Kommissionens beslutning
af 16. december 2003
om de nationale bestemmelser om anvendelsen af korte chlorparaffiner, som Kongeriget Nederlandene har givet meddelelse om i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 4
(meddelt under nummer K(2003) 4749)
(Kun den nederlandske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2004/1/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, stk. 6, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFREMSTILLING
(1) Ved skrivelse af 17. januar 2003 fra Kongeriget Nederlandenes Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union gav den nederlandske regering i henhold til traktatens artikel 95, stk. 4, Kommissionen meddelelse om de gældende nationale bestemmelser om anvendelsen af korte chlorparaffiner (herefter benævnt "SCCP"), som Nederlandene finder det nødvendigt at opretholde efter vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/45/EF af 25. juni 2002 om tyvende ændring af Rådets direktiv 76/769/EØF vedrørende begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (korte chlorparaffiner)(1).
1. TRAKTATENS ARTIKEL 95, STK. 4 OG 6
(2) I traktatens artikel 95, stk. 4 og 6, hedder det:
"4. Hvis en medlemsstat, efter at Rådet eller Kommissionen har vedtaget en harmoniseringsforanstaltning, finder det nødvendigt at opretholde nationale bestemmelser, som er begrundet i vigtige behov, hvortil der henvises i artikel 30, eller som vedrører miljøbeskyttelse eller beskyttelse af arbejdsmiljøet, giver den Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og om grundene til deres opretholdelse.
(...)
6. Kommissionen bekræfter eller forkaster inden seks måneder efter meddelelsen (...) de pågældende nationale bestemmelser efter at have konstateret, om de er et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne, og om de udgør en hindring for det indre markeds funktion.
Hvis Kommissionen ikke har truffet nogen afgørelse inden for dette tidsrum, betragtes de i stk. 4 (...) omhandlede nationale bestemmelser som godkendt.
Hvis det er begrundet i spørgsmålets kompleksitet, eller hvis der ikke foreligger risiko for menneskers sundhed, kan Kommissionen meddele den pågældende medlemsstat, at den i dette stykke omhandlede periode kan forlænges med en ny periode på indtil seks måneder."
2. DIREKTIV 2002/45/EF
(3) Rådets direktiv 76/769/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater(2), med senere ændringer, indeholder bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater.
(4) Direktivet finder i henhold til artikel 1, stk. 1, anvendelse på de farlige stoffer og præparater, der er anført i bilag I. I henhold til artikel 2 træffer medlemsstaterne alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de farlige stoffer og præparater, der er anført i bilag I, kun markedsføres eller anvendes under de vilkår, der er fastsat heri.
(5) Direktiv 76/769/EØF er blevet ændret ved adskillige lejligheder, bl.a. for at indsætte en række nye farlige stoffer og præparater i bilag I og dermed indføre de begrænsninger af markedsføringen og/eller anvendelsen heraf, der er nødvendige for at beskytte menneskers sundhed og/eller miljøet.
(6) Ved direktiv 2002/45/EF, som er vedtaget med traktatens artikel 95 som retsgrundlag, blev der i bilag I til direktiv 76/769/EØF indsat et nyt punkt 42 om alkaner, C10-C13, chlor (SCCP), som indeholder bestemmelser om markedsføringen og anvendelsen af disse stoffer.
(7) I punkt 42.1 hedder det, at SCCP ikke må markedsføres til anvendelse som stoffer eller som bestanddele i andre stoffer og præparater i koncentrationer på mere end 1 %
- til metalforarbejdning
- til indfedtning af læder.
(8) I punkt 42.2 hedder det, at Kommissionen inden den 1. januar 2003 sammen med medlemsstaterne og Ospar-kommissionen og under inddragelse af al relevant ny videnskabelig viden om sundheds- og miljørisici ved SCCP tager alle andre anvendelser af SCCP op til fornyet overvejelse, og at Europa-Parlamentet underrettes om resultatet af disse overvejelser.
(9) Artikel 2, stk. 1, bestemmer, at medlemsstaterne senest den 6. juli 2003 vedtager og offentliggør de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv, at de straks underretter Kommissionen herom, og at de anvender disse bestemmelser senest den 6. januar 2004.
3. NATIONALE BESTEMMELSER
(10) De nationale bestemmelser, som Nederlandene har meddelt, blev indført ved "besluit van 3 november 1999 houdende regels inzake het beperken van het gebruik van kortketenige gechloreerde paraffines (Besluit gechloreerde paraffines WMS), (Staatsblaad van het Koninkrijk der Nederlanden, jaargang 1999, 478)".
(11) I henhold til artikel 1 finder den nederlandske beslutning anvendelse på chloralkaner med en kæde på 10-13 (inklusive) kulstofatomer og en chloreringsgrad på mindst 48 vægtprocent.
I henhold til artikel 2, stk. 1, må de i artikel 1 omhandlede SCCP ikke anvendes:
a) som blødgørere i maling, præparater til overfladebehandling eller fugemasser
b) i skærevæsker til metalforarbejdning
c) som flammehæmmende middel i gummi, plast eller tekstiler.
I henhold til artikel 2, stk. 2, kan SCCP dog fortsat indtil den 31. december 2004 anvendes i fugemasser til dæmninger og diger eller som flammehæmmende middel i transportbånd udelukkende til anvendelse inden for minedrift.
(12) Bestemmelserne blev den 8. marts 1999 meddelt til Kommissionen på udkaststadiet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter(3). Nederlandene anførte, at det var nødvendigt at indføre de påtænkte bestemmelser for at sikre, at Nederlandene også fremover kan opfylde sine internationale forpligtelser i henhold til konventionen om forebyggelse af landbaseret havforurening (den såkaldte Paris-konvention) og Paris-kommissionens (Parcom) afgørelse 95/1 fra juni 1995 om gradvis afvikling af anvendelsen af SCCP, der er truffet inden for rammerne af Paris-konventionen, og som Kongeriget Nederlandene er kontraherende part i(4). Fem medlemsstater(5) og Kommissionen fremsatte bemærkninger, og Spanien afgav en udførlig udtalelse. Alle disse medlemsstater, undtagen Danmark og Østrig, og Kommissionen modsatte sig indførelsen af de påtænkte nationale bestemmelser.
4. BAGGRUNDSINFORMATION OM SCCP
(13) Chlorparaffiner er kemiske stoffer, der fremstilles ved chlorering af ligekædede paraffiner eller alkaner. De inddeles ofte i flere grupper efter udgangsmaterialets kædelængde og mængden af chlor i slutproduktet. De kort-, mellem- og langkædede chlorparaffiner (hhv. SCCP, MCCP og LCCP) udgør tre hovedgrupper. SCCP fremstilles af ligekædede paraffiner med en kædelængde på C10 til C13. De markedsførte SCCP kan indeholde 49-71 % chlor i gennemsnit. De kan markedsføres og anvendes i ren form, men kan også forekomme som urenheder i andre stoffer og præparater, særlig MCCP(6).
(14) I Det Europæiske Fællesskab anvendes SCCP hovedsagelig som tilsætningsstoffer i skærevæsker til metalforarbejdning. Andre anvendelsesformål er som flammehæmmende middel i gummi og som tilsætningsstoffer i maling og andre overfladebehandlingssystemer. Stofferne anvendes i mindre omfang til indfedtning og blødgøring i læderindustrien, som imprægneringsmiddel i tekstilindustrien og som tilsætningsstoffer i fugemasser.
(15) SCCP er på grund af deres toksicitet og deres klare persistens og tendens til bioakkumulering blandt de stoffer, for hvilke det overvejes at træffe forureningsbekæmpende foranstaltninger i henhold til Paris-konventionen (i dag Ospar-konventionen)(7). I begyndelsen af 1990'erne udtrykte Paris-kommissionen bekymring over emissionen af SCCP i havmiljøet og begyndte at overveje lovgivningstiltag om anvendelsen af stofferne. De europæiske fabrikanter fremsatte dengang et forslag om en frivillig aftale med henblik på gradvist at afvikle leveringen af SCCP til anvendelse i skærevæsker til metalforarbejdning og for at tilskynde de senere produktionsled til at anvende produkter, der er mindre skadelige for vandmiljøet. Forhandlingerne gav ikke noget resultat, og Paris-kommissionen vedtog afgørelse 95/1. Det Forenede Kongerige var imod afgørelsen og anførte, at den ikke blev understøttet af en passende risikovurdering.
(16) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1179/94(8) blev SCCP opført på den første liste over prioriterede stoffer, der skal underkastes risikovurdering i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer(9) med Det Forenede Kongerige som referent.
(17) Den risikovurderingsrapport om SCCP, der blev udarbejdet af Det Forenede Kongerige, blev færdiggjort i 1997 efter at være blevet forelagt medlemsstaternes tekniske eksperter til gennemgang(10). Rapporten, som behandlede alle tilgængelige videnskabelige data pr. 1996, herunder også de data, som Parcom-afgørelse 95/1 byggede på, fremhæver en række miljørisici for organismer, der lever i vand, når SCCP anvendes til metalforarbejdning og færdigbehandling af læder, hvor der ifølge rapporten bør overvejes risikobegrænsende foranstaltninger. De øvrige nuværende anvendelser blev ikke anset for at give anledning til bekymring for hverken vandmiljøet eller menneskers sundhed, selv om man fandt, at der var behov for yderligere oplysninger og undersøgelser for fyldestgørende at kunne beskrive visse mulige miljørisici som følge af anvendelsen af SCCP i gummi.
(18) Risikovurderingsrapporten, der blev udarbejdet af Det Forenede Kongerige, blev forelagt for Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø (SCTEE) til ekspertgennemgang. SCTEE bekræftede i sin udtalelse af 27. november 1998(11) den videnskabelige gyldighed af risikovurderingens resultater.
(19) I Kommissionens direktiv 98/98/EF(12) klassificeres SCCP som farlige stoffer i henhold til bilag I til Rådets direktiv 67/548/EØF af 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer(13). Nærmere bestemt klassificeres de som kræftfremkaldende stoffer i kategori 3 og forsynes med risikosætning R40 ("Mulighed for varig skade på helbred") og symbolet Xn ("Sundhedsskadelig"). De klassificeres desuden som miljøfarlige og forsynes med risikosætning R50/53 ("Meget giftig for organismer, der lever i vand" og "Kan forårsage uønskede langtidsvirkninger i vandmiljøet") og symbolet N ("Miljøfarlig").
(20) Risikovurderingsrapporten om SCCP blev færdiggjort i oktober 1999(14). Resultaterne af risikovurderingen af SCCP og den tilsvarende strategi for risikobegrænsning blev vedtaget på fællesskabsniveau ved Kommissionens henstilling 1999/721/EF af 12. oktober 1999(15) i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 793/93. De relevante dele af henstillingen gengives nedenfor:
"I. RISIKOVURDERING
A. Sundhed
Konklusionen af risikovurderingen for ARBEJDSTAGERE, FORBRUGERE og OFFENTLIGHEDENS UDSÆTTELSE VIA MILJØET er, at der er på indeværende tidspunkt hverken behov for yderligere oplysninger og/eller undersøgelser eller andre risikobegrænsende foranstaltninger end dem, som allerede er truffet. Denne konklusion er nået på grundlag af følgende:
- Risikovurderingen har vist, at der ikke forventes nogen risiko for ovennævnte befolkningsgrupper. Den mulige udsættelse for arbejdstagere under produktion og anvendelse er først og fremmest via huden. Indånding er en anden mulig eksponeringsvej under arbejde med skærevæsker og hotmelt-klæbestoffer, der indeholder stoffet. Gældende risikobegrænsende foranstaltninger inden for fællesskabslovgivningen om beskyttelse af arbejdstagerne eller anden gældende relevant fællesskabslovgivning anses for tilstrækkelige.
- Eksponering af forbrugerne, hvilket kan ske ved berøring med lædervarer, der er behandlet med stoffet, og ved privat brug af skærevæsker, anses ikke for at give anledning til bekymring.
B. Miljø
Konklusionen af risikovurderingen for AKVATISKE (sedimenter) og TERRESTRISKE ØKOSYSTEMER er, at der er behov for yderligere oplysninger og/eller undersøgelser. Denne konklusion er nået på grundlag af følgende:
- Der er behov for mere information, så man får rådighed over en fyldestgørende beskrivelse af risikoen for sedimenter som følge af produktionen af stoffet og brugen af det i gummi, risikoen for jordbunden og sedimenter som følge af formulering og brug af skærevæsker og midler til færdigbehandling af læder, og risikoen for jordbunden og sedimenter på både lokalt og regionalt niveau.
De påkrævede informationer er følgende:
- eksperimentel bestemmelse af Koc(16)
- overvågningsdata fra jord og sedimenter nær ved forureningskilderne
- prøvning af toksicitet for organismer, der lever i jord eller sedimenter, medmindre der, når ovennævnte oplysninger foreligger, ikke længere er grund til bekymring over de pågældende miljømedier.
Konklusionen af risikovurderingen for MIKROORGANISMER I SPILDEVANDSBEHANDLINGSANLÆG og ATMOSFÆREN er, at der på indeværende tidspunkt hverken er behov for yderligere oplysninger og/eller undersøgelser eller andre risikobegrænsende foranstaltninger end dem, som allerede er truffet. Denne konklusion er nået på grundlag af følgende:
- Risikovurderingen har vist, at der ikke forventes nogen risiko for ovennævnte miljømedier. De risikobegrænsende foranstaltninger, som allerede er truffet, anses for tilstrækkelige.
Konklusionen af risikovurderingen for AKVATISKE ØKOSYSTEMER (undtagen sediment) og IKKE-MILJØMEDIUMSPECIFIKKE VIRKNINGER MED RELEVANS FOR FØDEKÆDEN er, at der er behov for særlige foranstaltninger for at begrænse risikoen. Denne konklusion er nået på grundlag af følgende:
- mulige virkninger for det lokale vandmiljø som følge af eksponering fra formulering og brug af skærevæsker, der indeholder stoffet, og produkter til færdigbehandling af læder, der indeholder stoffet
- mulige ikke-miljømediumspecifikke virkninger med relevans for fødekæden som følge af formulering og brug af produkter til færdigbehandling af læder, der indeholder stoffet, og brug af skærevæsker, der indeholder stoffet.
II. STRATEGI FOR RISIKOBEGRÆNSNING FOR MILJØET
Man bør overveje begrænsning af markedsføring og brug af stoffet på fællesskabsplan for at beskytte miljøet mod brug og formulering af produkter, især til metalforarbejdning og færdigbehandling af læder. For at bestemme, hvilke anvendelser det er berettiget at give dispensation for, er der behov for yderligere arbejde. De identificerede foranstaltninger for at beskytte miljøet vil også begrænse den humane eksponering."
(21) Kommissionen vedtog den 20. juni 2000 et forslag om ændring af direktiv 76/769/EF med henblik på at begrænse markedsføringen og anvendelsen som foreslået i Fællesskabets risikovurdering, hvilket i sidste ende førte til Europa-Parlamentets og Rådets vedtagelse af direktiv 2002/45/EF.
(22) I overensstemmelse med punkt 42.2 i bilag I til direktiv 76/769/EØF, som indsat ved direktiv 2002/45/EF, tog Kommissionen de øvrige anvendelser af SCCP op til fornyet overvejelse. Kommissionen anmodede i denne forbindelse Det Forenede Kongerige, der var referent for risikovurderingen af SCCP i henhold til forordning (EØF) nr. 793/93, om at indsamle og gennemgå al relevant ny viden og om nødvendigt at ajourføre Fællesskabets risikovurderingsrapport. Kommissionen forhørte sig desuden hos Ospar-sekretariatet for at erfare, om der forelå nogen ny videnskabelig viden om risiciene ved SCCP, som kunne ændre konklusionerne af den tidligere risikovurdering. Endelig spurgte Kommissionen SCTEE, om den havde kendskab til nogen ny videnskabelig viden, der kunne berøre resultaterne af risikovurderingen og give anledning til at ændre konklusionerne.
(23) SCTEE konkluderede i sin udtalelse af 22. december 2002, at en gennemgang af den nye viden om SCCP ikke viser, at der er behov for at ændre konklusionerne af Fællesskabets risikovurdering(17).
(24) Det Forenede Kongerige fremlagde i februar 2003 et udkast til ajourført risikovurderingsrapport om SCCP som opfølgning til direktiv 2002/45/EF, og det blev efterfølgende forelagt medlemsstaternes tekniske eksperter(18) til gennemgang. Den endelige udgave blev gjort tilgængelig ultimo juli 2003. Rapporten indeholder en gennemgang af den viden om miljøeksponeringen ved SCCP og stoffernes virkning og skæbne i miljøet, der er opnået, siden den oprindelige risikovurdering blev afsluttet, og en nyvurdering af risiciene ved andre anvendelser end dem, der er omfattet af de begrænsninger af markedsføringen og anvendelsen, der er fastsat i direktiv 2002/45/EF. Der er også taget hensyn til SCTEE's to ovennævnte udtalelser (betragtning 18 og 23). I forhold til den oprindelige risikovurdering omfatter den ajourførte risikovurdering risiciene for havmiljøet, både på lokalt plan og i en større skala. Sidstnævnte aspekt er blevet vurderet i forbindelse med de kriterier, der for nylig er blevet udarbejdet for identifikationen af persistente eller meget persistente, bioakkumulerende eller meget bioakkumulerende og toksiske (PBT, vPBT, PvBT eller vPvBT) stoffer(19). Den indeholder også en nøje gennemgang af emissionen af SCCP igennem levetiden for produkter, der indeholder stofferne.
(25) Rapporten fokuserer på miljørisici og omfatter to dele. Første del beskriver den evaluering, der er foretaget på grundlag af PEC/PNEC-forholdet(20) (herefter "klassisk risikovurdering"). Anden del omhandler vurderingen af SCCP i forhold til PBT-kriteriet og vurderer risikoen for havmiljøet i en større skala (herefter "PBT-vurdering").
(26) Resultaterne af den ajourførte risikovurdering gengives nedenfor:
"x) i) Der er behov for yderligere oplysninger og/eller undersøgelser.
Det værst tænkelige (worst-case) PEC/PNEC-forhold er udtryk for en potentiel risiko for overfladevandet og sediment (som følge af formuleringen og anvendelsen (påførelse) af præparater til bagsidebehandling af tekstiler), jordbund (som følge af formuleringen og anvendelsen i gummi og tekstiler og fra regionale kilder til 'affald, der bliver i miljøet') og sekundær forgiftning (som følge af formuleringen og anvendelsen i gummi og tekstiler og ved anvendelse i malinger og præparater til overfladebehandling) samt marine økosystemer (som følge af brugen af korte chlorparaffiner, undtagen for brug i fugemasse, formuleringen af malinger og ved produktionsanlæg). Der er behov for yderligere oplysninger om specifik eksponering for at finjustere skønnene over udledningen. Nærmere bestemt kunne der tilvejebringes oplysninger om:
- de faktiske udledninger ved blanding og forarbejdning af gummi
- mængden af korte chlorparaffiner, der anvendes på typiske anlæg til blanding (formulering) og bagsidebehandling af tekstiler
- udledningerne fra formuleringen af præparater til bagsidebehandling og ved anlæg til bagsidebehandling af tekstiler
- udledningerne fra anlæg til applikation af maling og
- emissionerne ved anvendelsen og bortskaffelsen af produkter.
Stoffet opfylder screeningskriterierne for at blive betragtet som PBT-stof, og der kunne derfor også foretages en simuleringstest af stoffets bionedbrydelighed for at fastslå halveringstiden i havmiljøet. Yderligere toksicitetsdata ville gøre det muligt at revidere PNEC-værdien for både havvand og sedimenter, men det er vigtigere at fastslå persistensen end at indsamle sådanne data. Det kunne desuden overvejes at foretage yderligere bionedbrydelighedstest af korte chlorparaffiner i jordbunden.
Bemærk:
Målinger viser, at stoffet forekommer udbredt i miljøet. Udviklingstendensen kendes ikke og kunne hænge sammen med tidligere anvendelser, som nu kontrolleres. Desuden er der ikke konstateret nogen klar risiko ud fra disse målinger. Forekomsten af korte chlorparaffiner i arktiske og marine prædatorer betyder dog, at resultaterne fortsat giver anledning til bekymring. Mens det ud fra et videnskabeligt grundlag ikke er muligt at sige, om der er en miljørisiko nu eller i fremtiden, kunne det i lyset af:
- de data, der viser forekomsten i biota
- stoffets klare persistens (ifølge laboratorieundersøgelser)
- den tid, det ville tage at indsamle oplysninger og
- det forhold, at det kunne være vanskeligt at begrænse eksponeringen, hvis de supplerende oplysninger bekræftede, at der foreligger en risiko
overvejes fra politisk hold, om der bør indføres forsigtighedsforanstaltninger til risikostyring i mangel af måledata om halveringstiden i miljøet med henblik på at begrænse udledningen i vand (og jordbunden ved anvendelsen af renseslam), herunder fra 'affald, der bliver i miljøet'. Dette kunne tages op til fornyet overvejelse, hvis en miljøsimuleringstest viser, at persistenskriteriet ikke er opfyldt. Det bør i denne forbindelse bemærkes, at stoffet efter alt at dømme opfylder screeningskriteriet for at blive betragtet som mulig persistent organisk miljøgift (POP-stof) i henhold til internationale konventioner.
x) ii) Der er på nuværende tidspunkt hverken behov for yderligere oplysninger og/eller undersøgelser eller andre risikobegrænsende foranstaltninger end dem, som allerede er truffet.
Denne konklusion gælder for vurderingen af:
- det lokale overfladevand ved produktionsanlæg, blanding og forarbejdning af gummi, formuleringen og anvendelsen af fugemasse, formuleringen og anvendelsen af maling og præparater til overfladebehandling samt på regionalt plan (det skal bemærkes, at der er en vis usikkerhed vedrørende PNEC-værdien (beregnet nul-effekt-koncentration) for dette endepunkt, og man ville ved en mere konservativ fortolkning af tallene konstatere mulige risici ved produktionsanlæg, blanding og forarbejdning af gummi samt ved industriel anvendelse af maling og præparater til overfladebehandling)
- de lokale sedimenter ved produktionsanlæg, formuleringen og anvendelsen af fugemasse, formuleringen og anvendelsen af maling og præparater til overfladebehandling samt på regionalt plan
- vurderingen af rensningsanlæg for spildevand fra enhver anvendelse
- atmosfæren og spildevandsrensningsprocesserne til produktion og enhver anvendelse
- det lokale terrestriske miljø ved produktionsanlæg, formuleringen og anvendelsen af fugemasse, formuleringen og anvendelsen af maling samt den regionale landbrugsjord (det skal bemærkes, at der er en vis usikkerhed vedrørende PNEC-værdien (beregnet nul-effekt-koncentrationen) for dette endepunkt, og man ville ved en mere konservativ fortolkning af tallene konstatere mulige risici ved industriel anvendelse af maling) og
- sekundær forgiftning ved produktionsanlæg, fra anvendelsen af fugemasse og formuleringen af maling."
(27) SCTEE vedtog en udtalelse den 3. oktober 2003 efter at være blevet anmodet af Kommissionen om at gennemgå den ajourførte risikovurderingsrapport og klarlægge visse specifikke punkter af relevans for vurderingen af de meddelte nationale bestemmelser(21). SCTEE har i sin udtalelse også taget højde for undersøgelsen "Ecotoxicological advice on chlorinated paraffins", der blev udarbejdet efter anmodning fra den nederlandske regering, og OSPAR Priority Substance Series on SCCPs (Ospar-kommissionen, 2001) samt UNECE ad hoc Expert Group Substance Dossier on SCCPs (endeligt udkast II, 2003). Hvad angår PBT-vurderingen mener SCTEE, at selv om der fortsat er en vis usikkerhed forbundet med klassificeringen af SCCP som PBT-stoffer, må denne klassificering på grundlag af den fremlagte dokumentation, særlig med hensyn til forekomsten af SCCP i delmiljøer og i det øverste led af fødekæden i afsidesliggende egne, anses for passende og for ikke at blive ændret selv på grundlag af yderligere undersøgelser. SCTEE påpeger dog endnu en gang, at PBT-klassifikationen ikke kan være det eneste grundlag for risikostyringen, og giver udtryk for, at det i denne henseende er nødvendigt med yderligere detaljerede risikoanalyser og som minimum af kilderne, ruterne og adgangen til havmiljøet. Hvad angår den "klassiske risikovurdering" konstaterer SCTEE, at denne vurdering, selv om den allerede bygger på en række worst-case-scenarier med hensyn til udledning og eksponering, har udvidet de områder, der giver anledning til bekymring, til risiciene for vandmiljø, sediment og jordbund fra præparater til bagsidebehandling af tekstiler og i gummi. SCTEE bemærker ligeledes, at der for jordbund og sedimenter, i modsætning til rapporten, skal anvendes en ekstra faktor på 10 i forbindelse med PEC/PNEC-forholdet, hvilket vil bringe alle risikokvotienter (RQ) for jordbund og sedimenter op på over 1. SCTEE finder dog, at de PNEC-værdier, der anvendes i vurderingen af risiciene for disse delmiljøer, ikke er pålidelige. SCTEE er af den opfattelse, at det ville være mere sikkert at træffe beslutningerne i forbindelse med risikostyring på forsøgsbaserede PNEC-værdier, og at disse tal kan indsamles relativt hurtigt. SCTEE peger på flere andre uhensigtsmæssigheder ved vurderingerne i forbindelse med sekundær forgiftning. Selv om SCTEE anerkender, at brugen af SCCP, der ikke i øjeblikket er underlagt kontrol i henhold til de gældende fællesskabsforanstaltninger til risikobegrænsning, kan give anledning til bekymring med hensyn til miljøvirkningerne, konkluderer SCTEE, at de tilgængelige oplysninger ikke er tilstrækkelige til at begrunde foranstaltninger til risikobegrænsning, og at det er nødvendigt med yderligere oplysninger og prøvning, hvis der skal foretages en passende vurdering af de pågældende risici.
(28) For at følge op på ovenstående er Kommissionen i henhold til artikel 10 i forordning (EØF) nr. 793/93(22) i færd med at udarbejde en forordning med henblik på at forpligte industrien til at levere de manglende tal og oplysninger, hvorved der bliver mulighed for en mere pålidelig fornyet vurdering af risiciene. Når medlemsstaternes tekniske eksperter har gennemgået den nye ajourførte risikovurdering, vil den, såfremt det er relevant, blive forelagt SCTEE til interkollegial vurdering (peer-review).
(29) Ud over de ovenfor anførte fællesskabsforanstaltninger nævnes SCCP også i andre fællesskabsforskrifter. På grund af SCCP's humane og akvatiske toksicitet, den konstaterede udbredte forekomst i vandmiljøet, og det forhold, at de allerede er omfattet af Parcom-afgørelse 95/1, er stofferne i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2455/2001/EF af 20. november 2001 om vedtagelse af en liste over prioriterede stoffer inden for vandpolitik og om ændring af direktiv 2000/60/EF(23) opført blandt de prioriterede farlige stoffer som defineret i artikel 16, stk. 3, i sidstnævnte direktiv. I henhold til dette direktiv vedtages der specifikke foranstaltninger på fællesskabsplan med henblik på standsning eller udfasning af udledninger, emissioner og tab inden for 20 år efter vedtagelsen af foranstaltningerne. Der er endnu ikke vedtaget sådanne foranstaltninger for SCCP.
II. PROCEDURE
(30) Ved vedtagelsen af direktiv 2002/45/EF stemte den nederlandske delegation imod direktivet, idet den i en stemmeforklaring af 24. april 2002 anførte, at gennemførelsen af et direktiv om SCCP ville gøre det umuligt for Nederlandene at varetage sine internationale forpligtelser i henhold til Paris-konventionen og Parcom-afgørelse 95/1.
(31) Ved skrivelse af 17. januar 2003 fra Kongeriget Nederlandenes Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union gav den nederlandske regering under henvisning til traktatens artikel 95, stk. 4, Kommissionen meddelelse om de gældende nationale bestemmelser om anvendelsen af SCCP, som Nederlandene påtænker at opretholde efter vedtagelsen af direktiv 2002/45/EF.
(32) Ved skrivelse af 25. marts 2003 meddelte Kommissionen den nederlandske regering, at den havde modtaget meddelelsen i henhold til traktatens artikel 95, stk. 4, og at den seksmånedersperiode, den har til at behandle anmodningen i henhold til artikel 95, stk. 6, begyndte den 22. januar 2003, dvs. dagen efter modtagelsen af meddelelsen.
(33) Ved skrivelse af 15. april 2003 underrettede Kommissionen de øvrige medlemsstater om Nederlandenes meddelelse. Kommissionen offentliggjorde ligeledes en meddelelse om anmodningen i Den Europæiske Unions Tidende(24) for at informere andre berørte parter om de nationale bestemmelser, Nederlandene påtænker at opretholde, og om de anførte grunde hertil.
(34) I februar 2003 udarbejdede Det Forenede Kongerige et første udkast til den ajourførte risikovurderingsrapport om SCCP, hvortil der henvises i afsnit I.4 i denne beslutning.
(35) Den 17. juli 2003 underrettede Kommissionen i henhold til artikel 95, stk. 6, Nederlandene om sin beslutning 2003/549/EF af samme dato, hvormed den forlænger perioden, hvortil der henvises i første afsnit i ovennævnte artikel 95, stk. 6, til at bekræfte eller forkaste de meddelte nationale bestemmelser, frem til den 20. december 2003. Kommissionen var af den opfattelse, at det i mangel af en konkret fare for menneskers sundhed var berettiget at indrømme en sådan forlængelse under henvisning til behovet for at høre SCTEE med henblik på i videst muligt omfang at besvare de spørgsmål, der opstår i forbindelse med den ajourførte risikovurderingsrapport.
(36) Det Forenede Kongerige fremlagde ultimo juli 2003 den endelige udgave af den ajourførte risikovurderingsrapport om SCCP, der efterfølgende blev forelagt SCTEE sammen med den dokumentation, som Nederlandene havde vedlagt deres meddelelse.
(37) SCTEE vedtog en udtalelse den 3. oktober 2003, hvortil der henvises i afsnit I.4 i nærværende beslutning.
III. VURDERING
1. FORMALITETEN
(38) Kommissionen konkluderede i ovennævnte beslutning 2003/549/EF, at Nederlandenes anmodning kunne antages til behandling. Nærværende beslutning henviser til denne beslutning. Det er imidlertid hensigtsmæssigt at nævne de aspekter, der gør, at de meddelte nationale bestemmelser ikke er i overensstemmelse med kravene i direktiv 2002/45/EF.
(39) De meddelte nationale bestemmelser afviger fra kravene i direktiv 2002/45/EF i følgende henseende:
- Det er i Nederlandene forbudt at anvende SCCP med en chloreringsgrad på 48 vægtprocent eller derover som blødgørere i maling, præparater til overfladebehandling eller fugemasser og som flammehæmmende middel i gummi, plast eller tekstiler, for hvilke der i direktivet ikke er fastsat nogen begrænsninger for markedsføringen og anvendelsen
- det er i Nederlandene forbudt i skærevæsker til metalforarbejdning at anvende stoffer og præparater, i hvilke SCCP forekommer som bestanddele med en chloreringsgrad på 48 % eller derover, for hvilke der i direktivet ikke er fastsat nogen begrænsninger for markedsføringen og anvendelsen, hvis SCCP forekommer i koncentrationer på mindre end 1 %.
2. SAGENS OMSTÆNDIGHEDER
(40) I henhold til traktatens artikel 95, stk. 4, og stk. 6, første afsnit, skal Kommissionen påse, at alle de i denne artikel fastsatte betingelser for, at en medlemsstat kan opretholde de gældende nationale bestemmelser, som fraviger en harmoniseringsforanstaltning vedtaget af Fællesskabet, er til stede.
(41) Navnlig skal Kommissionen vurdere, om de bestemmelser, der er anført i meddelelsen, er berettigede ud fra de vigtige behov, der er henvist til i traktatens artikel 30, eller vedrører miljøbeskyttelse eller beskyttelse af arbejdsmiljøet, og om de går længere end det, der er nødvendigt for at nå de forfulgte, legitime mål. I henhold til traktatens artikel 95, stk. 6, skal Kommissionen desuden, hvis den mener, at de nationale bestemmelser opfylder ovennævnte betingelser, kontrollere, om de er et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne, og om de er en hindring for et velfungerende indre marked.
(42) Det skal bemærkes, at Kommissionen, når den undersøger, om de nationale bestemmelser, der er meddelt i henhold til artikel 95, stk. 4, er berettigede, i lyset af den tidsramme, der er fastsat i EF-traktatens artikel 95, stk. 6, skal tage udgangspunkt i "de grunde", som den pågældende medlemsstat anfører. Det betyder, at det i henhold til traktatens bestemmelser påhviler den medlemsstat, der fremsætter anmodningen om opretholdelse af de nationale foranstaltninger, at bevise, at disse er berettigede. I betragtning af fremgangsmåden i EF-traktatens artikel 95, navnlig den stramme frist til at træffe afgørelse, må Kommissionen i reglen nøjes med at undersøge, om de af medlemsstaten forelagte oplysninger er relevante, uden selv at forsøge at finde eventuelle begrundelser.
(43) Når Kommissionen er i besiddelse af oplysninger, der giver anledning til at revidere de af Fællesskabets harmoniseringsforanstaltninger, som de nationale bestemmelser afviger fra, kan den dog tage hensyn til disse oplysninger i sin vurdering af de meddelte nationale bestemmelser.
2.1. BEGRUNDELSE BASERET PÅ VIGTIGE HENSYN, DER ER OMHANDLET I ARTIKEL 30, ELLER SOM VEDRØRER MILJØBESKYTTELSE ELLER BESKYTTELSE AF ARBEJDSMILJØET
(44) Nederlandene mener, at det er nødvendigt at opretholde de gældende nationale bestemmelser for at beskytte vandmiljøet og menneskers sundhed mod risiciene som følge af de nuværende anvendelser af SCCP. Der henvises til forsigtighedsprincippet. Efter Nederlandenes opfattelse skal dette princip fortolkes således, at landet ikke kan formodes at vente, indtil der opstår et alvorligt problem, særlig i lyset af betydningen af grund- og overfladevandets høje kvalitet for menneskers sundhed. Nederlandene henviser til, at SCCP er meget farlige stoffer, og at de klassificeres som farlige for både menneskers sundhed og miljøet i henhold til direktiv 67/548/EØF. De anses desuden for at være persistente og særlig skadelige for vandmiljøet i henhold til Ospar-konventionen, og da stofferne forekommer i miljøet, vedtog Paris-kommissionen (nu Ospar-kommissionen) ved afgørelse 95/1 gradvist at afvikle anvendelsen. Nederlandene anfører, at SCCP udgør en alvorlig trussel for det nederlandske vandmiljø. Dette fremgår angiveligt klart af en undersøgelse udført af en nederlandsk toksikologikonsulent, der er vedlagt som bilag til Nederlandenes meddelelse. Folkesundheden hævdes også at være i fare, fordi både overfladevand og grundvand i vidt omfang anvendes til indvinding af drikkevand i Nederlandene.
(45) Ved vurderingen af, om de nationale bestemmelser som anført af Nederlandene er berettigede under henvisning til beskyttelsen af mennesker og miljø, har Kommissionen allerede i sin beslutning 2003/549/EF givet udtryk for, at der ikke alene skal tages behørigt hensyn til den dokumentation, Nederlandene har forelagt, men også til alle relevante oplysninger, Kommissionen råder over, særlig resultaterne af de risikovurderinger, der er foretaget i henhold til forordning (EØF) nr. 793/93, og al den øvrige tilgængelige dokumentation.
(46) Ved at gentage dette synspunkt henviser Kommissionen til, at den endelige udgave af den ajourførte risikovurderingsrapport om SCCP og den tilknyttede udtalelse fra SCTEE af 3. oktober 2003, hvortil der henvises i afsnit I.4, er blevet gjort tilgængelig efter denne dato. Der skal også tages behørigt hensyn til dette forhold, der har betydning for vurderingen af de nationale bestemmelser.
(47) Kommissionen har med hensyn til den dokumentation, som Nederlandene har fremlagt, allerede gennemgået den nederlandske undersøgelse, der var vedlagt meddelelsen, og den har i modsætning til det, som Nederlandene anfører, i sin beslutning 2003/549/EF bemærket, at det ikke fremgår af undersøgelsen, at der foreligger en risiko for det nederlandske vandmiljø og den nederlandske befolkning, og at den derfor ikke synes at understøtte de grunde, som Nederlandene har anført for at opretholde de nationale bestemmelser. Denne undersøgelse vil derfor ikke blive inddraget yderligere.
(48) Den dokumentation, som Kommissionen har gennemgået med henblik på at vurdere de nationale bestemmelser, bestod af den oprindelige risikovurdering af SCCP, udarbejdet af Det Forenede Kongerige i 1997, og den tilknyttede udtalelse fra SCTEE af 27. november 1998, konklusionerne af risikovurderingen af SCCP, som vedtaget i henstilling 1999/721/EF, den ajourførte risikovurdering af SCCP, udarbejdet af Det Forenede Kongerige ultimo juli 2003, resultaterne af drøftelserne om denne risikovurdering i medlemsstaternes tekniske udvalg og udtalelsen fra SCTEE af 3. oktober 2003. Det skal bemærkes, at SCTEE ved afgivelsen af sidstnævnte udtalelse på Kommissionens anmodning også har taget hensyn til Nederlandenes undersøgelse.
2.1.1. Menneskers sundhed
(49) Det fremgår ikke af den oprindelige risikovurderingsrapport om SCCP, der blev udarbejdet i 1997, og den tilknyttede udtalelse fra SCTEE af 27. november 1998, at brugen af SCCP, der er forbudt i henhold til de nationale bestemmelser, giver anledning til bekymring for menneskers sundhed. Det fremgik ikke af de efterfølgende konklusioner af risikovurderingen, der blev vedtaget på fællesskabsplan i 1999(25), eller udtalelsen fra SCTEE af 22. december 2002, at disse anvendelser gav anledning til bekymring for menneskers sundhed. Det skal bemærkes, at SCTEE ved afgivelsen af sidstnævnte udtalelse tog hensyn til både de nye oplysninger om SCCP og de forventede gavnlige virkninger af begrænsningerne i det nyligt vedtagne direktiv 2002/45/EF. Endelig blev det bekræftet i den efterfølgende endelige udgave af den ajourførte risikovurderingsrapport, som Det Forenede Kongerige udarbejdede ultimo juli 2003, og den tilknyttede udtalelse fra SCTEE af 3. oktober 2003, der også tog behørigt hensyn til undersøgelsen fra Nederlandene, at alle de øvrige anvendelser af SCCP ikke giver anledning til bekymring for menneskers sundhed.
(50) Det kan i lyset af ovenstående og i mangel af enhver dokumentation, der måtte påvise det modsatte, konkluderes, at de nationale bestemmelser ikke er berettigede ud fra hensynet til menneskers sundhed.
2.1.2. Miljøet
(51) De nationale bestemmelser skal evalueres i forhold til hvert af de punkter, hvor de er mere restriktive end kravene i direktiv 2002/45/EF, og først og fremmest forbuddet mod anvendelserne af SCCP som bestanddel af andre stoffer og præparater til metalforarbejdning.
2.1.2.1. Forbud mod brugen af SCCP som bestanddel af andre stoffer og præparater til metalforarbejdning
(52) I direktiv 2002/45/EF tillades anvendelsen af SCCP som bestanddel af andre stoffer og præparater til metalforarbejdning i koncentrationer indtil 1 %. Denne grænseværdi, der ikke er anført i Kommissionens oprindelige forslag, blev indført for at undgå, at direktivet også kommer til at gælde mellemkædede chlorparaffiner (MCCP). MCCP indeholder SCCP som bestanddele eller urenheder i koncentrationer fra 0,3 til 1 % og "kan bruges til samme formål som SCCP og som erstatning for SCCP som tilsætningsmiddel ved højt tryk i skærevæske til metalforarbejdning, som blødgørere i maling og som tilsætningsstoffer i fugemasse"(26). Fællesskabslovgiveren har fundet, at denne koncentrationsværdi kan sikre et passende miljøbeskyttelsesniveau uden at foregribe eventuelle fremtidige foranstaltninger vedrørende MCCP, inden resultaterne af den igangværende EU-risikovurdering af sidstnævnte stof foreligger(27).
(53) Det fremgår hverken af den oprindelige risikovurderingsrapport om SCCP, den tilknyttede udtalelse fra SCTEE af 27. november 1998 eller konklusionerne af risikovurderingen, der blev vedtaget ved Kommissionens henstilling 1999/721/EØF(28), om denne koncentrationsværdi giver en tilstrækkelig beskyttelse. I sin udtalelse af 22. december 2002 stiller SCTEE, efter nøje at have gennemgået de nye oplysninger om SCCP og udtrykkeligt at have taget hensyn til begrænsningerne i direktiv 2002/45/EF, ikke spørgsmålstegn ved denne koncentrationsværdi.
(54) Efter at SCTEE er blevet anmodet af Kommissionen om at klarlægge dette spørgsmål, konkluderer udvalget i sin udtalelse af 3. oktober 2003, at denne brug af SCCP fortsat kan medføre uacceptable risici.
(55) Det kan derfor konkluderes, at de nationale bestemmelser kan være berettigede for at beskytte miljøet, i det omfang de forbyder brugen af SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater til metalforarbejdning.
(56) Da der ikke foreligger yderligere oplysninger, hvoraf det fremgår, at de legitime formål, der søges opnået, kan opnås ved hjælp af mindre restriktive foranstaltninger, herunder især en lavere koncentrationsværdi for SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater, kan det endvidere konkluderes, at de nationale bestemmelser ikke synes at være for vidtrækkende i forhold til formålet.
2.1.2.2. Forbud mod brugen af SCCP som stoffer og som bestanddele af andre stoffer og præparater til de øvrige anvendelser
(57) Forbuddet mod alle de øvrige anvendelser af SCCP som stoffer vil blive vurderet først.
(58) Det fremgår ikke af den oprindelige risikovurderingsrapport om SCCP og den tilknyttede udtalelse fra SCTEE af 27. november 1998, at brugen af SCCP til andre formål end metalforarbejdning og færdigbehandling af læder indebærer miljørisici. Denne konklusion støttes af Kommissionen i henstilling 1999/721/EØF(29). Efter nøje at have gennemgået de nye oplysninger om SCCP og behørigt at have taget hensyn til de forventede gavnlige virkninger af begrænsningerne i det nyligt vedtagne direktiv 2002/45/EF har SCTEE i sin udtalelse af 22. december 2002 givet udtryk for, at det ikke var nødvendigt at ændre denne konklusion.
(59) Konklusionerne i den endelige ajourførte risikovurderingsrapport, der blev udarbejdet af Det Forenede Kongerige ultimo juli 2003, adskiller sig fra konklusionerne af de tidligere vurderinger. Denne rapport indeholder en mere omfattende vurdering af de miljørisici, der skyldes disse anvendelser, på grundlag af nye oplysninger og data. Ud over en ny vurdering af de pågældende miljørisici, der foretages ved hjælp af den traditionelle PEC/PNEC-baserede metode ("klassisk risikovurdering"), gives der en vurdering af risiciene for havmiljøet i en større skala i forhold til kriteriet for identifikation af PBT-stoffer ("PBT-vurdering"). Den ajourførte rapport afløser således de forrige rapporter og de tilknyttede efterfølgende udtalelser for så vidt angår de fælles afsnit, som man derfor skal se bort fra ved vurderingen af de nationale bestemmelser.
(60) Kommissionen har tidligere gennemgået den første udgave af denne rapport i form af et udkast, som Det Forenede Kongerige fremlagde for Kommissionen i februar 2003, og den konkluderede i sin beslutning 2003/549/EF, at den indeholdt uklare oplysninger om, hvorvidt de foreliggende data udgjorde et tilstrækkeligt videnskabeligt grundlag for anvendelsen af risikobegrænsende foranstaltninger. Kommissionen konstaterer desuden, at det ikke klart fremgår af udkastet til rapporten, hvilke anvendelser af SCCP der giver anledning til bekymring, eller i hvilket omfang det kunne være begrundet at træffe risikobegrænsende foranstaltninger for at tackle disse spørgsmål på passende vis.
(61) Selv om den endelige udgave af rapporten præciserer visse aspekter af risikovurderingen, indeholder den fortsat uklare oplysninger. På den ene side anses resultaterne af den "klassiske risikovurdering" for ikke at være tilstrækkelig pålidelige. "PBT-vurderingen" anses ligeledes for ikke at være afgørende. På den anden side gives der udtryk for det synspunkt, at den omfattende spredning af SCCP i miljøet kombineret med disse stoffers formodede PBT-egenskaber giver anledning til bekymring, der kan berettige anvendelsen af kontrolforanstaltninger på grundlag af forsigtighedsprincippet med henblik på at begrænse udledningen i vandmiljøet og jordbunden.
(62) Efter at have gennemgået den ajourførte rapport og bemærket de resterende usikkerhedsmomenter gav medlemsstaternes tekniske eksperter udtryk for, at man hurtigst muligt skulle overveje at indføre risikobegrænsende foranstaltninger.
(63) SCTEE kommer i sin udtalelse af 3. oktober 2003 frem til en anden konklusion. I modsætning til referenten og medlemsstaternes tekniske eksperter er SCTEE af den opfattelse, at de data og oplysninger, der er relevante for "PBT-vurderingen", ikke giver et tilstrækkeligt videnskabeligt grundlag for anvendelsen af risikobegrænsende foranstaltninger, også selv om de bekræfter klassifikationen af SCCP som PBT-stoffer. Hvad angår resultaterne af den "klassiske risikovurdering" er SCTEE, til trods for de resterende usikkerhedsmomenter, enig i den vurdering, at anvendelsen af SCCP i tekstiler og gummi kan medføre eventuelle miljørisici. Desuden fremhæver SCTEE, at alle andre anvendelser af SCCP kan give anledning til bekymring med hensyn til deres virkning på jordbund og sedimenter. SCTEE mener dog ikke, at de tilgængelige data og oplysninger udgør et tilstrækkeligt videnskabeligt grundlag for anvendelsen af risikobegrænsende foranstaltninger. Fordi man forholdsvist hurtigt vil kunne indsamle de data, som er nødvendige for at fjerne de sidste usikkerhedsmomenter, er SCTEE i stedet af den opfattelse, at man burde vente med at anvende risikobegrænsende foranstaltninger, indtil resultatet af den nye vurdering, som foretages på grundlag af passende PEC- og PNEC-værdier, foreligger.
(64) Det fremgår af ovenstående, at der fortsat er en vis usikkerhed forbundet med vurderingen af risici ved de øvrige anvendelser af SCCP. Mens der er forskellige meninger om, hvorledes de tilgængelige oplysninger skal fortolkes med hensyn til begrundelsen for at anvende risikobegrænsende foranstaltninger, er der enighed om, at alle de øvrige anvendelser af SCCP - af forskellige årsager og i forskelligt omfang - giver anledning til bekymring.
(65) Kommissionen henviser til, at en situation med videnskabelig usikkerhed med hensyn til, hvorvidt der foreligger en konkret risiko, kan berettige, at man ud fra forsigtighedsprincippet opretholder de beskyttelsesforanstaltninger, der er nødvendige for at sikre det ønskede beskyttelsesniveau, i en begrænset periode, hvis denne periode er nødvendig for at afklare denne videnskabelige usikkerhed(30). Der er ingen tvivl om, at en sådan situation foreligger med hensyn til de potentielle risici ved de øvrige anvendelser af SCCP. Den bekymring for en potentiel risiko, der gives udtryk for, medfører desuden, at Kommissionen ikke kan udelukke, at direktiv 2002/45/EF, der tillader disse anvendelser, ikke på tilstrækkelig vis sikrer det beskyttelsesniveau, som Nederlandene søger at opnå.
(66) Det kan under disse omstændigheder og under hensyntagen til forsigtighedsprincippet konkluderes, at de nationale bestemmelser, i det omfang de forbyder de øvrige anvendelser af SCCP, kan forblive i kraft i en begrænset periode for ikke at afbryde eksisterende foranstaltninger, der måtte anses for berettigede i lyset af en kommende risikovurdering. Denne konklusion synes desuden at finde begrundelse i det forhold, at SCCP betragtes som prioriterede farlige stoffer i henhold til direktiv 2000/60/EF, for hvilke foranstaltninger med henblik på standsning eller udfasning af udledninger, emissioner og tab betragtes som nødvendige for at sikre både en bedre beskyttelse og en forbedring af vandmiljøet.
(67) Ovenstående konklusion finder anvendelse på forbuddet mod de øvrige anvendelser af SCCP som stoffer. Hvad angår forbuddet mod anvendelsen af SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater skal det først og fremmest bemærkes, at disse anvendelser ikke er omfattet af den ajourførte risikovurderingsrapport. SCTEE, der af Kommissionen blev anmodet om at klarlægge, om disse anvendelser udgør en risiko, konkluderer i sin udtalelse af 3. oktober 2003, at det gør de ikke, undtagen ved anvendelse i plast, hvor der kan opstå visse problemer.
(68) Det kan derfor konkluderes, at de nationale bestemmelser ikke er berettigede for at beskytte miljøet, i det omfang de forbyder anvendelsen af SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater til de øvrige anvendelser, undtagen i plast.
(69) Der mangler fortsat at blive foretaget en vurdering af, om de nationale bestemmelser, i det omfang Kommissionen vurderer, at de midlertidigt kan bibeholdes, ikke er for vidtrækkende i forhold til formålet. Kommissionen bemærker i denne henseende, at der finder drøftelser sted inden for rammerne af direktiv 2000/60/EF for at finde frem til en passende omkostningseffektivitet og passende foranstaltninger til kontrol af emissionen af SCCP, og at det indtil videre ikke har været muligt at finde frem til foranstaltninger, der er mindre restriktive end de nationale foranstaltninger, og som kan sikre, at niveauet for miljøets eksponering for SCCP som følge af de øvrige anvendelser effektivt holdes på et minimum. De nationale bestemmelser synes på basis af de tilgængelige oplysninger at være de eneste, der gør det muligt at fastholde det høje miljøbeskyttelsesniveau, som Nederlandene tilstræber.
(70) Det kan på basis af de tilgængelige oplysninger, og indtil man finder frem til ovennævnte passende risikobegrænsende foranstaltninger, derfor konkluderes, at de nationale bestemmelser ikke er for vidtrækkende i forhold til formålet.
(71) Kommissionen vil undersøge, om den skal tilpasse direktiv 2002/45/EF og/eller foreslå passende foranstaltninger i henhold til direktiv 2000/60/EF under hensyntagen til eventuelle supplerende oplysninger som nævnt ovenfor.
2.2. VURDERING AF, OM DE PÅGÆLDENDE FORANSTALTNINGER ER ET MIDDEL TIL VILKÅRLIG FORSKELSBEHANDLING, EN SKJULT BEGRÆNSNING AF SAMHANDELEN MELLEM MEDLEMSSTATERNE ELLER ER EN HINDRING FOR ET VELFUNGERENDE INDRE MARKED
2.2.1. Vurdering af, om de pågældende foranstaltninger er et middel til vilkårlig forskelsbehandling
(72) I henhold til artikel 95, stk. 6, skal Kommissionen konstatere, at de påtænkte bestemmelser ikke er et middel til vilkårlig forskelsbehandling. Ifølge Domstolens retspraksis er der ikke tale om forskelsbehandling, hvis ensartede situationer ikke behandles forskelligt og forskellige situationer ikke behandles ensartet.
(73) De nationale bestemmelser er af generel karakter og finder anvendelse på anvendelserne af SCCP, uanset om stofferne fremstilles i Nederlandene eller importeres fra andre medlemsstater. Da der ikke findes noget bevis på det modsatte, kan det konkluderes, at de nationale bestemmelser ikke er et middel til vilkårlig forskelsbehandling.
2.2.2. Vurdering af, om de pågældende foranstaltninger er en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne
(74) Nationale bestemmelser, der i højere grad end et fællesskabsdirektiv begrænser anvendelsen af et produkt, bliver almindeligvis betragtet som en hindring for samhandelen, fordi produkter, der på lovlig vis markedsføres og anvendes i resten af Fællesskabet, som følge af anvendelsesforbuddet ikke må markedsføres i den pågældende medlemsstat. Det princip, der er nedfældet i artikel 95, stk. 6, skal forhindre, at begrænsninger baseret på kriterierne i stk. 4 og 5 anvendes af uretmæssige grunde og i virkeligheden er økonomiske foranstaltninger, der skal forhindre indførsel af produkter fra andre medlemsstater som et middel til indirekte at beskytte den nationale produktion.
(75) Som tidligere fastslået er det virkelige formål med de nationale bestemmelser at beskytte miljøet mod de risici, der er forbundet med anvendelsen af SCCP. Da der ikke foreligger noget bevis for, at de nationale bestemmelser i virkeligheden er foranstaltninger, der har til formål at beskytte den nationale produktion, kan det konkluderes, at de ikke er en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne.
2.2.3. Vurdering af, om de pågældende foranstaltninger er en hindring for et velfungerende indre marked
(76) Denne betingelse kan ikke fortolkes således, at den forbyder godkendelsen af enhver national bestemmelse, der med sandsynlighed vil påvirke gennemførelsen af det indre marked. Det er faktisk således, at enhver national bestemmelse, der fraviger en harmoniseringsforanstaltning, som skal bidrage til at gennemføre og opnå et velfungerende indre marked, i substansen udgør en bestemmelse, som med sandsynlighed vil påvirke det indre marked. For at bevare det nyttige i proceduren for undtagelser i traktatens artikel 95 skal begrebet "en hindring for det indre markeds funktion", sammenholdt med artikel 95, stk. 6, forstås som en uforholdsmæssig påvirkning i forhold til det forfulgte mål.
(77) Det er blevet fastslået, at de nationale bestemmelser midlertidigt kan opretholdes under henvisning til beskyttelsen af miljøet, og at de på basis af de tilgængelige oplysninger må anses for at være den eneste mulige løsning, hvis man vil sikre det høje beskyttelsesniveau, som Nederlandene tilstræber. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at det, indtil man finder frem til passende risikobegrænsende foranstaltninger, kan konkluderes, at kravet om, at der ikke må foreligge en hindring for et velfungerende indre marked, er opfyldt.
IV. KONKLUSION
(78) Det kan på grundlag af ovenstående konkluderes, at de nationale bestemmelser:
- midlertidigt kan opretholdes under henvisning til beskyttelsen af miljøet og ikke er mere vidtrækkende end det, som er nødvendigt for at opnå det tilstræbte mål, for så vidt som de forbyder anvendelsen af SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater i skærevæsker til metalforarbejdning eller beregnet til anvendelse som flammehæmmende middel i plast, som blødgørere i maling, præparater til overfladebehandling eller fugemasser samt som flammehæmmende middel i tekstiler
- ikke er berettigede under henvisning til beskyttelsen af miljøet for så vidt som de forbyder anvendelsen af SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater i koncentrationer på under 1 %, der er beregnet til anvendelse som blødgørere i maling, præparater til overfladebehandling eller fugemasser samt som flammehæmmende middel i gummi eller tekstiler.
(79) Hertil kommer, at de nationale bestemmelser, for så vidt som de midlertidigt kan opretholdes, ikke er et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne og ikke er en hindring for et velfungerende indre marked.
(80) Kommissionen er derfor at den opfattelse, at de nationale bestemmelser kan godkendes inden for de ovenfor specificerede rammer. Kommissionen mener dog også, at deres godkendelse på grund af de særlige omstændigheder, under hvilke de nationale bestemmelser er blevet vurderet, skal være tidsbegrænset. Som anført i afsnit I.4 i nærværende beslutning er der taget initiativ til at indsamle de nødvendige oplysninger for i videst muligt omfang at afklare de usikkerhedsmomenter, der er forbundet med risikovurderingen af SCCP. Det kan derfor ikke udelukkes, at de nationale bestemmelser på grundlag af de nye oplysninger ikke vil blive betragtet som berettigede. Godkendelsen bør gælde i den periode, der er nødvendig for at indsamle og nøje vurdere de nødvendige oplysninger. Kommissionen er af den opfattelse, at det med henblik herpå er nødvendigt at lade godkendelsen gælde til og med den 31. december 2006. Godkendelsen udløber efter denne dato -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
De nationale bestemmelser om SCCP, som Nederlandene i henhold til artikel 95, stk. 4, meddelte Kommissionen den 21. januar 2003, godkendes for så vidt som de ikke finder anvendelse på anvendelsen af SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater i koncentrationer på under 1 %, der er beregnet til anvendelse som:
- blødgørere i maling, præparater til overfladebehandling eller fugemasser
- flammehæmmende middel i gummi, plast eller tekstiler.
Artikel 2
Denne beslutning finder anvendelse til og med den 31. december 2006.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Nederlandene.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. december 2003.
Komission päätös,
tehty 16 päivänä joulukuuta 2003,
Alankomaiden kuningaskunnan EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti tiedoksi antamista lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttöä koskevista kansallisista säännöksistä
(tiedoksiannettu numerolla K(2003) 4749)
(Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2004/1/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan 6 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
I TOSISEIKAT
(1) Alankomaiden kuningaskunnan hallitus antoi 17 päivänä tammikuuta 2003 päivätyllä pysyvän edustustonsa kirjeellä Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti komissiolle tiedoksi lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttöä koskevat kansalliset säännöksensä, jotka se katsoo tarpeelliseksi pitää voimassa tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksista annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kahdennenkymmenennen kerran 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/45/EY(1) hyväksymisen jälkeen.
1. PERUSTAMISSOPIMUKSEN 95 ARTIKLAN 4 JA 6 KOHTA
(2) Perustamissopimuksen 95 artiklan 4 ja 6 kohdassa määrätään seuraavaa:
"4. Jos sen jälkeen, kun neuvosto tai komissio on toteuttanut yhdenmukaistamistoimenpiteen, jäsenvaltio pitää tärkeistä 30 artiklassa tarkoitetuista taikka ympäristön tai työympäristön suojelua koskevista syistä tarpeellisena pitää voimassa kansalliset säännöksensä tai määräyksensä, jäsenvaltio antaa nämä säännökset ja määräykset sekä perusteet niiden voimassa pitämiselle tiedoksi komissiolle.
(...)
6. Komissio hyväksyy tai hylkää kyseiset kansalliset säännökset tai määräykset kuuden kuukauden kuluessa 4 ja 5 kohdassa tarkoitetuista tiedoksi antamisista todettuaan ensin, ovatko ne keino mielivaltaiseen syrjintään tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyyn rajoittamiseen ja muodostavatko ne esteen sisämarkkinoiden toiminnalle.
Jollei komissio tee päätöstä määräajan kuluessa, 4 (...) kohdassa tarkoitettuja kansallisia säännöksiä tai määräyksiä pidetään hyväksyttyinä.
Komissio voi ilmoittaa kyseiselle jäsenvaltiolle, että tässä kohdassa määrättyä määräaikaa voidaan pidentää edelleen kuudella kuukaudella, jos se on perusteltua asian monitahoisuuden vuoksi eikä määräajan pidentäminen vaaranna ihmisten terveyttä."
2. DIREKTIIVI 2002/45/EY
(3) Tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetussa neuvoston direktiivissä 76/769/ETY(2), sellaisena kuin se on muutettuna, annetaan säännökset tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoittamisesta.
(4) Direktiivin 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti direktiiviä sovelletaan liitteessä I lueteltuihin vaarallisiin aineisiin ja valmisteisiin. Direktiivin 2 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että liitteessä I lueteltuja vaarallisia aineita ja valmisteita voidaan saattaa markkinoille tai ottaa käyttöön ainoastaan liitteessä määrättyjen edellytysten mukaisesti.
(5) Direktiiviä 76/769/ETY on muutettu useita kertoja muun muassa uusien vaarallisten aineiden ja valmisteiden lisäämiseksi liitteeseen I, jotta niihin voidaan soveltaa markkinoille saattamista ja/tai käyttöä koskevia rajoituksia, jotka ovat tarpeen ihmisen terveyden ja/tai ympäristön suojelemiseksi.
(6) Perustamissopimuksen 95 artiklan tarjoaman oikeusperustan nojalla annetulla direktiivillä 2002/45/EY on lisätty direktiivin 76/769/ETY liitteeseen I uusi 42 kohta, joka koskee kloorattuja alkaaneja, joissa on 10-13 hiiliatomia (lyhytketjuiset klooratut parafiinit), ja jossa annetaan säännökset kyseisten aineiden markkinoille saattamisesta ja käytöstä.
(7) Liitteessä I olevan 42 kohdan 1 alakohdan mukaan lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja ei saa saattaa markkinoille käytettäväksi aineina tai muiden aineiden tai valmisteiden ainesosina 1:tä prosenttia suurempina pitoisuuksina
- metallintyöstössä,
- nahan rasvausseoksissa.
(8) Liitteessä I olevan 42 kohdan 2 alakohdassa määrätään, että Euroopan komissio tarkastelee lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien kaikkia muita käyttömuotoja uudelleen yhteistyössä jäsenvaltioiden ja OSPAR-komitean kanssa ennen 1 päivää tammikuuta 2003 lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien terveys- ja ympäristöriskejä koskevan mahdollisen uuden ja asian kannalta merkityksellisen tieteellisen tiedon valossa ja että Euroopan parlamentille ilmoitetaan tämän uudelleentarkastelun tuloksesta.
(9) Direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 6 päivänä heinäkuuta 2003 ja että niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä ja alettava soveltaa niitä viimeistään 6 päivänä tammikuuta 2004.
3. KANSALLISET SÄÄNNÖKSET
(10) Alankomaiden tiedoksi antamat kansalliset säännökset otettiin käyttöön lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien tiettyjen käyttömuotojen kieltämistä koskevista säännöistä 3 päivänä marraskuuta 1999 tehdyllä päätöksellä (kloorattuja parafiineja koskeva päätös, kemikaalilaki (WMS)) (Staatsblad van het Koninkrijk der Nederlanden, Jaargang 1999, 478).
(11) Päätöksen 1 artiklassa säädetään, että päätös koskee kloorattuja alkaaneja, joissa on 10-13 hiiliatomia ja joiden kloorausaste on vähintään 48 painoprosenttia.
Päätöksen 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, että 1 artiklassa tarkoitettuja lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja ei saa käyttää:
a) maalien, pinnoitteiden tai tiivisteiden pehmentiminä,
b) metallintyöstönesteissä,
c) kumin, muovien tai tekstiilien palonestoaineena.
Päätöksen 2 artiklan 2 kohdan mukaan lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja saa kuitenkin käyttää 31 päivään joulukuuta 2004 asti patojen tiivisteissä tai palonestoaineena kaivosteollisuuden erikoiskäyttöön tarkoitetuissa kuljetushihnoissa.
(12) Nämä säännökset annettiin komissiolle tiedoksi teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY(3) mukaisesti säännösten valmisteluvaiheessa 8 päivänä maaliskuuta 1999. Alankomaat korosti, että suunnitellut säännökset olivat tarpeen, jotta se voisi täyttää kansainväliset velvoitteensa, jotka sillä on maalta peräisin olevan meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehdyn yleissopimuksen ("Pariisin yleissopimus", jonka sopimuspuolena Alankomaiden kuningaskunta on) ja sen täytäntöön panemiseksi kloorattujen parafiinien asteittaisesta käytöstäpoistamisesta kesäkuussa 1995 tehdyn Pariisin komission (PARCOM) päätöksen 95/1 nojalla(4). Viisi jäsenvaltiota(5) ja Euroopan komissio esittivät huomautuksia, ja Espanja antoi yksityiskohtaisen lausunnon. Kaikki nämä jäsenvaltiot Tanskaa ja Itävaltaa lukuun ottamatta vastustivat suunniteltujen kansallisten säännösten käyttöönottoa samoin kuin Euroopan komissio.
4. TAUSTAA LYHYTKETJUISISTA KLOORATUISTA PARAFIINEISTA
(13) Klooratut parafiinit ovat kemiallisia aineita, jotka on valmistettu suoraketjuisia parafiineja tai alkaaneja klooraamalla. Ne jaetaan usein ryhmiin lähtöaineen ketjun pituuden ja lopputuotteen klooripitoisuuden mukaan. Kolme pääryhmää ovat: lyhytketjuiset (SCCP), keskipitkäketjuiset (MCCP) ja pitkäketjuiset klooratut parafiinit (LCCP). Lyhytketjuiset klooratut parafiinit valmistetaan 10-13 hiiliatomin pituisista suoraketjuisista parafiineista. Kaupalliset lyhytketjuiset klooratut parafiinit voivat sisältää keskimäärin 49-71 prosenttia klooria. Niitä voidaan saattaa markkinoille ja käyttää puhtaana, mutta lisäksi niitä voi esiintyä epäpuhtauksina muissa aineissa ja valmisteissa, erityisesti keskipitkäketjuisissa klooratuissa parafiineissa(6).
(14) Euroopan yhteisössä lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja käytetään pääasiassa metallintyöstönesteiden lisäaineena. Lisäksi niitä käytetään palonestoaineena kumivalmisteissa sekä maalien ja muiden pinnoitteiden lisäaineena. Vähemmässä määrin niitä käytetään myös rasvausaineena ja pehmitteenä nahkateollisuudessa, kyllästeenä tekstiiliteollisuudessa ja tiivisteiden lisäaineena.
(15) Myrkyllisyytensä, ilmeisen pysyvyytensä ja biokertyvyytensä vuoksi lyhytketjuiset klooratut parafiinit kuuluvat aineisiin, jotka Pariisin yleissopimuksen (nykyisin OSPAR-yleissopimus)(7) nojalla ovat pilaantumista torjuvien toimenpiteiden kohteena. Pariisin komissio ilmaisi 1990-luvun alussa huolensa lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien päästöistä meriympäristöön ja alkoi harkita niiden käyttöä koskevia sääntelytoimenpiteitä. Eurooppalaiset tuottajat ehdottivat samaan aikaan vapaaehtoista sopimusta, jolla oli tarkoitus asteittain lopettaa metallintyöstönesteissä käytettäviksi tarkoitettujen lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien toimitukset sekä kannustaa jalostusketjun loppupään tuotannonaloja käyttämään vesiympäristölle vähemmän vahingollisia tuotteita. Neuvotteluissa ei päästy sopimukseen, ja Pariisin komissio (PARCOM) hyväksyi lopulta päätöksen 95/1. Yhdistynyt kuningaskunta vastusti päätöstä sen perusteella, että sen tukena ei ollut asianmukaista riskinarviointia.
(16) Lyhytketjuiset klooratut parafiinit sisällytetään komission asetuksella (EY) N:o 1179/94(8) niiden prioriteettiaineiden ensimmäiseen luetteloon, joista on tehtävä riskinarviointi olemassa olevien aineiden vaarojen arvioinnista ja valvonnasta 23 päivänä maaliskuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93(9) mukaisesti. Riskinarviointiraportin esittelijänä toimii Yhdistynyt kuningaskunta.
(17) Yhdistyneen kuningaskunnan laatima lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskeva riskinarviointiraportti saatiin valmiiksi syyskuussa 1997 sen jälkeen, kun jäsenvaltioiden tekniset asiantuntijat olivat tarkastaneet raportin(10). Raportissa tarkasteltiin kaikkia vuoteen 1996 mennessä kerättyjä, myös PARCOM-päätöksen 95/1 perustana olevia tieteellisiä todisteita, ja siinä korostettiin tiettyjä vesieliöihin kohdistuvia ympäristöriskejä, joita lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttö metallintyöstössä ja nahkatuotteiden viimeistyksessä aiheuttaa, sekä esitettiin tämän vuoksi harkittavaksi kyseisiä riskejä vähentäviä toimenpiteitä. Lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien muiden nykyisten käyttömuotojen ei katsottu antavan aihetta huoleen ympäristöstä eikä ihmisten terveydestä, vaikka lisätiedot ja -testit kyseisten parafiinien käytöstä kumituotteissa katsottiinkin tarpeellisiksi, jotta tästä mahdollisesti aiheutuvat yksittäiset ympäristöriskit voitaisiin riittävällä tavalla kartoittaa.
(18) Yhdistyneen kuningaskunnan laatima riskinarviointiraportti toimitettiin myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevälle tiedekomitealle (SCTEE) vertaisarviointia varten. Kyseinen tiedekomitea vahvisti 27 päivänä marraskuuta 1998(11) antamassaan lausunnossa riskinarviointitulosten tieteellisen pätevyyden.
(19) Lyhytketjuiset klooratut parafiinit on luokiteltu vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY(12) liitteen I mukaisiksi vaarallisiksi aineiksi komission direktiivillä 98/98/EY(13). Ne luokitellaan luokan 3 karsinogeenisiksi aineiksi ja merkitään vaarallisuutta osoittavalla lausekkeella R 40 (peruuttamattomien vaikutusten mahdollinen riski) ja symbolilla Xn (haitallinen). Ne luokitellaan lisäksi ympäristölle vaarallisiksi ja merkitään vaarallisuutta osoittavalla lausekkeella R50/53 (erittäin myrkyllistä vesieliöille, voi aiheuttaa pitkäaikaisia haittavaikutuksia vesiympäristössä) ja symbolilla N (vaarallista ympäristölle).
(20) Lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskeva riskinarviointiraportti(14) saatiin valmiiksi vuoden 1999 lokakuussa. Lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien riskinarvioinnin tulokset ja niihin perustuva riskien vähentämistä koskeva toimintasuunnitelma hyväksyttiin yhteisön tasolla 12 päivänä lokakuuta 1999 annetulla komission suosituksella (EY) N:o 1999/721(15) asetuksen (ETY) N:o 793/93 mukaisesti. Asian kannalta merkitykselliset suosituksen osuudet esitetään seuraavassa.
"I RISKINARVIOINTI
A. Ihmisten terveys
Riskinarvioinnin päätelmä TYÖNTEKIJÖIDEN, KULUTTAJIEN JA EPÄSUORASTI YMPÄRISTÖN KAUTTA ALTISTUVAN IHMISEN osalta on, että tässä vaiheessa ei ole tarpeen saada lisätietoja, suorittaa lisäkokeita eikä soveltaa riskien vähentämistä koskevia lisätoimenpiteitä. Päätelmän perusteet:
- Riskinarviointi osoittaa, ettei edellä mainituille väestöryhmille oleteta aiheutuvan riskejä. Työntekijöiden mahdollinen altistuminen aineelle tuotannossa ja käytön seurauksena tapahtuu pääasiassa ihon kautta. Ainetta sisältäviä nestemäisiä metallintyöstöaineita ja sulateliimoja käytettäessä altistumista voi tapahtua myös hengitysteitse. Riskin vähentämistä koskevien, voimassa olevan työpaikkoja koskevan ja muun asiaankuuluvan yhteisön lainsäädännön mukaisesti jo sovellettavien toimenpiteiden katsotaan olevan riittäviä.
- Kuluttajien altistumista aineelle, mikä voi tapahtua ihokontaktista sillä käsiteltyihin nahkatuotteisiin tai nestemäisten metallintyöstöaineiden muusta kuin ammattikäytöstä, ei pidetty ongelmana.
B. Ympäristö
Riskinarvioinnin päätelmä VESIEKOSYSTEEMIN (sedimentit) ja MAAEKOSYSTEEMIN osalta on, että tarvitaan lisätietoja ja/tai -kokeita. Päätelmän perusteet:
- Lisätietoja tarvitaan seuraavien riskien luonnehtimiseksi nykyistä paremmin: aineen tuotannosta ja sen käytöstä kumissa aiheutuvat, sedimentteihin kohdistuvat riskit, nestemäisten metallintyöstöaineiden ja nahkatuotteiden viimeistykseen tarkoitettujen tuotteiden formuloinnista ja käytöstä aiheutuvat, maaperään ja sedimentteihin kohdistuvat riskit, sekä maaperään ja sedimentteihin alueellisella tasolla kohdistuvat riskit.
Vaadittavat tiedot ovat:
- Koc-kertoimen(16) kokeellinen määrittely,
- maaperän ja sedimenttien tilaa koskevat seurantatiedot sieltä, mistä ainetta vapautuu luontoon,
- toksisuustestitulokset maaperässä ja sedimenteissä elävien organismien osalta, jos edellä mainittujen tietojen perusteella katsotaan, että maaperään ja sedimentteihin kohdistuu riskejä.
Riskinarvioinnin päätelmä JÄTEVEDENPUHDISTAMOISSA ELÄVIEN MIKRO-ORGANISMIEN ja ILMAKEHÄN osalta on, että tässä vaiheessa ei ole tarpeen saada lisätietoja, suorittaa lisäkokeita eikä soveltaa riskien vähentämistä koskevia lisätoimenpiteitä. Päätelmän perusteet:
- Riskinarviointi osoittaa, ettei edellä mainituille ympäristön osille oleteta aiheutuvan riskejä. Riskien vähentämistä koskevien nykyisin sovellettavien toimenpiteiden katsotaan olevan riittäviä.
Riskinarvioinnin päätelmä VESIEKOSYSTEEMIN (sedimenttejä lukuun ottamatta) ja RAVINTOKETJUUN KOHDISTUVIEN, YMPÄRISTÖN OSASTA RIIPPUMATTOMIEN VAIKUTUSTEN osalta on, että riskien rajoittamiseksi tarvitaan erityistoimenpiteitä. Päätelmän perusteet:
- ainetta sisältävien nestemäisten metallintyöstöaineiden ja nahkatuotteiden viimeistelyyn tarkoitettujen tuotteiden formuloinnin ja käytön seurauksena tapahtuvasta altistumisesta paikallisille vesiekosysteemeille aiheutuvien vaikutusten riski,
- nahkatuotteiden viimeistelyyn tarkoitettujen ainetta sisältävien tuotteiden formuloinnin ja käytön seurauksena sekä ainetta sisältävien nestemäisten metallintyöstöaineiden käytön seurauksena syntyvien ravintoketjuun kohdistuvien, ympäristön osasta riippumattomien vaikutusten riski.
II TOIMINTASUUNNITELMA RISKIEN RAJOITTAMISEKSI - YMPÄRISTÖ
Yhteisön tasolla on harkittava aineen markkinoille saattamisen ja käytön rajoittamista keinona suojella ympäristöä tuotteiden käytöltä ja formuloinnilta erityisesti metallintyöstössä ja nahkatuotteiden viimeistelyssä. Tarvitaan lisätutkimuksia sen selvittämiseksi, millaiset käyttötarkoitukset voitaisiin sallia. Ympäristön suojelemiseksi määritetyt toimenpiteet vähentävät myös ihmisten altistumista aineelle."
(21) Komissio antoi 20 päivänä kesäkuuta 2000 ehdotuksen direktiivin 76/769/EY muuttamiseksi siten, että yhteisön tason riskinarvioinnissa ehdotetut markkinoille saattamista ja käyttöä koskevat rajoitukset otetaan käyttöön, mikä johti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/45/EY antamiseen.
(22) Komissio aloitti direktiivin 76/769/ETY liitteessä I olevan 42 kohdan 2 alakohdan, sellaisena kuin se on lisättynä direktiivillä 2002/45/EY, vaatimusten mukaisesti lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien muiden käyttömuotojen tarkastelun. Se pyysi tässä yhteydessä Yhdistynyttä kuningaskuntaa asetuksen (ETY) N:o 793/93 mukaisena, lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskevan riskinarviointiraportin esittelijänä keräämään kaikki saatavilla olevat asian kannalta merkitykselliset uudet tiedot, tarkastelemaan niitä sekä tarvittaessa saattamaan yhteisön riskinarviointiraportin ajan tasalle. Lisäksi komissio tiedusteli OSPAR-sihteeristöltä, oliko lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien aiheuttamista riskeistä saatavilla uutta tieteellistä tietoa, joka saattaisi aiheuttaa muutoksia edellisen riskinarvioinnin päätelmiin. Komissio tiedusteli lopuksi myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevältä tiedekomitealta, oliko tällä tiedossaan uusia tieteellisiä todisteita, jotka voisivat vaikuttaa riskinarvioinnin tuloksiin ja edellyttää sen päätelmien muuttamista.
(23) Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea totesi 22 päivänä joulukuuta 2002 antamassaan lausunnossa(17) päätelmänään, etteivät lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskevat uudet tiedot antaneet aihetta yhteisön tason riskinarvioinnin päätelmien muuttamiseen.
(24) Yhdistynyt kuningaskunta laati helmikuussa 2003 direktiivin 2002/45/EY mukaisesti ajan tasalle saatetun, lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskevan riskinarviointiraporttiluonnoksen, joka toimitettiin jäsenvaltioiden teknisten asiantuntijoiden tarkasteltavaksi(18). Raportin lopullinen versio asetettiin saataville vuoden 2003 heinäkuun lopulla. Raportissa tarkastellaan uusia, alkuperäisen riskinarvioinnin valmistumisen jälkeen saatuja tietoja, jotka koskevat ympäristön altistumista lyhytketjuisille klooratuille parafiineille sekä näiden aineiden ympäristövaikutuksia ja niiden kulkeutumista, käyttäytymistä ja hajoamista ympäristössä, ja siinä arvioidaan uudelleen sellaisen käytön aiheuttamia riskejä, johon ei sovelleta direktiivissä 2002/45/EY asetettuja markkinoille saattamista ja käyttöä koskevia rajoituksia. Huomioon on lisäksi otettu myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean kaksi edellä (johdanto-osan 18 ja 23 kappaleessa) tarkoitettua lausuntoa. Toisin kuin alkuperäisessä riskinarvioinnissa, ajantasaistetussa riskinarvioinnissa tarkastellaan myös paikalliseen ja laajempaan meriympäristöön kohdistuvia riskejä. Viimeksi mainitut riskit on arvioitu käyttämällä äskettäin valmistuneita arviointikriteerejä, joita käytetään hitaasti tai hyvin hitaasti hajoavien, biokertyvien tai erittäin biokertyvien ja myrkyllisten aineiden tunnistamisessa(19). Raportissa tarkastellaan lisäksi lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien päästöjä, joita kyseisiä aineita sisältävät tuotteet aiheuttavat elinaikanaan.
(25) Raportti on kaksiosainen, ja siinä keskitytään ympäristölle aiheutuviin riskeihin. Ensimmäisessä osassa kuvataan PEC- ja PNEC-arvojen suhteeseen(20) perustuvaa riskinarviointia (jäljempänä "klassinen riskinarviointi"). Toisessa osassa lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja arvioidaan soveltamalla hajoamista, biokertyvyyttä ja myrkyllisyyttä koskevia kriteerejä sekä kartoitetaan niistä laaja-alaisille merialueille aiheutuvia riskejä (jäljempänä "PBT-arviointi").
(26) Ajan tasalle saatetun riskinarvioinnin tulokset on esitetty seuraavassa:
"x) i) Tarvitaan lisätietoja ja/tai -kokeita.
Pahinta tilannetta kuvaavien PEC/PNEC-suhdelukujen perusteella mahdollisia ovat seuraavat riskit: pintaveteen ja sedimenttiin kohdistuva riski (joka aiheutuu tekstiilien pinnoitteiden formuloinnista ja niiden käytöstä), maaperään kohdistuva riski (joka aiheutuu kumin ja tekstiilien formuloinnista, käytöstä kumissa ja tekstiileissä sekä 'ympäristöön jäävien jätteiden' alueellisista lähteistä), sekundäärimyrkyttymisen riski (joka aiheutuu kumin ja tekstiilien formuloinnista, käytöstä kumissa ja tekstiileissä sekä käytöstä maaleissa ja pinnoitteissa) sekä meriekosysteemeihin kohdistuva riski (joka aiheutuu lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien kaikista muista käyttömuodoista paitsi käytöstä tiivisteissä, maalien formuloinnissa ja tuotantoalueilla). Altistumisesta tarvitaan yksityiskohtaisia lisätietoja päästöarvioiden tarkentamiseksi. Tietoja voitaisiin hankkia erityisesti seuraavista seikoista:
- kumiseosten suunnittelusta ja kuminjalostuksesta peräisin olevat tosiasialliset päästöt,
- sellaisilla alueilla käytettyjen lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien määrä, joilla harjoitetaan tavanomaista tekstiiliseosten suunnittelua (formulointia) ja tekstiilien pinnoittamista,
- sellaisilta alueilta lähtöisin olevat päästöt, joilla harjoitetaan pinnoitteiden formulointia ja tekstiilien pinnoittamista,
- maalien käyttökohteista lähtöisin olevat päästöt, ja
- tuotteiden käytöstä ja hävittämisestä aiheutuvat päästöt.
Aine täyttää hitaasti hajoaville, eläviin kudoksiin kertyville ja myrkyllisille aineille eli PBT-aineille asetetut kriteerit, joten sen biologista hajoavuutta voitaisiin testata simulaatiokokeella sen puoliintumisajan määrittämiseksi meriympäristössä. Ennustettua vaikutuksetonta pitoisuutta (PNEC) sekä merivedessä että sedimentissä voitaisiin tarkistaa myrkyllisyyttä koskevien lisätietojen avulla, mutta tämän tiedon kerääminen ei ole yhtä tärkeää kuin aineen pysyvyyden määrittely. Lisäksi voitaisiin harkita lisätestejä, joilla selvitetään lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien biologista hajoavuutta maaperässä.
Huom.
Mittausten mukaan ainetta on ympäristössä laajalle levinneenä. Pitoisuuksien kehityksestä ei kuitenkaan ole tietoja, ja ne voivat liittyä aineen sellaiseen aikaisempaan käyttöön, joka on nykyisin valvonnassa. Lisäksi selvää riskiä ei näiden mittausten perusteella ole voitu todeta. Lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien esiintyminen arktisilla alueilla ja merien petoeläimissä osoittaa kuitenkin, että tulokset antavat aihetta huoleen. Vaikka tieteellisin perustein ei ole mahdollista todeta, aiheuttaako aine ympäristöriskin nyt tai tulevaisuudessa,
- tiedot aineen esiintymisestä biotoopeissa,
- aineen ilmeinen pysyvyys (laboratoriotesteissä todettu),
- tietojen keruuseen tarvittava aika, ja
- se, että altistumista olisi vaikea vähentää siinä tapauksessa, että lisätiedot vahvistaisivat riskin olemassaolon,
osoittavat, että poliittisella tasolla voitaisiin harkita, onko ennaltaehkäisevien riskinhallintavaihtoehtojen tarkastelu tarpeen nyt kun aineen puoliintumisajasta ympäristössä ei vielä ole mitattua tietoa, jotta voitaisiin vähentää aineen pääsyä veteen eri lähteistä, myös 'ympäristöön jäävistä jätteistä' (sekä maaperään puhdistamolietteestä). Asiaa voitaisiin harkita uudelleen, jos ympäristösimulointikoe osoittaa, ettei pysyvyyskriteeri täyty. Tässä yhteydessä on todettava, että aine näyttää täyttävän kansainvälisissä yleissopimuksissa pysyvälle orgaaniselle yhdisteelle (POP) asetetut kriteerit, minkä perusteella sitä voidaan pitää ehdolla tällaiseksi aineeksi.
x) ii) Tässä vaiheessa ei ole tarpeen hankkia lisätietoja, suorittaa lisäkokeita eikä soveltaa riskiä vähentäviä lisätoimenpiteitä.
Tämä päätelmä koskee seuraaville kohteille seuraavassa luetelluista käyttömuodoista aiheutuvien riskien arviointia:
- paikalliset pintavedet: tuotantoalueet, kumiseosten suunnittelu ja kuminjalostus, tiivisteiden formulointi ja käyttö, maalien ja pinnoitteiden formulointi ja käyttö; riski aluetasolla (tämän kohdevaikutuksen yhteydessä PNEC-arvoihin liittyy kuitenkin joitakin epävarmuustekijöitä, ja jos tietoja tulkitaan tavanomaista varovaisemmin, voidaan osoittaa tiettyjä riskejä, joita mahdollisesti liittyy tuotantoalueisiin, kumiseosten suunnitteluun ja kuminjalostukseen sekä maalien ja pinnoitteiden teollisuuskäyttöön),
- paikalliset sedimenttialueet: tuotantoalueet, tiivisteiden formulointi ja käyttö, maalien ja pinnoitteiden formulointi ja käyttö; riski aluetasolla,
- jätevedenpuhdistamot: kaikki käyttö,
- ilma ja jäteveden käsittelyprosessit: tuotanto ja kaikki käyttö,
- paikalliset maa-alueet: tuotantoalueet, tiivisteiden formulointi ja käyttö sekä maalien formulointi ja käyttö; maatalousmaa-alueet aluetasolla (tämän kohdevaikutuksen yhteydessä PNEC-arvoihin liittyy kuitenkin joitakin epävarmuustekijöitä, ja jos tietoja tulkitaan tavanomaista varovaisemmin, voidaan osoittaa mahdollisia maalien teollisuuskäyttöön liittyviä riskejä), ja
- sekundäärinen myrkyttyminen: tuotantoalueet, pinnoitteiden käyttö ja maalien formulointi."
(27) Komissio pyysi myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevää tiedekomiteaa tarkastamaan ajantasaistetun riskinarviointiraportin ja selventämään joitakin tiedoksiannettujen kansallisten säännösten arviointiin liittyviä erityiskysymyksiä. Tiedekomitea antoi lausuntonsa(21) raportista 3 päivänä lokakuuta 2003. Kyseinen komitea on lausuntoa laatiessaan ottanut huomioon Alankomaiden hallituksen toimeksiantaman tutkimuksen "Ecotoxicological advice on chlorinated paraffins", OSPAR-yleissopimukseen kuuluvan, prioriteettiaineita käsittelevän julkaisusarjan selvityksen lyhytketjuisista klooratuista parafiineista (OSPAR-komissio 2001) sekä YK:n Euroopan talouskomission tilapäisen asiantuntijakomitean lyhytketjuisista klooratuista parafiineista laatiman asiakirjan (lopullinen luonnos II, 2003). Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea katsoo PBT-arvioinnin osalta, että vaikka lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien luokitteluun PBT-aineiksi liittyy edelleen epävarmuustekijöitä, tähän mennessä saatujen todisteiden runsaus ja etenkin todisteet siitä, että lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja esiintyy syrjäisillä alueilla ympäristössä ja ravintoketjun huipulla olevissa petoeläimissä, osoittavat, että luokitus on asianmukainen ja etteivät lisätutkimukset todennäköisesti anna aihetta sen muuttamiseen. Tiedekomitea toteaa kuitenkin edelleen katsovansa, ettei riskinhallinta voi perustua yksinomaan PBT-luokitteluun vaan että sitä varten on analysoitava tarkemmin riskit sekä vähintäänkin lähteet, joista ainetta pääsee, ja reitit, joita pitkin se kulkeutuu meriympäristöön. Klassisesta riskinarvioinnista kyseinen komitea toteaa, että vaikka se perustuu useisiin päästöistä ja altistumisesta muodostettuihin pahinta tilannetta koskeviin oletuksiin, huomioon otetaan sen ansiosta nyt myös riskit, joita tekstiilien pinnoitteista ja aineen käytöstä kumissa aiheutuu vesiympäristölle, sedimentille ja maaperälle. Lisäksi se toteaa, että maaperän ja sedimentin osalta PEC/PNEC-suhdelukuun olisi raportissa esitetystä poiketen sovellettava lisäkerrointa 10, jolloin kaikki maaperää ja sedimenttiä varten lasketut riskiä kuvaavat osamäärät olisivat suurempia kuin 1. Se katsoo kuitenkin, että näihin ympäristön osiin kohdistuvien riskien arvioinnissa käytettävät PNEC-arvot eivät ole luotettavia. Se toteaa lisäksi, että kokeellisesti määritetyt PNEC-arvot tarjoavat luotettavamman perustan riskinhallintaa koskeville päätöksille ja että nämä tiedot voidaan kerätä melko nopeasti. Se osoittaa myös sekundääristä myrkyttymistä koskeviin oletuksiin liittyviä lisäpuutteita. Vaikka tiedekomitea myöntää, että lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttö tarkoituksiin, joita ei valvota yhteisön nykyisten riskejä vähentävien toimenpiteiden yhteydessä, voi antaa aihetta huoleen ympäristövaikutusten vuoksi, se katsoo, että käytettävissä olevat tiedot eivät riitä perusteeksi riskejä vähentävien toimenpiteiden toteuttamiselle, ja esittää, että lisätiedot ja -testit ovat tarpeen riskien riittäväksi arvioimiseksi.
(28) Komissio laatii edellä esitettyjen seikkojen perusteella asetuksen (ETY) N:o 793/93(22) 10 artiklan mukaisesti parhaillaan asetusta, jolla velvoitetaan teollisuus toimittamaan puuttuvat tiedot, jotta riskit voitaisiin arvioida uudelleen luotettavammin. Uusi, ajan tasalle saatettu riskinarviointi toimitetaan jäsenvaltioiden teknisten asiantuntijoiden suorittaman tarkastelun jälkeen myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevälle tiedekomitealle tarvittaessa vertaisarviointia varten.
(29) Lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja käsitellään edellä mainittujen yhteisön säännösten lisäksi myös muussa yhteisön lainsäädännössä. Koska lyhytketjuiset klooratut parafiinit ovat ihmiselle ja vesiympäristölle myrkyllisiä, koska niitä on todettu laajalti vesiympäristössä ja koska niihin sovelletaan jo PARCOM-päätöstä 95/1, ne on sisällytetty vesipolitiikan alan prioriteettiaineiden luettelon vahvistamisesta ja direktiivin 2000/60/EY muuttamisesta 20 päivänä marraskuuta 2001 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 2455/2001/EY(23) ensin mainitun direktiivin 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin vaarallisiin prioriteettiaineisiin. Edellä tarkoitetun direktiivin mukaisesti yhteisön on säädettävä erityistoimenpiteistä näiden aineiden päästöjen ja häviöiden lopettamiseksi kerralla tai vaiheittain 20 vuoden kuluessa siitä kun erityistoimenpiteet on hyväksytty. Tähän mennessä edellä tarkoitettuja toimenpiteitä ei ole lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien osalta hyväksytty.
II MENETTELY
(30) Direktiivin 2002/45/EY hyväksymisen yhteydessä Alankomaiden valtuuskunta äänesti direktiiviä vastaan todeten 24 päivänä huhtikuuta 2002 tehdyssä äänestystä koskevassa ilmoituksessa, että lyhytketjuisista klooratuista parafiineista annetun direktiivin täytäntöönpano tekisi Alankomaille mahdottomaksi täyttää sille Pariisin yleissopimuksen ja PARCOM-päätöksen 95/1 mukaisesti kuuluvat kansainväliset velvoitteet.
(31) Alankomaiden kuningaskunnan hallitus antoi perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohtaan viitaten 17 päivänä tammikuuta 2003 päivätyllä pysyvän edustustonsa kirjeellä komissiolle tiedoksi lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttöä koskevat kansalliset säännöksensä, jotka se aikoo pitää voimassa direktiivin 2002/45/EY hyväksymisen jälkeen.
(32) Komissio ilmoitti 25 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyllä kirjeellä Alankomaiden hallitukselle, että se on vastaanottanut perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisen tiedoksiannon ja että 95 artiklan 6 kohdan mukainen kuuden kuukauden tarkastelujakso on alkanut 22 päivänä tammikuuta 2003 eli seuraavana päivänä tiedoksiannon vastaanottamisesta.
(33) Komissio ilmoitti 15 päivänä huhtikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä muille jäsenvaltioille saaneensa edellä tarkoitetun tiedoksiannon Alankomailta. Lisäksi komissio julkaisi tiedoksiantoa koskevan ilmoituksen Euroopan unionin virallisessa lehdessä(24) ilmoittaakseen muille asianomaisille osapuolille kansalliset säännökset, jotka Alankomaat aikoo pitää voimassa, sekä niiden perustelut.
(34) Helmikuussa 2003 Yhdistynyt kuningaskunta esitti ensimmäisen luonnoksen tämän päätöksen I kohdan 4 alakohdassa tarkoitetusta lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskevasta ajantasaistetusta riskinarviointiraportista.
(35) Komissio ilmoitti 17 päivänä heinäkuuta 2003 perustamissopimuksen 95 artiklan 6 kohdan mukaisesti Alankomaiden kuningaskunnalle samana päivänä tekemästään päätöksestä 2003/549/EY, jolla pidennetään mainitun artiklan 6 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua, tiedoksiannettujen kansallisten säännösten hyväksymiselle tai hylkäämiselle asetettua määräaikaa 20 päivään joulukuuta 2003 asti. Komissio on katsonut, että koska aine ei aiheuta tosiasiallista vaaraa ihmisen terveydelle, edellä tarkoitettu määräajan pidennys on perusteltu sen vuoksi, että myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevää tiedekomiteaa on tarpeen kuulla, jotta ajantasaistetun riskinarviointiraporttiluonnoksen esille nostamat kysymykset voitaisiin selkiyttää mahdollisimman perusteellisesti.
(36) Vuoden 2003 heinäkuun lopulla Yhdistynyt kuningaskunta laati lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskevasta ajantasaistetusta riskinarviointiraportista lopullisen version, joka toimitettiin myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean tarkasteltavaksi yhdessä Alankomaiden kuningaskunnan tiedoksiantonsa tueksi toimittamien todisteiden kanssa.
(37) Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea antoi tämän päätöksen I jakson 4 kohdassa tarkoitetun lausuntonsa 3 päivänä lokakuuta 2003.
III ARVIOINTI
1. HYVÄKSYTTÄVYYS
(38) Edellä mainittuun komission päätökseen 2003/549/EY sisältyvän päätelmän mukaan Alankomaiden kuningaskunnan tekemä hakemus on hyväksyttävissä. Tässä päätöksessä viitataan kyseiseen komission päätökseen. Tästä huolimatta on tarpeen toistaa tässä, miten tiedoksiannetut kansalliset säännökset poikkeavat direktiivin 2002/45/EY vaatimuksista.
(39) Yhteenvetona voidaan todeta, että tiedoksiannetut kansalliset säännökset poikkeavat direktiivin 2002/45/EY vaatimuksista seuraavilta osin:
- Lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien, joiden kloorausaste on vähintään 48 prosenttia, sellainen käyttö maalien, pinnoitteiden tai tiivisteiden pehmentiminä sekä kumin, muovien tai tekstiilien palonestoaineena, johon ei direktiivin mukaan sovelleta markkinoille saattamista ja käyttöä koskevia rajoituksia, on Alankomaissa kielletty.
- Lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien, joiden kloorausaste on vähintään 48 prosenttia, sellainen käyttö ainesosina metallintyöstönesteiden sisältämissä aineissa ja valmisteissa, johon ei direktiivin mukaan sovelleta markkinoille saattamista ja käyttöä koskevia rajoituksia, jos lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien pitoisuus on alle yksi prosenttia, on Alankomaissa kielletty.
2. PUOLTAVAT SEIKAT
(40) Perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan ja kyseisen artiklan 6 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan komission on varmistettava, että kaikki mainitussa artiklassa määrätyt edellytykset, joihin vedoten jäsenvaltio voi pitää voimassa yhteisön yhdenmukaistamistoimenpiteestä poikkeavat kansalliset säännökset, täyttyvät.
(41) Komission on etenkin arvioitava, ovatko kansalliset säännökset perusteltuja perustamissopimuksen 30 artiklassa tarkoitetuista tärkeistä syistä tai ympäristön taikka työympäristön suojeluun liittyvistä syistä, ja varmistettava, etteivät ne ylitä sitä, mikä on tarpeen perustellun tavoitteen saavuttamiseksi. Lisäksi kun komissio katsoo, että kansalliset säännökset täyttävät edellä tarkoitetut edellytykset, se tutkii 95 artiklan 6 kohdan mukaisesti, ovatko kansalliset säännöt keino mielivaltaiseen syrjintään tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyyn rajoittamiseen ja muodostavatko ne esteen sisämarkkinoiden toiminnalle.
(42) On huomattava, että arvioidessaan, ovatko 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti tiedoksi annetut kansalliset säännökset perusteltuja, komissio joutuu EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 6 kohdassa asetetun määräajan vuoksi ottamaan perustaksi säännökset tiedoksi antaneen jäsenvaltion ilmoittamat syyt. Kansallisten säännösten voimaan jättämistä hakenut jäsenvaltio on näin ollen perustamissopimuksen mukaan vastuussa sen todistamisesta, että kyseiset säännökset ovat perusteltuja. EY:n perustamissopimuksen 95 artiklassa määrätyn menettelyn ja etenkin päätöksen tekemiselle asetetun tiukan määräajan vuoksi komissio voi yleensä tutkia vain pyynnön esittäneen jäsenvaltion ilmoittamien seikkojen merkityksen asian kannalta ilman, että sen tarvitsee itse osoittaa perusteluiksi soveltuvia syitä.
(43) Jos komissiolla on kuitenkin hallussaan tietoja, joiden perusteella yhteisön yhdenmukaistamistoimenpidettä, josta tiedoksi annetut kansalliset säännökset poikkeavat, voidaan joutua arvioimaan uudelleen, se voi ottaa kyseiset tiedot huomioon arvioidessaan tiedoksi annettuja kansallisia säännöksiä.
2.1 PERUSTAMISSOPIMUKSEN 30 ARTIKLASSA TARKOITETTUIHIN TÄRKEISIIN TARPEISIIN TAI YMPÄRISTÖN TAI TYÖYMPÄRISTÖN SUOJELUUN LIITTYVÄT PERUSTELUT
(44) Alankomaat pitää kansallisten säännöstensä säilyttämistä välttämättömänä vesiympäristön ja ihmisten terveyden suojelemiseksi lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien nykyisten käyttömuotojen aiheuttamilta riskeiltä. Alankomaat viittaa ennalta varautumisen periaatteeseen. Alankomaiden mukaan kyseistä periaatetta on tulkittava siten, ettei sen voida edellyttää odottavan vakavan ongelman ilmaantumista, erityisesti kun otetaan huomioon korkealaatuisen pohja- ja pintaveden merkitys kansanterveydelle. Alankomaat huomauttaa, että lyhytketjuiset klooratut parafiinit ovat erittäin vaarallisia aineita, jotka luokitellaan direktiivin 67/548/ETY mukaan vaarallisiksi sekä ihmisen terveydelle että ympäristölle. Lisäksi ne ovat OSPAR-yleissopimuksen mukaan pysyviä, vesiympäristölle erityisen vaarallisia aineita. Koska niitä on ympäristössä, niiden käyttö on päätetty lopettaa vaiheittain Pariisin komission (nykyinen OSPAR-komitea) tekemällä päätöksellä 95/1. Alankomaat korostaa, että lyhytketjuiset klooratut parafiinit muodostavat vakavan riskin Alankomaiden vesiympäristölle. Tämä käy Alankomaiden mukaan selvästi ilmi toksikologiaan erikoistuneen hollantilaisen konsultin tekemästä tutkimuksesta, joka on Alankomaiden toimittaman tiedoksiannon liitteenä. Alankomaat väittää myös kansanterveyden olevan vaarassa, koska sekä pohja- että pintavettä käytetään Alankomaissa laajalti juomaveden ottoon.
(45) Arvioidessaan, ovatko kansalliset säännökset perusteltuja ihmisten terveyteen ja ympäristönsuojeluun liittyvistä syistä, kuten Alankomaat on esittänyt, komissio on aiemmin päätöksessään 2003/549/EY katsonut, että Alankomaiden tiedoksiantonsa tueksi esittämien todisteiden lisäksi on otettava asianmukaisesti huomioon myös kaikki komission hallussa olevat asiaa koskevat todisteet ja erityisesti asetuksen (ETY) N:o 793/93 mukaisesti suoritetun riskinarvioinnin tulokset sekä kaikki muut saatavilla olevat todisteet.
(46) Komissio toistaa tämän näkemyksensä ja muistuttaa, että kyseisen päätöksen tekemispäivän jälkeen saataville on tullut lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskevan ajantasaistetun riskinarviointiraportin lopullinen versio ja myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean kyseisestä raportista 3 päivänä lokakuuta 2003 antama lausunto, joihin viitataan I jakson 4 kohdassa. Nämä tiedot on otettava huomioon siltä osin kuin niillä on merkitystä kansallisten säännösten arvioinnin kannalta.
(47) Komissio on tutkinut Alankomaiden toimittamista todisteista tiedoksiantoaineistoon sisältyvän hollantilaisen tutkimuksen ja todennut päätöksessä 2003/549/EY päätelmänään, ettei se vastoin Alankomaiden väitteitä osoita, että Alankomaiden vesiympäristöön tai väestöön kohdistuisi riski, eikä näin ollen tue Alankomaiden kansallisten säännöstensä säilyttämiselle esittämiä perusteita. Tätä tutkimusta ei sen vuoksi tarkastella tässä enempää.
(48) Komissio on tarkastellut seuraavia todisteita arvioidakseen kansallisia säännöksiä: Yhdistyneen kuningaskunnan vuonna 1997 laatima lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskeva alkuperäinen riskinarviointiraportti ja myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean kyseisestä raportista 27 päivänä marraskuuta 1998 antama lausunto, lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien riskinarvioinnista tehdyt päätelmät sellaisina kuin ne on hyväksytty suosituksella 1999/721/EY, Yhdistyneen kuningaskunnan kesäkuun 2003 lopulla lyhytketjuisista klooratuista parafiineista laatima ajantasaistettu riskinarviointiraportti, jäsenvaltioiden teknisten asiantuntijoiden komitean kyseisestä raportista käymien keskustelujen tulokset sekä myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean kyseisestä raportista 3 päivänä lokakuuta 2003 antama lausunto. On huomattava, että viimeksi mainittua lausuntoa laatiessaan myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea tarkasteli komission pyynnöstä myös Alankomaiden toimittamaa tutkimusta.
2.1.1 Ihmisten terveys
(49) Vuonna 1997 laaditussa lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskevassa alkuperäisessä riskinarviointiraportissa ja myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean kyseisestä raportista 27 päivänä marraskuuta 1998 antamassa lausunnossa ei tuoda esille, että kaikista kansallisissa säännöksissä kielletyistä lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttömuodoista aiheutuisi vaaraa ihmisen terveydelle. Yhteisön tasolla vuonna 1999 hyväksytyissä riskinarvioinnin päätelmissä(25) ja myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean 22 päivänä joulukuuta 2002 antamassa lausunnossa kyseisten käyttömuotojen ei katsota antavan aihetta huoleen ihmisten terveydestä. On otettava huomioon, että viimeksi mainittua lausuntoa laatiessaan myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea tarkasteli sekä uutta lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskevaa tietoa että äskettäin annetussa direktiivissä 2002/45/EY asetettujen rajoitusten täytäntöönpanosta odotettavissa olevia myönteisiä vaikutuksia. Se, etteivät jäljelle jäävät lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttömuodot anna aihetta huoleen ihmisten terveydestä, vahvistettiin Yhdistyneen kuningaskunnan heinäkuun 2003 lopulla laatimassa ajantasaistetun riskinarviointiraportin lopullisessa versiossa ja myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean siitä 3 päivänä lokakuuta 2003 antamassa lausunnossa, jossa on otettu huomioon myös Alankomaiden toimittama tutkimus.
(50) Edellä esitetyn perusteella ja päinvastaisten todisteiden puuttuessa voidaan päätellä, että kansallisten säännösten säilyttämistä ei voida perustella tarpeella suojata ihmisten terveyttä.
2.1.2 Ympäristö
(51) Kansalliset säännökset on arvioitava kaikilta niiltä osin, joilta ne ovat direktiivin 2002/45/EY vaatimuksia tiukempia, kuten niiden kieltojen osalta, jotka koskevat lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttöä muiden metallintyöstössä käytettävien aineiden ja valmisteiden ainesosina.
2.1.2.1 Kielto, joka koskee lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttöä muiden metallintyöstössä käytettävien aineiden ja valmisteiden ainesosina
(52) Direktiivissä 2002/45/EY sallitaan lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttö muiden metallintyöstössä käytettävien aineiden ja valmisteiden ainesosina enintään yhden prosentin pitoisuuksina. Tämä raja-arvo, joka ei sisälly komission alkuperäiseen ehdotukseen, otettiin käyttöön, jotta direktiivin soveltamisalasta voitiin sulkea pois keskipitkäketjuiset klooratut parafiinit. Keskipitkäketjuiset klooratut parafiinit sisältävät lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja ainesosina tai epäpuhtauksina 0,3-1 prosentin pitoisuuksina, ja "niitä voidaan käyttää samankaltaisiin tarkoituksiin kuin lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja ja niitä käytetään lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien sijasta suurpaineeseen perustuvassa metallintyöstössä käytettävien nesteiden lisäaineina sekä maalien pehmentiminä ja tiivisteiden lisäaineina"(26). Yhteisön lainsäätäjä on katsonut, että tällä pitoisuusrajalla voidaan suojata ympäristöä riittävästi ilman, että se vaikuttaa keskipitkäketjuisia kloorattuja parafiineja koskeviin toimenpiteisiin, joita mahdollisesti toteutetaan sen jälkeen, kun kyseisistä aineista käynnissä olevan, yhteisön suorittaman riskinarvioinnin tulokset ovat käytettävissä(27).
(53) Lyhytketjuisista klooratuista parafiineista laaditussa alkuperäisessä riskinarviointiraportissa, myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean kyseisestä raportista 27 päivänä marraskuuta 1998 antamassa lausunnossa ja suosituksella 1999/721/ETY(28) hyväksytyissä riskinarvioinnin päätelmissä ei selvennetä, voidaanko kyseisellä pitoisuusrajalla tarjota riittävä suoja. Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea on tutkittuaan tarkkaan lyhytketjuisista klooratuista parafiineista saatavana olevat uudet tiedot sekä otettuaan nimenomaisesti huomioon direktiivissä 2002/45/EY asetetut rajoitukset antanut 22 päivänä joulukuuta 2002 lausunnon, jossa se ei kyseenalaista edellä mainittua pitoisuusrajaa.
(54) Tiedekomitea on komission pyydettyä sitä tarkentamaan asiaa esittänyt 3 päivänä lokakuuta 2003 antamassaan lausunnossa päätelmänään, että kyseinen lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttö voi edelleen aiheuttaa liian suuren riskin.
(55) Päätelmänä voidaan näin ollen todeta, että kansalliset säännökset, siltä osin kuin niissä kielletään lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttö muiden metallintyöstössä käytettävien aineiden ja valmisteiden ainesosina, ovat ympäristönsuojelun näkökulmasta perusteltuja.
(56) Lisäksi koska käytettävissä ei ole lisätietoja, jotka osoittaisivat, että perusteltu tavoite voidaan saavuttaa vähemmän rajoittavin toimenpitein, kuten soveltamalla muiden aineiden ja valmisteiden ainesosina käytettävien lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien osalta pienempää pitoisuusrajaa, päätelmänä voidaan todeta, että kansalliset säännökset eivät näytä ylittävän sitä, mikä on tarpeen kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi.
2.1.2.2 Kielto, joka koskee lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttöä aineina ja aineiden sekä valmisteiden ainesosina muihin tarkoituksiin
(57) Tässä arvioidaan ensin kieltoa, joka koskee lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttöä aineina muihin tarkoituksiin.
(58) Lyhytketjuisista klooratuista parafiineista laaditussa alkuperäisessä riskinarviointiraportissa ja myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean kyseisestä raportista 27 päivänä marraskuuta 1998 antamassa lausunnossa ei osoiteta, että lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käytöstä muihin tarkoituksiin kuin metallintyöstöön tai nahkatuotteiden viimeistykseen aiheutuisi ympäristölle vaaraa. Tämä päätelmä vahvistetaan komission suosituksessa 1999/721/ETY(29). Arvioituaan tarkkaan uutta lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskevaa tietoa sekä otettuaan huomioon äskettäin annetussa direktiivissä 2002/45/EY asetettujen rajoitusten täytäntöönpanosta odotettavissa olevat myönteiset vaikutukset myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea totesi 22 päivänä joulukuuta 2002 antamassaan lausunnossa, ettei edellä mainitun päätelmän muuttamiseen ollut aihetta.
(59) Yhdistyneen kuningaskunnan heinäkuun 2003 lopulla laatiman ajantasaistetun riskinarviointiraportin lopullisen version päätelmät poikkeavat aiempien arviointien päätelmistä. Ajantasaistetussa raportissa edellä mainittujen käyttömuotojen aiheuttamat ympäristöriskit arvioidaan uusien tietojen perusteella entistä perusteellisemmin. Tavanomaiseen PEC/PNEC-menetelmään perustuvan ympäristöriskien uudelleenarvioinnin (jäljempänä "klassinen riskinarviointi") lisäksi raportissa arvioidaan laaja-alaisilla merialueilla meriympäristölle aiheutuvat riskit soveltamalla PBT-aineiden tunnistamiskriteerejä (jäljempänä "PBT-arviointi"). Ajantasaistettu raportti on näin ollen yhteisiltä osin aiempia raportteja ja niistä laadittuja lausuntoja laaja-alaisempi, joten näitä ei voida ottaa huomioon kansallisia säännöksiä arvioitaessa.
(60) Tarkasteltuaan Yhdistyneen kuningaskunnan helmikuussa 2003 toimittamaa raportin ensimmäisen version luonnosta komissio totesi päätöksessään 2003/549/EY, että luonnoksesta ei käy selvästi ilmi, voidaanko käytettävissä olevia tietoja pitää sellaisina tieteellisinä todisteina, joilla voidaan riittävällä tavalla perustella riskejä vähentävien toimenpiteiden toteuttaminen. Lisäksi komissio huomautti, ettei raporttiluonnoksessa osoiteta selkeästi niitä lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttömuotoja, jotka antavat aihetta huoleen, eikä sitä, millaiset riskiä vähentävät toimenpiteet voisivat olla perusteltuja näiden ongelmien käsittelemiseksi riittävällä tavalla.
(61) Raportin lopullinen versio, jossa selvennetään joitakin riskinarviointiin liittyviä kysymyksiä, sisältää kuitenkin edelleen epäselviä kohtia. Klassisen riskinarvioinnin tuloksia ei pidetä riittävän luotettavina. Myöskään PBT-arvioinnin tuloksia ei pidetä kiistattomina. Toisaalta raportissa kuitenkin esitetään, että lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien levinneisyys laajoille alueille ympäristössä sekä näiden aineiden todennäköiset PBT-ominaisuudet antavat aihetta huoleen, minkä vuoksi voi olla perusteltua toteuttaa ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä, joilla rajoitetaan aineen pääsyä veteen ja maaperään.
(62) Tutkittuaan ajantasaistetun raportin ja otettuaan huomioon jäljellä olevat epävarmuustekijät jäsenvaltioiden tekniset asiantuntijat ovat katsoneet, että toimenpiteitä riskien vähentämiseksi olisi harkittava viipymättä.
(63) Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea esittää 3 päivänä lokakuuta 2003 laatimassaan lausunnossa toisenlaisen päätelmän. Tiedekomitea katsoo esittelijänä toimivan jäsenvaltion ja jäsenvaltioiden teknisten asiantuntijoiden näkemyksestä poiketen, että PBT-arvioinnin kannalta merkitykselliset tiedot eivät muodosta riittävää tieteellistä perustaa riskejä vähentävien toimenpiteiden toteuttamiselle, vaikka ne tukevatkin lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien luokittelua PBT-aineiksi. Kyseinen komitea on jäljellä olevista epävarmuustekijöistä huolimatta samaa mieltä niistä klassisen riskinarvioinnin tuloksista, joiden mukaan lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttö tekstiileissä ja kumissa voi aiheuttaa vaaraa ympäristölle. Lisäksi se huomauttaa, että kaikki muut lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttömuodot saattavat antaa aihetta huoleen maaperään ja sedimentteihin todennäköisesti kohdistuvien vaikutusten vuoksi. Se ei kuitenkaan katso, että käytettävissä olevat tiedot muodostavat tieteellisen perustan, jolla riskejä vähentävät toimenpiteet voidaan riittävästi perustella. Koska jäljellä olevien epävarmuustekijöiden vähentämiseksi tarvittavat tiedot voidaan kerätä melko nopeasti, kyseinen komitea katsoo, että riskejä vähentäviä toimenpiteitä ei pitäisi toteuttaa ennen kuin riittäviin PEC- ja PNEC-arvoihin perustuvan riskien uudelleenarvioinnin tulokset ovat käytettävissä.
(64) Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien muiden käyttömuotojen aiheuttamien riskien arviointiin liittyy edelleen epävarmuustekijöitä. Vaikka näkemykset siitä, muodostavatko saatavilla olevat tiedot riittävän perusteen riskejä vähentävien toimenpiteiden toteuttamiselle, vaihtelevat, lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien kaikkien muiden käyttömuotojen katsotaan yleisesti, joskin eri syistä ja vaihtelevassa määrin, antavan mahdollisesti aihetta huoleen.
(65) Komissio huomauttaa, että riskin olemassaoloon liittyvän tieteellisen epävarmuuden vuoksi saattaa olla perusteltua säilyttää ennaltaehkäisevät suojatoimenpiteet tavoitellun suojatason väliaikaiseksi varmistamiseksi ajanjaksolla, joka tarvitaan tieteellisten epävarmuustekijöiden ratkaisemiseksi(30). On selvää, että tämä on tilanne lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien muihin käyttömuotoihin liittyvien mahdollisten riskien osalta. Esille tuotujen ongelmien perusteella vaikuttaa lisäksi siltä, ettei komissio voi sulkea pois sitä mahdollisuutta, että nämä muut käyttömuodot salliva direktiivi 2002/45/EY ei riitä varmistamaan Alankomaiden tavoittelemaa suojatasoa.
(66) Tässä tilanteessa ja ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti päätelmänä voidaan esittää, että kansalliset säännökset, siltä osin kuin niissä kielletään lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien muut käyttömuodot, voidaan jättää väliaikaisesti voimaan, jotta ei keskeytettäisi sellaisia nykyisiä toimenpiteitä, jotka saattavat vaikuttaa perustelluilta piakkoin valmistuvan riskinarvioinnin valossa. Tätä päätelmää tukee myös se, että lyhytketjuiset klooratut parafiinit luokitellaan direktiivin 2000/60/EY mukaan vaarallisiksi prioriteettiaineiksi, joihin olisi vesiympäristön parantamiseksi ja sen tehokkaammaksi suojaamiseksi kohdistettava toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on päästöjen ja häviöiden välitön tai asteittainen lopettaminen.
(67) Edellä esitetty päätelmä koskee aineina käytettävien lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien muiden käyttömuotojen kieltämistä. Kun tarkastellaan kieltoa, joka koskee lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttöä muiden aineiden ja valmisteiden ainesosina, on ensin todettava, että näitä käyttömuotoja ei tarkastella ajantasaistetussa riskinarviointiraportissa. Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea on komission pyynnöstä selventänyt, aiheuttavatko edellä mainitut käyttömuodot riskin, ja todennut 3 päivänä lokakuuta 2003 antamassaan lausunnossa päätelmänään, ettei riskiä aiheudu lukuun ottamatta käyttöä muoveissa, johon saattaa liittyä ongelmia.
(68) Päätelmänä voidaan näin ollen todeta, että kansalliset säännökset, siltä osin kuin niissä kielletään lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttö muiden aineiden ja valmisteiden ainesosina muissa tarkoituksissa, lukuun ottamatta käyttöä muoveissa, eivät ole ympäristönsuojelun näkökulmasta perusteltuja.
(69) Lisäksi on arvioitava, ylittävätkö kansalliset säännökset, siltä osin kuin komissio katsoo, että ne voidaan väliaikaisesti jättää voimaan, sen, mikä on tarpeen perustellun tavoitteen saavuttamiseksi. Komissio ottaa tässä yhteydessä huomioon, että direktiivin 2000/60/EY perusteella käydään parhaillaan keskustelua sen selvittämiseksi, mikä on lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien osalta asianmukainen kustannustehokkuus ja mitkä ovat oikeasuhteiset toimenpiteet kyseisen aineen päästöjen vähentämiseksi, ja että tähän mennessä ei ole pystytty osoittamaan kansallisia säännöksiä vähemmän rajoittavia säännöksiä, joilla voitaisiin varmistaa, että ympäristön altistuminen lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien muiden nykyisten käyttömuotojen seurauksena voidaan tehokkaasti pitää mahdollisimman vähäisenä. Kansalliset säännökset näyttävät käytettävissä olevien tietojen perusteella olevan ainoa keino, jolla voidaan säilyttää Alankomaiden tavoittelema ympäristönsuojelun korkea taso.
(70) Päätelmänä voidaan käytettävissä olevien tietojen perusteella ja edellä mainittuja riskiä vähentäviä toimenpiteitä koskevan ratkaisun puuttuessa näin ollen todeta, että kansalliset säännökset eivät ole perusteltuun tavoitteeseen nähden suhteettomia.
(71) Komissio tutkii, onko direktiivin 2002/45/EY muuttaminen ja/tai direktiivin 2000/60/EY edellyttämien asianmukaisten toimenpiteiden ehdottaminen tarpeen, kun otetaan huomioon kaikki edellä esitetyt lisätiedot.
2.2 SEN TOTEAMINEN, ETTEIVÄT SÄÄNNÖKSET OLE KEINO MIELIVALTAISEEN SYRJINTÄÄN TAI JÄSENVALTIOIDEN VÄLISEN KAUPAN PEITELTYYN RAJOITTAMISEEN JA ETTEIVÄT NE MUODOSTA ESTETTÄ SISÄMARKKINOIDEN TOIMINNALLE
2.2.1 Ei mielivaltaista syrjintää
(72) Perustamissopimuksen 95 artiklan 6 kohdassa komissio velvoitetaan varmistamaan, etteivät suunnitellut säännökset ole keino mielivaltaiseen syrjintään. Edellytyksenä sille, ettei syrjintää esiinny, on yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan se, että samankaltaisia tilanteita ei käsitellä eri tavoin ja ettei erilaisia tilanteita ei käsitellä samalla tavoin.
(73) Kansalliset säännökset ovat yleissäännöksiä ja niitä sovelletaan lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttömuotoihin siitä riippumatta, onko aineet valmistettu Alankomaissa vai tuotu maahan muista jäsenvaltioista. Päätelmänä voidaan päinvastaisten todisteiden puuttuessa esittää, että kansalliset säännökset eivät ole keino mielivaltaiseen syrjintään.
2.2.2 Ei peiteltyä kaupan rajoittamista
(74) Kansalliset säännökset, joilla rajoitetaan tuotteiden käyttöä enemmän kuin yhteisön direktiiveillä, muodostavat yleensä kaupan esteen silloin, kun on kyse laillisesti markkinoille saatetuista ja muualla yhteisössä käytössä olevista tuotteista, joita ei ole niiden käyttöä koskevan kiellon vuoksi tarkoitus saattaa markkinoille kyseisessä jäsenvaltiossa. Perustamissopimuksen 95 artiklan 6 kohdassa määriteltyjen edellytysten tarkoituksena on estää 4 ja 5 kohtaan perustuvien rajoitusten käyttäminen vääriin tarkoituksiin siten, että ne todellisuudessa ovat taloudellisia toimenpiteitä, jotka on otettu käyttöön muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden tuonnin estämiseksi, toisin sanoen kansallisen tuotannon välilliseksi suojelemiseksi.
(75) Kuten edellä on osoitettu, kansallisten säännösten todellisena tavoitteena on suojata ympäristöä lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttöön liittyviltä riskeiltä. Koska ei ole todisteita siitä, että kyseiset kansalliset säännökset ovat kansallisen tuotannon suojelemiseksi tarkoitettu toimenpide, päätelmänä voidaan todeta, että niiden tarkoituksena ei ole jäsenvaltioiden välisen kaupan peitelty rajoittaminen.
2.2.3 Ei esteitä sisämarkkinoiden toiminnalle
(76) Tätä ehtoa ei voida tulkita siten, että sillä suljetaan pois mahdollisuus kaikkien sellaisten kansallisten säännösten antamiseen, jotka voisivat vaikuttaa sisämarkkinoiden toteutumiseen. Itse asiassa kaikki kansalliset säännökset, jotka poikkeavat sisämarkkinoiden toteuttamiseen ja toimivuuteen tähtäävästä yhdenmukaistamistoimenpiteestä, ovat sisällöltään toimenpiteitä, jotka todennäköisesti vaikuttavat sisämarkkinoihin. Perustamissopimuksen 95 artiklassa määrätyn menettelyn hyödyllisyyden säilyttämiseksi sisämarkkinoiden toiminnan esteen käsite on näin ollen 95 artiklan 6 kohtaa sovellettaessa ymmärrettävä kohtuuttoman suureksi vaikutukseksi suhteessa asetettuun tavoitteeseen.
(77) Edellä on osoitettu, että kansalliset säännökset voidaan pitää tilapäisesti voimassa ympäristönsuojeluun liittyvistä syistä ja että ne näyttävät käytettävissä olevien tietojen perusteella olevan ainoa keino, jolla voidaan säilyttää Alankomaiden tavoittelema suojelun korkea taso. Sen vuoksi komissio katsoo, että siihen asti, kunnes voidaan osoittaa asianmukaiset riskiä vähentävät toimenpiteet, päätelmänä on, että ehto, jonka mukaan säännökset eivät saa muodostaa estettä sisämarkkinoiden toiminnalle, täyttyy.
IV PÄÄTELMÄ
(78) Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta päätelmänä, että kansalliset säännökset
- voidaan pitää tilapäisesti voimassa ympäristönsuojeluun liittyvistä syistä eivätkä ne ylitä sitä, mikä on tarpeen asetetun tavoitteen saavuttamiseksi, siltä osin kuin niissä kielletään lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttö muiden aineiden ja valmisteiden ainesosina metallintyöstönesteissä tai muovien palonestoaineina, maalien, pinnoitteiden ja tiivisteiden pehmentiminä ja tekstiilien palonestoaineina,
- eivät ole perusteltuja ympäristönsuojeluun liittyvistä syistä siltä osin kuin niissä kielletään lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttö sellaisten muiden aineiden ja valmisteiden ainesosina alle yhden prosentin pitoisuuksina, joita käytetään maalien, pinnoitteiden ja tiivisteiden pehmentiminä sekä kumin tai tekstiilien palonestoaineina.
(79) Lisäksi siltä osin kuin kansalliset säännökset voidaan tilapäisesti pitää voimassa, ne eivät ole keino mielivaltaiseen syrjintään tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyyn rajoittamiseen eivätkä ne muodosta estettä sisämarkkinoiden toiminnalle.
(80) Sen vuoksi komissio katsoo, että kansalliset säännökset voidaan hyväksyä edellä esitetyssä laajuudessa. Komissio katsoo kuitenkin, että kansallisille säännöksille annettu hyväksyntä on rajattava ajallisesti, koska kyseiset säännökset on arvioitu erityisolosuhteissa. Kuten tämän päätöksen I jakson 4 kohdassa todetaan, parhaillaan kerätään tietoja, jotka ovat tarpeen lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien riskinarviointiin liittyvien epävarmuustekijöiden vähentämiseksi tai poistamiseksi. Sen vuoksi ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että kansalliset säännökset eivät enää vaikuta perustelluilta uusien tietojen valossa. Hyväksynnän olisi oltava voimassa sen ajan, joka on tarpeen vaadittavien tietojen keräämiseksi ja perusteelliseksi arvioimiseksi. Komissio katsoo, että tätä varten tarvitaan määräaika, joka päättyy 31 päivänä joulukuuta 2006. Hyväksynnän voimassaolo päättyy kyseisenä päivämääränä,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Lyhytketjuisia kloorattuja parafiineja koskevat kansalliset säännökset, jotka Alankomaat on antanut perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti tiedoksi 21 päivänä tammikuuta 2003, hyväksytään siltä osin kuin niitä ei sovelleta lyhytketjuisten kloorattujen parafiinien käyttöön sellaisten muiden aineiden ja valmisteiden ainesosina alle yhden prosentin pitoisuuksina, jotka on tarkoitettu käytettäviksi
- maalien, pinnoitteiden tai tiivisteiden pehmentiminä,
- kumin tai tekstiilien palonestoaineena.
2 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2006.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 16 päivänä joulukuuta 2003.