RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en faellesskabsordning for fiskeri og akvakultur
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:
Faellesskabsordningen for bevarelse og forvaltning af fiskeriressourcene, som blev indfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 170/83 af 25. januar 1983 om en faellesskabsordning for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne (4), har vaeret et effektivt instrument; en raekke bestande saavel i som uden for Faellesskabets farvande er dog fortsat blevet formindsket, og det er derfor noedvendigt at forbedre og udvide de eksisterende bevarelsesforanstaltninger;
der boer sigtes mod at skabe en rationel og ansvarlig udnyttelse af alle levende akvatiske ressourcer og akvakultur, hvilket skal ske under hensyntagen til fiskerisektorens interesse i dens langsigtede udvikling samt de oekonomiske og sociale forhold, der goer sig gaeldende i sektoren, og forbrugernes interesser under hensyntagen til de biologiske forhold og det marine oekosystem;
fiskeriet boer styres, for at der i de enkelte tilfaelde kan skabes ligevaegt mellem de ressourcer, der raades over eller er adgang til, og de relevante parametre, som vil kunne paavirke fiskeridoedeligheden;
med henblik paa en rationel og ansvarlig udnyttelse af ressourcerne boer fangstmetodernes og fiskeredskabernes selektivitet oeges, saa der opnaas optimal udnyttelse af det biologiske potentiale, og genudsaetningerne begraenses;
uden at det faar nogen indflydelse paa specifikke faellesskabslicensordninger, vil indfoerelsen af en generel faellesskabsordning med administrative fiskerilicenser, der er knyttet til fiskerfartoejerne, og som udstedes og forvaltes af medlemsstaterne, kunne bidrage til en bedre regulering af udnyttelsen og til stoerre gennemsigtighed;
der boer gaelde saerlige regler for kystfiskeri; som en undtagelse fra Raadets forordning (EOEF) nr. 101/76 af 19. januar 1976 om etablering af en faelles strukturpolitik for fiskerisektoren (5) boer medlemsstaterne derfor bemyndiges til indtil den 31. december 2002 at fortsaette de nuvaerende begraensninger for adgang til de farvande under deres hoejhedsomraade eller jurisdiktion, der ligger inden for en graense paa 12 soemil beregnet fra medlemsstaternes basislinjer paa den dato, hvor forordning (EOEF) nr. 170/83 blev vedtaget, og for saa vidt angaar de stater, der har tiltraadt Faellesskabet efter denne dato, paa tiltraedelsestidspunktet;
de nuvaerende ordninger for adgang for andre medlemstaters fiskerfartoejer, der traditionelt fisker i farvande, som ligger inden for graensen paa 12 soemil, boer ogsaa opretholdes indtil 31. december 2002;
Raadet boer inden denne dato traeffe afgoerelse om de bestemmelser, der skal afloese disse begraensninger og ordninger;
de saerordninger, der er indgaaet for fiskeriindsatsen i en foelsom region, boer opretholdes;
med henblik paa en effektiv bevarelse skal udnyttelsesraterne for visse ressourcer begraenses og eventuelt fastsaettes paa aarsbasis eller for en fleraarig periode og/eller efter omstaendighederne for flere arter; disse afgoerelser har betydelige virkninger paa den oekonomiske og sociale udvikling i de omraader af medlemsstaterne, hvor fiskeriet er en vigtig industri, og disse afgoerelser boer derfor traeffes af Raadet paa forslag af Kommissionen;
med hensyn til de ressourcetyper, for hvilke undyttelsesraterne skal begraenses, boer faellesskabsfiskerimulighederne fastsaettes i form af fangstmaengder, der er disponible for medlemsstaterne, tildelt i kvoter og om noedvendigt udtrykt i fiskeriindsats;
bevarelse og forvaltning af ressourcerne skal bidrage til at skabe et mere stabilt fiskeri og skal vurderes paa grundlag af en standardfordeling, der afspejler Raadets retningslinjer;
under hensyntagen til den givne biologiske situation for bestandene skal der med denne stabilitet tages hensyn til de saerlige behov i omraader, hvor lokalbefolkningen er saerlig afhaengig af fiskeriet og den hertil knyttede virksomhed, saaledes som Raadet besluttede i sin resolution af 3. november 1976, navnlig bilag VII;
udtrykket »tilsigtet relativ stabilitet« skal forstaas paa denne baggrund;
faellesskabsfiskerimuligheder, som hidtil ikke har vaeret udnyttet, boer fordeles under hensyntagen til alle medlemsstaters interesse;
Faellesskabets fiskerisektor boer omstruktureres, saa den bringes i overensstemmelse med de ressourcer, der raades over eller er adgang til; der boer tages hensyn til de saerlige forhold, der goer sig gaeldende for hver enkelt form for fiskeri, og til de eventuelle oekonomiske og sociale virkninger; retningslinjerne for strukturomlaegningen inden for Faellesskabets fiskeindustri boer fastlaegges paa faellesskabsplan;
for at sikre en korrekt gennemfoerelse af den faelles fiskeripolitik boer der indfoeres en faellesskabskontrolordning, der gaelder for hele sektoren, under overholdelse af proportionalitetsprincippet;
det er noedvendigt, at der kan vedtages hasteforanstaltninger i tilfaelde af alvorlige forstyrrelser, der kan bringe virkeliggoerelsen af maalsaetningerne for bevarelsen af ressourcerne i fare;
der boer nedsaettes en raadgivende komité med henblik paa udnyttelse af videnskabelige og tekniske samt oekonomiske oplysninger til vurdering af fiskerisituationen og den forventede udvikling; komitéen boer ligeledes rapportere om de oekonomiske virkninger af sin biologiske raadgivning;
beslutningerne boer traeffes, gennemfoeres og kontrolleres paa det mest hensigtsmaessige niveau;
for at lette gennemfoerelsen af denne forordning boer der fastsaettes en procedure, hvorved der etableres et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i en forvaltningskomité for fiskeri og akvakultur;
da det er noedvendigt at foretage en lang raekke komplicerede aendringer i de nuvaerende bestemmelser i forordning (EOEF) nr. 170/83, boer naevnte forordning ophaeves og erstattes af en ny - UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Den faelles fiskeripolitik omfatter udnyttelse af levende marine akvatiske ressourcer og akvakultur samt forarbejdning og afsaetning af fiskeri- og akvakulturprodukter, for saa vidt disse aktiviteter finder sted paa medlemsstaternes omraade eller i Faellesskabets fiskerifarvande eller udoeves af faellesskabsfiskerfartoejer.
Artikel 2
1. I forbindelse med denne udnyttelse er hovedformaalene med den faelles fiskeripolitik at beskytte og bevare de disponible og tilgaengelige levende marine akvatiske ressourcer og sikre en rationel og ansvarlig udnyttelse af dem paa et baeredygtigt grundlag paa oekonomiske og sociale betingelser, der er hensigtsmaessige for sektoren, under hensyntagen til foelgerne for det marine oekosystem og navnlig under hensyntagen til saavel producenternes som forbrugernes behov.
Med henblik herpaa indfoeres der en faellesskabsordning for forvaltning af udnyttelsen, der skal sikre en varig ligevaegt mellem ressourcer og udnyttelse i de forskellige fiskeriomraader.
2. Sigtet med denne forordning er at fastlaegge en ramme for bevarelse og beskyttelse af ressourcerne. Medlemsstaterne sikrer, at ikke-erhvervsmaessige aktiviteter ikke er til fare for bevarelsen og forvaltningen af de ressourcer, der er omfattet af den faelles fiskeripolitik.
For at disse maal kan naas og en baeredygtig udnyttelse sikres, oprettes der med denne forordning en ramme for regulering af adgangen til samt forvaltningen og kontrollen af fiskeriaktiviteter samt de noedvendige midler og procedurer.
Artikel 3
I denne forordning anvendes foelgende definitioner:
a) faellesskabsfiskerifarvande: de farvande, der henhoerer under medlemsstaterne hoejhedsomraade eller jurisdiktion b) ressourcer: de levende marine akvatiske ressourcer, der er disponible eller tilgaengelige, herunder anadrome og katadrome arter under deres liv i havet c) fiskerfartoej: et fartoej, der er udstyret til erhvervsmaessig udnyttelse af ressourcerne d) faellesskabsfiskerfartoej: et fiskerfartoej, der foerer en medlemsstats flag og er registreret i Faellesskabet e) udnyttelsesrate: fangsten af en bestand i en given periode beregnet i forhold til den samlede bestand f) fiskeriindsats for et fartoej: produktet af dets kapacitet og virksomhed; fiskeriindsatsen for en flaade eller gruppe af fartoejer: summen af de enkelte fartoejers fiskeriindsats g) faellesskabsfiskerimuligheder: de fiskerimuligheder, der er disponible for Faellesskabet i faellesskabsfiskerifarvandene med tillaeg af de samlede faellesskabsfiskerimuligheder uden for faellesskabsfiskerifarvandene og med fradrag af de samlede disponible fangstmaengder, der tildeles tredjelande.
AFSNIT 1 Bestemmelser om adgang til farvande og ressourcer
Artikel 4
1. For at sikre en rationel og ansvarlig udnyttelse af ressourcerne paa et baeredygtigt grundlag vedtager Raadet efter fremgangsmaaden i Traktatens artikel 43, medmindre andet er fastsat, faellesskabsbestemmelser om betingelserne for adgang til farvande og ressourcer og for udnyttelse af dem. Disse bestemmelser skal bygge paa de foreliggende biologiske, sociooekonomiske og tekniske analyser og isaer de rapporter, der udarbejdes af den i artikel 16 omhandlede komité.
2. Disse bestemmelser kan navnlig omfatte foranstaltninger for hvert fiskeri eller hver fiskerigruppe med henblik paa foelgende:
a) etablering af omraader, hvor fiskeriaktiviteter er forbudt eller begraenset b) begraensing af udnyttelsesraterne c) fastsaettelse af kvantitative fangstbegraensninger d) begraensning af tiden paa havet under hensyntagen navnlig til afstanden til fiskerifarvandene e) fastsaettelse af, hvilket antal og hvilke typer fiskerfartoejer der kan faa tilladelse til at fiske f) fastsaettelse af tekniske foranstaltninger for fiskeredskaber og deres anvendelsesmaade g) fastsaettelse af mindstemaal eller mindstevaegt for fisk, der maa fanges h) fastsaettelse af incitamenter, herunder ogsaa oekonomiske, til fremme af et mere selektivt fiskeri.
Artikel 5
1. Raadet opretter efter fremgangsmaaden i Traktatens artikel 43 inden den 31. december 1993 en faellesskabsordning, der skal finde anvendelse senest fra den 1. januar 1995, og hvori der fastsaettes regler for det minimum af oplysninger, der skal angives i de fiskerilicenser, som medlemsstaterne udsteder og forvalter.
Fra tidspunktet for faellesskabsordningens ikrafttraeden skal medlemsstaterne anvende nationale fiskerilicensordninger. Medmindre andet er bestemt, skal alle faellesskabsfiskerfartoejer have en fiskerilicens, som foelger fartoejet.
Ovennaevnte bestemmelser beroerer ikke nogen specifik ordning, der eventuelt er i kraft paa faellesskabsplan, eller ordninger, der kraeves i henhold til nuvaerende og fremtidige internationale aftaler.
2. Licensordningerne gaelder for alle faellesskabsfiskerfartoejer, som udoever fiskeri i faellesskabsfiskerifarvande eller i tredjelandsfarvande eller paa aabent hav. Faellesskabets minimumsinformationskrav gaelder ogsaa for fartoejer fra tredjelande, der udoever fiskeri i faellesskabsfiskerifarvande i henhold til internationale aftaler.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne kan fra 1. januar 1993 til 31. december 2002 anvende de ordninger, der er fastlagt i artikel 100 i tiltraedelsesakten af 1972, og udvide den graense paa seks soemil, der er fastsat i denne artikel, til 12 soemil for alle farvande under deres hoejhedsomraade eller jurisdiktion.
2. Ud over det fiskeri, der udoeves i henhold til eksisterende forbindelser mellem nabomedlemsstater, finder fiskeriet under de i stk. 1 omhandlede ordninger sted som fastsat i ordningerne i bilag 1, hvor det for hver medlemsstat er fastlagt, i hvilke geografiske omraader af de andre medlemsstaters kystfarvande dette fiskeri kan udoeves, samt hvilke arter der er omfattet heraf.
Artikel 7
1. I det i bilag II definerede omraade og for arter, der er saerlig betydningsfulde i denne region, og som er biologisk foelsomme paa grund af den maade, de udnyttes paa, reguleres fiskeriaktiviteten fra fiskerfartoejer af en laengde mellem perpendikulaererne paa 26 m eller derover, der fisker efter demersale arter bortset fra sperling og blaahvilling, ved en licensordning, der fovaltes af Kommissionen paa Faellesskabets vegne, og ved procedurer for fremsendelse til de kompetente kontrolmyndigheder af oplysninger om indsejling i og udsejling af det paagaeldende omraade, der er i overensstemmelse med betingelserne i naevnte bilag.
2. De naermere gennemfoerelsesbestemmelser og procedurerne for indfoerelse af fiskerilicensordninger og for oplysning om fiskerfartoejernes bevaegelser vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 18.
Artikel 8
1. I overensstemmelse med artikel 4 kan udnyttelsesraten reguleres ved, at den tilladte fangstmaengde og om noedvendigt fiskeriindsatsen begraenses i den paagaeldende periode. Hvis det ikke er hensigtsmaessigt at begraense fangsten, kan udnyttelsesgraden reguleres alene ved en begraensning af fiskeriindsatsen.
2. Naar det er noedvendigt at begraense udnyttelsesraterne for et fiskeri i faellesskabsfiskerifarvande eller uden for disse farvande for faellesskabsfiskerfartoejer, fastsaettes saadanne begraensninger i overensstemmelse med stk. 3 og 4.
3. I overensstemmelse med fremgangsmaaden i Traktatens artikel 43:
i) kan Raadet paa et fleraarigt grundlag fastsaette forvaltningsmaal for hvert enkelt fiskeri eller for hver fiskerigruppe under hensyntagen til de saerlige forhold, der goer sig gaeldende for de paagaeldende ressourcer; disse maal fastsaettes, hvor det er hensigtsmaessigt, paa et flerartsgrundlag; der fastsaettes prioriterede maal, herunder om noedvendigt for omfanget af ressourcerne, produktionsformer, aktiviteter og udbytte ii) skal Raadet for hvert fiskeri eller hver fiskerigruppe, for hvilke der er fastsat forvaltningsmaal, ogsaa indfoere forvaltningsstrategier, efter omstaendighederne ogsaa fleraarige, for at naa forvaltningsmaalene, herunder de saerlige betingelser, hvorunder udnyttelsen skal finde sted iii) skal Raadet ajourfoere de maal og strategier, der er fastsat, senest et aar inden udloebet af den periode, der er fastsat for hvert fiskeri eller hver fiskerigruppe.
4. Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen:
i) skal for hvert fiskeri eller hver fiskerigruppe paa grundlag af hvert enkelt tilfaelde og, naar det er relevant, paa et fleraarigt grundlag, fastsaette den samlede tilladte fangstmaengde og/eller den samlede tilladte fiskeriindsats; disse skal bygge paa forvaltningsmaalene og -strategierne, hvor saadanne er fastsat i henhold til stk. 3 ii) skal fordele fiskerimulighederne mellem medlemsstaterne paa en saadan maade, at hver medlemsstat sikres relativ stabilitet i fiskeriaktiviteterne for hver af de paagaeldende bestande; efter anmodning fra de direkte beroerte medlemsstater kan der dog tages hensyn til udviklingen i minikvoter og regelmaessige kvoteudvekslinger siden 1983 under passende hensyntagen til den samlede balance i andelene iii) skal, naar Faellesskabet indfoerer nye fiskerimuligheder inden for et fiskeri eller en fiskerigruppe, der ikke tidligere har vaeret omfattet af den faelles fiskeripolitik, traeffe afgoerelse om tildelingsmetoden under hensyn til alle medlemsstaters interesse iv) kan ogsaa i hvert enkelt tilfaelde fastsaette betingelserne for justering af de disponible fangstmaengder fra aar til aar v) kan paa grundlag af videnskabelige udtalelser traeffe de noedvendige midlertidige tilpasninger af forvaltningsmaalene og -strategierne.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne kan, efter forudgaaende meddelelse til Kommissionen, helt eller delvis udveksle de fiskerimuligheder, de har faaet tildelt.
2. Medlemsstaterne meddeler hvert aar Kommissionen, hvilke kriterier de har anvendt ved fordelingen af de disponible fangstmaengder, de har faaet tildelt i overensstemmelse med faellesskabsretten og den faelles fiskeripolitik, og hvilke naermere regler de har anvendt ved udnyttelsen af dem.
Artikel 10
1. Medlemsstaterne kan traeffe foranstaltninger til bevarelse og forvaltning af ressourcerne, saafremt disse foranstaltninger:
- vedroerer strengt lokale bestande, som kun er af interesse for fiskere fra den beroerte medlemsstat, eller - udelukkende finder anvendelse paa fiskere fra den beroerte medlemsstat - er i overensstemmelse med maalsaetningerne i artikel 2, stk. 1 og 2, og ikke er mindre strenge end de foranstaltninger, der vedtages paa grundlag af artikel 4.
2. Kommissionen underrettes om alle planer om indfoerelse eller aendring af nationale bevarelsesforanstaltninger og foranstaltninger til forvaltning af ressourcerne saa betids, at den kan fremsaette sine bemaerkninger hertil i overensstemmelse med fremgangsmaaden i artikel 14 i forordning (EOEF) nr. 3094/86.
AFSNIT II Forvaltning og kontrol af fiskeriaktiviteten
Artikel 11
Under hensyn til bestemmelserne i afsnit I fastsaetter Raadet efter fremgangsmaaden i Traktatens artikel 43 paa et fleraarigt grundlag og foerste gang inden den 1. januar 1994 maalene og de detaljerede regler for en omstrukturering af Faellesskabets fiskerisektor med henblik paa at opnaa en baeredygtig ligevaegt mellem ressourcerne og udnyttelsen heraf. Denne omstrukturering skal ligeledes i hvert enkelt tilfaelde tage hensyn til de eventuelle oekonomiske og sociale foelger og til de saerlige forhold i fiskeriomraaderne.
AFSNIT III Almindelige bestemmelser
Artikel 12
1. For at sikre, at denne forordning overholdes, indfoerer Raadet efter fremgangsmaaden i Traktatens artikel 43 en faellesskabskontrolordning, der skal gaelde for hele sektoren.
Artikel 13
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de oplysninger, der er relevante for gennemfoerelsen af denne forordning. De paagaeldende oplysninger fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 18.
2. Kommissionen behandler disse oplysninger med den fortrolighed, der er noedvendig for at beskytte individuelle oplysninger.
Artikel 14
1. Kommissionen aflaegger mindst hvert tredje aar rapport til Europa-Parlamentet, Raadet og de faellesskabsorganer, der repraesenterer fiskerisektoren, om gennemfoerelsen af de foranstaltninger, der er truffet i henhold til denne forordning, saerlig artikel 8.
2. Senest den 31. december 2001 forelaegger Kommissionen Europa-Parlamentet og Raadet en rapport om fiskeriets situation i Faellesskabet og navnlig om de oekonomiske og sociale forhold i kystomraaderne, ressourcernes tilstand og forventede udvikling, og om gennemfoerelsen af denne forordning. Paa grundlag af denne rapport beslutter Raadet efter fremgangsmaaden i Traktatens artikel 43 inden den 31. december 2002, hvilke noedvendige tilpasninger der maa foretages, isaer med hensyn til artikel 7, og hvilke bestemmelser der kan foelge efter ordningerne i artikel 6 i denne forordning.
Artikel 15
1. I tilfaelde af alvorlige forstyrrelser, der kan bringe virkeliggoerelsen af bevarelsen af ressourcerne i fare, traeffer Kommissionen paa begaering af en medlemsstat eller paa eget inititativ afgoerelse om passende foranstaltninger, der hoejst maa vare i seks maaneder, som skal meddeles medlemsstaterne og Europa-Parlamentet, og som straks finder anvendelse.
2. Hvis Kommissionen modtager en begaering fra en medlemsstat, traeffer den afgoerelse herom inden for en frist paa ti arbejdsdage.
3. Medlemsstaterne kan indbringe den afgoerelse, Kommissionen har truffet i overensstemmelse med stk. 1, for Raadet inden for en frist paa ti arbejdsdage fra meddelelsen af afgoerelsen.
4. Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe en anden afgoerelse inden for en frist paa en maaned.
Artikel 16
Kommissionen nedsaetter i sit regi en videnskabelig, teknisk og oekonomisk komité for fiskeri. Komitéen hoeres regelmaessigt og udarbejder hvert aar en rapport om situationen vedroerende fiskeressourcerne og udviklingen i fiskeriaktiviteten, bl.a. under hensyn til de biologiske og tekniske aspekter. Den redegoer endvidere for de oekonomiske foelger af situationen vedroerende fiskeressourcerne. Komitéen redegoer hvert aar for det videnskabelige og tekniske forskningsarbejde inden for fiskeri og akvakultur og for forskningsbehovene paa dette omraade, i det omfang der er fastsat i Traktatens artikel 41, litra a).
Artikel 17
Der nedsaettes en forvaltningskomité for fiskeri og akvakultur, i det foelgende benaevnt »komitéen«, som bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne og har en repraesentant for Kommissionen som formand.
Artikel 18
Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden sagen for komitéen, enten paa eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstats repraesentant.
Kommissionens repraesentant forelaegger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Komitéen afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget spoergsmaalet haster. Den udtaler sig med det flertal, der er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemninger i komitéen tildeles de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, som er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager foranstaltninger, som straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af komitéen afgivne udtalelse, underrettes Raadet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I saa fald kan Kommissionen udsaette gennemfoerelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgoerelse om, i et tidsrum paa hoejst en maaned regnet fra datoen for denne meddelelse.
Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe en anden afgoerelse inden for det tidsrum, der er naevnt i foregaaende afsnit.
Artikel 19
Gennemfoerelsen af denne forordning skal tage hensyn til saerlige ordninger, der hidroerer fra fiskeriaftaler indgaaet af Faellesskabet med tredjelande eller inden for rammerne af internationale organisationer eller indgaaet af medlemsstaterne i overensstemmelse med faellesskabsretten.
Artikel 20
1. Forordning (EOEF) nr. 170/83 ophaeves.
2. Henvisninger til bestemmelser i den i henhold til stk. 1 ophaevede forordning gaelder som henvisninger til de tilsvarende bestemmelser i naervaerende forordning.
Artikel 21
Denne forordning traeder i kraft den 1. januar 1993.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. december 1992.
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 3760/92,
annettu 20 päivänä joulukuuta 1992,
yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),
sekä katsoo, että
neuvoston asetuksella (ETY) N:o 170/83() 25 päivänä tammikuuta 1983 perustettu kalavarojen säilyttämis- ja hoitojärjestelmä on osoittautunut tehokkaaksi; eräät kannat niin yhteisön kuin yhteisön ulkopuolisilla vesillä ovat kuitenkin jatkuvasti pienentyneet, ja sen vuoksi olisi parannettava ja laajennettava olemassa olevia säilyttämistoimenpiteitä,
olisi pyrittävä järkiperäiseen ja vastuulliseen elollisten vesiluonnonvarojen ja vesiviljelyn hyväksikäyttöön tunnustaen toisaalta mielessä kalatalousalan tarve turvata alan pitkän aikavälin kehitys ja sen taloudelliset, sosiaaliset edellytykset ja toisaalta tarve turvata kuluttajien edut ottaen huomioon biologiset rajoitteet ja meriekosysteemi,
kalastusta olisi säädeltävä tapauskohtaisen tasapainon saavuttamiseksi yhtäältä käytettävissä ja saatavissa olevien kalavarojen ja toisaalta niiden tekijöiden välillä, jotka ovat omiaan vaikuttamaan kalastuskuolevuuteen,
kalavarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyväksikäytön edistämiseksi olisi otettava käyttöön valikoivammat pyyntimenetelmät ja pyydykset biologisten mahdollisuuksien hyödyntämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla ja poisheitettyjen määrien rajoittamiseksi,
perustamalla yhteisön yleinen kalastuslisenssijärjestelmä, jossa aluskohtaisten kalastuslisenssien myöntäminen ja hallinto kuuluu jäsenvaltioille, voidaan myötävaikuttaa kalataloudellisen hyväksikäytön sääntelyn ja avoimuuden parantamiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön erityisten kalastuslupajärjestelmien soveltamista,
olisi annettava erityisiä rannikkokalastusta koskevia säännöksiä; sen vuoksi olisi poikettava kalatalousalan yhteisen rakennepolitiikan perustamisesta 19 päivänä tammikuuta 1976 annetusta neuvoston asetuksesta (ETY) N:o 101/76() ja oikeutettava jäsenvaltiot pitämään voimassa 31 päivään joulukuuta 2002 nykyiset rajoitukset, jotka koskevat pääsyä niiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluville vesille enintään 12 meripeninkulman sisällä niiden perusviivoista lukien, sellaisina kuin ne olivat neuvoston asetuksen (ETY) N:o 170/83 voimaantullessa tai kyseisen päivämäärän jälkeen yhteisöön liittyneiden valtioiden osalta viimeksi mainittujen liittymishetkellä,
olisi myös jatkettava 31 päivään joulukuuta 2002 niiden nykyisten järjestelmien voimassaoloa, joissa annetaan vesille pääsyä koskevat säännöt kalastustoimintaa mainitun 12 meripeninkulman rajan sisäpuolella perinteisesti harjoittaville muiden jäsenvaltioiden kalastusaluksille,
neuvoston on ennen kyseistä päivämäärää päätettävä säännöksistä, joita voitaisiin soveltaa kyseisten järjestelmien ja rajoitusten päätyttyä,
olisi pidettävä voimassa haavoittuvalla alueella harjoitettavaa kalastustoimintaa koskevat erityisjärjestelyt,
tehokkaan säilyttämisen toteuttamiseksi on tarpeen rajoittaa eräiden kalavarojen kalastuksen määrää; kyseiset määrät voidaan vahvistaa vuosittain tai useaksi vuodeksi kerrallaan ja/tai tarvittaessa useita lajeja koskeviksi; edellä mainituilla päätöksillä on merkittäviä vaikutuksia taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen kannalta niillä jäsenvaltioissa sijaitsevilla alueilla, joissa kalatalous muodostaa tärkeän elinkeinon; neuvoston olisi sen vuoksi tehtävä komission ehdotuksesta kyseiset päätökset,
niiden kalavarojen osalta, joiden kalastuksen määrää olisi rajoitettava, olisi kalastusmahdollisuudet jaettava jäsenvaltioille kalastusoikeuksina kiintiöiden muodossa ja tarvittaessa pyyntiponnistuksena ilmaistuna,
kalavarojen säilyttämisellä ja hoidolla olisi myötävaikutettava kalastustoiminnan vakauden parantamiseen, ja niiden arvioinnin tulisi perustua neuvoston antamiin suuntaviivoihin perustuvaan viitejakoon,
toisaalta kyseisen vakauden on kantojen väliaikaisen biologisen tilanteen vuoksi otettava huomioon niiden alueiden erityistarpeet, joiden väestö on erityisen riippuvainen kalastuksesta ja sen liitännäistoiminnoista, kuten neuvosto päätti 3 päivänä marraskuuta 1976 annetussa päätöslauselmassaan ja erityisesti sen liitteessä VII,
tavoitteena oleva suhteellisen vakauden käsite olisi ymmärrettävä juuri tällä tavoin,
tähän asti käyttämättömät yhteisön kalastusmahdollisuudet olisi jaettava kaikkien jäsenvaltioiden edut huomioon ottaen,
yhteisön kalatalousalan rakenneuudistus olisi saatava aikaan siten, että otetaan huomioon käytettävissä ja saatavissa olevat kalavarat ja lisäksi kunkin kalastusalueen ominaispiirteet ja mahdolliset taloudelliset ja yhteiskunnalliset seuraukset; kalatalouselinkeinon rakenneuudistuksen suuntaviivat olisi vahvistettava yhteisön tasolla;
yhteisen kalastuspolitiikan asianmukaisen toteuttamisen varmistamiseksi olisi perustettava yhteisön koko alaa koskeva valvontajärjestelmä, joka ottaa huomioon suhteellisuusperiaatteen,
olisi säädettävä kiireellisten toimenpiteiden toteuttamisesta sellaisten häiriöiden varalta, jotka ovat omiaan vaarantamaan kalavarojen säilyttämistä koskevat tavoitteet,
kalastusta koskevan tilanteen ja odotettavissa olevan kehityksen arvioinnin mahdollistavan tieteellisen, teknisen ja taloudellisen tiedon asianmukaisen hyödyntämisen varmistamiseksi olisi perustettava neuvoa-antava komitea; kyseisen komitean olisi kertomuksissaan tuotava esiin myös biologisia näkökohtia koskevien lausuntojensa taloudelliset vaikutukset,
päätöksenteon, päätösten toteuttamisen ja valvonnan olisi tapahduttava mahdollisimman tarkoituksenmukaisella tasolla,
tämän asetuksen soveltamisen helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä jäsenvaltioiden ja komission välisen tiiviin yhteistyön aikaansaamiseksi kalastus- ja vesiviljelyalan hallintokomiteassa, ja
asetukseen (ETY) N:o 170/83 tehtävien muutosten suuren lukumäärän ja monimutkaisuuden vuoksi olisi kyseinen asetus kumottava ja korvattava,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Yhteiseen kalastuspolitiikkaan kuuluu elollisten vesiluonnonvarojen ja vesiviljelyn kalataloudelliseen hyväksikäyttöön liittyvä toiminta sekä kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostus ja pitäminen kaupan, jos kyseistä toimintaa harjoitetaan jäsenvaltioiden alueella, yhteisön kalastusvyöhykkeillä tai yhteisön kalastusaluksilla.
2 artikla
1. Yhteisen kalastuspolitiikan kalataloudellista hyväksikäyttöä koskevina yleisiä tavoitteita on suojella ja säilyttää käytettävissä ja saatavilla olevia elollisia merellisiä luonnonvaroja sekä säätää kestävällä pohjalla tapahtuvasta järkiperäisestä ja vastuullisesta hyväksikäytöstä alaan liittyvien taloudellisten ja sosiaalisten edellytysten mukaisesti ottaen huomioon sen vaikutukset meriekosysteemiin ja kiinnittäen erityistä huomiota sekä tuottajien että kuluttajien tarpeisiin.
Tätä varten perustetaan kalataloudellisen hyväksikäytön hallintojärjestelmä, jonka avulla voidaan saavuttaa kestävällä perustalla oleva tasapaino kalavarojen ja niiden hyväksikäytön välillä eri kalastusvyöhykkeillä.
2. Tällä asetuksella pyritään luomaan kehykset kalavarojen säilyttämiselle ja suojelulle. Jäsenvaltioiden on valvottava, että muu kuin ammattimaisesti harjoitettava kalastustoiminta ei vaaranna yhteiseen kalastuspolitiikkaan kuuluvien kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa.
Tämän vuoksi ja kalataloudellisen hyväksikäytön turvaamiseksi tällä asetuksella luodaan kehykset vesille pääsyn sääntelylle, kalataloudellisen hyväksikäytön hallinnolle ja valvonnalle sekä säädetään tarvittavista keinoista ja menettelyistä.
3 artikla
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a) "yhteisön kalastusvyöhykkeellä" jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvia vesiä;
b) "kalavaroilla" käytettävissä ja saatavissa olevia meressä eläviä vesieliölajeja, mukaan luettuna anadromiset ja katadromiset lajit niiden merivaiheen aikana;
c) "kalastusaluksella" kaikkia aluksia, jotka on varustettu kalavarojen kaupallista hyväksikäyttöä varten;
d) "yhteisön kalastusaluksella" jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa ja yhteisössä rekisteröityä kalastusalusta;
e) "kalastuksen määrällä" jostakin kannasta tiettynä ajanjaksona saadun saaliin osuutta koko kannasta;
f) "pyyntiponnistuksella" kalastusaluksen kapasiteetin ja toiminnan tuottoa tai laivaston tai alusryhmän ollessa kyseessä kaikkien kyseisten alusten yhteenlaskettua pyyntiponnistusta;
g) "yhteisön kalastusmahdollisuuksilla" yhteisön kalastusvyöhykkeellä yhteisön käytössä olevia kalastusmahdollisuuksia, joihin lisätään yhteisön kaikki kalastusmahdollisuudet yhteisön kalastusvyöhykkeen ulkopuolella ja joista vähennetään kaikki kolmansien maiden käyttöön myönnetyt kalastusoikeudet.
I OSASTO Vyöhykkeille pääsyä ja kalavarojen saatavuutta koskevat säännöt
4 artikla
1. Jollei toisin säädetä, kalavarojen järkiperäisen ja vastuullisen sekä kestävällä pohjalla tapahtuvan hyväksikäytön varmistamiseksi neuvosto toteuttaa perustamissopimuksen 43 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti yhteisön toimenpiteet, joilla vahvistetaan vyöhykkeille pääsyn ja kalavarojen saatavuuden sekä kalastustoiminnan harjoittamisen edellytykset. Kyseiset toimenpiteet suunnitellaan käytettävissä olevien biologisten, sosiaalisten ja taloudellisten sekä teknisten tutkimusten sekä erityisesti 16 artiklan mukaisesti perustetun komitean laatimien kertomusten perusteella.
2. Kyseisiin määräyksiin voi erityisesti sisältyä kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevia toimenpiteitä, joilla pyritään:
a) perustamaan vyöhykkeitä, joilla kalastustoiminta on joko kiellettyä tai sitä on rajoitettu;
b) rajoittamaan kalastuksen määrää;
c) vahvistamaan pyynnin määrälliset rajat;
d) rajoittamaan merellä vietettyä aikaa ottaen tarvittaessa huomioon kalastusalueiden etäisyys;
e) vahvistamaan sellaisten alusten lukumäärä ja tyypit, joilla on lupa kalastaa;
f) toteuttamaan pyydyksiin ja niiden käyttöön liittyvät tekniset toimenpiteet;
g) vahvistamaan niiden yksilöiden vähimmäiskoko tai -paino, joiden pyynti on sallittu;
h) toteuttamaan kannustustoimenpiteitä, taloudelliset toimenpiteet mukaan lukien, valikoivamman kalastuksen edistämiseksi.
5 artikla
1. Neuvosto päättää perustamissopimuksen 43 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti 31 joulukuuta 1993 mennessä viimeistään 1 tammikuuta 1995 voimaan tulevasta yhteisön järjestelmästä, jossa määrätään säännöt jäsenvaltioiden tulevaisuudessa myöntämissä ja hoitamissa kalastuslisensseissä ilmoitettavista vähimmäistiedoista.
Jäsenvaltioiden on yhteisön järjestelmän voimaantulopäivästä lähtien otettava käyttöön kansalliset kalastuslisenssijärjestelmät. Jollei toisin säädetä, kaikilla yhteisön kalastusaluksilla on oltava aluskohtainen kalastuslisenssi.
Kyseisten järjestelyjen soveltaminen ei rajoita minkään yhteisön tasolla mahdollisesti olemassaolevan erityisjärjestelmän tai nykyisten ja tulevien kansainvälisten sopimusten edellyttämien erityisjärjestelmien soveltamista.
2. Lisenssijärjestelmiä sovelletaan kaikkiin yhteisön kalastusaluksiin, jotka toimivat yhteisön kalastusvyöhykkeellä, kolmansien maiden vesillä tai avomerellä. Vähimmäistietoja koskevia yhteisön vaatimuksia sovelletaan samaten kolmansien maiden kalastusaluksiin, jotka kalastavat yhteisön kalastusvyöhykkeellä kansainvälisissä sopimuksissa määrätyissä tapauksissa.
6 artikla
1. Jäsenvaltioilla on oikeus pitää voimassa tammikuun 1 päivästä 1993 joulukuun 31 päivään 2002 vuoden 1972 liittymisasiakirjan 100 artiklassa määritelty järjestelmä sekä siirtää mainitussa artiklassa määrättyä 6 meripeninkulman rajaa enintään 12 meripeninkulmaan asti kaikilla niiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä.
2. Jäsenvaltioiden välisten olemassa olevien naapuruussuhteiden osana harjoitettua toimintaa lukuun ottamatta 1 kohdassa käyttöön otettuun järjestelmään kuuluvaa kalastustoimintaa koskevat liitteessä I määrätyt yksityiskohtaiset säännöt; kyseisissä säännöissä määritellään kullekin jäsenvaltiolle sellaiset muiden jäsenvaltioiden rannikkovesien maantieteelliset alueet, joilla kyseistä toimintaa harjoitetaan, sekä lajit, joita kyseinen toiminta koskee.
7 artikla
1. Liitteessä II määritellyllä alueella ja niiden lajien osalta, joilla on erityinen merkitys kyseisellä alueella ja jotka ovat niiden hyväksikäyttöön liittyvien piirteiden vuoksi biologisesti herkästi haavoittuvia, perpendikkelipituudeltaan vähintään 26 metriä olevien kalastusalusten harjoittamaa muita pohjakalalajeja kuin harmaaturskaa ja mustakitaturskaa koskevaa kalastustoimintaa säädellään komission yhteisön puolesta hoitaman lupajärjestelmän sekä sellaisten menettelyjen avulla, joilla toimivaltaisille valvontaviranomaisille välitetään tieto tietylle alueelle saapuneista ja sieltä poistuneista aluksista liitteessä II vahvistettujen edellytysten mukaisesti.
2. Kalastuslisenssijärjestelmän ja kalastusalusten liikkeitä koskevan tiedonvälitysjärjestelmän soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt sekä niiden perustamismenettelyt vahvistetaan 18 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
8 artikla
1. Kalastuksen määrää voidaan 4 artiklan mukaisesti säädellä rajoittamalla sallittua pyyntimäärää ja tarvittaessa pyyntiponnistusta kyseessä olevana ajanjaksona. Jos pyyntirajoitusten määrääminen ei ole tarkoituksenmukaista, kalastuksen määrää voidaan säädellä rajoittamalla yksinomaan pyyntiponnistusta.
2. Jos osoittautuu tarpeelliseksi määrätä yhteisön kalastusaluksille yhteisön kalastusvyöhykkeellä tai sen ulkopuolella sijaitsevan kalastusalueen kalastuksen määrää koskevia rajoituksia, ne vahvistetaan 3 ja 4 kohdan mukaisesti.
3. Perustamissopimuksen 43 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti neuvosto
i) voi vahvistaa kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevat hoitotavoitteet useaksi vuodeksi kerrallaan kyseessä olevien kalavarojen erityispiirteiden perusteella. Nämä tavoitteet vahvistetaan tarvittaessa useita lajeja koskeviksi. Täsmennetään ensisijaiset tavoitteet, joihin kuuluvat tarpeen mukaan kalavarojen taso, tuotantomuodot, toiminta ja tuotto;
ii) hoitotavoitteet vahvistettuaan voi lisäksi vahvistaa, tarvittaessa useaksi vuodeksi kerrallaan, kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevat hoitotavoitteiden toteuttamiseen tähtäävät hoitosuunnitelmat, joihin sisältyvät kalataloudellisen hyväksikäytön harjoittamiselle asetetut erityisedellytykset;
iii) saattaa tavoitteet ja suunnitelmat ajan tasalle viimeistään vuotta ennen kullekin kalastukselle tai kalastusryhmälle vahvistetun ajanjakson päättymistä.
4. Neuvosto määräenemmistöllä, komission ehdotuksesta:
i) määrittelee tapauskohtaisesti suurimman sallitun saaliin ja/tai suurimman sallitun pyyntiponnistuksen kullekin kalastukselle tai kalastusryhmälle, tarvittaessa useaksi vuodeksi kerrallaan. Nämä määritellään hoitotavoitteiden ja -suunnitelmien perusteella, jos ne on vahvistettu 3 kohdan mukaisesti;
ii) jakaa pyyntimahdollisuudet jäsenvaltioiden kesken siten, että voidaan turvata kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kyseessä olevan kannan osalta; jollei osuuksien kokonaistasapainon noudattaminen muuta edellytä, voidaan niiden jäsenvaltioiden pyynnöstä, joita asia suoranaisesti koskee, kuitenkin ottaa huomioon pienoiskiintiöt ja säännölliset kiintiöiden vaihdot, jotka ovat olleet käytössä vuodesta 1983;
iii) vahvistaa kaikkien jäsenvaltioiden edut huomioon ottaen jakomenetelmät yhteisön luodessa jotakin kalastusta tai kalastusryhmää varten uusia pyyntimahdollisuuksia, joita ei ole aiemmin hyödynnetty yhteisessä kalastuspolitiikassa;
iv) voi lisäksi vahvistaa tapauskohtaisesti edellytykset, jotka sallivat kalastusoikeuksien tarkistamisen vuosittain;
v) voi tieteellisten lausuntojen perusteella toteuttaa tarpeelliset hoitotavoitteiden ja -suunnitelmien välitarkistukset.
9 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat vaihtaa keskenään kaikki niille myönnetyt kalastusoikeudet tai osan niistä ilmoitettuaan asiasta komissiolle.
2. Jäsenvaltioiden on vuosittain ilmoitettava komissiolle hyväksymänsä perusteet niille myönnettyjen kalastusoikeuksien jakamista ja käyttöä koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä varten yhteisön oikeuden ja yhteisen kalastuspolitiikan mukaisesti.
10 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa kalavarojen säilyttämis- ja hoitotoimenpiteitä niiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä, jos
- kyseiset toimenpiteet koskevat puhtaasti paikallisia kalakantoja, joilla on merkitystä ainoastaan kyseisen jäsenvaltion kalastajille,
- ne koskevat ainoastaan kyseisen jäsenvaltion kalastajia,
- ne ovat sopusoinnussa 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden kanssa eivätkä ole lievempiä kuin 4 artiklan mukaisesti määrätyt toimenpiteet.
2. Komissiolle on ilmoitettava kaikista kansallisten kalavarojen säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden käyttöön ottamiseen tai muuttamiseen tähtäävistä hankkeista ajoissa siten, että sillä on mahdollisuus esittää näkemyksensä asetuksen (ETY) N:o 3094/86 14 artiklassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti.
II OSASTO Kalastustoiminnan hallinto ja valvonta
11 artikla
Neuvosto vahvistaa I osaston osalta, useaksi vuodeksi kerrallaan ja ensimmäisen kerran viimeistään 1 tammikuuta 1994, perustamissopimuksen 43 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti tavoitteet ja yksityiskohtaiset säännöt, joilla pyritään saamaan aikaan yhteisön kalatalousalaa koskeva rakenneuudistus kestävän tasapainon saavuttamiseksi kalavarojen ja niiden hyväksikäytön välillä. Tämä rakenneuudistus ottaa tapauskohtaisesti huomioon mahdolliset taloudelliset ja yhteiskunnalliset seuraukset sekä eri kalastusalueiden erityispiirteet.
III OSASTO Yleiset määräykset
12 artikla
1. Tämän asetuksen noudattamisen varmistamiseksi neuvosto ottaa käyttöön koko alaa koskevan yhteisön valvontajärjestelmän noudattaen perustamissopimuksen 43 artiklassa määrättyä menettelyä.
13 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tämän asetuksen soveltamista koskevat tiedot. Vaaditut tiedot määritellään 18 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
2. Komissio käsittelee kyseisiä tietoja noudattaen yksittäisiä tietoja koskevan tietosuojan edellyttämää luottamuksellisuutta.
14 artikla
1. Komissio laatii kertomuksen Euroopan parlamentille, neuvostolle ja alaa edustaville yhteisön järjestöille vähintään joka kolmas vuosi tämän asetuksen ja erityisesti sen 8 artiklan nojalla toteutettujen toimenpiteiden soveltamisesta.
2. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001 kertomuksen yhteisön kalatalouden tilanteesta ja erityisesti rannikkoalueiden taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta tilanteesta, kalavarojen tilasta ja niiden odotettavissa olevasta kehityksestä sekä tämän asetuksen toteuttamisesta. Neuvosto päättää mainitun kertomuksen perusteella 31 päivään joulukuuta 2002 mennessä noudattaen perustamissopimuksen 43 artiklassa määrättyä menettelyä erityisesti 7 artiklaa koskevista mahdollisista tarkistuksista ja antaa 6 artiklassa tarkoitettuja yksityiskohtaisia sääntöjä seuraavat säännökset.
15 artikla
1. Sellaisten vakavien ja odottamattomien häiriöiden sattuessa, jotka ovat omiaan vaarantamaan kalavarojen säilyttämisen, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarvittavista, enintään kuusi kuukautta kestävistä toimenpiteistä. Toimenpiteistä ilmoitetaan jäsenvaltioille ja Euroopan parlamentille, ja niitä on sovellettava välittömästi.
2. Jos komission käsiteltäväksi on saatettu jonkin jäsenvaltion pyyntö, komissio tekee ratkaisunsa asiasta kymmenen työpäivän määräajassa.
3. Jäsenvaltiot voivat saattaa komission tekemän päätöksen neuvoston käsiteltäväksi 1 kohdan mukaisesti kymmenen työpäivän kuluessa päätöksen tiedoksiantamisesta.
4. Neuvosto voi päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa.
16 artikla
Komissio perustaa alaisuuteensa tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean. Komiteaa kuullaan määräajoin, ja se laatii vuosittain kalavarojen tilannetta ja kalastustoiminnan kehitystä koskevan mietinnön, kiinnittäen huomiota erityisesti luonnontieteellisiin ja teknisiin näkökohtiin. Se laatii myös kalavarojen tilasta johtuvia taloudellisia vaikutuksia koskevia kertomuksia. Komitea laatii vuosikertomuksen kalastus- ja vesiviljelyalalla tehdystä ja perustamissopimuksen 41 artiklan a kohdassa määrätyssä laajuudessa tarvittavasta tieteellisestä ja teknisestä tutkimuksesta.
17 artikla
Perustetaan kalastus- ja vesiviljelyalan hallintokomitea, jäljempänä "komitea", joka koostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
18 artikla
Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksensa tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan edellä mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos kyseiset toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean antaman lausunnon mukaiset, komissio ilmoittaa niistä välittömästi neuvostolle. Tässä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään kuukaudella ilmoittamispäivästä.
Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin edellisessä kohdassa säädetyssä määräajassa.
19 artikla
Tämän asetuksen soveltamisessa otetaan huomioon erityisjärjestelmät, jotka johtuvat yhteisön kolmansien maiden kanssa tai kansainvälisissä järjestöissä tekemistä sopimuksista taikka jäsenvaltioiden yhteisön oikeutta noudattaen tekemistä sopimuksista.
20 artikla
1. Kumotaan asetus (ETY) N:o 170/83.
2. Viittauksia 1 kohdan nojalla kumotun asetuksen säännöksiin pidetään viittauksina tämän asetuksen säännöksiin.
21 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1993.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 1992.