukea saava yritys vie tuotteitaan. Myöntämällä yritykselle tukea jäsenvaltio voi nimittäin ylläpitää tai lisätä kotimaista tuotantoa, mikä johtaa siihen, että muiden jäsenvaltioiden yritysten mahdollisuudet viedä tuotteitaan kyseiseen jäsenvaltioon pienenevät (asia 102/87, Ranskan tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio, tuomioistuimen tuomio 13.7.1988 (Kok. 1988, s. 4067, 19 kohta).”.
1.4 Päätelmä
(70)
Toimenpide on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
2. Soveltuvuus yhteismarkkinoille
(71)
Päätöksessään muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta komissio totesi, että jos voidaan vahvistaa, että kyse on valtiontuesta, ei näyttäisi olevan mitään oikeudellista perustaa pitää tukitoimenpidettä EY:n perustamissopimuksen mukaisena (14): maakauppaa ei alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaan voida pitää perustamissopimuksen mukaisena investointitukena (15). Sen sijaan toimenpide näytti olevan toimintatukea, joka ei suuntaviivojen 4.15 kohdan mukaan ole sallittua perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisille tukialueilla (16). Komissio vahvistaa edellä mainitussa päätöksessä tekemänsä päätelmän, että ei ole mitään muutakaan oikeudellista perustaa, jonka nojalla tukitoimenpiteelle voitaisiin myöntää poikkeus valtiontukikiellosta.
(72)
Kilpailun vääristyminen vaikuttaa olevan luonteeltaan melko paikallista ja vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan lienee melko rajallinen. Ruotsin viranomaiset eivät ole kuitenkaan esittäneet mitään todisteita siitä, että tuella olisi pyritty joihinkin yhteisen edun mukaisiin tavoitteisiin, mikä olisi voinut tasapainottaa kielteisiä vaikutuksia kilpailuun ja kauppaan. Sen sijaan niiden argumentit koskivat mahdollisuutta, että kyse oli valtiontuesta, eivätkä ne esittäneet mitään väitteitä tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.
(73)
Sen vuoksi komission alustava päätelmä pitää paikkansa.
3. Takaisinperintä
(74)
Koska tukitoimenpide toteutettiin ilmoittamatta siitä ennakolta komissiolle eikä tuki ole valtiontukisääntöjen mukaista, Ruotsin viranomaisten on perittävä tuki takaisin.
(75)
Tässä yhteydessä on muistettava, että takaisinperinnän tarkoituksena on palauttaa markkinoille ennen tuen myöntämistä vallinnut tilanne. Tähän päästään, kun tuensaaja on maksanut sääntöjenvastaisen ja yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen takaisin. Silloin tuensaaja menettää edun, joka sillä on ollut markkinoilla suhteessa kilpailijoihinsa. Takaisin perittävän summan on oltava sellainen, että tuensaajalle annettu taloudellinen etu poistuu.
(76)
Koska Konsumin saama tuki on suuruudeltaan Lidlin tarjouksen ja tosiasiallisen kauppahinnan erotus eli 4,6 miljoonaa kruunua (noin 0,5 miljoonaa euroa), kyseinen summa on se tuki, joka on perittävä takaisin.
(77)
Ruotsin viranomaisten on siksi perittävä Konsumilta takaisin 4,6 miljoonan kruunun summa lisättynä korolla, joka lasketaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (17) 9 artiklan mukaisesti. Korkoa on maksettava siitä päivästä alkaen, jolloin sääntöjenvastainen tuki on ollut tuensaajan käytössä, sen takaisinperimispäivään asti.
VII PÄÄTELMÄT
(78)
Komissio toteaa, että Ruotsi on tehnyt maakaupan sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohtaa. Komissio katsoo, että kyseiseen toimenpiteeseen - joka on puhtaasti toimintatukea - ei voida soveltaa mitään EY:n perustamissopimuksessa määrätyistä poikkeuksista ja että toimenpide ei sen vuoksi sovellu yhteismarkkinoille. Tuki on siis perittävä takaisin,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Määrältään 4,6 miljoonan Ruotsin kruunun suuruinen valtiontuki, jonka Ruotsi on myöntänyt Konsum Jämtland ekonomisk föreningille perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti, ei sovellu yhteismarkkinoille.
2 artikla
1. Ruotsin on perittävä 1 artiklassa tarkoitettu tuki takaisin tuensaajalta.
2. Takaisinperittävästä tuesta on maksettava korkoa siitä lähtien, kun tuki saatettiin tuensaajan käyttöön, sen tosiasialliseen takaisinperintään asti.
3. Korolle on laskettava korkoa asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun säännösten mukaisesti.
3 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti.
2. Ruotsin on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
4 artikla
1. Kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta Ruotsin on toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:
a)
Tuensaajalta takaisinperittävä kokonaismäärä (tuki ja siitä perittävä korko).
b)
Tarkka kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi.
c)
Asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Ruotsin on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Ruotsin on annettava viipymättä komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös tarkat tiedot tuensaajalta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ruotsin kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä, 30 päivänä tammikuuta 2008.