KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 16. april 1998 i henhold til bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 om Amerikas Forenede Staters undladelse af at ophæve »Antidumping Act of 1916« (98/277/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 af 22. december 1994 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, navnlig regler fastlagt i Verdenshandelsorganisationens regi (1), som ændret ved forordning (EF) nr. 356/95 (2), særlig artikel 13 og 14,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
(1) Den 10. januar 1997 modtog Kommissionen en klage i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 3286/94 (i det følgende benævnt »forordningen«). Klagen var indgivet af den europæiske sammenslutning af jern- og stålindustrier, Eurofer, på vegne af denne organisations medlemmer.
(2) Klageren hævdede, at den amerikanske såkaldte »Antidumping Act of 1916« (3) (i det følgende benævnt »loven af 1916«) er uforenelig med flere bestemmelser i overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen (i det følgende benævnt »WTO-overenskomsten«) og bilagene hertil, og at USA's undladelse af at ophæve denne lovgivning har negative handelsmæssige virkninger for klagerens medlemmer og truer med at få yderligere negative følger for handelen. På dette grundlag anmodede klageren Kommissionen om at træffe de nødvendige foranstaltninger til at få USA til at få USA til at ophæve loven af 1916.
(3) Klagen indeholdt umiddelbart tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en EF-undersøgelsesprocedure i henhold til forordningens artikel 8. Følgelig indledtes der en undersøgelsesprocedure den 25. februar 1997 (4).
(4) Efter indledningen af EF-undersøgelsesproceduren gennemførte Kommissionen en grundig retlig og faktuel undersøgelse. På grundlag af resultaterne af denne undersøgelse drog Kommissionen nedenstående konklusioner.
B. RESULTATER VEDRØRENDE EKSISTENSEN AF EN HANDELSHINDRING
(5) Den amerikanske Antidumping Act of 1916 er stadig i kraft og gælder for importen og salget på det amerikanske marked af enhver udenlandsk vare uanset dennes oprindelse, herunder varer med oprindelse i lande, der er medlemmer af WTO. Loven af 1916 findes i den amerikanske lovgivning parallelt med »Tariff Act of 1930«, der indeholder den amerikanske gennemførelseslovgivning for multilaterale antidumpingbestemmelser.
(6) Loven af 1916 forbyder såvel import af varer som salg heraf på det amerikanske marked, hvis prisen er lavere end prisen i oprindelseslandet eller i andre tredjelande, hvortil varerne eksporteres. Loven har følgende ordlyd: »Det er ulovligt for enhver person, der importerer eller medvirker til at importere enhver artikel fra udlandet til De Forenede Stater, rutinemæssigt og systematisk at importere, sælge eller forårsage import eller salg af sådanne artikler i De Forenede Stater til en pris, der på tidspunktet for eksporten til De Forenede Stater er betydeligt lavere end den faktiske markedsværdi eller engrosprisen på sådanne artikler på de vigtigste markeder i produktionslandet eller i andre tredjelande, hvortil de sædvanligvis eksporteres, efter tillæg til denne markedsværdi eller engrospris af fragt- og toldomkostninger samt andre afgifter og udgifter, der er nødvendige i forbindelse med importen og salget af de pågældende varer i De Forenede Stater, forudsat, at sådanne handlinger sker med det forsæt at ødelægge eller skade en erhvervsgren i De Forenede Stater eller forhindre etablering af en erhvervsgren i De Forenede Stater eller begrænse eller monopolisere nogen del af handelen med sådanne artikler i De Forenede Stater«. Enhver overtrædelse fører til en tredobbelt skadeserstatning efter anmodning fra en part, der har lidt skade, samt til strafferetlige sanktioner (bøder og/eller fængselsstraf) over for de ansvarlige parter.
(7) Den praksis, der reguleres af loven af 1916, svarer til den, der beskrives i artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (i det følgende benævnt »GATT 1994«) og i aftalen om anvendelse af artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (i det følgende benævnt »WTO's antidumpingaftale«).
(8) Flere aspekter af Antidumping Act of 1916 kan ikke forenes med multilaterale handelsregler.
(9) Med hensyn til artikel VI i GATT 1994 og WTO's antidumpingaftale finder Kommissionen, at der især er tale om overtrædelser i forbindelse med - men ikke begrænset til - følgende bestemmelser:
- artikel VI.1.a) og b) i GATT 1994 og artikel 2.1 og 2.2 i WTO's antidumpingaftale, for så vidt som de fastsætter den faktiske pris i eksportlandet som det første og forrangshavende kriterium for beregningen af den normale værdi, mens de i loven af 1916 nævnte kriterier er fuldt udskiftelige
- artikel VI.1. i GATT 1994 og artikel 2.1 i WTO's antidumpingaftale, for så vidt som det heri er en forudsætning for dumping, at en vare skal være bragt i handel i et andet land, mens et salg på det amerikanske marked i henhold til loven af 1916 ikke er nødvendigt, og et almindeligt tilbud fra en udenlandsk virksomhed anses for tilstrækkeligt
- artikel VI.2 i GATT 1994, der specificerer, at antidumpingtold er den eneste mulige sanktion over for dumping, hvorimod loven af 1916 gør brug af tredobbelte erstatninger samt bøder og/eller fængselsstraf
- artikel I i WTO's antidumpingaftale, der kræver at der skal gennemføres en undersøgelse (som skal overholde en række proceduremæssige regler), før de pålægges told, mens der i henhold til loven af 1916 omgående anvendes foranstaltninger, uden at der finder nogen undersøgelse sted
- artikel VI i GATT 1994 og artikel 3 i WTO's antidumpingaftale, for så vidt som de specifikt definerer og kvalificerer begrebet »væsentlig skade«, mens loven af 1916 blot henviser til et ikke nærmere bestemt skadeskriterium
- artikel VI i GATT 1994 og artikel 4 i WTO's antidumpingaftale, for så vidt som de indfører stående krav med hensyn til den klagende indenlandske erhvervsgren, hvorimod enhver privat part ifølge loven af 1916 kan indlede en sag.
(10) Den vedvarende virkning af loven af 1916, selv efter gennemførelsen af resultaterne af Uruguay-runden i den amerikanske lovgivning gennem loven om Uruguay-rundeaftalen og efter ikrafttrædelsen af WTO-overenskomsten og dens bilag, overtræder artikel XVI.4, hvori det hedder, at »Hvert medlem drager omsorg for, at dets love og administrative bestemmelser og procedurer er i overensstemmelse med forpligtelserne i henhold til de bilagte aftaler«.
(11) De ovennævnte overtrædelser giver i forbindelse med artikel XVI.4 i WTO-overenskomsten og Fællesskabets potentielle eksportinteresser med hensyn til den pågældende vare Fællesskabet ret til at optræde som part i sagen.
(12) Loven af 1916 kan desuden også anfægtes på grundlag af andre WTO-bestemmelser, såsom artikel III.4 i GATT 1994, da den fører til, at der anvendes strengere krav for salget af importerede varer til lave priser end for salget af varer produceret på hjemmemarkedet.
(13) Den samtidige eksistens og anvendelighed af loven af 1916 og Tariff Act of 1930, som indeholder den konventionelle amerikanske antidumpinglovgivning, giver det amerikanske erhvervsliv en supplerende beskyttelse, der er mere vidtgående end den beskyttelse, som WTO's regler tillader.
(14) Under disse omstændigheder finder Kommissionen, at klagerens påstande er velbegrundede, og at USA's undladelse af at ophæve Antidumping Act of 1916 udgør en handelshindring i henhold til artikel 2, stk. 1, i forordningen, hvorved der forstås »enhver handelspraksis, der indføres eller videreføres af et tredjeland, og overfor hvilken der i henhold til internationale handelsregler er ret til indgreb«.
(15) Kommissionen finder ikke desto mindre, at en henvisning til ovennævnte retsgrundlag ikke udelukker anvendelse af nogen anden relevant bestemmelse i WTO-overenskomsten og de dertil hørende knyttede aftaler, som kan bruges ved procedurer indbragt for WTO.
C. RESULTATER VEDRØRENDE NEGATIVE HANDELSMÆSSIGE VIRKNINGER
(16) Eurofer nævnte i klagen, at der på foranledning af en lokal stålproducent i øjeblikket er ved at blive gennemført en retlig procedure i USA i henhold til loven af 1916 mod det amerikanske datterselskab af en af Eurofers medlemsvirksomheder, der påstås at have importeret dumpede varer fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab.
(17) Den igangværende retssag i USA, der stadig befinder sig på et meget tidligt trin, har allerede ført til betydelige retlige omkostninger for det anklagede firma og forstyrrer dette selskabs distributionsaktiviteter i USA. Disse omkostninger vil utvivlsomt øges i løbet af processen.
(18) Hvis den anklagede virksomhed findes skyldig i henhold til loven af 1916, vil den skulle betale en skadeserstatning, der vil bringe dens fortsatte eksistens i fare. På nuværende tidspunkt kræves der en skadeserstatning på 90 mio. USD, og det amerikanske selskab, der har anlagt retssagen, har stadig mulighed for at øge dette krav ved at tillægge den import, der har fundet sted efter sagsanlægget. Ud over de retlige omkostninger har den igangværende retssag derfor andre faktiske og direkte negative handelsmæssige virkninger, der besværliggør det anklagede selskabs nuværende forretninger.
(19) Der er grund til at antage, at der kan indledes yderligere retlige tiltag i henhold til loven af 1916 mod flere stålimportører, herunder i forbindelse med import af EF-varer. Dette vil gøre distributionen af fællesskabsvarer i USA meget vanskelig.
(20) Loven af 1916 er desuden ikke begrænset til stålprodukter. Amerikanske producenter af enhver vare kan derfor beslutte at gøre brug af denne lov med potentielt ubegrænsede virkninger for Fællesskabets økonomi.
(21) Under disse omstændigheder finder Kommissionen, at klagerens påstande er velbegrundede, og at USA's undladelse af at ophæve Antidumping Act of 1916 forårsager negative handelsmæssige virkninger, jf. forordningens artikel 2, stk. 4.
D. FÆLLESSKABETS INTERESSER
(22) Det er af den største betydning for Fællesskabet at sikre, at dets WTO-partnere fuldt ud overholder de samme forpligtelser, som Fællesskabet selv har påtaget sig.
(23) Specielt rejser den fortsatte virkning af loven af 1916 spørgsmålet om en af de vigtigste horisontale discipliner indført af WTO, nemlig medlemmernes forpligtelse til at bringe deres lovgivning i overensstemmelse med deres multilaterale forpligtelser.
(24) Det meget brede anvendelsesområde for loven af 1916 og dens klart protektionistiske natur, som giver det amerikanske erhvervsliv en grad af beskyttelse, der er mere vidtgående end den, der tillades af WTO's regler, berettiger yderligere et fællesskabsinitiativ med henblik på at undgå risikoen for at andre amerikanske erhvervssektorer beslutter at drage fordel af eksistensen af loven af 1916, hvilket kan skade Fællesskabets erhvervslivs interesser i almindelighed.
E. KONKLUSIONER OG FORANSTALTNINGER, DER SKAL TRÆFFES
(25) Undersøgelsen har fastslået, at en ophævelse af loven af 1916 synes at være den eneste mulighed for at afskaffe de faktiske og mulige negative handelsmæssige virkninger, der skyldes dens fortsatte gyldighed.
(26) WTO-overenskomsten og dens bilag blev gennemført i USA ved vedtagelsen af den såkaldte Uruguay Round Agreement Act (URAA) af 1994. Denne senere lov, der er det eneste instrument, gennem hvilket WTO-overenskomsten får virkning i USA, henviser ikke til loven af 1916. Det er desuden specifikt fastsat i URAA, at den amerikanske lovgivning går forud for WTO's bestemmelser. Der er derfor ingen midler, heller ikke private søgsmål, hvorved USA kan sikre, at dets WTO-forpligtelser i forbindelse med dumping overholdes, når loven af 1916 er i modstrid med disse forpligtelser.
(27) Under disse omstændigheder synes Fællesskabets interesser at kræve, at der indledes WTO-tvistbilæggelsesprocedurer -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Den fortsatte eksistens af Amerikas Forenede Staters »Antidumping Act of 1916« (5) synes at være uforenelig med dette lands forpligtelser i henhold til Marrakech-overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen og udgør en »handelshindring«, jf. artikel 2 i forordning (EF) nr. 3286/94.
2. Fællesskabet træffer foranstaltninger over for Amerikas Forenede Stater i henhold til forståelsen vedrørende regler og procedurer for bilæggelse af tvister og andre relevante WTO-bestemmelser med henblik på at sikre, at handelshindringen fjernes.
Artikel 2
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. april 1998.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 16 päivänä huhtikuuta 1998,
neuvoston asetuksen (EY) N:o 3286/94 mukaisesti Amerikan yhdysvaltojen kumoamatta jättämästä vuoden 1916 polkumyyntilaista (98/277/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen, erityisesti Maailman kauppajärjestössä (WTO) käyttöön otettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi 22 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3286/94 (1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 356/95 (2), ja erityisesti sen 13 ja 14 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo, että
A. MENETTELY
1) Komissio vastaanotti 10 päivänä tammikuuta 1997 asetuksen (EY) N:o 3286/94, jäljempänä "asetus", 4 artiklan mukaisen valituksen. Valituksen on jättänyt jäsentensä puolesta Euroopan rauta- ja terästeollisuuden liitto Eurofer.
2) Valituksen tekijä väitti, että niin sanottu Yhdysvaltojen vuoden 1916 polkumyyntilaki (3), jäljempänä "vuoden 1916 polkumyyntilaki", on ristiriidassa useiden Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen, jäljempänä "WTO-sopimus", ja sen liitteiden määräysten kanssa ja että Yhdysvaltojen tämän lainsäädännön kumoamatta jättäminen aiheuttaa epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia sen jäsenyrityksille ja uhkana on näiden vaikutusten lisääntyminen. Tältä pohjalta valituksen tekijä pyysi komissiota ryhtymään tarvittaviin toimiin saadakseen Yhdysvallat kumoamaan vuoden 1916 polkumyyntilain.
3) Valitus sisälsi riittävästi ensi käden todisteita asetuksen 8 artiklan mukaisen yhteisön tutkimusmenettelyn aloittamiseksi. Tämän vuoksi tutkimusmenettely aloitettiin 25 päivänä helmikuuta 1997 (4).
4) Yhteisön tutkimusmenettelyn aloittamisen johdosta komissio suoritti perusteellisen oikeudellisen ja tosiasioihin perustuvan tutkimuksen. Tämän tutkimuksen tulosten perusteella komissio teki jäljempänä esitettävät päätelmät.
B. KAUPAN ESTEEN OLEMASSAOLOA KOSKEVAT TULOKSET
5) Yhdysvaltojen vuoden 1916 polkumyyntilaki on edelleen voimassa, ja sitä sovelletaan kaikkien ulkomaisten tuotteiden tuontiin ja sisäiseen myyntiin alkuperästä riippumatta, mukaan lukien WTO:n jäsenvaltioista peräisin olevat tuotteet. Vuoden 1916 polkumyyntilaki on Yhdysvaltojen asetuskokoelmassa vuoden 1930 tullilain kanssa, johon sisältyvät Yhdysvaltojen monenkeskisten polkumyynnin vastaisten säännösten soveltamissäännökset.
6) Vuoden 1916 polkumyyntilaki kieltää sekä tavaroiden tuonnin että niiden myynnin Yhdysvaltain markkinoilla, jos hinta on alhaisempi kuin alkuperämaassa tai muissa maissa, joihin kyseisiä tavaroita viedään. Lain sanamuoto on seuraava: "Tavaroita ulkomailta Yhdysvaltoihin tuovan tai tuonnissa avustavan henkilön on lainvastaista yleisesti ja järjestelmällisesti tuoda, myydä tai saada aikaan näiden tavaroiden tuontia tai myyntiä hinnalla, joka on merkittävästi alhaisempi kuin kyseisten tavaroiden todellinen markkina-arvo tai tukkuhinta Yhdysvaltoihin viennin ajankohtana niiden tuotantomaan pääasiallisilla markkinoilla tai muissa maissa, joihin niitä yleisesti viedään, sen jälkeen kun markkina-arvoon tai tukkuhintaan on lisätty rahti, tulli ja muut kulut, jotka välttämättä kuuluvat niiden tuontiin ja myyntiin Yhdysvalloissa. Tämä edellyttäen, että kyseinen teko tai kyseiset teot tehdään tarkoituksena tuhota yhdysvaltalainen tuotannonala tai vahingoittaa sitä taikka estää tuotannonalan perustaminen Yhdysvaltoihin taikka rajoittaa tai monopolisoida jokin osa kyseisten tavaroiden kaupasta Yhdysvalloissa." Lain rikkominen johtaa kolminkertaisten vahingonkorvausten myöntämiseen vahingon kärsineen osapuolen pyynnöstä sekä rikosoikeudellisten seuraamusten (sakkojen ja/tai vankeusrangaistuksen) määräämiseen asiasta vastaaville henkilöille.
7) Vuoden 1916 polkumyyntilaissa säännelty käytäntö vastaa tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen, jäljempänä "GATT 1994-sopimus", VI artiklassa sekä tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen 1994 VI artiklan täytäntöönpanosta tehdyssä sopimuksessa, jäljempänä "WTO:n polkumyyntisopimus", esitettyä käytäntöä.
8) Useat Yhdysvaltojen vuoden 1916 polkumyyntilain osatekijät ovat yhteensovittamattomia tavarakauppaa koskevien monenvälisten sopimusten määräysten kanssa.
9) GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan ja WTO:n polkumyyntisopimuksen osalta komissio katsoo, että muun muassa seuraavia määräyksiä on rikottu:
- GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan 1 kohdan a ja b alakohta sekä WTO:n polkumyyntisopimuksen 2 artiklan 1 ja 2 kohta siltä osin kuin niissä asetetaan todellinen hinta viejämaassa ensisijaiseksi arviointiperusteeksi normaaliarvoa määriteltäessä, kun taas vuoden 1916 polkumyyntitilaissa mainitut arviointiperusteet ovat keskenään vaihdettavissa,
- GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan 1 kohta ja WTO:n polkumyyntisopimuksen 2 artiklan 1 kohta siltä osin kuin niissä vaaditaan tuotteilla käytävän kauppaa toisessa maassa, jotta polkumyyntiä voitaisiin todeta esiintyvän, kun taas vuoden 1916 polkumyyntilain mukaan todellinen myynti Yhdysvaltojen markkinoilla ei ole välttämätöntä, vaan pelkkiä ulkomaisten yhtiön ilmoittamia hintatietoja pidetään riittävinä,
- GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan 2 kohdassa todetaan, että polkumyyntitullit ovat ainoa mahdollinen keino polkumyyntiä vastaan, kun taas vuoden 1916 polkumyyntilaissa turvaudutaan kolminkertaisiin vahingonkorvauksiin ja sakkoihin ja/tai vankeusrangaistukseen,
- WTO:n polkumyyntisopimuksen I artiklassa vaaditaan tutkimuksen (jossa on noudatettava tiettyjä menettelysääntöjä) suorittamista ennen tullin määräämistä, kun taas vuoden 1916 polkumyyntilaissa toimenpiteitä sovelletaan välittömästi ilman tutkimuksen suorittamista,
- GATT 1994 -sopimuksen VI artikla ja WTO:n polkumyyntisopimuksen III artikla siltä osin kuin niissä erityisesti määritellään "olennaisen vahingon" käsite, kun taas vuoden 1916 polkumyyntilaissa viitataan pelkästään tarkemmin määrittelemättömään vahingon arviointiperusteeseen,
- GATT 1994 -sopimuksen VI artikla ja WTO:n polkumyyntisopimuksen IV artikla siltä osin kuin niissä määrätään valituksen tekevää kotimaista tuotannonalaa koskevasta vaatimuksesta, kun taas vuoden 1916 polkumyyntilain mukaisen kanteen voi nostaa kuka tahansa yksityinen toimija.
10) Vuoden 1916 polkumyyntilain jatkuva voimassaolo, vaikka Uruguayn kierroksen tulokset on sisällytetty Yhdysvaltojen sisäiseen lainsäädäntöön Uruguay Round Agreement Act -lailla ja WTO-sopimus ja sen liitteet ovat tulleet voimaan, on vastoin WTO-sopimuksen XVI artiklan 4 kohtaa, jonka mukaan "Jokainen jäsen pyrkii varmistamaan, että sen lait, määräykset ja hallinnolliset menettelytavat täyttävät liitteissä olevien sopimusten velvoitteet."
11) WTO-sopimuksen XVI artiklan 4 kohdan yhteydessä edellä mainitut määräystenvastaisuudet sekä yhteisön mahdollinen kiinnostus kyseessä olevan tuotteen vientiin antavat Euroopan yhteisölle oikeuden toimia asiassa.
12) Lisäksi vuoden 1916 polkumyyntilaki, siltä osin kuin se johtaa ankarampien periaatteiden soveltamiseen tuotujen tuotteiden myyntiin alhaiseen hintaan kuin kotimaisten tuotteiden myyntiin, voidaan asettaa kyseenalaiseksi myös muiden WTO:n säännösten, kuten GATT 1994 -sopimuksen III artiklan 4 kohdan, perusteella.
13) Vuoden 1916 polkumyyntilain ja Yhdysvaltojen tavanomaisen polkumyyntilainsäädännön sisältävän vuoden 1930 tullilain samanaikainen olemassaolo ja soveltaminen antaa Yhdysvaltojen teollisuudelle lisäsuojan, joka ylittää WTO:n sääntöjen salliman suojelun tason.
14) Tämän vuoksi komissio katsoo, että valituksen tekijän väitteet ovat perusteltuja ja että koska Yhdysvallat ei ole kumonnut vuoden 1916 polkumyyntilakia, kyseessä on kaupan este asetuksen 2 artiklan 1 kohdan tarkoittamassa mielessä eli kolmannen maan käyttöön ottama tai harjoittama kaupallinen käytäntö, jonka harjoittamisen oikeus kuuluu kansainvälisten kaupallisten sääntöjen soveltamisalaan.
15) Komissio katsoo kuitenkin, että edellä mainitun oikeusperustan mainitseminen ei estä vetoamista muihin WTO-sopimuksen ja sen liitteenä olevien sopimusten asiaa koskeviin määräyksiin, jos ne osoittautuvat hyödyllisiksi menettelyjen toteuttamiseksi WTO:n toimielimissä.
C. EPÄSUOTUISIA KAUPALLISIA VAIKUTUKSIA KOSKEVAT TULOKSET
16) Eurofer mainitsi valituksessaan, että paikallisen teräksentuottajan vuoden 1916 polkumyyntilain nojalla Yhdysvalloissa aloittama oikeudenkäynti on käynnissä erään sen jäsenyrityksen yhdysvaltalaista tytäryhtiötä vastaan, jonka väitettiin tuovan polkumyynnillä tuotteita muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista.
17) Yhdysvalloissa parhaillaan käynnissä oleva tuomioistuinkäsittely, joka on vielä hyvin varhaisessa vaiheessa, on jo johtanut huomattaviin oikeuskuluihin vastaajayhtiölle, ja se haittaa yhtiön jakelua Yhdysvalloissa. Oikeuskulut lisääntyvät väistämättä käsittelyn kuluessa.
18) Jos vastaajayhtiö todetaan korvausvelvolliseksi vuoden 1916 polkumyyntilain nojalla, sen on maksettava vahingonkorvaukset, jotka heikentäisivät sen elinkelpoisuutta. Tällä hetkellä vaaditut vahingonkorvaukset ovat 90 000 000 Yhdysvaltain dollaria, ja kantajana olevalla yhdysvaltalaisella yhtiöllä on vielä mahdollisuus nostaa vaatimustaan lisäämällä siihen kanteen nostamisen jälkeen tapahtuneen tuonnin määrä. Oikeuskulujen lisäksi käynnissä oleva tuomioistuinkäsittely aiheuttaa tämän vuoksi näin toisenkin suoran epäsuotuisan kaupallisen vaikutuksen, joka vaarantaa vastaajayhtiön nykyisen liiketoiminnan.
19) Käytettävissä olevat tiedot viittaavat siihen, että useita teräksentuojia vastaan voidaan nostaa kanne vuoden 1916 polkumyyntilain nojalla, mukaan lukien Euroopan yhteisön tuotteiden tuonti. Tämä tekisi yhteisön tuotteiden jakelun Yhdysvalloissa hyvin vaikeaksi.
20) Lisäksi vuoden 1916 polkumyyntilaki ei rajoitu terästuotteisiin. Minkä tahansa tuotteen yhdysvaltalaiset tuottajat voivat tämän vuoksi päättää vedota siihen, joten vaikutukset yhteisön talouteen saattavat olla suunnattomat.
21) Tämän vuoksi komissio katsoo, että valituksen tekijän väitteet ovat perusteltuja ja että Yhdysvaltojen vuoden 1916 polkumyyntilain kumoamatta jättäminen aiheuttaa asetuksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia.
D. YHTEISÖN ETU
22) Euroopan yhteisön kannalta on erittäin tärkeää pystyä varmistamaan, että sen WTO-kumppanit noudattavat täysin velvoitteitaan, koska se on itsekin sitoutunut noudattamaan samoja velvoitteita.
23) Vuoden 1916 polkumyyntilain jatkuva voimassaolo tuo esiin erityisesti yhtä WTO:n tärkeimmistä horisontaalisista säännöistä koskevan kysymyksen eli sen, missä määrin WTO:n jäsenet ovat velvollisia saattamaan lainsäädäntönsä monenvälisiä sitoumuksiaan vastaavaksi.
24) Vuoden 1916 polkumyyntilain laaja-alaisuus ja sen selvästi protektionistinen luonne, joka johtaa siihen, että Yhdysvallat takaa teollisuudelleen suojan, joka ylittää WTO:n sääntöjen salliman suojelun tason, ovat lisäoikeutuksena yhteisön toimenpiteille, joiden tavoitteena on välttää se vaara, että muut Yhdysvaltain teollisuudenalat päättäisivät käyttää hyväkseen vuoden 1916 polkumyyntilakia, mikä vaarantaisi koko yhteisön teollisuuden vientinäkymät.
E. PÄÄTELMÄT JA TOTEUTETTAVAT TOIMENPITEET
25) Tutkimuksessa on ilmennyt, että ainoa keino vuoden 1916 polkumyyntilain jatkuvasta voimassaolosta johtuvien todellisten ja mahdollisten epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten poistamiseksi näyttäisi olevan lain kumoaminen.
26) WTO-sopimus ja sen liitteet pantiin täytäntöön Yhdysvalloissa hyväksymällä vuonna 1994 Uruguay Round Agreement Act -laki. Tässä laissa, joka on ainoa asiakirja, jolla WTO-sopimus saatetaan voimaan Yhdysvalloissa, ei viitata vuoden 1916 polkumyyntilakiin. Lisäksi tässä laissa säädetään erityisesti, että Yhdysvaltain laki on WTO:n säännösten yläpuolella. Tämän vuoksi Yhdysvalloilla ei ole keinoja, mukaan lukien yksityisen kanteen nostaminen, joilla se voi varmistaa polkumyyntiin liittyvien WTO:n sitoumustensa noudattamisen silloin, kun vuoden 1916 polkumyyntilaki on ristiriidassa niiden kanssa.
27) Tämän vuoksi näyttää siltä, että yhteisön etu vaatii WTO:n riitojenratkaisumenettelyn aloittamista.
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
1 artikla
1. Amerikan yhdysvaltojen vuoden 1916 polkumyyntilain (5) jatkuva olemassaolo näyttää olevan ristiriidassa Maailman kauppajärjestön perustavassa Marrakeshin sopimuksessa määriteltyjen Yhdysvaltain velvoitteiden kanssa ja se muodostaa "kaupan esteen" asetuksen (EY) N:o 3286/94 2 artiklan mukaisesti.
2. Yhteisö ryhtyy toimenpiteisiin Amerikan yhdysvaltoja vastaan riitojen ratkaisusta annettuja sääntöjä ja menettelyjä koskevan sopimuksen ja muiden WTO:n asiaa koskevien tämän alan määräysten nojalla tarkoituksenaan varmistaa kaupan esteen poistaminen.
2 artikla
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 16 päivänä huhtikuuta 1998.