RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1796/1999
af 12. august 1999
om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af tovværk og kabler af stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Ungarn, Indien, Mexico, Polen, Sydafrika og Ukraine og om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af denne vare med oprindelse i Republikken Korea
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 9 og artikel 10, stk. 2,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER
(1) Kommissionen indførte ved forordning (EF) nr. 362/1999(2) (i det følgende benævnt "forordningen om midlertidig told") en midlertidig antidumpingtold på importen til Fællesskabet af tovværk og kabler af stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (i det følgende benævnt "Kina"), Indien, Mexico, Sydafrika og Ukraine og godtog tilsagn fra visse eksportører i Ungarn og Polen.
B. EFTERFØLGENDE PROCEDURE
(2) Efter indførelsen af midlertidig antidumpingtold fik interesserede parter, der anmodede om det, lejlighed til at blive hørt. Parterne blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at anbefale indførelse af endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig told, med et beløb svarende til den endelige told. De fik også en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til disse oplysninger.
(3) Der blev taget hensyn til de mundtlige og skriftlige redegørelser fra interesserede parter, og i påkommende tilfælde blev de endelige resultater ændret i overensstemmelse hermed.
C. DEN UNDERSØGTE VARE OG SAMME VARE
1. Den undersøgte vare
(4) I betragtning 7 i forordningen om midlertidig told beskrives den pågældende vare som tovværk og kabler af stål, herunder lukkede tove, undtagen tovværk og kabler af rustfrit stål, med største tværmål over 3 mm (i det følgende benævnt "stålwirer" med branchens egen terminologi).
(5) Det hævdedes, at stålwirer burde opdeles i to særskilte varer, efter hvad der blev beskrevet som to forskellige anvendelser eller brug, dvs. tovværk til almindeligt brug og tovværk til særligt brug i bestemte industrier.
(6) I modsætning til påstanden om, at der fandtes to forskellige, særskilte varer, nemlig tovværk til almindeligt brug og tovværk til særligt brug, blev det fastslået, at de eksporterende producenter fremstiller stålwirer i et bredt udvalg af forskellige typer, og at alle stålwirer har samme grundlæggende fysiske egenskaber (dvs. stålwirer som udgør strengen; strengene, der er snoet om kernen; og selve kernen). Det blev også godtgjort, at alle stålwirer har samme grundlæggende tekniske egenskaber (alle har et antal tråde i en streng, et antal strenge i et tovværk, en vis diameter og en vis opbygning).
(7) De forskellige typer stålwirer kan klassificeres i en række varegrupper, som afspejler deres fysiske og tekniske egenskaber. Medens stålwirer i grupperne i øverste og laveste kategori helt klart ikke kan udskiftes med hinanden, er det muligt at udskifte stålwirer i tilstødende grupper med hinanden. Det konkluderedes, at der til en vis grad var overlapning og konkurrence mellem stålwirer i forskellige grupper. På grund af denne overlapning mellem grupperne kunne der ikke drages nogen klar skillelinje i udvalget af stålwirer. Denne konklusion er i overensstemmelse med afgørelsen truffet af De Europæiske Fællesskabers Domstol(3).
(8) Da alle stålwirer har samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål, selv om der findes forskelle mellem stålwirer i øverste og laveste kategori af et udvalg, og der er konkurrence mellem stålwirer i tilhørende grupper, konkluderes det, at alle varer i udvalget var en og samme vare, og alle stålwirer blev derfor anset for at være samme vare.
2. Samme vare
(9) Kommissionen fastslog i betragtning 8 i forordningen om midlertidig told, at stålwirer importeret fra de pågældende lande og stålwirer fremstillet og solgt i Fællesskabet af erhvervsgrenen i Fællesskabet var samme vare med hensyn til grundlæggende fysiske og tekniske karakteristika. Det konstateredes også, at både de i Fællesskabet fremstillede og importerede stålwirer i væsentlig grad anvendes til samme formål, og at de konkurrerer med hinanden.
(10) Det hævdedes, at stålwirer fremstillet og solgt af producenter i Fællesskabet ikke var samme vare som dem, der importeredes fra de berørte lande. Det blev navnlig fremført, at den vare, der fremstilles i eksportlandene, fortrinsvis er en råvare, hvorimod den vare, der fremstilles i Fællesskabet, er en special stålwire. Producenterne i Fællesskabet skulle endvidere have inddraget flere såkaldte specialvaretyper i deres udvalg af stålwirer i den undersøgte periode, hvilket fremgik af stigningen i deres enhedspriser.
(11) Der blev draget følgende konklusioner:
- Producenterne i Fællesskabet var involveret i fremstillingen af hele udvalget af stålwirer ligesom de eksporterende producenter, nemlig i produktionen af stålwirer til specialbrug såvel som til brug som råvare.
- Overlapningen mellem varer fremstillet af producenterne i Fællesskabet og varer fremstillet af de eksporterende producenter viser sig i salgsmængden, hvor der blev fundet stålwiremodeller, som svarede til hinanden (75 % af de eksporterende producenters og 51 % af EF-erhvervsgrenens salgsmængde). Denne overlapning viser sig også ved, at stålwirer fremstillet i Fællesskabet og importerede stålwirer omfatter alle berørte KN-koder.
(12) Den foreløbige afgørelse om, at importerede stålwirer og stålwirer fremstillet i Fællesskabet er samme vare som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt "grundforordningen") bekræftes således.
D. DUMPING
1. Normal værdi
1.1. Fastsættelse af den normale værdi
(13) En indisk eksporterende producent hævdede, at produktionsomkostningerne for undersøgelsesperioden (1. januar 1997 til 31. marts 1998, i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden") burde fastsættes på grundlag af oplysninger vedrørende perioden forud for undersøgelsesperioden. Ifølge artikel 6, stk. 1, i grundforordningen skal der fastsættes en undersøgelsesperiode, og de oplysninger, der skal undersøges, er almindeligvis begrænset til denne undersøgelsesperiode for at sikre repræsentative resultater vedrørende dumping. Der er ikke fremført årsager, som ville have gjort det mere hensigtsmæssigt at anvende produktionsomkostningerne vedrørende en periode forud for undersøgelsesperioden. Navnlig bør det bemærkes, at den eksporterende producent fortsatte med også at fremstille og sælge de pågældende varetyper i undersøgelsesperioden. Derfor blev de resultater, der er baseret på oplysninger vedrørende undersøgelsesperioden, anset for at være repræsentative, og anmodningen kunne således ikke imødekommes.
(14) Den sydafrikanske eksporterende producent og en indisk eksporterende producent gjorde indsigelse imod den metode, der anvendtes til at fastsætte den beregnede normale værdi for den pågældende vare.
(15) Den sydafrikanske producent hævdede, at det ikke var rigtigt at beregne fortjenstmargenen på grundlag af salget på hjemmemarkedet, da beregningen omfattede alle transaktioner på hjemmemarkedet, også salg af stålwirer til minedrift. På grund af de særlige egenskaber ved stålwirer til minedrift, som ikke eksporteres til Fællesskabet, som udgør en særlig vare, der kræver et sofistikeret udstyr, og som sælges med en betydelig fortjenstmargen, hævdedes det, at der ved fastsættelsen af den beregnede normale værdi for de øvrige typer tovværk ikke burde tages hensyn til fortjenstmargenen på hjemmemarkedssalget af stålwirer til minedrift.
(16) Den indiske eksporterende producent anmodede om, at hjemmemarkedssalget af visse varetyper af høj værdi blev holdt uden for beregningen af den normale værdi, fordi disse varer ikke blev eksporteret i undersøgelsesperioden eller kun i yderst få tilfælde, og fordi hjemmemarkedssalget af disse varetyper gav usædvanligt høje fortjenester, som forvanskede den gennemsnitlige fortjeneste på den pågældende vare.
(17) Det konstateredes, at den sydafrikanske stålwire til minedrift og de indiske varetyper af høj værdi var "samme vare" som den undersøgte vare som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i grundforordningen. Den fortjenstmargen, der anvendtes ved beregningen af den normale værdi, var derfor fastsat korrekt i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, 4 og 6, i grundforordningen, dvs. på grundlag af alt salg på hjemmemarkedet af samme vare i normal handel. Det er uden betydning for fastsættelsen af fortjenstmargenen i henhold til artikel 2, stk. 6, i grundforordningen, om de pågældende varetyper også eksporteredes til Fællesskabet, så længe de er samme vare i den i grundforordningen nævnte forstand.
(18) Disse krav blev derfor afvist.
(19) Som alternativ til ovenstående anmodede det indiske selskab om, at den gennemsnitlige fortjeneste blev beregnet på grundlag af alt salg på hjemmemarkedet, dvs. salget af både fortjenstgivende og ikke-fortjenstgivende varetyper, og ikke kun på grundlag af hjemmemarkedssalget af fortjenstgivende varetyper. Beløbet for fortjeneste skal imidlertid i henhold til artikel 2, stk. 6, i grundforordningen fastsættes på grundlag af oplysninger om produktion og salg af samme vare i normal handel på eksportlandets hjemmemarked. I den forbindelse kan salg til priser under omkostningerne ved en særlig varetype kun medtages ved fastsættelsen af fortjenstmargenen, hvis mængden af ikke-fortjenstgivende salg af sådanne typer ikke udgør over 20 % af alt salg af den pågældende type, eller hvis den vejede gennemsnitlige salgspris ikke er lavere end de vejede gennemsnitlige enhedsomkostninger. Denne regel blev overholdt ved fastsættelsen af fortjenstmargenen, og det alternativ, der blev anmodet om, kunne derfor ikke imødekommes.
(20) Da der ikke blev indgivet andre bemærkninger vedrørende den normale værdi, bekræftes resultaterne som fastsat i betragtning 9-13 i forordningen om midlertidig told.
1.2. Valg af referenceland for lande uden markedsøkonomi
(21) Kinesiske og ukrainske eksporterende producenter anfægtede valget af Indien som referenceland og anmodede om, at dette valg blev taget op til ny undersøgelse. Den ukrainske eksporterende producent foreslog Republikken Korea (i det følgende benævnt "Sydkorea"), fordi der er et åbent marked.
(22) Argumenterne imod valget af Indien som referenceland, blev grundigt undersøgt, og det blev af nedennævnte grunde besluttet at opgive Indien som referenceland. Da der ikke fandtes et samarbejdsvilligt tredjeland med markedsøkonomi, som ikke er omfattet af den nuværende undersøgelse, blev Polen anset for at være det mest rimelige valg som referenceland til beregningen af den normale værdi for Kina og Ukraine.
(23) I fortsættelse af offentliggørelsen af de foreløbige resultater rejste de kinesiske og de ukrainske eksporterende producenter også tvivl om valget af Polen som referenceland, og hævdede, at Sydkorea ville være mere passende med hensyn til importtoldniveau, hjemmemarkedets størrelse og konkurrencen på hjemmemarkedet. Polen blev imidlertid anset for at være et passende valg i betragtning af landets lave importtoldniveau, hjemmemarkedets tilgængelighed og størrelse, konkurrencen mellem lokale producenter samt det forhold, at polske stålwirer samlet gav den mest repræsentative sammenligning med hensyn til modeller, der svarer til modellerne fra Kina og Ukraine.
(24) Med hensyn til Sydkorea noteredes det, at landet også har et lavt importtoldniveau, men at der var en meget lavere procentdel af hjemmemarkedssalget, der kunne sammenlignes med importen til Fællesskabet fra Kina.
(25) Polen blev derfor anset for at være det mest rimelige valg som referenceland, både for Ukraine og Kina.
2. Eksportpris
(26) Da der ikke blev modtaget bemærkninger vedrørende eksportprisen, bekræftes resultaterne i betragtning 14-17 i forordningen om midlertidig told.
3. Sammenligning
(27) En polsk eksporterende producent gentog sit krav om justering af den normale værdi for forskelle i lagerfinansiering og oplagring ved salg på hjemmemarkedet og til eksport. Men da der ikke blev forelagt nye beviser angående virkningen af ovennævnte faktorer for prisernes sammenlignelighed som omhandlet i artikel 2, stk. 10, litra k), i grundforordningen, blev kravet ikke imødekommet.
(28) Samme polske producent og en ungarsk eksporterende producent gentog deres anmodning om justering af den normale værdi for forskelle i handelsled. Kravet blev undersøgt på baggrund af de nye beviser, der blev forelagt, og det blev imødekommet, da det påvistes, at eksportprisen og den normale værdi forekom i forskellige handelsled, og denne forskel havde virkninger for prisernes sammenlignelighed.
(29) En indisk eksporterende producent indgav anmodning om justering for forskelle i handelsled, fordi eksportsalget udelukkende foregik i engrosleddet, medens salget på hjemmemarkedet både fandt sted til grossister og endelige brugere. Der blev indrømmet justering i det omfang, anmodningen var begrundet.
(30) En polsk eksporterende producent anfægtede, at der anvendtes månedlige gennemsnitlige vekselkurser til omregningen af eksportprisen til hjemmemarkedets valuta i forbindelse med fastsættelsen af foreløbige resultater. Denne producent hævdede, at de faktisk gældende vekselkurser skulle have været anvendt. Det er imidlertid normal praksis at anvende månedlige gennemsnitlige vekselkurser. Desuden blev begge fremgangsmåder afprøvet, og det konstateredes, at der kun var ubetydelige forskelle, og at positive forskelle blev opvejet af negative forskelle, dvs. at ingen af de to fremgangsmåder konsekvent førte til højere eller lavere vekselkurser, og at virkningerne af dette problem for den endelige dumpingmargen ikke var væsentlige. Det blev følgelig besluttet at anvende den normale praksis med månedlige gennemsnitlige vekselkurser.
(31) Den sydafrikanske eksporterende producent krævede justering for valutaomregningen af eksportpriser, fordi en sammenligning af valutaens laveste kurs og ecuen i undersøgelsesperioden og den højeste kurs i 1999 viste en stærk devaluering af ecu.
(32) Dette krav blev afvist i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra j), i grundforordningen, da svingningerne i vekselkurserne ikke viste vedvarende bevægelser i undersøgelsesperioden, som kunne have berettiget en justering. Den gennemsnitlige devaluering af ecu over for den sydafrikanske rand var desuden meget lille i undersøgelsesperioden.
(33) Da der ikke blev modtaget andre bemærkninger vedrørende sammenligningen, bekræftes resultaterne i betragtning 17-19 og 21-23 i forordningen om midlertidig told.
4. Dumpingmargener
4.1. Metode
(34) På det foreløbige stadium blev en indisk eksporterende producents eksportsalg af stålwirer holdt uden for fastsættelsen af dumping, idet denne producent solgte varerne til sin forbundne importør i Fællesskabet, og varerne senere blev omdannet yderligere af denne importør.
(35) Efter offentliggørelsen af de foreløbige resultater anfægtede den indiske producent en sådan fremgangsmåde. Den pågældende anmodede om, at den dumping, der konstateredes i forbindelse med de undersøgte eksporttransaktioner, blev udtrykt i procent af den samlede cif-pris, dvs. inklusive de eksporttransaktioner, som vedrørte varer, der senere blev omdannet som beskrevet ovenfor. Til støtte for anmodningen fremførte producenten, at antidumpingforanstaltninger ville gælde for al import af den pågældende vare.
(36) Anmodningen kunne ikke imødekommes. Det ville for det første have været vanskeligt at beregne en pålidelig eksportpris for de importerede varer, som senere var blevet solgt i omdannet tilstand. For det andet udgjorde det eksportsalg, der blev medtaget ved fastsættelsen af en dumpingmargen, 80 % af hele producentens videresalg til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Dette blev anset for at være fuldt ud tilstrækkeligt som grundlag for repræsentative resultater. For det tredje, da eksportsalg vedrørende varer, som senere var blevet omdannet, ikke kunne anvendes ved fastsættelsen af dumping, kunne der heller ikke tages hensyn til det ved beregningen af dumpingmargenen, da det ville have forvansket resultaterne og kunstigt nedsat dumpingmargenen.
(37) Derfor bekræftes den metode, der anvendtes til fastsættelsen af foreløbige resultater, herunder også margener for ikke-samarbejdsvillige virksomheder, som omhandlet i betragtning 24-26.
4.2. Dumpingmargenens niveau
(38) Den vejede gennemsnitlige normale værdi pr. varetype blev sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris ab fabrik og i samme handelsled i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen.
(39) Efter revision af beregningerne, især fordi de normale værdier for Kina og Ukraine var baseret på de polske producenters hjemmemarkedssalg, fastsættes de endelige dumpingmargener til følgende i procent af cif-priserne, frit Fællesskabets grænse:
TABELPOSITION
E. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET
1. Produktion i Fællesskabet
(40) I mangel af nye oplysninger bekræftes de foreløbige resultater som omhandlet i betragtning 34-36 i forordningen om midlertidig told.
2. Erhvervsgrenen i Fællesskabet
(41) Ifølge de bemærkninger, der er modtaget fra interesserede parter, er erhvervsgrenen i Fællesskabet følgende:
(42) Nedennævnte 16 klagende fællesskabsproducenter og fire fællesskabsproducenter, som støtter klagen, og som samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, udgør "erhvervsgrenen i Fællesskabet" som omhandlet i artikel 4 i grundforordningen:
- Bremer Drahtseilerei Lüling GmbH (Tyskland)
- Bridon International Limited (Det Forenede Kongerige)
- BTS Drahtseile GmbH (Tyskland)
- Cables Y Alambres Especiales Sa. (Spanien)
- Casar Drahtseilwerk Saar GmbH (Tyskland)
- Cordoaria Oliveira SA (Portugal)
- Drahtseilerei Gustav Kocks GmbH (Tyskland)
- Holding FICADI (Frankrig)
- Iscar Funi Metalliche (Italien)
- D. Koronakis SA (Grækenland)
- Metalcalvi Wire Ropes (Italien)
- Midland Wire Cordage Co. Ltd (Det Forenede Kongerige)
- Randers Rebslageri (Danmark)
- Redaelli Tecnacordati SPA (Italien)
- Trefileurope (Frankrig)
- Trenzas Y Cables S.L. (Spanien)
- Vereinigte Drahtseilwerke GmbH (Tyskland)
- Voest-Alpine Austria Draht GmbH (Østrig)
- Vornbäumen-Stahlseile GmbH (Tyskland)
- Wadra GmbH (Tyskland).
3. Import foretaget af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(43) Flere interesserede parter anfægtede beregningen af niveauet af erhvervsgrenens import.
(44) Oplysningerne om importen er baseret på data indgivet af eksportørerne i deres eksportsalgslister og behørigt efterprøvet. EF-erhvervsgrenens import blev på denne måde fastsat til 4,4 % af forbruget i undersøgelsesperioden.
(45) Undersøgelsen i forordningen om midlertidig told af, at erhvervsgrenens vigtigste aktivitet stadig var produktionen af stålwirer i betragtning af det lave importniveau, bekræftes. Endvidere var dette lave niveau ikke af en sådan art, at det kunne beskytte fællesskabsproducenterne mod de skadelige virkninger af dumping, og det gav dem heller ikke mulighed for at drage urimelig fordel af den pågældende import.
F. SKADE
1. Indledende bemærkning - undersøgelsesperiode
(46) Det blev fremført, at inddragelsen af 1994 fordrejede skadesundersøgelsen, da størstedelen af importen fandt sted mellem 1994 og 1995, og at niveauet for importerede varer fra de berørte lande derefter var stabilt. Det blev også fremført, at EF-erhvervsgrenens situation var stabil fra 1995 og til undersøgelsesperioden. Derfor blev der anmodet om, at skadesundersøgelsesperioden skulle starte i 1995.
(47) Formålet med undersøgelsen er at vurdere virkningerne af dumpingimporten for EF-erhvervsgrenens økonomiske situation i undersøgelsesperioden. For at foretage en sådan analyse fastlægges der tendenser for en række indikatorer på grundlag af oplysninger vedrørende et antal år forud for undersøgelsesperioden. Det er derfor uden betydning, om 1994 eller 1995 blev taget som udgangspunkt for fastsættelsen af tendenser.
(48) Under alle omstændigheder bør følgende bemærkes:
- Størstedelen af importen fra de berørte lande fandt sted mellem 1994 og 1995. Men i modsætning til hvad der er blevet fremført, fortsatte denne import med at stige efter 1995 (+12 % mellem 1995 og undersøgelsesperioden).
- Priserne på den pågældende import lå betydeligt under EF-erhvervsgrenens priser i hele perioden.
- Virkningerne af importen for EF-erhvervsgrenens situation førte til en betydelig nedgang i rentabilitet mellem 1994 og 1995 (fra 1,3 % til - 0,3 %), hvilket faldt sammen med tab af markedsandele (-10 procentpoints). Som beskrevet i forordningen om midlertidig told forsøgte EF-erhvervsgrenen at genvinde markedsandele ved at sænke priserne mellem 1995 og 1996, men kun for at lide yderligere tab (- 0,3 % til - 0,7 %). For at reducere disse tab hævede EF-erhvervsgrenen atter sine priser mellem 1996 og 1997. Men dette skete på bekostning af markedsandele og førte til yderligere nedgang.
- Forværringen af EF-erhvervsgrenens situation var således resultatet af pres fra både importmængden fra de berørte lande og det lave prisniveau på denne import.
(49) På grundlag af ovenstående afvises påstanden vedrørende starttidspunktet for undersøgelsen af tendenser.
(50) Med den periode, i hvilken EF-erhvervsgrenens økonomiske situation blev undersøgt, har det således været muligt at foretage en korrekt vurdering af erhvervsgrenens situation, som nøjagtig afspejler udviklingen på markedet for stålwirer i Fællesskabet.
2. Kumulation
2.1. Import fra Ungarn
(51) En eksporterende producent gentog sit krav om, at importen fra Ungarn ikke skulle indgå i kumulationen med importen fra de andre berørte lande. Men der blev ikke fremført nye argumenter til støtte for dette krav. Derfor bekræftes begrundelserne for kumulation som omhandlet i betragtning 47 i forordningen om midlertidig told.
2.2. Import fra Mexico
(52) En eksporterende producent fremførte, at importen fra Mexico ikke skulle indgå i kumulationen med importen fra de andre berørte lande, da denne import fra Mexico burde anses for at være ubetydelig. Det hævdedes, at det meste af importen fra Mexico blev foretaget af en importør, som var forbundet med en fællesskabsproducent, og at der ikke burde tages hensyn til denne import ved fastsættelsen af niveauet for import fra Mexico. Den resterende del af importen fra Mexico ville følgelig være ubetydelig, og derfor skulle importen fra Mexico ikke indgå i kumulationen med importen fra de andre berørte lande i forbindelse med skadesundersøgelsen.
(53) Ved vurderingen af, om importen fra et berørt land skal anses for at være ubetydelig i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i grundforordningen, beregnes den samlede importmængde af varer med oprindelse i det pågældende land.
(54) Det i betragtning 45 og 48 i forordningen om midlertidig told omhandlede importtoldniveau bekræftes således, dvs. 3 % af forbruget i undersøgelsesperioden, og påstanden om, at importen fra Mexico også er ubetydelig, afvises.
3. Priserne på dumpingimporten
3.1. Sammenligning af EF-erhvervsgrenens priser og priserne på dumpingimporten
(55) Det blev påstået, at de elementer, der anvendtes i kategoriseringen af stålwirer med henblik på at beregne underbud, ikke gav mulighed for en vedkommende og korrekt prissammenligning. Det fremførtes navnlig, at elementer, som ikke indgik i beregningerne af underbud (galvanisering, trækstyrke, kerne og belægning) og andre elementer, som ikke er forudset i spørgeskemaet (tolereret diametervarians, strækningsfaktor og brudstyrke), har betydelig indflydelse på priserne. Det hævdedes også, at samme varekategorisering burde anvendes til beregningerne af dumping og skade.
(56) Der blev draget følgende konklusioner:
- Til beregningerne af underbud blev stålwirer grupperet efter antal tråde og antal strenge i et tovværk, tovværkets opbygning og dets diameter. Det konstateredes, at disse elementer er de vigtigste prisfaktorer ved stålwirer. Andre elementer, som ikke indgik i underbudsanalysen (dvs. galvanisering, strækstyrke, kerne og belægning), har kun underordnet betydning for priserne på markedet i Fællesskabet.
Underbudsberegningerne med ovenfor beskrevne gruppering af stålwirer resulterede i en rimelig salgsmængde for både de eksporterende producenter og EF-erhvervsgrenen og blev derfor anset for at give et vedkommende og repræsentativt resultat.
- Det blev anset for at være unødvendigt at inddrage yderligere elementer, som ikke var forudset i spørgeskemaet (dvs. tolereret diametervarians, strækningsfaktor og brudstyrke), da disse elementer i vid udstrækning var en kombination af de vigtigste elementer i stålwirer, som allerede var inkluderet i varekategoriseringen. Det ville ikke give en mere nøjagtig prissammenligning at inddrage sådanne elementer, og en sådan fremgangsmåde ville have været urimelig byrdefuld for alle interesserede parter.
- Varekategoriseringen til beregningen af dumpingmargenen blev ikke anset for at være en god model for beregningen af underbud, da kategoriseringen i forbindelse med dumping for størstedelen bestod i en sammenligning af et selskabs vareudvalg, dvs. samme eller tilsvarende varer fremstillet af en og samme producent og solgt på to forskellige markeder. Beregningen af underbud bestod imidlertid i en sammenligning af et stort antal stålwirer, som solgtes af et stort antal parter. Det blev derfor fastslået, at den metode, der allerede anvendtes i forordningen om midlertidig told, gav et mere rimeligt grundlag for undersøgelsen af prisunderbud, idet den omfattede den største salgsmængde og samtidig tog hensyn til de vigtigste prisfaktorer.
- Endelig blev det fastslået, at der ikke fandtes betydelige prisforskelle for de forskellige, typer stålwirer inden for en gruppe.
(57) Argumenterne vedrørende varekatalogisering i forbindelse med underbudsberegningerne afvises.
3.2. Handelsled
(58) En del interesserede parter fremførte, at det var nødvendigt at justere salgspriserne for en påstået forskel i handelsled, fordi EF-erhvervsgrenen solgte til endelige brugere, hvorimod de importerede varer almindeligvis solgtes til grossister/distributører.
(59) Det konstateredes, at EF-erhvervsgrenen solgte via flere salgskanaler, både til grossister/distributører og endelige brugere. Der blev heller ikke konstateret nogen konsekvent og/eller betydelig prisforskel mellem de forskellige salgskanaler.
(60) Anmodningen om justering for handelsled blev derfor afvist.
4. EF-erhvervsgrenens situation
(61) Visse eksporterende producenter hævdede, at EF-erhvervsgrenen ikke havde lidt væsentlig skade som omhandlet i artikel 3 i grundforordningen, da erhvervsgrenens produktion, kapacitet, priser, investeringer og produktivitet var stabil eller forbedredes mellem 1994 og undersøgelsesperioden.
4.1. Produktion
(62) Det konstateredes, at produktionsniveauerne var stabile i den undersøgte periode (+1 %); dette bør vurderes i sammenhæng med de stigende lagre (+30 %) og nedgangen i salget (- 9 %) som anført i betragtning 58-60 i forordningen om midlertidig told. Forbruget øgedes 5 % i perioden.
4.2. Kapacitet og investeringer
(63) Resultatet om, at kapacitetsstigningen (+11 %) kunne tilskrives investeringer i udskiftning af maskiner til maskiner med øget kapacitet som anført i betragtning 59 og 65 i forordningen om midlertidig told, bekræftes.
4.3. Rentabilitet
(64) Flere eksporterende producenter anfægtede anvendelsen af reviderede regnskaber til beregningen af EF-erhvervsgrenens rentabilitet som anført i betragtning 64 i forordningen om midlertidig told. De hævdede, at de reviderede regnskaber omfattede salg af varer, som ikke indgik i undersøgelsen, og ikke vedrørte hele undersøgelsesperioden.
(65) Selv om flere selskaber var i stand til at indgive separate oplysninger om den pågældende vare, havde andre ikke et regnskabssystem, som gav dem mulighed for at udskille den undersøgte vare. I mangel af sådanne oplysninger blev det fastslået, at de reviderede regnskaber gav pålidelige oplysninger om den snævrest mulige varegruppe, herunder den pågældende vare, for hvilken der forelå de nødvendige oplysninger om rentabilitet. For alle seks selskaber i stikprøven gælder det, at deres hovedaktivitet er produktion af stålwirer. Det konstateredes i vid udstrækning, at andre varer, som fremstilles af disse selskaber (f.eks. tovværk af rustfrit stål, stålwirer af diameter på under 3 mm, stålwirer og forspændte strenge), er forbundet med hovedaktiviteten, og at det er almindeligt at anvende samme råmateriale, maskiner og personale.
(66) Det blev anset for at være rimeligt at anvende rentabiliteten vedrørende 1997 i stedet for undersøgelsesperioden, da 1997 stort set dækker undersøgelsesperioden, som løb fra januar 1997 til marts 1998.
(67) På grundlag af ovenstående blev det fastslået, at de reviderede regnskaber gav et repræsentativt og pålideligt billede af rentabiliteten af den pågældende vare i overensstemmelse med artikel 3, stk. 8, i grundforordningen.
(68) I forbindelse med forordningen om midlertidig told havde en fællesskabsproducent, hvis regnskabsår sluttede i marts, kun indgivet foreløbige data vedrørende rentabilitet. Kommissionen modtog siden endelige oplysninger, og rentabiliteten for EF-erhvervsgrenen blev omregnet til - 0,3 % i 1997, der som nævnt i ovenstående er repræsentativt for undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenens rentabilitet ændredes derfor fra +1,3 % i 1994 til - 0,3 % i 1997.
4.4. Konklusion vedrørende EF-erhvervsgrenens situation
(69) Visse eksporterende producenter fremførte, at EF-erhvervsgrenen havde haft gode resultater i perioden efter 1995, og at en afgørelse om, at der forvoldtes væsentlig skade, derfor ikke var berettiget.
(70) Det er nødvendigt at minde om (se afsnit F.1 "Indledende bemærkninger") at uanset om 1994 eller 1995 tages som udgangspunkt for skadesundersøgelsen, er der sket en forværring af EF-erhvervsgrenens situation. Selv om 1995 tages som udgangspunkt, var der nedgang i produktion, salg, beskæftigelse og investeringer. Lagrene øgedes. Markedsandelen var stabil (fra 65,26 % til 65,54 %) og rentabiliteten stadig negativ (- 0,3 %).
(71) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 5, i grundforordningen vedrører undersøgelsen af den skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen, under alle omstændigheder den samlede vurdering af disse økonomiske faktorer, og ingen af disse faktorer kan hver for sig betragtes som udslagsgivende for afgørelsen.
(72) Argumentet afvises derfor.
4.5. Konklusion vedrørende skade
(73) Konklusionen om, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade som anført i betragtning 68 i forordningen om midlertidig told, bekræftes.
G. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(74) I mangel af nye oplysninger bekræftes de foreløbige resultater som anført i betragtning 69-85 i forordningen om midlertidig told.
H. FÆLLESSKABETS INTERESSER
(75) Flere parter rejste tvivl om vurderingen af antidumpingforanstaltningernes virkninger for brugerindustrien.
(76) Der blev ikke modtaget besvarelser af Kommissionens spørgeskemaer fra de brugerindustrier, der er berørt af proceduren (betragtning 87 i forordningen om midlertidig told). Der blev heller ikke modtaget oplysninger efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told. Konklusionerne i forordningen om midlertidig told viste, at brugerne ikke ville blive væsentligt berørt af foranstaltningerne. Denne konklusion er ikke blevet anfægtet af brugere, og den bekræftes derfor.
(77) En række interesserede parter fremførte, at fællesskabsproducenterne ikke fremstiller stålwirer med lille diameter, og at virkningerne af antidumpingforanstaltningerne ville betyde, at der ville blive mangel på disse stålwirer på markedet i Fællesskabet. Det hævdedes også, at dette ville få negative følger for beskæftigelsen hos importørerne, som nu importerer stålwirer med lille diameter til Fællesskabet.
(78) EF-erhvervsgrenen fremstiller hele udvalget af stålwirer, også stålwirer med lille diameter. Indførelsen af foranstaltninger vil således ikke medføre en prisstigning og heller ikke forårsage mangel på stålwirer med lille diameter på markedet i Fællesskabet. Det bekræftes også, at der findes en række alternative leveringskilder for stålwirer, der ikke er underlagt antidumpingforanstaltninger (betragtning 105 i forordningen om midlertidig told).
(79) I betragtning af ovenstående konkluderes det, at indførslen af endelige foranstaltninger ikke vil få store negative virkninger for de erhvervsdrivende i Fællesskabet.
I. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Afslutning af proceduren vedrørende Sydkorea
(80) På baggrund af konklusionerne i betragtning 24 ff. i forordningen om midlertidig told om, at dumpingmargenen for Sydkorea er ubetydelig, og da der ikke er fremført nye argumenter imod afslutningen af proceduren vedrørende Sydkorea, afsluttes proceduren vedrørende importen af varer med oprindelse i Sydkorea hermed, uden at der indføres foranstaltninger.
2. Skadesafhjælpningsniveau
(81) Med henblik på at fastsætte det endelige niveau for de foranstaltninger, der skal indføres, blev det fastslået, at priserne på dumpingimporten skulle hæves til et ikke-skadevoldende niveau. Med henblik på beregningen af den nødvendige prisstigning, dvs. skadesmargenen, blev priserne på dumpingimporten sammenlignet med EF-erhvervsgrenens salgspriser plus den manglende fortjeneste og et rimeligt niveau for fortjeneste. Da EF-erhvervsgrenens rentabilitet var blevet omregnet til at være - 0,3 % i 1997 (se punkt 4.3 "Rentabilitet") blev elementet for den manglende fortjeneste i underbudsberegningen ændret i overensstemmelse hermed. Ellers bekræftes den metode, der anvendtes til fastsættelse af skadesmargenen som omhandlet i betragtning 110 i forordningen om midlertidig told.
3. Tilsagn
(82) På et sent stadium i undersøgelsen afgav flere eksporterende producenter i Kina, Mexico og Ukraine tilsagn. Endvidere forelagde de eksporterende producenter i Indien og Sydafrika reviderede pristilsagn.
- Med hensyn til Kina kunne tilsagnene ikke godtages, da ingen af selskaberne i disse lande var blevet indrømmet individuel behandling, og da der ikke var nogen garanti i tilsagnene for, at de kinesiske myndigheder ville tillade passende kontrol.
- Med hensyn til Indien (Usha Martin Industries & Usha Belton Ltd), Mexico, Sydafrika og Ukraine afgav de berørte eksporterende producenter pristilsagn, som kunne godtages.
(83) Det er anført i betragtning 112 ff. i forordningen om midlertidig told, at der blev afgivet tilsagn af de eksporterende producenter i Ungarn og Polen, som Kommissionen godtog. Disse tilsagn blev justeret, så de afspejler de endelige resultater af undersøgelsen med hensyn til minimumspriser.
4. De endelige foranstaltningers form og niveau
(84) Der bør vedtages endelige foranstaltninger i form af værditold, med individuelle satser for hvert enkelt samarbejdsvilligt selskab. For andre eksporterende producenter bør der i betragtning af det høje samarbejdsniveau, der konstateredes, anvendes den højeste selskabsbestemte told fastsat for en samarbejdende eksportør i det pågældende land. For de selskaber, som har afgivet acceptable pristilsagn, vedtages endelige foranstaltninger i form af tilsagn.
(85) I de tilfælde, hvor der i forbindelse med en bestemt eksporterende producent konstateredes lavere dumpingmargener end de tilsvarende stigninger i importpriserne, som var nødvendige for at fjerne ovennævnte skade, begrænsedes den endelige told i overensstemmelse med artikel 9, stk. 4, i grundforordningen til den fastsatte dumpingmargen.
(86) Denne told er følgende i procent af cif-prisen, netto, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet:
TABELPOSITION
(87) Den individuelle told, der er specificeret i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af nærværende antidumpingundersøgelse. De afspejler den situation, der konstateredes i løbet af undersøgelsen. Disse toldsatser gælder således udelukkende for import af varer med oprindelse i de berørte lande og fremstillet af de nævnte juridiske personer. Varer fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning, herunder forretningsmæssigt forbundne selskaber, er ikke omfattet af disse satser og er derfor underlagt resttolden.
(88) Alle krav om anvendelse af individuelle toldsatser (f.eks. efter en ændring i navnet på den juridiske person) stiles hurtigst muligt til Kommissionen med alle relevante oplysninger, navnlig om ændringer i selskabets aktiviteter, der har forbindelse med produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg forbundet med den pågældende navneændring.
J. OPKRÆVNING AF MIDLERTIDIG TOLD
(89) I betragtning af størrelsen af de dumpingmargener, der er konstateret for de eksporterende producenter, og omfanget af den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen, anses det for at være nødvendigt, at de beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til forordning om midlertidig told, opkræves endeligt med et beløb svarende til den endelige told, medmindre den midlertidige told er lavere, i hvilket tilfælde sidstnævnte told er gældende -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af tovværk og kabler af stål, som i øjeblikket tariferes under KN-kode ex 7312 10 82 (Taric-kode 7312 10 82*10), ex 7312 10 84 (Taric-kode 7312 10 84*10), ex 7312 10 86 (Taric-kode 7312 10 86*10), ex 7312 10 88 (Taric-kode 7312 10 88*10) og ex 7312 10 99 (Taric-kode 7312 10 99*10) og har oprindelse i Folkerepublikken Kina, Ungarn, Indien, Mexico, Polen, Sydafrika og Ukraine.
2. Den endelige antidumpingtold fastsættes til følgende af cif-prisen, netto, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer, der er fremstillet af nedennævnte selskaber:
TABELPOSITION
3. Gældende bestemmelser for told finder anvendelse, medmindre andet er anført.
Artikel 2
1. Uanset bestemmelserne i artikel 1 gælder den endelige told ikke for import af den i artikel 1 omhandlede vare, som er fremstillet, direkte eksporteret og faktureret til et importselskab i Fællesskabet af de i stk. 3 nævnte selskaber, som har afgivet pristilsagn, der er godtaget af Kommissionen ved dens afgørelse, 1999/572/EF om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af tovværk og kabler af stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Ungarn, Indien, Republikken Korea, Mexico, Polen, Sydafrika og Ukraine(4).
2. Når der fremsættes anmodning om overgang til fri omsætning på grundlag af et tilsagn, er fritagelse for tolden betinget af, at der over for de relevante medlemsstaters toldmyndigheder forelægges en gyldig tilsagnsfaktura i den form, der er fastsat i bilaget til forordningen om midlertidig told og udstedt af et af de selskaber, der er anført i stk. 3. Vedrørende selskabet i Ukraine skal tilsagnsfakturaen ledsages af en gyldig eksportlicens udstedt af de ukrainske myndigheder i den form, der er fastsat i bilaget.
3. Varer, der importeres i forbindelse med afgivne og godtagne tilsagn, angives under følgende Taric-tillægskoder:
TABELPOSITION
Artikel 3
Med hensyn til importen af den i artikel 1, stk. 1, omhandlede vare med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Ungarn, Indien, Mexico, Polen, Sydafrika og Ukraine opkræves de beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til forordningen om midlertidig told, med et beløb svarende til den endelige antidumpingtold. Sikkerhedsstillelse, der overstiger den endelige antidumpingtold, frigives.
Artikel 4
Proceduren vedrørende importen af den i artikel 1, stk. 1, omhandlede vare med oprindelse i Republikken Korea afsluttes hermed.
Artikel 5
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. august 1999.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1796/1999,
annettu 12 päivänä elokuuta 1999,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta ja väliaikaisen polkumyyntitullin lopullisesta kantamisesta Kiinan kansantasavallasta, Unkarista, Intiasta, Meksikosta, Puolasta, Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevien teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa sekä Korean tasavallasta peräisin olevaa tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn päättämisestä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1) ja erityisesti sen 9 artiklan ja 10 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET
1) Komissio otti käyttöön asetuksella (EY) N:o 362/99(2), jäljempänä "väliaikainen asetus", väliaikaisen polkumyyntitullin Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Meksikosta, Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevien teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa yhteisöön ja hyväksyi tiettyjen unkarilaisten ja puolalaisten viejien esittämät sitoumukset.
B MYÖHEMPI MENETTELY
2) Sen jälkeen, kun väliaikainen polkumyyntitulli oli otettu käyttöön, asianomaiset osapuolet saivat niin halutessaan mahdollisuuden tulla kuulluiksi. Osapuolille toimitettiin tiedot keskeisistä tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella oli tarkoitus suositella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa ja väliaikaisten tullien vakuutena olevien määrien lopullista kantamista lopullisen polkumyyntitullin määräisenä. Niille asetettiin myös määräaika tätä ilmoitusta seuraavien huomautusten tekemistä varten.
3) Asianomaisten osapuolten esittämät suulliset ja kirjalliset huomautukset tutkittiin, ja tarvittaessa lopullisia päätelmiä on muutettu niiden huomioon ottamiseksi.
C TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
4) On palautettava mieliin, että väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 7 kappaleessa tarkasteltavana oleva tuote kuvattiin teräsköysiksi ja -kaapeleiksi; myös lukituiksi köysiksi, ei kuitenkaan ruostumattomasta teräksestä valmistetuiksi köysiksi ja kaapeleiksi, joiden poikkileikkauksen suurin läpimitta on yli kolme millimetriä, jäljempänä tuotannonalan omaa termiä käyttäen "teräsvaijereiksi".
5) On väitetty, että teräsvaijerit olisi jaoteltava kahdeksi erilliseksi tuotteeksi kahden erilaisen käyttötarkoituksen mukaan: yleiskäyttöön tarkoitetuiksi köysiksi ja eri tuotannonalojen erityiskäyttöön tarkoitetuiksi köysiksi.
6) Vastoin väitettä, jonka mukaan olisi olemassa kaksi erilaista tuotetta eli yleiskäyttöön tarkoitetut köydet ja erityiskäyttöön tarkoitetut köydet, todettiin, että vientiä harjoittavat tuottajat valmistivat hyvin erilaisia teräsvaijereita ja että kaikilla teräsvaijereilla oli samat fyysiset perusominaisuudet (kuten säikeitä muodostavat teräslangat, köyden muodostavan ytimen ympärille kiedotut säikeet ja ydin itse). Kaikilla teräsvaijereilla todettiin myös olevan samat tekniset perusominaisuudet (jokaisessa säikeessä on tietty määrä lankoja, jokaisessa köydessä on tietty määrä säikeitä ja tietty läpimitta, ja kaikilla teräsvaijereilla on tietty rakenne).
7) Eri teräsvaijerityypit voidaan luokitella fyysisten ja teknisten ominaisuuksiensa perusteella tuoteryhmiin. Vaikka tuotevalikoiman kärki- tai loppupäähän sijoittuviin tuoteryhmiin kuuluvat teräsvaijerit eivät selvästikään ole keskenään vaihtokelpoisia, rinnakkaisiin tuoteryhmiin kuuluvien teräsvaijereiden on todettu olevan keskenään vaihtokelpoisia. Katsottiin, että eri tuoteryhmiin kuuluvien teräsvaijereiden välillä oli tietty määrä päällekkäisyyttä ja kilpailua. Kun eri tuoteryhmien väliset päällekkäisyydet otetaan huomioon, teräsvarjereiden tuotevalikoimassa ei ollut mahdollista tehdä selkeitä jaotteluja. Tämä päätelmä on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön(3) mukainen.
8) Koska kaikilla teräsvaijereilla todettiin olevan samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet sekä käyttötarkoitus, vaikkakin tuotevalikoiman kärki- ja loppupäähän sijoittuvien teräsvaijereiden välillä oli eroja, ja koska rinnakkaisiin tuoteryhmiin kuuluvien teräsvaijereiden välillä on kilpailua, pääteltiin, että kaikki samaan tuotevalikoimaan kuuluvat tuotteet muodostivat yhden ainoan tuotteen, minkä vuoksi kaikki teräsvaijerit katsottiin yhdeksi tuotteeksi.
2. Samankaltainen tuote
9) On palautettava mieliin, että väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 8 kappaleessa komissio totesi, että kyseisistä maista tuodut teräsvaijerit ja yhteisön tuotannonalan yhteisössä valmistamat ja myymät teräsvaijerit olivat fyysisiltä ja teknisiltä perusominaisuuksiltaan samanlaisia. Sekä yhteisössä valmistettujen teräsvaijereiden että yhteisöön tuotujen teräsvaijereiden todettiin olevan käyttötarkoituksiltaan pääasiassa samanlaisia ja kilpailevan keskenään.
10) On väitetty, että yhteisön tuottajien valmistamat ja myymät teräsvaijerit poikkesivat kyseisistä maista tuoduista teräsvaijereista. Erityisesti esitettiin, että viejämaissa valmistettu tuote oli pääasiassa kulutushyödykkeeksi katsottava teräsvaijeri, kun taas yhteisössä valmistettu tuote oli erityiskäyttöön tarkoitettu teräsvaijeri. Lisäksi väitettiin, että yhteisön tuottajat olivat liittäneet teräsvaijerivalikoimaansa tarkasteluajanjakson aikana lisää niin sanottuja erityistuotetyyppejä, kuten voitiin niiden yksikköhintojen hinnannousun perusteella havaita.
11) Päätelmissä todettiin seuraavaa:
- Yhteisön tuottajien todettiin sitoutuneen vientiä harjoittavien tuottajien tavoin koko teräsvaijerivalikoiman eli sekä erityiskäyttöön tarkoitettujen että pääasiassa kulutushyödykkeiksi katsottavien teräsvaijereiden valmistukseen.
- Yhteisön tuottajien ja vientiä harjoittavien tuottajien valmistamien tuotteiden välisestä päällekkäisyydestä on näyttönä sen myynnin määrä, jossa havaittiin toisiaan vastaavia teräsvaijerimalleja (75 prosentissa vientiä harjoittavien tuottajien myynnin määrästä ja 51 prosentissa yhteisön tuotannonalan myynnin määrästä). Päällekkäisyys voidaan havaita myös sen perusteella, että sekä yhteisössä valmistetut että yhteisöön tuodut teräsvaijerit on luokiteltu kaikkiin asianmukaisiin CN-koodeihin.
12) Tämän vuoksi vahvistetaan väliaikaiset päätelmät, joiden mukaan yhteisössä valmistetut ja yhteisöön tuodut teräsvaijerit ovat asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 1 artiklan 4 kohdan mukaisia samankaltaisia tuotteita.
D POLKUMYYNTI
1. Normaaliarvo
1.1 Normaaliarvon määritys
13) Eräs intialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi, että tutkimusajanjakson (1. tammikuuta 1997-31. maaliskuuta 1998) tuotantokustannukset olisi laskettava tutkimusajanjaksoa edeltävää aikaa koskevien tietojen perusteella. Jotta polkumyynnin määritys olisi edustava, perusasetuksen 6 artiklan 1 kohdan nojalla kuitenkin valitaan tutkimusajanjakso ja tavallisesti ainoastaan tutkimusajanjaksoa koskevat tiedot analysoidaan. Syitä siihen, miksi tutkimusajanjaksoa edeltävän ajan tuotantokustannusten käyttö olisi suositeltavampaa, ei ole esitetty. Erityisesti on syytä huomata, että tämä vientiä harjoittava tuottaja valmisti ja myi kyseisiä tuotetyyppejä edelleen myös tutkimusajanjakson aikana. Niinpä tutkimusajanjaksoa koskeviin tietoihin perustuvat päätelmät katsottiin edustaviksi eikä pyyntöön tämän takia suostuttu.
14) Eteläafrikkalainen vientiä harjoittava tuottaja ja eräs intialainen vientiä harjoittava tuottaja esittivät vastalauseensa menettelystä, jonka avulla määritettiin tarkasteltavana olevan tuotteen laskennallinen normaaliarvo.
15) Eteläafrikkalainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että kotimaisen myynnin voittomarginaalin laskutapa ei ollut asianmukainen, koska laskeminen suoritettiin kaikkien kotimaassa suoritettujen liiketoimien perusteella, mukaan luettuna kaivosteollisuuden käyttöön tarkoitettujen teräsvaijereiden kotimainen myynti. Koska kaivosteollisuuden käyttöön tarkoitetuilla teräsvaijereilla, joita ei viedä yhteisöön, on erityisominaisuuksia ja koska ne muodostavat erityistuotteen, joka edellyttää kehittyneitä laitteita ja jota myydään huomattavalla voittomarginaalilla, vientiä harjoittava tuottaja väitti, että kaivosteollisuuden käyttöön tarkoitettujen teräsvaijereiden kotimaisesta myynnistä saatavaa voittomarginaalia ei olisi otettava huomioon muuntyyppisten köysien laskennallista normaaliarvoa määritettäessä.
16) Intialainen vientiä harjoittava tuottaja vaati, että tiettyjen arvokkaiden tuotetyyppien kotimaista myyntiä ei olisi otettava huomioon laskennallista normaaliarvoa määritettäessä siitä syystä, että kyseisiä tuotteita ei viety, tai vietiin vain harvoin, tutkimusajanjakson aikana ja että kyseisten tuotetyyppien kotimaisesta myynnistä saatava voitto oli epätavallisen korkea, mikä vääristi kyseisen tuotteen keskimääräisen voiton määrittämistä.
17) Todettiin, että kaivosteollisuuden käyttöön tarkoitetut eteläafrikkalaiset teräsvaijerit ja arvokkaat intialaiset tuotetyypit olivat tarkasteltavana olevaan tuotteeseen nähden perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdan mukaisia samankaltaisia tuotteita. Normaaliarvoa laskettaessa käytetty voittomarginaali oli siten määritelty asianmukaisesti perusasetuksen 2 artiklan 3, 4 ja 6 kohdan mukaisesti eli samankaltaisen tuotteen tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen koko kotimaisen myynnin perusteella. Tässä yhteydessä olisi syytä huomata, että määritettäessä voittomarginaalia perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan nojalla ei ole merkitystä sillä, viedäänkö kyseisiä tuotetyyppejä myös yhteisöön, kunhan ne muodostavat samankaltaisen tuotteen perusasetuksen mukaisessa merkityksessä.
18) Tämän vuoksi kyseisiin pyyntöihin ei suostuttu.
19) Vaihtoehtona edellä esitetylle intialainen yritys pyysi, että keskimääräinen voitto laskettaisiin koko kotimaisen eli sekä kannattavien että kannattamattomien tuotetyyppien myynnin eikä ainoastaan kannattavien tuotetyyppien kotimaisen myynnin perusteella. Tässä yhteydessä olisi syytä huomata, että voittoa varten lisättyjen määrien on perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan nojalla perustuttava tosiasialliseen tietoon samankaltaisen tuotteen valmistuksesta ja myynnistä tavanomaisessa kaupankäynnissä viejämaan kotimarkkinoilla. Tällöin tietyn tuotetyypin kustannuksia alhaisemmalla hinnalla tapahtuva myynti voidaan ottaa huomioon voittomarginaalia määritettäessä ainoastaan, jos tällaisen tyypin kannattamattoman myynnin määrä ei ylitä 20 prosenttia kyseisen tyypin myynnin kokonaismäärästä, tai jos painotettu keskimääräinen myyntihinta ei alita painotettuja keskimääräisiä yksikkökustannuksia. Tätä sääntöä noudatettiin voittomarginaalia määritettäessä, joten pyydettyyn vaihtoehtoon ei voitu myöskään suostua.
20) Koska muita normaaliarvoa koskevia huomautuksia ei esitetty, väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 9-13 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
1.2 Muiden kuin markkinatalousmaiden vertailumaan valinta
21) Kiinalaiset ja ukrainalaiset vientiä harjoittavat tuottajat vastustivat Intian valintaa vertailumaaksi ja pyysivät vertailumaan väliaikaisen valinnan uudelleentarkastelua. Ukrainalainen vientiä harjoittava tuottaja ehdotti Korean tasavallan, jäljempänä "Etelä-Korea", valintaa vertailumaaksi sen avointen markkinoiden takia.
22) Intian valintaa vertailumaaksi vastustavat väitteet analysoitiin huolellisesti, ja jäljempänä esitetyistä syistä Intian valinnasta vertailumaaksi päätettiin luopua. Koska kaikki yhteistyössä toimivat kolmannet markkinatalousmaat kuuluivat meneillään olevan tutkimuksen piiriin, katsottiin, että Puola oli tarkoituksenmukaisin valinta vertailumaaksi Kiinan kansantasavaltaa ja Ukrainaa koskevan normaaliarvon laskennassa.
23) Väliaikaisten päätelmien julkistamisen jälkeen kiinalaiset ja ukrainalaiset vientiä harjoittavat tuottajat asettivat kyseenalaiseksi myös Puolan valinnan vertailumaaksi ja väittivät, että Etelä-Korea soveltuisi paremmin tuontitullin tason, kotimarkkinoiden koon ja kotimarkkinoilla vallitsevan kilpailun takia. Puolan katsottiin kuitenkin soveltuvaksi tuontitullin alhaisen tason, kotimarkkinoiden avoimuuden ja koon sekä paikallisten tuottajien välisen kilpailun takia, samoin kuin siitä syystä, että puolalaiset teräsvaijerit olivat yleensä edustavin vertailukohta vastaaviin kiinalaisiin ja ukrainalaisiin malleihin verrattuna.
24) Etelä-Korean osalta todettiin, että vaikka myös sen tuontitulli oli alhainen, sen sellaisen kotimaisen myynnin osuus, joka oli verrattavissa Kiinan kansantasavallasta yhteisöön suuntautuvaan tuontiin, oli paljon alhaisempi.
25) Tämän vuoksi Puolan katsottiin olevan tarkoituksenmukaisin valinta vertailumaaksi sekä Ukrainan että Kiinan kansantasavallan osalta.
2. Vientihinta
26) Koska vientihintaa koskevia huomautuksia ei esitetty, väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 14-17 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Vertailu
27) Eräs puolalainen vientiä harjoittava tuottaja toisti pyyntönsä normaaliarvon oikaisemisesta niiden varastotavaroiden rahoittamiseen ja varastointiin liittyvien kustannusten aiheuttamien eroavuuksien takia, joita on kotimarkkinoille ja vientiin tarkoitetun myynnin välillä. Koska uutta näyttöä edellä mainittujen tekijöiden vaikutuksesta hintojen vertailukelpoisuuteen ei kuitenkaan ole esitetty perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisesti, pyyntöön ei suostuttu.
28) Sama puolalainen vientiä harjoittava tuottaja ja eräs unkarilainen vientiä harjoittava tuottaja toistivat pyyntönsä normaaliarvon oikaisemisesta kaupan portaiden erojen osalta. Uuden näytön perusteella pyyntöjä harkittiin uudelleen ja niihin suostuttiin, sillä osoitettiin, että vientihintaa käytettiin kaupan eri portaissa kuin normaaliarvoa, mikä vaikutti hintojen vertailukelpoisuuteen.
29) Eräs intialainen vientiä harjoittava tuottaja esitti oikaisupyynnön kaupan portaiden erojen huomioon ottamiseksi siitä syystä, että vientimyynti suuntautui yksinomaan suurille jakelijoille, kun taas kotimainen myynti suuntautui sekä suurille jakelijoille että loppukäyttäjille. Oikaisu tehtiin siinä määrin kuin sitä koskeva pyyntö oli perusteltu.
30) Eräs puolalainen vientiä harjoittava tuottaja vastusti keskimääräisten kuukausittaisten valuuttakurssien käyttöä vientihinnan muuntamisessa väliaikaisia päätelmiä varten kotimaiseksi valuutaksi. Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja vaati tosiasiallisesti sovellettavien valuuttakurssien käyttöä. Tässä yhteydessä olisi syytä huomata, että keskimääräisten kuukausittaisten valuuttakurssien soveltaminen on tavanomaisen käytännön mukaista. Sitä paitsi molempia toimintamalleja kokeiltiin ja havaittiin, että eroavuudet olivat vain vähäisiä ja että negatiiviset erot syrjäyttivät positiiviset erot, eli kumpikaan toimintamalli ei antanut johdonmukaisesti tulokseksi korkeampia tai alhaisempia valuuttakursseja, ja että tämän kysymyksen vaikutus lopulliseen polkumyyntimarginaaliin ei ollut merkittävä. Tämän seurauksena päätettiin tavanomaisen käytännön mukaisesti soveltaa keskimääräisiä kuukausittaisia valuuttakursseja.
31) Eteläafrikkalainen vientiä harjoittava tuottaja vaati vientihintojen valuutan muuntamiseen liittyvää oikaisua sillä perusteella, että valuutan alhaisimman vaihtokurssin ja ecun välinen vertailu tutkimusajanjakson aikana ja korkeimman vaihtokurssin ja euron välinen vertailu vuonna 1999 osoittivat euron devalvoituneen merkittävästi.
32) Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisesti vaatimukseen ei suostuttu, koska valuuttakurssien vaihtelut eivät osoittaneet kestävää muutosta tutkimusajanjakson aikana, mikä olisi oikeuttanut oikaisun teon. Lisäksi olisi huomattava, että euron keskimääräinen devalvoituminen suhteessa Etelä-Afrikan randiin oli erittäin vähäistä tutkimusajanjakson aikana.
33) Koska muita vertailua koskevia huomautuksia ei esitetty, väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 17-19 ja 21-23 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
4. Polkumyyntimarginaalit
4.1 Menetelmä
34) Alustavassa tutkimuksessa jätettiin intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan teräsvaijereiden vientimyynti, joka suuntautui tuotetta edelleen jalostaneelle etuyhteydessä olevalle tuojalle yhteisössä, polkumyynnin määritelmän ulkopuolelle.
35) Väliaikaisten päätelmien julkistamisen jälkeen intialainen vientiä harjoittava tuottaja esitti vastalauseensa tämän näkemyksen johdosta. Pyydettiin, että tarkastellussa viennissä todettu polkumyynti olisi esitettävä prosenttiosuutena koko cif-hinnasta eli mukaan lukien viennin, joka liittyy edellä mainitun mukaisesti myöhemmin jalostettuihin tuotteisiin. Pyyntönsä tueksi vientiä harjoittava tuottaja esitti, että polkumyyntitoimenpiteitä sovellettaisiin kyseisen tuotteen koko tuontiin.
36) Pyyntöön ei voitu suostua. Ensinnäkin olisi ollut vaikeaa muodostaa luotettavaa vientihintaa niille tuoduille tuotteille, jotka oli edelleen myyty jalostettuina. Toiseksi polkumyyntimarginaalia määritettäessä huomioon otetun vientimyynnin osuus oli 80 prosenttia vientiä harjoittavan tuottajan yhteisöön suuntautuvan jälleenmyynnin kokonaismäärästä tutkimusajanjakson aikana. Tämän katsottiin olevan täysin riittävä perusta päätelmien edustavuudelle. Kolmanneksi, koska edelleen jalostettuihin tuotteisiin liittyvää vientimyyntiä ei voitu käyttää perusteena polkumyynnin määrityksessä, tätä myyntiä ei voitu ottaa huomioon polkumyyntimarginaalia laskettaessa, koska tämä olisi vääristänyt päätelmiä alentamalla keinotekoisesti polkumyyntimarginaalia.
37) Niinpä väliaikaisten päätelmien, mukaan luettuina jäännösmarginaalit, laatimisessa käytetty menettely vahvistetaan sellaisena kuin se on esitetty johdanto-osan 24-26 kappaleessa.
4.2 Polkumyyntimarginaalit
38) Kunkin tuotetyypin normaaliarvon painotettua keskiarvoa verrattiin vientihinnan painotettuun keskiarvoon vapaasti tehtaalla -tasolla ja samalla kaupan portaalla perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti.
39) Koska Kiinan kansantasavallan ja Ukrainan normaaliarvot perustuivat puolalaisten tuottajien kotimaanmarkkinoiden myyntiin, lopullisesti määritetyt polkumyyntimarginaalit, jotka esitetään prosenttiosuutena cif-hinnasta yhteisön rajalla, ovat tarkistettujen laskelmien perusteella seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
E YHTEISÖN TUOTANNONALA
1. Yhteisön tuotanto
40) Uusien tietojen puuttuessa väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 34-36 kappaleessa esitetyt väliaikaiset päätelmät vahvistetaan.
2. Yhteisön tuotannonala
41) Asianomaisilta osapuolilta saatujen huomautusten perusteella yhteisön tuotannonala muodostuu seuraavasti:
42) Seuraavat 16 valituksen tehnyttä ja 4 valitusta tukevaa yhteisön tuottajaa, jotka toimivat tutkimuksessa yhteistyössä, muodostivat perusasetuksen 4 artiklassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan:
- Bremer Drahtseilerei Lüling GmbH (Saksa)
- Bridon International Limited (Yhdistynyt kuningaskunta)
- BTS Drahtseile GmbH (Saksa)
- Cables Y Alambres Especiales Sa. (Espanja)
- Casar Drahtseilwerk Saar GmbH (Saksa)
- Cordoaria Oliveira SA (Portugali)
- Drahtseilerei Gustav Kocks GmbH (Saksa)
- Holding FICADI (Ranska)
- Iscar Funi Metalliche (Italia)
- D. Koronakis SA (Kreikka)
- Metalcalvi Wire Ropes (Italia),
- Midland Wire Cordage Co. Ltd (Yhdistynyt kuningaskunta)
- Randers Rebslaareri (Tanska)
- Redaelli Tecnacordati SPA (Italia)
- Trefileurope (Ranska),
- Trenzas Y Cables S.L. (Espanja)
- Vereinigte Drahtseilwerke GmbH (Saksa)
- Voest-Alpine Austria Draht GmbH (Itävalta)
- Vornbäumen-Stahlseile GmbH (Saksa)
- Wadra GmbH (Saksa).
3. Yhteisön tuotannonalan tuonti
43) Tietyt asianomaiset osapuolet ovat kyseenalaistaneet yhteisön tuotannonalan tuonnin määrän laskutavan.
44) On syytä huomata, että tuontia koskevat tiedot perustuvat viejien vientimyyntiluetteloissaan antamiin ja asianmukaisesti oikeaksi todistettuihin tietoihin. Yhteisön tuotannonalan tuonti on tällä tavoin vahvistettu 4,4 prosentiksi tutkimusajanjakson kulutuksesta.
45) Vahvistetaan väliaikaisessa asetuksella oleva selvitys, jonka mukaan yhteisön tuotannonalan tärkeimpänä toimintana oli edelleen teräsvaijerien tuotanto, kun otetaan huomioon sen tuonnin vähäinen määrä. Lisäksi tämä vähäinen määrä ei ollut sellainen, että se olisi suojellut yhteisön tuottajia polkumyynnin vahingollisilta vaikutuksilta, eikä se antanut niille mahdollisuutta hyötyä kohtuuttomasti kyseisestä tuonnista.
F VAHINKO
1. Alustava huomio - tutkimusajanjakso
46) On väitetty, että vuoden 1994 mukaan ottaminen vääristää vahinkoa koskevaa selvitystä, kun otetaan huomioon, että suurin osa tuonnista tapahtui vuosina 1994 ja 1995 ja että sen jälkeen tuonnin taso kyseisistä maista pysyi vakaana. On myös väitetty, että yhteisön tuotannonalan tilanne on pysynyt vakaana vuodesta 1995 tutkimusajanjaksoon saakka. Tämän vuoksi vahinkoa koskeva tutkimusajanjakso pyydettiin aloittamaan vuodesta 1995.
47) Tutkimuksen tarkoituksena on arvioida polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus yhteisön tuotannonalan taloudelliseen tilanteeseen tutkimusajanjakson aikana. Tällaisen selvityksen tekemiseksi määritetään tiettyjen osoittimien kehityssuunnat joitakin tutkimusajanjaksoa edeltäviä vuosia koskevien tietojen pohjalta. Näin ollen on merkityksetöntä, onko vuosi 1994 tai 1995 otettu lähtökohdaksi kehityssuuntien määrittelemistarkoituksessa.
48) Joka tapauksessa on huomattava, että:
- Vaikka suurin osa tuonnista kyseisistä maista tapahtui vuosina 1994 ja 1995, on tämä tuonti, toisin kuin on väitetty, kuitenkin jatkuvasti kasvanut vuoden 1995 jälkeen (+12 prosenttia vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välillä).
- Tämän tuonnin hinnat pysyivät koko ajanjakson ajan huomattavasti alempina kuin yhteisön tuotannonalan hinnat.
- Tämän tuonnin vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen aiheutti huomattavan kannattavuuden laskun vuosina 1994 ja 1995. (1,3 prosentista - 0,3 prosenttiin), joka sattui samanaikaisesti markkinaosuuden menetyksen kanssa (- 10 prosenttiyksikköä). Kuten väliaikaisessa asetuksessa selitetään, yhteisön tuotannonala yritti saada takaisin markkinaosuutta alentamalla hintoja vuosina 1995 ja 1996, jolloin se kärsi ainoastaan lisätappioita (- 0,3 prosentista - 0,7 prosenttiin). Näiden tappioiden pienentämiseksi yhteisön tuotannonala korotti jälleen hintojaan vuosina 1996 ja 1997. Tämä tapahtui kuitenkin markkinaosuuden kustannuksella, joka pieneni entisestään.
- Tämä yhteisön tuotannonalan tilanteen huononeminen oli näin ollen kyseisistä maista tulevan tuonnin määrästä sekä tämän tuonnin alhaisesta hintatasosta johtuvan paineen aiheuttama.
49) Edellä esitetyn perusteella kehityssuuntaa koskevan selvityksen aloittamisaikaa tarkoittava väite hylätään.
50) Näin ollen ajanjakso, jonka osalta yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne määritettiin, on mahdollistanut sen tilanteen asianmukaisen arvioinnin ja se kuvaa tarkasti teräsvaijerien markkinoiden kehitystä yhteisössä.
2. Kumulaatio
2.1 Tuonti Unkarista
51) Eräs vientiä harjoittava tuottaja toisti väitteensä, jonka mukaan tuonti Unkarista olisi jätettävä muista kyseisistä maista peräisin olevan tuonnin kumulaation ulkopuolelle. Tätä tukevia uusia väitteitä ei kuitenkaan esitetty. Tämän vuoksi väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 47 kappaleessa esitetyt kumulaatioperusteet vahvistetaan.
2.2 Tuonti Meksikosta
52) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että tuonti Meksikosta olisi jätettävä muista kyseisistä maista peräisin olevan tuonnin kumulaation ulkopuolelle sillä perusteella, että Meksikosta peräisin olevan tuonnin olisi katsottava olevan vähimmäistasoa. Tässä yhteydessä väitettiin, että suurin osa tuonnista Meksikosta tapahtui erääseen yhteisön tuottajaan etuyhteydessä olevan tuojan toimesta ja että tätä tuontia ei pitäisi ottaa huomioon määritettäessä tuonnin määrää Meksikosta. Näin jäljelle jäävä tuonti Meksikosta olisi vähimmäistasoa, ja tämän vuoksi tuonti Meksikosta olisi jätettävä muista kyseisistä maista peräisin olevan, vahingon määrityksen kohteena olevan tuonnin kumulaation ulkopuolelle.
53) On huomattava, että arvioitaessa sitä, onko tuonnin jostakin kyseisestä maasta katsottava olevan perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla vähimmäistasoa, lasketaan koko tuonnin määrä kyseisen maan osalta.
54) Tämän vuoksi vahvistetaan väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 45 ja 48 kappaleessa kuvattu tuonnin määrä eli 3 prosenttia tutkimusajanjakson kulutuksesta, ja lisäksi hylätään väite, jonka mukaan tuonti Meksikosta on vähimmäistasoa.
3. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hinnat
3.1 Yhteisön ja polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hintojen vertailu
55) Väitettiin, että hinnan alittavuuden laskemista varten tehdyssä teräsvaijerien luokittelussa käytetyt tekijät eivät mahdollista tarkoituksenmukaista ja todellista hintojen vertailua. Erityisesti väitettiin, että tekijöillä, joita ei ole otettu huomioon hinnan alittavuutta laskettaessa (galvanointi, vetolujuus, ydin ja pinnoitus), ja lisätekijöillä, joita ei ole huomioitu kyselylomakkeessa (hyväksytty läpimitan vaihtelu, pidennystekijä ja murtokuormitus), on huomattava vaikutus hintoihin. Väitettiin myös, että polkumyyntiä ja vahinkoa koskevissa laskuissa olisi käytettävä samaa tuotteen luokitusta.
56) On päätelty seuraavaa:
- Hinnan alittavuuden laskemista varten teräsvaijerit ryhmiteltiin köydessä olevien lankojen ja säikeiden määrän, köyden rakenteen ja sen läpimitan mukaan. Näiden tekijöiden todettiin määräävän teräsvaijerien hintaa eniten. Muilla, hinnan alittavuutta laskettaessa huomiotta jätetyillä tekijöillä (galvanointi, vetolujuus, ydin ja pinnoitus), todettiin olevan vain toissijainen vaikutus hintoihin yhteisön markkinoilla.
Edellä kuvatulla tavalla teräsvaijerit ryhmitellen voitiin hinnan alittavuutta laskettaessa kattaa kohtuullinen määrä myyntiä vientiä harjoittavien tuottajien ja yhteisön tuotannonalan osalta ja tulosta voidaan sen vuoksi pitää tarkoituksenmukaisena ja edustavana.
- Sellaisten lisätekijöiden huomioon ottaminen, joita ei ole huomioitu kyselylomakkeessa (hyväksytty läpimitan vaihtelu, pidennystekijä ja murtokuormitus), katsottiin tarpeettomaksi, koska nämä tekijät ovat suurelta osin seurausta tuotteen luokittelussa jo huomioon otettujen teräsvaijerien tärkeimpien ominaisuuksien yhdistelmistä. Niiden huomioon ottamisella ei katsottu päädyttävän tarkempaan hintojen vertailuun, ja sen vuoksi niiden pyytäminen olisi ollut tarpeeton rasite kaikille asianomaisille osapuolille.
- Polkumyyntimarginaalin laskentaa varten käytetyn tuotteen luokittelun ei katsottu olevan sopiva perusta hinnan alittavuuden laskemista varten, koska polkumyyntiä varten tehty luokitus oli suurimmaksi osaksi vertailua yhden yrityksen tuotevalikoiman sisällä eli saman tuottajan kaksille eri markkinoille myydyn yhden tuotteen tai samanlaisten tuotteiden kesken. Hinnan alittavuutta laskettaessa vertailu tehtiin useampien osapuolten myymien useampien teräsvaijerien kesken. Tämän vuoksi katsottiin, että jo väliaikaisessa asetuksessa käytetty menetelmä on asianmukaisempi perusta hinnan alittavuutta määritettäessä: siinä on otettu huomioon tärkeimmät hintoja määräävät tekijät ja samalla tällä lähestymistavalla katetaan suurin myyntimäärä.
- Lopuksi erityyppisten teräsvaijerien välillä ei todettu olevan merkittäviä hintaeroja yhden ryhmän sisällä.
57) Näin ollen hylätään väitteet, jotka koskevat tuotteen luokittelua hinnan alittavuuden laskemista varten.
3.2 Kaupan porras
58) Eräät asianomaiset osapuolet ovat väittäneet, että olisi tehtävä myyntihintoja koskeva oikaisu väitetyn kaupan portaan eron huomioon ottamiseksi sillä perusteella, että yhteisön tuotannonalan myynti tapahtui loppukäyttäjille kun taas tuodut tuotteet myytiin pääasiassa tukkukauppiaille/jakelijoille.
59) Yhteisön tuotannonalan myynnin todettiin tapahtuneen useiden myyntikanavien kautta mukaan lukien tukkukauppiaat/jakelijat ja loppukäyttäjät. Lisäksi mitään pysyviä ja/tai merkittäviä hintaeroja ei todettu eri myyntikanavien välillä.
60) Näin ollen kaupan portaaseen liittyvää oikaisua koskeva pyyntö hylättiin.
4. Yhteisön tuotannonalan tilanne
61) Eräät vientiä harjoittavat tuottajat ovat väittäneet, että yhteisön tuotannonalalle ei ole aiheutunut merkittävää vahinkoa perusasetuksen 3 artiklassa tarkoitetulla tavalla, koska yhteisön tuotannonalan tuotanto, kapasiteetti, hinnat, investoinnit ja kannattavuus pysyivät vakaina tai parantuivat vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana.
4.1 Tuotanto
62) Tuotannon määrän todettiin pysyneen vakaana tutkittuna ajanjaksona (+1 prosentti), minkä yhteydessä olisi huomattava, että varastot kasvoivat (+30 prosenttia) ja myyntimäärät vähenivät (- 9 prosenttia), kuten todetaan väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 58-60 kappaleessa. Muistutetaan myös, että kulutus kasvoi samana ajanjaksona viisi prosenttia.
4.2 Kapasiteetti ja investoinnit
63) Vahvistetaan päätelmä, että väliaikaisessa asetuksessa todettu kapasiteetin lisäys (+11 prosenttia) johtui investoinneista koneiden korvaamiseen suorituskykyisemmillä kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 59 ja 65 kappaleessa esitetään.
4.3 Kannattavuus
64) Eräät vientiä harjoittavat tuottajat kyseenalaistivat tarkastettujen tilinpäätösten käytön yhteisön tuotannonalan kannattavuuden laskemiseen kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 64 kappaleessa on ilmoitettu. Väitettiin, että tarkastettuihin tilinpäätöksiin sisältyi sellaisten tuotteiden myyntiä, jotka eivät kuulu tutkimuksen piiriin ja että ne eivät kattaneet koko tutkimusajanjaksoa.
65) Todettiin, että vaikka jotkut yritykset pystyivät toimittamaan tarkasti kyseistä tuotetta koskevia tietoja, joillakin muilla ei ollut sellaista kustannuslaskentajärjestelmää, jonka perusteella tutkimuksen kohteena olevan tuotteen erillinen yksilöinti olisi ollut mahdollista. Näiden tietojen puuttuessa katsottiin, että tarkastetut tilinpäätökset antavat luotettavaa tietoa kyseinen tuote mukaan lukien tarkimmasta tuoteryhmästä, jonka osalta tarvittavat kannattavuutta koskevat tiedot olivat käytettävissä. Kaikkien kuuden otoksessa olleen yrityksen osalta teräsvaijerien tuotanto on niiden tärkein ala. Näiden yritysten valmistamien muiden tuotteiden (esimerkiksi ruostumattomasta teräksestä valmistetut köydet, teräsvaijerit, joiden läpimitta on enintään 3 mm, teräslangat ja esijännitetyt säikeet) todettiin liittyvän laajalti tähän pääalaan ja niiden valmistukseen käytettiin yleensä samoja raaka-aineita, koneita ja henkilöstöä.
66) Vuoden 1997 kannattavuuden käyttö tutkimusajanjakson kannattavuuden sijasta katsottiin asianmukaiseksi ottaen huomioon, että vuosi 1997 suurelta osin kattaa tutkimusajanjakson, joka ulottuu vuoden 1997 tammikuusta vuoden 1998 maaliskuuhun.
67) Näin ollen edellä mainituista syistä katsottiin, että tarkastetuista tilinpäätöksistä saatiin edustava ja luotettava kuva kyseisen tuotteen tuotannon kannattavuudesta perusasetuksen 3 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
68) Väliaikaisen asetuksen tullessa voimaan yhdellä yhteisön tuottajalla, jonka tilivuosi päättyi maaliskuussa, oli käytettävissä ainoastaan alustavia tietoja kannattavuudesta. Lopulliset tiedot saatiin myöhemmin ja uuden laskennan tuloksena yhteisön tuotannonalan kannattavuudeksi saatiin - 0,3 prosenttia vuonna 1997, joka edustaa tutkimusajanjaksoa kuten edellä on mainittu. Yhteisön tuotannonalan kannattavuus laski siis +1,3 prosentista vuonna 1994 - 0,3 prosenttiin vuonna 1997.
4.4 Päätelmät yhteisön tuotannonalan tilanteesta
69) Tietyt vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että yhteisön tuotannonalan tulos oli hyvä vuoden 1995 jälkeisenä aikana ja että päätelmät merkittävästä vahingosta olivat perusteettomia.
70) On muistettava (katso edellä "alustavat huomiot"), että kun vahingon määrittelyn lähtökohdaksi otetaan vuosi 1994 tai vuosi 1995, yhteisön tuotannonalan tilanne on heikentynyt. Vaikka lähtökohdaksi otettaisiin vuosi 1995, tuotanto, myyntimäärät, työllisyysaste ja investoinnit ovat vähentyneet. Varastot ovat kasvaneet. Markkinaosuus pysyi vakaana (65,26 prosentista 65,64 prosenttiin) ja kannattavuus pysyi negatiivisena (- 0,3 prosenttia).
71) Joka tapauksessa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon määrittely liittyy näiden taloudellisten osoittimien kokonaisarviointiin perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti eikä mikään näistä tekijöistä yksin voi olla ratkaiseva.
72) Näin ollen tämä väite hylätään.
4.5 Vahinkoa koskevat päätelmät
73) Vahvistetaan päätelmä siitä, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 68 kappaleessa esitetään.
G SYY-YHTEYS
74) Uusien tietojen puuttuessa väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 69-85 kappaleessa kuvaillut väliaikaiset päätelmät vahvistetaan.
H YHTEISÖN ETU
75) Tietyt osapuolet ovat esittäneet epäilyksiä polkumyyntitoimenpiteiden vaikutusten arvioimisesta tuotetta käyttävien tuotannonalojen kannalta.
76) On palautettava mieleen, että komission kyselylomakkeisiin ei saatu vastauksia tuotetta käyttäviltä tuotannonaloilta, joita tämä menettely koskee (väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 87 kappale). Tietoja ei ole myöskään saatu väliaikaisen asetuksen julkaisemisen jälkeen. On huomattava, että väliaikaisessa asetuksessa esitetyissä päätelmissä osoitettiin, että toimenpiteiden käyttöönotto ei merkittävästi vaikuttaisi tuotteen käyttäjiin. Koska tuotteen käyttäjät eivät ole kiistäneen tätä päätelmää, se vahvistetaan.
77) Useat asianomaiset osapuolet ovat väittäneet, että yhteisön tuottajat eivät tuota teräsvaijeria, jonka läpimitta on pieni, ja että polkumyyntitoimenpiteiden vaikutukset johtaisivat tällaisten teräsvaijerien pulaan yhteisön markkinoilla. Väitettiin myös, että tällä olisi kielteinen vaikutus läpimitaltaan pienen teräsvaijerin nykyisten tuojien työllisyyteen yhteisössä.
78) On muistettava, että yhteisön tuotannonala tuottaa kaikenlaisia teräsvaijereita ja myös niitä, joiden läpimitta on pieni. Voidaan päätellä, että toimenpiteiden käyttöönotto ei johda sellaiseen hintojen nousuun, joka aiheuttaisi läpimitaltaan pienten teräsvaijerien pulan yhteisön markkinoilla. Lisäksi vahvistetaan, että on olemassa useita vaihtoehtoisia teräsvaijerien toimittajia, joihin ei sovelleta polkumyyntitoimenpiteitä (väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 105 kappale).
79) Edellä esitetyn johdosta todetaan, että lopullisten toimenpiteiden käyttöönotolla ei ole merkittäviä kielteisiä vaikutuksia talouden toimijoihin yhteisössä.
I POLKUMYYNTITOIMENPITEET
1. Menettelyn päättäminen Etelä-Korean osalta
80) Koska väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 24 kappaleen ja sitä seuraavien kappaleiden päätelmissä todetaan, että polkumyyntimarginaali on Etelä-Korean osalta vähimmäistasoa ja että uusia väitteitä ei menettelyn päättämistä vastaan Etelä-Korean osalta ole esitetty, Etelä-Koreasta peräisin olevaa tuontia koskeva menettely päätetään ilman toimenpiteiden käyttöönottoa.
2. Vahingon korjaava taso
81) Lopullisesti käyttöönotettavien toimenpiteiden tasoa määritettäessä katsottiin, että polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hinnat olisi nostettava tasolle, joka ei aiheuta vahinkoa. Tarvittavaa hinnankorotusta ja vahinkomarginaalia laskettaessa polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hintoja verrattiin yhteisön tuotannonalan myyntihintoihin sekä voiton vajaukseen ja kohtuulliseen voittotasoon. On huomattava, että koska yhteisön tuotannonalan kannattavuuden laskettiin olleen - 0,3 prosenttia vuonna 1997 (katso edellä kohta "Kannattavuus"), voiton vajausta koskeva rakenneosa viitehinnan alittavuuden laskennassa muutettiin vastaavasti. Muulta osin vahvistetaan vahinkomarginaalin määrittämiseksi käytetyt menetelmät sellaisina kuin ne on kuvattu väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 110 kappaleessa.
3. Sitoumukset
82) Useat Kiinan kansantasavallan, Meksikon ja Ukrainan vientiä harjoittavat tuottajat tarjosivat sitoumuksia tutkimuksen loppuvaiheessa. Lisäksi Intian ja Etelä-Afrikan vientiä harjoittavat tuottajat jättivät hintasitoumuksista tarkistettuja tarjouksia.
- Koska yhdellekään Kiinan kansantasavallan yrityksistä ei myönnetty yksilöllistä kohtelua, eikä Kiinan viranomaisten tarjouksiin sisältynyt takauksia asianmukaisen valvonnan harjoittamisesta, sitoumustarjouksia ei pidetty kyseisten maiden osalta hyväksyttävissä olevina.
- Etelä-Afrikan, Intian, Meksikon ja Ukrainan tarkasteltavina olevat vientiä harjoittavat tuottajat tarjosivat hintasitoumuksia, joita pidetään hyväksyttävissä olevina.
83) Väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 112 kappaleesta ja sitä seuraavista kappaleista palautetaan mieleen, että Unkarin ja Puolan vientiä harjoittavat tuottajat tarjosivat sitoumuksia, jotka komissio hyväksyi. Kyseiset sitoumukset on oikaistu vastaamaan tutkimuksen lopullisia päätelmiä niissä määrättyjen vähimmäishintojen osalta.
4. Lopullisten toimenpiteiden muoto ja taso
84) Lopulliset toimenpiteet olisi toteutettava arvon perusteella kannettavina tulleina, jotka on vahvistettu jokaiselle yhteistyössä toimivalle yritykselle erikseen. Muiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta olisi sovellettava tarkasteltavana olevan maan yhteistyössä toimivia yrityksiä koskevaa korkeinta yrityskohtaista tullia, koska yhteistyö osoittautui laajaksi. Niiden yritysten osalta, jotka ovat tarjonneet hyväksyttäviä hintasitoumuksia, lopulliset toimenpiteet toteutetaan sitoumuksina.
85) Jos tietyn vientiä harjoittavan tuottajan polkumyyntimarginaalit ovat edellä lasketun mukaisesti alempia kuin vahingon poistamiseksi tarvittava tuontihintojen korotus, lopullisen tullin määrä ei perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti saa ylittää vahvistettua polkumyyntimarginaalia.
86) Kyseiset tullit ovat prosentteina vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana cif-nettohinnasta ilmaistuina seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
87) Tässä asetuksessa täsmennetyt yksilölliset tullit määritettiin polkumyyntitutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisen tutkimuksen aikaista tilannetta. Tämän vuoksi kyseisiä tulleja voidaan soveltaa yksinomaan tarkastelun kohteena olevista maista peräisin olevien ja nimettyjen oikeushenkilöiden tuottamien tuotteiden tuontiin. Muiden kuin tämän asetuksen artiklaosassa erityisesti mainittujen yritysten ja niihin etuyhteydessä olleiden oikeushenkilöiden tuottamiin tuotteisiin ei sovelleta kyseisiä tulleja vaan jäännöstulleja.
88) Yksilöllisten tullien soveltamista koskevat pyynnöt (esim. oikeushenkilön nimenmuutoksen johdosta) on osoitettava komissiolle, ja oheen on liitettävä kaikki asiaan vaikuttavat tiedot, erityisesti niissä tuotantoon sekä myyntiin kotimarkkinoille ja vientiin liittyvissä yrityksen toiminnoissa tapahtuneista muutoksista, jotka liittyvät nimenmuutokseen.
J VÄLIAIKAISTEN TULLIEN KANTAMINEN
89) Vientiä harjoittavien tuottajien polkumyyntimarginaalin suuruuden ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon vakavuuden perusteella katsotaan, että asetuksen (EY) N:o 362/1999 mukaisten väliaikaisten polkumyyntitullien vakuutena olevat määrät on kannettava lopullisesti, lopullisesti käyttöön otettujen tullien määrästä tai väliaikaisten tullien määrästä näiden ollessa alemmat.
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli CN-koodeihin ex 7312 10 82 (Taric-koodi 7312 10 82*10), ex 7312 10 84 (Taric-koodi 7312 10 84*10), ex 7312 10 86 (Taric-koodi 7312 10 86*10), ex 7312 10 88 (Taric-koodi 7312 10 88*10) ja ex 7312 10 99 (Taric-koodi 7312 10 99*10) luokiteltujen ja Kiinan kansantasavallasta, Unkarista, Intiasta, Meksikosta, Puolasta, Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevien teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa.
2. Jäljempänä lueteltujen yritysten valmistamien tuotteiden vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana cif-nettohintaan sovellettavan lopullisen polkumyyntitullin määrä on seuraava:
TAULUKON PAIKKA
3. Jollei toisin ole mainittu, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
1. Sen estämättä, mitä 1 artiklassa säädetään, lopullista tullia ei sovelleta sellaisen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen tuontiin, jotka ne 3 kohdassa luetellut yritykset, joiden hintasitoumukset komissio on hyväksynyt tiettyjen Kiinan kansantasavallasta, Unkarista, Intiasta, Korean kansantasavallasta, Meksikosta, Puolasta, Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevien teräsvaijerien ja -kaapelien tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn yhteydessä esitettyjen sitoumusten hyväksymisestä 13 päivänä elokuuta 1999 tehdyn päätöksen 1999/572/EY(4) nojalla, ovat välittömästi vieneet ja laskuttaneet yhteisössä toimivalta tuontiyritykseltä.
2. Kun sitoumuksen mukainen luovutusta vapaaseen liikkeeseen koskeva-pyyntö esitetään, on vapautus tullista mahdollista saada ainoastaan esittämällä asianomaisen jäsenvaltion tulliviranomaisille jonkin 3 kohdassa luetellun yrityksen antama, muodoltaan väliaikaisen asetuksen liitteen mukainen pätevä sitoumuslasku. Ukrainassa olevan yrityksen osalta sitoumuslaskuun on liitettävä voimassa oleva Ukrainan viranomaisten myöntämä, liitteen mukainen vientilisenssi.
3. Tarjottujen ja hyväksyttyjen sitoumusten yhteydessä harjoitettava tuonti on ilmoitettava tullattavaksi seuraavien Taric-lisäkoodien mukaisesti:
TAULUKON PAIKKA
3 artikla
Väliaikaisella asetuksella käyttöönotetut väliaikaisen tullin vakuutena olevat määrät kannetaan Kiinan kansantasavallasta, Unkarista, Intiasta, Meksikosta, Puolasta, Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevan, 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen tuonnin osalta lopullisesti käyttöönotetun tullin suuruisina. Vapautetaan vakuutena olevat määrät lopullisten polkumyyntitullien ylittävältä osin.
4 artikla
Päätetään Korean tasavallasta peräisin olevan, 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen tuontia koskeva menettely.
5 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 12 päivänä elokuuta 1999.