Kommissionens forordning (EF) nr. 306/2004
af 19. februar 2004
om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af poly(ethylenterephtalat) med oprindelse i Australien, Folkerepublikken Kina og Pakistan
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1972/2002(2), ("grundforordningen"), særlig artikel 7,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Indledning
(1) Den 22. maj 2003 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende(3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af poly(ethylenterephtalat) med oprindelse i Australien, Folkerepublikken Kina og Pakistan ("de pågældende lande").
(2) Proceduren blev indledt på grundlag af en klage indgivet i april 2003 af sammenslutningen af plastfabrikanter i Europa (Association of Plastic Manufacturers in Europe - APME) ("klageren") på vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde mere end 80 %, af den samlede produktion i Fællesskabet af poly(ethylenterephthalat). Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted i forbindelse med den pågældende vare, og at der som følge heraf forvoldtes væsentlig skade, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(3) Samme dag blev der offentliggjort en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende(4) om indledning af en delvis interimsundersøgelse vedrørende importen til Fællesskabet af samme vare med oprindelse i Republikken Korea og Taiwan.
2. Parter, som er berørt af proceduren
(4) Kommissionen underrettede officielt klageren, de eksporterende producenter, importører, leverandører, brugere og brugersammenslutninger, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanter for Australien, Kina og Pakistan om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(5) De klagende producenter, andre samarbejdsvillige producenter i Fællesskabet, eksporterende producenter, importører, leverandører, brugere og brugersammenslutninger gav deres synspunkter til kende. Alle parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt mundtligt.
(6) For at give de eksporterende producenter i Kina, der måtte ønske det, mulighed for at anmode om markedsøkonomisk behandling eller individuel behandling, sendte Kommissionen ansøgningsskemaer herom til de kinesiske eksporterende selskaber, som den vidste var berørt af sagen. Otte selskaber anmodede om markedsøkonomisk behandling i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, eller om individuel behandling, hvis det af undersøgelsen fremgik, at de ikke opfyldte betingelserne for markedsøkonomisk behandling, og et selskab anmodede kun om individuel behandling.
(7) I indledningsmeddelelsen anførte Kommissionen, at der kunne anvendes stikprøver i denne undersøgelse. Da antallet at eksporterende producenter i Kina, som var villige til at samarbejde, var lavere end forventet, blev det imidlertid besluttet, at stikprøver ikke var nødvendige.
(8) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt, og til alle andre selskaber, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Der blev modtaget besvarelser fra de syv producenter i Fællesskabet, der deltog i klagen, fire andre producenter i Fællesskabet, to eksporterende producenter i Australien, ni eksporterende producenter i Kina, to eksporterende producenter i Pakistan, en importør i Fællesskabet, der var forretningsmæssigt forbundet med en australsk eksportør, to leverandører, fire uafhængige importører og ni uafhængige brugere i Fællesskabet.
(9) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på en foreløbig fastlæggelse af dumping og deraf følgende skade, og den aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:
a) EF-producenter
- Aussapol SpA, San Giorgio Di Nogaro (UD), Italien
- Brilen SA, Zaragoza, Spanien
- Catalana di Polimers, Barcelona, Spanien
- Dupont Sabanci SA, Middlesbrough, Det Forenede Kongerige
- INCA International, Milano, Italien
- KoSa, Frankfurt am Main, Tyskland
- M & G Finanziaria Industriale, Milano, Italien
- Tergal Fibres, Gauchy, Frankrig
- VPI SA, Athen, Grækenland
- Voridian, Rotterdam, Nederlandene
- Wellman PET Resins, Arnhem, Nederlandene
b) Eksporterende producenter/eksportører i Australien
- Leading Synthetics Pty Ltd, Melbourne
- Novapex Australia Pty Ltd, Melbourne
c) Eksporterende producenter i Folkerepublikken Kina
- Sinopec Yizheng Chemical Fibre Company Ltd, Yizheng City
- Changzhou Worldbest Radici Co. Ltd, Changzhou City
- Jiangyin Xingye Plastic Co. Ltd, Jiangyin City
- Far Eastern Industries Shanghai Ltd, Shanghai
- Yuhua Polyester Co. Ltd of Zhuhai, Zhuhai
- Jiangyin Chengsheng New Packing Material Co. Ltd, Jiangyin
- Hubei Changfeng Chemical Fibres Industry Co. Ltd, Yichang
d) Eksporterende producenter i Pakistan
- Gatron (Industries) Ltd, Karachi
- Novatex Ltd, Karachi
e) Forretningsmæssigt forbundne importører
- Mitsubishi Chemicals, Düsseldorf, Tyskland
f) Ikke-forretningsmæssigt forbundne importører
- Helm AG, Hamburg, Tyskland
- Global Services International, Milano, Italien
- SABIC Italia, Milano, Italien
g) Leverandører i Fællesskabet
- Interquisa SA, Madrid, Spanien
- BP Chemicals, Sunbury-on-Thames, Det Forenede Kongerige
h) Brugere i Fællesskabet
- Danone Waters Group, Paris, Frankrig
- Aqua Minerale San Benedetto, Scorze (VE), Italien
- RBC Cobelplast Mononate, Varese, Italien
- Nestlé Espana SA, Barcelona, Spanien.
(10) I betragtning af behovet for at fastsætte en normal værdi for eksporterende producenter i Kina, der eventuelt ikke indrømmes markedsøkonomisk behandling, blev der aflagt kontrolbesøg hos følgende selskab med henblik på at fastsætte den normale værdi på grundlag af oplysninger fra et referenceland:
Producent i USA
- Wellman Inc., Charlotte.
3. Undersøgelsesperiode
(11) Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. april 2002 til 31. marts 2003 ("undersøgelsesperioden"). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 1999 til udgangen af undersøgelsesperioden ("den betragtede periode").
4. Den pågældende vare og samme vare
4.1. Generelt
(12) Poly(ethylenterephthalat) ("PET") er et kemisk stof, der normalt anvendes i plastindustrien til fremstilling af flasker og plader. Der findes også en anden type PET, der anvendes til fremstilling af polyesterfibre. Produktionsprocesserne for de to typer poly(ethylenterephthalat) er identiske indtil et vist stade, da de begge fremstilles ved polykondensation af renset terephthalsyre ("PTA") eller dimethylterephthalat ("DMT") med monoethylenglykol ("MEG"). Poly(ethylenterephthalat) til brug i plastindustrien polymeriseres på stort set samme måde som poly(ethylenterephthalat) til brug ved fremstilling af polyesterfibre, undertiden i fælles faciliteter. Forskellen mellem de to former for poly(ethylenterephthalat) ligger hovedsagelig i, at den pågældende vare gennemgår en yderligere proces, "faststofforarbejdning", der øger dens såkaldte "intrinsic viscositetsværdi" ("IV-værdi" eller "ItV-værdi"). Det er således IV-niveauet, der adskiller den pågældende vare fra poly(ethylenterephthalat), der benyttes i polyesterfiberindustrien. Poly(ethylenterephthalat) med en IV-værdi under 0,7 benyttes til fremstilling af polyesterfibre og er således ikke omfattet af denne antidumpingundersøgelse.
(13) Poly(ethylenterephthalat)s viskositet kan også udtrykkes på en anden måde, nemlig i "viskositetsindeks". En IV-værdi på 0,7 som målt ved test udført i henhold til ISO-standard 1628-5 svarer til et viskositetsindeks på 78 ml/g, hvilket er viskositetskoefficienten for den type poly(ethylenterephthalat), der benyttes til fremstilling af plastflasker og -plader.
4.2. Den pågældende vare
(14) Den pågældende vare er poly(ethylenterephthalat) med viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5 med oprindelse i Australien, Folkerepublikken Kina og Pakistan, der i øjeblikket henhører under KN-kode 3907 60 20.
(15) Det fremgik af undersøgelsen, at alle typer af den pågældende vare som defineret i den foregående betragtning trods forskelle i en række faktorer, såsom viskositet, tilsætningsstoffer og egenskaber ved smeltning, har samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og benyttes til samme formål. Derfor anses alle typer af den pågældende vare for at være en og samme vare i forbindelse med denne antidumpingprocedure.
4.3. Samme vare
(16) Der fandtes ingen forskelle mellem den pågældende vare og PET fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i Australien, Kina, Pakistan og USA, der fungerede som referenceland med henblik på fastsættelse af den normale værdi for importen fra Kina. PET har samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål som den vare, der eksporteres fra disse lande til Fællesskabet.
(17) Der fandtes heller ingen forskelle mellem den pågældende vare og PET, som er fremstillet af den EF-erhvervsgren, der indgav klagen, og solgt på fællesskabsmarkedet. Begge varer har samme fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål.
(18) PET fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i Australien, Kina og Pakistan eller eksporteret til Fællesskabet, PET fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i referencelandet og PET fremstillet og solgt i Fællesskabet af EF-erhvervsgrenen har derfor samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål. Det konkluderes derfor, at alle typer af PET udgør en produktgruppe, og at de anses for at være identiske, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.
B. DUMPING
1. Generel metode
(19) Den i det efterfølgende beskrevne generelle metode er blevet anvendt på alle eksporterende producenter i Australien og Pakistan og på de samarbejdsvillige kinesiske eksporterende producenter, der blev indrømmet markedsøkonomisk behandling. Fremlæggelsen af undersøgelsesresultaterne vedrørende dumping beskriver derfor kun, hvad der er specifikt for hvert af de pågældende eksporterende lande.
1.1. Normal værdi
(20) For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi fastslog Kommissionen først for hver enkelt eksporterende producent, om dens samlede hjemmemarkedssalg af den pågældende vare var repræsentativt i forhold til dens samlede eksportsalg til Fællesskabet. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen blev hjemmemarkedssalget anset for repræsentativt, hvis den mængde, som hver eksporterende producent solgte på hjemmemarkedet, udgjorde mindst 5 % af det pågældende selskabs samlede eksportsalg til Fællesskabet.
(21) Kommissionen identificerede efterfølgende de PET-typer, som solgtes på hjemmemarkedet af selskaber med et samlet repræsentativt hjemmemarkedssalg, og som var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet.
(22) For hver type, der solgtes af de eksporterende producenter på hjemmemarkedet og fandtes at være direkte sammenlignelige med den type PET, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev det fastsat, hvorvidt hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Hjemmemarkedssalget af en bestemt PET-type blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, hvis den samlede mængde af den pågældende type, der solgtes på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, udgjorde mindst 5 % af den samlede solgte mængde af den sammenlignelige type, der eksporteredes til Fællesskabet.
(23) Det blev også undersøgt, hvorvidt hjemmemarkedssalget for hver PET-type kunne anses for at have fundet sted i normal handel, idet andelen af rentable salg af den pågældende type til uafhængige kunder blev fastsat. I tilfælde, hvor den mængde af en PET-type, som blev solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mindst 80 % af den samlede salgsmængde for den pågældende type, og hvor den vejede gennemsnitspris for den pågældende type svarede til eller lå over produktionsomkostningerne, beregnedes den normale værdi på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på alle salgstransaktioner på hjemmemarkedet, der havde fundet sted i undersøgelsesperioden, uanset om disse havde været rentable eller ej. I tilfælde, hvor det rentable salg af en PET-type udgjorde mindre end 80 % af det samlede salg af den pågældende type, eller hvor den vejede gennemsnitspris for den pågældende type lå under produktionsomkostningerne, baseredes den normale værdi på den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af de rentable salgstransaktioner, der involverede den pågældende type, forudsat at dette salg udgjorde 10 % eller derover af den samlede salgsmængde for den pågældende type.
(24) I tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg af en hvilken som helst PET-type udgjorde mindre end 10 % af det samlede salg af den pågældende type, fandt Kommissionen, at denne bestemte type solgtes i utilstrækkelige mængder til, at hjemmemarkedsprisen kunne give et passende grundlag for fastsættelsen af den normale værdi.
(25) Hvor hjemmemarkedspriserne på en bestemt type, der solgtes af en eksporterende producent, ikke kunne benyttes, måtte der anvendes en beregnet normal værdi frem for andre eksporterende producenters hjemmemarkedspriser. På grund af antallet af forskellige typer og de forskellige faktorer (såsom viskositet, tilsætningsstoffer, egenskaber ved smeltning osv.), der påvirkede dem, ville det i dette tilfælde have været nødvendigt at foretage talrige justeringer, hvis andre eksporterende producenters hjemmemarkedspriser var blevet benyttet, og de fleste sådanne justeringer ville have været skønsmæssige. Det fandtes derfor, at det var mere hensigtsmæssigt at beregne den normale værdi for hver eksporterende producent.
(26) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen blev den normale værdi beregnet på grundlag af produktionsomkostningerne for de eksporterede typer (om nødvendigt justeret) plus et rimeligt beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA & G) samt fortjeneste. Med henblik herpå undersøgte Kommissionen, om de SA & G-omkostninger og den fortjeneste, som hver af de pågældende eksporterende producenter havde haft på hjemmemarkedet, kunne anses for at udgøre pålidelige oplysninger.
(27) De faktiske SA & G-omkostninger på hjemmemarkedet blev anset for pålidelige, hvis det pågældende selskabs hjemmemarkedssalg kunne anses for repræsentativt i forhold til eksportsalget til Fællesskabet. Den indenlandske fortjenstmargen blev fastsat på grundlag af hjemmemarkedssalget af de typer, der solgtes i normal handel. Med henblik herpå blev den i betragtning 22 beskrevne metode anvendt. Hvor disse kriterier ikke var opfyldt, blev der benyttet vejede gennemsnitlige SA & G-omkostninger og/eller fortjenstmargener for de øvrige selskaber, som havde et tilstrækkeligt salg i normal handel i det pågældende land.
1.2. Eksportpris
(28) I alle tilfælde, hvor den pågældende vare blev eksporteret til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen derfor fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, altså på grundlag af de eksportpriser der faktisk var betalt eller skulle betales.
(29) Hvis salget fandt sted gennem en forretningsmæssigt forbundet importør, blev eksportprisen beregnet på grundlag af prisen ved videresalg til uafhængige kunder. Der blev foretaget justeringer for alle omkostninger, der påløb mellem importen og den pågældende importørs videresalg af varen, herunder SA & G-omkostninger samt en rimelig fortjeneste, jf. artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.
1.3. Sammenligning
(30) Den normale værdi og eksportpriserne blev sædvanligvis sammenlignet på niveauet ab fabrik. For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede prissammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der blev i alle tilfælde foretaget justeringer, hvor dette var berettiget, korrekt og støttet af dokumentation.
1.4. Dumpingmargen
(31) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev der for hver eksporterende producent foretaget en sammenligning af den vejede gennemsnitlige normale værdi med den vejede gennemsnitlige eksportpris.
(32) For ikke-samarbejdsvillige selskaber blev der i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen fastsat en restdumpingmargen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.
(33) For de lande, hvor der var en høj grad af samarbejdsvilje, og hvor der ikke var grund til at antage, at nogen eksporterende producent ikke udviste samarbejdsvilje, besluttedes det at fastsætte restdumpingmargenen på grundlag af niveauet for det samarbejdende selskab, der havde den højeste dumpingmargen, for derved at sikre eventuelle foranstaltningers effektivitet.
(34) For de lande, hvor der blev udvist en lav grad af samarbejdsvilje, blev restdumpingmargenen fastsat på grundlag af det største dumpingeksportsalg til Fællesskabet af repræsentative mængder. Denne fremgangsmåde fandtes også nødvendig i betragtning af, at der ikke var tegn på, at en ikke-samarbejdsvillig part havde foretaget dumping på et lavere niveau, og for at undgå at belønne manglende samarbejdsvilje.
2. Australien
(35) Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaer fra to eksporterende producenter og fra en importør, der var forretningsmæssigt forbundet med en af eksportørerne.
2.1. Normal værdi
(36) For alle typer af PET, der eksporteredes af de australske eksporterende producenter, kunne Kommissionen fastsætte den normale værdi på grundlag af de priser, der i normal handel var betalt eller skulle betales af uafhængige kunder på hjemmemarkedet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1.
2.2. Eksportpris
(37) En af de australske eksporterende producenter havde et eksportsalg til Fællesskabet, der fandt sted både direkte til uafhængige kunder og gennem en forretningsmæssigt forbundet importør i Fællesskabet. For sidstnævnte er eksportprisen derfor blevet fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.
2.3. Sammenligning
(38) For at sikre en rimelig sammenligning blev der taget hensyn til forskelle i faktorer, der hævdedes og påvistes at påvirke sammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der er på dette grundlag foretaget justeringer for forskelle i omkostninger til transport, forsikring, håndtering, provisioner, kreditter, pakning og bankgebyrer.
2.4. Dumpingmargen
(39) Som fastsat i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare.
(40) Sammenligningen viste, at der forekom dumping for så vidt angik de samarbejdende eksporterende producenter. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør de foreløbige dumpingmargener følgende:
- Leading Synthetics Pty Ltd: 8,6 %
- Novapex Australia Pty Ltd: 17,6 %
(41) Da der blev udvist en høj grad af samarbejdsvilje (der er kun to eksporterende producenter af den pågældende vare i Australien), blev restdumpingmargenen fastsat på det niveau, der gjaldt for det samarbejdsvillige selskab, som havde den højeste dumpingmargen, så eventuelle foranstaltningers effektivitet blev sikret.
- Restdumpingmargen: 17,6 %
3. Pakistan
(42) To selskaber besvarede spørgeskemaet for eksporterende producenter. De to selskaber var forretningsmæssigt forbundet med hinanden.
3.1. Normal værdi
(43) For alle typer af PET med én undtagelse, der eksporteredes af de pakistanske eksporterende producenter, kunne Kommissionen fastsætte den normale værdi på grundlag af de priser, der i normal handel var betalt eller skulle betales af uafhængige kunder på hjemmemarkedet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1. For den ene type PET, hvor under 10 % af hjemmemarkedssalget fandt sted i normal handel, blev den beregnede normale værdi benyttet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3.
(44) Den anden eksporterende producent havde intet salg på hjemmemarkedet. Da de to eksporterende producenter i Pakistan var forretningsmæssigt forbundet med hinanden, blev den normale værdi derfor fastsat på grundlag af den første eksporterende producents hjemmemarkedspriser for den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1.
3.2. Eksportpris
(45) Hele det salg af den pågældende vare, som de to forretningsmæssigt forbundne pakistanske eksporterende producenter foretog til fællesskabsmarkedet, fandt sted til uafhængige kunder i Fællesskabet. Eksportprisen blev derfor fastsat på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt eller skulle betales, jf. artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.
3.3. Sammenligning
(46) For at sikre en rimelig sammenligning blev der taget hensyn til forskelle i faktorer, der hævdedes og påvistes at påvirke sammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der er på dette grundlag foretaget justeringer for forskelle i omkostninger til transport, forsikring, håndtering, provisioner, kreditter og andre faktorer.
3.4. Dumpingmargen
(47) Som fastsat i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare.
(48) Sammenligningen viste, at der forekom dumping for så vidt angik de samarbejdende eksporterende producenter. Da de to selskaber er forretningsmæssigt forbundne, er den midlertidige dumpingmargen udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, blevet beregnet som det vejede gennemsnit af de to samarbejdsvillige producenters dumpingmargener, jf. Fællesskabets politik for forretningsmæssigt forbundne eksporterende producenter. Denne margen udgør:
- Gatron (Industries) Ltd: 14,8 %
- Novatex Ltd: 14,8 %
(49) Da der blev udvist en høj grad af samarbejdsvilje (der er kun to eksporterende producenter af den pågældende vare i Pakistan), blev restdumpingmargenen fastsat på det niveau, der gjaldt for det samarbejdsvillige selskab, som havde den højeste dumpingmargen, så eventuelle foranstaltningers effektivitet blev sikret.
- Restdumpingmargen: 14,8 %
4. Folkerepublikken Kina
4.1. Markedsøkonomisk behandling
(50) I henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen skal den normale værdi i antidumpingundersøgelser vedrørende import fra Kina fastsættes i overensstemmelse med samme artikels stk. 1 til 6 for de producenter, der findes at opfylde kriterierne i artikel 2, stk. 7, litra c).
(51) Til orientering er disse kriterier kort beskrevet herunder:
1) erhvervsmæssige beslutninger og omkostninger bestemmes på grundlag af markedsvilkårene og uden væsentlig statslig indblanding
2) regnskaber revideres af uafhængige revisorer og anvendes til alle formål
3) ingen væsentlige forvridninger er overført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system
4) retligt sikre og stabile forhold garanteres af konkurs- og ejendomslove
5) valutakursomregninger sker til markedskursen.
(52) Otte eksporterende producenter i Kina anmodede om markedsøkonomisk behandling i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), og besvarede ansøgningsformularen herom for eksporterende producenter.
(53) To selskaber er allerede blevet afvist på grundlag af en første gennemgang af deres ansøgning om markedsøkonomisk behandling, hvoraf det ikke fremgik, at alle kriterier var opfyldt. Kommissionen aflagde kontrolbesøg hos de resterende seks selskaber med henblik på at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som var afgivet i anmodningerne om markedsøkonomisk behandling, og som fandtes nødvendige.
(54) Det fremgik af undersøgelsen, at to af de otte kinesiske eksporterende producenter opfyldte alle betingelserne for at blive indrømmet markedsøkonomisk behandling. De resterende seks anmodninger måtte afvises. De kriterier, som ikke var opfyldt af de seks eksporterende producenter, er anført i tabellen i betragtning 56.
(55) De to eksporterende producenter i Kina, der opnåede markedsøkonomisk behandling, er:
- Changzhou Worldbest Radici Co. Ltd
- Far Eastern Industries Shanghai Ltd
(56) Følgende tabel opsummerer afgørelsen for hvert selskab med hensyn til hvert af de fem kriterier, der er fastsat i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c).
Oversigt over opfyldelsen af de fem kriterier i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c)
TABELPOSITION
Kilde:
Bekræftede besvarelser af spørgeskemaer fra samarbejdsvillige kinesiske eksportører.
(57) De pågældende selskaber og klageren fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til ovennævnte undersøgelsesresultater.
(58) Seks eksporterende producenter fremførte, at afgørelsen var forkert, og at de burde indrømmes markedsøkonomisk behandling.
(59) Selskab 1 til 4 fremførte, at den eneste grund eller en af grundene til at afvise deres anmodning om markedsøkonomisk behandling var, at de er statsejede selskaber, mens det ikke kunne påvises, at staten blandede sig i selskabernes beslutninger.
(60) Disse selskaber fremførte, at det forhold, at et selskab er statsejet, ikke i sig selv betyder, at staten griber ind, og de fremførte også, at Kommissionen ikke havde påvist nogen statslig indblanding i selskabernes ledelse og drift.
(61) Ifølge grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), skal en anmodning om markedsøkonomisk behandling indeholde tilstrækkelige beviser for, at den eksporterende producent fungerer på markedsøkonomiske vilkår. Navnlig skal den eksporterende producent bevise, at hans beslutninger vedrørende priser, omkostninger og produktionsfaktorer, teknologi- og arbejdskraftsomkostninger, produktion, salg og investeringer træffes som reaktion på markedets signaler om udbud og efterspørgsel og uden, at staten i væsentlig grad griber ind i denne forbindelse.
(62) Det fremgår af ovennævnte bestemmelse i grundforordningen, at det ikke er Kommissionen, der skal påvise statslig indblanding, men de selskaber, der anmoder om markedsøkonomisk behandling, der skal påvise, at deres forretningsmæssige beslutninger træffes uden væsentlig statslig indblanding.
(63) I tilfælde, hvor selskaber helt eller overvejende er statsejede med alle deraf følgende konsekvenser for beslutningsprocessen og udpegelsen af personer i centrale stillinger, såsom direktører, ledere osv., skal undersøgelsen derfor også vurdere omfanget af statens eventuelle indgriben, hvis der indføres antidumpingforanstaltninger, og hvilke foranstaltninger selskabet har truffet for at forhindre en sådan indgriben.
(64) I disse særlige tilfælde fandt Kommissionen, at de selskaber, der helt eller overvejende var statsejede, ikke havde påvist, at der er truffet passende foranstaltninger til at forhindre en statslig indgriben, og at staten ikke blandede sig i deres forretningsmæssige beslutninger. Under disse omstændigheder kan det antages, at der var en betydelig statslig indgriben i disse helt eller overvejende statsejede selskabers forretningsmæssige beslutninger. I betragtning af arten af den pågældende vare, der ikke kan identificeres som værende fremstillet af en bestemt producent, blev risikoen for omgåelse af foranstaltningerne gennem eksport via et selskab med lavere told desuden også anset for betydelig.
(65) Selskab 1 og 2 klagede også over, at der ikke var aflagt kontrolbesøg hos dem, og fremførte, at dette var forskelsbehandling i betragtning af de selskaber, der havde modtaget sådanne besøg. Det skal imidlertid erindres, at kontrolbesøg ifølge grundforordningens artikel 16 ikke er obligatoriske, men gennemføres, hvis det anses for påkrævet. Som allerede nævnt i betragtning 53 var disse selskabers anmodninger desuden allerede blevet afvist på grundlag af en første gennemgang af deres ansøgning om markedsøkonomisk behandling, da de ikke havde påvist, at alle kriterierne var opfyldt. Påstanden afvistes derfor.
(66) Disse to selskaber hævdede også, at deres regnskaber i modsætning til Kommissionens konklusioner var i fuld overensstemmelse med internationale standarder, selv om revisionsfirmaet havde forbehold til visse punkter, og at det andet kriterium derfor var opfyldt. Hvis regnskaberne ikke havde været i overensstemmelse med internationale standarder, ville revisorerne ifølge disse selskaber ikke blot have haft forbehold, men ville simpelthen have nægtet at godkende årsregnskaberne.
(67) Selskab 4 og 7 fandtes heller ikke at opfylde det andet kriterium. Disse selskaber fremførte, at grundforordningen kræver, at selskabernes årsregnskaber revideres uafhængigt i henhold til internationale standarder for regnskabsføring. Ifølge disse selskaber er det forhold, at revisorerne nævnte en fejl i deres respektive årsregnskaber, netop udtryk for, at betingelserne i grundforordningen er opfyldt, dvs. at deres regnskaber er revideret uafhængigt og i overensstemmelse med internationale standarder for regnskabsføring.
(68) Generelt er det imidlertid værd at bemærke, at kravet om, at regnskaber revideres i henhold til internationale standarder for regnskabsføring, har til formål at vurdere regnskabernes pålidelighed, især med hensyn til de af selskabet bogførte indtægter, omkostninger og fortjenester, da hovedparten af kontrolbesøg i forbindelse med antidumpingsager netop består i at kontrollere disse tre punkter. Desuden skal det erindres, at den udtalelse (godkendelse med eller uden forbehold eller manglende godkendelse), der afgives af revisorerne, afhænger af betydningen af den fejl, der konstateres i regnskaberne, og det forhold, at en revisor ikke afgiver en "negativ udtalelse", betyder ikke i sig selv, at regnskaberne er korrekte, hvilket kun kan garanteres af revisorens betingelsesløse godkendelse. For så vidt angår disse bestemte selskaber bekræftes det endeligt, at bemærkningerne i revisorens rapport blev anset for at være så betydningsfulde, at kriteriet ikke var opfyldt. Påstanden afvistes derfor.
(69) Selskab 8 hævdede, at de regnskabsmæssige spørgsmål, der lå til grund for Kommissionens beslutning om at afvise dets anmodning om markedsøkonomisk behandling, vedrører en kort periode, dvs. sidste kvartal af 2001, hvor selskabet blev oprettet. Ifølge selskabet tillades sådanne transaktioner desuden af "de almindeligt accepterede regnskabsprincipper".
(70) Som for de tidligere nævnte selskaber blev de konstaterede fejl dog anset for at være betydelige og ikke i overensstemmelse med de internationale standarder for regnskabsføring. Påstanden afvistes derfor.
(71) Endelig påstod flere eksportører, at Kommissionen ikke havde overholdt den frist på tre måneder for at træffe en afgørelse om markedsøkonomisk behandling, der er fastsat i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c). Det skal imidlertid erindres, at kontrolbesøgene, der efter planen skulle have fundet sted i juli og august, måtte udsættes på grund af sars. Selv om nogle af de kinesiske provinser, hvor visse af de pågældende selskaber var beliggende, ikke dengang var på WHO's liste, blev det af forsigtighedshensyn besluttet af udsætte alle kontrolbesøg på grund af den usikre situation og de forandringer af denne, der var sandsynlige mellem beslutningen om at gennemføre kontrolbesøg og sagsbehandlernes ankomst til Kina. Kontrolbesøgene kunne først gennemføres, da alle restriktioner var ophævet. På grund af de tidsmæssige begrænsninger måtte ansøgningsformularen om markedsøkonomisk behandling og antidumpingspørgeskemaet derfor kontrolleres på samme tid, dvs. under samme kontrolbesøg.
(72) Et selskab fremførte, at tidsforbruget ved beslutningen om markedsøkonomisk behandling var "unødvendigt og diskriminerende". Som ovenfor nævnt medførte sars-udbruddet imidlertid alvorlige forsinkelser af kontrolprocessen, og det samme gjorde antallet af kontrolbesøg, da der var et stort antal samarbejdsvillige kinesiske eksporterende producenter. Da beslutningen om markedsøkonomisk behandling blev meddelt alle de samarbejdsvillige eksporterende producenter samtidig, er der desuden ingen grund til at antage, at proceduren har indebåret forskelsbehandling.
(73) To selskaber, hvis anmodninger om markedsøkonomisk behandling blev afvist på grundlag af en første gennemgang af deres ansøgning herom, dvs. uden kontrolbesøg, hævdede, at der ikke var nogen grund til, at fristen på tre måneder ikke var overholdt. For at undgå forskelsbehandling af de samarbejdsvillige eksporterende producenter blev afgørelserne om markedsøkonomisk behandling imidlertid meddelt alle de pågældende producenter samtidig.
4.2. Individuel behandling
(74) I henhold til artikel 2, stk. 7, litra a), fastsættes der en enhedstold for lande, der er omfattet af artikel 2, stk. 7, undtagen hvis selskaber i overensstemmelse med artikel 9, stk. 5, kan påvise, at deres eksportpriser og -mængder samt vilkårene og betingelserne for salget fastsættes frit, at valutaomregninger foretages til markedskursen, og at en eventuel statslig indgriben ikke muliggør omgåelse af foranstaltninger, hvis eksportører pålægges forskellige toldsatser.
(75) De otte eksporterende producenter anmodede ud over om markedsøkonomisk behandling også om individuel behandling, hvis de ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, og yderligere en eksporterende producent anmodede kun om individuel behandling. På grundlag af de foreliggende oplysninger konstateredes det, at for tre selskaber var alle kravene til individuel behandling opfyldt, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 5.
(76) De fire resterende selskaber fandtes at være helt eller overvejende statsejede. For disse selskaber blev risikoen for statslig indblanding anset for at være betydelig. I betragtning af arten af den pågældende vare, der ikke kan identificeres som værende fremstillet af en bestemt producent, blev risikoen for omgåelse af foranstaltningerne gennem eksport via et selskab med lavere told også anset for betydelig. Betingelserne i grundforordningens artikel 9, stk. 5, litra c) og e), var derfor ikke opfyldt. Det blev derfor besluttet ikke at indrømme disse selskaber individuel behandling.
(77) Det konkluderedes således, at der bør indrømmes følgende tre eksporterende producenter i Kina individuel behandling:
- Jiangyin Xingye Plastic Co. Ltd
- Jiangyin Chengsheng New Packing Material Co. Ltd
- Hubei Changfeng Chemical Fibres Industry Co. Ltd
4.3. Normal værdi
4.3.1. Fastsættelse af den normale værdi for alle eksporterende producenter, der ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling
a) Referenceland
(78) I henhold til artikel 2, stk. 7, i grundforordningen skal den normale værdi for lande uden markedsøkonomi og - i det omfang der ikke kan indrømmes markedsøkonomisk behandling - lande med overgangsøkonomier fastsættes på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et referenceland.
(79) I indledningsmeddelelsen tilkendegav Kommissionen, at den påtænkte at benytte USA som referenceland med henblik på at fastsætte den normale værdi for Folkerepublikken Kina, og opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger hertil.
(80) Det fremgik af undersøgelsen, at USA havde et stærkt konkurrencepræget marked for den pågældende vare med 10 producenter på NAFTA-markedet, otte store aftagere og en betydelig import fra tredjelande. Forbruget på det amerikanske marked er stort, og importen tegner sig for omkring 15 % af det amerikanske forbrug af den pågældende vare. Det amerikanske marked var derfor betydeligt og tilstrækkelig repræsentativt i forhold til størrelsen af den kinesiske eksport af den pågældende vare til EU.
(81) De eksporterende producenter i Kina modsatte sig forslaget. Argumenterne mod valget af USA var, at det angiveligt i) er praksis at benytte et af de lande, der er berørt af samme undersøgelse; ii) den samarbejdsvillige amerikanske producent er forretningsmæssigt forbundet med en producent i Fællesskabet; og iii) omkostningerne i USA er større end i Kina. De pågældende interesserede parter foreslog Pakistan eller Republikken Korea som passende referencelande, men fremlagde ingen dokumentation for, at disse lande ville være et bedre alternativ end USA. Kommissionen overvejede dog de to forslag.
(82) For så vidt angår Pakistan skal det bemærkes, at kun to selskaber i dette land fremstiller den pågældende vare mod mindst otte i USA. Desuden er importen af PET pålagt 20 % told i Pakistan, mens tolden i USA er 6,8 % (+ 0,3 c/kg). Det pakistanske marked for den pågældende vare synes derfor at være mindre konkurrencepræget end det amerikanske marked. Endelig fandtes det, at den pakistanske producents hjemmemarkedssalg til uafhængige kunder var lille i forhold til eksporten af den pågældende vare med oprindelse i Kina og derfor var meget mindre repræsentativt i forhold til den meget store eksport fra Kina.
(83) For så vidt angår republikken Korea skal det erindres, at dette land ikke er omfattet af samme procedure, således som flere eksportører påstod, men af en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3. Desuden har undersøgelsen vist, at alle koreanske producenter var mindre end det amerikanske samarbejdsvillige selskab, der også havde et meget større hjemmemarkedssalg. Endvidere syntes den største koreanske producent at være delvist integreret (dvs. at den selv fremstiller mindst et af de vigtigste råmaterialer), hvilket ikke var tilfældet for producenterne i Kina. Republikken Korea ansås derfor ikke for et passende referenceland.
(84) For så vidt angår påstanden om, at forbindelsen mellem det amerikanske samarbejdsvillige selskab og en europæisk producent kunne have fordrejende virkninger på de afgivne oplysninger, blev dette ikke bekræftet af undersøgelsen. Kommissionen undersøgte navnlig ved et kontrolbesøg, om forbindelsen havde nogen forvridende virkning på den amerikanske producents priser, produktionsomkostninger og rentabilitet. Der fandtes ingen tegn på sådanne forvridninger, og Kommissionen fandt det godtgjort, at de oplysninger, der var afgivet i forbindelse med undersøgelsen, var nøjagtige og pålidelige.
(85) Endelig blev argumentet om forskelle i omkostningerne også overvejet. Prisen på det råmateriale (PTA), som benyttedes af det amerikanske selskab ved fremstillingen af den pågældende vare, og som tegner sig for den betydeligste del af omkostningerne til fremstilling af PET, blev sammenlignet med de priser, der betaltes af de kinesiske selskaber for PTA, og der fandtes ingen væsentlige forskelle. Argumentet afvistes derfor.
(86) I lyset af ovenstående konkluderede Kommissionen foreløbigt, at USA ville være et passende referenceland i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, i grundforordningen.
b) Fastsættelse af den normale værdi
(87) I henhold til artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen blev den normale værdi for de eksporterende producenter, som ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, fastsat på grundlag af bekræftede oplysninger fra producenten i referencelandet, dvs. på grundlag af alle de priser, der betaltes eller skulle betales på det amerikanske hjemmemarked for sammenlignelige varetyper, da salget fandtes at have fundet sted i normal handel.
(88) Som resultat blev den normale værdi fastsat som den vejede gennemsnitlige hjemmemarkedssalgspris, der blev benyttet af den samarbejdsvillige amerikanske producent ved salg til uafhængige kunder.
4.3.2. Fastsættelse af den normale værdi for eksporterende producenter, der blev indrømmet markedsøkonomisk behandling
(89) De selskaber, der blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, blev anmodet om at besvare et spørgeskema med oplysninger om bl.a. hjemmemarkedssalget og produktionsomkostningerne for den pågældende vare, og disse oplysninger blev kontrolleret ved besøg hos de pågældende selskaber.
(90) For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi benyttede Kommissionen samme metode som beskrevet i betragtning 20 til 27.
(91) For alle typer af PET undtagen en, der eksporteredes af de kinesiske eksporterende producenter, kunne Kommissionen fastsætte den normale værdi på grundlag af de priser, der i normal handel var betalt eller skulle betales af uafhængige kunder på hjemmemarkedet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1. For den ene type PET, hvor under 10 % af hjemmemarkedssalget fandt sted i normal handel, blev den beregnede normale værdi benyttet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3.
4.4. Eksportpriser
(92) Hele eksportsalget til Fællesskabet fra de eksportører, der var indrømmet markedsøkonomisk behandling, fandt sted direkte til uafhængige importører i Fællesskabet, og eksportprisen blev i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen fastsat på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt eller skulle betales.
4.5. Sammenligning
(93) Sammenligningen fandt sted ab fabrik og i samme handelsled. For at sikre en rimelig sammenligning blev der taget hensyn til forskelle i faktorer, der hævdedes og påvistes at påvirke sammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. På dette grundlag blev der foretaget justeringer for forskelle i omkostninger til transport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, kreditter, provisioner, importafgifter og omkostninger efter salget (garanti).
4.6. Dumpingmargen
4.6.1. For de samarbejdsvillige eksporterende producenter, der blev indrømmet markedsøkonomisk eller individuel behandling
(94) For de to selskaber, der blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, blev den vejede gennemsnitlige normale værdi af hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris på den tilsvarende type af den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11.
(95) For de tre selskaber, der blev indrømmet individuel behandling, blev den vejede gennemsnitlige normale værdi, der var fastsat for referencelandet for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris på den tilsvarende type, som eksporteredes til Fællesskabet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11.
(96) De foreløbige vejede gennemsnitlige dumpingmargener udgør følgende i procent af cif-prisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet:
TABELPOSITION
4.6.2. For alle andre eksporterende producenter
(97) For at fastsætte den landsdækkende told for alle andre eksportører i Kina bestemte Kommissionen først graden af samarbejdsvilje. Der blev foretaget en sammenligning mellem den samlede import af den pågældende vare med oprindelse i Kina, beregnet på grundlag af Eurostats tal, og oplysningerne i de kinesiske eksportørers besvarelser af spørgeskemaerne. Det fremgik heraf, at graden af samarbejdsvilje var tæt på 100 %.
(98) Dumpingmargenen blev følgelig beregnet som et vejet gennemsnit af den dumpingmargen, der var fastsat for de resterende samarbejdsvillige eksportører, der hverken blev indrømmet markedsøkonomisk eller individuel behandling. Dumpingmargenen for de resterende ovenfor nævnte samarbejdsvillige eksportører blev beregnet ved at sammenligne den vejede gennemsnitlige normale værdi, der var fastsat for referencelandet, og den vejede gennemsnitlige eksportpris, der var oplyst af den pågældende eksportør.
(99) Graden af dumping for landet som helhed blev på dette grundlag foreløbigt fastsat til 23,2 % af cif-prisen, Fællesskabets grænse.
C. SKADE
1. Produktionen i Fællesskabet
(100) I undersøgelsesperioden blev PET fremstillet af
- syv klagende producenter i Fællesskabet, som samarbejdede fuldt ud med Kommissionen i forbindelse med undersøgelsen
- fire andre producenter i Fællesskabet, som fuldt ud støttede og samarbejdede med Kommissionen i forbindelse med undersøgelsen
- en anden producent, der støttede proceduren og afgav visse generelle oplysninger om sin produktion og sit salg.
(101) Klageren kender ikke til andre producenter af den pågældende vare, og der er heller ikke andre producenter af den pågældende vare, som har givet sig til kende over for Kommissionen. Det PET, der fremstilles af de 12 ovennævnte selskaber, udgør derfor produktionen i Fællesskabet i henhold til artikel 4, stk. 1, i grundforordningen.
2. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(102) De 11 producenter i Fællesskabet, der samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen, havde en samlet produktion på 1634477 tons i undersøgelsesperioden, svarende til omkring 97 % af den anslåede samlede produktion af PET i Fællesskabet. De 11 producenter i Fællesskabet, der samarbejdede fuldt ud, anses derfor for at udgøre EF-erhvervsgrenen, jf. artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen.
3. Forbruget i Fællesskabet
3.1. Indledende bemærkninger
3.1.1. Oplysninger om importen
(103) Tal fra Eurostat om mængder og værdier for KN-kode 3907 60 20 samt oplysninger fra eksporterende producenter blev benyttet som kilde for oplysningerne om importen.
3.1.2. Oplysninger om EF-erhvervsgrenen
(104) Oplysninger om erhvervsgrenen i Fællesskabet blev indhentet fra de 11 samarbejdsvillige EF-producenters kontrollerede besvarelser af spørgeskemaerne.
3.2. Forbruget i Fællesskabet
(105) Det åbenbare forbrug i Fællesskabet blev fastlagt på grundlag af
- den samlede import af den pågældende vare til Fællesskabet som oplyst af Eurostat og af de eksporterende producenter
- EF-erhvervsgrenens samlede verificerede salg på fællesskabsmarkedet, og
- salgsoplysninger om den anden producent i Fællesskabet, der afgav visse generelle oplysninger.
(106) Forbruget i Fællesskabet udgjorde 1845962 tons i undersøgelsesperioden, hvilket er 37 % mere end ved begyndelsen af den betragtede periode. Den betydelige stigning i forbruget af PET var affødt af en betydelig stigning i forbruget af vand og læskedrikke på flaske og følger en tendens, der allerede blev konstateret i en tidligere undersøgelse(5).
TABELPOSITION
4. Importen til Fællesskabet fra de pågældende lande
4.1. Kumulativ vurdering af virkningerne af den pågældende import
(107) Det blev først undersøgt, om importen fra Kina, Pakistan og Australien bør vurderes kumulativt i henhold til artikel 3, stk. 4, i grundforordningen.
(108) Importen fra de pågældende lande har udviklet sig således med hensyn til mængde (tons) og markedsandel:
TABELPOSITION
(109) Det konstateredes, at:
- dumpingmargenerne for importen fra hvert af de pågældende lande lå over den minimumsgrænse, der er fastsat i grundforordningens artikel 9, stk. 3
- den importerede mængde fra hvert af disse lande ikke var ubetydelig i undersøgelsesperioden, da disse lande i undersøgelsesperioden havde markedsandele på mellem 1,5 % og 6,6 %, og
- en kumulativ vurdering fandtes passende i betragtning af konkurrencevilkårene såvel mellem importen med oprindelse i disse lande som mellem denne import og den samme fællesskabsvare. Dette fremgår af, at der er et forholdsvis ensartet underbudsniveau på mellem 10,0 % og 17,9 %, og at der anvendes tilsvarende salgskanaler. Desuden fremgik det af undersøgelsen, at de pågældende importerede varer og den samme vare har samme fysiske og kemiske egenskaber. Endelig følger den importerede vare og den samme vare samme prisudvikling, som afspejler prisen på varernes grundlæggende råmateriale, naphtha (raffineret olie).
(110) Det konkluderes derfor foreløbigt, at alle kriterierne i grundforordningens artikel 3, stk. 4, er opfyldt, og at importen med oprindelse i Kina, Australien og Pakistan bør vurderes kumulativt.
4.2. Den pågældende imports markedsandel
(111) Som ovenfor vist påbegyndtes importen fra de pågældende lande i 2000, men blev væsentlig fra 2002, da der blev etableret nye produktionsanlæg i de pågældende lande. Den andel af forbruget i Fællesskabet, som de tegnede sig for, steg fra 0,6 % i 2000 til 8,6 % i 2002 og nåede 12,1 % i undersøgelsesperioden.
4.3. De importerede varers pris og underbud
(112) Der blev foretaget en sammenligning mellem EF-erhvervsgrenens priser på fællesskabsmarkedet i undersøgelsesperioden og de tilsvarende priser for de eksporterende producenter i de pågældende lande. Sammenligningen blev foretaget efter fradrag af nedslag og rabatter. EF-erhvervsgrenens priser blev justeret til niveauet ab fabrik, mens de importerede varers pris var cif-priserne, Fællesskabets grænse, plus told, idet der blev foretaget justeringer for handelstrin og håndteringsomkostninger på grundlag af oplysninger indhentet under undersøgelsen, især fra samarbejdsvillige uafhængige importører.
(113) Det fremgik af denne sammenligning, at de pågældende varer med oprindelse i de pågældende lande i undersøgelsesperioden blev solgt i Fællesskabet til priser, der lå under EF-erhvervsgrenens priser, nemlig med mellem 13,5 % og 17,9 % for Kina, med mellem 10 % og 11,9 % for Australien og med 12,7 % for Pakistan.
(114) Det forholdsvis lave gennemsnitlige underbud skyldes et pristryk som følge af de eksporterende producenters adfærd, idet de solgte til dumpingpriser. EF-erhvervsgrenen var tvunget til at modsvare disse priser i et forsøg på at bevare sin markedsandel. Det skal erindres, at prisovervejelser er den endelige drivkraft på markedet i betragtning af den magt, som flere store PET-brugere har på markedet.
5. EF-erhvervsgrenens situation
(115) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 5, i grundforordningen omfattede undersøgelsen af dumpingimportens virkninger på EF-erhvervsgrenen en vurdering af alle økonomiske faktorer og forhold, der havde indflydelse på denne erhvervsgrens situation fra 1999 (udgangspunkt) til undersøgelsesperioden.
(116) De nedenstående oplysninger er samlede oplysninger om de 11 samarbejdsvillige EF-producenter.
5.1. Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse
(117) Produktionskapaciteten blev fastsat på grundlag af de installerede maskiners teoretiske største produktion pr. time, ganget med det teoretiske årlige antal arbejdstimer, idet der blev taget hensyn til vedligeholdelse og andre tilsvarende produktionsafbrydelser.
TABELPOSITION
(118) Som vist i ovenstående tabel steg produktionen i tiden mellem 1999 og undersøgelsesperioden med 41 %, hvilket afspejler den stærke vækst i forbruget i Fællesskabet. I samme periode steg produktionskapaciteten med 45 %, dvs. noget mere end forbruget. Denne stigning skal ses i lyset af den stærke efterspørgsel i Fællesskabet i de seneste år. Det skal endvidere bemærkes, at EF-erhvervsgrenen havde været påvirket af skadevoldende dumping frem til den 5. august 2000(6), og det således kunne være forventet, at den havde draget fordel af et øget salg som følge af fjernelsen af den skadevoldende dumping fra disse kilder. Det var absolut nødvendigt for EF-erhvervsgrenen at øge produktionskapaciteten for at bevare markedsandel og dække den stigende efterspørgsel fra brugerne, der forventes at vokse yderligere. Kapacitetsudnyttelsen var ujævn i den betragtede periode, idet kapacitetsudnyttelsesgraden i undersøgelsesperioden var på 84 %, lidt under niveauet i begyndelsen af perioden.
(119) Nogle eksportører hævdede, at den øgede kapacitet i den betragtede periode er et tegn på styrke snarere end skade. De samme eksportører har i denne forbindelse også nævnt nye investeringer i ny kapacitet.
(120) Som ovenfor nævnt blev produktionskapaciteten forøget for at dække efterspørgslen. Som nævnt i Kommissionens forordning om indførelse af antidumpingforanstaltninger over for PET med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand(7) var en af EF-brugernes generelle indvendinger mod en indførelse af foranstaltninger på daværende tidspunkt faktisk en mulig mangel på PET på fællesskabsmarkedet.
(121) Desuden går der normalt to år mellem vedtagelsen af en beslutning om investeringer i ny kapacitet og det tidspunkt, hvor den nye kapacitet er installeret og driftsklar. Som det fremgår af ovenstående, fandt den største forøgelse af den nye kapacitet i den betragtede periode sted mellem 1999 og 2000. Beslutningen om at installere denne kapacitet må derfor være truffet før den betragtede periode, og den øgede kapacitet kan derfor ikke ses som et "tegn på styrke", således som eksportørerne har fremført.
(122) For så vidt angår planer om ny kapacitet har nogle af EF-producenterne officielt givet meddelelse om yderligere investeringer i ny kapacitet. Nogle eksportører har derefter opfattet disse meddelelser som tegn på styrke hos EF-producenterne.
(123) Det er bekræftet, at flere producenter i Fællesskabet har planer om yderligere at øge deres produktionskapacitet (med omkring 300000 til 400000 tons), men disse planer skal ses på baggrund af et øget forbrug af PET på fællesskabsmarkedet. I den nuværende situation er flere af EF-producenterne desuden ved at genoverveje deres investeringsplaner, da prisniveauet på fællesskabsmarkedet gør det vanskeligt for disse producenter at finansiere deres påtænkte investeringer.
(124) Nogle af producenterne er faktisk blevet tvunget til midlertidigt at nedlukke kapacitet i den sidste del af undersøgelsesperioden og efter dennes afslutning, idet de havde finansielle tab ved de eksisterende prisniveauer. En producent lukkede en kapacitet svarende til 73000 tons i undersøgelsesperioden, og en anden fællesskabsproducent indstillede sine aktiviteter med en kapacitet på 270000 tons efter undersøgelsesperioden.
5.2. Lagre
(125) Lagerbeholdningerne havde følgende størrelse ved udgangen af hver periode.
TABELPOSITION
(126) Lagerbeholdningerne har været stabile i hele den betragtede periode. Denne økonomiske indikator fandtes desuden ikke relevant i den aktuelle skadesanalyse, da den pågældende vare er voluminøs med en forholdsvis begrænset værdi pr. m3. Af rent praktiske årsager vil EF-erhvervsgrenen derfor altid tilstræbe at have så små lagerbeholdninger som muligt.
5.3. Salgsmængde, markedsandel, vækst og gennemsnitlige enhedspriser i Fællesskabet
(127) Nedenstående tal viser EF-erhvervsgrenens salg til uafhængige kunder i Fællesskabet.
TABELPOSITION
(128) EF-erhvervsgrenens solgte mængde steg med 41 % i løbet af den betragtede periode, heraf med 26 % mellem 1999 og 2000. Stigningen i salgsmængden skal ses i lyset af det øgede forbrug i samme periode (37 %).
(129) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger den 5. august 2000(8) var EF-erhvervsgrenen i stand til at genvinde tabte markedsandele. Mellem 1999 og 2000 steg EF-erhvervsgrenens markedsandel fra 73,7 % til 92,6 % af forbruget i Fællesskabet. Efter denne relativt gode periode faldt EF-erhvervsgrenens markedsandel imidlertid igen. Mellem 2001 og undersøgelsesperioden faldt dens markedsandel i Fællesskabet fra 90,6 % til 76,0 %, idet dumpingimport fra de pågældende lande begyndte at trænge ind på fællesskabsmarkedet.
(130) EF-erhvervsgrenen kunne indledningsvis drage fordel af det øgede forbrug og af stigningen i de gennemsnitlige salgspriser, og dens omsætning steg med 112 % fra 1999 til 2001, men denne vækst blev brat bragt til ophør i 2002, hvor dumpingimporten fra de pågældende lande tvang EF-erhvervsgrenen til at sænke dens gennemsnitlige salgspriser.
(131) EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser steg med 48 % mellem 1999 og 2000 til et mere bæredygtigt niveau efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger mod dumpingimporten fra Indien, Indonesien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand i 2000. En del af denne stigning var forbundet med højere råvarepriser (se betragtning 169, som EF-erhvervsgrenen kunne videregive til kunderne. Stigningen gjorde det dog også muligt for EF-erhvervsgrenen igen at blive rentabel, selv om fortjenesten og afkastet af investeringerne som nedenfor nævnt var ret begrænset. Det lykkedes EF-erhvervsgrenen at hæve priserne yderligere i 2001, men denne periode blev fulgt at en periode med pristryk i 2002 og i undersøgelsesperioden. Mellem 2001 og undersøgelsesperioden faldt priserne faktisk med 12 %, hvilket faldt sammen med en voldsom konkurrence fra importerede varer med oprindelse i de pågældende lande.
5.4. Rentabilitet, afkast af investeringer og likviditet
(132) "Rentabiliteten af salget i Fællesskabet" er den fortjeneste, der opnås på salget af den pågældende vare på fællesskabsmarkedet. "Afkastet af de samlede aktiver" og "likviditeten" kunne kun måles for den snævrest mulige varegruppe, der indbefattede samme vare, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 8.
(133) Afkastet af investeringerne er desuden blevet beregnet på grundlag af afkastet af de samlede aktiver, da sidstnævnte anses for mere relevant med henblik på analysen af udviklingstendenserne.
TABELPOSITION
(134) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltningerne mod importen af PET med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand kunne EF-erhvervsgrenen som ovenfor nævnt hæve priserne til et mere bæredygtigt niveau. Det var imidlertid først i 2001, at EF-erhvervsgrenen nåede den fortjeneste, der i forordning (EF) nr. 1742/2000 er fastsat som mål (7 %).
(135) Efter et pristryk i 2002 og i undersøgelsesperioden, der faldt sammen med en kraftig vækst i dumpingimporten fra de pågældende lande, begyndte EF-erhvervsgrenens finansielle situation igen at blive forværret. Det fortjenstniveau, der blev nået i undersøgelsesperioden, lå lige over omsætningsnulpunktet og er langt fra tilstrækkeligt til at finansiere de nødvendige reinvesteringer, som kunderne kræver.
(136) Både rentabiliteten på salget i Fællesskabet og afkastet af de samlede aktiver udviser samme tendens, nemlig en forbedring fra 1999 til 2001, fulgt af en forværring fra 2001 til undersøgelsesperioden.
(137) Tendensen for likviditeten udviklede sig på samme måde, dog en år forskudt, hvilket forklares af bevægelserne i kortfristede aktiver som følge af væksten i salget.
5.5. Investeringer og mulighederne for at tilvejebringe kapital
TABELPOSITION
(138) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltningerne mod importen af PET med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand besluttede EF-erhvervsgrenen at foretage nye investeringer i kapacitet.
(139) Som ovenfor nævnt er der en periode på omkring to år mellem en beslutning om at investere i ny kapacitet og det øjeblik, hvor denne nye kapacitet kan tages i brug. Imidlertid er tidsrummet mellem investeringsbeslutningen og det øjeblik, hvor de nye maskiner optræder i regnskaberne, naturligvis kortere, da investeringerne tilskrives regnskaberne, så snart de er under konstruktion. Dette forklarer, hvorfor det ovennævnte investeringsniveau ikke altid svarer til en omgående kapacitetsforøgelse, jf. betragtning 117.
(140) EF-erhvervsgrenens evne til at tilvejebringe kapital fra enten eksterne finansieringsselskaber eller fra moderselskaberne blev ikke i alvorlig grad berørt i den betragtede periode.
5.6. Beskæftigelse, produktivitet og lønninger
TABELPOSITION
(141) Som det fremgår af ovenstående, øgede EF-erhvervsgrenen sin produktion med 41 % i løbet af den betragtede periode. Trods denne stigning forblev antallet af ansatte stort set uændret.
(142) Dette skyldes, at EF-erhvervsgrenen har investeret i nye stærkt automatiserede installationer, der ikke kræver væsentlige forøgelser af arbejdsstyrken. Produktiviteten steg med 36 % i den betragtede periode, mens arbejdskraftomkostningerne i samme periode steg med 15 %.
5.7. Genrejsning fra tidligere dumping
(143) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger i 2000(9) kunne EF-erhvervsgrenen hæve sine gennemsnitlige salgspriser til et mere bæredygtigt niveau og samtidig bevare sin markedsandel på PET-markedet, der var i vækst. Som nævnt i betragtning 134 opnåede EF-erhvervsgrenen en bæredygtig fortjenstmargen i 2001. Det kan derfor konkluderes, at EF-erhvervsgrenen har overvundet følgerne af den tidligere dumping.
5.8 Den faktiske dumpingmargens størrelse
(144) Dumpingmargenerne er angivet i afsnittet om dumping (se betragtning 40, 48 og 96). De konstaterede margener ligger klart over den ubetydelighedsgrænse, der er fastsat i grundforordningens artikel 9, stk. 3. I betragtning af størrelsen af og priserne på dumpingimporten kan virkningerne af de faktiske dumpingmargener desuden ikke være ubetydelige.
6. Konklusion om skade
(145) Det skal erindres, at EF-erhvervsgrenen omgående genvandt tillid efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger mod importen af PET med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand. Gennemsnitspriserne på erhvervsgrenens salg i Fællesskabet steg med 64 % mellem 1999 og 2001 (hvilket delvis var en kompensation for øgede råvarepriser), og den i Fællesskabet solgte mængde steg med 29 %. Resultatet af denne udvikling var øget rentabilitet; i 2001 lykkedes det EF-erhvervsgrenen at opnå den fortjenstmargen, der som nævnt var fastsat som mål i forordning (EF) nr. 1742/2000, hvilket gjorde det muligt for den at investere i ny kapacitet som krævet af dens kunder og at gennemføre miljørelaterede projekter, f.eks. vedrørende genbrug af brugte flasker.
(146) Som ovenfor nævnt begyndte importerede varer fra de pågældende lande imidlertid at trænge ind på fællesskabsmarkedet i betragteligt omfang fra 2002, hvilket førte til pristryk på markedet. EF-erhvervsgrenen tabte markedsandele, og dens finansielle stabilitet blev igen truet, hvilket afspejledes i dens dårlige finansielle resultater.
(147) Kommissionen har derfor foreløbigt konkluderet, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. artikel 3 i grundforordningen.
D. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Indledende bemærkninger
(148) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 6, i grundforordningen blev det undersøgt, om den væsentlige skade, der var forvoldt EF-erhvervsgrenen, var forårsaget af dumpingimporten fra de pågældende lande. I overensstemmelse med artikel 3, stk. 7, i grundforordningen undersøgte Kommissionen også andre faktorer, der kan have skadet EF-erhvervsgrenen, for at sikre, at skade forvoldt af sådanne faktorer ikke fejlagtigt blev tilskrevet dumpingimporten.
(149) Der er i øjeblikket foranstaltninger i kraft over for importen med oprindelse i Indien, Indonesien, Republikken Korea, Malaysia, Taiwan og Thailand. Som allerede nævnt i betragtning 3 er antidumpingforanstaltningerne mod importen af PET med oprindelse i Republikken Korea og Taiwan i øjeblikket genstand for en interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3. Disse forhold er taget i betragtning i forbindelse med denne undersøgelse.
2. Dumpingimportens følgevirkninger
(150) Mængden af PET med oprindelse i de pågældende lande steg stærkt i løbet af den betragtede periode. Som det fremgår af tabellen i betragtning 108 steg importen fra de tre pågældende lande fra næsten intet i 1999 til 223000 tons i undersøgelsesperioden, hvilket svarede til en markedsandel på 12,1 %.
(151) Den betydelige stigning i importen med oprindelse i de pågældende lande og deres erobring af markedsandel i 2002 og i undersøgelsesperioden til priser, der lå væsentligt under EF-erhvervsgrenens priser, faldt tidsmæssigt sammen med forværringen af EF-erhvervsgrenens situation i samme periode.
(152) Som det blev fastslået i betragtning 113, lå priserne på de varer, der importeredes fra de pågældende lande, betydeligt under EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser, idet underbudsmargenerne lå fra 10 % til 17,9 %.
(153) Det konkluderes derfor foreløbigt, at presset fra den pågældende import, hvis mængde og markedsandel voksede betydeligt fra og med 2001, og som blev solgt til lave dumpingpriser, spillede en afgørende rolle med hensyn til at forårsage prisfald og tab af markedsandele for EF-erhvervsgrenen, hvilket førte til en forværring af dens finansielle situation.
3. Andre faktorers indvirkning
3.1. Import fra andre tredjelande
(154) Importen fra tredjelande, der ikke er omfattet af denne undersøgelse, udviklede sig således i den betragtede periode:
TABELPOSITION
(155) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger i 2000 faldt importen fra tredjelande, der ikke var berørt af denne undersøgelse, kraftigt. Med undtagelse af Republikken Korea og Taiwan var der ikke for noget land tale om en absolut stigning i mængden, der havde en sådan størrelse, at der kan være forvoldt EF-erhvervsgrenen skade, eller den pågældende stigning faldt ikke tidsmæssigt sammen med den skade, som blev påført EF-erhvervsgrenen.
(156) Importen med oprindelse i Republikken Korea og Taiwan udviste imidlertid en udvikling, der mindede om udviklingen for importen med oprindelse i de pågældende lande, nemlig en betydelig stigning i importmængderne mod afslutningen af den pågældende periode. Desuden faldt denne udvikling tidsmæssigt sammen med forværringen af EF-erhvervsgrenens situation. Det bemærkes imidlertid, at den kombinerede importerede mængde fra disse to lande kun svarer til omkring halvdelen af importen fra de tre pågældende lande.
(157) Ingen andre lande udviste væsentligt øgede importmængder i den betragtede periode.
(158) Ifølge tal fra Eurostat var de gennemsnitlige cif-priser i undersøgelsesperioden (eksklusive antidumpingtold) for importerede varer med oprindelse i Republikken Korea desuden 842 EUR/ton og for Taiwan 784 EUR/ton. Den gældende antidumpingtold udgør fra 0 EUR/ton til 148,3 EUR/ton for Republikken Korea og fra 47 EUR/ton til 69,5 EUR/ton for Taiwan. Tredjelandstoldsatsen var 6,5 % for både Republikken Korea og Taiwan.
(159) Den gennemsnitlige fortoldede pris svingede således mellem 896 EUR/ton og 1044 EUR/ton for importeret PET med oprindelse i Republikken Korea og mellem 882 EUR/ton og 905 EUR/ton for den pågældende vare med oprindelse i Taiwan. Da EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspris i undersøgelsesperioden var 986 EUR/ton (se betragtning 127), svarer de gennemsnitlige eksportpriser til et underbudsniveau på mellem 0 % og 9,1 % for Republikken Korea og mellem 8,2 % og 10,5 % for Taiwan. Det er desuden sandsynligt, at eksportører med en lavere antidumpingtold har øget deres andel af importen på bekostning af de eksportører, der var pålagt en højere antidumpingtold.
(160) Det kan derfor foreløbig ikke udelukkes, at en del af importen af PET med oprindelse i Republikken Korea og Taiwan også har bidraget til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen. Det skal erindres, at foranstaltningerne mod disse to lande i øjeblikket er genstand for en interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, der vil undersøge, om de nuværende foranstaltninger er tilstrækkelige til at modvirke den skadevoldende dumping.
3.2. Råvarepriser
3.2.1. Indledende bemærkninger
(161) De kvartalsmæssige oplysninger om de gennemsnitlige salgspriser for PET i Fællesskabet og om råvareomkostningerne, der er benyttet i denne analyse, er leveret af EF-erhvervsgrenen.
3.2.2. Årsagssammenhæng med råvarepriserne
(162) Produktionsomkostningerne for PET afhænger i høj grad (for omkring to tredjedeles vedkommende) af priserne på råmaterialer og ydelser såsom elektricitet og gas (variable omkostninger). Priserne på PTA og andre produktionsfaktorer såsom MEG og DMT afspejler oliepriserne. Det er derfor fundet relevant at vurdere, om prisstigningerne på PTA er blevet overvæltet på kunderne, eller om EF-erhvervsgrenen er blevet presset mellem stigninger i råvarepriserne og de gennemsnitlige salgspriser.
(163) I denne forbindelse fandtes der to typer fællesskabsproducenter af PET, hvor den første købte råmaterialer fra forretningsmæssigt forbundne selskaber ("integrerede producenter"), mens den anden købte råmaterialer fra eksterne leverandører ("uafhængige producenter").
(164) Det blev først bestemt, hvorvidt råvarepriserne var strukturelt forskellige som følge af, at de integrerede producenter købte råmaterialer fra forretningsmæssigt forbundne leverandører, mens de uafhængige producenter købte råmaterialer fra eksterne leverandører.
(165) Det konstateredes, at omkostningerne til råmaterialer ikke var væsentligt forskellige for integrerede og uafhængige producenter. I forbindelse med denne analyse kunne fællesskabsproducenternes omkostninger til råmaterialer derfor vurderes for alle fællesskabsproducenterne under ét.
(166) Efter at det var blevet fastslået, at årsagssammenhængen med råmaterialerne kunne vurderes uden hensyntagen til, om producenten var integreret eller uafhængig, blev der derefter foretaget en sammenligning af priserne på forskellige niveauer for EF-erhvervsgrenen som helhed.
(167) Som forklaret i betragtning 12 fremstilles PET af PTA (eller DMT), blandet med MEG. Den kvartalsvise prisudvikling for råmaterialer (PTA/DMT og MEG), der anvendes til fremstilling af PET, og EF-erhvervsgrenens kvartalsvise gennemsnitlige salgspriser er vist herunder.
(168) For at muliggøre en sammenligning med olieprisen er de kvartalsvise priser på naphtha (raffineret olie), der er den vigtigste råvare ved produktionen af paraxylen (PX), der igen tegner sig for omkring to tredjedele af de produktionsfaktorer, der benyttes til at fremstille PTA, oplyst for samme periode.
TABELPOSITION
(169) Som det fremgår af ovenstående steg råvarepriserne for EF-producenterne med 59 % fra 1. kvartal 1999 til 3. kvartal 2000, nemlig fra 466 EUR/ton til 741 EUR/ton, hvilket afspejler den underliggende pris på naphtha, der i samme periode steg med 116 %. Mellem 3. kvartal 2000 og 3. kvartal 2001 var råvarepriserne forholdsvis stabile, mens de faldt svagt i underperioden fra 3. kvartal 2001 til udgangen af undersøgelsesperioden, hvorimod prisen på naphtha i samme underperiode steg med 188 %.
(170) Samtidig steg EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser med 75 % fra 1. kvartal 1999 til 3. kvartal 2000, nemlig fra 634 EUR/ton til 1108 EUR/ton. Mellem 3. kvartal 2000 og 3. kvartal 2001 var der kun mindre udsving i de gennemsnitlige salgspriser, idet der kun var en nettoændring på 3 % i denne periode. Endelig faldt den gennemsnitlige salgspris fra 1139 EUR/ton til 1001 EUR/ton fra 3. kvartal 2001 til udgangen af undersøgelsesperioden.
(171) Sammenlignes prisudviklingen for EF-erhvervsgrenen, dvs. for råmaterialerne og den gennemsnitlige salgspris, fremgår det af ovennævnte tal, at priserne på råmaterialer steg med 59 % i første underperiode (1. kvartal 1999 til 3. kvartal 2000), mens den gennemsnitlige salgspris steg med 75 %. I den følgende underperiode (3. kvartal 2000 til 3. kvartal 2001) var både råvarepriserne og de gennemsnitlige salgspriser stabile. I den sidste underperiode (3. kvartal 2001 til 1. kvartal 2003) faldt råvarepriserne endelig med 6 % og den gennemsnitlige salgspris med 13 %, dvs. mere end nødvendigt for at kompensere for lavere priser på råmaterialer.
(172) Det forhold, at den gennemsnitlige salgspris faldt mere end prisen på råmaterialer, skal ses som et direkte resultat af et pristryk forårsaget af dumpingimporten.
(173) Det konkluderes derfor foreløbigt, at omkostningerne til råmaterialer ikke bidrog væsentligt til den skade, som var forvoldt EF-erhvervsgrenen, da alle stigninger i råvarepriserne (herunder alle prisudsving i lavere produktionstrin) er blevet videregivet til kunderne. Det er kun i sidste underperiode, at EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser som følge af konkurrence fra dumpingimporten er faldet mere end det tilsvarende fald for råmaterialerne.
3.3. Årsagssammenhæng med ændringer i forbrugsmønstret
(174) Som nævnt i betragtning 106 steg forbruget af PET i Fællesskabet med 37 % i løbet af den betragtede periode. Forbrugsmønstret anses derfor foreløbigt ikke for at have forvoldt EF-erhvervsgrenen nogen skade.
3.4. Årsagssammenhæng med interne afregningspriser
(175) Nogle eksportører har fremført, at den skade, der er påført de EF-producenter, som ejes af multinationale selskaber, kan være forvoldt, fordi selskaber i koncernen kræver for høje priser for råmaterialer leveret til datterselskaber i Fællesskabet.
(176) Det skal erindres, at der i betragtning 165 ikke fandtes forskelle mellem integrerede og uafhængige fællesskabsproducenter. Da påstanden vedrørte integrerede producenter, og da der ikke fandtes strukturelle prisforskelle for råvarer mellem integrerede og uafhængige producenter, kunne påstanden afvises.
3.5. Konklusion om årsagssammenhæng
(177) På grundlag af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at der er en årsagssammenhæng mellem dumpingimporten og den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen. Denne konklusion er baseret på, at der forekom betydelige stigninger i mængde og markedsandel for varer importeret fra de pågældende lande i den betragtede periode, og at priserne på disse varer også lå betydeligt under EF-erhvervsgrenens priser. Der er desuden et slående tidsmæssigt sammenfald mellem den kraftige vækst i dumpingimporten og forværringen af EF-erhvervsgrenens finansielle situation.
(178) Undersøgelsen har også vist, at det ikke kan udelukkes, at en del af importen fra Taiwan og Republikken Korea også har bidraget til skaden. Der er imidlertid ingen tegn på, at denne import har virkninger af en art, der kan bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten fra Australien, Pakistan og Folkerepublikken Kina og den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt som følge af dumpingimport. Der er ikke fremført eller konstateret andre faktorer, der på væsentlig måde kan have påvirket EF-erhvervsgrenens situation.
E. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Generelle overvejelser
(179) Det er blevet undersøgt, om der var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke ville være i Fællesskabets interesse at indføre antidumpingtold på importen fra de pågældende lande. Med henblik herpå og i overensstemmelse med artikel 21, stk. 1, i grundforordningen baseredes fastlæggelsen af Fællesskabets interesser på en vurdering af alle de forskellige involverede interesser, dvs. EF-erhvervsgrenens, importørernes, forhandlernes, brugernes og leverandørernes interesser.
(180) Kommissionen sendte spørgeskemaer til importører, forhandlere, leverandører af råmaterialer, industrielle brugere samt forskellige brugersammenslutninger. Der blev i alt udsendt 84 spørgeskemaer.
(181) Der blev modtaget fuldstændige besvarelser af spørgeskemaerne fra følgende interesserede parter:
Leverandører
- Interquisa SA
- BP Chemicals
Importører og forhandlere
- Mitsui & Co. Benelux
- Helm AG
- Global Services International (agent)
- Sabic Italy
Brugere
- Schweppes Benelux SA (aftapper af læskedrikke)
- Resilux SA (omdanner af præforme til flasker)
- Danone Waters Europe SA (aftapper af mineralvand)
- Nestlé Waters Spain SA (aftapper af mineralvand)
- L'Abeille SA (aftapper af læskedrikke)
- Pepsico France SA (aftapper af læskedrikke)
- Amcor PET Europe (omdanner af præforme til flasker)
- RBC Cobelplast Mononate (producent af plader)
- Aqua Minerale San Benedetto (aftapper af mineralvand)
Brugersammenslutninger
- European Plastic Converters
(182) Endvidere er de ovennævnte parter og parter, som gav sig til kende over for Kommissionen, men som ikke besvarede et spørgeskema, blevet hørt. Endelig er der også afgivet oplysninger og foretaget høringer af eksportører i forbindelse med Fællesskabets interesser.
2. EF-erhvervsgrenens interesser
(183) Det skal erindres, at EF-erhvervsgrenen bestod af 11 producenter, der beskæftiger omkring 1700 ansatte i forbindelse med produktion og salg af PET. Det skal også erindres, at de ovennævnte økonomiske indikatorer for EF-erhvervsgrenen viste forværrede finansielle resultater i 2002 og i undersøgelsesperioden. Til trods for den øgede efterspørgsel efter PET i Fællesskabet har EF-erhvervsgrenen ikke i øjeblikket den finansielle stabilitet til at investere i ny produktionskapacitet, således som brugerne kræver det.
(184) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltningerne mod importen med oprindelse i blandt andet Indien og Indonesien i 2000 viste EF-erhvervsgrenen, at den var i stand til at drage fordel af disse foranstaltninger. Erhvervsgrenen genrejste sig faktisk i tilfredsstillende grad allerede mod slutningen af 2000 til 2001 og beviste gennem omfattende investeringer, at den ønskede at forblive på fællesskabsmarkedet og vedblive med at være en levedygtig aktør. I betragtning af EF-erhvervsgrenens nuværende finansielle situation er det klart, at antidumpingforanstaltninger vil være i dens interesse.
3. Uafhængige importørers interesser
(185) En række importører og en forhandler, der tegnede sig for 26 % af importen fra de pågældende lande i undersøgelsesperioden, gav sig til kende over for Kommissionen. De fremførte, at det ikke ville være i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger, da fællesskabsmarkedet har behov for import for at dække den stigende efterspørgsel efter PET i Fællesskabet. Importrestriktionerne ville desuden skade importørernes aktiviteter, hvilket kunne påvirke beskæftigelsen i disse selskaber.
(186) Formålet med antidumpingforanstaltninger er at genskabe en redelig konkurrence. Det er hverken at forbyde import eller hæmme Fællesskabets importørers aktiviteter. Enhver foranstaltning, der måtte blive foreslået, vil have et niveau, der vil tillade fortsat import, men til priser, som ikke er dumpingpriser, eller som ikke er skadevoldende, alt efter hvad der er lavest.
(187) Da redeligt prisfastsat import stadig vil kunne komme ind på fællesskabsmarkedet, er det derfor sandsynligt, at importørernes traditionelle aktiviteter vil kunne fortsætte, selv om der indføres antidumpingforanstaltninger over for dumpingimporten.
4. Leverandørernes interesser
(188) Det skal erindres, at flere producenter i Fællesskabet får deres råmaterialer fra selskaber i deres koncern (integrerede producenter). Kun leverandører, der er uafhængige af fællesskabsproducenterne, er blevet medtaget i denne undersøgelse.
(189) De to samarbejdsvillige leverandører solgte hovedparten af den PTA (den vigtigste råvare), som EF-erhvervsgrenen købte, hvor varen ikke blev leveret internt, f.eks. hos integrerede producenter. Begge de to leverandører støttede procedurerne. En indførelse af foranstaltninger vil bidrage til at bevare EF-producenternes efterspørgsel efter deres råmateriale, og det vil derfor være i leverandørernes interesse med foranstaltninger mod dumpingimporten fra de pågældende lande.
5. Brugernes interesser
5.1. Indledende bemærkninger
(190) PET bruges i øjeblikket mest til at fremstille flasker til læskedrikke og mineral- og kildevand. Varen benyttes også til fremstilling af visse typer plader og folie af plast. Flasker af PET fremstilles i to trin af hensyn til den færdige vares styrke: Først laves der "præforme" ved indsprøjtning af PET i forme, og disse præforme blæses derefter op og omdannes til flasker. Præforme kan forholdsvis let transporteres, fordi de er små og tætte, mens tomme flasker er skrøbelige og meget dyre at transportere.
(191) Markederne for vand og læskedrikke er organiseret på forskellige måder med hensyn til aftapning:
- Mineral- og kildevandsproducenterne er mere begrænsede af sundhedsregler. Langt de fleste præforme, der bruges af vandproducenter, er selvfremstillede i faciliteter tæt på oppustnings- og påfyldningslinjerne.
- Producenter af læskedrikke kan enten købe opblæste flasker, købe præforme og blæse dem op eller fremstille deres egne præforme og blæse deres egne flasker op.
(192) EF-erhvervsgrenen har derfor kunder af tre hovedtyper (oplysningerne om brugernes andele er indhentet fra klageren):
- omdannere af præforme til flasker, der tegner sig for omkring 40 % af PET-forbruget
- producenter af mineral- og kildevand, hvis andel af PET-forbruget er på ca. 45 %
- integrerede producenter af læskedrikke, som ved direkte køb tegner sig for omkring 7 % af forbruget af PET, men som indirekte forbruger 40 % gennem de ovennævnte selskaber, der omdanner præforme til flasker
- producenter af plader og folie, der tegner sig for omkring 8 % af PET-forbruget.
5.2. Omdannere af præforme til flasker
(193) De to samarbejdsvillige omdannelsesselskaber tegnede sig for omkring 11 % af forbruget af PET; heraf blev 10 % købt af EF-erhvervsgrenen, og 1 % var importeret. I forbindelse med omdannernes anslåede forbrug af PET udgør EF-erhvervsgrenens salg til de to samarbejdsvillige selskaber omkring 27 % af salget til denne sektor. Desuden samarbejdede sammenslutningen af plastomdannere også i forbindelse med undersøgelsen.
(194) Omkostningerne til køb af PET har afgørende betydning for de samarbejdsvillige selskaber, idet de tegner sig for omkring 65 % af de samlede omkostninger.
(195) Begge de selskaber, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, var generelt positive over for at indføre foranstaltninger mod dumpingimporten, da dette kunne føre til en vis prisstabilitet og sikre forsyninger af forskellige PET-kvaliteter på fællesskabsmarkedet. Sammenslutningen af plastomdannere frygtede imidlertid, at højere PET-priser ville føre til vanskeligheder for de anslåede 50 til 100 små og mellemstore omdannere, og at en del af forarbejdningen ville blive lagt ud til tredjelande, der ikke har told på importeret PET, samt at der ville blive gjort brug af, at der ikke er antidumpingtold på importen af præforme til Fællesskabet.
(196) Det kan konkluderes, at de to samarbejdsvillige omdannere, der antages at repræsentere de større omdannere af præforme, i princippet går ind for antidumpingforanstaltninger mod dumpingimporten, mens de små og mellemstore omdannere af præforme til flasker, der repræsenteres af sammenslutningen af plastomdannere, var imod en indførelse af antidumpingtold. På grundlag af disse modstridende synspunkter kan det ikke fastslås, om det vil være i omdannernes interesse af indføre antidumpingtold.
5.3. Producenter af mineral- og kildevand
(197) De tre selskaber, som samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, tegnede sig for omkring 13,3 % af forbruget af PET; heraf blev 7,8 % købt af EF-erhvervsgrenen, og 5,5 % var importeret. EF-erhvervsgrenens salg af PET til disse tre samarbejdsvillige selskaber udgjorde omkring 28 % af salget til denne sektor.
(198) For de samarbejdsvillige selskaber har omkostningerne til køb af PET ikke så afgørende betydning som for omdannerne fra præforme til flasker, men de tegner sig stadig for omkring 30 % af de samlede produktionsomkostninger.
(199) For en halvandenliters flaske med en detailhandelspris på 35-50 cent i et supermarked (inkl. moms) udgør omkostningerne til PET kun 3 cent (6 % til 10 %) af detailhandelsprisen.
(200) En af mineralvandsproducenterne gav udtryk for stærk modstand mod enhver foranstaltning, men de to andre mineralvandsproducenter gik i princippet ind for foranstaltninger mod dumpingimport, så længe forsyningen af PET af tilstrækkelig kvalitet kunne sikres, og fordi de indså EF-erhvervsgrenens behov for at investere i ny produktionskapacitet.
(201) De udtrykte imidlertid alle en vis bekymring over, at de vigtigste detailhandlere er meget stærke, og over, at mineral- og kildevandsproducenterne ikke ville være i stand til at videregive større prisstigninger som følge af en indførelse af antidumpingforanstaltninger.
(202) Som ovenfor nævnt tegner omkostningerne til PET på detailniveau kun for 6 % til 10 % af detailsalgsprisen til forbrugerne, hvilket betyder, at en prisstigning på 10 % ville medføre en prisstigning på mellem 0,6 % og 1 % for kunderne, hvilket ikke anses for en så stor stigning, at den ikke kan dækkes af aftagerindustrien eller videregives til detailhandlerne eller forbrugerne.
5.4. Producenterne af læskedrikke
(203) Alle de producenter af læskedrikke, som samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, var ikke-integrerede aftappere, dvs. indirekte brugere af PET, idet de indirekte købte PET via selskaber, der omdannede præforme til flasker. På grundlag af deres omkostninger til præforme og med de gennemsnitlige priser på præforme havde de alligevel kun et indirekte forbrug af PET svarende til mindre end 1 % af forbruget i Fællesskabet. I betragtning af den lave grad af repræsentativitet for de samarbejdsvillige producenter af læskedrikke kan de nedenfor udtrykte synspunkter ikke siges at gælde for læskedrikproducenterne som helhed.
(204) De tre samarbejdsvillige producenter af læskedrikke var generelt imod en indførelse af foranstaltninger og udtrykte bekymring over, at de vigtigste detailhandlere er meget stærke, og over, at producenterne af læskedrikke ikke ville være i stand til at videregive større prisstigninger som følge af en indførelse af antidumpingforanstaltninger.
(205) Det er allerede blevet påvist, at prisen på PET er en ret marginal omkostning for den endelige bruger; en 10 % prisstigning på PET medfører en stigning på 0,3 cent for en halvandenliters flaske, hvilket svarer til en stigning på omkring 0,6 % for flasken i et supermarked. Da halvanden liter læskedrik normalt koster omkring 1 EUR i et supermarked, vil den samme prisstigning på 10 % for PET medføre en mindre prisstigning på 0,3 % for den endelige forbruger.
(206) I betragtning af den marginale virkning, som prisstigninger på PET har på detailhandelsprisen, er det ikke urimeligt at antage, at brugerne vil være i stand til at overvælte denne stigning til detailhandlerne og den endelige forbruger.
6. Mangel på PET på fællesskabsmarkedet
(207) Flere interesserede parter har udtrykt bekymring for, at EF-erhvervsgrenen ikke ville være i stand til at dække de øgede mængder af PET, hvis der indføres foranstaltninger, og finder, at import er nødvendig for at dække forskellen mellem produktionen og forbruget.
(208) Det skal erindres, at EF-erhvervsgrenen har øget sin kapacitet med 45 % i løbet af den betragtede periode. Desuden har flere af fællesskabsproducenterne meddelt, at de har planer om yderligere kapacitetsforøgelser på 300000 til 400000 tons. Da finansiel stabilitet normalt er en forudsætning for at tilvejebringe finansielle midler, er der, hvis der indføres antidumpingforanstaltninger og genskabes finansiel stabilitet, intet, der taler imod, at EF-erhvervsgrenen vil geninvestere denne fortjeneste i opbygning af kapacitet. Der er desuden allerede blevet fremsat lignende bemærkninger i forbindelse med den undersøgelse, der førte til foranstaltninger mod importen fra Indien, Indonesien, Republikken Korea, Malaysia, Taiwan og Thailand. Den aktuelle undersøgelse har vist, at der ikke var forsyningsproblemer efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger som følge af den tidligere undersøgelse. Der er - også i lyset af redegørelsen i næste betragtning - ingen grund til, at dette nu skulle være anderledes som følge af denne undersøgelse.
(209) Hvis der indføres antidumpingforanstaltninger, vil importerede varer til redelige priser som ovenfor nævnt desuden stadig kunne komme ind på fællesskabsmarkedet og dække eventuelle forskelle mellem produktionen og forbruget i Fællesskabet, så der sikres en sund konkurrence i Fællesskabet. Det skal også bemærkes, at de foreslåede antidumpingforanstaltninger ikke har et sådant niveau, at importen fra de pågældende lande ikke længere er kommercielt bæredygtig.
7. Konklusion om Fællesskabets interesser
(210) En indførelse af foranstaltninger mod importen af PET med oprindelse i de pågældende lande vil klart være i EF-erhvervsgrenens interesse. Som leverandørerne gav udtryk for under undersøgelsen, vil det også være i deres interesse at sikre et sundt PET-marked, som leverandørerne kan levere råmaterialer til. Endelig har nogle af de vigtigste brugere også udtrykt interesse i en indførelse af foranstaltninger mod dumpingimport, hvis dette fører til en forøgelse af produktionskapaciteten i Fællesskabet. Visse andre brugeres og importørernes interesser ændrer ikke dette positive billede.
(211) I betragtning af ovenstående konkluderes det, at der ikke er tvingende årsager til ikke at indføre antidumpingtold på importen af PET med oprindelse i de pågældende lande.
F. FORSLAG TIL MIDLERTIDIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
(212) I betragtning af de foreløbige konklusioner vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser bør der indføres midlertidige foranstaltninger for at hindre, at dumpingimporten forårsager yderligere skade for erhvervsgrenen i Fællesskabet.
(213) Med henblik på at fastsætte de midlertidige foranstaltningers niveau blev der taget hensyn til både den dumpingmargen, der er fastlagt, og den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
(214) De midlertidige foranstaltninger bør indføres med et niveau, der er tilstrækkeligt til at afhjælpe den skade, der er forårsaget af den pågældende import, men som ikke overstiger den konstaterede dumpingmargen. Ved beregningen af størrelsen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af den skadevoldende dumping, fandtes det, at enhver foranstaltning burde gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at genvinde dens produktionsomkostninger og samlet opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Fællesskabet, som med rimelighed kunne forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden dumpingimport. Ved beregningen heraf blev der benyttet en fortjenstmargen før skat på 7 % af omsætningen, hvilket var den samme fortjeneste, som ansås for nødvendig for at sikre erhvervsgrenens levedygtighed i den tidligere procedure mod Indien, Indonesien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand(10). På dette grundlag blev der beregnet en ikke-skadevoldende pris for EF-erhvervsgrenen for samme vare. Den ikke-skadevoldende pris blev fundet ved at lægge den ovennævnte fortjenstmargen på 7 % til produktionsomkostningerne.
(215) Den nødvendige prisstigning blev derefter fastlagt på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige importpris, der blev fastsat i forbindelse med underbudsberegningerne, og den gennemsnitlige ikke-skadevoldende pris. Forskelle som følge af denne sammenligning blev derefter udtrykt som en procentdel af den gennemsnitlige cif-importværdi. Disse forskelle lå i alle tilfælde over den konstaterede dumpingmargen.
2. Midlertidige foranstaltninger
(216) På baggrund af ovenstående fastslås det, at der bør indføres en midlertidig antidumpingtold svarende til den fastlagte dumpingmargen, men tolden bør i henhold til artikel 7, stk. 2, i grundforordningen ikke være højere end skadestærsklen.
(217) De antidumpingtoldsatser for individuelle selskaber, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af den foreliggende undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der konstateredes for disse selskaber i undersøgelsen. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for "alle andre selskaber") udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land og fremstillet af selskaberne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer fremstillet af alle andre selskaber, der ikke er udtrykkeligt nævnt med navn og adresse i den relevante del af denne forordning, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af satsen for "alle andre selskaber".
(218) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle antidumpingtoldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen(11) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil forordningen blive ændret ved en ajourføring af listen over selskaber, der er omfattet af individuel told.
(219) Det forhold, at PET-priserne kan svinge i overensstemmelse med svingningerne i råoliepriserne, bør ikke medføre en højere told. Det ansås derfor for passende at indføre told i form af et specifikt beløb pr. ton. Dette beløb følger af den anvendelse af antidumpingtolden på cif-eksportpriserne, som blev benyttet ved beregningen af skadestærsklen i undersøgelsesperioden.
(220) Der foreslås følgende antidumpingtold:
TABELPOSITION
G. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE
(221) Af hensyn til god administration bør der fastsættes en periode, inden for hvilken de interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der er fastsat i meddelelsen om indledningen af undersøgelsen, kan fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Desuden bør det fastsættes, at resultaterne vedrørende indførelse af told i denne forordning er midlertidige og muligvis skal revideres i forbindelse med indførelsen af en eventuel endelig told -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af poly(ethylenterephthalat) med viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5 henhørende under KN-kode 3907 60 20 og med oprindelse i Australien, Folkerepublikken Kina og Pakistan.
2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes til følgende, som pålægges nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, for varer fremstillet af følgende selskaber:
TABELPOSITION
3. I tilfælde, hvor varerne er blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning, og hvor den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, derfor fordeles med henblik på fastsættelsen af toldværdien i henhold til artikel 145 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks(12), bør den antidumpingtold, der er beregnet på grundlag af stk. 2, nedsættes med en procentdel svarende pro rata til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
4. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
5. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af den vare, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for 30 dage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden, jf. dog artikel 20 i forordning (EF) nr. 384/96.
De berørte parter kan inden for en frist på en måned fra datoen for nærværende forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til dens anvendelse, jf. artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. februar 2004.
Komission asetus (EY) N:o 306/2004,
annettu 19 päivänä helmikuuta 2004,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Australiasta, Kiinan kansantasavallasta ja Pakistanista peräisin olevan poly(eteenitereftalaatin) tuonnissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1), jäljempänä "perusasetus", sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1972/2002(2), ja erityisesti sen 7 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Menettelyn aloittaminen
(1) Komissio ilmoitti Euroopan unionin virallisessa lehdessä 22 päivänä toukokuuta 2003 julkaistulla ilmoituksella(3) polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Australiasta, Kiinan kansantasavallasta ja Pakistanista peräisin olevan poly(eteenitereftalaatin) tuonnissa yhteisöön.
(2) Menettely aloitettiin valituksen perusteella, jonka oli huhtikuussa 2003 tehnyt Euroopan muoviteollisuusyhdistys APME (Association of Plastic Manufacturers in Europe), jäljempänä "valituksen tekijä", sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa pääosan eli tässä tapauksessa yli 80 prosenttia poly(eteenitereftalaatin) koko tuotannosta yhteisössä. Valituksessa esitetty näyttö tarkasteltavana olevan tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi perusteeksi menettelyn aloittamiseksi.
(3) Samana päivänä julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoitus, joka koski osittaisen välivaiheen tarkastelun vireillepanoa saman tuotteen tuonnissa Korean tasavallasta ja Taiwanista(4).
2. Menettelyn osapuolet
(4) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti valituksen tekijälle, tiedossa oleville vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille, tavarantoimittajille, käyttäjille ja käyttäjien järjestöille sekä Australian, Kiinan kansantasavallan ja Pakistanin edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(5) Valituksen tehneet tuottajat, muut tutkimuksessa yhteistyössä toimineet yhteisön tuottajat, vientiä harjoittavat tuottajat, tuojat, tavarantoimittajat, käyttäjät ja käyttäjiä edustavat järjestöt esittivät kantansa. Mahdollisuus tulla kuulluiksi myönnettiin kaikille asianomaisille osapuolille, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
(6) Jotta kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat voisivat halutessaan esittää markkinatalouskohtelua tai yksilöllistä kohtelua koskevan pyynnön, komissio lähetti lomakkeet pyyntöjen esittämistä varten niille kiinalaisille yrityksille, joita asian tiedettiin koskevan. Kahdeksan yritystä pyysi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan nojalla markkinatalouskohtelua tai vaihtoehtoisesti yksilöllistä kohtelua siinä tapauksessa, että ne eivät tutkimuksen mukaan täyttäisi markkinatalouskohtelun myöntämisen edellytyksiä; yksi yritys pyysi pelkästään yksilöllisen kohtelun myöntämistä.
(7) Komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa, että tutkimuksessa voitaisiin käyttää otantaa. Kiinan kansantasavallassa oli kuitenkin odotettua vähemmän yhteistyöhalukkaita vientiä harjoittavia tuottajia, joten otannan käytöstä päätettiin luopua.
(8) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kaikille muille yrityksille, jotka ilmoittautuivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Vastaus saatiin valituksessa mainituilta seitsemältä yhteisön tuottajalta, neljältä muulta yhteisön tuottajalta, kahdelta australialaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, yhdeksältä kiinalaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, kahdelta pakistanilaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, yhdeltä yhteisössä sijaitsevalta, australialaiseen viejään etuyhteydessä olevalta tuojalta, kahdelta tavarantoimittajalta, neljältä etuyhteydettömältä tuojalta ja yhdeksältä etuyhteydettömältä käyttäjältä yhteisössä.
(9) Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin ja siitä aiheutuvan vahingon alustavan määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja teki tarkastuskäyntejä seuraavien yritysten toimitiloihin:
a) Yhteisön tuottajat
- Aussapol SpA, San Giorgio Di Nogaro (UD), Italia
- Brilen SA, Zaragoza, Espanja
- Catalana di Polimers, Barcelona, Espanja
- Dupont Sabanci SA, Middlesbrough, Yhdistynyt kuningaskunta
- INCA International, Milano, Italia
- KoSa, Frankfurt am Main, Saksa
- M & G Finanziaria Industriale, Milano, Italia
- Tergal Fibres, Gauchy, Ranska
- VPI SA, Ateena, Kreikka
- Voridian, Rotterdam, Alankomaat
- Wellman PET Resins, Arnhem, Alankomaat
b) Australian vientiä harjoittavat tuottajat/viejät
- Leading Synthetics Pty Ltd, Melbourne
- Novapex Australia Pty Ltd, Melbourne
c) Kiinan kansantasavallan vientiä harjoittavat tuottajat
- Sinopec Yizheng Chemical Fibre Company Ltd, Yizheng City
- Changzhou Worldbest Radici Co. Ltd, Changzhou City
- Jiangyin Xingye Plastic Co. Ltd, Jiangyin City
- Far Eastern Industries Shanghai Ltd, Shanghai
- Yuhua Polyester Co. Ltd of Zhuhai, Zhuhai
- Jiangyin Chengsheng New Packing Material Co. Ltd, Jiangyin
- Hubei Changfeng Chemical Fibres Industry Co. Ltd, Yichang
d) Pakistanin vientiä harjoittavat tuottajat
- Gatron (Industries) Ltd, Karachi
- Novatex Ltd, Karachi
e) Etuyhteydessä olevat tuojat
- Mitsubishi Chemicals, Düsseldorf, Saksa
f) Etuyhteydettömät tuojat
- Helm AG, Hampuri, Saksa
- Global Services International, Milano, Italia
- SABIC Italia, Milano, Italia
g) Yhteisön tavarantoimittajat
- Interquisa SA, Madrid, Espanja
- BP Chemicals, Sunbury-on-Thames, Yhdistynyt kuningaskunta
h) Yhteisön käyttäjät
- Danone Waters Group, Pariisi, Ranska
- Aqua Minerale San Benedetto, Scorze (VE), Italia
- RBC Cobelplast Mononate, Varese, Italia
- Nestlé Espana SA, Barcelona, Espanja.
(10) Niille Kiinan kansantasavallan vientiä harjoittaville tuottajille, joille ei myönnetä markkinatalouskohtelua, on tarpeen vahvistaa normaaliarvo vertailumaata koskevien tietojen perusteella, mistä syystä seuraavan yrityksen toimitiloihin tehtiin tarkastuskäynti tässä tarkoituksessa:
Yhdysvaltalainen tuottaja
- Wellman Inc., Charlotte.
3. Tutkimusajanjakso
(11) Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2002 ja 31 päivän maaliskuuta 2003 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahingon määrittämisen kannalta merkittävien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 1999 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajan, jäljempänä "tarkastelujakso".
4. Tarkasteltavana oleva tuote ja samankaltainen tuote
4.1 Yleistä
(12) Poly(eteenitereftalaatti), jäljempänä myös "PET", on kemikaali, jota käytetään yleensä muoviteollisuudessa pullojen ja levyjen valmistukseen. Toista poly(eteenitereftalaatin) lajia käytetään polyesterikuitujen tuotannossa. Poly(eteenitereftalaatin) kahden eri lajin tuotantomenetelmät ovat tiettyyn vaiheeseen saakka täysin samanlaiset, sillä molempien tuotanto perustuu puhdistetun tereftaalihapon (PTA) tai dimetyylitereftalaatin (DMT) ja monoeteeniglykolin (MEG) polykondensaatioon. Muoviteollisuudessa käytettävä poly(eteenitereftalaatti) polymeroidaan samalla tavalla kuin polyesterikuitujen tuotannossa käytettävä poly(eteenitereftalaatti), ja eräissä tapauksissa tämä tapahtuu samoissa tuotantolaitoksissa. Poly(eteenitereftalaatin) kahden lajin ero määräytyy ensi sijassa tarkasteltavana olevan tuotteen jatkojalostuksessa, kiinteän olomuodon käsittelyssä, jossa sen rajaviskositeettiarvoa lisätään. Rajaviskositeettiarvo erottaa näin ollen tarkasteltavana olevan tuotteen polyesterikuituteollisuudessa käytettävästä poly(eteenitereftalaatista). Poly(eteenitereftalaattia), jonka rajaviskositeettiarvo on vähemmän kuin 0,7, käytetään polyesterikuitujen tuotannossa, eikä sitä tämän vuoksi tarkastella tässä polkumyyntitutkimuksessa.
(13) Poly(eteenitereftalaatin) viskositeetti voidaan ilmaista myös toisella tavalla, niin kutsutun viskositeettiluvun avulla. Rajaviskositeettiarvoa 0,7 vastaa ISO-standardin 1628-5 mukaisesti toteutettujen testien mukaan viskositeettiluku 78 ml/g, joka siis on sen poly(eteenitereftalaatti)lajin viskositeettiluku, jota käytetään muovipullojen ja -levyjen valmistukseen.
4.2 Tarkasteltavana oleva tuote
(14) Tarkasteltavana oleva tuote on tällä hetkellä CN-koodiin 3907 60 20 luokiteltava, Australiasta, Kiinan kansantasavallasta ja Pakistanista peräisin oleva poly(eteenitereftalaatti), jonka viskositeettiluku on ISO-standardin 1628-5 mukaan vähintään 78 ml/g.
(15) Tutkimus osoitti, että kaikki edellisessä johdanto-osan kappaleessa määritellyn tarkasteltavana olevan tuotteen lajit ovat muun muassa viskositeetin, lisäaineiden ja sulamisominaisuuksien kaltaisissa tekijöissä esiintyvistä eroista huolimatta fysikaalisilta ja kemiallisilta perusominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan samanlaisia. Tämän vuoksi tarkasteltavana olevan tuotteen kaikkia lajeja pidetään tässä polkumyynnin vastaisessa menettelyssä yhtenä ja samana tuotteena.
4.3 Samankaltainen tuote
(16) Tarkasteltavana olevan tuotteen ja Australian, Kiinan kansantasavallan ja Pakistanin sekä Yhdysvaltojen, jota käytettiin vertailumaana määritettäessä normaaliarvoa Kiinan kansantasavallasta peräisin olevaa tuontia varten, kotimarkkinoilla tuotetun ja myydyn poly(eteenitereftalaatin) välillä ei havaittu mitään eroja. Viimeksi mainitulla on samat fysikaaliset ja kemialliset perusominaisuudet kuin kyseisistä maista yhteisöön viedyllä poly(eteenitereftalaatilla) ja sitä käytetään samoihin tarkoituksiin.
(17) Eroja ei myöskään todettu tarkasteltavana olevan tuotteen ja valituksen tehneiden yhteisön tuottajien tuottaman ja yhteisön markkinoilla myymän poly(eteenitereftalaatin), välillä. Niillä on samat fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet ja niitä käytetään samoihin tarkoituksiin.
(18) Näin ollen Australian, Kiinan kansantasavallan ja Pakistanin kotimarkkinoilla tuotettu ja myyty sekä sieltä yhteisöön viety poly(eteenitereftalaatti), vertailumaan kotimarkkinoilla tuotettu ja myyty poly(eteenitereftalaatti) sekä yhteisön tuotannonalan yhteisössä tuottama ja myymä poly(eteenitereftalaatti) ovat fysikaalisilta ja kemiallisilta perusominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan samanlaisia. Tästä syystä päätellään, että kaikki poly(eteenitereftalaatin) lajit muodostavat yhden tuoteperheen, ja ne katsotaan perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuiksi samankaltaisiksi tuotteiksi.
B. POLKUMYYNTI
1. Yleiset menetelmät
(19) Seuraavassa esiteltyjä yleisiä menetelmiä on sovellettu kaikkiin Australiassa ja Pakistanissa toimiviin vientiä harjoittaviin tuottajiin sekä niihin tutkimuksessa yhteistyössä toimineisiin kiinalaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, joille myönnettiin markkinatalouskohtelu. Näin ollen polkumyyntiä koskevat päätelmät esitetään siten, että kunkin asianomaisen viejämaan osalta esitetään ainoastaan kyseistä maata erityisesti koskevat tiedot.
1.1 Normaaliarvo
(20) Normaaliarvon määrittämiseksi komissio tutki ensin kunkin vientiä harjoittavan tuottajan osalta, oliko sen tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla ollut edustavaa sen vastaavan yhteisöön suuntautuneen vientimyynnin kokonaismäärään verrattuna. Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti kotimarkkinamyynnin katsottiin olevan edustavaa, jos kunkin vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä oli vähintään 5 prosenttia sen yhteisöön suuntautuneen viennin kokonaismäärästä.
(21) Komissio yksilöi tämän jälkeen ne PET-lajit, joita myivät kotimarkkinoilla yritykset, joiden kokonaismyynti kotimarkkinoilla oli edustavaa, ja jotka olivat samanlaisia kuin yhteisöön vietäväksi myydyt lajit tai suoraan verrattavissa niihin.
(22) Kunkin vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinoillaan myymän ja yhteisöön vietäväksi myydyn PET-lajin kanssa suoraan vertailukelpoiseksi todetun tuotelajin osalta tutkittiin, oliko kotimarkkinamyynti ollut riittävän edustavaa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tietyn PET-lajin kotimarkkinamyyntiä pidettiin riittävän edustavana, jos kyseisen lajin kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä tutkimusajanjakson aikana oli vähintään 5 prosenttia siihen verrattavissa olevan, yhteisöön vietäväksi myydyn PET-lajin kokonaismyyntimäärästä.
(23) Lisäksi tutkittiin, voitiinko kunkin PET-lajin kotimarkkinamyyntiä pitää tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneena, määrittämällä, kuinka suuri osuus kyseisen lajin riippumattomille asiakkaille tapahtuneesta myynnistä oli ollut kannattavaa. Kun vähintään määritettyjä tuotantokustannuksia vastaavilla nettomyyntihinnoilla tapahtuneen myynnin osuus oli vähintään 80 prosenttia tietyn PET-lajin kokonaismyyntimäärästä ja kun kyseisen tuotelajin painotettu keskimääräinen myyntihinta oli vähintään tuotantokustannusten tasoinen, normaaliarvon perustana käytettiin sellaista tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä kyseisen tuotelajin kaiken tutkimusajanjakson aikana tapahtuneen kotimarkkinamyynnin hintojen painotettu keskiarvo riippumatta siitä, oliko myynti ollut kannattavaa. Jos tietyn PET-lajin kannattava myynti oli alle 80 prosenttia asianomaisen tuotelajin kokonaismyyntimäärästä tai jos kyseisen lajin painotettu keskimääräinen myyntihinta oli tuotantokustannuksia alempi, normaaliarvon perustana käytettiin sellaista tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä ainoastaan tuon tuotelajin kannattavan myynnin painotettu keskiarvo edellyttäen, että kyseinen myynti oli vähintään 10 prosenttia asianomaisen lajin kokonaismyyntimäärästä.
(24) Tapauksissa, joissa jonkin PET-lajin kannattavan myynnin määrä oli alle kymmenen prosenttia sen kokonaismyynnin määrästä, kyseisen lajin myyntiä pidettiin riittämättömänä eikä kotimarkkinoiden hinnan katsottu soveltuvan normaaliarvon määrittämisen perustaksi.
(25) Jos vientiä harjoittavan tuottajan myymän tietyn lajin kotimarkkinahintoja ei voitu käyttää, oli käytettävä laskennallista normaaliarvoa muiden vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinahintojen sijaan. Tuotelajien määrän sekä erilaisten niihin vaikuttavien tekijöiden (esimerkiksi viskositeetin, lisäaineiden ja sulamisominaisuuksien) vuoksi muiden vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinahintojen käyttö olisi edellyttänyt tässä tapauksessa useiden erilaisten oikaisujen tekemistä, yleensä arvioiden perusteella. Tästä syystä katsottiin, että normaaliarvon muodostaminen laskennallisesti kullekin vientiä harjoittavalle tuottajalle oli sopivampi menetelmä.
(26) Niinpä normaaliarvo muodostettiin tässä tapauksessa laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti lisäämällä vietyjen tuotelajien tuotantokustannuksiin, joita oikaistiin tarvittaessa, kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali. Tätä varten komissio tutki, olivatko kullekin vientiä harjoittavalle tuottajalle kotimarkkinoilla aiheutuneita myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä sen kotimarkkinoilla saamaa voittoa koskevat tiedot luotettavia.
(27) Tietoja todellisista kotimarkkinoiden myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksista pidettiin luotettavina, kun asianomaisen yrityksen kokonaismyynnin määrää kotimarkkinoilla voitiin pitää edustavana yhteisöön suuntautuneen vientimyynnin määrään verrattuna. Kotimarkkinoiden voittomarginaali määritettiin niiden tuotelajien kotimarkkinamyynnin perusteella, joita myytiin tavanomaisessa kaupankäynnissä. Tässä määrittelyssä käytettiin johdanto-osan 23 kappaleessa selostettua menetelmää. Jos vaaditut ehdot eivät täyttyneet, käytettiin muiden yritysten, joiden tavanomaisessa kaupankäynnissä asianomaisessa maassa tapahtunut myynti oli riittävää, painotettuja keskimääräisiä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia ja/tai voittomarginaalia.
1.2 Vientihinta
(28) Kaikissa tapauksissa, joissa tarkasteltavana olevaa tuotetta vietiin yhteisöön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, toisin sanoen tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
(29) Jos myynti tapahtui etuyhteydessä olevan tuojan kautta, vientihinta muodostettiin riippumattomilta asiakkailta veloitettujen jälleenmyyntihintojen perusteella. Tässä yhteydessä tehtiin oikaisuja perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti kaikkien kyseiselle tuojalle tuonnin ja jälleenmyynnin välissä aiheutuneiden kustannusten, myös myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten, sekä kohtuullisen voittomarginaalin huomioon ottamiseksi.
1.3 Vertailu
(30) Normaaliarvoa ja vientihintoja verrattiin tavallisesti noudettuna lähettäjältä -tasolla. Normaaliarvon ja vientihinnan välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon, oikaisujen muodossa, hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat erot perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Oikaisuja tehtiin kaikissa tapauksissa, joissa niitä pidettiin kohtuullisina ja paikkansa pitävinä ja joissa niistä esitettiin todennettu näyttö.
1.4 Polkumyyntimarginaali
(31) Perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti kunkin vientiä harjoittavan tuottajan painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin sen vientihintojen painotettuun keskiarvoon.
(32) Yhteistyöhön osallistumattomille yrityksille määritettiin nk. jäännöspolkumyyntimarginaali käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti.
(33) Niiden maiden osalta, joissa yhteistyössä toimimisen aste oli korkea eikä ollut syytä uskoa, että yksikään vientiä harjoittava tuottaja olisi kieltäytynyt yhteistyöstä, jäännöspolkumyyntimarginaali päätettiin vahvistaa korkeimman yhteistyössä toimineelle yritykselle määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi, jotta mahdollisten toimenpiteiden tehokkuus voitiin varmistaa.
(34) Jos yhteistyössä toimimisen aste oli jossain maassa alhainen, jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin sellaisen määrällisesti edustavan yhteisöön suuntautuneen vientimyynnin perusteella, jonka osalta polkumyynti oli suurinta. Tätä menettelyä pidettiin tarpeellisena myös, koska ei ollut mitään viitteitä siitä, että jokin yhteistyöhön osallistumaton osapuoli olisi harjoittanut polkumyyntiä vähäisemmässä määrin, ja koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen.
2. Australia
(35) Kyselyyn vastasi kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa ja yksi toiseen viejään etuyhteydessä oleva tuoja.
2.1 Normaaliarvo
(36) Komissio pystyi määrittämään normaaliarvon kaikille australialaisten vientiä harjoittavien tuottajien viemille PET-lajeille perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti eli riippumattomien asiakkaiden kotimarkkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamien tai niiden maksettavaksi tulevien hintojen perusteella.
2.2 Vientihinta
(37) Toinen australialaisista vientiä harjoittavista tuottajista myi tavaraa yhteisöön vietäväksi sekä suoraan riippumattomille asiakkaille että yhteisössä sijaitsevan etuyhteydessä olevan tuojan välityksellä. Tämän vuoksi viimeksi mainitun myynnin osalta määritettiin laskennallinen vientihinta perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti.
2.3 Vertailu
(38) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti huomioon sellaisissa tekijöissä olevat erot, joiden väitettiin ja osoitettiin vaikuttavan hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen. Tämän perusteella tehtiin oikaisuja kuljetus-, vakuutus- ja käsittelykustannusten, palkkioiden, luottokustannusten, pakkauskustannusten ja pankkimaksujen erojen huomioon ottamiseksi.
2.4 Polkumyyntimarginaali
(39) Tarkasteltavana olevan yhteisöön viedyn tuotteen kunkin lajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vastaavan lajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti.
(40) Vertailusta ilmeni, että kyseiset yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat harjoittavat polkumyyntiä. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ovat prosentteina cif yhteisön rajalla tullaamattomana -tuontihinnasta ilmaistuna seuraavat:
- Leading Synthetics Pty Ltd: 8,6 %
- Novapex Australia Pty Ltd: 17,6 %.
(41) Koska yhteistyössä toimimisen aste oli korkea (Australiassa on vain kaksi vientiä harjoittavaa asianomaisen tuotteen tuottajaa), jäännöspolkumyyntimarginaali vahvistettiin korkeimman yhteistyössä toimineelle yritykselle määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi, jotta mahdollisten toimenpiteiden tehokkuus voitiin varmistaa.
- Jäännöspolkumyyntimarginaali: 17,6 %.
3. Pakistan
(42) Kaksi yritystä vastasi vientiä harjoittaville tuottajille osoitettuun kyselyyn. Yritysten todettiin olevan etuyhteydessä toisiinsa.
3.1 Normaaliarvo
(43) Komissio pystyi määrittämään normaaliarvon kaikille toisen pakistanilaisen vientiä harjoittavan tuottajan viemille PET-lajeille, yhtä lukuun ottamatta, perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti eli riippumattomien asiakkaiden kotimarkkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamien tai niiden maksettavaksi tulevien hintojen perusteella. Sille ainoalle PET-lajille, jonka kotimarkkinamyynnistä alle 10 prosenttia tapahtui tavanomaisessa kaupankäynnissä, määritettiin laskennallinen normaaliarvo perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(44) Toinen vientiä harjoittava tuottaja ei harjoittanut kotimarkkinamyyntiä. Tästä syystä ja koska nämä kaksi pakistanilaista vientiä harjoittavaa tuottajaa ovat etuyhteydessä toisiinsa, normaaliarvo määritettiin sen osalta ensimmäisen vientiä harjoittavan tuottajan asianomaisesta tuotteesta kotimarkkinoilla veloittamien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
3.2 Vientihinta
(45) Kaikki näiden kahden etuyhteydessä olevan pakistanilaisen vientiä harjoittavan tuottajan tarkasteltavana olevan tuotteen myynti yhteisön markkinoille suuntautui yhteisössä toimiville riippumattomille asiakkaille. Tämän vuoksi vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
3.3 Vertailu
(46) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti huomioon sellaisissa tekijöissä olevat erot, joiden väitettiin ja osoitettiin vaikuttavan hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen. Tämän perusteella tehtiin oikaisuja kuljetus-, vakuutus- ja käsittelykustannusten, palkkioiden, luottokustannusten ja muiden tekijöiden erojen huomioon ottamiseksi.
3.4 Polkumyyntimarginaali
(47) Tarkasteltavana olevan yhteisöön viedyn tuotteen kunkin lajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kunkin vastaavan lajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti.
(48) Vertailusta ilmeni, että kyseiset tutkimuksessa yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat harjoittavat polkumyyntiä. Koska yritykset ovat etuyhteydessä toisiinsa, prosentteina cif yhteisön rajalla tullaamattomana -tuontihinnasta ilmaistava väliaikainen polkumyyntimarginaali laskettiin etuyhteydessä olevia vientiä harjoittavia tuottajia koskevien yhteisön periaatteiden mukaisesti asianomaisten kahden tuottajan polkumyyntimarginaalien painotetun keskiarvon perusteella. Marginaali on seuraava:
- Gatron (Industries) Ltd: 14,8 %
- Novatex Ltd: 14,8 %.
(49) Koska yhteistyössä toimimisen aste oli korkea (Pakistanissa on vain kaksi vientiä harjoittavaa asianomaisen tuotteen tuottajaa), jäännöspolkumyyntimarginaali vahvistettiin korkeimman yhteistyössä toimineelle yritykselle määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi, jotta mahdollisten toimenpiteiden tehokkuus voitiin varmistaa.
- Jäännöspolkumyyntimarginaali: 14,8 %.
4. Kiinan kansantasavalta
4.1 Markkinatalouskohtelu
(50) Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaan normaaliarvo on Kiinan kansantasavallasta peräisin olevaa tuontia koskevissa polkumyyntitutkimuksissa määritettävä kyseisen artiklan 1-6 kohdan mukaisesti niiden tuottajien osalta, joiden todetaan täyttävän 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa vahvistetut vaatimukset.
(51) Kyseiset vaatimukset ovat lyhyesti seuraavat:
1. Liiketoimintaa ja kustannuksia koskevat päätökset tehdään markkinaolosuhteiden perusteella ja ilman valtion merkittävää puuttumista asiaan.
2. Kirjanpito on riippumattoman tarkastuksen kohteena, ja sitä sovelletaan kaikkeen toimintaan.
3. Aiemmasta keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä johtuvia merkittäviä vääristymiä ei ole.
4. Konkurssi- ja omaisuuslainsäädäntö takaavat oikeusvarmuuden ja vakauden.
5. Valuuttojen muuntaminen tapahtuu markkinahintaan.
(52) Kahdeksan kiinalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa pyysi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan nojalla markkinatalouskohtelua ja täytti niille lähetetyn, asiaa koskevan lomakkeen.
(53) Kahden yrityksen pyynnöt hylättiin jo lomakkeiden ensitarkastelun perusteella, koska niistä ei käynyt ilmi, että kaikki vaatimukset täyttyisivät. Jäljellä olevien kuuden yrityksen osalta komissio tarkisti kaikki markkinatalouskohtelua koskevissa pyynnöissä esitetyt, tarpeellisina pitämänsä tiedot kyseisten yritysten toimitiloihin tehdyn tarkastuksen avulla.
(54) Tutkimus osoitti, että kaksi kahdeksasta kiinalaisesta vientiä harjoittavasta tuottajasta täytti kaikki markkinatalouskohtelun myöntämisen edellytykset. Muut kuusi pyyntöä oli hylättävä. Jäljempänä johdanto-osan 56 kappaleessa olevassa taulukossa esitetään yhteenveto niistä vaatimuksista, joita kyseiset kuusi vientiä harjoittavaa tuottajaa eivät täyttäneet.
(55) Markkinatalouskohtelun saaneet kaksi kiinalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa ovat seuraavat:
- Changzhou Worldbest Radici Co. Ltd,
- Far Eastern Industries Shanghai Ltd.
(56) Seuraavassa taulukossa esitetään yhteenvetona, kuinka kunkin yrityksen katsottiin täyttävän perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa säädetyt viisi edellytystä.
Yhteenveto perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa säädettyjen viiden edellytyksen täyttymisestä
TAULUKON PAIKKA
Lähde:
Yhteistyössä toimineiden kiinalaisten viejien tarkistetut kyselyvastaukset.
(57) Asianomaisille yrityksille ja valituksen tekijälle annettiin tilaisuus esittää huomautuksia edellä esitetyistä tuloksista.
(58) Kuusi vientiä harjoittavaa tuottajaa katsoi, että tulokset olivat virheellisiä ja että niille olisi myönnettävä markkinatalouskohtelu.
(59) Yritykset 1-4 katsoivat, että ainoa tai osittainen syy evätä niiltä markkinatalouskohtelu oli se, että ne olivat valtionyhtiöitä, vaikka valtion puuttumista niiden päätöksentekoon ei toisaalta voitu osoittaa.
(60) Yritykset väittivät, että vaikka yritys on valtion omistuksessa, tämä ei sinänsä merkitse sitä, että valtio puuttuu sen asioihin; ne katsoivat lisäksi, että komissio ei ollut pystynyt osoittamaan, että valtio olisi millään tavoin puuttunut niiden hallintoon ja toimintaan.
(61) Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan mukaan markkinatalouskohtelua koskevassa pyynnössä on esitettävä riittävä näyttö siitä, että vientiä harjoittava tuottaja toimii markkinatalousolosuhteissa. Vientiä harjoittavan tuottajan on erityisesti osoitettava toteen, että sen hintoja, kustannuksia sekä tuotantopanoksia, teknologian ja työvoiman kustannuksia, tuotantoa, myyntiä ja investointeja koskevat päätökset tehdään markkinoihin perustuvien tarjontaa ja kysyntää heijastavien viitteiden perusteella sekä ilman merkittävää valtion puuttumista asioihin tässä suhteessa.
(62) Tämän perusasetuksen säännöksen perusteella komission asiana ei ole osoittaa, että valtio puuttuu yritysten asioihin, vaan markkinatalouskohtelua pyytävien yritysten on itse esitettävä näyttö siitä, että valtio ei merkittävässä määrin vaikuta niiden liiketoimintapäätöksiin.
(63) Jos siis yritykset ovat kokonaan tai pääosin valtion omistuksessa kaikkine tästä johtuvine seurauksineen päätöksentekoprosessille ja keskeisten henkilöiden kuten hallituksen jäsenten tai johtajien nimittämiselle, tutkimuksessa on pyrittävä myös selvittämään, missä määrin valtio voisi vaikuttaa yrityksen toimintaan, jos polkumyyntitoimenpiteet otetaan käyttöön, ja mihin toimiin yritys on ryhtynyt tällaisen asioihin puuttumisen estämiseksi.
(64) Nyt tarkasteltavina olleissa tapauksissa katsottiin, että kokonaan tai pääosin valtion omistuksessa olevat yritykset eivät olleet pystyneet osoittamaan, ettei valtio puuttunut niiden liiketoimintapäätöksiin tai että ne olisivat ryhtyneet asianmukaisiin toimiin estääkseen valtion puuttumisen niiden toimintaan. Näin ollen voidaan olettaa, että valtion vaikutusvalta näiden kokonaan tai pääosin valtion omistuksessa olevien yritysten liiketoimintapäätöksiin oli merkittävä. Lisäksi katsottiin, että koska kyse on tuotteesta, jonka ei voida osoittaa olevan peräisin tietyltä tuottajalta, on olemassa merkittävä riski, että toimenpiteitä kierrettäisiin viemällä tuotetta sellaisen yrityksen kautta, johon sovelletaan alempaa tullia.
(65) Yritykset 1 ja 2 valittivat myös siitä, että niiden toimitiloihin ei tehty tarkastuskäyntiä, ja katsoivat, että tämä oli syrjintää suhteessa niihin yrityksiin, joissa oli käyty. On kuitenkin muistettava, että perusasetuksen 16 artiklan mukaan tarkastuskäynnit eivät ole pakollisia vaan niitä tehdään tarvittaessa. Kuten edellä johdanto-osan 53 kappaleessa lisäksi selostettiin, näiden kahden yrityksen markkinatalouskohtelua koskevat pyynnöt hylättiin jo lomakkeiden ensitarkastelussa, koska ne eivät pystyneet osoittamaan täyttävänsä kaikkia vaatimuksia. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(66) Samat kaksi yritystä väittivät myös, että toisin kuin komissio esittää päätelmissään, niiden kirjanpito on täysin kansainvälisten normien mukaista, vaikka tilintarkastaja esittikin varaumia tietyistä kohdista, joten edellytys 2 täyttyy niiden osalta. Yritysten mukaan tilintarkastajat eivät olisi esittäneet pelkästään varaumia vaan olisivat yksinkertaisesti kieltäytyneet varmentamasta tilinpäätöstä, jos niiden kirjanpito ei olisi ollut kansainvälisten normien mukaista.
(67) Myöskään yritykset 7 ja 4 eivät tutkimuksen mukaan täyttäneet edellytystä 2. Nämä yritykset katsoivat, että perusasetuksessa edellytetään tilinpäätöksen riippumatonta tarkastusta kansainvälisten tilinpäätösnormien (IAS-standardien) mukaisesti. Yritysten mukaan juuri se seikka, että tilintarkastajat huomauttivat niiden tilinpäätöksessä olevasta virheestä, osoittaa, että perusasetuksen edellytykset täyttyvät eli että niiden kirjanpito on tarkastettu riippumattomasti ja IAS-standardien mukaisesti.
(68) Yleensä ottaen on kuitenkin todettava, että IAS-standardien mukaisesti tarkastettua kirjanpitoa edellytetään, jotta voitaisiin arvioida kirjanpidon ja erityisesti yrityksen kirjaamien tulojen, menojen ja voittojen luotettavuus, sillä polkumyyntitutkimuksen yhteydessä tehtävän tarkastuskäynnin aikana tarkistetaan pääasiallisesti juuri näitä kolmea seikkaa. Lisäksi on muistettava, että tilintarkastajien lausunto (hyväksyntä varaumin tai ilman niitä taikka kieltäytyminen hyväksymästä) riippuu tilinpäätöksessä olevan virheen merkityksestä ja että vaikka tilintarkastaja ei annakaan "kielteistä lausuntoa", tämä ei välttämättä tarkoita sitä, että tilinpäätös olisi laadittu oikein, sillä tämän voi taata vain tilintarkastajan ilman ehtoja antama hyväksyntä. Kyseessä olevien yritysten osalta voidaan lisäksi vahvistaa, että tilintarkastuskertomukseen sisällytettyjä huomautuksia pidettiin niin merkittävinä, ettei edellytyksen katsottu täyttyvän. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(69) Yritys 8 ilmoitti, että ne kirjanpito-ongelmat, joiden vuoksi komissio päätti hylätä sen markkinatalouskohtelua koskevan pyynnön, liittyvät lyhyeen ajanjaksoon eli vuoden 2001 viimeiseen neljännekseen, jolloin yritystä oltiin perustamassa. Lisäksi yritys katsoi, että kyseessä olevat tilitapahtumat olisivat "yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden" mukaan sallittuja.
(70) Kuten edellistenkin yritysten tapauksessa, todettuja virheitä pidettiin kuitenkin merkittävinä ja IAS-standardien vastaisina. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(71) Useat viejät väittivät myös, että komissio ei noudattanut perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa vahvistettua kolmen kuukauden määräaikaa markkinatalouskohtelupyyntöjä arvioidessaan. Tässä yhteydessä olisi kuitenkin muistettava, että heinä- ja elokuuksi suunniteltuja tarkastuskäyntejä oli lykättävä SARS-epidemian vuoksi. Vaikka eräät yrityksistä sijaitsivat sellaisissa Kiinan maakunnissa, jotka eivät olleet Maailman terveysjärjestön luettelossa kyseisenä aikana, kaikkia tarkastuskäyntejä päätettiin varmuuden vuoksi lykätä, koska tilanne oli epävarma ja oli lisäksi todennäköistä, että siinä tapahtuisi muutoksia tarkastuskäynnistä päättämisen ja asiasta vastaavien virkamiesten Kiinan kansantasavaltaan saapumisen välisenä aikana. Vasta kun kaikki rajoitukset oli poistettu, tarkastuskäyntejä voitiin jatkaa. Tämän viivästyksen vuoksi markkinatalouskohtelua koskeviin pyyntöihin ja polkumyyntilomakkeisiin liittyvät tiedot oli tarkistettava samanaikaisesti eli saman tarkastuskäynnin aikana.
(72) Yksi yritys väitti, että markkinatalouskohtelusta päättämiseen kulunut aika oli "kohtuuton ja syrjivä". Kuten edellä kuitenkin jo selitettiin, SARS-epidemia johti merkittäviin viivästyksiin tarkastusmenettelyssä, minkä lisäksi tilannetta hankaloitti tutkimuksessa yhteistyössä toimineiden kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien suuri lukumäärä ja siitä aiheutunut tarkastuskäyntien määrä. Koska markkinatalouskohtelua koskeva päätös lisäksi annettiin kaikille yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille tiedoksi samaan aikaan, menettelyä ei ole mitään syytä pitää syrjivänä.
(73) Ne kaksi yritystä, joiden markkinatalouskohtelua koskeva pyyntö hylättiin lomakkeiden ensitarkastelun yhteydessä eli tarkastuskäyntiä suorittamatta, katsoivat, että kolmen kuukauden määräajan noudattamatta jättämiselle ei ollut mitään perusteita. Yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien erilaisen kohtelun välttämiseksi markkinatalouskohtelua koskeva päätös kuitenkin annettiin kaikille yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille tiedoksi samanaikaisesti.
4.2 Yksilöllinen kohtelu
(74) Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaan koko maata koskeva tulli vahvistetaan tarvittaessa niiden maiden osalta, joihin sovelletaan 2 artiklan 7 kohtaa, lukuun ottamatta tapauksia, joissa yritykset voivat osoittaa 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti, että niiden vientihinnat ja -määrät sekä myyntiolosuhteet ja -ehdot on vapaasti määritetty, että valuuttakursseja sovelletaan markkinahintaisina ja että valtio ei puutu niiden toimintaan siten, että se mahdollistaisi toimenpiteiden kiertämisen, jos viejille vahvistetaan eri tullit.
(75) Asianomaiset kahdeksan vientiä harjoittavaa tuottajaa pyysivät markkinatalouskohtelun ohella yksilöllistä kohtelua siinä tapauksessa, että niille ei myönnettäisi oikeutta markkinatalouskohteluun, minkä lisäksi yksi muu vientiä harjoittava tuottaja pyysi pelkästään yksilöllistä kohtelua. Käytettävissä olevien tietojen perusteella voitiin todeta, että kolme yritystä täytti kaikki perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa vahvistetut yksilöllisen kohtelun vaatimukset.
(76) Neljän muun yrityksen todettiin olevan kokonaan tai pääosin valtion omistuksessa. Niiden osalta valtion vaikutusmahdollisuuksia pidettiin merkittävinä. Lisäksi katsottiin, että koska kyse on tuotteesta, jonka ei voida osoittaa olevan peräisin tietyltä tuottajalta, on olemassa merkittävä riski, että toimenpiteitä kierrettäisiin viemällä tuotetta sellaisen yrityksen kautta, johon sovelletaan alempaa tullia. Perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan c ja e alakohdassa säädetyt edellytykset eivät näin ollen täyttyneet. Tästä syystä näille yrityksille päätettiin olla myöntämättä yksilöllistä kohtelua.
(77) Yksilöllinen kohtelu päätettiin myöntää seuraaville kolmelle kiinalaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle:
- Jiangyin Xingye Plastic Co. Ltd,
- Jiangyin Chengsheng New Packing Material Co. Ltd,
- Hubei Changfeng Chemical Fibres Industry Co. Ltd.
4.3 Normaaliarvo
4.3.1 Normaaliarvon määrittäminen kaikkien niiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta, joille ei myönnetty markkinatalouskohtelua
a) Vertailumaa
(78) Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaan muille kuin markkinatalousmaille sekä niille siirtymävaiheen maiden yrityksille, joille ei voitu myöntää markkinatalouskohtelua, normaaliarvo määritetään vertailumaassa sovellettavan hinnan tai vastaavan laskennallisen arvon perusteella.
(79) Komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa aikovansa käyttää Yhdysvaltoja vertailumaana normaaliarvon määrittämiseksi Kiinan kansantasavallan osalta ja pyysi asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia asiasta.
(80) Tutkimus osoitti, että kilpailu asianomaisen tuotteen markkinoilla Yhdysvalloissa on kovaa: Naftan alueella toimii kymmenen tuottajaa, kahdeksan merkittävää ostajaa ja tuotetta tuodaan lisäksi kolmansista maista merkittäviä määriä. Tuotetta kulutetaan Amerikan markkinoilla runsaasti ja kulutuksesta noin 15 prosenttia katetaan tuonnilla. Yhdysvaltojen markkinoita pidettiin tästä syystä huomattavina ja riittävän edustavina verrattuna tarkasteltavana olevan tuotteen vientiin Kiinan kansantasavallasta yhteisöön.
(81) Kiinan kansantasavallan vientiä harjoittavat tuottajat vastustivat tätä ehdotusta. Yhdysvaltojen valintaa vertailumaaksi vastustettiin seuraavista syistä: i) vertailumaana käytetään yleensä yhtä samassa tutkimuksessa mukana olevista maista; ii) yhteistyössä toiminut yhdysvaltalainen tuottaja on etuyhteydessä erääseen yhteisön tuottajaan; ja iii) kustannukset ovat Yhdysvalloissa korkeammat kuin Kiinan kansantasavallassa. Kyseiset osapuolet ehdottivat Pakistania tai Korean tasavaltaa vertailumaaksi, mutta eivät esittäneet mitään näyttöä siitä, että nämä maat olisivat parempi vaihtoehto kuin Yhdysvallat. Komissio päätti kuitenkin tarkastella näitä kahta ehdotusta.
(82) Pakistanin osalta olisi huomattava, että asianomaista tuotetta valmistaa siellä vain kaksi yritystä, kun taas Yhdysvalloissa on vähintään kahdeksan tuottajaa. Lisäksi poly(eteenitereftalaatin) tuontiin sovelletaan Pakistanissa 20 prosentin tullia, kun tulli Yhdysvalloissa on 6,8 prosenttia (+ 0,3 c/kg). Näistä syistä asianomaisen tuotteen markkinoilla Pakistanissa näyttäisi olevan vähemmän kilpailua kuin vastaavilla Yhdysvaltojen markkinoilla. Tutkimus osoitti lisäksi, että pakistanilaisen tuottajan myynti riippumattomille kotimarkkinoiden asiakkaille oli vähäistä verrattuna asianomaisen tuotteen vientiin Kiinan kansantasavallasta ja tästä syystä paljon vähemmän edustavaa suhteessa Kiinan kansantasavallan valtaviin vientimääriin.
(83) Korean tasavallasta voidaan todeta, että maa ei ole, toisin kuin monet viejistä väittivät, osapuolena tässä tutkimuksessa vaan se on perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisen osittaisen välivaiheen tarkastelun kohteena. Tutkimus osoitti lisäksi, että kaikki korealaiset tuottajat olivat tuotantomääriltään pienempiä yrityksiä kuin yhteistyössä toiminut amerikkalaisyritys, jonka kotimarkkinamyynti oli sitä paitsi paljon suurempaa. Suurin korealainen tuottaja näytti lisäksi olevan osittain integroitunut (eli tuottaa itse ainakin yhtä tärkeimmistä raaka-aineista), mikä ei vastaa tilannetta kiinalaisten tuottajien osalta. Tämän vuoksi Korean tasavaltaa ei pidetty sopivana vertailumaana.
(84) Väite, jonka mukaan tutkimuksessa yhteistyössä toimineen yhdysvaltalaisen yrityksen ja erään eurooppalaisen tuottajan välinen etuyhteys voisi vaikuttaa vääristävästi toimitettaviin tietoihin, ei saanut tukea tutkimuksen tuloksista. Komissio tarkisti erityisesti yhdysvaltalaisen yrityksen toimitiloihin tehdyn tarkastuskäynnin yhteydessä, oliko tällä etuyhteydellä ollut vääristävää vaikutusta yhdysvaltalaisen tuottajan hintoihin, tuotantokustannuksiin ja kannattavuuteen. Tällaisista vääristymistä ei ollut mitään merkkejä, ja niinpä komissio saattoi olla varma tutkimusta varten toimitettujen tietojen tarkkuudesta ja luotettavuudesta.
(85) Lopuksi tarkasteltiin myös kustannuseroja koskevaa väitettä. Yhdysvaltalaisen yrityksen asianomaisen tuotteen tuotannossa käyttämästä pääasiallisesta raaka-aineesta, puhdistetusta tereftaalihaposta, joka muodostaa poly(eteenitereftalaatin) tuotantokustannusten tärkeimmän tekijän, maksamaa hintaa verrattiin kiinalaisten yritysten puhdistetusta tereftaalihaposta maksamiin hintoihin, eikä mitään merkittäviä eroja havaittu. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(86) Edellä esitetyn perusteella pääteltiin alustavasti, että Yhdysvallat sopii perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuksi vertailumaaksi.
b) Normaaliarvon määrittäminen
(87) Vientiä harjoittaville tuottajille, joille ei myönnetty markkinatalouskohtelua, määritettiin normaaliarvo perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti vertailumaan tuottajalta saatujen todennettujen tietojen pohjalta eli kaikkien Yhdysvaltojen kotimarkkinoilla vastaavista tuotelajeista maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella, sillä myynnin todettiin tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä.
(88) Tämän vuoksi normaaliarvoksi vahvistettiin tutkimuksessa yhteistyössä toimineen yhdysvaltalaisen tuottajan etuyhteydettömiltä asiakkailtaan kotimarkkinoilla veloittamien hintojen painotettu keskiarvo.
4.3.2 Normaaliarvon määrittäminen niiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta, joille myönnettiin markkinatalouskohtelu
(89) Yrityksiä, joille oli myönnetty markkinatalouskohtelu, pyydettiin vastaamaan kaikkiin kyselylomakkeen kysymyksiin ja ilmoittamaan tässä yhteydessä myös tiedot tarkasteltavana olevan tuotteen myynnistä kotimarkkinoilla sekä sen tuotantokustannuksista; vastaukset todennettiin asianomaisten yritysten toimitiloissa tehdyssä tarkastuksessa.
(90) Normaaliarvo määritettiin tässä tapauksessa johdanto-osan 20-27 kappaleessa selostettua menetelmää käyttäen.
(91) Komissio pystyi määrittämään normaaliarvon kaikille kyseisten kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien viemille PET-lajeille, yhtä lukuun ottamatta, perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti eli riippumattomien asiakkaiden kotimarkkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamien tai niiden maksettavaksi tulevien hintojen perusteella. Sille ainoalle PET-lajille, jonka kotimarkkinamyynnistä alle 10 prosenttia tapahtui tavanomaisessa kaupankäynnissä, määritettiin laskennallinen normaaliarvo perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
4.4 Vientihinnat
(92) Kaikki markkinatalouskohtelun tai yksilöllisen kohtelun saaneiden viejien vientimyynti yhteisöön suuntautui suoraan yhteisössä toimiville riippumattomille asiakkaille, ja vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
4.5 Vertailu
(93) Vertailu tehtiin noudettuna lähettäjältä -hinnan perusteella ja samassa kaupan portaassa. Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti huomioon sellaisissa tekijöissä olevat erot, joiden väitettiin ja osoitettiin vaikuttavan hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen. Tämän perusteella tehtiin oikaisuja kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, luottokustannusten, palkkioiden ja tuontimaksujen sekä myynnin jälkeisten kustannusten (vakuus/takuu) erojen huomioon ottamiseksi.
4.6 Polkumyyntimarginaali
4.6.1 Yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat, joille myönnettiin markkinatalouskohtelu tai yksilöllinen kohtelu
(94) Niiden kahden yrityksen tapauksessa, joille oli myönnetty markkinatalouskohtelu, kunkin yhteisöön viedyn tarkasteltavana olevan tuotteen lajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin vastaavan tuotelajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan, kuten perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdassa säädetään.
(95) Niiden kolmen yrityksen osalta, joille oli myönnetty yksilöllinen kohtelu, toimittiin siten, että kullekin yhteisöön viedylle tuotelajille vertailumaan tietojen perusteella määritettyä painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin vastaavan yhteisöön viedyn tuotelajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan, kuten perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdassa säädetään.
(96) Väliaikaiset painotetut keskimääräiset polkumyyntimarginaalit ovat prosentteina cif yhteisön rajalla tullaamattomana -hinnasta ilmaistuna seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
4.6.2 Kaikki muut vientiä harjoittavat tuottajat
(97) Voidakseen laskea kaikkiin muihin Kiinan kansantasavallassa toimiviin viejiin sovellettavan, koko maata koskevan tullin komissio määritti ensin yhteistyössä toimimisen asteen. Eurostatin tietojen pohjalta laskettua Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan asianomaisen tuotteen tuonnin kokonaismäärää ja Kiinan kansantasavallassa toimivien viejien kyselylomakkeeseen toimittamia vastauksia verrattiin keskenään. Tämän perusteella todettiin, että yhteistyössä toimimisen aste oli lähes 100 prosenttia.
(98) Polkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin tämän perusteella jäljellä oleville tutkimuksessa yhteistyössä toimineille viejille, joille ei ollut myönnetty markkinatalouskohtelua tai yksilöllistä kohtelua, määritettyjen polkumyyntimarginaalien painotettu keskiarvo. Näiden jäljellä olevien yhteistyössä toimineiden viejien polkumyyntimarginaalit laskettiin vertaamalla vertailumaalle vahvistettua painotettua keskimääräistä normaaliarvoa asianomaisen viejän ilmoittamaan painotettuun keskimääräiseen vientihintaan.
(99) Edellä esitetyn perusteella väliaikaiseksi polkumyyntimarginaaliksi koko maan osalta vahvistettiin 23,2 prosenttia cif-hinnasta yhteisön rajalla.
C. VAHINKO
1. Yhteisön tuotanto
(100) Poly(eteenitereftalaattia) valmistivat yhteisössä tutkimusajanjakson aikana seuraavat tuottajat:
- seitsemän valitukseen osallistunutta yhteisön tuottajaa, jotka toimivat täydessä yhteistyössä komission kanssa tutkimuksen aikana,
- neljä muuta yhteisön tuottajaa, jotka antoivat täyden tukensa tutkimukselle ja toimivat yhteistyössä komission kanssa sen aikana,
- yksi muu tuottaja, joka tuki menettelyä ja toimitti joitakin yleisiä tietoja tuotannostaan ja myynnistään.
(101) Valituksen tekijän tiedossa ei ole muita asianomaisen tuotteen tuottajia, eikä sellaisia ole ilmoittautunut Euroopan komissiollekaan. Niinpä edellä lueteltujen 12 yrityksen poly(eteenitereftalaatin) tuotanto muodostaa perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannon.
2. Yhteisön tuotannonalan määritelmä
(102) Tutkimuksessa täysin yhteistyössä toimineiden 11 yhteisön tuottajan yhteenlaskettu tuotanto tutkimusajanjakson aikana oli 1634477 tonnia, mikä vastaa noin 97:ää prosenttia poly(eteenitereftalaatin) arvioidusta kokonaistuotannosta yhteisössä. Tämän vuoksi näiden 11 yhteisön tuottajan katsotaan muodostavan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan.
3. Yhteisön kulutus
3.1 Alustavat huomiot
3.1.1 Tuontia koskevat tiedot
(103) Tuontia koskevat tiedot ovat peräisin CN-koodiin 3907 60 20 kuuluvien tuotteiden määriä ja arvoja koskevista Eurostat-tilastoista sekä vientiä harjoittavien tuottajien toimittamasta aineistosta.
3.1.2 Yhteisön tuotannonalaa koskevat tiedot
(104) Yhteisön tuotannonalaa koskevat tiedot saatiin 11:n yhteistyössä toimineen yhteisön tuottajan kyselylomakkeissa esittämistä, tarkistetuista vastauksista.
3.2 Yhteisön kulutus
(105) Poly(eteenitereftalaatin) todettavissa oleva kulutus yhteisössä laskettiin seuraavien tietojen pohjalta:
- Eurostatin sekä vientiä harjoittavien tuottajien toimittamista tiedoista ilmenevä asianomaisen tuotteen kokonaistuonti yhteisöön,
- yhteisön tuotannonalan todennettu kokonaismyynti yhteisön markkinoilla, ja
- sen yhteisön tuottajan myyntitiedot, joka toimitti joitakin yleisiä tietoja toiminnastaan.
(106) Yhteisön kulutus oli tutkimusajanjakson aikana 1845962 tonnia, mikä on 37 prosenttia enemmän kuin tarkastelujakson alussa. Poly(eteenitereftalaatin) kulutuksen merkittävä kasvu johtuu pullotettujen juomien eli virvoitusjuomien ja pulloveden kulutuksen merkittävästä lisääntymisestä; sama kehityssuunta todettiin jo aiemman tutkimuksen yhteydessä(5).
TAULUKON PAIKKA
4. Tarkasteltavina olevista maista yhteisöön tuleva tuonti
4.1 Tarkasteltavana olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi
(107) Ensin tutkittiin perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti, olisiko Kiinan kansantasavallasta, Pakistanista ja Australiasta peräisin olevaa tuontia arvioitava kumulatiivisesti.
(108) Asianomaisista maista peräisin oleva tuonti on kehittynyt seuraavasti (määrä tonneina ja markkinaosuus):
TAULUKON PAIKKA
(109) Tältä osin todettiin seuraavaa:
- kustakin asianomaisesta maasta tulevalle tuonnille vahvistetut polkumyyntimarginaalit olivat perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua vähimmäistasoa suurempia,
- näistä maista peräisin olevan tuonnin määrät eivät olleet tutkimusajanjakson aikana vähäpätöisiä, sillä kyseisten maiden markkinaosuudet vaihtelivat tutkimusajanjakson aikana 1,5 prosentista 6,6 prosenttiin, ja
- kumulatiivinen arviointi todettiin asianmukaiseksi ottaen huomioon kilpailuolosuhteet sekä kyseisistä maista peräisin olevan tuonnin kesken että sen ja yhteisön tuotannonalan valmistaman samankaltaisen tuotteen välillä. Tästä on osoituksena hinnan alittavuuden suhteellisen samankaltainen taso (10,0-17,9 prosenttia) ja samojen myyntikanavien käyttö. Tutkimus osoitti lisäksi, että tarkasteltavana olevat tuontituotteet ja samankaltainen tuote ovat fysikaalisilta ja kemiallisilta ominaisuuksiltaan samanlaisia. Myös niiden hintakehitys on samanlaista ja perustuu perusraaka-aineena käytettävän teollisuusbensiinin (puhdistetun öljyn) hintaan.
(110) Tämän perusteella päätellään alustavasti, että kaikki perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa asetetut edellytykset täyttyvät ja että Kiinan kansantasavallasta, Australiasta ja Pakistanista peräisin olevaa tuontia olisi arvioitava kumulatiivisesti.
4.2 Tarkasteltavana olevan tuonnin markkinaosuus
(111) Kuten edellä esitetystä käy ilmi, tuonti asianomaisista maista alkoi vuonna 2000, mutta siitä tuli merkittävää vasta vuonna 2002, jolloin kyseisissä maissa otettiin käyttöön uusia tuotantolaitoksia. Tuonnin osuus yhteisön kulutuksesta kasvoi 0,6 prosentista 8,6 prosenttiin vuosina 2000-2002 ja oli tutkimusajanjakson aikana 12,1 prosenttia.
4.3 Tuonnin hinnat ja hintojen alittavuus
(112) Yhteisön markkinoilla tutkimusajanjakson aikana sovellettuja myyntihintoja tutkittiin vertaamalla yhteisön tuotannonalan hintoja asianomaisten maiden vientiä harjoittavien tuottajien hintoihin. Vertailtavista hinnoista oli vähennetty hyvitykset ja alennukset. Yhteisön tuotannonalan hinnat oikaistiin tätä tarkoitusta varten noudettuna lähettäjältä -tasolle ja tuontihinnat olivat cif yhteisön rajalla tullattuna -hintoja, joihin tehtiin tutkimuksessa yhteistyössä toimineilta etuyhteydettömiltä tuojilta saatujen tietojen perusteella oikaisuja kaupan portaan ja käsittelykustannusten huomioon ottamiseksi.
(113) Vertailu osoitti, että asianomaisista maista tutkimusajanjakson aikana tuodut tuotteet myytiin yhteisössä hinnoilla, jotka alittivat yhteisön tuotannonalan hinnat seuraavasti (ilmaistuna prosentteina yhteisön tuotannonalan hinnoista): Kiinan kansantasavalta 13,5-17,9 prosenttia, Australia 10-11,9 prosenttia ja Pakistan 12,7 prosenttia.
(114) Suhteellisen alhaiset keskimääräiset hinnan alittavuuden marginaalit johtuvat asianomaisten maiden vientiä harjoittavien tuottajien soveltamien polkumyyntihintojen aiheuttamasta hintapaineesta. Yhteisön tuotannonalan oli pakko vastata näihin hintoihin markkinaosuutensa säilyttääkseen. Tältä osin olisi muistettava, että koska monilla poly(eteenitereftalaatin) suurilla käyttäjillä on vahva markkina-asema, hinnoista on muodostunut ratkaisevan tärkeä markkinatekijä.
5. Yhteisön tuotannonalan tilanne
(115) Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutusta yhteisön tuotannonalaan tutkittaessa otettiin perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti huomioon kaikki taloudelliset tekijät ja seikat, jotka vaikuttivat tuotannonalan tilanteeseen vuodesta 1999 (perusvuosi) tutkimusajanjakson päättymiseen.
(116) Jäljempänä esitetyt yhteisön tuotannonalaa koskevat tiedot on saatu kokoamalla yhteen tutkimuksessa yhteistyössä toimineita 11 yhteisön tuottajaa koskevat tiedot.
5.1 Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(117) Tuotantokapasiteetti laskettiin kertomalla asennetun laitteiston teoreettinen tuntikohtainen enimmäistuotos työtuntien teoreettisella vuosimäärällä siten, että huomioon otettiin myös huollosta ja muista vastaavista syistä johtuvat tuotantokatkokset.
TAULUKON PAIKKA
(118) Kuten edellä olevasta taulukosta käy ilmi, tuotanto kasvoi vuoden 1999 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 41 prosenttia, mikä heijastaa yhteisön kulutuksen voimakasta kasvua. Samana ajanjaksona tuotantokapasiteetti lisääntyi hieman kulutusta enemmän eli 45 prosenttia. Tätä lisäystä arvioitaessa olisi otettava huomioon viime vuosien voimakas kysyntä yhteisön markkinoilla. Lisäksi olisi huomattava, että yhteisön tuotannonalan tilannetta oli 5 päivään elokuuta 2000 saakka heikentänyt vahingollinen polkumyynti(6), joten sen myynnin saattoi odottaa lisääntyvän, kun tämän polkumyynnin vahingolliset vaikutukset oli saatu korjattua. Tuotantokapasiteetin lisäys oli aivan välttämätöntä, jotta yhteisön tuotannonala olisi pystynyt säilyttämään markkinaosuutensa ja vastaamaan käyttäjien kasvavaan kysyntään, jonka ennakoidaan kasvavan myös jatkossa. Kapasiteetin käyttöasteen kehitys oli tarkastelujaksolla epätasaista; tutkimusajanjakson aikana käyttöaste oli 84 prosenttia eli hieman alhaisempi kuin tarkastelujakson alussa.
(119) Eräät viejät väittivät, että tuotantokapasiteetin lisääntyminen tarkastelujaksolla on merkki vahvuudesta eikä vahingosta. Ne viittasivat tältä osin myös suunnitelmiin investoida lisää tuotantokapasiteettiin.
(120) Kuten edellä todettiin, tuotantokapasiteetin lisäyksellä pyrittiin vastaamaan käyttäjien kysyntään. Kun Indonesiasta, Intiasta, Malesiasta, Korean tasavallasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan poly(eteenitereftalaatin) tuonnissa oltiin ottamassa käyttöön väliaikaisia polkumyyntitulleja, yhteisössä toimivat käyttäjät olivat, kuten asiaa koskevassa komission asetuksessa mainitaan(7), yleisesti huolissaan siitä, että toimenpiteiden käyttöönotto johtaisi poly(eteenitereftalaatin) riittämättömään tarjontaan yhteisön markkinoilla.
(121) Lisäksi on huomattava, että uuteen tuotantokapasiteettiin investoimista koskevan päätöksen tekemisestä kuluu yleensä kaksi vuotta, ennen kuin kyseinen kapasiteetti on asennettu ja toimintakunnossa. Kuten edellä esitetystä käy ilmi, suurin lisäys uudessa kapasiteetissa tarkastelujakson aikana tapahtui vuosien 1999 ja 2000 välillä. Näin ollen päätös tämän kapasiteetin asentamisesta on täytynyt tehdä jo ennen tarkastelujakson alkua, joten kapasiteetin lisäystä ei voida pitää "vahvuuden merkkinä", kuten viejät esittivät.
(122) Eräät yhteisön tuottajat ovat virallisesti ilmoittaneet suunnittelevansa lisäinvestointeja uuteen tuotantokapasiteettiin. Nämä ilmoitukset on joidenkin viejien piirissä tulkittu merkiksi yhteisön tuottajien vahvuudesta.
(123) Useat yhteisön tuottajat ovat todellakin suunnitelleet tuotantokapasiteettinsa lisäämistä (300000-400000 tonnilla), mutta näitä suunnitelmia tarkasteltaessa on muistettava, että poly(eteenitereftalaatin) kulutus yhteisön markkinoilla on kasvanut. Monet tuottajista ovat nyt lisäksi harkitsemassa uudelleen investointisuunnitelmiaan, sillä yhteisön markkinoiden tämänhetkinen hintataso tekee näiden investointien rahoittamisen vaikeaksi.
(124) Osa tuottajista on itse asiassa joutunut ottamaan tuotantokapasiteettia väliaikaisesti pois käytöstä tutkimusajanjakson jälkipuoliskolla ja sen päättymisen jälkeen, koska vallitseva hintataso on aiheuttanut niille taloudellisia tappioita. Yksi yhteisön tuottaja jätti pois käytöstä 73000 tonnin tuotantoa vastaavan kapasiteetin tutkimusajanjakson aikana ja toinen tuottaja sulki 270000 tonnin kapasiteettia vastaavan tuotantolaitoksensa tutkimusajanjakson päättymisen jälkeen.
5.2 Varastot
(125) Seuraavassa taulukossa esitetään varastojen suuruus kunkin kauden lopussa.
TAULUKON PAIKKA
(126) Varastojen koko on pysynyt vakaana koko tarkastelujakson ajan. Tätä talouden tunnuslukua ei myöskään pidetty merkittävänä tässä vahinkoanalyysissä, sillä kyse on tilaa vievästä tavarasta, jonka arvo kuutiometriä kohti on suhteellisen alhainen. Niinpä yhteisön tuotannonala pyrkii puhtaasti käytännön syistä pitämään varastonsa aina mahdollisimman pieninä.
5.3 Myyntimäärät, markkinaosuudet, kasvu ja keskimääräiset yksikköhinnat EY:ssä
(127) Seuraavan taulukon luvut edustavat yhteisön tuotannonalan myyntiä yhteisössä oleville riippumattomille asiakkaille.
TAULUKON PAIKKA
(128) Yhteisön tuotannonalan myynnin määrä kasvoi 41 prosenttia tarkastelujakson aikana ja tästä kasvusta 26 prosenttia tapahtui vuosien 1999 ja 2000 välisenä aikana. Myyntimäärien kasvu kuvastaa samaan aikaan tapahtunutta 37 prosentin lisäystä asianomaisen tuotteen kulutuksessa.
(129) Polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto 5 päivänä elokuuta 2000(8) antoi yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden saada takaisin menettämänsä markkinaosuudet. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus kasvoi vuosien 1999 ja 2000 välillä 73,7 prosentista 92,6 prosenttiin yhteisön kulutuksesta. Tämän suhteellisen hyvän ajanjakson jälkeen yhteisön tuotannonalan markkinaosuus alkoi kuitenkin jälleen pienentyä. Vuoden 2001 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana sen osuus yhteisön kulutuksesta laski 90,6 prosentista 76,0 prosenttiin tarkasteltavina olevista maista peräisin olevan, polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin alkaessa vallata yhteisön markkinoita.
(130) Yhteisön tuotannonala pystyi aluksi hyödyntämään kulutuksen kasvua ja keskimääräisten myyntihintojen nousua niin, että sen liikevaihto kasvoi 112 prosenttia vuodesta 1999 vuoteen 2001, mutta tämä kasvu pysähtyi äkisti vuonna 2002, kun asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtunut tuonti pakotti tuotannonalan alentamaan keskimääräisiä myyntihintojaan.
(131) Yhteisön tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat nousivat 48 prosenttia vuosien 1999 ja 2000 välillä saavuttaen näin kestävämmän tason sen jälkeen, kun Indonesiasta, Intiasta, Malesiasta, Korean tasavallasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevassa, polkumyynnillä tapahtuneessa tuonnissa oli vuonna 2000 otettu käyttöön polkumyyntitoimenpiteet. Hintojen nousu johtui osittain raaka-aineiden hintojen noususta (ks. johdanto-osan 169 kappale jäljempänä), jonka yhteisön tuotannonala pystyi siirtämään edelleen asiakkaittensa maksettavaksi. Hintojen nousu kuitenkin antoi yhteisön tuotannonalalle myös mahdollisuuden palauttaa kannattavuutensa, vaikka voitot ja sijoitetun pääoman tuotto olivatkin edelleen suhteellisen pieniä (asiasta tarkemmin jäljempänä). Yhteisön tuotannonala pystyi nostamaan hintojaan vielä vuonna 2001, mutta tämän jälkeen hinnat alkoivat laskea vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson aikana. Vuoden 2001 ja tutkimusajanjakson välillä hinnat laskivat 12 prosenttia samaan aikaan, kun tarkasteltavina olevista maista peräisin oleva tuonti johti ankaraan kilpailuun yhteisön markkinoilla.
5.4 Kannattavuus, sijoitetun pääoman tuotto ja kassavirta
(132) "EY-myynnin kannattavuudella" tarkoitetaan voittoa, joka on saatu asianomaisen tuotteen myynnistä yhteisön markkinoilla. "Pääoman tuottoaste" ja "kassavirta" pystyttiin määrittämään vain mahdollisimman rajoitetun, samankaltaisen tuotteen sisältävän tuoteryhmän tasolla perusasetuksen 3 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
(133) Sijoitetun pääoman tuotto on lisäksi laskettu pääoman tuottoasteen pohjalta, koska pääoman tuottoastetta pidetään tärkeämpänä tekijänä kehityssuuntien tarkastelun kannalta.
TAULUKON PAIKKA
(134) Kuten edellä todettiin, yhteisön tuotannonala pystyi nostamaan hintansa kestävämmälle tasolle sen jälkeen, kun Indonesiasta, Intiasta, Malesiasta, Korean tasavallasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan poly(eteenitereftalaatin) tuonnissa oli otettu käyttöön polkumyyntitoimenpiteet. Tuotannonala saavutti kuitenkin komission asetuksessa (EY) N:o 1742/2000 tavoitteeksi asetetun voittotason (7 prosenttia) vasta vuonna 2001.
(135) Tarkasteltavina olevista maista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin voimakkaan kasvun yhteydessä syntyi vuonna 2002 ja tutkimusajanjakson aikana hintapaineita, joiden seurauksena yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne alkoi jälleen heiketä. Tutkimusajanjakson tulos oli juuri ja juuri kannattavuusrajan yläpuolella, eikä se riitä läheskään asiakkaiden edellyttämien, välttämättömien uusien investointien rahoittamiseen.
(136) Tutkimuksen mukaan sekä EY-myynnin kannattavuus että pääoman tuottoaste kehittyivät samalla tavoin eli paranivat vuodesta 1999 vuoteen 2001 ja heikkenivät sitten vuoden 2001 ja tutkimusajanjakson välillä.
(137) Myös kassavirran kehitys oli samansuuntaista, vaikkakin vuoden viiveellä, mikä johtuu myynnin kasvun aiheuttamista muutoksista lyhytaikaisissa varoissa.
5.5 Investoinnit ja pääoman saanti
TAULUKON PAIKKA
(138) Kun Indonesiasta, Intiasta, Malesiasta, Korean tasavallasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan poly(eteenitereftalaatin) tuonnissa oli otettu käyttöön polkumyyntitoimenpiteet, yhteisön tuotannonala päätti tehdä lisäinvestointeja tuotantokapasiteettiin.
(139) Kuten edellä jo mainittiin, uuteen kapasiteettiin investoimista koskevan päätöksen jälkeen kestää noin kaksi vuotta, ennen kuin kyseinen kapasiteetti on käyttökunnossa. Aika, joka kuluu investointipäätöksen tekemisestä uuden laitteiston kirjaamiseen yrityksen taseeseen, on kuitenkin luonnollisesti lyhyempi, sillä investoinnit merkitään taseeseen heti, kun rakentaminen alkaa. Tämä selittää sen, miksi edellä ilmoitetut investoinnit eivät aina johda välittömään lisäykseen tuotantokapasiteetissa (vrt. johdanto-osan 117 kappale).
(140) Yhteisön tuotannonalan mahdollisuudet saada pääomaa joko ulkopuolisilta rahoittajilta tai emoyhtiöiltä pysyivät jokseenkin ennallaan tarkastelujakson aikana.
5.6 Työllisyys, tuottavuus ja palkat
TAULUKON PAIKKA
(141) Kuten edellä jo mainittiin, yhteisön tuotannonalan tuotanto kasvoi 41 prosenttia tarkastelujakson aikana. Tästä huolimatta tuotantotyöntekijöiden määrä pysyi suurin piirtein ennallaan.
(142) Tämä johtuu siitä, että yhteisön tuotannonala on investoinut pitkälle automatisoituihin uusiin koneisiin, joiden ansiosta työvoimaa ei tarvitse merkittävästi lisätä. Niinpä tuottavuus parani tarkastelujakson aikana 36 prosenttia samalla, kun työvoimakustannukset nousivat 15 prosenttia.
5.7 Toipuminen aiemmasta polkumyynnistä
(143) Yhteisön tuotannonala pystyi vuonna 2000 käyttöön otettujen polkumyyntitoimenpiteiden(9) seurauksena nostamaan keskimääräiset myyntihintansa kestävämmälle tasolle ja samalla säilyttämään markkinaosuutensa kasvavilla PET-markkinoilla. Kuten edellä johdanto-osan 134 kappaleessa todettiin, yhteisön tuotannonala saavutti kestävän voittotason vuonna 2001. Tämän vuoksi voidaan päätellä, että tuotannonala on toipunut aiemmasta polkumyynnistä.
5.8 Tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin merkittävyys
(144) Polkumyyntimarginaalit on ilmoitettu tämän asetuksen polkumyyntiä koskevassa osassa (ks. johdanto-osan 40, 48 ja 96 kappale). Nämä marginaalit ovat selvästi perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua vähimmäistasoa suurempia. Tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin vaikutusta ei myöskään voida pitää vähäisenä, kun otetaan huomioon polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä ja hinnat.
6. Vahinkoa koskevat päätelmät
(145) Olisi muistettava, että yhteisön tuotannonalan toimintakyky parani heti, kun Indonesiasta, Intiasta, Malesiasta, Korean tasavallasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan poly(eteenitereftalaatin) tuonnissa otettiin käyttöön polkumyyntitoimenpiteet. Sen EY-myynnin keskihinnat nousivat 64 prosenttia vuoden 1999 ja 2001 välillä (tämä johtui osittain raaka-aineiden hintojen noususta) ja sen myyntimäärä yhteisössä lisääntyi 29 prosenttia. Tämä kehitys johti kannattavuuden paranemiseen; vuonna 2001 yhteisön tuotannonala onnistui saavuttamaan asetuksessa (EY) N:o 1742/2000 tavoitteeksi asetetun voittomarginaalin, minkä ansiosta se pystyi investoimaan uuteen kapasiteettiin asiakkaidensa toivomusten mukaisesti ja ottamaan osaa ympäristönsuojelua edistäviin hankkeisiin kuten käytettyjen pullojen kierrätykseen.
(146) Kuten edellä esitetystä käy ilmi, tarkasteltavina olevista maista peräisin oleva tuonti alkoi kuitenkin tunkeutua laajassa mitassa yhteisön markkinoille vuonna 2002, mikä johti hintojen alenemiseen yhteisön markkinoilla. Yhteisön tuotannonala menetti markkinaosuuttaan ja sen taloudellinen vakaus oli jälleen uhattuna, kuten käy ilmi sen heikoista taloudellisista tuloksista.
(147) Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 3 artiklassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
D. SYY-YHTEYS
1. Alustavat huomiot
(148) Komissio tutki perusasetuksen 3 artiklan 6 kohdan mukaisesti, johtuiko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut merkittävä vahinko asianomaisista maista peräisin olevasta polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista. Komissio tarkasteli perusasetuksen 3 artiklan 7 kohdan mukaisesti myös muita tekijöitä, jotka olisivat saattaneet vahingoittaa yhteisön tuotannonalaa, sen varmistamiseksi, ettei kyseisten tekijöiden mahdollisesti aiheuttaman vahingon katsottaisi virheellisesti aiheutuneen polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista.
(149) Polkumyyntitoimenpiteitä sovelletaan tällä hetkellä Indonesiasta, Intiasta, Korean tasavallasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan poly(eteenitereftalaatin) tuonnissa. Kuten edellä johdanto-osan 3 kappaleessa jo todettiin, Korean tasavallasta ja Taiwanista peräisin olevan poly(eteenitereftalaatin) tuontia koskevat polkumyyntitoimenpiteet ovat parhaillaan perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisen välivaiheen tarkastelun kohteena. Nämä seikat on otettu huomioon tässä tarkastelussa.
2. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutus
(150) Tarkasteltavina olevista maista peräisin olevan poly(eteenitereftalaatin) määrä kasvoi voimakkaasti tarkastelujakson aikana. Kuten johdanto-osan 108 kappaleessa olevasta taulukosta käy ilmi, tuonti asianomaisista kolmesta maasta oli vuonna 1999 lähes olematonta mutta lisääntyi sitten tutkimusajanjaksoon mennessä 223000 tonniin, mikä vastasi 12,1 prosentin markkinaosuutta.
(151) Asianomaisista maista peräisin olevan, yhteisön tuotannonalan hintoja huomattavasti alhaisempaan hintaan tapahtuneen tuonnin määrän merkittävä lisääntyminen ja sen markkinaosuuden kasvu vuonna 2002 ja tutkimusajanjaksona osui ajallisesti yksiin yhteisön tuotannonalan tilanteen heikkenemisen kanssa.
(152) Kuten edellä johdanto-osan 113 kappaleessa todettiin, asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin hinnat olivat huomattavasti alempia kuin yhteisön tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat hinnan alittavuuden marginaalien vaihdellessa 10 prosentista 17,9 prosenttiin.
(153) Tästä syystä voidaan alustavasti päätellä, että asianomainen polkumyyntihinnoin tapahtunut tuonti, jonka määrä ja markkinaosuus kasvoi merkittävästi vuodesta 2001 alkaen, vaikutti aiheuttamansa paineen kautta ratkaisevalla tavalla yhteisön tuotannonalan hintojen laskuun ja sen markkinaosuuden menetyksiin ja tämän seurauksena sen taloudellisen tilanteen heikkenemiseen.
3. Muiden tekijöiden vaikutus
3.1 Muista kolmansista maista peräisin oleva tuonti
(154) Tähän tutkimukseen kuulumattomista kolmansista maista peräisin oleva tuonti kehittyi tarkastelujaksolla seuraavasti:
TAULUKON PAIKKA
(155) Tähän tutkimukseen kuulumattomista kolmansista maista peräisin oleva tuonti väheni merkittävästi vuonna 2000 käyttöön otettujen polkumyyntitoimenpiteiden seurauksena. Korean tasavaltaa ja Taiwania lukuun ottamatta yksikään näistä muista maista ei kasvattanut absoluuttisia vientimääriään siinä määrin, että tästä olisi voinut aiheutua vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, tai sitten tämä lisäys tapahtui ajankohtana, joka ei käy yksiin yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon kehityksen kanssa.
(156) Korean tasavallasta ja Taiwanista peräisin oleva tuonti kehittyi kuitenkin samalla tavoin kuin tarkasteltavina olevista maista peräisin oleva tuonti eli lisääntyi merkittävästi tarkastelujakson loppua kohti. Tämä kehitys osui myös ajallisesti yksiin yhteisön tuotannonalan tilanteen heikkenemisen kanssa. On kuitenkin huomattava, että näistä kahdesta maasta peräisin olevan tuonnin yhteenlaskettu määrä on vain noin puolet tarkasteltavina olevista kolmesta maasta tulevan tuonnin määrästä.
(157) Minkään muun maan osalta ei ollut havaittavissa tuontimäärien merkittävää lisäystä tarkastelujakson aikana.
(158) Eurostatin toimittamista tiedoista käy lisäksi ilmi, että Korean tasavallasta peräisin olevien tuontituotteiden keskimääräinen cif-hinta, jossa ei ole huomioitu polkumyyntitulleja, oli tutkimusajanjaksona 842 euroa tonnilta; Taiwanin tapauksessa hinta oli 784 euroa tonnilta. Voimassa olevat polkumyyntitullit ovat Korean tasavallan tapauksessa 0-148,3 euroa tonnilta ja Taiwanin tapauksessa 47-69,5 euroa tonnilta. Tavanomainen, kolmansiin maihin sovellettava tulli oli sekä Korean tasavallan että Taiwanin osalta 6,5 prosenttia.
(159) Näin ollen Korean tasavallasta peräisin olevien tuontituotteiden keskimääräinen hinta tullattuna oli 896-1044 euroa tonnilta ja Taiwanista peräisin olevien tuotteiden hinta 882-905 euroa tonnilta. Kun otetaan huomioon, että yhteisön tuotannonalan keskimääräinen myyntihinta tutkimusajanjakson aikana oli 986 euroa tonnilta (ks. johdanto-osan 127 kappale), nämä keskimääräiset vientihinnat vastaavat Korean tasavallan tapauksessa 0-9,1 prosentin ja Taiwanin tapauksessa 8,2-10,5 prosentin hinnan alittavuutta. Lisäksi on todennäköistä, että viejät, joiden tuotteisiin sovelletaan alempaa polkumyyntitullia, ovat kasvattaneet osuuttaan tuonnista niiden viejien kustannuksella, joiden tuotteisiin sovelletaan korkeampaa polkumyyntitullia.
(160) Tämän vuoksi on alustavasti pääteltävä, että myös osa Korean tasavallasta ja Taiwanista peräisin olevan poly(eteenitereftalaatin) tuonnista on saattanut olla vaikuttamassa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon. Tältä osin olisi muistettava, että näistä kahdesta maasta peräisin olevaa tuontia koskevien toimenpiteiden osalta on parhaillaan käynnissä perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukainen välivaiheen tarkastelu, jossa selvitetään, riittävätkö nykyiset toimenpiteet estämään vahinkoa aiheuttavan polkumyynnin.
3.2 Raaka-aineiden hinnat
3.2.1 Alustavat huomiot
(161) Tässä tarkastelussa käytetyt neljännesvuosikohtaiset tiedot, jotka koskevat poly(eteenitereftalaatin) keskimääräisiä myyntihintoja yhteisössä sekä raaka-ainekustannuksia, on saatu yhteisön tuotannonalalta.
3.2.2 Raaka-aineiden hinnat
(162) Poly(eteenitereftalaatin) tuotantokustannukset riippuvat paljolti (noin kahdelta kolmasosaltaan) raaka-aineiden ja sellaisten yleishyödyllisten palvelujen kuin sähkön ja kaasun hinnoista (muuttuvat kustannukset). Puhdistetun tereftaalihapon (PTA) sekä muiden tuotantopanosten kuten dimetyylitereftalaatin (DMT) ja monoeteeniglykolin (MEG) hinnat puolestaan seuraavat öljyn hintoja. Tästä syystä katsottiin menettelyn kannalta tarkoituksenmukaiseksi tutkia, onko PTA:n hinnankorotukset siirretty asiakkaiden kannettaviksi vai onko yhteisön tuotannonala jäänyt loukkuun raaka-aineiden hinnannousun ja keskimääräisten myyntihintojen väliin.
(163) Tässä suhteessa poly(eteenitereftalaatin) tuottajat yhteisössä voitiin jakaa kahteen ryhmään, niihin, jotka hankkivat raaka-aineensa niihin etuyhteydessä olevilta yrityksiltä, jäljempänä "integroituneet tuottajat", ja niihin, jotka hankkivat raaka-aineensa ulkopuolisilta toimittajilta, jäljempänä "riippumattomat tuottajat".
(164) Tutkimuksessa selvitettiin ensin, oliko raaka-aineiden hinnoissa rakenteellisia eroja, jotka johtuivat siitä, että integroituneet tuottajat ostivat raaka-aineensa niihin etuyhteydessä olevilta toimittajilta ja riippumattomat tuottajat puolestaan ulkopuolisilta toimittajilta.
(165) Tältä osin todettiin, että integroituneiden tuottajien raaka-ainekustannukset eivät eronneet merkittävästi riippumattomien tuottajien vastaavista kustannuksista. Niinpä yhteisön tuottajien raaka-ainekustannuksia voitiin tässä tutkimuksessa tarkastella kokonaisuutena.
(166) Kun oli todettu, että raaka-ainekustannusten vaikutuksia voitiin tarkastella ottamatta huomioon, oliko tuottaja integroitunut vai riippumaton, tehtiin vertailu, jossa hintoja tarkasteltiin koko yhteisön tuotannonalan osalta eri tasoilla.
(167) Kuten edellä johdanto-osan 12 kappaleessa selitettiin, poly(eteenitereftalaatti) saadaan puhdistetusta tereftaalihaposta (tai dimetyylitereftalaatista), johon sekoitetaan monoeteeniglykolia. Seuraavassa taulukossa esitetään poly(eteenitereftalaatin) tuotantoon käytettävien raaka-aineiden (PTA/DMT ja MEG) hintojen neljännesvuosittainen kehitys ja yhteisön tuotannonalan keskimääräinen myyntihinta kunkin vuosineljänneksen osalta.
(168) Jotta vertailu öljyn hintaan olisi mahdollista, taulukossa ilmoitetaan lisäksi samalta ajanjaksolta teollisuusbensiinin (puhdistetun öljyn) neljännesvuosikohtaiset hinnat, koska se on tärkein raaka-aine paraksyleenin (PX) tuotannossa ja tämä puolestaan muodostaa noin 2/3 PTA:n tuotantopanoksista.
TAULUKON PAIKKA
(169) Kuten taulukosta käy ilmi, yhteisön tuottajien raaka-aineista maksamat hinnat nousivat 59 prosenttia eli 466 eurosta 741 euroon tonnilta vuoden 1999 ensimmäisen neljänneksen ja vuoden 2000 kolmannen neljänneksen väillä, mikä heijastaa perustana olevan teollisuusbensiinin hinnan samanaikaista nousua 116 prosentilla. Vuoden 2000 kolmannen neljänneksen ja vuoden 2001 kolmannen neljänneksen välillä raaka-ainehinnat pysyivät suhteellisen vakaina, kun taas vuoden 2001 kolmannesta neljänneksestä tutkimusajanjakson loppuun kestäneen ajanjakson aikana raaka-aineiden hinnat laskivat hieman samalla, kun teollisuusbensiinin hinta nousi 188 prosenttia.
(170) Yhteisön tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat nousivat vuoden 1999 ensimmäisen neljänneksen ja vuoden 2000 kolmannen neljänneksen välisenä aikana 75 prosenttia eli 634 eurosta 1108 euroon tonnilta. Vuoden 2000 kolmannen neljänneksen ja vuoden 2001 kolmannen neljänneksen välillä keskimääräisissä myyntihinnoissa oli vain vähäisiä vaihteluja jakson nettomuutoksen jäädessä 3 prosenttiin. Jaksolla, joka kesti vuoden 2001 kolmannesta neljänneksestä tutkimusajanjakson loppuun, keskimääräiset myyntihinnat laskivat 1139 eurosta 1001 euroon tonnilta.
(171) Yhteisön tuotannonalan raaka-ainekustannusten ja keskimääräisten myyntihintojen kehitystä koskeva, edellä esitettyihin lukuihin perustuva vertailu osoittaa, että ensimmäisen osajakson aikana (vuoden 1999 ensimmäisestä neljänneksestä vuoden 2000 kolmanteen neljännekseen) raaka-aineiden hinnat nousivat 59 prosenttia ja keskimääräiset myyntihinnat 75 prosenttia. Seuraavan osajakson aikana (vuoden 2000 kolmannesta neljänneksestä vuoden 2001 kolmanteen neljännekseen) sekä raaka-ainehinnat että keskimääräiset myyntihinnat pysyivät vakaina. Viimeisen osajakson aikana (vuoden 2001 kolmannesta neljänneksestä vuoden 2003 ensimmäiseen neljännekseen) raaka-aineiden hinnat laskivat 6 prosenttia ja keskimääräiset myyntihinnat puolestaan 13 prosenttia eli enemmän kuin olisi ollut tarpeen raaka-ainekustannusten laskun huomioonottamiseksi.
(172) Sitä, että keskimääräiset myyntihinnat laskivat enemmän kuin raaka-ainekustannukset, voidaan pitää suorana seurauksena polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin aiheuttamasta hintapaineesta.
(173) Tämän vuoksi voidaan alustavasti päätellä, että raaka-ainekustannukset eivät vaikuttaneet merkittävästi yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon, sillä kaikki raaka-aineiden hinnankorotukset (tämä käsittää kaikki tuotantoa edeltävät hintavaihtelut) siirrettiin edelleen asiakkaiden kannettaviksi. Yhteisön tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat laskivat raaka-aineiden hintoja enemmän vasta viimeisen osajakson aikana, mikä johtui polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin aiheuttamasta kilpailusta.
3.3 Kulutuksen rakenteen muutokset
(174) Kuten johdanto-osan 106 kappaleessa todettiin, poly(eteenitereftalaatin) kulutus yhteisössä lisääntyi tarkastelujaksolla 37 prosenttia. Kulutuksen rakenteen muuttumisen ei tästä syystä ole alustavasti katsottu aiheuttaneen vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
3.4 Siirtohinnoittelu
(175) Eräät viejät väittivät, että niiden yhteisön tuottajien kärsimä vahinko, jotka ovat monikansallisten yritysten omistuksessa, saattaa johtua siitä, että yhtymän yritykset veloittavat yhteisössä sijaitsevilta tytäryhtiöiltä liikaa toimittamistaan raaka-aineista.
(176) Olisi muistettava, että johdanto-osan 165 kappaleen mukaan integroituneiden ja riippumattomien yhteisön tuottajien välillä ei ole tässä suhteessa eroja. Koska tämä väite koskee integroituneita tuottajia ja tutkimuksen mukaan raaka-aineiden hinnoissa ei ole rakenteellisia eroja integroituneiden ja riippumattomien tuottajien välillä, väite voitiin hylätä.
3.5 Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(177) Edellä selostetun perusteella voidaan päätellä alustavasti, että polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välillä on syy-yhteys. Tämä päätelmä perustuu siihen, että asianomaisista maista peräisin olevan, yhteisön tuotannonalan hintoja huomattavasti alhaisemmin hinnoin tapahtuneen tuonnin määrä ja markkinaosuus lisääntyi merkittävästi tarkastelujakson aikana. Lisäksi polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin voimakas kasvu ja yhteisön tuotannonalan taloudellisen tilanteen heikentyminen tapahtuivat selvästi samaan aikaan.
(178) Tutkimuksen perusteella ei voida myöskään sulkea pois sitä mahdollisuutta, että osa Taiwanista ja Korean tasavallasta peräisin olevasta tuonnista on saattanut olla myötävaikuttamassa vahingon syntymiseen. Ei kuitenkaan ole mitään viitteitä siitä, että kyseisen tuonnin mahdolliset vaikutukset olisivat olleet riittäviä poistamaan Australiasta, Kiinan kansantasavallasta ja Pakistanista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja siitä yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välisen syy-yhteyden. Tutkimuksen kuluessa ei ole esitetty eikä havaittu muita tekijöitä, jotka olisivat voineet vaikuttaa merkittävän kielteisesti yhteisön tuotannonalan tilanteeseen.
E. YHTEISÖN ETU
1. Yleisiä huomioita
(179) Tutkimuksessa selvitettiin, oliko olemassa pakottavia syitä, joiden perusteella olisi pääteltävä, että polkumyyntitullien käyttöönotto asianomaisista maista peräisin olevassa tuonnissa ei olisi yhteisön edun mukaista. Tässä tarkoituksessa määritettiin yhteisön etu perusasetuksen 21 artiklan 1 kohdan mukaisesti arvioimalla kaikkia asiaan liittyviä etunäkökohtia eli yhteisön tuotannonalan sekä tarkasteltavana olevan tuotteen tuojien/kauppiaiden ja käyttäjien sekä tavarantoimittajien etuja.
(180) Komissio lähetti kyselylomakkeet tuojille/kauppiaille, raaka-aineiden toimittajille, käyttäjäteollisuudelle sekä erilaisille käyttäjien järjestöille. Kyselylomakkeita lähetettiin kaikkiaan 84.
(181) Lomakkeen palauttivat kokonaan täytettyinä seuraavat asianomaiset osapuolet:
Tavarantoimittajat
- Interquisa SA
- BP Chemicals
Tuojat/kauppiaat
- Mitsui & Co Benelux
- Helm AG
- Global Services International (edustaja)
- Sabic Italy
Käyttäjät
- Schweppes Benelux SA (virvoitusjuomien pullottaja)
- Resilux SA (esimuottien/pullojen valmistaja)
- Danone Waters Europe SA (kivennäisvesien pullottaja)
- Nestlé Waters Spain SA (kivennäisvesien pullottaja)
- L'Abeille SA (virvoitusjuomien pullottaja)
- Pepsico France SA (virvoitusjuomien pullottaja)
- Amcor PET Europe (esimuottien/pullojen valmistaja)
- RBC Cobelplast Mononate (muovilevyjen valmistaja)
- Aqua Minerale San Benedetto (kivennäisvesien pullottaja)
Käyttäjien järjestöt
- European Plastic Converters (muovinvalmistajien yhdistys).
(182) Lisäksi kuultiin useita edellä mainituista osapuolista sekä osapuolia, jotka ilmoittautuivat komissiolle mutta eivät vastanneet kyselyyn. Myös viejät ovat toimittaneet tietoja ja useita niistä on kuultu yhteisön etua tutkittaessa.
2. Yhteisön tuotannonalan etu
(183) Yhteisön tuotannonala koostuu siis 11 tuottajasta, jotka työllistävät noin 1700 henkilöä poly(eteenitereftalaatin) tuotannossa ja myynnissä. Kuten edellä lisäksi selostettiin, yhteisön tuotannonalan tilannetta kuvaavat talouden tunnusluvut osoittivat taloudellisten tulosten heikentyneen vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson aikana. Vaikka poly(eteenitereftalaatin) kysyntä yhteisössä on kasvanut koko ajan, yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne ei ole tällä hetkellä niin vakaa, että se voisi investoida uuteen tuotantokapasiteettiin tuotteen käyttäjien edellyttämällä tavalla.
(184) Kun muun muassa Intiasta ja Indonesiasta peräisin olevassa tuonnissa otettiin vuonna 2000 käyttöön polkumyyntitoimenpiteet, yhteisön tuotannonala osoitti pystyvänsä hyödyntämään niitä. Tuotannonalan tilanne koheni tyydyttävässä määrin jo vuoden 2000 loppupuolella ja sen laajamittaiset investoinnit osoittivat, että sillä oli vakaa aikomus jatkaa elinkelpoisena toimijana yhteisön markkinoilla. Ottaen huomioon yhteisön tuotannonalan tämänhetkisen taloudellisen tilanteen on selvää, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto olisi yhteisön tuotannonalan edun mukaista.
3. Etuyhteydettömien tuojien etu
(185) Komissiolle ilmoittautui useita tuojia ja yksi kauppias, joiden osuus asianomaisista maista tutkimusajanjaksona tapahtuneesta tuonnista oli 26 prosenttia. Ne väittivät, ettei toimenpiteiden käyttöönotto olisi yhteisön edun mukaista, koska tuonti on yhteisön markkinoilla tarpeen poly(eteenitereftalaatin) kasvavan kysynnän tyydyttämiseksi. Lisäksi tuontirajoitusten katsottiin haittaavan tuojien toimintaa, mikä voisi vaikuttaa näiden yritysten työllisyystilanteeseen.
(186) Polkumyyntitoimenpiteiden tarkoituksena on tasavertaisten kaupankäyntiedellytysten palauttaminen. Tarkoituksena ei ole estää tuontia tai haitata tuojien toimintaa yhteisössä. Mahdollisesti käyttöön otettavien toimenpiteiden taso vahvistetaan sellaiseksi, että tuontia on mahdollista harjoittaa jatkossakin, kunhan sovellettavat hinnat eivät ole polkumyyntitasoa tai vahinkoa aiheuttavia riippuen siitä, kumpi näistä on alhaisempi.
(187) Koska siis hyvän kauppatavan mukaisesti hinnoiteltuja tuontituotteita voi edelleen tuoda yhteisön markkinoille, on todennäköistä, että tuojien perinteinen liiketoiminta jatkuu, vaikka polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin osalta otettaisiin käyttöön polkumyyntitoimenpiteet.
4. Tavarantoimittajien etu
(188) Monet yhteisön tuottajat saavat raaka-aineensa samaan yritysryhmään kuuluvilta yrityksiltä (integroituneet tuottajat). Seuraavassa tarkastellaan vain yhteisön tuottajista riippumattomia tavarantoimittajia.
(189) Tutkimuksessa yhteistyössä toimineet kaksi tavarantoimittajaa toimittivat pääosan yhteisön tuotannonalan tarvitsemasta puhdistetusta tereftaalihaposta (pääraaka-aineesta), sikäli kuin kyse ei ollut yritysryhmien sisäisistä toimituksista kuten integroituneiden tuottajien tapauksessa. Molemmat tavarantoimittajat tukivat tätä menettelyä. Toimenpiteiden käyttöönotto auttaisi säilyttämään niiden toimittaman raaka-aineen kysynnän yhteisön tuottajien keskuudessa, minkä vuoksi polkumyyntitoimenpiteiden soveltaminen asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuvaan tuontiin olisi niiden edun mukaista.
5. Käyttäjien etu
5.1 Alustavat huomiot
(190) Poly(eteenitereftalaattia) käytetään tällä hetkellä pääasiassa virvoitusjuomapullojen sekä kivennäis- ja lähdevesipullojen valmistukseen. Lisäksi sitä käytetään tietyntyyppisten muovilevyjen ja -kalvojen valmistukseen. Pullot valmistetaan poly(eteenitereftalaatista) kahdessa vaiheessa tarvittavan vahvuuden saavuttamiseksi: nk. esimuotit saadaan ruiskuttamalla poly(eteenitereftalaattia) muotteihin, minkä jälkeen nämä esimuotit puhalletaan ja muotoillaan pulloiksi. Esimuotteja voidaan kuljettaa melko helposti, koska ne ovat pieniä ja kestäviä, kun taas tyhjät pullot ovat särkyviä ja erittäin kalliita kuljettaa.
(191) Pullotus on järjestetty vesi- ja virvoitusjuomamarkkinoilla eri tavoin:
- Kivennäis- ja lähdevesien tuottajien on otettava terveysvaatimukset tarkemmin huomioon. Vedentuottajien käyttämistä esimuoteista suurin osa tuotetaan itse puhallus- ja täyttölinjojen yhteydessä olevissa tiloissa.
- Virvoitusjuomien tuottajat voivat joko hankkia valmiiksi puhallettuja pulloja, hankkia esimuotteja ja puhaltaa ne pulloiksi tai valmistaa omat esimuottinsa ja puhaltaa ne pulloiksi.
(192) Näin ollen yhteisön tuotannonalalla on kolme tärkeää asiakasryhmää (tiedot kulutuksen jakautumisesta niiden kesken on saatu valituksen tekijältä):
- esimuottien/pullojen valmistajat, joiden osuus poly(eteenitereftalaatin) kulutuksesta on noin 40 prosenttia,
- kivennäis- ja lähdevesien tuottajat, joiden osuus poly(eteenitereftalaatin) kulutuksesta on noin 45 prosenttia,
- virvoitusjuomien integroituneet tuottajat, joiden osuus poly(eteenitereftalaatin) kulutuksesta on noin 7 prosenttia, jos tarkastellaan suoria hankintoja, mutta jotka epäsuorasti eli edellä mainittujen esimuottien/pullojen valmistajien kautta kuluttavat noin 40 prosenttia myydystä poly(eteenitereftalaatista),
- muovilevyjen/-kalvojen tuottajat, joiden osuus poly(eteenitereftalaatin) kulutuksesta on noin 8 prosenttia.
5.2 Esimuottien/pullojen valmistajat
(193) Tutkimuksessa yhteistyössä toimineiden kahden valmistajan osuus poly(eteenitereftalaatin) kulutuksesta oli noin 11 prosenttia, josta 10 prosenttia hankittiin yhteisön tuotannonalalta ja yksi prosentti tuotiin muualta. Ottaen huomioon esimuottien/pullojen valmistajien käyttämän poly(eteenitereftalaatin) arvioidun kokonaismäärän voidaan todeta, että yhteisön tuotannonalan näille kahdelle yritykselle myymä määrä on noin 27 prosenttia alan yrityksille suuntautuneesta kokonaismyynnistä. Myös muovinvalmistajien yhdistys toimi yhteistyössä tässä tutkimuksessa.
(194) Poly(eteenitereftalaatin) hankintakustannukset ovat näille yrityksille merkittävä tekijä, sillä ne edustavat noin 65 prosenttia niiden kokonaiskustannuksista.
(195) Molemmat yritykset suhtautuivat periaatteessa myönteisesti polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vastaisiin toimenpiteisiin, sillä nämä voisivat johtaa tietynlaiseen hintojen vakauteen ja eri PET-laatujen turvattuun saantiin yhteisön markkinoilla. Muovinvalmistajien yhdistys sen sijaan oli huolissaan siitä, että poly(eteenitereftalaatin) hintojen nousu aiheuttaisi vaikeuksia erityisesti pienille ja keskisuurille muovinvalmistajille, joita on arviolta 50-100, ja että osa valmistuksesta siirrettäisiin yhteisön ulkopuolisiin maihin, joissa poly(eteenitereftalaatin) tuontiin ei sovelleta tulleja, jolloin voitaisiin myös käyttää hyväksi sitä seikkaa, että esimuottien tuonnissa yhteisöön ei ole voimassa polkumyyntitulleja.
(196) Yhteenvetona voidaan siis todeta, että tutkimuksessa yhteistyössä toimineet kaksi esimuottien/pullojen valmistajaa, jotka oletettavasti edustavat suurehkoja alan yrityksiä, puoltavat periaatteessa polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönottoa, kun taas muovinvalmistajien yhdistyksen edustamat pienet ja keskisuuret esimuottien/pullojen valmistajat vastustavat polkumyyntitullien käyttöönottoa. Näiden ristiriitaisten näkemysten perusteella ei ole mahdollista tehdä päätelmiä siitä, olisiko polkumyyntitullien käyttöönotto esimuottien/pullojen valmistajien edun mukaista.
5.3 Kivennäis- ja lähdevesien tuottajat
(197) Tutkimuksessa yhteistyössä toimineiden kolmen yrityksen osuus poly(eteenitereftalaatin) kulutuksesta oli noin 13,3 prosenttia, josta 7,8 prosenttia hankittiin yhteisön tuotannonalalta ja 5,5 prosenttia tuotiin muualta. Ottaen huomioon kivennäis- ja lähdevesien tuottajien käyttämän poly(eteenitereftalaatin) kokonaismäärän voidaan todeta, että yhteisön tuotannonalan näille kolmelle yritykselle myymä määrä on noin 28 prosenttia alan yrityksille suuntautuneesta myynnistä.
(198) Poly(eteenitereftalaatin) hankintakustannukset eivät ole näille tutkimuksessa yhteistyössä toimineille yrityksille yhtä merkittäviä kuin esimuottien/pullojen valmistajille, mutta muodostavat silti noin 30 prosenttia niiden kokonaistuotantokustannuksista.
(199) Poly(eteenitereftalaatin) hankintakustannukset muodostavat vain 3 senttiä (6-10 prosenttia) valintamyymälästä ostettavan 1,5 litran pullon 35-50 sentin vähittäismyyntihinnasta (sisältää alv:n).
(200) Yksi kivennäisvesien tuottajista vastusti voimakkaasti toimenpiteiden käyttöönottoa, mutta kaksi muuta tuottajaa puolsi periaatteessa polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vastaisia toimenpiteitä, kunhan riittävän hyvälaatuisen poly(eteenitereftalaatin) saanti saataisiin turvattua, sillä ne ymmärsivät, että yhteisön tuotannonalan on voitava investoida uuteen tuotantokapasiteettiin.
(201) Näistä tuottajista kaikki ilmoittivat kuitenkin olevansa jossain määrin huolissaan suurten vähittäiskauppiaiden vahvasta markkina-asemasta ja siitä, että kivennäis- ja lähdevesien tuottajilla ei olisi mahdollisuuksia siirtää polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton aiheuttamia hinnankorotuksia mitenkään merkittävässä määrin asiakkaittensa kannettavaksi.
(202) Kuten edellä todettiin, poly(eteenitereftalaatista) aiheutuvat kustannukset ovat vain 6-10 prosenttia kuluttajilta veloitettavasta vähittäismyyntihinnasta, mikä tarkoittaa sitä, että hintojen nousu 10 prosentilla aiheuttaisi 0,6-1,0 prosentin hinnankorotuksen kuluttajien tasolla; tätä korotusta ei voida pitää niin merkittävänä, etteikö jatkojalostusteollisuus voisi ottaa sitä kantaakseen taikka siirtää vähittäiskauppiaiden tai kuluttajien kannettavaksi.
5.4 Virvoitusjuomien tuottajat
(203) Kaikki tutkimuksessa yhteistyössä toimineet virvoitusjuomien tuottajat olivat muita kuin integroituneita pullottajia eli ne eivät käyttäneet poly(eteenitereftalaattia) suoraan vaan esimuotteja/pulloja valmistavien yritysten kautta. Kun otetaan huomioon niiden esimuottikustannukset ja esimuotin keskihinta, voidaan kuitenkin todeta, että niiden välillinen PET-kulutus oli alle yksi prosentti poly(eteenitereftalaatin) kokonaiskulutuksesta yhteisössä. Koska tutkimuksessa yhteistyössä toimineiden virvoitusjuomien tuottajien osuus kokonaiskulutuksesta oli näin pieni, jäljempänä esitettyjen näkemysten ei voida katsoa edustavan alan tuottajien yleistä mielipidettä.
(204) Yhteistyössä toimineet kolme virvoitusjuomien tuottajaa vastustivat periaatteessa toimenpiteiden käyttöönottoa ja ilmoittivat olevansa huolissaan suurten vähittäiskauppiaiden vahvasta markkina-asemasta ja siitä, että niillä ei olisi mahdollisuuksia siirtää polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton aiheuttamia hinnankorotuksia mitenkään merkittävässä määrin asiakkaittensa kannettavaksi.
(205) Kuten edellä jo osoitettiin, poly(eteenitereftalaatin) hinta on lopullisen kuluttajan kannalta melko vähäpätöinen kustannuserä; poly(eteenitereftalaatin) hintojen nousu 10 prosentilla johtaisi noin 0,6 prosentin eli 0,3 sentin korotukseen 1,5 litran pullon hinnassa valintamyymälässä. Kun 1,5 litran virvoitusjuomapullo maksaa tavallisesti noin yhden euron valintamyymälässä, 10 prosentin nousu poly(eteenitereftalaatin) hinnassa aiheuttaisi vain 0,3 prosentin korotuksen lopulliselta kuluttajalta veloitettavaan hintaan.
(206) Koska poly(eteenitereftalaatin) hinnannousun vaikutus vähittäismyyntihintaan on vähäinen, on kohtuullista olettaa, että käyttäjät pystyvät siirtämään tämän korotuksen edelleen vähittäiskauppiaiden ja lopullisten kuluttajien kannettavaksi.
6. Poly(eteenitereftalaatin) riittämätön tarjonta yhteisön markkinoilla
(207) Useat asianomaiset osapuolet ovat esittäneet huolensa siitä, että jos polkumyyntitoimenpiteet otetaan käyttöön, yhteisön tuotannonala ei pysty tyydyttämään poly(eteenitereftalaatin) kasvavaa kysyntää; tällöin tarvitaan tuontia täyttämään tämä tuotannon ja kulutuksen väliin jäävä aukko.
(208) Olisi muistettava, että yhteisön tuotannonalan tuotantokapasiteetti on kasvanut 45 prosenttia tarkastelujakson aikana. Lisäksi monet yhteisön tuottajista ovat ilmoittaneet suunnittelevansa kapasiteettinsa lisäämistä vielä 300-400 tuhannella tonnilla. Taloudellinen vakaus on tavallisesti rahoituksen saannin ennakkoehto, joten jos polkumyyntitoimenpiteet otetaan käyttöön ja taloudellinen vakaus saadaan näin palautettua, ei ole mitään estettä sille, että yhteisön tuotannonala investoisi saamansa voitot tuotantokapasiteetin kasvattamiseen. Lisäksi voidaan todeta, että vastaavia näkemyksiä esitettiin jo sen tutkimuksen aikana, joka johti toimenpiteiden käyttöönottoon Indonesiasta, Intiasta, Korean tasavallasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevassa tuonnissa. Nyt suoritettu tutkimus on osoittanut, että kyseiset toimenpiteet eivät johtaneet tarjonnan puutteeseen. Kun otetaan huomioon myös seuraavassa johdanto-osan kappaleessa esitetyt selitykset, mikään ei viittaa siihen, että tilanne olisi nyt erilainen.
(209) Kuten edellä jo todettiin, hyvän kauppatavan mukaisesti hinnoiteltuja tuontituotteita voi edelleen tuoda yhteisön markkinoille, vaikka polkumyyntitoimenpiteet otettaisiin käyttöön, joten niillä voidaan kattaa tuotannon ja yhteisön kulutuksen väliin mahdollisesti jäävä aukko ja näin varmistaa terveen kilpailun edellytykset yhteisön markkinoilla. Lisäksi olisi huomattava, että ehdotettavat polkumyyntitoimenpiteet eivät ole tasoltaan sellaisia, etteikö tuonti asianomaisista maista olisi niiden vuoksi enää kannattavaa.
7. Yhteisön etua koskevat päätelmät
(210) Toimenpiteiden käyttöönotto tarkasteltavina olevista maista peräisin olevan poly(eteenitereftalaatin) tuonnissa olisi selvästikin yhteisön tuotannonalan edun mukaista. Myös tavarantoimittajat ilmoittivat tutkimuksen kuluessa, että niiden edun mukaista olisi varmistaa terveet PET-markkinat, joille ne voisivat toimittaa raaka-ainetta. Tämän lisäksi eräät suuret käyttäjät pitivät polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vastaisia toimenpiteitä hyvänä ratkaisuna, jos ne johtavat tuotantokapasiteetin lisärakentamiseen yhteisössä. Eräiden muiden käyttäjien ja tuojien etu ei riitä horjuttamaan tätä myönteistä kuvaa.
(211) Edellä esitetyn perusteella päätellään, ettei ole olemassa pakottavia syitä luopua polkumyyntitullien käyttöönotosta asianomaisista maista peräisin olevan poly(eteenitereftalaatin) tuonnissa.
F. EHDOTUS VÄLIAIKAISIKSI POLKUMYYNTITOIMENPITEIKSI
1. Vahingon korjaava taso
(212) Polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevat alustavat päätelmät huomioon ottaen olisi otettava käyttöön väliaikaiset toimenpiteet, jotta polkumyynnillä tapahtuva tuonti ei pääsisi aiheuttamaan lisävahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
(213) Väliaikaisten toimenpiteiden tasoa määritettäessä on otettu huomioon todettu polkumyyntimarginaali sekä yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon poistamiseksi tarvittava tullin määrä.
(214) Väliaikaisten toimenpiteiden tason olisi oltava riittävä poistamaan kyseisestä tuonnista aiheutunut vahinko ylittämättä kuitenkaan todettua polkumyyntimarginaalia. Vahingollisen polkumyynnin vaikutukset poistavan tullin määrää laskettaessa katsottiin, että toimenpiteiden olisi oltava sellaisia, että yhteisön tuotannonala voisi niiden ansiosta kattaa kustannuksensa ja saada sellaisen kokonaismyyntivoiton (ennen veroja), joka voitaisiin kohtuudella saada kyseisellä tuotannonalalla myytäessä samankaltaista tuotetta yhteisön markkinoilla tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa eli ilman polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutusta. Tässä laskelmassa käytetty voittomarginaali ennen veroja oli 7 prosenttia liikevaihdosta eli sama marginaali kuin se, jota edellisessä, Indonesiasta, Intiasta, Malesiasta, Korean tasavallasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevaa tuontia koskeneessa menettelyssä(10) pidettiin välttämättömänä tuotannonalan elinkelpoisuuden säilyttämiseksi. Tältä pohjalta yhteisön tuotannonalalle laskettiin samankaltaisen tuotteen vahinkoa aiheuttamaton hinta. Tämä vahinkoa aiheuttamaton hinta saatiin lisäämällä edellä mainittu 7 prosentin voittomarginaali tuotantokustannuksiin.
(215) Tarvittava hinnankorotus määritettiin tämän jälkeen vertaamalla hinnan alittavuuden laskemisen yhteydessä määritettyä painotettua keskimääräistä tuontihintaa keskimääräiseen vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan. Tästä vertailusta johtuvat erot ilmaistiin sitten prosentteina keskimääräisestä cif-tuontiarvosta. Nämä erot olivat kaikissa tapauksissa suuremmat kuin todettu polkumyyntimarginaali.
2. Väliaikaiset toimenpiteet
(216) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti olisi otettava käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli, joka vastaa tasoltaan todettua polkumyyntimarginaalia, mutta ei kuitenkaan ole edellä määriteltyä vahinkomarginaalia korkeampi.
(217) Tässä asetuksessa yrityksille vahvistettavat yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten senhetkistä tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevia, "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavia tulleja) yksinomaan tarkasteltavana olevasta maasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tullia.
(218) Kaikki näiden yrityskohtaisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esim. yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt) on toimitettava viipymättä komissiolle(11), ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin uusiin tuotanto- tai myyntiyksiköihin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Asetusta muutetaan tarvittaessa saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle.
(219) Sen, että poly(eteenitereftalaatin) hinnat voivat vaihdella raakaöljyn hintavaihteluiden mukaisesti, ei pitäisi merkitä korkeampaa tullia. Sen vuoksi katsottiin asianmukaiseksi ottaa tullit käyttöön tonnia kohti kannettavina paljoustulleina. Kannettavat määrät perustuvat polkumyyntitullin soveltamiseen tutkimusajanjakson aikaista vahingon korjaavaa tasoa laskettaessa käytettyihin cif-vientihintoihin.
(220) Ehdotetut polkumyyntitullit ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
G. LOPPUSÄÄNNÖS
(221) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi vahvistettava määräaika, jonka kuluessa ne asianomaiset osapuolet, jotka ilmoittautuivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi huomattava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt tullien käyttöönottoa koskevat päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua harkitsemaan uudelleen mahdollisista lopullisista tulleista päätettäessä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli, jota sovelletaan tuotaessa Australiasta, Kiinan kansantasavallasta ja Pakistanista peräisin olevaa, CN-koodiin 3907 60 20 kuuluvaa poly(eteenitereftalaattia), jonka viskositeettiluku on ISO-standardin 1628-5 mukaan vähintään 78 ml/g.
2. Vapaasti yhteisön rajalla -nettohintaan sovellettava väliaikainen polkumyyntitulli on seuraavissa yrityksissä valmistettujen tuotteiden osalta seuraava:
TAULUKON PAIKKA
3. Jos tavarat ovat vahingoittuneet ennen niiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen, mistä syystä niistä tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa hintaa on suhteutettu tullausarvon määrittämiseksi tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93(12) 145 artiklan mukaisesti, 2 kohdan mukaisesti laskettavaa polkumyyntitullia alennetaan prosenttimäärällä, joka vastaa tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan suhteutusta.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista.
2 artikla
Asianomaiset osapuolet voivat 30 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta pyytää, että niille ilmoitetaan niistä olennaisista tosiseikoista ja huomioista, joiden perusteella tämä asetus annettiin, ja ne voivat saman ajan kuluessa esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla komission kuulemiksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan soveltamista.
Asianomaiset osapuolet voivat asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulosta.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä helmikuuta 2004.