RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2406/96 af 26. november 1996 om fælles handelsnormer for visse fiskerivarer
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3759/92 af 17. december 1992 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter (1), særlig artikel 2, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
Der fastlagdes med forordning (EØF) nr. 103/76 (2) og (EØF) nr. 104/76 (3) fælles handelsnormer for henholdsvis visse fiskearter og visse krebsdyr; der bør foretages nye væsentlige ændringer af disse forordninger for at tage hensyn til udviklingen på markedet og handelspraksis; alle disse bestemmelser bør derfor samles i en enkelt retsakt, således at der opnås klarhed og en korrekt anvendelse af bestemmelserne; der bør derfor vedtages en enkelt forordning, der træder i stedet for både forordning (EØF) nr. 103/76 og forordning nr. 104/76;
de fælles handelsnormer for fiskerivarer har først og fremmest til formål at forbedre varernes kvalitet og derigennem fremme afsætningen af dem - til fordel for både producenter og forbrugere; eftersom der er tale om uforarbejdede varer, der sælges ferske eller kølede, afhænger kvaliteten i høj grad af, hvor friske de er, hvilket vurderes ud fra objektive kriterier ved en organoleptisk undersøgelse; af hensyn til fiskerivarernes ensartethed med hensyn til friskhed er det nødvendigt, at partierne kun omfatter varer af samme art fra én og samme fangstplads og samme fartøj;
der bør fastlægges et begrænset, men tilstrækkeligt antal friskhedsgrader på grundlag af kriterier, der er tilpasset de enkelte varegrupper; af hensyn til behovet for senest fra den 1. januar 2000 at støtte kvalitetsvarer er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at lade alle friskhedsgrader være omfattet af de interventionsmekanismer, der er fastlagt i den fælles markedsordning for fiskerivarer;
det er ligeledes formålet med de fælles handelsnormer, at der fastlægges harmoniserede handelskarakteristika for de pågældende varer på hele Fællesskabets marked for at forebygge konkurrenceforvridning og gøre det muligt at anvende prisordningen under den fælles markedsordning på et ensartet grundlag; der bør til det formål ved hjælp af et størrelsesskema foretages en størrelsesopdeling af fiskerivarerne på grundlag af disse varers vægt og i visse særlige tilfælde på grundlag af deres størrelse;
de fælles handelsnormer anvendes, første gang alle de berørte varer sælges til konsum i Fællesskabet, hvad enten de har oprindelse i Fællesskabet eller i tredjelande; de fælles handelsnormer anvendes med forbehold af de regler, der er fastsat på sundhedsområdet eller som led i foranstaltningerne til bevarelse af fiskeressourcerne; det bør erindres, at eventuelle bestemmelser om biologiske mindstestørrelser under alle omstændigheder går forud for de mindstestørrelser, der er fastsat for fisk i de fælles handelsnormer;
anvendelsen af fælles handelsnormer på varer fra tredjelande forudsætter supplerende angivelser på emballagen; sådanne angivelser er imidlertid ikke nødvendige, hvis der er tale om varer, der på samme betingelser som fællesskabsproduktionen indføres til Fællesskabet af fartøjer, som fører et tredjelands flag;
i betragtning af den praksis, der er gældende i de fleste medlemsstater, bør der i fiskerisektoren foretages en inddeling i kategorier efter friskhed og størrelse; de berørte erhvervsorganisationer bør udpege eksperter, der kan foretage en vurdering af varernes friskhed efter organoleptiske kriterier;
med henblik på gensidig underretning bør hver medlemsstat tilsende de øvrige medlemsstater og Kommissionen en liste over de pågældende eksperters og erhvervsorganisationers navne og adresser -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
A. Almindelige bestemmelser
Artikel 1
1. I denne forordning fastsættes for visse fiskerivarer fælles handelsnormer i henhold til artikel 2 i forordning (EØF) nr. 3759/92, i det følgende benævnt »grundforordningen«.
2. I denne forordning forstås ved:
a) »afsætning«: første udbud og/eller første salg til konsum i Fællesskabet
b) »parti«: en bestemt mængde af samme fiskeart, der har været underkastet den samme behandling og eventuelt stammer fra samme fangstplads og fra samme fartøj
c) »fangstplads«: den sædvanlige betegnelse inden for fiskeriet for det sted, hvor fangsten er gjort
d) »behandlingsgrad«: den tilstand, hvori fisken udbydes, såsom hel, renset, uden hoved, m.v.
e) »synlige parasitter«: en parasit eller en gruppe af parasitter, hvis dimension, farve eller struktur klart kan skelnes fra fiskevæv, og som umiddelbart kan ses under gode lysforhold uden optisk forstørrelse.
3. a) Denne forordnings bestemmelser om kategorier af friskhed for fiskerivarer finder anvendelse med forbehold af Rådets direktiv 91/493/EØF af 22. juli 1991 om sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af fiskerivarer (4).
b) I afventen af vedtagelsen af en kommissionsafgørelse i henhold til direktiv 91/493/EØF findes kriterierne for fisk, som er uegnet til konsum, i kategorien »ikke-godkendt« i bilag I til nærværende forordning.
Artikel 2
1. De varer, der er nævnt i artikel 3, og som har oprindelse i Fællesskabet eller er indført fra tredjelande, må kun afsættes, hvis de opfylder kravene i denne forordning.
2. Denne forordning anvendes dog ikke på små mængder fisk, som kystfiskere leverer direkte til detailhandlere eller forbrugere.
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 32 i grundforordningen.
Artikel 3
1. Der fastsættes herved fælles handelsnormer for følgende varer:
a) saltvandsfisk under KN-kode 0302:
- Rødspætte (Pleuronectes platessa)
- Hvid tun eller langfinnet tun (Thunnus alalunga)
- Almindelig tun (Thunnus thynnus)
- Storøjet tun (Thunnus eller Parathunnus obesus)
- Sild af arten Clupea harengus)
- Torsk af arten Gadus morhua
- Sardin af arten Sardina pilchardus
- Kuller (Melanogrammus aeglefinus)
- Sej (Pollachius virens)
- Lubbe (Pollachius pollachius)
- Makrel af arten Scomber scombrus
- Makrel af arten Scomber japonicus
- Hestemakrel (Trachurus-arter)
- Pighaj (Squalus acanthias og Scyliorhinus-arter)
- Rødfisk (Sebastes-arter)
- Hvilling (Merlangius merlangus)
- Blåhvilling (Micromesistius poutassou eller Gadus poutassou)
- Lange (Molva-arter)
- Ansjos (Engraulis-arter)
- Kulmule af arten Merluccius merluccius
- Glashvarre (Lepidorhombus-arter)
- Havbrasen (Brama-arter)
- Havtaske (Lophius-arter)
- Ising (Limanda limanda)
- Rødtunge (Microstumus kitt)
- Skægtorsk (Trisopterus luscus) og glyse (Trisopterus minutus)
- Okseøjefisk (Boops boops)
- Pikarel (Maena smaris)
- Havål (Conger conger)
- Knurhane (Trigla-arter)
- Multe (Mugil-arter)
- Rokke (Raja-arter)
- Skrubbe (Platichthys flesus)
- Tunge (Solea-arter)
- Strømpebåndsfisk (Lepidopus caudatus og Aphanobus carbo).
b) Krebsdyr under KN-kode 0306, levende, ferske, kølede, kogt i vand eller dampkogte:
- Hesterejer (Crangon crangon) og dybhavsrejer (Pandalus borealis)
- Taskekrabber (Cancer pagurus)
- Jomfruhummer (Nephrops norvegicus).
c) Blæksprutter under KN-kode 0307:
- Tiarmet blæksprutte (Sepia officinalis og Rossia macrosoma).
2. De fælles handelsnormer, jf. stk. 1, omfatter:
a) friskhedsklasser
b) størrelsesklasser.
B. Friskhedsklasser
Artikel 4
1. Friskhedsklasserne fastsættes for hvert parti fisk på grundlag af fiskenes friskhedsgrad samt enkelte andre kriterier.
Friskhedsgraden bestemmes ved hjælp af skemaet i bilag I, som indeholder specifikke angivelser for de enkelte varetyper.
2. De varer, der er nævnt i artikel 3, klassificeres på grundlag af det i stk. 1 nævnte skema i følgende friskhedsklasser:
a) Ekstra, A eller B for fisk, selachier, blæksprutter og jomfruhummer
b) Ekstra eller A for rejer.
Levende jomfruhummer klassificeres dog i en friskhedsklasse med betegnelsen E.
3. De krabber, der er nævnt i artikel 3, klassificeres ikke i henhold til særlige normer for friskhed.
Kun hele krabber, med undtagelse af hunkrabber med æg eller blødskjoldede krabber, må bringes i handelen.
Artikel 5
1. Hvert parti skal være ensartet med hensyn til friskhedsgrad. Et parti af ringe omfang behøver dog ikke at være ensartet. I så fald klassificeres det i den laveste af de friskhedsklasser, der forekommer i det pågældende parti.
2. Friskhedsklassen angives på etiketter, der anbringes på partiet med let læselige, mindst 5 cm høje bogstaver, der ikke kan slettes.
Artikel 6
1. For fisk, selachier, blæksprutter og jomfruhummere, der er nævnt i artikel 3, medfører klassificering af et parti i klasse B, at det pågældende parti udelukkes fra adgang til finansiel støtte i tilfælde af intervention som omhandlet i artikel 12, 12a, 14 og 15 i grundforordningen.
2. Fisk, selachier, blæksprutter og jomfruhummere af friskhedsklasse Ekstra må ikke fremvise mærker efter tryk eller beskadigelser og må ikke være tilsmudset eller udvise stærke farveændringer.
3. Fisk, selachier, blæksprutter og jomfruhummere af friskhedsklasse A må ikke være tilsmudset eller udvise stærke farveændringer. Det tillades, at en lille del af fiskene fremviser lette mærker efter tryk og overfladiske beskadigelser.
4. For fisk, selachier, blæksprutter og jomfruhummere af friskhedsklasse B tillades det, at en lille del fremviser kraftigere mærker efter tryk og overfladiske beskadigelser. Fisk skal være pletfri og må ikke være affarvede.
5. Med forbehold af gældende sundhedsbestemmelser tages der ved klassificeringen af varerne i de forskellige friskhedsklasser ligeledes hensyn til tilstedeværelsen af umiddelbart synlige parasitter og deres eventuelle negative indflydelse på varernes kvalitet, alt efter disses art og præsentation.
6. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 32 i grundforordningen.
C. Størrelsesklasser
Artikel 7
1. Størrelsesinddelingen af de varer, der er nævnt i artikel 3, sker efter vægt eller efter antal pr. kg. For hesterejer og taskekrabber foretages denne inddeling dog på grundlag af skjoldets bredde.
2. De mindstestørrelser, der er fastsat i denne forordning efter skemaet i bilag II, anvendes med forbehold af de mindstestørrelser, udtrykt i længde, der er fastsat i:
- Rådets forordning (EØF) nr. 1866/86 af 12. juni 1986 om fastsættelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Østersøen, Bælterne og Øresund (5)
- Rådets forordning (EØF) nr. 3094/86 af 7. oktober 1986 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne (6)
- Rådets forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. juni 1994 om tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet (7).
Med henblik på myndighedernes kontrol skal de arter, der er omfattet af handelsnormerne, overholde de biologiske mindstestørrelser, der er anført i bilag II.
Artikel 8
1. Partierne inddeles i størrelsesklasser i overensstemmelse med skemaet i bilag II.
2. Hvert parti skal være ensartet med hensyn til størrelsesklasse. Et lille parti behøver dog ikke være ensartet. I så fald klassificeres det i den mindst fordelagtige af de i partiet forekommende størrelsesklasser.
3. Størrelsesklasse og præsentationsmåde angives på etiketter, der anbringes på partiet med let læselige, mindst 5 cm høje tal eller bogstaver, der ikke kan slettes.
Nettovægten i kg angives tydeligt og let læseligt på hvert parti. Vægtangivelse er ikke nødvendig for partier, som udbydes til salg i standardkasser, såfremt det af den vejning, der er foretaget, inden varerne blev udbudt til salg, fremgår, at kassernes indhold svarer til det formodede indhold udtrykt i kilo.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, særlig vedrørende vejningsmetode og bestemmelse af udsving i nettovægten under eller over den angivne eller formodede vægt, som er tilladt for hvert parti, fastsættes efter proceduren i artikel 32 i grundforordningen.
Artikel 9
Pelagiske fisk kan klassificeres i de forskellige størrelses- og friskhedsklasser på grundlag af stikprøver. Denne ordning skal sikre, at hvert enkelt parti i videst muligt omfang er homogent med hensyn til fiskenes friskhed og størrelse.
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, særlig vedrørende antallet af de stikprøver, der skal udtages, vægt og rumfang af fiskene i hver stikprøve samt metoderne til vurdering af klassificeringen og til kontrol med vægten af de markedsførte partier, fastsættes efter proceduren i artikel 32 i grundforordningen.
Artikel 10
For at sikre den lokale eller regionale forsyning med rejer og krabber i visse kystområder i Fællesskabet kan der fastsættes undtagelser fra de mindstestørrelser, der er anført i bilag II for disse varer.
Disse områder fastlægges, og de hertil svarende handelsstørrelser fastsættes efter proceduren i artikel 32 i grundforordningen.
D. Varer fra tredjelande
Artikel 11
1. Med forbehold af artikel 2, stk. 1, må de varer, der er nævnt i artikel 3, og som indføres fra tredjelande, kun sælges i emballage, på hvilken der let læseligt og tydeligt er angivet følgende oplysninger:
- oprindelsesland trykt med mindst 20 mm høje latinske bogstaver
- artens videnskabelige navn og dens handelsbetegnelse
- præsentationsmåde
- friskhedsklasse og størrelsesklasse
- den emballerede fisks nettovægt i kg
- dato for klassificering og forsendelse
- afsenderens navn og adresse.
2. For de i artikel 3 nævnte varer, der direkte fra fangstpladserne landes i en havn i Fællesskabet af skibe, der sejler under et tredjelands flag, og som er beregnet til afsætning, gælder dog med hensyn til afsætningen de samme bestemmelser som for fællesskabsfangster, jf. dog forordning (EØF) nr. 1093/94 (8).
E. Afsluttende bestemmelser
Artikel 12
1. Fiskeindustrien klassificerer fiskerivarer i friskhedsklasse Ekstra, A og B og størrelse i samarbejde med sagkyndige, der er udpeget hertil af vedkommende erhvervsorganisationer. Medlemsstaterne fører kontrol med, at bestemmelserne i denne artikel overholdes.
2. Hvis klassificeringen ikke foretages efter proceduren i stk. 1, kan de kompetente nationale myndigheder selv påtage sig at klassificere varerne.
Artikel 13
Hver medlemsstat sender senest en måned inden datoen for denne forordnings ikrafttrædelse de andre medlemsstater og Kommissionen en liste med navne og adresser på de sagkyndige og erhvervsorganisationer, der er omhandlet i artikel 12. Enhver ændring af denne liste meddeles de øvrige medlemsstater og Kommissionen.
Artikel 14
Inden den 31. december 2001 forelægger Kommissionen Rådet en rapport om resultaterne af anvendelsen af denne forordnings artikel 6, stk. 1, om nødvendigt ledsaget af passende forslag.
Artikel 15
Forordning (EØF) nr. 103/76 og (EØF) nr. 104/76 ophæves. Henvisninger til de nævnte forordninger betragtes som henvisninger til nærværende forordning.
Artikel 16
1. Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1997.
2. Uanset stk. 1 anvendes artikel 6, stk. 1, fra den 1. januar 2000.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. november 1996.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2406/96 annettu 26 päivänä marraskuuta 1996,
tiettyjen kalastustuotteiden kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten vahvistamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon yhteisestä kalastus- ja vesiviljelytuotealan markkinajärjestelystä 17 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3759/92 (1) ja erityisesti sen 2 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
kaupan pitämistä koskevat yhteiset vaatimukset vahvistettiin toisaalta tiettyjen kalalajien osalta 19 päivänä tammikuuta 1976 annetulla asetuksella (ETY) N:o 103/76 (2), ja toisaalta tiettyjen äyriäislajien osalta 19 päivänä tammikuuta 1976 annetulla asetuksella (ETY) N:o 104/76 (3); näihin asetuksiin on tehtävä uusia, olennaisia muutoksia markkinoiden ja kaupan käytäntöjen kehityksen huomioon ottamiseksi; tämän seurauksena on tarpeen muotoilla nämä säännökset kokonaisuudessaan uudestaan yhdeksi säännökseksi selkeyden ja moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi; tämän vuoksi asetukset (ETY) N:o 103/76 ja (ETY) N:o 104/76 olisi korvattava,
kalastustuotteiden kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten tavoitteena on erityisesti tuotteiden laadun parantaminen ja tällä tavoin niiden kaupan pitämisen helpottaminen sekä tuottajien että kuluttajien eduksi; jalostamattomien, tuoreena tai jäähdytettynä kaupan pidettävien tuotteiden osalta laatu riippuu pitkälti tuoreusasteesta, joka voidaan todeta puolueettomien perusteiden mukaisesti aistinvaraisella tutkimuksella; kalastustuote-erien tuoreuden yhtenäisyyden vuoksi on tärkeää, että eriin kuuluu ainoastaan samaan lajiin kuuluvia tuotteita, jotka ovat peräisin samasta kalastuspaikasta ja samalta alukselta,
on säädettävä suppeasta mutta riittävästä tuoreusluokkien määrästä tuoteluokittain mukautettujen luokitusasteikkojen perusteella; laatutuotteiden ylläpidon tarpeellisuus viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2000 lähtien huomioon ottaen ei ole kuitenkaan suotavaa hyväksyä kaikkia tuoreusluokkia yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä säädettyyn interventiojärjestelmään,
kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten tavoitteena on myös määritellä kyseisten tuotteiden osalta koko yhteisön markkinoilla yhdenmukaistetut kaupalliset ominaisuudet kilpailun vääristymien ehkäisemiseksi ja toisaalta yhteisen markkinajärjestelyn hintajärjestelmän soveltamisen mahdollistamiseksi yhtenäisin perustein; tämän vuoksi olisi määrättävä kalastustuotteiden luokittelusta mainittujen tuotteiden painon, tai tietyissä tapauksissa koon, mukaisesti määritellyn luokitusasteikon perusteella,
kaupan pitämistä koskevia yhteisiä vaatimuksia sovelletaan kaikkien ihmisravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden ensimmäisen yhteisön alueella tapahtuvan myynnin yhteydessä sekä yhteisöstä että kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden osalta; kyseisten vaatimusten soveltaminen ei kuitenkaan estä terveyteen tai kalavarojen säilyttämistoimenpiteisiin liittyvien sääntöjen soveltamista; on pidettävä erityisesti mielessä voimassa olevien biologisten vähimmäiskokojen ensisijaisuus kaikissa olosuhteissa verrattuna kaupan pitämistä koskevissa yhteisissä vaatimuksissa kalastustuotteille vahvistettuihin vähimmäiskokoihin,
kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten soveltaminen kolmansista maista peräisin oleviin tuotteisiin aiheuttaa vaatimuksen lisätietojen merkitsemisestä pakkauksiin; nämä merkinnät eivät ole kuitenkaan tarpeellisia, jos on kyse kolmannen maan lipun alla purjehtivan aluksen samoin edellytyksin kuin yhteisön tuotannon osalta yhteisöön tuomista tuotteista,
suurimmassa osassa jäsenvaltioita voimassa olevat käytännöt huomioon ottaen vaikuttaa suotavalta, että alan ammattilaiset suorittavat luokittelun tuoreus- ja kokoluokkiin; erityisesti tuoreuden arvioimiseksi aistinvaraisin perustein olisi säädettävä asianomaisten ammatillisten järjestöjen nimeämien asiantuntijoiden osallistumisesta, ja
vastavuoroisen tiedotuksen luomiseksi jokaisen jäsenvaltion olisi toimitettava muille jäsenvaltiolle ja komissiolle luettelo asianomaisista asiantuntijoista ja ammatillisista järjestöistä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
A. Yleiset säännökset
1 artikla
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan asetuksen (ETY) N:o 3759/92, jäljempänä `perusasetus`, 2 artiklassa säädetyt kaupan pitämistä koskevat yhteiset vaatimukset tiettyjen kalastustuotteiden osalta.
2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a) `kaupan` pitämisellä ihmisravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden ensimmäistä myyntiin asettamista ja/tai ensimmäistä myyntiä yhteisön alueella,
b) `erällä` tiettyä määrää samaan lajiin kuuluvia, samalla tavalla käsiteltyjä kaloja, jotka saattavat olla lähtöisin samasta kalastuspaikasta ja samalta alukselta,
c) `kalastuspaikalla` kalastuksen yhteydessä käytettävää yleistä nimitystä paikasta, jossa pyynti on suoritettu,
d) `jalostusasteella` muotoa, jossa kala markkinoidaan kuten esimerkiksi kokonaisena, perattuna, päättömänä jne,
e) `näkyvällä loisella` loista tai loisryhmää, jonka koko, väri tai rakenne selvästi poikkeaa kalan kudoksesta ja jotka voidaan nähdä ilman suurentavia optisia välineitä hyvissä valaistusolosuhteissa.
3. a) Tässä asetuksessa olevia tuotteiden tuoreusluokkia koskevia säännöksiä sovelletaan sanotun kuitenkaan rajoittamatta terveyttä koskevista vaatimuksista kalastustuotteiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille 22 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/493/ETY (4) vaatimuksia.
b) Kunnes komission päätös direktiivin 91/493/ETY mukaisesti on tehty, perusteet ihmisravinnoksi soveltumattomalle kalalle säädetään tämän asetuksen liitteen I luokassa kelpaamaton.
2 artikla
1. Jäljempänä 3 artiklassa tarkoitettuja, yhteisöstä tai kolmansista maista peräisin olevia kalastustuotteita voidaan pitää kaupan ainoastaan, jos ne vastaavat tässä asetuksessa säädettyjä vaatimuksia.
2. Tämän asetukseen säännöksiä ei kuitenkaan sovelleta pieniin määriin kaloja, jotka rannikkokalastaja luovuttaa suoraan vähittäiskauppiaalle tai kuluttajalle.
3. Tämän asetuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan perusasetuksen 32 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
3 artikla
1. Yhteiset kaupan pitämistä koskevat vaatimukset vahvistetaan seuraaville tuotteille:
a) CN-koodiin 0302 kuuluvat suolaisen veden kalat:
- Punakampela (Pleuronectes platessa)
- Albakori eli valkotonnikala (Thunnus alalunga)
- Tonnikala (Thunnus thynnus)
- Isosilmätonnikala (Thunnus tai Parathunnus obesus)
- Clupea harengus -lajin silli/silakka
- Gadus morhua -lajin turska
- Sardina pilchardus -lajin sardiini
- Kolja (Melanogrammus aeglefinus)
- Seiti (Pollachius virens)
- Lyyraturska (Pollachius pollachius)
- Scomber scombrus -lajin makrilli
- Scomber japonicus -lajin makrilli
- Piikkimakrilli (Trachurus-lajit)
- Piikkihai (Squalus acanthias)
- Punahai (Scyliorhinus-lajit)
- Punasimppu (puna-ahven) (Sebastes-lajit)
- Valkoturska (Merlangius merlangus)
- Mustakitaturska (Micromesistius poutassou tai Gaduspoutassou)
- Molva (Molva-lajit)
- Sardelli (Engraulis-lajit)
- Merluccius merluccius -lajin kummeliturska
- Lasikampela (Lepidorhombus-lajit)
- Merilahna (Brama-lajit)
- Merikrotti (Lophius-lajit)
- Hietakampela (Limanda limanda)
- Pikkupääkampela (Microstomus kitt)
- Partaturska (Trisopterus luscus) ja pikkuturska (Trisopterus minutus)
- Boga (Boops boops)
- Pikarelli (Maena smaris)
- Meriankerias (Conger conger)
- Kurnusimppu (Trigla-lajit)
- Keltti (Mugil-lajit)
- Rausku (Raja-lajit)
- Kampela (Platichtys flesus)
- Kielikampela (meriantura) (Solea-lajit)
- Huotrakala (Lepidopus Caudatus ja Aphanopus carbo);
b) CN-koodiin 0306 kuuluvat äyriäiset joko elävänä, tuoreena, jäähdytettynä, keitettynä tai höyrytettynä:
- Hietakatkarapu (Crangon crangon) ja pohjankatkarapu (Pandalus borealis)
- Isotaskurapu (Cancer pagurus), ja
- Keisarihummeri (Nephrops norvegicus);
c) CN-koodiin 0307 kuuluvat pääjalkaiset:
- Seepia (Sepia officinalis ja Rossia macrosoma).
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin kaupan pitämistä koskeviin vaatimuksiin kuuluvat:
a) tuoreusluokat ja
b) kokoluokat.
B. Tuoreusluokat
4 artikla
1. Jokaisen erän tuoreusluokka määritellään tuotteen tuoreusasteen ja eräiden muiden ominaisuuksien perusteella.
Tuoreusaste määritellään liitteessä I tuotetyypeittäin kuvattujen erityisten arviointiasteikkojen avulla.
2. Edellä 3 artiklassa tarkoitetut tuotteet luokitellaan 1 kohdassa tarkoitettujen arviointiasteikkojen perusteella seuraavia tuoreusluokkia vastaaviin eriin:
a) `erinomainen`, A tai B kalojen, rustokalojen, pääjalkaisten ja keisarihummereiden osalta
b) `erinomainen` tai A katkarapujen osalta.Elävät keisarihummerit luokitellaan kuitenkin luokkaan E.
3. Edellä 3 artiklassa tarkoitettuja rapuja ei luokitella erityisten tuoreusvaatimusten mukaan.
Kuitenkin ainoastaan kokonaisia rapuja, mätimunia kantavia naaraita ja pehmeäkilpisiä rapuja lukuun ottamatta voidaan pitää kaupan.
5 artikla
1. Jokaisen erän on oltava tuoreudeltaan yhtenäinen. Määrältään pienen erän ei kuitenkaan tarvitse olla tuoreudeltaan yhtenäinen; tällaisessa tapauksessa erä luokitellaan kuuluvaksi alimpaan erässä esiintyvään tuoreusluokkaan.
2. Tuoreusluokka on merkittävä eriin kiinnitettyihin etiketteihin selvästi luettavilla ja lähtemättömillä, vähintään viiden senttimetrin korkuisilla kirjaimilla.
6 artikla
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen kalojen, rustokalojen, pääjalkaisten ja keisarihummerien osalta luokittelu luokkaan B aiheuttaa tämän erän sulkemisen perusasetuksen 12, 12a, 14 ja 15 artiklassa säädetyn vetäytymistä koskevan taloudellisen tuen ulkopuolelle.
2. Tuoreusluokkaan `Erinomainen` kuuluvissa lakoissa, rustokaloissa, pääjalkaisissa ja keisarihummereissa ei saa olla painaumia, naarmuja, tahroja eikä voimakasta värin muuttumista.
3. Tuoreusluokkaan A kuuluvissa kaloissa, rustokaloissa, pääjalkaisissa ja keisarihummereissa ei saa olla tahroja eikä voimakasta värin, muuttumista. Hyvin pienessä määrässä kaloja sallitaan lieviä painaumia ja pintanaarmuja.
4. Pienessä määrässä tuoreusluokkaan B kuuluvia kaloja, rustokaloja, pääjalkaisia ja keisarihummereita sallitaan syvempiä painaumia ja pintanaarmuja. Kaloissa ei saa olla tahroja eikä voimakasta värin muuttumista.
5. Luokiteltaessa tuotteita eri tuoreusluokkiin on myös otettava huomioon, että tuotteessa saattaa olla näkyviä loisia, joilla on kielteinen vaikutus tuotteen laatuun sen luonne ja jalostusaste huomioon ottaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta terveyttä koskevaa lainsäädäntöä.
6. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan tarvittaessa perusasetuksen 32 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
C. Kokoluokat
7 artikla
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden kokoluokituksen perustana on kalojen paino tai niiden lukumäärä kilogrammaa kohti. Hietakatkaravun ja isotaskuravun osalta kokoluokituksen perustana on kuitenkin selkäkilven koko.
2. Tässä asetuksessa liitteessä II esitetyn asteikon mukaan vahvistettuja vähimmäiskokoja sovelletaan sanotun kuitenkaan rajoittamatta sitä, mitä pituutena ilmaistuista vähimmäispituuksista säädetään seuraavissa asetuksissa:
- tietyistä Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueiden kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 12 päivänä kesäkuuta 1986 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1866/86 (5),
- tietyistä kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 7 päivänä lokakuuta 1986 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3094/86 (6),
- tietyistä Välimeren kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettu asetus (ETY) N:o 1626/94 (7).
Toimivaltaisten viranomaisten tarkastuksia varten sellaisten lajien osalta, joita kaupan pitämistä koskevat vaatimukset koskevat, on noudatettava biologisia vähimmäiskokoja sellaisina kuin niistä määrätään ja jotka ovat liitteessä II.
8 artikla
1. Erät luokitellaan kokoluokkiin liitteessä II olevan asteikon mukaan.
2. Jokaisen erän on oltavat tuotteiden koon puolesta yhtenäinen. Pienen erän ei kuitenkaan tarvitse olla yhtenäinen; tällaisessa tapauksessa erä luokitellaan kuuluvaksi pienimpään erässä esiintyvään kokoluokkaan.
3. Kokoluokka ja jalostusaste on merkittävä eriin kiinnitettyihin etiketteihin selvästi luettavilla ja lähtemättömillä, vähintään viiden senttimetrin korkuisilla kirjaimilla.
Jokaiseen erään on merkittävä kilogrammoina ilmoitettu nettopaino siten, että se on selvästi nähtävissä ja luettavissa. Nettopainoa ei tarvitse merkitä yhteisten vaatimusten mukaisissa laatikoissa myyntiin luovutettuihin eriin, jos ennen myyntiin luovutusta suoritettu punnitus osoittaa laatikoiden sisällön vastaavan hyvin niiden oletettua sisältöä kilogrammoissa ilmaistuna.
4. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, erityisesti punnitusmenetelmän ja jokaiselle erälle sallitun nettopainon, joka voi alittaa tai ylittää ilmoitetun tai oletetun painon, vaihtelun määrittämisen osalta, vahvistetaan perusasetuksen 32 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
9 artikla
Pelagiset lajit voidaan luokitella eri tuoreus- ja kokoluokkiin näytteenottojärjestelmän perusteella. Tällä järjestelmällä on varmistettava, että erä on kalojen tuoreuden ja koon osalta mahdollisimman yhtenäinen.
Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, erityisesti otettavien näytteiden lukumäärän määrittämisen, jokaisen näytteen sisältämien kalojen painon tai lukumäärän, luokituksessa käytettävien arviointimenetelmien sekä kaupan pidettävien erien painon tarkastamisen osalta, vahvistetaan perusasetuksen 32 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
10 artikla
Liitteessä II vahvistettuihin vähimmäiskokoihin voidaan myöntää poikkeuksia katkarapujen ja rapujen paikallisen tai alueellisen saatavuuden varmistamiseksi tietyillä yhteisön rannikkovyöhykkeillä.
Kyseiset vyöhykkeet määritetään ja vastaavat myyntikoot vahvistetaan perusasetuksen 32 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
D. Kolmansista maista tulevat tuotteet
11 artikla
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitettuja, kolmansista maista tulevia kaloja voidaan pitää kaupan ainoastaan, jos niiden pakkauksissa on selvästi nähtävissä ja luettavissa:
- alkuperämaa latinalaisin ja vähintään 20 millimetrin korkuisin painokirjaimin merkittynä,
- lajin latinalainen nimi ja sen kauppanimi,
- jalostusaste,
- tuoreus- ja kokoluokka,
- pakkauksien sisältämien kalojen nettopaino kilogrammoina,
- luokittelupäivämäärä ja lähetyspäivämäärä,
- lähettäjän nimi ja osoite,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan 1 kohtaa.
2. Edellä 3 artiklassa tarkoitettuihin suoraan pyyntipaikalta tuleviin, kolmannen maan lipun alla purjehtivien alusten yhteisön satamaan tuomiin ja kaupan pidettäviksi tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan kuitenkin, samoja säännöksiä kuin yhteisön saaliisiin sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 1093/94 (8) soveltamista.
E. Loppusäännökset
12 artikla
1. Kalastusteollisuus luokittelee kalastustuotteet tuoreusluokkiin erinomainen, A ja B sekä kokoluokkiin asianomaisten ammatillisten järjestöjen tätä tarkoitusta varten osoittamien asiantuntijoiden avustuksella. Jäsenvaltioiden on järjestettävä tarkastuksia sen varmistamiseksi, että tämän artiklan määräyksiä noudatetaan.
2. Jollei luokittelua suoriteta 1 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti, kansalliset toimivaltaiset viranomaiset voivat itse suorittaa luokittelun.
13 artikla
Jäsenvaltioiden on annettava viimeistään kuukautta ennen tämän asetuksen voimaantulopäivää muille jäsenvaltioille ja komissiolle tiedoksi 12 artiklassa tarkoitettujen asiantuntijoiden ja ammatillisten järjestöjen nimi- ja osoiteluettelo. Kaikki tätä luetteloa koskevat muutokset on annettava tiedoksi muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
14 artikla
Komissio antaa neuvostolle ennen 31 päivää joulukuuta 2001 tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdan soveltamisen tuloksia koskevan kertomuksen tarvittaessa asianmukaisine ehdotuksineen.
15 artikla
Kumotaan asetukset (ETY) N:o 103/76 ja (ETY) N:o 104/76. Viittauksia mainittuihin asetuksiin on pidettävä viittauksina tähän asetukseen.
16 artikla
1. Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1997.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, sovelletaan 6 artiklan 1 kohtaa 1 päivästä tammikuuta 2000.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltiossa.
Tehty Brysselissä 26 päivänä marraskuuta 1996.