++++
RAADETS DIREKTIV
af 21 . januar 1980
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser for jordemoedre og om foranstaltninger , der skal lette den faktiske udoevelse af etableringsretten og den fri udveksling af tjenesteydelser
( 80/154/EOEF )
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 49 , 57 og 66 ,
under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 3 ) , og
ud fra foelgende betragtninger :
I henhold til traktaten er enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling med hensyn til etablering og tjenesteydelser forbudt fra overgangsperiodens udloeb ; det saaledes gennemfoerte princip om national behandling finder navnlig anvendelse ved udstedelse af en eventuelt fornoeden autorisation for adgang til virksomhed som jordemoder samt ved indskrivning eller optagelse i faglige organisationer eller organer ;
det forekommer dog formaalstjenligt at fastsaette visse bestemmelser , som skal lette den faktiske udoevelse af etableringsretten og den fri udveksling af tjenesteydelser for jordemoedre ;
i henhold til traktaten maa medlemsstaterne ikke yde nogen form for stoette , som vil kunne fordreje betingelserne for etablering ;
artikel 57 , stk . 1 , i traktaten foreskriver , at der skal vedtages direktiver om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser ;
det forekommer hensigtsmaessigt , at der samtidig med den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser sker en samordning af uddannelsesbetingelserne for jordemoedre ; denne samordning sker ved direktiv 80/155/EOEF ( 4 ) ;
i medlemsstaterne er adgang til og udoevelse af virksomhed som jordemoder ved lov gjort betinget af , at den paagaeldende er i besiddelse af et bevis for bestaaet jordemodereksamen ;
da et direktiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser ikke noedvendigvis medfoerer en indholdsmaessig ligestilling af de uddannelser , som disse eksamensbeviser vedroerer , boer der , hvad angaar benyttelsen af uddannelsestitlen , kun gives tilladelse til benyttelse af denne paa sproget i den medlemsstat , der er hjemland eller seneste opholdsland ;
for at lette de nationale myndigheders anvendelse af dette direktiv kan medlemsstaterne foreskrive , at de beroerte personer , der opfylder de heri stillede uddannelsesbetingelser , samtidig med deres uddannelsesbevis skal forelaegge et certifikat , som er udstedt af de kompetente myndigheder i hjemlandet eller det seneste opholdsland , og som attesterer , at disse beviser virkelig er de i dette direktiv omhandlede ;
ved en tjenesteydelse er krav om indskrivning eller optagelse i faglige organisationer eller organer , der er knyttet til udoevelse af en virksomhed af regelmaessig og varig karakter i vaertslandet , ubestrideligt til ulempe for tjenesteyderen paa grund af virksomhedens midlertidige karakter ; kravet boer derfor frafaldes ; i saa fald maa imidlertid tilsynet med den faglige disciplin , som henhoerer under disse faglige organisationers eller organers kompetence , sikres ; i dette oejemed boer der med forbehold af anvendelsen af artikel 62 i traktaten aabnes mulighed for at paalaegge den paagaeldende en pligt til over for den kompetente myndighed i den medlemsstat , der er vaertsland , at foretage indberetning om tjenesteydelsen ;
med hensyn til vandel og haederlighed boer der sondres mellem de krav , der kan stilles paa den ene side for en foerste adgang til erhvervet og paa den anden side for dets udoevelse ;
hvad angaar loennet udoevelse af virksomhed som jordemoder indeholder Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet ( 5 ) ikke saerlige bestemmelser for de erhverv , der er undergivet forskrifter vedroerende vandel og haederlighed , faglig disciplin og benyttelse af titler ; de paagaeldende forskrifter anvendes eller kan bringes i anvendelse savel paa loenmodtagere som paa selvstaendige erhvervsdrivende alt efter medlemsstaternes oenske ; udoevelse af virksomhed som jordemoder er i alle medlemsstater betinget af besiddelse af et eksamensbevis , certifikat eller andet kvalifikationsbevis for jordemoedre ; denne virksomhed udoeves saavel af selvstaendige som af loenmodtagere , eller endog af de samme personer skriftevis som loenmodtager og som selvstaendig i loebet af deres faglige karriere ; for i fuldt omfang at fremme den frie bevaegelighed for disse erhvervsudoevere inden for Faellesskabet forekommer det saaledes noedvendigt at udvide anvendelsen af dette direktiv til ogsaa at gaelde for jordemoedre , der er loenmodtagere -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :
KAPITEL I
ANVENDELSESOMRAADE
Artikel 1
Dette direktiv finder anvendelse paa virksomhed som jordemoder , saaledes som den med forbehold af bestemmelserne i artikel 4 i direktiv 80/155/EOEF er defineret af hver medlemsstat , og som udoeves under foelgende stillingsbetegnelser :
i Tyskland :
Hebamme ,
i Belgien :
accoucheuse/vroedvrouw ,
i Danmark :
jordemoder ,
i Frankrig :
sage-femme ,
i Irland :
midwife ,
i Italien :
ostetrica ,
i Luxembourg :
sage-femme ,
i Nederlandene :
verloskundige ,
i Det forenede Kongerige :
midwife .
KAPITEL II
EKSAMENSBEVISER , CERTIFIKATER OG ANDRE KVALIFIKATIONSBEVISER FOR JORDEMOEDRE
Artikel 2
1 . Hver medlemsstat anerkender de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser , der udstedes til medlemsstaternes statsborgere af de oevrige medlemsstater , og som er anfoert i artikel 3 nedenfor , som er i overensstemmelse med artikel 1 , stk . 1 , 3 og 4 , i direktiv 80/155/EOEF , og som opfylder en af foelgende retningslinjer :
- en heltidsuddannelse til jordemoder paa mindst tre aar , der :
- enten er betinget af besiddelse af et eksamensbevis , certifikat eller et andet kvalifikationsbevis , der giver adgang til universiteter eller hoejere laereanstalter , eller som i mangel heraf garanterer et tilsvarende kundskabsniveau ,
- eller som foelges af erhvervspraktik , for hvilken det i artikel 4 i dette direktiv omhandlede bevis udstedes ;
- en heltidsuddannelse til jordemoder paa mindst to aar eller 3 600 timer betinget af besiddelse af et eksamensbevis , certifikat eller et andet kvalifikationsbevis for sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds - og sygepleje som omhandlet i artikel 3 i direktiv 77/452/EOEF ( 6 ) ;
- en heltidsuddannelse til jordemoder paa mindst 18 maaneder eller 3 000 timer betinget af besiddelse af et eksamensbevis , certifikat eller et andet kvalifikationsbevis for sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds - og sygepleje om omhandlet i artikel 3 i direktiv 77/452/EOEF , og som foelges af erhvervspraktik , for hvilken det i artikel 4 i dette direktiv omhandlede bevis udstedes .
2 . Hver medlemsstat giver for saa vidt angaar adgang til udoevelse af selvstaendig virksomhed som jordemoder eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser , som den anerkender , samme gyldighed paa sit omraade som de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser , som den selv udsteder .
Artikel 3
De i artikel 2 omhandlede eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser er foelgende :
a ) i Forbundsrepublikken Tyskland :
- " Hebammenpruefungszeugnis " udstedt af det af staten udnaevnte eksamensudvalg ,
- attestationer fra de kompetente myndigheder i Forbundsrepublikken Tyskland som bekraefter , at kvalifikationsbeviser , udstedt efter den 8 . maj 1945 af de kompetente myndigheder i Den tyske demokratiske Republik , er ligestillet med de i foerste led naevnte kvalifikationsbeviser ;
b ) i Belgien :
" diplôme d'accoucheuse/vroedvrouwdiploma " udstedt af skoler , som er oprettet eller anerkendt af staten eller af det centrale bedoemmelsesudvalg ;
c ) i Danmark :
bevis for bestaet jordemodereksamen udstedt af Danmarks Jordemoderskole ;
d ) i Frankrig :
" diplôme de sage-femme " udstedt af staten ;
e ) i Irland :
" certificate in midwiferv " udstedt af " An Bord Altranais " ( Nursing Board " ) ;
f ) i Italien :
" diploma d'ostetrica " udstedt af statsanerkendte skoler ;
g ) i Luxembourg :
" diplôme de sage-femme " udstedt af ministeren for det offentlige sundhedsvaesen paa grundlag af eksamensudvalgets afgoerelse ;
h ) i Nederlandene :
" vroedvrouwdiploma " udstedt af et af staten udnaevnt eksamensudvalg ;
i ) i Det forenede Kongerige :
" certificate of admission to the Roll of Midwives " , i England og Wales udstedt af " Central Midwives Board for England and Wales " , i Skotland af " Central Midwives Board for Scotland " og i Norirland af " Northern Ireland Council for Nurses and Midwives " .
Artikel 4
Det i artikel 2 naevnte bevis udstedes af de kompetente myndigheder i den medlemsstat , der er hjemland eller seneste opholdsland ( i det foelgende benaevnt " hjemland eller seneste opholdsland " ) . Det bekraeftes i beviser , at den paagaeldende efter at have bestaaet eksamen som jordemoder paa et sygehus eller en til dette formaal godkendt behandlingsinstitution paa tilfredsstillende maade har varetaget alle de funktioner , der udfoeres af en jordemoder , i en periode der fastsaettes saaledes :
- to aar i det tilfaelde , der er naevnt i artikel 2 , stk . 1 , foerste led , andet underled ,
- et aar i det tilfaelde , der er naevnt i artikel 2 , stk . 1 , tredje led .
KAPITEL III
ERHVERVEDE RETTIGHEDER
Artikel 5
1 . Hver medlemsstat anerkender som tilstraekkeligt bevis for de af medlemsstaternes statsborgere , hvis eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser ikke opfylder alle de mindstekrav til uddannelse , der er fastsat i artikel 1 i direktiv 80/155/EOEF , de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser for jordemoedre , der er udstedt af disse medlemsstater senest seks aar efter meddelelsen af dette direktiv , ledsaget af en attestation , der bekraefter , at disse statsborgere faktisk og retmaessigt har udoevet den paagaeldende virksomhed i mindst tre aar i loebet af de fem aar , der gar forud for attestationens udstedelse .
2 . Hver medlemsstat anerkender som tilstraekkeligt bevis for de af medlemsstaternes statsborgere , hvis eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser opfylder alle de mindstekrav til uddannelse , der er fastsat i artikel 1 i direktiv 80/155/EOEF , men som i henhold til artikel 2 i naervaerende direktiv kun skal anerkendes , saafremt de er ledsaget af det i artikel 4 omhandlede bevis for erhvervspraksis , de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser for jordemoedre , der er udstedt af disse medlemsstater foer dette direktivs ikrafttraeden , ledsaget af en attestation , der bekraefter , at disse statsborgere faktisk og retmaessigt har udoevet den paagaeldende virksomhed i mindst to aar i loebet af de fem aar , der gaar forud for attestationens udstedelse .
KAPITEL IV
BENYTTELSE AF UDDANNELSESTITEL
Artikel 6
1 . Med forbehold af artikel 15 sikrer de medlemsstater , der er vaertsland ( i det foelgende benaevnt " vaertsland " ) , at medlemsstaternes statsborgere , som opfylder de i artikel 2 og 5 fastsatte betingelser , har ret til at benytte deres retmaessige uddannelsestitel , for saa vidt denne ikke er den samme som stillingsbetegnelsen , og eventuelt en forkortelse herfor , fra deres hjemland eller seneste opholdsland og paa denne stats sprog . Vaertslandet kan foreskrive , at denne titel skal efterfoelges af navn og sted for den institution eller det bedoemmelsesudvalg , der har tildelt den .
2 . Saafremt uddannelsestitlen fra hjemlandet eller det seneste opholdsland i vaertslandet kan forveksles med en titel , der i denne stat kraever en supplerende uddannelse , som den paagaeldende ikke har erhvervet , kan dette vaertsland foreskrive , at vedkommende skal benytte sin uddannelsestitel fra hjemlandet eller det seneste opholdsland , i en passende udformning , som det paagaeldende vaertsland angiver .
KAPITEL V
BESTEMMELSER , SOM SKAL LETTE DEN FAKTISKE UDOEVELSE AF ETABLERINGSRETTEN OG DEN FRI UDVEKSLING AF TJENESTEYDELSER FOR JORDEMOEDRE
A . Saerlige bestemmelser om etableringsret
Artikel 7
1 . Det vaertsland , som af sine egne statsborgere kraever bevis for vandel og haederlighed for den foerste adgang til en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed , skal for statsborgere fra andre medlemsstater som tilstraekkeligt bevis godkende en attestation , som er udstedt af en kompetent mynd ghed i hjemlandet eller det seneste opholdsland , og hveri det bekraeftes , at de betingelser vedroerende vandel og haederlighed , der i denne medlemsstat stilles for adgangen til den paagaeldende form for virksomhed , er opfyldt .
2 . Saafremt hjemlandet eller det seneste opholdsland ikke kraever bevis for vandel og haederlighed for den foerste adgang til den paagaeldende form for virksomhed , kan vaertslandet af statsborgere fra hjemlandet eller det seneste opholdsland kraeve en udskrift af strafferegisteret eller , hvis saadanne ikke udfaerdiges , et tilsvarende dokument udstedt af en kompetent myndighed i hjemlandet eller det seneste opholdsland .
3 . Saafremt vaertslandet har kendskab til alvorlige og konkrete forhold , der , inden den paagaeldende etablerede sig i denne stat , har foreligget uden for dens omraade , og som i dette vaertsland vil kunne faa foelger for adgangen til den paagaeldende form for virksomhed , kan den underrette hjemlandet eller det seneste opholdsland herom .
Hjemlandet eller det seneste opholdsland undersoeger rigtigheden af forholdene , for saa vidt de i denne medlemsstat vil kunne faa foelger for adgangen til den paagaeldende form for virksomhed . Myndighederne i denne stat bestemmer selv arten og omfanget af de undersoegelser , der skal foretages , og meddeler vaertslandet de slutninger , der drager heraf med hensyn til de attestationer eller dokumenter , som de har udstedt .
4 . Medlemsstaterne sikrer , at de afgivne oplysninger behandles fortroligt .
Artikel 8
1 . Saafremt der i vaertslandet gaelder administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om opfyldelse af krav vedroerende vandel og haederlighed , herunder bestemmelser om disciplinaere sanktioner i tilfaelde af grov forsoemmelse eller skoedesloeshed eller domfaeldelse for lovovertraedelser i forbindelse med udoevelsen af en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed , fremsender hjemlandet eller det seneste opholdsland til vaertslandet de noedvendige oplysninger om faglige og administrative foranstaltninger eller sanktioner , der er truffet over for den paagaeldende , samt om strafferetlige sanktioner , der vedroerer udoevelsen af erhvervet i hjemlandet eller det seneste opholdsland .
2 . Saafremt vaertslandet har kendskab til alvorlige og konkrete forhold , der , inden den paagaeldende etablerede sig i denne stat , har foreligget uden for dens omraade , og som i dette vaertsland vil kunne fa foelger for udoevelsen af den paagaeldende form for virksomhed , kan den underrette hjemlandet eller det seneste opholdsland herom .
Hjemlandet eller det seneste opholdsland undersoeger rigtigheden af forholdene , for saa vidt de i denne medlemsstat vil kunne faa foelger for udoevelsen af den paagaeldende form for virksomhed . Myndighederne i denne stat bestemmer selv arten og omfanget af de undersoegelser , der skal foretages , og meddeler vaertslandet de slutninger , de drager heraf med hensyn til de oplysninger , som de har fremsendt i henhold til stk . 1 .
3 . Medlemsstaterne sikrer , at de afgivne oplysninger behandles fortroligt .
Artikel 9
Saafremt vaertslandet af sine egne statsborgere kraever dokumentation for fysisk og psykisk sundhed for adgang til eller udoevelse af en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed , godkender denne stat som tilstraekkeligt bevis i saa henseende fremlaeggelsen af det dokument , der kraeves i hjemlandet eller det seneste opholdsland .
Saafremt hjemlandet eller det seneste opholdsland ikke kraever dokumentation af denne art for adgang til eller udoevelse af den paagaeldende form for virksomhed , godkender vaertslandet for statsborgere fra dette hjemland eller seneste opholdsland en af en kompetent myndighed i denne stat udstedt attestation , der svarer til attestationerne i vaertslandet .
Artikel 10
De i artikel 7 , 8 og 9 omhandlede dokumenter maa ved fremlaeggelsen ikke vaere aeldre end tre maaneder .
Artikel 11
1 . Proceduren for godkendelse af den paagaeldendes adgang til en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed i overensstemmelse med artikel 7 , 8 og 9 skal afsluttes saa hurtigt som muligt og senest tre maaneder efter fremlaeggelsen af samtlige akter vedroerende den paagaeldende med forbehold af de forsinkelser , der maatte opsta som foelge af en eventuel klage efter gennemfoerelsen af denne procedure .
2 . I de i artikel 7 , stk . 3 , og artikel 8 , stk . 2 , omhandlede tilfaelde bevirker en anmodning om fornyet undersoegelse , at den i stk . 1 omhandlede frist suspenderes .
Den medlemsstat , der bliver hoert , skal afgive sit svar inden for en frist af tre maaneder .
Vaertslandet fortsaetter den i stk . 1 naevnte procedure straks efter modtagelsen af dette svar eller efter udloebet af denne frist .
Artikel 12
Saafremt vaertslandet af sine egne statsborgere kraever aflaeggelse af ed eller et hoejtideligt loefte for adgang til eller udoevelse af en af de i artikel 1 omhandlede former for virksomhed , og saafremt udformningen af denne ed eller dette loefte ikke er brugbar for statsborgere fra de oevrige medlemsstater , soerger vaertslandet for , at en passende og daekkende udformning kan forelaegges for de paagaeldende .
B . Saerlige bestemmelser om tjenesteydelser
Artikel 13
1 . Saafremt en medlemsstat af sine egne statsborgere for adgang til eller udoevelse af en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed kraever enten en autorisation eller indskrivning eller optagelse i en faglig organisation eller indskrivning eller optagelse i en faglig organisation eller et fagligt organ , skal denne medlemsstat fritage medlemsstaternes statsborgere fra opfyldelsen af dette krav for saa vidt angaar tjenesteydelser .
Den paagaeldende praesterer tjenesteydelsen med samme rettigheder og pligter som statsborgerne i vaertslandet ; han er blandt andet undergivet de disciplinaere bestemmelser af faglig eller administrativ karakter , der finder anvendelse i denne medlemsstat .
Saafremt vaertslandet traeffer en foranstaltning i medfoer af andet afsnit eller har kendskab til forhold , der er i strid med disse bestemmelser , giver den omgaende underretning herom til den medlemsstat , i hvilken den paagaeldende er etableret .
2 . Vaertslandet kan foreskrive , at den paagaeldende paa forhaand skal afgive en erklaering om sin tjenesteydelse til de kompetente myndigheder , saafremt udfoerelsen af denne ydelse medfoerer et midlertidigt ophold paa dens omraade .
I hastende tilfaelde kan denne erklaering afgives saa hurtigt som muligt , efter at tjenesteydelsen er udfoert .
3 . I medfoer af stk . 1 og 2 kan vaertslandet af den paagaeldende kraeve et eller flere dokumenter indeholdende foelgende oplysninger :
- den i stk . 2 omhandlede erklaering ,
- en attestation , der bekraefter , at den paagaeldende retmaessigt udoever de omhandlede former for virksomhed i den medlemsstat , hvor vedkommende er etableret ,
- en attestation for , at den paagaeldende er i besiddelse af det eller de eksamensbeviser , certifikater eller andre kvalifikationsbeviser , der er pakraevet for udfoerelse af den paagaeldende tjenesteydelse , og som er naevnt i dette direktiv .
4 . Det eller de i stk . 3 naevnte dokumenter maa ved fremlaeggelsen ikke vaere aeldre end 12 maaneder .
5 . Saafremt en medlemsstat helt eller delvis , midlertidigt eller definitivt fratager en af sine egne statsborgere eller en anden medlemsstats statsborger , der er etableret paa dens omraade , retten til at udoeve en af de i artikel 1 omhandlede former for virksomhed , drager den i givet fald omsorg for , at den i stk . 3 , andet led , omhandlede attestation inddrages midlertidigt eller definitivt .
Artikel 14
Saafremt det i vaertslandet er noedvendigt at vaere tilsluttet et offentligretligt socialsikringsorgan for at foretage afregning med et forsikringsorgan i forbindelse med virksomhed udoevet til fordel for socialforsikrede , skal denne medlemsstat i tilfaelde af , at udfoerelse af tjenesteydelser medfoerer rejser for den paagaeldende , fritage medlemsstaternes statsborgere , der er etableret i en anden medlemsstat , for at opfylde dette krav .
Den paagaeldende skal dog forud , eller i hastende tilfaelde efterfoelgende , underrette dette organ om sin tjenesteydelse .
C . Faelles bestemmelser om etableringsretten og om fri udveksling af tjenesteydelser
Artikel 15
Saafremt der i et vaertsland findes bestemmelser om benyttelsen af den stillingsbetegnelse , der hoerer til en af de i artikel 1 omhandlede former for virksomhed , benytter statsborgere fra de oevrige medlemsstater , som opfylder de i artikel 2 og 5 fastsatte betingelser , den stillingsbetegnelse i vaertslandet , som i denne stat svarer til deres uddannelsesniveau , og goer brug af forkortelsen for denne .
Artikel 16
1 . Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger med henblik paa at goere det muligt for de paagaeldende at faa oplysning om sundheds - og sociallovgivningen samt i givet fald om jordemoedrenes pligter i vaertslandet .
I dette oejemed kan de oprette informationskontorer , hvor de paagaeldende kan indhente de noedvendige oplysninger . I tilfaelde af etablering kan vaertslandene forlange , at de paagaeldende optager forbindelse med disse kontorer .
2 . Medlemsstaterne kan oprette de i stk . 1 omhandlede kontorer i forbindelse med de kompetente myndigheder og organer , som de udpeger inden for den i artikel 20 , stk . 1 , fastsatte frist .
3 . Medlemsstaterne soerger for , at de paagaeldende i deres egen og i deres patienters interesse i givet fald erhverver de sprogkundskaber , der er noedvendige for udoevelsen af deres erhvervsmaessige virksomhed i vaertslandet .
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 17
Vaertslandet kan i tilfaelde af begrundet tvivl af en anden medlemsstats kompetente myndigheder kraeve en bekraeftelse paa aegtheden af de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser , som er udstedt i denne medlemsstat og omhandlet i kapitel II og III , samt en bekraeftelse paa , at den paagaeldende opfylder alle de i direktiv 80/155/EOEF fastsatte uddannelsesbetingelser .
Artikel 18
Medlemsstaterne udpeger inden for den i artikel 20 , stk . 1 , fastsatte frist de myndigheder og organer , der er bemyndiget til at udstede eller modtage de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser samt de dokumenter og oplysninger , som er omhandlet i dette direktiv , og underretter straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen herom .
Artikel 19
Dette direktiv finder ligeledes anvendelse paa de statsborgere i medlemsstaterne , der i henhold til forordning ( EOEF ) nr . 1612/68 som loenmodtagere udoever eller agter at udoeve en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed .
Artikel 20
1 . Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv inden for en frist paa tre aar fra dets meddelelse og underretter straks Kommissionen herom .
2 . Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter , som de udsteder paa det omraade , der er omfattet af dette direktiv .
Artikel 21
Saafremt der ved anvendelsen af dette direktiv skulle opsta stoerre vanskeligheder for en medlemsstat paa saerlige omraader , undersoeger Kommissionen disse vanskeligheder i samarbejde med denne stat og indhenter udtalelse fra det udvalg af hoejere embedsmaend inden for sundhedsvaesenet , der er nedsat ved afgoerelse 75/365/EOEF ( 7 ) , senest aendret ved afgoerelse 80/157/EOEF ( 8 ) .
Kommissionen forelaegger i givet fald hensigtsmaessi * forslag for Raadet .
Artikel 22
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .
Udfaerdiget i Bruxelles , den 21 . januar 1980 .
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 21 päivänä tammikuuta 1980,
kätilön tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi (80/154/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 49, 57 ja 66 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
perustamissopimuksen mukaisesti kaikenlainen kansalaisuuteen perustuva syrjintä liikkeen perustamisen ja palvelujen tarjoamisen yhteydessä on kielletty siirtymäkauden päätyttyä; kyseistä kansalaisuuteen perustuvaa kohtelua koskevaa periaatetta sovelletaan erityisesti myönnettäessä lupa kätilön ammatin harjoittamiseen sekä ammatillisten järjestöjen tai toimielimien rekisteriin merkitsemiseen tai niiden jäsenyyteen,
kuitenkin näyttää suotavalta saattaa voimaan tiettyjä säännöksiä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi kätilön toiminnassa,
perustamissopimuksen mukaisesti jäsenvaltiot eivät saa myöntää minkäänlaista tukea, joka saattaisi vääristää sijoittautumisen edellytyksiä,
perustamissopimuksen 57 artiklan 1 kohdassa määrätään, että annetaan direktiivit tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta,
vaikuttaa suotavalta, että kätilöiden koulutusta koskevien vaatimusten yhteensovittamisesta säädettäisiin samanaikaisesti tutkintotodistusten vastavuoroisen tunnustamisen kanssa; tällaisesta yhteensovittamisesta säädetään direktiivissä 80/155/ETY (4),
jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan kätilöntoimeen ryhtymiseksi ja sen harjoittamiseksi asianomaiselta edellytetään kätilön tutkintotodistusta,
koska direktiivi tutkintotodistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta ei välttämättä merkitse kyseisten tutkintotodistusten edellyttämän koulutuksen vastaavuutta, muodollisen koulutustodistuksen kyseessä ollessa tulee näiden pätevyystodistusten käyttö sallia vain sen jäsenvaltion kielellä, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee,
helpottaakseen kansallisten viranomaisten toimintaa tämän direktiivin soveltamiseksi, jäsenvaltiot voivat määrätä, että tämän direktiivin koulutusvaatimukset täyttävän henkilön on muodollisten koulutodistusten lisäksi esitettävä sen maan toimivaltaisen viranomaisen, josta hän on peräisin tai josta hän tulee, antama todistus siitä, että kyseiset koulutustodistukset ovat sellaisia, joita tässä direktiivissä tarkoitetaan,
kun on kyse palvelujen tarjoamisesta, vaatimus ammatillisten järjestöjen tai toimielinten rekisteriin merkitsemisestä tai jäsenyydestä, joka liittyy toiminnan kiinteään ja pysyvään harjoittamiseen, muodostaisi epäilemättä toiminnan väliaikaisen harjoittamisen yhteydessä esteen henkilölle, joka aikoo tarjota palveluja; kyseinen vaatimus on tästä syystä poistettava; tällaisessa tapauksessa on kuitenkin taattava ammatillinen valvonta, joka on mainittujen ammatillisten järjestöjen tai toimielinten tehtävänä; tästä syystä olisi, jollei perustamissopimuksen 62 artiklasta muuta johdu, säädettävä, että asianomainen voidaan velvoittaa esittämään vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle palvelujen tarjoamista koskevat yksityiskohtaiset tiedot,
kun on kyse hyvän maineen ja nuhteettomuuden vaatimuksista, on erotettava toisistaan vaatimukset, jotka on täytettävä ennen kuin ryhdytään harjoittamaan ammattia, ja ne, jotka on täytettävä sitä harjoitettaessa, ja
palkatussa työssä toimivien kätilöiden suhteen työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1612/68(5), ei sisällä erityisiä säännöksiä nuhteettomuudesta tai hyvästä maineesta, ammatillisesta valvonnasta eikä ammattinimikkeiden käytöstä; jäsenvaltiosta riippuen tällaisia säännöksiä sovelletaan tai voidaan soveltaa sekä palkatussa työssä oleviin että itsenäisinä ammatinharjoittajina toimiviin henkilöihin; kätilöiden toiminta kaikissa jäsenvaltioissa edellyttää kätilön tutkintotodistusta, todistusta tai muuta muodollista kelpoisuutta osoittavaa asiakirjaa; mainittua toimintaa harjoitetaan sekä palkattuna työntekijänä että itsenäisenä ammatinharjoittajana, tai samat henkilöt voivat uransa aikana harjoittaa ammattiaan molemmilla tavoilla; näiden ammattihenkilöiden vapaan liikkuvuuden edistämiseksi yhteisön alueella mahdollisimman paljon näyttää tarpeelliselta ulottaa tämän direktiivin soveltaminen koskemaan palkatussa työssä toimivia kätilöitä,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
SOVELTAMISALA
1 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan kätilöntoimeen, sellaisena kuin jäsenvaltiot sen määrittelevät, rajoittamatta kuitenkaan direktiivin 80/155/ETY 4 artiklan soveltamista, ja jota harjoittavat henkilöt, joilla on jokin seuraavista ammattinimikkeistä:
Saksassa:
- "Hebamme"
Belgiassa:
- "accoucheuse/vroedvrouw"
Tanskassa:
- "jordemoder"
Ranskassa:
- "sage-femme"
Irlannissa:
- "midwife"
Italiassa:
- "osterica"
Luxemburgissa:
- "sage-femme"
Alankomaissa:
- "verloskundige"
Yhdistyneessä kuningaskunnassa:
- "midwife"
II LUKU
KÄTILÖN TUTKINTOTODISTUKSET, TODISTUKSET JA MUUT MUODOLLISTA PÄTEVYYTTÄ OSOITTAVAT ASIAKIRJAT
2 artikla
1. Jäsenvaltioiden on tunnustettava 3 artiklassa tarkoitetut tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat, jotka on myönnetty jäsenvaltioiden kansalaisille toisessa jäsenvaltiossa direktiivin 80/155/ETY 1 artiklan mukaisesti ja jotka ovat 3 ja 4 kohdassa mainitun koulutusohjelman vähimmäisvaatimusten mukaisia ja täyttävät ainakin yhden seuraavista edellytyksistä:
- vähintään kolme vuotta kestävä täysipäiväinen kätilökoulutus:
- jonka pääsyvaatimuksena on tutkintotodistus, todistus tai muu muodollista pätevyyttä osoittava asiakirja, joka antaa oikeuden aloittaa opinnot yliopistossa tai korkeakoulussa, tai jollei näin ole, osoittaa, että hänellä on vastaavat tiedot, tai
- johon liittyy ammatin harjoittaminen, josta myönnetään tämän direktiivin 4 artiklassa tarkoitettu todistus;
- vähintään kaksi vuotta kestävä tai 3 600 tuntia käsittävä täysipäiväinen kätilökoulutus, jonka edellytyksenä on direktiivin 77/452/ETY (6) 3 artiklassa mainittu yleissairaanhoidosta vastaavan sairaanhoitajan tutkintotodistus, todistus tai muu muodollista pätevyyttä osoittava asiakirja;
- vähintään 18 kuukautta kestävä tai 3 000 tuntia käsittävä täysipäiväinen kätilökoulutus, jonka edellytyksenä on direktiivin 77/452/ETY 3 artiklassa mainittu yleissairaanhoidosta vastaavan sairaanhoitajan tutkintotodistus, todistus tai muu muodollista pätevyyttä osoittava asiakirja ja jota seuraa kätilöntoimen harjoittaminen, josta annetaan tämän direktiivin 4 artiklassa tarkoitettu todistus.
2. Jäsenvaltioiden on pidettävä tunnustamiaan tutkintotodistuksia, todistuksia ja muita muodollista pätevyyttä osoittavia asiakirjoja alueellaan samanarvoisina kuin niitä, joita se itse myöntää, siltä osin kun on kyse kätilöntoimen aloittamisesta ja sen harjoittamisesta itsenäisenä ammatinharjoittajana.
3 artikla
Edellä 2 artiklassa tarkoitetut tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista pätevyyttä osoittavat asiakirjat ovat seuraavat:
a) Saksassa:
- "Hebammenprüfungszeugnis", jonka valtion nimittämä tutkintolautakunta antaa,
- Saksan liittotasavallan toimivaltaisten viranomaisten antamat todistukset siitä, että 8 päivän toukokuuta 1945 jälkeen Saksan demokraattisen tasavallan toimivaltaisten viranomaisten antamat tutkintotodistukset tunnustetaan vastaaviksi edellä ensimmäisessä luetelmakohdassa mainittujen tutkintotodistusten kanssa;
b) Belgiassa:
"diplôme d'accoucheuse/vroedvrouwdiploma", jonka valtion perustamat tai hyväksymät koulut tai "jury central" antaa;
c) Tanskassa:
"bevis for bestået jordemodereksamen", jonka "Danmarks Jordemoderskole" antaa;
d) Ranskassa:
"diplôme de sage-femme", jonka valtio antaa;
e) Irlannissa:
"certificate in midwifery", jonka "An Bord Altranais" antaa;
f) Italiassa:
"diploma d'ostetrica", jonka valtion hyväksymät koulut antavat;
g) Luxemburgissa:
"diplôme de sage-femme", jonka terveysministeri antaa tutkintolautakunnan päätöksestä;
h) Alankomaissa:
"vroedvrouwdiploma", jonka valtion nimittämä tutkintolautakunta antaa;
i) Yhdistyneessä kuningaskunnassa:
todistus merkitsemisestä "Roll of Midwives" -luetteloon, jonka antaa Englannissa ja Walesissa "Central Midwives Board for England and Wales", Skotlannissa "Central Midwives Board for Scotland" ja Pohjois-Irlannissa "Northern Ireland Council for Nurses and Midwives".
4 artikla
Edellä 2 artiklassa tarkoitetun todistuksen antavat sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee. Sen tulee osoittaa, että sen haltija on kätilön pätevyyden saatuaan harjoittanut tyydyttävästi kätilöntointa tätä tarkoitusta varten hyväksytyssä sairaalassa tai muussa terveydenhuollon laitoksessa seuraavan ajan:
- kaksi vuotta 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan toisessa alaluetelmakohdassa tarkoitetussa tapauksessa,
- yhden vuoden 2 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetussa tapauksessa.
III LUKU
NYKYINEN TILANNE
5 artikla
1. Jäsenvaltioiden on tunnustettava riittäväksi todisteeksi, jos jäsenvaltioiden kansalaisten tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista pätevyyttä osoittavat asiakirjat eivät täytä kaikkia direktiivin 80/155/ETY 1 artiklassa säädettyjä koulutuksen vähimmäisvaatimuksia, sellaiset kyseisissä jäsenvaltioissa ennen tämän direktiivin tiedoksi antamista tai enintään kuusi vuotta sen tiedoksi antamisen jälkeen annetut kätilön tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista pätevyyttä osoittavat asiakirjat, joiden liitteenä on todistus, joka osoittaa kyseisten kansalaisten hoitaneen kysymyksessä olevia tehtäviä tosiasiallisesti ja luvallisesti vähintään kolme vuotta todistuksen antamista edeltäneiden viiden vuoden aikana.
2. Jäsenvaltioiden tulee tunnustaa riittäväksi todisteeksi, jos jäsenvaltioiden kansalaisten tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista pätevyyttä osoittavat asiakirjat täyttävät kaikki direktiivin 80/155/ETY 1 artiklassa säädetyt koulutuksen vähimmäisvaatimukset, mutta ne tulee tämän direktiivin 2 artiklan mukaan tunnustaa vain, jos niiden liitteenä on todistus 4 artiklassa tarkoitetusta ammatin harjoittamisesta, sellaiset kyseisissä jäsenvaltioissa ennen tämän direktiivin voimaantuloa annetut kätilön tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista pätevyyttä osoittavat asiakirjat, joiden liitteenä on todistus, joka osoittaa kyseisten kansalaisten hoitaneen kysymyksessä olevia tehtäviä tosiasiallisesti ja luvallisesti vähintään kaksi vuotta todistuksen myöntämistä edeltäneiden viiden vuoden aikana.
IV LUKU
TUTKINTONIMIKKEEN KÄYTTÖ
6 artikla
1. Vastaanottavien jäsenvaltioiden on huolehdittava, että 2 ja 5 artiklan edellytykset täyttävillä jäsenvaltioiden kansalaisilla on oikeus käyttää säädettyä tutkintonimikettä, jos se ei ole sama kuin ammattinimike, tai tarvittaessa sen lyhennettä, joka on käytössä siinä jäsenvaltiossa, josta ovat he peräisin tai josta he tulevat, tämän valtion kielellä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 15 artiklan soveltamista. Vastaanottavat jäsenvaltiot voivat vaatia, että nimikkeen jäljessä on mainittava sen antaneen laitoksen tai tutkintolautakunnan nimi ja sijaintipaikka.
2. Jos siinä jäsenvaltiossa, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, käytetty tutkintonimike saattaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa aiheuttaa sekaannuksen nimikkeeseen, joka tässä valtiossa edellyttää asianomaiselta lisäkoulutusta, jota kyseinen henkilö ei ole suorittanut, vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia häntä käyttämään siinä jäsenvaltiossa, josta henkilö on peräisin tai josta hän tulee, hankittua tutkintonimikettä sopivassa muodossa, jonka vastaanottava jäsenvaltio määrää.
V LUKU
SÄÄNNÖKSET SIJOITTAUTUMISVAPAUDEN JA PALVELUJEN TARJOAMISEN VAPAUDEN TEHOKKAAN KÄYTTÄMISEN HELPOTTAMISEKSI KÄTILÖIDEN TOIMINNASSA
A. Erityissäännöksiä sijoittautumisoikeudesta
7 artikla
1. Vastaanottavan jäsenvaltion, joka vaatii 1 artiklassa tarkoitettua toimintaa ensi kertaa aloittavilta kansalaisiltaan todistetta hyvästä maineesta tai nuhteettomuudesta, on muiden jäsenvaltioiden kansalaisilta hyväksyttävä tästä riittäväksi todisteeksi sellaiset todistukset, jotka osoittavat, että vaatimukset hyvästä maineesta ja nuhteettomuudesta täyttyvät ja jotka on antanut sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee.
2. Jos jäsenvaltio, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, ei vaadi tässä tarkoitettua toimintaa ensi kertaa aloittavilta henkilöiltä todistusta hyvästä maineesta tai nuhteettomuudesta, vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia otteen sen jäsenvaltion rikosrekisteristä, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, tai jollei tällaista ole, vastaavan asiakirjan, jonka on antanut sen jäsenvaltion toimivaltainen oikeus- tai hallintoviranomainen, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee.
3. Jos vastaanottavalla jäsenvaltiolla on yksityiskohtaisia tietoja vakavasta seikasta, joka on tapahtunut sen alueen ulkopuolella ennen kuin asianomainen kyseinen henkilö sijoittautui tähän valtioon ja joka todennäköisesti vaikuttaisi kyseisen toiminnan aloittamiseen sen alueella, se voi ilmoittaa asiasta jäsenvaltiolle, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee.
Sen jäsenvaltion, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, on tarkistettava tietojen todenperäisyys, jos ne todennäköisesti vaikuttaisivat kyseisen toiminnan aloittamiseen tässä jäsenvaltiossa. Kyseisen valtion viranomaisten on päätettävä tarvittavien tutkimusten laadusta ja laajuudesta sekä ilmoitettava vastaanottavalle jäsenvaltiolle kaikista toimenpiteistä, joihin ne tämän johdosta ryhtyvät antamiensa todistusten tai asiakirjojen suhteen.
4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että annettuja tietoja käsitellään luottamuksellisina.
8 artikla
1. Jos vastaanottavassa jäsenvaltiossa on voimassa lain, asetuksen tai hallinnollisen määräyksen säännöksiä hyvän maineen tai nuhteettomuuden vaatimuksista, mukaan lukien säännökset kurinpitotoimista vakavan ammatillisen väärinkäytöksen tai rikostuomion varalta, jotka liittyvät 1 artiklassa tarkoitetun toiminnan harjoittamiseen, sen jäsenvaltion, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, on toimitettava vastaanottavalle jäsenvaltiolle kaikki tarpeelliset tiedot ammatillisista tai hallinnollisista kurinpitotoimista, joihin asianomaisen suhteen on ryhdytty, tai rangaistuksista, joihin asianomainen on tuomittu ammattiaan harjoittaessaan siinä jäsenvaltiossa, josta hän on peräisin tai tullut.
2. Jos vastaanottavalla jäsenvaltiolla on yksityiskohtaisia tietoja vakavasta seikasta, joka on tapahtunut sen alueen ulkopuolella ennen kuin asianomainen henkilö sijoittautui tähän valtioon ja joka todennäköisesti vaikuttaisi tässä tarkoitetun toiminnan harjoittamiseen sen alueella, se voi ilmoittaa asiasta jäsenvaltiolle, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee.
Sen jäsenvaltion, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, on tarkistettava tietojen todenperäisyys, jos ne todennäköisesti vaikuttaisivat kyseisen toiminnan aloittamiseen tässä jäsenvaltiossa. Kyseisen valtion viranomaisten on päätettävä tarvittavien tutkimusten laadusta ja laajuudesta sekä ilmoitettava vastaanottavalle jäsenvaltiolle kaikista toimenpiteistä, joihin ne tämän johdosta ryhtyvät 1 kohdan mukaisesti annettujen tietojen suhteen.
3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että annettuja tietoja käsitellään salassa pidettävinä.
9 artikla
Jos vastaanottava jäsenvaltio vaatii omilta kansalaisiltaan, jotka ryhtyvät harjoittamaan 1 artiklassa tarkoitettua toimintaa tai harjoittavat sitä, todistusta fyysisestä ja henkisestä terveydestä, tuon valtion tulee hyväksyä siitä riittäväksi todisteeksi sellaisen asiakirjan esittäminen, joka vaaditaan siinä jäsenvaltiossa, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee.
Jos jäsenvaltio, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, ei aseta tällaisia vaatimuksia niille, jotka ryhtyvät harjoittamaan tai harjoittavat kyseistä toimintaa, vastaanottavan jäsenvaltion tulee hyväksyä tällaiselta kansalaiselta kyseisen valtion toimivaltaisen viranomaisen antama todistus, joka vastaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa annettuja todistuksia.
10 artikla
Edellä 7, 8 ja 9 artiklassa tarkoitetut asiakirjat eivät niitä esitettäessä saa olla kolmea kuukautta vanhempia.
11 artikla
1. Edellä 7, 8 ja 9 artiklan mukainen menettely, jossa käsitellään asianomaisen oikeutta ryhtyä harjoittamaan 1 artiklassa tarkoitettua toimintaa, on saatettava päätökseen mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kolmen kuukauden kuluessa kaikkien asianomaista koskevien asiakirjojen esittämisestä; tämä ei koske viivytystä, joka johtuu menettelyn päätyttyä tehdystä muutoksenhausta.
2. Edellä 7 artiklan 3 kohdassa ja 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa pyyntö tutkia asia uudelleen siirtää 1 kohdassa tarkoitettua määräaikaa.
Jäsenvaltion, jonka puoleen asiassa käännytään, on annettava vastauksensa kolmen kuukauden kuluessa.
Vastauksen saatuaan tai määräajan päätyttyä vastaanottavan jäsenvaltion on jatkettava 1 kohdassa tarkoitettua menettelyä.
12 artikla
Jos vastaanottava jäsenvaltio vaatii omilta kansalaisiltaan, jotka ryhtyvät harjoittamaan 1 artiklassa tarkoitettua toimintaa tai harjoittavat sitä, valan vannomista tai juhlallisen vakuutuksen antamista, ja kyseisen valan tai vakuutuksen kaava ei sovellu muiden jäsenvaltioiden kansalaisten käytettäväksi, kyseisen jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että asianomaiselle on tarjottavissa sopiva ja vastaava valan tai vakuutuksen kaava.
B. Erityissäännöksiä palvelujen tarjoamisesta
13 artikla
1. Jos jäsenvaltio vaatii omilta kansalaisiltaan, jotka ryhtyvät harjoittamaan tai harjoittavat 1 artiklassa tarkoitettua toimintaa, ammatillisen järjestön tai toimielimen antamaa toimilupaa, jäsenyyttä tai rekisteriin merkitsemistä, kyseisen jäsenvaltion on vapautettava palveluja tarjoavat muiden jäsenvaltioiden kansalaiset tästä vaatimuksesta.
Asianomaisen on tarjottava palveluja samoin oikeuksin ja velvollisuuksin kuin vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisten; häneen on erityisesti sovellettava tässä jäsenvaltiossa voimassa olevia ammatillisia tai hallinnollisia menettelytapasääntöjä.
Jos vastaanottava jäsenvaltio ryhtyy toisessa alakohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin tai saa tietoonsa seikkoja, jotka ovat näiden säännösten vastaisia, sen on ilmoitettava asiasta viipymättä sille jäsenvaltiolle, johon asianomainen henkilö on sijoittautunut.
2. Vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia asianomaista antamaan toimivaltaisille viranomaisille ennakolta ilmoituksen palvelujen tarjoamisesta, jos siihen liittyy väliaikainen oleskelu kyseisen valtion alueella.
Kiireellisissä tapauksissa tämä ilmoitus voidaan antaa mahdollisimman pian palvelujen tarjoamisen jälkeen.
3. Vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia 1 ja 2 kohdan mukaisesti asianomaiselta asiakirjat, jotka sisältävät seuraavat tiedot:
- ilmoituksen, jota tarkoitetaan 2 kohdassa;
- todistuksen siitä, että asianomainen harjoittaa laillisesti tässä tarkoitettua toimintaa siinä jäsenvaltiossa, johon hän on sijoittautunut; sekä
- todistuksen siitä, että asianomaisella on jokin tai jotkut niistä tutkintotodistuksista, todistuksista tai muista muodollista kelpoisuutta osoittavista asiakirjoista, jotka tarvitaan kyseisten palvelujen tarjoamiseen ja joita tarkoitetaan tässä direktiivissä.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat eivät niitä esitettäessä saa olla kahtatoista kuukautta vanhempia.
5. Jos jäsenvaltio kokonaan tai osittain kieltää väliaikaisesti tai pysyvästi kansalaiseltaan tai toisen jäsenvaltion kansalaiselta, joka on sijoittautunut sen alueelle, 1 artiklassa tarkoitetun toiminnan harjoittamisen, sen on tarvittaessa huolehdittava siitä, että 3 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu todistus peruutetaan väliaikaisesti tai pysyvästi.
14 artikla
Jos vakuutuslaitosten välillä tehtävän sosiaaliturvajärjestelmien perusteella vakuutetuille henkilöille annettuja palveluja koskevan tiliselvityksen vuoksi vastaanottava jäsenvaltio vaatii julkisen sosiaaliturvalaitoksen rekisteriin merkitsemistä, tämän jäsenvaltion tulee vapauttaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneet jäsenvaltioiden kansalaiset tästä vaatimuksesta, jos palvelujen tarjoamiseen liittyy asianomaisen henkilön matkustamista.
Asianomaisen henkilön tulee kuitenkin tehdä tälle laitokselle ilmoitus tarjotuista palveluista etukäteen tai kiireellisissä tapauksissa niiden tarjoamisen jälkeen.
C. Säännökset, jotka koskevat sekä sijoittautumisvapautta että palvelujen tarjoamisen vapautta
15 artikla
Jos 1 artiklassa tarkoitettuun toimintaan liittyvän ammattinimikkeen käyttö on vastaanottavassa jäsenvaltiossa säännelty, toisten jäsenvaltioiden kansalaisten, jotka täyttävät 2 ja 5 artiklassa säädetyt edellytykset, tulee käyttää vastaanottavan jäsenvaltion ammattinimikettä, joka siinä valtiossa vastaa mainittuja kelpoisuusvaatimuksia, ja sen lyhennettä.
16 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että asianomaiset voivat saada tietoa vastaanottavan jäsenvaltion terveydenhuoltoa ja sosiaaliturvaa koskevasta lainsäädännöstä ja tarvittaessa siellä noudatettavasta ammattietiikasta.
Tätä varten jäsenvaltiot voivat perustaa tiedotuskeskuksia, joista asianomaiset voivat saada tarvitsemansa tiedot. Vastaanottavat jäsenvaltiot voivat edellyttää, että kun on kysymys sijoittautumisesta, edunsaajat ottavat yhteyttä näihin keskuksiin.
2. Jäsenvaltiot voivat perustaa 1 kohdassa tarkoitettuja keskuksia niiden toimivaltaisten viranomaisten tai toimielimien yhteyteen, jotka ne ovat nimenneet 20 artiklan 1 kohdassa asetetun määräajan kuluessa.
3. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa huolehdittava, että asianomaiset sekä oman etunsa että potilaidensa edun vuoksi hankkivat sellaisen kielitaidon kuin heidän ammattinsa harjoittaminen vastaanottavassa jäsenvaltiossa edellyttää.
VI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
17 artikla
Jos on perusteltua aihetta epäillä, vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia toisen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista todistamaan oikeaksi toisessa jäsenvaltiossa annetut tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat, joita tarkoitetaan II ja III luvussa, sekä vahvistamaan sen, että asianomainen täyttää kaikki direktiivissä 80/155/ETY säädetyt koulutusvaatimukset.
18 artikla
Jäsenvaltioiden on 20 artiklan 1 kohdassa säädetyn määräajan kuluessa nimettävä ne viranomaiset ja toimielimet, jotka ovat toimivaltaisia antamaan ja ottamaan vastaan tutkintotodistuksia, todistuksia ja muita muodollista kelpoisuutta osoittavia asiakirjoja sekä tässä direktiivissä tarkoitettuja asiakirjoja ja tietoja, sekä ilmoitettava siitä muille jäsenvaltioille ja komissiolle viipymättä.
19 artikla
Tätä direktiiviä sovelletaan myös niihin jäsenvaltioiden kansalaisiin, jotka asetuksen (ETY) N:o 1612/68 mukaisesti harjoittavat tai ryhtyvät harjoittamaan 1 artiklassa tarkoitettua toimintaa palkattuina työntekijöinä.
20 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kolmen vuoden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
21 artikla
Jos jäsenvaltiolla on huomattavia ongelmia tämän direktiivin soveltamisessa tietyillä aloilla, komissio tutkii nämä ongelmat yhdessä kyseisen valtion kanssa ja pyytää asiasta lausunnon terveydenhuollon johtavien virkamiesten komitealta, joka on asetettu päätöksellä 75/365/ETY (7), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 80/157/ETY (8).
Komissio tekee tarvittaessa neuvostolle asianmukaiset ehdotukset.
22 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 21 päivänä tammikuuta 1980.