RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 49/1999 af 18. december 1998 om fastsættelse for 1999 af de samlede tilladte fangstmængder for visse bestande af stærkt vandrende fiskearter, deres fordeling på kvoter til medlemsstaterne og visse betingelser for fiskeri af disse fangstmængder
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur (1), særlig artikel 8, stk. 4,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
Fællesskabet har godkendt (2) De Forenede Nationers havretskonvention, som indeholder principper og regler for bevarelsen og forvaltningen af havets levende ressourcer; som led i sine internationale forpligtelser medvirker Fællesskabet i bestræbelserne på at bevare fiskebestandene i de internationale farvande;
Fællesskabet er kontraherende part i Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT); ICCAT har henstillet, at der fastsættes fangstbegrænsninger for almindelig tun i Atlanterhavet og Middelhavet samt for sværdfisk i Atlanterhavet; henstillingerne er bindende for Fællesskabet, som følgelig bør gennemføre disse;
i henhold til artikel 8, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 3760/92 påhviler det Rådet at fastsætte den samlede tilladte fangstmængde for hver bestand eller gruppe af bestande, den andel, der er til rådighed for Fællesskabet, bestemmelserne for dette fiskeri, og at fordele den andel, der er til Fællesskabets rådighed, mellem medlemsstaterne;
det er nødvendigt at fastsætte den procentdel af fangstmængderne, som hver medlemsstat tildeles vedrørende bestanden af almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet;
det er hensigtsmæssigt at foretage en ad hoc-fordeling for 1999 mellem medlemsstaterne på grund af de særlige omstændigheder, der er en følge af Fællesskabets tiltrædelse af ICCAT;
for at disse TAC kan forvaltes effektivt, bør der ved anvendelse af ICCAT's henstillinger fastsættes særlige bestemmelser for udøvelse af fiskeriet;
ifølge artikel 40 i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (3) er medlemsstaterne fritaget for at skulle anvende artikel 6 og 8 i nævnte forordning (logbog og dispositioner i tilknytning hertil), for så vidt angår fiskeri i Middelhavet; for at nærværende forordning kan overholdes, er det derfor nødvendigt at fastsætte regler for registrering af og meddelelse om fangster i forbindelse med dette fiskeri;
ICCAT har fastlagt en ordning for fradrag af overfiskede mængder, der afviger fra ordningen i Rådets forordning (EF) nr. 847/96 af 6. maj 1996 om supplerende betingelser for forvaltningen af TAC og kvoter fra år til år (4); det er derfor nødvendigt at se bort fra anvendelsen af artikel 5, stk. 2, i nævnte forordning;
det er af almene hensyn strengt nødvendigt, at denne forordning anvendes fra den 1. januar 1999 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I denne forordning fastsættes de samlede tilladte fangstmængder (TAC) pr. bestand for visse bestande af stærkt vandrende fiskearter, den andel, som er til Fællesskabets rådighed, fordelingen heraf blandt medlemsstaterne i form af fiskekvoter og de særlige bestemmelser, der gælder for fiskeriet efter disse bestande.
Artikel 2
1. Procentsatserne for fordelingen mellem medlemsstaterne af den andel, der er til Fællesskabets rådighed, af bestanden af almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet fastsættes således:
TABELPOSITION
2. For 1999 gælder der dog de i bilaget fastsatte TAC, fællesskabsandele, kvoter og særlige bestemmelser for almindelig tun og sværdfisk.
Artikel 3
Uanset artikel 3a i Rådets forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. juni 1994 om tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet (5) er det forbudt at drive tunfiskeri med snurpenot i perioden fra den 1. til den 31. maj i Adriaterhavet og fra den 16. juli til den 15. august i resten af Middelhavet.
Uanset bilag IV til forordning (EF) nr. 1626/94 er det ikke tilladt at beholde om bord, omlade, lande, transportere, oplagre, sælge, frembyde eller udbyde til salg eksemplarer af almindelig tun på under 3,2 kg.
Artikel 4
For fiskeri, der i henhold til artikel 40 i forordning (EØF) nr. 2847/93 ikke berøres af de forpligtelser, der er angivet i artikel 6 og 8 i nævnte forordning, skal medlemsstaterne:
- indføre ordninger for registrering og stikprøvekontrol, som hver måned gør det muligt at anslå de samlede mængder fisk af de bestande, der er nævnt i bilaget, og som landes eller omlades af fartøjer, der fører deres flag, eller som er registreret på deres område, samt de samlede mængder, der landes i deres havne af fartøjer, der fører en anden medlemsstats flag, eller som er registreret i denne medlemsstat
- meddele Kommissionen inden den 15. i hver måned de samlede mængder af de i bilaget nævnte bestande, der i den foregående måned er landet eller omladet af fartøjer, der fører deres flag, eller som er registreret på deres område, samt de samlede mængder, der er landet i deres havne af fartøjer, der fører en anden medlemsstats flag, eller som er registreret i denne medlemsstat.
Artikel 5
Fordelingen blandt medlemsstaterne af de i artikel 1 omhandlede fiskekvoter tilsidesætter ikke bestemmelserne om:
- udveksling af kvoter i henhold til artikel 9, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 3760/92
- nye tildelinger i henhold til artikel 21, stk. 4, artikel 23, stk. 1, og artikel 32, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2847/93
- supplerende landinger, som der gives tilladelse til i henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 847/96
- mængder, der tilbageholdes i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 847/96
- nedsættelser, der foretages i henhold til artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 847/96.
Artikel 6
1. TAC for almindelig tun og sværdfisk betragtes som analytiske TAC efter forordning (EF) nr. 847/96.
2. De fiskekvoter, der er fastsat i bilaget, er ikke underlagt betingelserne i artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 847/96.
Artikel 7
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 1999.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. december 1998.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 49/1999,
annettu 18 päivänä joulukuuta 1998,
laajasti vaeltavien kalakantojen suurimmista sallituista saaliista vuodelle 1999, niiden jakamisesta kiintiöinä jäsenvaltioille ja niiden kalastamista koskevista edellytyksistä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta 20 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3760/92 (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
yhteisö on hyväksynyt (2) Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen, johon sisältyy meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä ja hallinnointia koskevia periaatteita ja sääntöjä; yhteisö osallistuu laajempien kansainvälisten velvoitteidensa yhteydessä kansainvälisillä vesillä toteutettaviin ponnistuksiin kalakantojen säilyttämiseksi,
yhteisö on sopimuspuoli Kansainvälisessä Atlantin tonnikalojen suojelukomissiossa (ICCAT); ICCAT on suositellut saalisrajoitusten asettamista tonnikalalle Atlantilla ja Välimerellä sekä miekkakalalle Atlantilla; nämä suositukset ovat yhteisöä sitovia; yhteisön olisi pantava kyseiset suositukset täytäntöön,
asetuksen (ETY) N:o 3760/92 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti neuvoston on vahvistettava kunkin kalakannan tai kalakantaryhmän osalta suurimmat sallitut saaliit (TAC), yhteisön käytettävissä oleva osuus sekä edellytykset, joiden mukaisesti saaliit on pyydettävä, ja jaettava yhteisön käytettävissä oleva osuus jäsenvaltioiden kesken,
olisi vahvistettava jäsenvaltioiden prosenttiosuudet Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakannoista saatavista saaliista,
olisi jaettava osuudet jäsenvaltioiden kesken väliaikaisesti vuodelle 1999 erityisolosuhteiden vuoksi, jotka johtuvat yhteisön liittymisestä ICCAT:iin,
kyseessä olevan TACin hallinnoimiseksi tehokkaasti ja ICCAT:in suositusten noudattamiseksi olisi vahvistettava erityiset ehdot ja edellytykset, joiden mukaan kalastusta voidaan harjoittaa,
yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 (3) 40 artiklan mukaisesti jäsenvaltiot on Välimerellä suoritettavien kalastustoimien osalta vapautettu mainitun asetuksen 6 ja 8 artiklan velvoitteista (aluspäiväkirja ja siihen liittyvät säännökset); sen vuoksi on erityisen tärkeää vahvistaa tämän asetuksen noudattamiseksi säännöt, jotka koskevat kyseessä olevien kalastustoimien aikana saatujen saaliiden rekisteröintiä ja ilmoittamista,
ICCAT on määritellyt liikaa kalastettuja määriä koskevan vähennysjärjestelmän, joka poikkeaa TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 847/96 (4) säädetystä; sen vuoksi on tarpeen säätää, ettei mainitun asetuksen 5 artiklan 2 kohtaa sovelleta, ja
yhteisen edun mukaisista pakottavista syistä tätä asetusta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1999,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tässä asetuksessa vahvistetaan tietyille laajasti vaeltaville kalakannoille kunkin kannan osalta suurimmat sallitut saaliit (TAC), yhteisön osuus kyseisistä saaliista, kyseisen osuuden jakaantuminen jäsenvaltioille saaliskiintiöinä ja kyseisten kantojen kalastamista koskevat erityisehdot ja -edellytykset.
2 artikla
1. Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakannan yhteisön osuuden jakaminen jäsenvaltioiden kesken prosenttiosuuksina vahvistetaan seuraavasti:
TAULUKON PAIKKA
2. Tonnikalan ja miekkakalan TACit, yhteisön osuudet, kiintiöt ja erityisedellytykset vuodeksi 1999 vahvistetaan kuitenkin liitteessä.
3 artikla
Poiketen siitä, mitä tietyistä Välimeren kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1626/94 (5) 3 a artiklassa säädetään, tonnikalan kalastaminen saartopyydyksellä on kielletty 1-31 päivänä toukokuuta Adrianmerellä ja 16 päivänä heinäkuuta-15 päivänä elokuuta muussa osassa Välimerta.
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1626/94 liitteessä IV säädetään, alle 3,2 kilogrammaa painavien tonnikalojen säilyttäminen aluksella, jälleenlaivaaminen, purkaminen, kuljettaminen, varastoiminen, myyminen, esillä pitäminen tai myyntiin saattaminen on kielletty.
4 artikla
Niiden kalastustoimien osalta, joita mainitun asetuksen 6 ja 8 artiklan velvoitteet eivät asetuksen (ETY) N:o 2847/93 40 artiklan mukaisesti koske, jäsenvaltioiden on:
- otettava käyttöön rekisteröinti- ja näytteenottojärjestelmiä, joiden perusteella voidaan arvioida kuukausittain liitteessä mainittujen kalakantojen ne kokonaismäärät, jotka niiden lipun alla purjehtivat tai niiden alueella rekisteröidyt alukset ovat purkaneet ja jälleenlaivanneet sekä jonkin toisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivista tai sen alueella rekisteröidyistä aluksista niiden satamiin puretut kokonaismäärät;
- ilmoitettava komissiolle ennen kunkin kuukauden 15 päivää liitteessä mainittujen kalakantojen osalta kokonaismäärät, jotka niiden lipun alla purjehtivat tai niiden alueella rekisteröidyt alukset ovat purkaneet tai jälleenlaivanneet edeltävän kuukauden aikana, sekä jonkin toisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivista tai sen alueella rekisteröidyistä aluksista niiden satamiin puretut kokonaismäärät.
5 artikla
Edellä 1 artiklassa mainittu saaliskiintiöiden jakaminen jäsenvaltioille ei rajoita
- asetuksen (ETY) N:o 3760/92 9 artiklan 1 kohdan nojalla suoritettavia vaihtoja,
- asetuksen (ETY) N:o 2847/93 21 artiklan 4 kohdan, 23 artiklan 1 kohdan ja 32 artiklan 2 kohdan nojalla suoritettavia uudelleenjakamisia,
- asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallittuja saaliiden lisäpurkamisia,
- asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettäviä määriä, eikä
- asetuksen (EY) N:o 847/96 5 artiklan 1 kohdan nojalla suoritettavia vähennyksiä.
6 artikla
1. Tonnikalan ja miekkakalan TACeja pidetään asetusta (EY) N:o 847/96 sovellettaessa analyyttisinä TACeina.
2. Asetuksen (EY) N:o 847/96 5 artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset eivät koske liitteessä vahvistettuja kalastuskiintiöitä.
7 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1999.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 18 päivänä joulukuuta 1998.