KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2208/96 af 18. november 1996 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af ubleget stof af bomuld med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Egypten, Indien, Indonesien, Pakistan og Tyrkiet
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 7,
efter konsultation i Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
(1) Den 21. februar 1996 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse (herefter benævnt indledningsmeddelelsen) i De Europæiske Fællesskabers Tidende (2) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af ubleget stof af bomuld med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Egypten, Indien, Indonesien, Pakistan og Tyrkiet og iværksatte en undersøgelse.
(2) Proceduren indledtes på grundlag af en klage indgivet den 8. januar 1996 af Eurocoton (Komité for Bomulds- og dermed beslægtede Tekstilindustrier i EF) på vegne af den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. Klagen støttedes af 21 EF-producenter, som tegner sig for en væsentlig del af produktionen i Fællesskabet af samme vare. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted af den pågældende vare og forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(3) Kommissionen underrettede officielt de producenter/eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, samt disses brancheorganisationer, repræsentanterne for de pågældende eksportlande og klagerne om indledningen af proceduren. Berørte parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(4) En række producenter/eksportører i de pågældende lande samt producenter, brugere og importører i Fællesskabet tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der anmodede herom inden for ovennævnte frist og godtgjorde, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(5) I betragtning af det store antal EF-producenter, der udtrykkeligt støttede klagen, besluttede Kommissionen at anvende stikprøveteknik, og den sendte spørgeskemaer til og modtog detaljerede oplysninger fra en repræsentativ stikprøve af EF-producenter, som nærmere omhandlet i betragtning 8, 89 og 90.
(6) I betragtning af det store antal producenter/eksportører i de pågældende eksportlande blev der også her udtaget stikprøver, og Kommissionen sendte spørgeskemaer til og modtog detaljerede oplysninger fra en repræsentativ stikprøve af producenter/eksportører, som nærmere omhandlet i betragtning 8 og 14-25.
(7) Endvidere sendte Kommissionen spørgeskemaer til alle importører, som den vidste var berørt af sagen, men den modtog kun svar fra seks.
(8) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som de anså for nødvendige for at træffe foreløbig afgørelse om dumping og skade, og den aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:
a) Producenter i Fællesskabet
- F.A. Kümpers GmbH & Co., Rheine (Tyskland)
- Velener Textilwerk Grimmelt, Wevers & Co. GmbH, Velen (Tyskland)
- Tenthorey SA, Eloyes (Frankrig)
- H.G.P.-G.A.T. Tissages SA, Cornimont (Frankrig)
- Ets des Fils de Victor Perrin SARL, Thiéfosse (Frankrig)
- Filatures et Tissages de Saulxures-sur-Moselotte SA, Saulxures-sur-Moselotte (Frankrig)
- Niggeler & Küpfer SpA, Capriolo BS (Italien)
b) Importører
- G. Koppermann & Co. GmbH, Baierbrunn (Tyskland)
c) Producenter/eksportører
Egypten
- Misr Spinning and Weaving Co., Mehalla el-Kubra
- Misr Fine Spinning and Weaving Co., Kafr el-Dawar
- Misr El Amria Spinning and Weaving Co., Alexandria
Indien
- Century Textiles & Industries Ltd, Bombay
- Mafatlal Industries Limited, Bombay
- The Mafatlal Fine Spg. & Mg. Co. Ltd, Bombay
- Coats Viyella India Ltd, Bangalore
- Vardhman Spinning & General Mills Ltd, Ludhiana
Indonesien
- P.T. Argo Pantes, Jakarta
- P.T. Daya Manunggal, Jakarta
- P.T. Grand Textile Industry, Jakarta
- P.T. Apac Inti Corpora (tidligere P.T. Kanindo Prima Perkasa), Jakarta
- P.T. Eratex Djaja, Surabaya
Pakistan
- Lucky Textile Mills, Karachi
- Diamond Fabrics Ltd, Sheikhupura, Lahore
- Nishat Mills Ltd, Faisalabad
- Kohinoor Raiwind Mills Ltd, Lahore
Tyrkiet
- Birlik Mansucat Ticaret ve Sanayi Isletmesi A.S., Kayseri, Birlik Mensucat
- Söktas Pamuk ve Tarim Ürünlerini Degerlendirme Ticaret ve Sanayi A.S., Söke, Söktas.
(9) Undersøgelsen omfattede perioden 1. januar til 31. december 1995.
(10) Et tyrkisk selskab, Söktas, anlagde sag ved Retten i Første Instans (sag T-75/96) med påstand om annullering af indledningen af proceduren og foreløbige forholdsregler i form af omgående suspension af proceduren. I sin kendelse af 26. august 1996 afviste retspræsidenten begæringen om foreløbige forholdsregler.
B. DEN AF UNDERSØGELSEN OMFATTEDE VARE OG SAMME VARE
(11) Proceduren omfatter fladvævet, ubleget stof af bomuld på 85 vægtprocent eller derover, dvs. stoffer af bomuld fremstillet ved ortogonal sammenfletning af trådene på fladvæve, hovedsagelig til brug i beklædnings-, hvidevare- og møbelindustrien.
Den pågældende vare fremstilles i mange forskellige typer eller konstruktioner. Varens konstruktion defineres ved en kombination af følgende: garnnummer (eller -vægt), antal tråde i både kæde og skud og sammenfletningsmåden for trådene.
(12) Kommissionen kunne fastslå, at da der ikke var nogen forskelle i henseende til de grundlæggende egenskaber af de forskellige typer og kvaliteter af ubleget stof af bomuld, var de til hjemmemarkedet og til eksport fremstillede typer fra de pågældende lande samme vare ifølge definitionen i artikel 1, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 (herefter benævnt grundforordningen). Dette gælder ligeledes for de typer, der solgtes på det indiske hjemmemarked, og de typer, der eksporteredes af de kinesiske selskaber (jf. betragtning 47 og 48). Endvidere er de typer, der eksporteres fra alle de berørte lande, og de typer, der fremstilles af producenterne i Fællesskabet, samme vare.
(13) Forarbejdningsvirksomheder i Fællesskabet anmodede om, at gaze blev holdt uden for proceduren med den begrundelse, at denne vare ikke længere fremstilles i Fællesskabet. Da der ikke forelå tilstrækkelige oplysninger om dette spørgsmål, besluttede Kommissionen at lade gaze være omfattet af proceduren med henblik på de foreløbige foranstaltninger i afventning af en yderligere undersøgelse af spørgsmålet.
C. EKSPORTØRER OG PRODUCENTER I OPRINDELSESLANDENE
1. Stikprøver
a) Generelt
(14) I betragtning af det store antal eksportører i de pågældende lande besluttede Kommissionen at anvende stikprøveteknik i overensstemmelse med artikel 17 i grundforordningen, og den gav meddelelse herom under nr. 5 i indledningsmeddelelsen.
(15) For at gøre det muligt for Kommissionen at udtage en stikprøve anmodedes producenter/eksportører og repræsentanter, der optrådte på deres vegne, om at give sig til kende inden for tre uger fra indledningen af proceduren og at indgive visse grundlæggende oplysninger om omsætningen på hjemme- og eksportmarkedet. Endvidere rettede Kommissionen henvendelse til myndighederne i de pågældende lande.
(16) De selskaber, der gav sig til kende og indgav de ønskede oplysninger inden for ovennævnte frist, er blevet betragtet som samarbejdsvillige selskaber, bortset fra de i betragtning 19 omhandlede.
(17) De selskaber, som i den sidste ende ikke blev medtaget i stikprøven, blev underrettet om, at de ville blive omfattet af den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, der fastsættes for de parter, der indgik i stikprøven.
(18) For de selskaber, der blev udtaget til at indgå i stikprøven, og som i fuldt omfang medvirkede i undersøgelsen, er der fastsat individuelle dumpingmargener og toldsatser.
(19) De selskaber, der nok gav sig til kende inden for nævnte frist på tre uger, men som ikke viste sig samarbejdsvillige, da de blev udtaget til at indgå i stikprøven, er blevet betragtet som ikke-samarbejdsvillige selskaber.
(20) Nogle selskaber blev udtaget som reserver til stikprøven og blev underrettet om, at selv om de skulle besvare Kommissionens spørgeskema, ville deres svar ikke blive taget i betragtning, medmindre et eller flere selskaber i stikprøven ikke var rede til at medvirke. De blev også underrettet om, at de ville blive omfattet af den gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven og den gennemsnitlige antidumpingtold, der måtte blive fastsat, medmindre de blev udvalgt til at træde i stedet for et selskab i stikprøven; i så fald ville der blive fastsat en individuel dumpingmargen og om fornødent en individuel toldsats.
(21) De selskaber, der ikke gav sig til kende inden for fristen på tre uger, er blevet behandlet som ikke-samarbejdsvillige selskaber.
b) Kina, Egypten, Indonesien, Pakistan
(22) For Kina, Egypten, Indonesien og Pakistan blev stikprøven udtaget efter overenskomst med repræsentanter for de berørte selskaber, sammenslutninger og/eller regeringsmyndigheder.
c) Indien
(23) Det var ikke muligt at nå til enighed om sammensætningen af stikprøven, fordi Indien gjorde indsigelse mod at lade den største indiske producent/eksportør indgå i stikprøven. Kommissionen var derfor nødsaget til at foretage sin egen udvælgelse, og den udvalgte derfor de seks største selskaber i henseende til salgsmængde på hjemmemarkedet og til eksport.
d) Tyrkiet
(24) Det var heller ikke muligt at nå til enighed med Tyrkiet, hovedsagelig fordi de tyrkiske producenter/eksportører anfægtede, at det i betragtning af den eksisterende toldunion (3) var korrekt at indlede en antidumpingprocedure. Kommissionen var derfor nødsaget til selv at foretage udvælgelsen, og den valgte de største producenter/eksportører, som havde et tilstrækkeligt salg på hjemmemarkedet.
(25) Uanset at de fem selskaber, som Kommissionen havde udvalgt, i første omgang lod forstå, at de var rede til at samarbejde, fastholdt tre af dem ikke deres tilsagn. Kommissionen underrettede de tyrkiske repræsentanter om, at det ikke var lykkedes at udtage en stikprøve, men sidstnævnte anførte, at de to tilbageværende selskaber tegnede sig for en betydelig del af salget af den pågældende vare både på det tyrkiske hjemmemarked og på eksportmarkederne, og de var derfor stadig repræsentative. Kommissionen godtog denne påstand og baserede sin stikprøve på disse to selskaber. Det besluttedes senere, at de tre selskaber, der ikke var rede til at samarbejde, nemlig Cukurova San Isl AS, Tarsus, Isko Tekstil Sanayi ve Ticaret AS, Bursa og GAP Güneydogu Tekstil Sanayi ve Ticaret AS, Istanbul, skulle behandles som ikke-samarbejdende selskaber.
2. Individuel undersøgelse i forbindelse med stikprøver
(26) Kommissionen modtog inden for de fastsatte frister elleve anmodninger om individuel undersøgelse, hvoraf kun otte var ledsaget af en besvarelse af spørgeskemaet, som fastsat i artikel 17, stk. 3, i grundforordningen. Kommissionen fastslog derfor, at de tre selskaber, som ikke havde indgivet en fyldestgørende besvarelse, ikke kunne indrømmes individuel undersøgelse.
Efter en ny gennemgang af de øvrige selskabers anmodninger og under henvisning til artikel 17, stk. 3, i grundforordningen fastslog Kommissionen, at ingen af parterne burde indrømmes en individuel undersøgelse, fordi antallet af selskaber var så stort, at en individuel undersøgelse ville være urimelig byrdefuld og hindre en rettidig afslutning af undersøgelsen. Selskaberne underrettedes herom.
(27) For de selskaber, der indgav en fyldestgørende besvarelse af spørgeskemaet inden for 37 dage fra fremsendelsen af indledningsmeddelelsen, eller som gav sig til kende inden for de tre uger, der var fastsat som frist for udvælgelsen af en stikprøve, men hvis anmodning om individuel undersøgelse blev afslået, benyttedes den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, som fastsattes for de parter, der indgik i stikprøven.
(28) Selskaber, der anmodede om individuel undersøgelse, men som ikke indgav en fyldestgørende besvarelse af spørgeskemaet inden for 37 dage, og som ikke gav sig til kende inden for de tre uger, der var fastsat som frist for udvælgelsen af en stikprøve, betragtedes som ikke-samarbejdsvillige selskaber. Dette gjorde sig kun gældende for ét selskab i Tyrkiet, nemlig Bisas Tekstil Sanayi ve Ticaret AS, Merter (Istanbul).
D. DUMPING
1. Normal værdi
a) Lande med markedsøkonomi
i) Generel metode
(29) For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi for lande med markedsøkonomi, fastslog Kommissionen først for hver producent/eksportør, om den pågældendes samlede salg på hjemmemarkedet af ubleget stof af bomuld var repræsentativt i forhold til selskabets samlede eksportsalg af ubleget stof af bomuld til Fællesskabet. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen ansås hjemmemarkedssalget for repræsentativt, når hvert producerende selskabs samlede salg på hjemmemarkedet mængdemæssigt udgjorde mindst 5 % af selskabets samlede eksportsalg til Fællesskabet.
(30) Kommissionen undersøgte derefter, om de typer ubleget stof af bomuld, som selskaber med et repræsentativt hjemmemarkedssalg solgte på hjemmemarkedet, kunne anses for at være identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet. De typer ubleget stof af bomuld, der solgtes på hjemmemarkedet og til eksport ansås for at være samme vare, når deres konstruktion var identisk (jf. betragtning 11 og 12).
(31) For hver af de typer, som de berørte producenter/eksportører solgte på hjemmemarkedet, og som ifølge det foreliggende var samme vare som de typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet, fastslog Kommissionen, om hjemmemarkedssalget var tilstrækkelig repræsentativt som omhandlet i artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Hjemmemarkedssalget af en bestemt type ansås for tilstrækkelig repræsentativt, når salget af den pågældende type ubleget stof af bomuld på hjemmemarkedet mængdemæssigt i undersøgelsesperioden udgjorde mindst 5 % af eksportsalget af samme type til Fællesskabet.
(32) Kommissionen undersøgte endelig, om hjemmemarkedssalget af hver type kunne anses for at have fundet sted i normal handel, idet den så på det fortjenstgivende salgs andel af det samlede salg af hver type. I de tilfælde, hvor mængden af ubleget stof af bomuld, der solgtes til en nettosalgspris, som var lig med eller højere end de beregnede produktionsomkostninger (fortjenstgivende salg), udgjorde mindst 80 % af den samlede salgsmængde, fastsattes den normale værdi på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af priserne for alt hjemmemarkedssalg i undersøgelsesperioden, uanset om det var fortjenstgivende eller ej. I de tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg af ubleget stof af bomuld udgjorde mindre end 80 %, men mere end 10 % af den samlede salgsmængde, fastsattes den normale værdi på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris, men udelukkende beregnet som det vejede gennemsnit af priserne for det fortjenstgivende salg.
(33) I de tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg af ubleget stof af bomuld udgjorde mindre end 10 % af den samlede salgsmængde, ansås den pågældende type for at være solgt i utilstrækkelige mængder til, at hjemmemarkedsprisen kunne anvendes som et rimeligt grundlag for fastsættelsen af den normale værdi.
(34) I de tilfælde, hvor de i betragtning 29-32 omhandlede krav var opfyldt, blev den normale værdi fastsat på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder på eksportlandets hjemmemarked, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen.
(35) Hvis hjemmemarkedspriserne for en bestemt type solgt af en producent ikke kunne anvendes, måtte der frem for andre producenters/eksportørers hjemmemarkedspriser anvendes en beregnet normal værdi på grund af de mange forskellige faktorer, der skulle tages i betragtning ved vurderingen af en bestemt type fremstillet af et bestemt selskab (oprindelse, råbomuldsblanding og den type væv, der benyttedes, osv.). Anvendelsen af et andet selskabs priser ville i det foreliggende tilfælde have været ensbetydende med talrige justeringer, hvoraf de fleste måtte baseres på skøn.
(36) Den normale værdi beregnedes følgelig i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen ved en sammenlægning af produktionsomkostningerne for den eksporterede type og en rimelig margen til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA& G) samt en rimelig fortjenstmargen. Kommissionen undersøgte i den forbindelse, om oplysningerne om de SA& G, der påløb, og den fortjeneste, der opnåedes af hver af de pågældende producenter/eksportører på hjemmemarkedet, kunne anses for pålidelige. De faktiske SA& G på hjemmemarkedet ansås for pålidelige, når det pågældende selskabs salg på hjemmemarkedet målt i mængde kunne anses for repræsentativt (jf. betragtning 29). Den faktiske fortjenstmargen på hjemmemarkedet ansås for pålidelig, når der solgtes en tilstrækkelig mængde ubleget stof af bomuld med fortjeneste.
ii) Egypten
(37) Den normale værdi kunne for i alt otte typer ubleget stof af bomuld, der solgtes til eksport til Fællesskabet af to selskaber, fastsættes på grundlag af den faktiske pris på hjemmemarkedet for tilsvarende typer, jf. betragtning 34.
(38) For alle andre typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet af disse to selskaber, og for alle typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet af det tredje selskab, måtte den normale værdi fastsættes på grundlag af den beregnede værdi, jf. betragtning 36.
Eftersom kun ét selskab kunne opvise et tilstrækkeligt fortjenstgivende salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden, benyttede Kommissionen dette selskabs fortjenstmargen ved beregningen af den normale værdi for de to øvrige selskaber. For førstnævnte selskab fastsattes den beregnede normale værdi på grundlag af produktionsomkostningerne plus selskabets egne SA& G og fortjenstmargen. For de øvrige to selskaber benyttedes deres egne produktionsomkostninger og SA& G plus den fortjenstmargen, der opnåedes af nævnte selskab med et tilstrækkeligt fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet, som grundlag for beregningen af den normale værdi.
iii) Indien
(39) Den normale værdi kunne, for så vidt angår i alt 19 typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet af fire selskaber, fastsættes på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris for tilsvarende hjemmemarkedstyper, jf. betragtning 34.
(40) For alle andre typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet af disse fire indiske selskaber, og for alle typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet af det femte selskab, måtte den normale værdi fastsættes på grundlag af den beregnede værdi, jf. betragtning 36.
De faktiske SA& G på hjemmemarkedet benyttedes for alle selskaber. For tre af dem benyttedes deres faktiske fortjenstmargen på hjemmemarkedet, medens der for et andet selskab, hvis fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet var utilstrækkeligt, benyttedes samme fortjenstmargen som for førstnævnte gruppe på tre selskaber. For det sidste selskab beregnedes den normale værdi på grundlag af det vejede gennemsnit af de øvrige selskabers fortjenstmargener.
Et selskab anmodede om, at der ved fastsættelsen af den beregnede værdi blev taget hensyn til den særlige fortjenstmargen, der beregnedes på grundlag af anvendelsen af og markederne for andre varer. Anmodningen afvistes, da det ansås for rimeligt i overensstemmelse med fast praksis at fastsætte en vejet gennemsnitlig fortjenstmargen for alle typer af den pågældende vare, der solgtes på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, jf. artikel 2, stk. 6, i grundforordningen.
iv) Indonesien
(41) Den normale værdi kunne, for så vidt angår i alt fem typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet af tre selskaber, fastsættes på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris for tilsvarende hjemmemarkedstyper, jf. betragtning 34.
(42) For alle andre typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet, måtte den normale værdi fastsættes på grundlag af den beregnede værdi, jf. betragtning 36.
Den beregnede normale værdi fastsattes ved sammenlægning af produktionsomkostningerne for de eksporterede typer og en rimelig margen til dækning af SA& G samt en rimelig fortjenstmargen. For fire selskaber benyttedes de faktiske SA& G på hjemmemarkedet. For tre af dem indbefattede SA& G på hjemmemarkedet også SA& G, der påløb i forbundne selskaber, der optrådte som distributører på hjemmemarkedet, og som i forskelligt omfang var involveret i finansiering og indkøb af råmaterialer og/eller i hjemmemarkeds- eller eksportsalg. For tre selskaber benyttedes den faktiske fortjenstmargen på hjemmemarkedet. For det fjerde selskab benyttedes fortjenstmargenen for et selskab tilhørende førstnævnte gruppe.
v) Pakistan
(43) Det konstateredes, at kun to selskaber i stikprøven havde et repræsentativt salg på hjemmemarkedet af den pågældende vare i undersøgelsesperioden. For det ene selskab var salget på hjemmemarkedet repræsentativt og fortjenstgivende. Men kun én af de typer, der solgtes på hjemmemarkedet, var den samme som den eksporterede type. Salget af denne type kunne imidlertid ikke anses for repræsentativt. Det andet selskab havde et repræsentativt salg på hjemmemarkedet af den pågældende vare, men alt salg var tabsgivende og kunne derfor ikke anses for at finde sted i normal handel. Under disse omstændigheder måtte Kommissionen i alle tilfælde beregne den normale værdi.
For ét selskabs vedkommende fastsattes den beregnede normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen ved sammenlægning af produktionsomkostningerne for de eksporterede modeller og selskabets egne SA& G på hjemmemarkedet og den fortjenestmargen, der var opnået ved salg på hjemmemarkedet af den pågældende vare.
For et andet selskab fastsattes den beregnede normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra a), i grundforordningen ved sammenlægning af produktionsomkostningerne for de eksporterede modeller og selskabets egne SA& G på hjemmemarkedet og den fortjenstmargen, der var opnået på hjemmemarkedet af den producent, hvis salg på hjemmemarkedet var fortjenstgivende.
De to øvrige selskaber i stikprøven havde intet salg på hjemmemarkedet. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra a), i grundforordningen beregnedes den normale værdi for disse selskaber ved sammenlægning af produktionsomkostningerne for de eksporterede modeller og det vejede gennemsnit af SA& G på hjemmemarkedet for de to selskaber, der havde et salg på hjemmemarkedet, samt den fortjenstmargen, der var opnået på hjemmemarkedet af det selskab, hvis salg på hjemmemarkedet var fortjenstgivende.
vi) Tyrkiet
(44) For at kompensere for den betydelige inflation i undersøgelsesperioden besluttede Kommissionen at beregne den normale værdi for hver type på månedsbasis.
(45) Den månedlige normale værdi kunne fastsættes på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris for tilsvarende typer på hjemmemarkedet, jf. betragtning 34, og for så vidt angår 20 typer solgt til eksport til Fællesskabet af det ene selskab og 19 typer solgt til eksport til Fællesskabet af det andet.
(46) I alle andre tilfælde måtte den normale værdi beregnes, jf. betragtning 36. Der beregnedes en normal værdi for hver måned i undersøgelsesperioden. Hver måneds SA& G samt en månedlig fortjenstmargen på hjemmemarkedet blev lagt til produktionsomkostningerne for de pågældende eksporterede typer.
b) Lande uden markedsøkonomi
(47) Eftersom Kina ikke anses for at være et land med markedsøkonomi, fastsatte Kommissionen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, i grundforordningen den normale værdi for Kina på grundlag af den normale værdi i et referenceland.
(48) Som anført i indledningsmeddelelsen fandt Kommissionen, at Indien var et egnet referenceland med markedsøkonomi med henblik på fastsættelse af den normale værdi. Parterne i undersøgelsen opfordredes til at fremsætte bemærkninger til dette valg af Indien. Da der ikke blev rejst indvendinger, besluttede Kommissionen at anvende Indien som referenceland.
Den normale værdi for kinesiske selskaber beregnedes på grundlag af de normale værdier, der var fastsat for de samarbejdsvillige indiske selskaber. De indiske typer, der benyttedes hertil, var dem, der solgtes på hjemmemarkedet, og som var opbygget på samme måde som de kinesiske modeller, der eksporteredes til Fællesskabet. Kommissionen tog hensyn til den normale værdi for alle indiske producenter/eksportører i stikprøven for at sikre, at de i så høj grad som muligt var repræsentative.
2. Eksportpris
(49) I alle de tilfælde, hvor eksporten af ubleget stof af bomuld gik til uafhængige kunder i Fællesskabet, fastsattes eksportprisen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, dvs. på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
(50) I alle de tilfælde, hvor eksportsalget gik til en part, der var forretningsmæssigt forbundet med eksportøren, beregnedes eksportprisen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen, dvs. på grundlag af den pris, hvortil den importerede vare første gang videresolgtes til en uafhængig køber. I sådanne tilfælde blev der foretaget justeringer for at tage hensyn til alle omkostninger, der påløb mellem indførsel og videresalg, og til den beregnede fortjeneste med henblik på at fastsætte en korrekt eksportpris beregnet frit Fællesskabets grænse.
(51) En af de kinesiske eksportører solgte en del af sine varer gennem en med eksportøren forbunden importør i Tyskland. For de transaktioner, der gik via denne importør, beregnedes eksportpriserne på grundlag af den pris, der faktisk var betalt eller skulle betales af den første uafhængige køber af den pågældende vare med fradrag af SA& G og et rimeligt beløb til dækning af fortjeneste, jf. betragtning 50. Fortjenstmargenen fastsattes foreløbigt til 5 %, da der ikke forelå pålidelige oplysninger om den fortjeneste, som uafhængige importører i Fællesskabet opnåede.
(52) De to indiske selskaber, som tilhørte samme koncern, solgte en del af deres produktion til Fællesskabet via tre med den forbundne handelsselskaber. Eksportpriserne for de varer, der solgtes via de forbundne selskaber, beregnedes som anført i betragtning 50.
(53) De pakistanske eksportører gjorde gældende, at kontraktdatoen burde betragtes som salgsdatoen frem for fakturadatoen. Denne påstand afvistes med den begrundelse, at det er Kommissionens normale praksis at anvende fakturadatoen som salgsdato, medmindre det godtgøres, at de væsentlige salgsbetingelser mere korrekt fremgår af en anden dato, jf. artikel 2, stk. 10, litra j), i grundforordningen. Da der ikke blev fremlagt tilstrækkelig dokumentation til at underbygge påstanden om, at de væsentlige salgsbetingelser mere korrekt fremgår af kontraktdatoen og da det ved kontrolbesøg konstateredes, at kontrakterne kun fastlagde de generelle rammer, medens de nøjagtige betingelser for hver et salg fremgik af fakturaen, benyttede Kommissionen i overensstemmelse med normal praksis fakturadatoen som salgsdato.
3. Sammenligning
a) Generelle bemærkninger
(54) Med henblik på at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i henhold til artikel 2, stk. 10, i grundforordningen i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed.
Der blev foretaget justeringer i alle tilfælde, hvor krav herom blev fremsat inden for de dertil fastsatte frister, og når den pågældende part kunne påvise, at påståede forskelle påvirkede priser og prissammenligning.
(55) I påkommende tilfælde, og hvor det var begrundet, blev der derfor foretaget justeringer for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings-, emballerings- og kreditomkostninger samt for rabatter og provisioner.
b) Kina
(56) Hvad angår den normale værdi blev alle de justeringer, der indrømmedes de indiske selskaber, også foretaget for Kinas vedkommende.
c) Egypten
(57) Alle selskaber krævede en justering for kreditomkostninger i forbindelse med fastsættelsen af den normale værdi. Kommissionen afviste disse krav med den begrundelse, at der ikke forelå dokumentation for, at betalingsbetingelserne var blevet aftalt på salgstidspunktet. Desuden var kravet ukorrekt i henseende til antal dage og rentesatser.
d) Indien
(58) Alle selskaber krævede en justering for en påstået forskel i handelsled for henholdsvis eksport- og hjemmemarkedssalget. Fire af disse selskaber begrundede deres krav med, at de hovedsagelig solgte til forhandlere i Fællesskabet og hovedsagelig til den endelige bruger på hjemmemarkedet, og at transaktionerne på hjemmemarkedet i gennemsnit var meget mindre end det enkelte salg til Fællesskabet. Ingen af de fire selskaber var imidlertid i stand til at påvise en konsekvent forskel i prisniveauet i overensstemmelse med den påståede forskel i handelsled. I betragtning af ovenstående kunne der ikke indrømmes nogen justering for forskel i handelsled.
(59) Et selskab krævede fradrag for løn til sælgere. Eftersom grundforordningen ikke indeholder bestemmelse om et sådant fradrag, og da selskabet ikke kunne dokumentere nogen indvirkning på priserne, afvistes kravet.
e) Indonesien
(60) To selskaber krævede justering for forskelle i fysiske egenskaber, dvs. salg af stoffer af ringere kvalitet i Fællesskabet. De påstod også, at de havde solgt stoffer af ringere kvalitet på hjemmemarkedet, men de var ude af stand til at påvise en konsekvent prisforskel mellem salg af stoffer i normal kvalitet og stoffer af ringere kvalitet på hjemmemarkedet og i Fællesskabet. Da der ikke var tale om påvirkning af prisernes sammenlignelighed, besluttede Kommissionen at afvise disse krav.
(61) Tre selskaber krævede justering for påståede forskelle i handelsled, idet de gjorde gældende, at de hovedsagelig solgte til forhandlere i Fællesskabet og til forarbejdningsvirksomheder på hjemmemarkedet, som videreforarbejder ubleget stof af bomuld. Ingen af de pågældende var imidlertid i stand til at påvise nogen konsekvent forskel i priserne ved salg til henholdsvis forhandlere og forarbejdningsvirksomheder. Under undersøgelsen gjorde et selskab gældende, at der ved fastsættelsen af priserne ikke var sondret mellem forskellige kundekategorier. Da der ikke blev fremlagt dokumentation for nogen indvirkning på priserne, afvistes ovennævnte krav.
(62) To selskaber krævede fradrag for kreditomkostninger ved salg på eksportmarkedet, hvor betalingerne fra banken indgik tidligere end aftalt i betalingsbetingelserne. Selskaberne anmodede om, at der blev set bort fra de aftalte betalingsbetingelser, og at den faktiske betaling fra banken benyttedes i stedet. Anmodningen afvistes med den begrundelse, at der ifølge artikel 2, stk. 10, litra g), i grundforordningen kun kan indrømmes justering for det antal dage, der er aftalt på salgstidspunktet, da kun de udgifter, der er forbundet med dette antal dage, kan anses for at være indregnet i prisen.
f) Pakistan
(63) En anmodning om fradrag for importafgifter i henhold til artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen afvistes med den begrundelse, at den var irrelevant ud fra den betragtning, at afgiften ikke var indregnet i omkostningerne til de råmaterialer, der benyttedes til beregning af den normale værdi.
g) Tyrkiet
(64) Der blev anmodet om justering for forskelle i vekselkurser for at tage hensyn til den stadige nedskrivning af den tyrkiske valuta. Kommissionen fandt imidlertid, at der allerede var taget hensyn til denne nedskrivning ved justeringerne for kreditomkostninger, beregning af den normale værdi på månedsbasis og ved anvendelse af månedlige gennemsnitskurser. Disse anmodninger afvistes derfor.
4. Dumpingmargen
a) Generel metode
(65) I betragtning af, at Kommissionen havde fastslået, at eksportprismønstret var vidt forskelligt for forskellige købere, regioner og/eller perioder, og at en sammenligning mellem en vejet normal værdi og et vejet gennemsnit af eksportpriserne for alle eksporttransaktioner til Fællesskabet ikke i fuldt omfang ville afspejle den dumping, der fandt sted, måtte eksportpriserne i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen sammenlignes med en vejet gennemsnitlig normal værdi på grundlag af hver enkelt transaktion.
(66) Der beregnedes individuelle dumpingmargener for de samarbejdsvillige selskaber, der havde været udsat for et kontrolbesøg.
(67) Dumpingmargenerne for samarbejdsvillige selskaber, der ikke havde været udsat for kontrolbesøg, jf. betragtning 17, 20 og 27, fastsattes for hvert af de berørte lande på grundlag af gennemsnittet af de individuelle dumpingmargener, der med eksportomsætningen som vægtningsgrundlag beregnedes for de selskaber, der indgik i stikprøven.
(68) Endelig beregnedes der, med undtagelse af Kina, en restdumpingmargen for de ikke-samarbejdsvillige producenter/eksportører i hvert land på grundlag af de foreliggende oplysninger, som fastsat i artikel 18 i grundforordningen. For ikke at belønne manglende samarbejdsvilje identificeredes for hver af de selskaber, der indgik i stikprøven, de fem typer, for hvilke dumpingmargenerne var højest. Derefter udvalgtes den type, der måtte anses for mest repræsentativ, forudsat at dette ikke resulterede i en dumpingmargen, der var lavere end den, der var fastsat for det pågældende selskab, der indgik i stikprøven. Endelig fastsattes restdumpingmargenen for hvert selskab på grundlag af det vejede gennemsnit af margenerne for alle de således udvalgte typer.
b) Metode for koncernselskaber
(69) Det har været Kommissionens faste praksis at betragte forbundne selskaber eller selskaber tilhørende samme koncern som en enkelt enhed og derfor at fastsætte en enkelt dumpingmargen. Beregning af individuelle dumpingmargener og fastsættelse af individuelle toldsatser for selskaber tilhørende samme koncern vil kunne give anledning til omgåelse af antidumpingforanstaltninger (og således gøre dem virkningsløse) ved at gøre det muligt for disse producenter at dirigere deres eksport til Fællesskabet gennem det selskab, for hvilket antidumpingtolden er lavest.
Der beregnedes derfor en dumpingmargen for hvert selskab i den koncern, der undersøgtes, og på grundlag af disse dumpingmargener beregnedes der en enkelt dumpingmargen for koncernen som helhed.
c) Kina
(70) Alle selskaber i stikprøven anmodede om at få beregnet individuelle dumpingmargener, idet de gjorde gældende, at de havde fuld selvstændighed og var ansvarlige for fortjeneste og tab. Ifølge fast praksis med hensyn til eksport fra statshandelslande, kan der undtagelsesvis indrømmes individuel behandling, hvis en eksportør kan fremlægge ubestridelig dokumentation for, at de nationale myndigheder ikke øver nogen indflydelse på virksomheden, og denne udøves efter markedsøkonomiske principper. I den foreliggende procedure, hvor det viste sig, at alle eksportorganisationer var statsejede, blev der ikke fremlagt nogen dokumentation i så henseende. Under disse omstændigheder måtte det fastslås, at der ikke bør fastsættes individuelle dumpingmargener, men derimod en enkelt dumpingmargen på grundlag af det vejede gennemsnit af dumpingmargenerne i stikprøven, hvor eksportomsætningen til Fællesskabet benyttedes som vægtningsgrundlag.
(71) Af sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen fremgår det, at der finder dumping sted med hensyn til de tre kinesiske selskaber. Dumpingmargenen beregnedes som gennemsnittet af de margener, der var fastsat for de tre selskaber, med eksportomsætningen som vægtningsgrundlag. Denne foreløbige margen udgør 22,6 % beregnet i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse.
d) Egypten
(72) Som følge af de særlige omstændigheder, der gør sig gældende for bomuldsindustrien i Egypten, hvor alle de samarbejdsvillige selskaber direkte eller indirekte er statsejede og styres af staten, og i betragtning af Kommissionens praksis, ifølge hvilken koncernselskaber anses for at være en enkelt enhed, besluttedes det at behandle alle samarbejdsvillige egyptiske selskaber som en koncern og at anvende den generelle regel, som er omhandlet i betragtning 69.
Den foreløbige dumpingmargen for samarbejdsvillige selskaber udgør 13,3 % beregnet i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse.
(73) For ikke-samarbejdsvillige selskaber måtte den foreløbige dumpingmargen fastsættes på grundlag af de foreliggende oplysninger, jf. betragtning 68. Udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse, udgør margenen 36,1 %.
e) Indien
(74) Den generelle regel for koncernselskaber anvendtes ved beregning af dumpingmargenen for indiske selskaber, der tilhørte samme koncern, jf. betragtning 69.
(75) Af sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen fremgår det, at der finder dumping sted med hensyn til alle producenter, der indgik i stikprøven. De foreløbige dumpingmargener udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse, udgør:
TABELPOSITION
(76) For samarbejdsvillige selskaber, der ikke indgik i stikprøven, anvendtes den gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven med eksportomsætningen til Fællesskabet som vægtningsgrundlag. Udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse, er margenen 15,9 %.
(77) For ikke-samarbejdsvillige selskaber måtte den foreløbige dumpingmargen fastsættes på grundlag af de foreliggende oplysninger, jf. betragtning 68. Udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse, er margenen 22,7 %.
f) Indonesien
(78) Den generelle regel for koncernselskaber anvendtes ved beregning af dumpingmargenen for indonesiske selskaber, der tilhørte samme koncern, jf. betragtning 69.
(79) Af sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen fremgår det, at der finder dumping sted med hensyn til alle producenter, der i fuldt omfang samarbejdede med Kommissionen. De foreløbige dumpingmargener udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse udgør:
TABELPOSITION
(80) For samarbejdsvillige selskaber, der ikke indgik i stikprøven, anvendtes den gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven med eksportomsætningen til Fællesskabet som vægtningsgrundlag. Udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse, er margenen 13,1 %.
(81) For ikke-samarbejdsvillige selskaber måtte den foreløbige dumpingmargen fastsættes på grundlag af de foreliggende oplysninger, jf. betragtning 68. Udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse, er margenen 18,3 %.
g) Pakistan
(82) Den generelle regel for koncernselskaber anvendtes ved beregning af dumpingmargenen for pakistanske selskaber, der tilhørte samme koncern, jf. betragtning 69.
(83) Af sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen fremgår det, at der finder dumping sted med hensyn til alle selskaber, der indgik i stikprøven. De foreløbige dumpingmargener udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse, udgør:
TABELPOSITION
(84) For samarbejdsvillige selskaber, der ikke indgik i stikprøven, anvendtes den gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven med eksportomsætningen til Fællesskabet som vægtningsgrundlag. Udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse, er margenen 27,8 %.
(85) For ikke-samarbejdsvillige selskaber måtte den foreløbige dumpingmargen fastsættes på grundlag af de foreliggende oplysninger, jf. betragtning 68. Udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse, er margenen 32,5 %.
h) Tyrkiet
(86) Af sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen fremgår det, at der finder dumping sted med hensyn til tidligere nævnte to selskaber. De foreløbige dumpingmargener udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse, udgør:
TABELPOSITION
(87) For samarbejdsvillige selskaber, der ikke indgik i stikprøven, anvendtes den gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven med eksportomsætningen til Fællesskabet som vægtningsgrundlag. Udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse, er margenen 15,3 %.
(88) For ikke-samarbejdsvillige selskaber måtte den foreløbige dumpingmargen fastsættes på grundlag af de foreliggende oplysninger, jf. betragtning 68. Udtrykt i procent af importprisen, frit Fællesskabets grænse, er margenen 25,2 %.
E. ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET
Stikprøver
(89) I betragtning af det store antal, der støtter klagen, i det følgende benævnt »EF-erhvervsgrenen« (jf. betragtning 2), og den kendsgerning, at der hovedsagelig er tale om små og mellemstore virksomheder, og under hensyntagen til de frister, der er fastsat i artikel 6, stk. 9, i grundforordningen, besluttede Kommissionen i overensstemmelse med artikel 17 i grundforordningen at undersøge spørgsmålet om den forvoldte skade på grundlag af et repræsentativt udsnit af EF-producenter. Stikprøverne blev udtaget i samråd med klageren på grundlag af selskabernes geografiske beliggenhed og størrelse i henseende til produktion og solgte mængder for at sikre, at en repræsentativ mængde af EF-erhvervsgrenens produktion kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed.
Ingen andre berørte parter gav inden for de frister, der er fastsat i punkt 7, litra b), i indledningsmeddelelsen, udtryk for et ønske om at blive hørt vedrørende udvælgelsen af stikprøven.
(90) De selskaber, der indgik i stikprøverne, tegnede sig for ca. 30 % af produktionen i Fællesskabet af den pågældende vare i undersøgelsesperioden.
Alle de selskaber, der indgik i stikprøverne, samarbejdede i fuldt omfang med Kommissionen under undersøgelsen.
(91) Repræsentanterne for et af eksportselskaberne anmodede om, at Kommissionen i henhold til artikel 4, stk. 1, i grundforordningen undlod at medregne to af selskaberne i stikprøven af EF-producenter i EF-erhvervsgrenen med den begrundelse, at de også var importører af den pågældende vare. Kommissionen konstaterede imidlertid på grundlag af sin undersøgelse, at de mængder, som de to selskaber importerede, i det ene tilfælde var ubetydelig og i det andet udgjorde mindre end 5 % af selskabets eget salg, og de pågældende selskaber havde bibeholdt den vigtigste del af forretningsvirksomheden i Fællesskabet. I overensstemmelse med Kommissionens faste praksis afvistes det derfor at udelukke disse selskaber.
F. SKADE
1. Indledende bemærkninger
(92) Med henblik på at fastlægge den forvoldte skade i den foreliggende procedure analyserede Kommissionen data vedrørende perioden 1992-1995. De nødvendige oplysninger indhentedes fra EF-producenter og -importører og fra eksportørerne i de berørte lande samt fra andre informationskanaler, som Kommissionen har adgang til. I geografisk henseende omfattede undersøgelsen i denne periode de nuværende 15 medlemsstater.
2. Forbruget i Fællesskabet
(93) Kommissionen beregnede det samlede synlige forbrug i Fællesskabet ved sammenlægning af EF-producenternes produktion (på grundlag af statistikker fra de nationale producentsammenslutninger) og den samlede import til Fællesskabet (Eurostat-statistikkerne), og herfra trak den eksporten fra Fællesskabet (Eurostat-statistikkerne).
(94) På dette grundlag konstateredes det, at det synlige forbrug steg med 12,9 % mellem 1992 og 1994, nemlig fra 260 104 tons i 1992 til 259 201 tons i 1993 og 293 582 tons i 1994. Mellem 1994 og 1995 faldt forbruget med 9 % til 266 699 tons. I hele perioden fra 1992 til 1995 steg det synlige forbrug med 2,5 %.
3. Kumulativ vurdering af dumpingimportens virkninger
(95) Kommissionen undersøgte, om virkningerne af importen af ubleget stof af bomuld med oprindelse i de pågældende lande i henhold til artikel 3, stk. 4, i grundforordningen burde vurderes kumulativt.
(96) Egyptiske producenter/eksportører gjorde gældende, at deres eksport ikke burde sammenlægges med importen fra de andre lande, der er omfattet af proceduren, fordi importen til Fællesskabet fra Egypten var faldet mellem 1994 og 1995, og fordi de egyptiske producenters/eksportørers priser var højere end de priser, hvortil eksportørerne i de øvrige lande, der er omfattet af undersøgelsen, solgte deres varer. De indonesiske eksportører modsatte sig også kumulering, da deres eksportpriser var betydeligt højere end de øvrige berørte landes.
(97) Kommissionen fastslog, at medens importen fra Egypten faktisk faldt fra 19 094 tons i 1994 til 11 957 tons i 1995, steg den med næsten en tredjedel i perioden fra 1992 til 1995 som helhed. Denne imports markedsandel i Fællesskabet, som i 1995 udgjorde 4,48 %, kunne ikke anses for ubetydelig, og de pågældende importpriser var ifølge det foreliggende ikke meget højere end de øvrige berørte landes priser og var væsentligt lavere end EF-erhvervsgrenens priser.
Importen fra Indonesien faldt i 1993, men steg derefter igen og nåede i 1995 op på samme niveau som i 1992, nemlig ca. 11 000 tons. Priserne var ganske rigtigt højere end gennemsnittet for de øvrige berørte lande, men stadig lavere end EF-erhvervsgrenens priser. De indonesiske eksportører var ikke desto mindre i stand til i 1995 at genvinde deres 1992-andel på over 4 %, som ikke kan anses for ubetydelig.
(98) Kommissionen konkluderede, at for alle de eksportlande, der er omfattet af denne antidumpingprocedure, var de fastsatte dumpingmargener ikke ubetydelige, hvorimod de importerede mængder var betydelige, og de ublegede stoffer af bomuld, der importeredes fra alle de berørte lande, var samme vare, som markedsførtes i Fællesskabet under stort set samme konkurrencevilkår. Kommissionen nåede frem til denne konklusion under særlig hensyntagen til, at der ikke var nogen væsentlig forskel i den prispolitik, som producenterne i de pågældende lande førte i Fællesskabet.
Under disse omstændigheder og i overensstemmelse med fast praksis fastslog Kommissionen, at der forelå en tilstrækkelig begrundelse for at kumulere importen fra alle de berørte lande.
4. Dumpingimportens omfang og markedsandel
(99) Den samlede dumpingimport til Fællesskabet af den pågældende vare med oprindelse i de lande, der er omfattet af undersøgelsen, steg med 12,5 % mellem 1992 og 1994, nemlig fra 111 497 tons i 1992 til 118 498 tons i 1993 og 125 448 tons i 1994. I 1995 faldt importen til 111 788 tons i overensstemmelse med tilbagegangen i efterspørgslen i Fællesskabet, jf. nærmere i betragtning 94.
(100) Set i forhold til forbruget i Fællesskabet opretholdt de pågældende lande tilsammen en meget betydelig markedsandel i Fællesskabet, nemlig 42,9 % i 1992, 45,7 % i 1993, 42,7 % i 1994 og 41,9 % i undersøgelsesperioden.
5. Priserne på dumpingvarerne
(101) Kommissionen undersøgte, om de eksporterende producenters salg i Fællesskabet fandt sted til priser, der var væsentligt lavere end EF-producenters priser i undersøgelsesperioden.
(102) Under hensyntagen til det brede spektrum af mulige stofkonstruktioner fandt Kommissionen, at de betydelige muligheder for, at de enkelte konstruktioner inden for samme vare kunne erstatte hinanden, gav anledning til at antage, at det ville være rimeligt at foretage sammenligningen på EF-markedet mellem priserne på dumpingvarerne og EF-erhvervsgrenens priser på et samlet grundlag.
Kommissionen besluttede derfor at undersøge spørgsmålet om prisunderbud på grundlag af en sammenligning mellem det vejede gennemsnit af EF-producenternes salgspriser og det vejede gennemsnit af hver enkelt producents/eksportørs eksportpriser for alle transaktioner vedrørende den pågældende vare.
(103) Eksporterende producenter i Indien og nogle importører anmodede om, at Kommissionen ved prissammenligningerne tog hensyn til forskelle i fysiske egenskaber mellem de varer, der fremstilles af EF-producenterne, og de importerede varer. Det blev i den forbindelse gjort gældende, at de importerede varer var af ringere kvalitet end de i Fællesskabet fremstillede varer, da de var fremstillet på forældede maskiner og var behæftet med flere fejl. Desuden solgtes de importerede varer angiveligt i meget kortere længder end EF-varerne, og de var emballeret på en anden måde, hvilket førte til yderligere omkostninger for forarbejdningsvirksomhederne. Dette havde angiveligt en betydelig negativ indvirkning på de importerede varers markedsværdi.
Det kunne ikke på grundlag af undersøgelsen fastslås, at de importerede varer var af ringere kvalitet end de af EF-producenterne fremstillede varer. Der konstateredes heller ingen forskelle mellem eksportørerne og EF-producenterne i henseende til de længder, hvori varerne leveredes, og med hensyn til emballeringen heraf. Ved Kommissionens prissammenligning blev der derfor ikke taget hensyn til disse påståede forskelle.
(104) Det fremgik af sammenligningen, at der var tale om underbud fra alle de af undersøgelsen omfattede eksportlande, og de vejede gennemsnitlige dumpingmargener udgjorde:
TABELPOSITION
6. EF-erhvervsgrenens situation
a) Data vedrørende EF-erhvervsgrenen som helhed
i) Den samlede EF-erhvervsgrens salg og markedsandel
(105) EF-producenternes samlede salg faldt med 11,8 % i perioden fra 79 940 tons i 1992 til 70 217 tons i 1993, 70 963 tons i 1994 og 70 507 tons i undersøgelsesperioden. Den dertil svarende markedsandel udgjorde 30,7 % i 1992, 27,1 % i 1993, 24,2 % i 1994 og 26,4 % i undersøgelsesperioden, dvs. en forholdsmæssig nedgang på 14 % i den betragtede periode.
ii) Fabrikslukninger og nedgang i beskæftigelsen
(106) Det fremgik af undersøgelsen, at der i Østrig, Frankrig, Tyskland, Italien, Spanien og Det Forenede Kongerige i perioden fra 1992 til 1995 lukkedes 88 fabrikker, der fremstillede den pågældende vare. Dette medførte, at 8 625 arbejdspladser gik tabt i de pågældende medlemsstater.
b) Data vedrørende EF-producenterne i stikprøven
i) Produktion
(107) Produktionen af den pågældende vare faldt med 9,7 % fra 28 153 tons i 1992 til 25 431 tons i 1995 efter et toppunkt på 30 826 tons i 1993 og et fald til 28 973 tons i 1994.
ii) Kapacitet
(108) Den maksimale produktionskapacitet målt i maskintimer pr. år faldt med 11,9 % mellem 1992 og 1995, nemlig fra ca. 13,6 mio. maskintimer i 1992 til 13,1 mio. i 1993 og ca. 12 mio. i 1994 og 1995. Det faktiske antal arbejdstimer faldt også, nemlig med 11,8 %, hvilket er ensbetydende med, at selskaberne opretholdt en stabil kapacitetsudnyttelsesgrad på ca. 85 % i perioden. Denne stabilitet var en følge af de betydelige bestræbelser, der udfoldedes for at rationalisere produktionen gennem reduktion af antallet af arbejdstimer og modernisering af maskinparken. Det kunne således fastslås, at mere end 40 % af maskinerne var mindre end syv år gamle.
iii) Lagerbeholdninger
(109) Undersøgelsen af udviklingen i lagerbeholdningerne i perioden fra 1992 til 1995 for de EF-producenter, der indgik i stikprøven, kompliceredes af, at en af producenterne ændrede salgspolitik i denne periode, idet han gik over til kun at sælge efter ordre.
Hvad imidlertid angår de øvrige seks selskaber i stikprøven øgedes lagerbeholdningerne ved årets udgang med 7 % mellem 1992 og 1995 med en betydelig stigning på 33,1 % mellem 1994 og undersøgelsesperioden.
iv) Salgsomfang
(110) Salget af den pågældende vare i Fællesskabet steg fra 23 228 tons til 25 798 tons (11 %) mellem 1992 og 1993, det faldt derefter til 24 283 tons i 1994 og 19 345 tons i 1995, svarende til en nedgang på 17 % i løbet af den betragtede periode.
v) Omsætning
(111) De samlede indtægter faldt med 5 % fra 92,9 mio. ECU i 1992 til 88,2 mio. ECU i 1995.
vi) Udviklingen i priser og omkostninger
(112) Kommissionen undersøgte udviklingen i enhedspriserne for den pågældende vare i perioden 1992-1995.
For at undgå enhver form for fordrejning ved beregningen af gennemsnitspriserne forårsaget af ændringer i produktsammensætningen gennemførte Kommissionen sin analyse af udviklingen i enhedsprisen på grundlag af en konstant produktsammensætning. Med henblik herpå udvalgtes fem basiskonstruktioner, som i hele perioden fra 1992 til 1995 konsekvent repræsenterede mindst 24 % af det samlede salg for de EF-producenter, der indgik i stikprøven. På dette grundlag konstateredes det, at EF-producenternes gennemsnitlige salgspriser udtrykt i form af indekstal faldt fra 100 til 93 i 1993, hvorefter tallet steg til 98 i 1994 og til 107 i 1995.
(113) Disse prisbevægelser skal fortolkes på baggrund af udviklingen i produktionsomkostningerne i samme periode. Mellem 1992 og 1995 måtte EF-producenterne registrere stigninger i produktionsomkostningerne for samme vare, navnlig en betydelig stigning i prisen på råbomuld, som er det vigtigste råmateriale ved fremstillingen af den pågældende vare og alene tegner sig for ca. en tredjedel af de samlede produktionsomkostninger. Bomuldspriserne på verdensmarkedet steg med 38 % mellem 1992 og 1994 og med yderligere 15 % mellem 1994 og 1995. I perioden fra 1992 til 1995 som helhed steg prisen på råbomuld med 59 %.
På grundlag af sammenligningen mellem ovenfor beskrevne udvikling i priser og omkostninger fastslås det, at prisfaldet mellem 1992 og 1993 udviste de kendetegn, der er typiske for priskonkurrence, og at selv prisstigningen i de følgende år i vid udstrækning ikke var tilstrækkelig til at opveje stigningen i produktionsomkostningerne. Dette bekræftes af den prisudvikling, der er fastlagt på grundlag af en konstant produktsammensætning. Prisudviklingen i løbet af hele den betragtede periode kan således siges at være kendetegnet ved en betydelig priskonkurrence, hvor det ikke har været muligt at foretage nødvendige prisforhøjelser.
vii) Rentabilitet
(114) Udviklingen i priser og omkostninger førte til en forringelse af rentabilitet, som beregnet i procent af omsætningen faldt fra en fortjeneste på 2,04 % i 1992 til 1,66 % i 1993, 1,53 % i 1994 og et tab på 0,51 % i 1995.
viii) Beskæftigelse
(115) Antallet af beskæftigede i de selskaber, der indgår i stikprøven, faldt fra 1 597 til 1 360 i løbet af den betragtede periode, dvs. en nedgang på 15 %.
7. Konklusion vedrørende spørgsmålet om skade
(116) EF-erhvervsgrenens situation forværredes gennem hele perioden fra 1992 til 1995, især hvad angår produktion, salg, beskæftigelse og rentabilitet.
Trods rationaliseringsbestræbelser, som de kommer til udtryk gennem indskrænkningen af arbejdsstyrken og antallet af arbejdstimer samt moderniseringen af maskinparken, forringedes EF-erhvervsgrenens samlede rentabilitet konstant i den betragtede periode. Udtrykt i indekstal gik udviklingen fra 100 i 1992 til 81 i 1993, 75 i 1994 og -25 i 1995. Dette skyldes det forhold, at selv om priserne var stigende, var stigningen ikke tilstrækkelig til at udligne stigningen i produktionsomkostningerne.
I betragtning af ovenstående fastslog Kommissionen, at der er påført EF-erhvervsgrenen væsentlig skade.
G. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Indledning
(117) Kommissionen undersøgte omfanget af dumpingimporten og priserne på dumpingvarerne fra de pågældende eksportlande og følgevirkningerne heraf for EF-erhvervsgrenens situation. Ved denne undersøgelse sikrede Kommissionen sig, at skade, der var forårsaget af andre faktorer, ikke blev tilskrevet dumpingimporten.
I undersøgelsen måtte der tages hensyn til gældende kontingenter og frivillige eksportbegrænsningsordninger, som begge kan have begrænset muligheden for vækst i de berørte landes og andre tredjelandes salg i Fællesskabet. Det må i den forbindelse anses for særlig vigtigt at bemærke, at de lande, der er omfattet af denne undersøgelse, i almindelighed har udnyttet deres kontingenter fuldt ud til priser, der er væsentligt lavere end EF-erhvervsgrenens priser.
2. Følgevirkningerne af dumpingimporten fra de berørte lande
(118) Det fremgik af undersøgelsen af EF-producenternes situation, at den vigtigste årsag til den forvoldte skade var den utilfredsstillende udvikling i salgspriserne og deraf følgende forringelse af rentabiliteten i perioden 1992-1995. Det er endvidere fastslået, at dumpingvarerne samtidig solgtes i Fællesskabet til priser, der var væsentligt lavere end EF-producenternes priser.
Kommissionen konstaterede desuden, at selv om dumpingimportens markedsandel faldt en smule, nemlig på 42,9 til 41,9 % i løbet af den betragtede periode, holdt den sig konstant på et højt niveau, og den stabile udvikling i de pågældende landes markedsandel forklares ved, at der foreligger en ordning med importkontingenter.
(119) For at vurdere betydningen af ovennævnte undersøgelsesresultater, bør det bemærkes, at markedet for ubleget stof af bomuld er kendetegnet ved en meget høj grad af varesubstituering, gennemsigtighed og prisfølsomhed. Hertil kommer, at selv om eksporten af ubleget stof af bomuld er reguleret ved gældende kontingentordning, tegner importen fra de pågældende lande sig ikke desto mindre for over 40 % af EF-markedet. I betragtning af den markedsposition, som visse varer indtager i Fællesskabet, hvor de er solgt til priser, der er betydeligt lavere end EF-producenternes priser, fastslår Kommissionen derfor, at de var hovedårsagen til den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
3. Følgevirkningerne af andre faktorer
a) Import fra tredjelande
(120) Nogle eksportører gjorde gældende, at importen fra andre tredjelande, der ikke er omfattet af den foreliggende procedure, var årsagen til den skade, der er påført EF-producenterne.
(121) Importen fra tredjelande steg ganske rigtigt fra 75 511 tons i 1992 til 94 415 tons i 1995 med et højdepunkt på 106 111 tons i 1994, og markedsandelen for denne import øgedes fra 26,4 % i 1992 til 31,6 % i 1995. De største stigninger i markedsandel blandt disse eksporterende tredjelande registreredes for Rusland og De Forenede Arabiske Emirater. Andre tredjelande tegnede sig generelt for en markedsandel på under 2 %, altså væsentligt lavere end for de lande, der er omfattet af undersøgelsen.
Hvad angår priserne på de varer, der importeres fra tredjelande, er de eneste oplysninger, der foreligger, Eurostat-statistikkerne for importværdien pr. enhed, hvoraf det fremgår, at næsten alle tredjelandes priser, med undtagelse af Rusland og De Forenede Arabiske Emirater, synes at have været højere end de af undersøgelsen omfattede landes priser.
(122) For Ruslands vedkommende steg markedsandelen fra 1,3 % i 1992 til 3,1 % i 1995. Importværdien pr. enhed var i 1995 ifølge Eurostat 2,33 ECU/kg.
(123) For De Forenede Arabiske Emiraters vedkommende steg markedsandelen fra 0,2 % i 1992 til 2,4 % i 1995. Importværdien pr. enhed var i 1995 ifølge Eurostat 3,24 ECU/kg.
På baggrund af de foreliggende oplysninger kan det ikke udelukkes, at importen fra Rusland og De Forenede Arabiske Emirater også kan have forvoldt skade. Kommissionen er imidlertid ikke i besiddelse af oplysninger, der tyder på, at de pågældende varer importeres til Fællesskabet til dumpingpriser.
b) Stigning i råvarepriserne
(124) Gennemsnitsprisen for råbomuld steg på verdensplan i hele perioden fra 1,17 ECU pr. kg i 1992 til 1,86 ECU pr. kg i 1995, altså en stigning på 59 %. I samme periode pressedes priserne på EF-markedet stærkt nedad på grund af prisunderbud for dumpingimporten fra de berørte lande. Som følge heraf var EF-erhvervsgrenen på trods af en prisstigning på 7 % mellem 1992 og 1995 ikke i stand til at opveje denne stigning i fremstillingsomkostningerne.
Kommissionen har fastslået, at det ikke var stigningen i prisen på råbomuld særskilt betragtet, der forårsagede den væsentlige skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, men det forhold, at det ikke var muligt at hæve priserne som følge af nævnte underbud i forbindelse med dumpingimporten fra de berørte lande, som hindrede EF-erhvervsgrenen i at få fuld dækning for stigningen i priserne på råbomuld.
4. Konklusion vedrørende årsagssammenhængen
(125) De trykkede priser og det forhold, at det ikke var muligt at hæve priserne som følge af dumpingimporten, førte til en situation, hvor EF-producenterne var ude af stand til at lade den fulde stigning i råmaterialeomkostningerne komme til udtryk i salgspriserne og i endnu mindre grad stigningen i andre materialer, der indgik i produktionen.
Samtidig måtte EF-erhvervsgrenen som følge af de lave priser på dumpingvarerne fra de pågældende eksportlande sænke deres priser. Dette medførte en forringelse af EF-producenternes rentabilitet og nedgang i produktion, produktionskapacitet, markedsandel og beskæftigelse.
Det må følgelig fastslås, at selv om det ikke kan udelukkes, at andre faktorer, såsom import fra andre tredjelande kan have bidraget til EF-erhvervsgrenens utilfredsstillende finansielle resultater, må den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen som følge af dumpingimporten fra de berørte lande i kraft af deres betydelige markedsandel og de store prisunderbud, der er konstateret, anses for væsentlig.
H. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Generelle bemærkninger
(126) I medfør af artikel 21, stk. 1, i grundforordningen undersøgte Kommissionen på grundlag af alle oplysninger, der er fremlagt, de aspekter, der var relevante for vurderingen af Fællesskabets interesser. I en sådan undersøgelse må der tages særligt hensyn til nødvendigheden af at afhjælpe de handelsfordrejende virkninger, der skyldes skadevoldende dumping, med henblik på at genskabe en situation med effektiv konkurrence på EF-markedet. I de tilfælde, hvor det er fastslået, at der finder dumping sted, forvoldes skade og foreligger en årsagssammenhæng mellem disse faktorer, afvejes nødvendigheden af at afhjælpe dumpingimportens skadelige virkninger mod kravet om at vurdere, om vedtagelsen af foranstaltninger klart vil være i modstrid med Fællesskabets interesser.
2. Følgevirkninger for EF-erhvervsgrenen
(127) Det anses for højst sandsynligt, at EF-erhvervsgrenen vil blive udsat for yderligere pristryk med alvorlige følger for den finansielle situation, hvis ikke der indføres foranstaltninger til afhjælpning af dumpingimportens virkninger. Hvis den nuværende negative udviklingslinje for rentabiliteten fortsætter, vil produktionen i Fællesskabet i løbet af kort tid og på trods af de bestræbelser, som EF-producenterne har udfoldet for at forbedre effektiviteten, ikke længere være rentabel, og den vil derfor blive indstillet eller flyttet til lande uden for Fællesskabet med deraf følgende negative virkninger for beskæftigelsen.
3. Følgevirkninger for brugere og leverandører
(128) Importører og brugere af dumpingvarerne har gjort gældende, at indførelsen af foranstaltninger vil påvirke forarbejdningsindustrierne, angiveligt ofte i alvorlig grad, og vil presse deres omkostninger i vejret. Nævnte forarbejdningsindustriers råmaterialeomkostninger vil stige, og de vil blive udsat for et importpres fra de lande, der er omfattet af denne antidumpingprocedure, idet antidumpingforanstaltninger vil kunne medføre, at eksportørerne flytter deres aktiviteter til forarbejdningsvirksomhed.
Det skal imidlertid bemærkes, at kun et meget lille antal EF-importører og -brugere gav sig til kende og indgav oplysninger inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Disse oplysninger kunne følgelig ikke anses for repræsentative som omhandlet i artikel 21 i grundforordningen. Desuden indeholdt de fremlagte oplysninger ikke tilstrækkelig dokumentation til, at Kommissionen havde mulighed for fuldt ud at vurdere følgevirkningerne af indførelsen af told for disse industrier.
Det fremgår imidlertid klart af oplysningerne fra nævnte forarbejdningsindustrier, at ubleget stof af bomuld undergår en række forarbejdninger, som gør det særlig vanskeligt at vurdere de mulige følgevirkninger af foranstaltningerne. Ubleget stof af bomuld bleges først, dernæst forsynes det med tryk eller farves, hvorefter det opskæres og syes. Hvert trin i produktionskæden giver varen en værditilvækst og øger differentieringen. Af de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, fremgår det, at i betragtning af den del af råmaterialeomkostningerne, der repræsenteres af ubleget stof af bomuld, og de mange forskellige anvendelsesformål, er det ikke muligt at nå til en klar konklusion vedrørende følgevirkningerne af den foreslåede told på forarbejdningsindustrierne. Under alle omstændigheder fremgår det, at i betragtning af de mange forskellige forsyningskilder, der står til rådighed for tekstilforarbejdningsvirksomhederne og den deraf følgende konkurrence på markedet for den pågældende vare i Fællesskabet, vil deres situation set som helhed ikke blive berørt i væsentligt omfang.
Det blev også gjort gældende, at indførelsen af midlertidige antidumpingforanstaltninger på længere sigt vil medføre en forøgelse af importen af færdige tekstilvarer. Det skal imidlertid bemærkes, at markedet for færdigforarbejdede stoffer og for færdigvarer er forskelligt fra markedet for ubleget stof af bomuld. Det skal især anføres, at den høje kvalitet, der kendetegner produktionen af konfektionerede varer og færdigforarbejdede tekstiler fremstillet af forarbejdningsvirksomhederne i Fællesskabet og deres evne til hurtigt at tilpasse sig ændringer i smag og mode, giver dem en konkurrencemæssig fordel i forhold til konkurrenterne uden for Det Europæiske Fællesskab, som ikke vil ændre sig på grund af antidumpingtold på ubleget stof af bomuld.
(129) På den anden side må det ganske klart anses for at være i visse EF-forarbejdningsvirksomheders interesse, navnlig garnproducenter, at bevare væveindustrien i Fællesskabet, som er en uundværlig del af den europæiske tekstilsektor. Denne erhvervsgrens fortsatte beståen trues klart af illoyal konkurrence, som har forårsaget, at dens markedsandel er faldet med fire procentpoint, således at den nu kun udgør 24 % af EF-markedet.
4. Konklusion
(130) På grundlag af den foreløbige undersøgelse fastslår Kommissionen derfor, at indførelsen af midlertidige antidumpingforanstaltninger ikke er i strid med Fællesskabets interesser, da de vil fjerne konkurrenceforvridning på markedet, genskabe en konkurrencesituation med redelig prisfastsættelse og hindre, at der påføres EF-erhvervsgrenens yderligere skade under den fortsatte undersøgelse.
I. MIDLERTIDIG TOLD
(131) På grundlag af ovenstående konklusioner vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser vurderede Kommissionen under hvilken form og i hvilket omfang, der skulle træffes antidumpingforanstaltninger.
I betragtning af de mange forskellige stofkonstruktioner fra de berørte lande er Kommissionen af den opfattelse, at en værditold er den bedst egnede form for antidumpingforanstaltning.
(132) Med henblik på at fastsætte størrelsen af den midlertidige antidumpingtold er der taget hensyn til de fastlagte dumpingmargener og den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
(133) Eftersom der hovedsagelig er forvoldt skade på grund af manglende mulighed for at foretage prisforhøjelser, tab af markedsandel og især forringelse af rentabiliteten eller påførte tab, er det for at afhjælpe skaden påkrævet, at den pågældende erhvervsgren bringes i en position, hvor det er muligt at hæve priserne til et fortjenstgivende niveau. For at nå dette mål må priserne på de pågældende dumpingvarer med oprindelse i de lande, der er omfattet af undersøgelsen, forhøjes i overensstemmelse hermed.
For at beregne den nødvendige prisforhøjelse fandt Kommissionen, at de faktiske priser på dumpingvarerne måtte sammenlignes med en salgspris, der mere korrekt afspejler EF-producenternes produktionsomkostninger plus en rimelig fortjeneste.
I betragtning af de betydelige investeringer, der er nødvendige, ansås en fortjenstmargen på 8 % af omsætningen for at være det minimum, der er nødvendigt for at sikre EF-erhvervsgrenens overlevelse.
De vejede gennemsnitlige salgspriser, som EF-erhvervsgrenen opnåede i undersøgelsesperioden, forhøjedes for at nå frem til den samlede mindstefortjeneste, der må kræves. De således etablerede priser sammenlignedes med priserne på de importerede dumpingvarer, der benyttedes til beregning af underbud, jf. ovenfor.
(134) Forskellen mellem disse to priser, udtrykt som vejede gennemsnit og beregnet i procent af prisen, frit Fællesskabets grænse, udgjorde:
TABELPOSITION
(135) I de tilfælde, hvor de fastlagte dumpingmargener for en bestemt eksporterende producent er lavere end den tilsvarende eksportprisforhøjelse, der er nødvendig for at afhjælpe skaden, som beregnet ovenfor, skal den midlertidige told begrænses til et beløb svarende til den fastlagte dumpingmargen. Dette var tilfældet for alle selskaber på nær seks, for hvilke tolden følgelig fastsattes til den sats, der var nødvendig for at afhjælpe skaden.
(136) Den antidumpingtold, der foreslås for selskaber, der samarbejdede med Kommissionen, men som ikke indgår i stikprøven, er lig med den gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven med eksportomsætningen til Fællesskabet som vægtningsgrundlag, og denne margen var i alle tilfælde lavere end den gennemsnitlige margen, der var nødvendig for at afhjælpe skaden.
(137) Antidumpingtolden for ikke-samarbejdsvillige selskaber er fastsat på grundlag af den dumpingmargen, der beregnedes for disse selskaber, jf. betragtning 68, og som i alle tilfælde var lavere end den restdumpingmargen, der var nødvendig for at afhjælpe skaden.
(138) I betragtning af de frister, der er gældende for den foreliggende procedure, skal den midlertidige antidumpingtold indføres for en periode på højst seks måneder.
J. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
(139) I overensstemmelse med artikel 47, stk. 1, i tillægsprotokollen til associeringsaftalen mellem Fællesskabet og Tyrkiet indbragte Kommissionen sagen for Associeringsrådet EF/Tyrkiet den 8. august 1996, fordi den på grundlag af sin undersøgelse havde fastslået, at de tyrkiske eksportører af den pågældende vare eksporterede til dumpingpriser. Da Associeringsrådet ikke har truffet afgørelse inden for den frist på tre måneder fra tidspunktet for forelæggelsen af sagen, som er fastsat i artikel 47, stk. 2, litra a), i tillægsprotokollen, foreslår Kommissionen nu, at der i overensstemmelse med nævnte artikel og artikel 7 i grundforordningen indføres midlertidige antidumpingforanstaltninger mod importen af den pågældende vare med oprindelse i Tyrkiet.
(140) Af hensyn til en rimelig forvaltning bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de berørte parter kan tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Det skal endvidere anføres, at alle undersøgelsesresultater med henblik på denne forordning er foreløbige og eventuelt skal tages op til yderligere undersøgelse med henblik på indførelse af en endelig told, som Kommissionen måtte foreslå -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af ubleget stof af bomuld, henhørende under KN-kode 5208 11 - 5208 19 og 5209 11 - 5209 19 og med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Egypten, Indien, Indonesien, Pakistan og Tyrkiet.
2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes til nedenstående satser beregnet af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer med oprindelse i de anførte lande:
TABELPOSITION
Ovenstående satser gælder ikke for de producenter/eksportører, der er anført i bilaget, for hvilke nedenstående antidumpingtoldsatser finder anvendelse:
TABELPOSITION
For nedenstående selskaber gælder følgende antidumpingtoldsatser:
TABELPOSITION
TABELPOSITION
TABELPOSITION
TABELPOSITION
3. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
4. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af de varer, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
I medfør af artikel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 384/96 kan parterne inden for en frist på 15 dage fra tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen.
I medfør af artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de berørte parter inden for en frist på en måned fra tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til anvendelsen heraf.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning finder anvendelse i en periode på seks måneder, medmindre Rådet vedtager endelige foranstaltninger inden udløbet af denne periode, jf. dog artikel 7, 9, 10 og 14 i forordning (EF) nr. 384/96.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. november 1996.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2208/96,
annettu 18 päivänä marraskuuta 1996,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta, Egyptistä, Intiasta, Indonesiasta, Pakistanista ja Turkista peräisin olevien valkaisemattomien (harmaiden) puuvillakankaiden tuonnissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1) ja erityisesti sen 7 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo, että
A. MENETTELY
(1) Komissio ilmoitti 21 päivänä helmikuuta 1996 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (2) Kiinan kansantasavallasta, Egyptistä, Intiasta, Indonesiasta, Pakistanista ja Turkista peräisin olevien valkaisemattomien puuvillakankaiden tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta, jäljempänä `ilmoitus menettelyn aloittamisesta`, ja käynnisti asiassa tutkimuksen.
(2) Menettely aloitettiin valituksen perusteella, jonka EY:n puuvilla- ja liitännäistekstiiliteollisuuden komitea, jäljempänä `Euroton` oli jättänyt yhteisön tuotannonalan puolesta 8 päivänä tammikuuta 1996. Valitukselle ilmaisi tukensa 21 yhteisön tuottajaa, jotka edustavat suurinta osaa samankaltaisen tuotteen tuotannosta yhteisössä. Valituksessa esitetyt todisteet kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäviksi oikeuttamaan menettelyn aloittaminen.
(3) Komissio antoi menettelyn aloittamisen virallisesti tiedoksi niille tuottajille/viejille ja tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä niitä edustaville järjestöille, asianomaisten viejämaiden edustajille ja valituksen tekijöille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa esitetyssä määräajassa.
(4) Useat asianomaisten maiden tuottajat/viejät sekä yhteisön tuottajat, käyttäjät ja tuojat esittivät kantansa kirjallisesti. Mahdollisuus tulla kuulluiksi myönnettiin kaikille osapuolille, jotka olivat sitä edellä mainitun määräajan kuluessa pyytäneet ja ilmoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
(5) Koska valitukselle nimenomaisen tukensa ilmaisseiden yhteisön tuottajien määrä oli suuri, komissio päätti käyttää otantamenetelmää ja lähetti kyselylomakkeet yhteisön tuottajista valitulle edustavalle otokselle ja sai niiltä yksityiskohtaisia tietoja johdanto-osan 8, 89 ja 90 kappaleessa esitetyllä tavalla.
(6) Koska asianomaisista vientimaista olevien tuottajien/viejien määrä oli suuri, otantamenetelmää käytettiin niidenkin osalta, ja komissio lähetti kyselylomakkeet tuottajista/viejistä valitulle edustavalle otokselle ja sai niiltä yksityiskohtaisia tietoja johdanto-osan 8 ja 14-25 johdantokappaleessa esitetyllä tavalla.
(7) Lisäksi komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, ja sai vastaukset vain kuudelta.
(8) Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin ja vahingon alustavan määrittelyn kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja suoritti tutkimuksia seuraavien yritysten toimitiloissa:
a) Yhteisön tuottajat:
- F.A. Kümpers GmbH & Co., Rheine (Saksa)
- Velener Textilwerk Grimmelt, Wevers & Co. GmbH, Velen (Saksa)
- Tenthorey SA, Eloyes (Ranska)
- H.G.P. - G.A.T. Tissages SA, Cornimont (Ranska)
- Ets des Fils de Victor Perrin SARL, Thiéfosse (Ranska)
- Filatures et Tissages de Saulxures-sur-Moselotte SA, Saulxures-sur-Moselotte (Ranska)
- Niggeler & Küpfer SpA, Capriolo BS (Italia)
b) Tuojat:
- G. Koppermann & Co. GmbH, Baierbrunn (Saksa)
c) Tuottajat/viejät:
Egypti
- Misr Spinning and Weaving Co., Mehalla el-Kubra
- Misr Fine Spinning and Weaving Co., Kafr el-Dawar
- Misr El Amria Spinning and Weaving Co., Alexandria
Intia
- Century Textiles & Industries Ltd, Bombay
- Mafatlal Industries Limited, Bombay
- Mafatlal Fine Spinning & Manufacturing Co. Ltd, Bombay
- Coats Viyella India Ltd, Bangalore
- Vardhman Spinning & General Mills Ltd, Ludhiana
Indonesia
- P.T. Argo Pantes, Jakarta
- P.T. Daya Manunggal, Jakarta
- P.T. Grand Textile Industry, Jakarta
- P.T. Apac Inti Corpora (aikaisemmin P.T. Kanindo Prima Perkasa), Jakarta
- P.T. Eratex Djaja, Surabaya
Pakistan
- Lucky Textile Mills, Karachi
- Diamond Fabrics Ltd, Sheikhupura, Lahore
- Nishat Mills Ltd, Faisalabad
- Kohinoor Raiwind Mills Ltd, Lahore
Turkki
- Birlik Mensucat Ticaret ve Sanayi Isletmesi AS, Kayseri (`Birlik Mensucat`)
- Söktas Pamuk ve Tarim Ürünlerini Degerlendirme Ticaret ve Sanayi AS, Söke (`Söktas`).
(9) Tutkimusajanjakso käsitti 1 päivän tammikuuta 1995 ja 31 päivän joulukuuta 1995 välisen ajan.
(10) Yksi turkkilainen yritys, Söktas, nosti kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa (asia T-75/96) ja vaati menettelyn aloittamisen peruuttamista sekä väliaikaisena toimenpiteenä menettelyn välitöntä keskeyttämistä. Tuomioistuimen puheenjohtaja hylkäsi 26 päivänä elokuuta 1996 antamassaan päätöksessä väliaikaista toimenpidettä koskevan pyynnön.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
(11) Menettely koskee litteäksi kudottuja valkaisemattomia (harmaita) puuvillakankaita, joissa on vähintään 85 painoprosenttia puuvillaa, eli yksinkertaisella kutomakoneella suoraan kulmaan punotusta tekstiililangasta saadusta puuvillasta tehtyjä kankaita, jotka on tarkoitettu ensisijaisesti vaatetus-, liinavaate- ja huonekaluteollisuuden käyttöön.
Kyseistä tuotetta valmistetaan monta eri lajia tai rakenteellista kokonaisuutta. Rakenne määritellään seuraavien tekijöiden yhdistelmänä: käytetyn langan numero (tai paino), sekä loimen että kuteen säikeiden lukumäärä ja tapa, jolla langat on punottu.
(12) Komissio saattoi todeta, että koska erityyppisten ja -laatuisten harmaiden puuvillakankaiden perusominaisuuksissa ei ollut eroja, asianomaisista maista peräisin olevat kotimaiseen käyttöön ja vietäviksi tarkoitetut tyypit olivat asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä `perusasetus`, 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita. Sama koskee puuvillakangastyyppejä, joita myydään Intian kotimaan markkinoilla, sekä kiinalaisten yritysten viemiä tyyppejä (katso johdanto-osan 47 ja 48 kappale). Lisäksi kaikkien asianomaisten maiden viemät puuvillakangastyypit ja yhteisön tuottajien tuottamat tyypit ovat samankaltaisia tuotteita.
(13) Asianomaiset yhteisön jalostajat pyysivät, että harsokangas jätettäisiin menettelyn ulkopuolelle, koska sitä ei enää tuoteta yhteisössä. Asiaa koskevien riittävän yksityiskohtaisten tietojen puuttuessa komissio päätti säilyttää harsokankaan väliaikaisia toimenpiteitä koskevan menettelyn piirissä, kunnes aiheesta on suoritettu lisätutkimuksia.
C. VIEJÄT JA TUOTTAJAT ALKUPERÄMAISSA
1. Otanta
a) Yleistä
(14) Ottaen huomioon asianomaisten maiden viejien suuren lukumäärän komissio päätti soveltaa otantamenetelmää perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti ja ilmoitti siitä ilmoituksessa menettelyn aloittamisesta 5 kohdassa.
(15) Jotta komissio voisi päättää otoksen valinnasta, tuottajia/viejiä ja niiden puolesta toimivia edustajia pyydettiin ilmoittautumaan komissiolle kolmen viikon kuluessa menettelyn aloittamisesta ja toimittamaan joitakin perustietoja kotimaan myynnin ja viennin liikevaihdostaan. Komissio otti myös yhteyttä asianomaisten maiden viranomaisiin.
(16) Ilmoittautuneet ja pyydetyt tiedot edellä mainitussa määräajassa toimittaneet yritykset on katsottu yhteistyössä toimiviksi yrityksiksi johdanto-osan 19 kappaleessa mainittuja yrityksiä lukuun ottamatta.
(17) Yrityksille, joita ei sisällytetty lopulliseen otokseen, ilmoitettiin, että niihin sovellettaisiin otokseen kuuluville osapuolille vahvistettua painotettua keskimääräistä polkumyyntimarginaalia.
(18) Otokseen valituille yrityksille, jotka toimivat tutkimuksen yhteydessä täysin yhteistyössä, on laskettu yksilöllinen polkumyyntimarginaali ja määrätty yksilöllinen tulli.
(19) Otokseen valitut yritykset, jotka huolimatta siitä, että olivat ilmoittautuneet kolmen viikon määräajan kuluessa, kieltäytyivät myöhemmin yhteistyöstä, on katsottu yhteistyöhön osallistumattomiksi yrityksiksi.
(20) Jotkut yritykset valittiin varalle otosta varten ja niille ilmoitettiin, että vaikka niiden oli vastattava komission kyselylomakkeisiin, niiden vastausta ei tutkittaisi muussa tapauksessa kuin jos yksi tai useampi otokseen valituista yrityksistä kieltäytyisi yhteistyöstä. Niille ilmoitettiin myös, että niille vahvistettaisiin otoksen keskimääräinen polkumyyntimarginaali ja keskimääräinen polkumyyntitulli, jos sellaisia sovellettaisiin, jollei niitä valittaisi otokseen kuuluvan yrityksen tilalle, missä tapauksessa niille vahvistettaisiin yksilöllinen polkumyyntimarginaali ja -tulli, jos sellaisia sovellettaisiin.
(21) Yrityksiä, jotka eivät ilmoittautuneet kolmen viikon määräajassa, on kohdeltu yhteistyöhön osallistumattomina yrityksinä.
b) Kiina, Egypti, Indonesia, Pakistan
(22) Kiinan, Egyptin, Indonesian ja Pakistanin osalta otoksen valinta tehtiin asianomaisten yritysten, järjestöjen ja/tai hallitusten edustajien kanssa sovitulla tavalla.
c) Intia
(23) Otoksen koostumuksesta ei päästy yksimielisyyteen, koska Intia vastusti suurimman tuottajansa/viejänsä sisällyttämistä otokseen. Komissiolla ei tämän vuoksi ollut muuta vaihtoehtoa kuin tehdä oma valintansa, ja siten se valitsi kotimaan ja viennin myyntimäärien mukaan kuusi suurinta yritystä.
d) Turkki
(24) Turkin osalta ei liioin päästy yksimielisyyteen, mikä johtui pääasiassa siitä, että turkkilaiset tuottajat/viejät kiistivät polkumyyntimenettelyn asianmukaisuuden tulliliiton (3) yhteydessä. Komissiolla ei tämän vuoksi ollut muuta vaihtoehtoa kuin tehdä oma valintansa, ja se valitsi suurimmat tuottajat/viejät, joiden kotimaan myynnin määrä oli riittävä.
(25) Vaikka komission valitsemat viisi yritystä alun perin ilmoittivat, että ne tulisivat toimimaan yhteistyössä, kolme niistä jätti sen myöhemmin tekemättä. Saatuaan komissiolta tiedon, että otantamenetelmä oli Turkin osalta epäonnistunut, Turkin edustajat antoivat lausunnon, jonka mukaan kahdella vielä jäljellä olevalla yrityksellä oli hallussaan suuri osuus Turkin kotimaan myynnin ja viennin liikevaihdosta kyseisen tuotteen osalta ja ne muodostivat sen vuoksi edelleen edustavan otoksen. Komissio hyväksyi nämä perustelut ja suoritti otantansa kahden jäljelle jääneen yrityksen perusteella. Tämän jälkeen päätettiin, että kolmea yhteistyöstä kieltäytynyttä yritystä, jotka olivat Çukurova San Isl AS, Tarsus, Isko Tekstil Sanayi ve Ticaret AS, Bursa ja GAP Güneydogu Tekstil Sanayi ve Ticaret AS, Istanbnul, tulisi kohdella yhteistyöhön osallistumattomina yrityksinä.
2. Yksilöllinen tarkastelu otannan yhteydessä
(26) Komissio sai määräajassa yksitoista yksilöllisen tarkastelun suorittamista koskevaa pyyntöä, joista vain kahdeksaan liittyi perusasetuksen 17 artiklan 3 kohdan mukainen vastaus kyselylomakkeeseen. Tämän vuoksi komissio päätteli, että ne kolme yritystä, jotka eivät olleet antaneet täydellistä vastausta, eivät olleet oikeutettuja yksilölliseen tarkasteluun.
Komissio tarkasti jäljelle jääneiltä yrityksiltä saadut pyynnöt ja otti huomioon perusasetuksen 17 artiklan 3 kohdan sekä päätti sen jälkeen, että yksilöllistä tarkastelua ei myönnettäisi, koska yritysten suuren lukumäärän vuoksi yksilölliset tarkastelut olisivat aiheuttaneet kohtuuttomasti työtä ja olisivat estäneet tutkimuksen saattamisen päätökseen ajoissa. Yrityksille annettiin tieto tästä päätöksestä.
(27) Yrityksille, jotka olivat jättäneet kyselylomakkeeseen täydellisen vastauksen 37 päivän kuluessa menettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen lähettämisestä tai olivat ilmoittautuneet otoksen valintaa varten asetetun kolmen viikon määräajan kuluessa, mutta joiden yksilöllistä tarkastelua koskeva pyyntö oli hylätty, vahvistettiin polkumyyntimarginaaliksi otokseen kuuluville yrityksille määritetty keskimääräinen painotettu polkumyyntimarginaali.
(28) Yritykset, jotka olivat pyytäneet yksilöllistä arviointia, mutta eivät jättäneet täydellistä vastausta 37 päivän kuluessa ja eivät ilmoittautuneet otoksen valintaa varten asetetun kolmen viikon määräajan kuluessa, katsottiin yhteistyöhön osallistumattomiksi yrityksiksi. Tämä koski vain yhtä turkkilaista yritystä: Bisas Tekstil Sanayi ve Ticaret AS, Merter (Istanbul).
D. POLKUMYYNTI
1. Normaaliarvo
a) Markkinatalousmaat
i) Yleiset menettelyt
(29) Markkinatalousmaiden normaaliarvon määrittämistä varten komissio tutki ensin kunkin tuottajan/viejän osalta, oliko sen valkaisemattomien puuvillakankaiden kotimaan myynnin kokonaismäärä edustava verrattuna sen yhteisöön vietäväksi myytyjen valkaisemattomien puuvillakankaiden määrään. Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti kotimaan myyntiä pidetään edustavana, kun kunkin tuottajayrityksen kotimaan myynnin kokonaismäärä on vähintään viisi prosenttia sen yhteisöön vietäväksi myydystä kokonaismäärästä.
(30) Tämän jälkeen komissio tutki, voitiinko niiden yritysten, joiden kotimaan myynti oli edustava, kotimaan kulutukseen myymien harmaiden puuvillakankaiden tyyppejä pitää yhteisöön vietäväksi myytyjen tyyppien kanssa samanlaisina tai niihin suoraan verrattavissa olevina. Kotimaan markkinoilla ja vietäviksi myytyjen harmaiden puuvillakankaiden tyyppien katsottiin olevan keskenään verrattavissa olevia tuotteita, kun niiden rakenteet olivat samanlaisia (katso johdanto-osan 11 ja 12 kappale).
(31) Tuottajien/viejien kotimaansa markkinoilla myymän tyypin osalta, joka oli katsottu yhteisöön vietäväksi myytyjen tyyppien kanssa verrattavissa olevaksi, komissio tutki, oliko kotimaan myynti perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti riittävän edustava. Tietyn puuvillakangastyypin myynti kotimaan markkinoilla katsottiin riittävän edustavaksi, kun harmaan puuvillakankaan kyseisen tyypin kotimaan myynnin määrä tutkimusajanjakson aikana oli vähintään viisi prosenttia saman tyypin yhteisöön vietäväksi myydystä määrästä.
(32) Lopuksi komissio tutki, voitiinko kunkin puuvillakangastyypin kotimaan myynnin katsoa tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä, tarkastelemalla sitä, missä määrin kyseisen tyypin myynti oli ollut kannattavaa. Tapauksissa, joissa laskennallisten tuotantokustannusten kanssa yhtä korkealla tai korkeammalla nettohinnalla myytyjen (kannattava myynti) harmaiden puuvillakankaiden määrä oli vähintään 80 prosenttia koko myynnin määrästä, normaaliarvon perusteena käytettiin todellista kotimaassa sovellettavaa hintaa, joka laskettiin määrittämällä tutkimusajanjakson aikana tapahtuneen kotimaan koko myynnin, kannattavan ja kannattamattoman, hintojen painotettu keskiarvo. Tapauksissa, joissa harmaiden puuvillakankaiden kannattavan myynnin määrä oli alle 80 prosenttia mutta vähintään kymmenen prosenttia koko myynnin määrästä, normaaliarvon perusteena käytettiin todellista kotimaassa sovellettavaa hintaa, joka laskettiin määrittämällä ainoastaan kannattavan myynnin hintojen painotettu keskiarvo.
(33) Tapauksissa, joissa harmaiden puuvillakankaiden kannattavan myynnin määrä oli alle kymmenen prosenttia koko myynnin määrästä, kyseisen tyypin myynti katsottiin riittämättömäksi, eikä kotimaan myyntihintaa tästä syystä voitu käyttää asianmukaisena normaaliarvon määrityksen perustana.
(34) Kun johdanto-osan 29-32 kappaleen vaatimukset täyttyivät, normaaliarvon perusteena käytettiin kunkin tyypin osalta perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti riippumattomien ostajien viejämaan kotimaan markkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamaa tai maksettavaksi tulevaa hintaa.
(35) Jos tuottajan myymän tietyn tyypin kotimaan hintoja ei voitu käyttää, oli käytettävä laskennallista normaaliarvoa mieluummin kuin muiden tuottajien/viejien kotimaan hintoja, koska tietyn tuottajan tietyn tyypin arvioinnissa huomioon otettavat tekijät vaihtelivat huomattavasti (alkuperä, raakapuuvillasekoitus, käytössä oleva kutomakone ja niin edelleen). Toisen yrityksen hintojen käyttäminen olisi tässä tapauksessa edellyttänyt lukuisia mukautusten tekemistä, joista useimmat olisi täytynyt perustaa arvioon.
(36) Sen vuoksi normaaliarvo laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti lisäämällä vientiin myydyn tyypin tuotantokustannuksiin kohtuullinen osuus myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali. Tätä varten komissio tutki, olivatko kullekin tuottajalle/viejälle aiheutuneita myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia sekä sen saamaa voittoa koskevat tiedot luotettavia. Todellisia kotimaan myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia pidettiin luotettavina, kun asianomaisen yrityksen kotimaan myynnin määrä voitiin katsoa edustavaksi (katso johdanto-osan 29 kappale). Todellista kotimaan myynnin voittomarginaalia pidettiin luotettavana, kun riittävä määrä harmaita puuvillakankaita oli myyty kannattavasti.
ii) Egypti
(37) Normaaliarvon perusteena voitiin käyttää johdanto-osan 34 kappaleen mukaisesti vertailukelpoisten kotimaassa myytävien tyyppien todellista kotimaan hintaa yhteensä kahdeksan harmaan puuvillakangastyypin osalta, joita kaksi yritystä myi yhteisöön vietäviksi.
(38) Näiden kahden yrityksen yhteisöön vientiä varten myymien kaikkien muiden tyyppien osalta ja jäljelle jääneen yrityksen yhteisöön vientiä varten myymien kaikkien tyyppien osalta normaaliarvo oli laskettava johdanto-osan 36 kappaleessa kuvatulla tavalla.
Koska ainoastaan yhdellä yrityksellä oli tutkimusajanjakson aikana riittävästi kyseisen tuotteen kannattavaa myyntiä, komissio käytti tämän yrityksen voittomarginaalia soveltaen sitä molempiin muihin yrityksiin normaaliarvon laskemiseksi. Ensimmäisen yrityksen osalta lasketun normaaliarvon perustana käytettiin tuotantokustannuksia lisättynä yrityksen omilla myynti-, hallinto- ja muilla kustannuksilla sekä voittomarginaalilla. Molempien muiden yritysten normaaliarvon laskemisessa käytettiin niiden omia tuotantokustannuksia lisättynä riittävän määrän kannattavaa kotimaan myyntiä tehneen yrityksen myynti-, hallinto- ja muilla kustanuksilla sekä voittomarginaalilla.
iii) Intia
(39) Normaaliarvon perusteena voitiin käyttää johdanto-osan 34 kappaleen mukaisesti vertailukelpoisten kotimaan markkinoille tarkoitettujen tuotteiden todellista kotimaan hintaa neljän yrityksen yhteisöön vientiä varten myymien yhteensä 19 tyypin osalta.
(40) Kyseisten neljän intialaisen yrityksen yhteisöön vientiä varten myymien kaikkien muiden tyyppien osalta ja viidennen yrityksen yhteisöön vientiä varten myymien kaikkien tyyppien osalta normaaliarvo oli laskettava johdanto-osan 36 kappaleessa kuvatulla tavalla.
Todellisia kotimaan myynti- sekä hallinto- ja muita kustannuksia sovellettiin kaikkien yritysten osalta. Niistä kolmen osalta käytettiin myös niiden todellisia kotimaan myynnin voittomarginaaleja, kun taas yhteen yritykseen, jonka kannattavan kotimaan myynnin määrä ei ollut riittävä, sovellettiin samaan ryhmittymään kuuluvan yrityksen voittomarginaalia. Jäljelle jääneen yrityksen normaaliarvo laskettiin käyttäen muiden yritysten voittomarginaalien painotettua keskiarvoa.
Yksi yritys pyysi, että laskennallisten arvojen määrittämisessä otettaisiin huomioon eri tuotteiden käytön ja markkinoiden perusteella lasketut nimenomaiset voittomarginaalit. Vaatimus hylättiin ja yhdenmukaisen käytännön mukaan katsottiin asianmukaiseksi vahvistaa perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti kaikkien tutkimusajanjakson aikana kotimaan markkinoilla myytyjen asianomaisten tuotteiden voittomarginaalien painotettu keskiarvo.
iv) Indonesia
(41) Normaaliarvon perusteena voitiin käyttää kolmen yrityksen yhteisöön vientiä varten myymän yhteensä viiden tyypin osalta johdanto-osan 34 kappaleen mukaisesti vertailukelpoisten kotimaan markkinoille tarkoitettujen tyyppien todellista kotimaan hintaa.
(42) Kaikkien muiden yhteisöön vientiä varten myytyjen tyyppien osalta normaaliarvo oli laskettava johdanto-osan 36 kappaleessa kuvatulla tavalla.
Laskennalliset normaaliarvot määritettiin lisäämällä vientiin myytyjen tyyppien tuotantokustannuksiin kohtuullinen osuus myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali. Neljän yrityksen osalta käytettiin todellisia myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia. Näistä kolmen yrityksen kotimaan myynti-, hallinto- ja muihin kustannuksiin sisältyivät vastaavat kustannukset myös kotimaan markkinoilla jakelua hoitavista etuyhteydessä olevista yrityksistä, jotka osallistuivat vaihtelevassa määrin myös rahoitukseen, raaka-aineiden hankintaan ja/tai myyntiin kotimaan markkinoilla tai vientiä varten. Todellista kotimaan voittomarginaalia käytettiin kolmen yrityksen osalta. Jäljelle jääneen yrityksen osalta sovellettiin samaan ryhmittymään kuuluvan yrityksen voittomarginaalia.
v) Pakistan
(43) Vain kahden otokseen kuuluvan yrityksen kyseisen tuotteen kotimaan myynti todettiin tutkimusajanjakson aikana edustavaksi. Ensimmäisen yrityksen tapauksessa myynti kotimaan markkinoilla oli edustavaa ja kannattavaa. Kotimaan markkinoilla myytiin kuitenkin vain yhtä tyyppiä, joka oli viedyn tyypin kanssa vertailukelpoinen. Tämän tyypin myyntiä ei kuitenkaan voitu pitää edustavana. Toisen yrityksen kyseisen tuotteen kotimaan myynti oli edustava, mutta tämä myynti oli kokonaan tappiollista eikä sitä sen vuoksi voitu katsoa tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneeksi. Näissä olosuhteissa komission oli muodostettava normaaliarvo laskennallisesti kaikkien tapausten osalta.
Ensimmäisen yrityksen tapauksessa laskennallinen normaaliarvo määritettiin lisäämällä vientimallien tuotantokustannuksiin yrityksen omat kotimaan myynti-, hallinto- ja muut kustannukset sekä kyseisen tuotteen kotimaan myynnistä saatu voittomarginaali perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti.
Toisen yrityksen osalta normaaliarvo laskettiin lisäämällä vientimallien tuotantokustannuksiin yrityksen omat myynti-, hallinto- ja muut kustannukset sekä sen tuottajan kotimaan voittomarginaali, jonka kotimaan myynti oli kannattavaa, perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti.
Molemmilla muilla otokseen sisältyvillä yrityksillä ei ollut myyntiä kotimaan markkinoilla. Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti normaaliarvo laskettiin asianomaisten yritysten osalta lisäämällä niiden vientimallien tuotantokustannuksiin myynti-, hallinto- ja muiden kustannusten painotettu keskiarvo laskettuna niistä kahdesta yrityksestä, joilla oli kotimaan myyntiä, sekä sen yrityksen kotimaan voittomarginaali, jonka kotimaan myynti oli kannattavaa.
vi) Turkki
(44) Tutkimusajanjakson aikana tapahtuneen huomattavan inflaation kompensoimiseksi komissio päätti laskea kunkin tyypin kuukausittaisen normaaliarvon.
(45) Yhden yrityksen yhteisöön vientiä varten myymien 20 tyypin ja toisen yrityksen yhteisöön vientiä varten myymien 19 tyypin kuukausittaisen normaaliarvon perusteena voitiin käyttää vertailukelpoisiin tuotteisiin kotimaan markkinoilla sovellettavaa todellista kotimaan hintaa johdanto-osan 34 kappaleen mukaisesti.
(46) Kaikissa muissa tapauksissa normaaliarvo oli laskettava johdanto-osan 36 kappaleessa kuvatulla tavalla. Laskennallinen normaaliarvo määritettiin tutkimusajanjakson jokaista kuukautta varten. Kuukausittaiset myynti-, hallinto- ja muut kustannukset sekä kuukausittainen kotimaan voittomarginaali lisättiin kyseisten vientiin tarkoitettujen tyyppien tuotantokustannuksiin.
b) Muu kuin markkinatalousmaa: Kiina
(47) Koska Kiinan ei katsota olevan markkinatalousmaa, komissio määritti normaaliarvon Kiinaa varten vertailumaassa vahvistetun normaaliarvon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti.
(48) Kuten ilmoituksessa menettelyn aloittamisesta on mainittu, komissio pitää Intiaa sopivana kolmantena markkinatalousmaana normaaliarvon määrittämiseksi. Tutkimuksen osapuolia pyydettiin esittämään huomionsa Intian sopivuudesta. Koska huomautuksia ei esitetty, komissio päätti käyttää Intiaa vertailumaana.
Normaaliarvo laskettiin kiinalaisten yritysten osalta yhteistyössä toimiville intialaisille yrityksille määritettyjen normaaliarvojen perusteella. Tätä tarkoitusta varten käytetyt intialaiset tyypit olivat kotimaan markkinoilla myytyjä tyyppejä, joilla katsottiin olevan sama rakenne kuin yhteisöön viedyillä kiinalaisilla tyypeillä. Komissio otti huomioon kaikkien otokseen kuuluvien intialaisten tuottajien/viejien normaaliarvot edustavuuden korkean tason takaamiseksi.
2. Vientihinta
(49) Kaikissa tapauksissa, joissa harmaita puuvillakankaita vietiin yhteisön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, toisin sanoen tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
(50) Kuitenkin tapauksissa, joissa myynti tapahtui vientiin etuyhteydessä olevalle osapuolelle, vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, toisin sanoen sen hinnan perusteella, jolla maahan tuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle. Kyseisissä tapauksissa tehtiin mukautukset kaikkien maahantuonnin ja jälleenmyynnin välisenä aikana syntyneiden kustannusten sekä kertyneiden voittojen osalta luotettavan vientihinnan määrittämiseksi yhteisön rajalla.
(51) Yksi Kiinan viejistä myi osan tuotteistaan kanssaan etuyhteydessä olevan Saksaan sijoittautuneen maahantuojan välityksellä. Etuyhteydessä olevan maahantuojan välityksellä tehtyjen kauppojen vientihinnat muodostettiin ensimmäisen riippumattoman asiakkaan kyseisestä tuotteesta maksaman tai maksettavaksi tulevan hinnan perusteella vähennettynä myynti-, hallinto- ja muilla kustannuksilla sekä kohtuullisella voitolla johdanto-osan 50 kappaleen mukaisesti. Voittomarginaali arvioitiin alustavasti viiden prosentin suuruiseksi yhteisön riippumattomien tuojien saamia voittoja koskevien luotettavien tietojen puuttuessa.
(52) Kaksi intialaista yritystä, jotka olivat saman ryhmittymän osia, myivät osan tuotannostaan yhteisöön kolmen kanssaan etuyhteydessä olevan kauppayhtiön välityksellä. Etuyhteydessä olevien yritysten välityksellä myytyjen tuotteiden hinnat muodostettiin johdanto-osan 50 kappaleen mukaisesti.
(53) Pakistanilaiset viejät vaativat, että sopimuspäivän määrittämisessä olisi käytettävä tilauspäivämäärää eikä laskun päiväystä. Vaatimus hylättiin sen vuoksi, että komission normaali käytäntö on käyttää myyntipäivänä laskun päiväystä, ellei ole osoitettu, että muu päivä on asianmukaisempi olennaisten kauppaehtojen määrittämistä varten (perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohta). Koska todisteet, jotka oli toimitettu sen väitteen tukemiseksi, että sopimuksen päiväys olisi asianmukaisempi olennaisten kauppaehtojen määrittämispäivä, olivat riittämättömät ja koska itse paikalla suoritetut tutkimukset osoittivat sen vastaisesti, että sopimukset toimivat vain yleisinä puitteina kun taas kunkin kaupan tarkat ehdot määriteltiin laskussa, komissio käytti myyntipäivänä yleisen käytäntönsä mukaisesti laskun päiväystä.
3. Vertailu
a) Yleistä
(54) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi normaaliarvon ja vientihinnan välillä suoritettiin asianmukainen hyvitys hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavia eroavuuksia koskevien mukautusten muodossa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
Mukautukset suoritettiin kaikissa tapauksissa, joissa niitä koskevat vaatimukset oli tehty tarkoitusta varten asetettujen määräaikojen kuluessa ja milloin asianomainen osapuoli pystyi osoittamaan mahdollisen väitetyn eroavuuden vaikutuksen hintoihin ja hintojen vertailukelpoisuuteen.
(55) Sen vuoksi hyvitykset tehtiin kuljetukseen, vakuutukseen, käsittelykuluihin, pakkauskustannuksiin, luottoon, alennuksiin ja provisioihin liittyvien eroavuuksien vuoksi aina, kun ne olivat asianmukaisia ja oikeutettuja.
b) Kiina
(56) Kaikki intialaisten yritysten osalta normaaliarvoon tehdyt hyvitykset tehtiin myös Kiinan tapauksessa.
c) Egypti
(57) Kaikki yritykset vaativat normaaliarvoon luottokustannuksia vastaavia mukautuksia. Komissio hylkäsi vaatimukset siksi, että todisteet sovituista maksuehdoista kaupan tapahtuessa puuttuivat. Lisäksi vaatimukset olivat päivien lukumäärän ja korkoprosenttien osalta virheellisiä.
d) Intia
(58) Kaikki yritykset vaativat mukautuksia vientimyynnin ja kotimaan markkinoille suuntautuvan myynnin väitetyn kaupan portaan eron vuoksi. Yrityksistä neljä vaati mukautusta sen perusteella, että ne myivät yhteisön markkinoille pääasiassa jälleenmyyjille ja kotimaansa markkinoilla pääasiassa loppukäyttäjille ja että kotimaan markkinoilla keskimääräinen kaupan arvo oli paljon alhaisempi kuin yhteisöön suuntautuvassa myynnissä. Kuitenkaan yksikään kyseisistä neljästä yrityksestä ei kyennyt osoittamaan johdonmukaista hintatason eroa väitettyjen kaupan eri portaiden välillä. Edellä esitetystä syystä kaupan portaan erosta johtuvaa mukautusta ei voitu tehdä.
(59) Yksi yritys vaati hyvitystä myyntimiesten palkkojen osalta. Koska perusasetuksessa ei ole tällaista hyvitystä koskevaa säännöstä ja koska kyseinen yritys ei kyennyt esittämään todisteita asian vaikutuksesta hintoihin, tämä vaatimus hylättiin.
e) Indonesia
(60) Kaksi yritystä vaati hyvitystä fyysisissä ominaisuuksissa olevien erojen perusteella, toisin sanoen yhteisön markkinoille myytävien kankaiden alhaisemman laadun vuoksi. Ne väittivät myyneensä alempilaatuisia kankaita myös kotimaan markkinoilla, mutta eivät kyenneet osoittamaan johdonmukaista hintatason eroa kotimaan markkinoilla tai yhteisöön myytyjen tavanomaisten ja alempilaatuisten kankaiden välillä. Koska hintojen vertailukelpoisuuteen ei ollut vaikutusta, komissio päätti hylätä vaatimukset.
(61) Kolme yritystä vaati mukautusta kaupan portaan väitetyn eron vuoksi ja väitti, että ne myivät yhteisöön pääasiassa jälleenmyyjille ja kotimaansa markkinoilla jalostajille, jotka käsittelevät valkaisemattomia puuvillakankaita edelleen. Yksikään kyseisistä yrityksistä ei kuitenkaan kyennyt osoittamaan johdonmukaista eroa jälleenmyyjille tai jalostajille myytyjen kankaiden hintojen välillä. Tutkimuksen aikana yksi yrityksistä vakuutti, että hintoja määrättäessä kaupan eri portailla olevien asiakkaiden välillä ei tehty eroa. Sen vuoksi, koska todisteita hintaan kohdistuvasta vaikutuksesta ei ollut, vaadittua hyvitystä ei annettu.
(62) Kaksi yritystä vaati hyvitystä vientimarkkinoille myyntiä varten myönnettyjen luottojen kulujen vuoksi, kun maksu oli saatu pankista aikaisemmin kuin maksuehdoissa oli sovitti. Yrityksen pyysivät, että sovitut maksuehdot jätettäisiin huomioon ottamatta ja että sen sijaan käytettäisiin varsinaista pankista saatua maksua. Tämä vaatimus hylättiin siksi, että perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan g alakohdan mukaan mukautus voidaan tehdä vain myyntihetkellä sovitun päivien lukumäärän perusteella, koska vain niiden päivien lukumäärään perustuvat kulut on voitu ottaa huomioon hintaa määritettäessä.
f) Pakistan
(63) Tuontimaksuja koskevan hyvityksen tekemistä perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan mukaisesti koskeva pyyntö hylättiin aiheettomana, koska tulli ei sisältynyt laskennallisen normaaliarvon määrittämisessä käytettyihin raaka-ainekustannuksiin.
g) Turkki
(64) Mukautusta koskevat pyynnöt tehtiin valuuttakurssierojen vuoksi Turkin valuutan arvon jatkuvan alenemisen huomioon ottamiseksi. Komissio katsoi kuitenkin, että valuutan arvon aleneminen oli jo otettu huomioon tekemällä mukautukset luottokustannuksiin, laskemalla normaaliarvot kuukausittain ja käyttämällä valuutan kuukausittaisia keskiarvokursseja. Sen vuoksi tämä vaatimus hylättiin.
4. Polkumyntimarginaalit
a) Yleiset menettelyt
(65) Koska komissio totesi, että vientihinnoissa oli huomattavia eroja eri ostajien, alueiden ja/tai ajanjaksojen välillä ja että normaaliarvon painotetun keskiarvon sekä kaiken yhteisöön suuntautuvan viennin hintojen painotetun keskiarvon välinen vertailu ei antanut kuvaa harjoitetun polkumyynnin tosiasiallisesta laajuudesta, yksittäisten vientitapahtumien hintoja oli verrattava painotettuihin keskiarvoihin perustuviin normaaliarvoihin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti.
(66) Yksilölliset polkumyyntimarginaalit laskettiin yhteistyössä toimiville yrityksille, joiden tiloissa oli tehty tutkimukset.
(67) Polkumyyntimarginaalit yhteistyössä toimiville yrityksille, joita ei tutkittu (katso johdanto-osan 17, 20 ja 27 kappale) perustuivat otokseen kuuluville yrityksille laskettujen yksilöllisten polkumyyntimarginaalien keskiarvoon painotettuna viennin liikevaihdolla erikseen kunkin asianomaisen maan osalta.
(68) Lopuksi, Kiinaa lukuun ottamatta, jäännöspolkumyyntimarginaali laskettiin kunkin maan yhteistyöhön osallistumattomille tuojille/viejille käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. Yhteistyöstä kieltäytymisestä saatavien hyötyjen ehkäisemiseksi etsittiin kunkin otokseen kuuluneen yrityksen viisi selvimmin polkumyynnillä myytyä tyyppiä. Sen jälkeen valittiin tyyppi, joka näytti kaikkein edustavimmalta, mikäli tämä ei johtanut alemman marginaalin valintaan kuin kyseiselle otokseen kuuluneelle yritykselle määritetty marginaali oli. Lopuksi jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin kaikkien kunkin yrityksen osalta näin valittujen tyyppien polkumyyntimarginaalien painotetun keskiarvon perusteella.
b) Yritysryhmittymiä koskevat menettelyt
(69) Komissiolla on ollut tapana pitää keskenään etuyhteydessä olevia tai samaan ryhmittymään kuuluvia yrityksiä johdonmukaisesti yhtenä ainoana yksikkönä ja määrittää niille sen vuoksi yksi ainoa polkumyyntimarginaali. Yksilöllisten polkumyyntimarginaalien laskeminen ja yksilöllisten tullien vahvistaminen samaan ryhmittymään kuuluville yrityksille voisi rohkaista polkumyyntitoimenpiteiden kiertämiseen (ja siten tehdä ne tehottomiksi) antamalla näille tuottajille mahdollisuuden ohjata yhteisöön suuntautuva vientinsä sen yrityksen kautta, jonka polkumyyntitulli on alhaisin.
Sen vuoksi polkumyyntimarginaali laskettiin kullekin tutkittuun ryhmittymään kuuluvalle yritykselle ja näitä polkumyyntimarginaaleja käytettiin yhteisen marginaalin laskemiseksi ryhmittymälle kokonaisuutena.
c) Kiina
(70) Kaikki otokseen kuuluvat yritykset pyysivät, että niille laskettaisiin yksittäiset polkumyyntimarginaalit, ja väittivät, että ne olivat täysin itsenäisiä sekä vastuussa voitoistaan ja tappioistaan. Valtiojohtoista kauppaa käyvistä maista tulevaa vientiä koskevan vakiintuneen käytännön mukaisesti yksilöllistä kohtelua voidaan soveltaa poikkeuksellisesti tapauksissa, joissa asianomainen viejä on esittänyt kiistattomat todisteet siitä, että se toimii kansallisten viranomaisten vaikutuksen ulkopuolella ja markkinoilla vallitsevien sääntöjen mukaisesti. Tarkasteltavana olevassa menettelyssä, jossa kaikki vientiä harjoittavat yksiköt näyttivät olevan valtion omistuksessa, kyseisen sisältöisiä todisteita ei toimitettu. Näissä olosuhteissa päätettiin, että yksilölliset polkumyyntimarginaalit eivät olleet asianmukaisia ja että otoksen polkumyyntimarginaalien painotettuun keskiarvoon (yhteisöön suuntautuvan viennin liikevaihdon mukaan) perustuva yhtenäinen polkumyyntimarginaali olisi määritettävä.
(71) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoittaa polkumyynnin olemassaolon kolmen kiinalaisen yrityksen osalta. Polkumyyntimarginaali laskettiin kyseisten kolmen yrityksen todettujen polkumyyntimarginaalien keskiarvona painotettuna vientimyynnin liikevaihdon perusteella. Tämä väliaikainen marginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 22,6 prosenttia.
d) Egypti
(72) Egyptin puuvillakangasteollisuuden erityisten olosuhteiden vuoksi, kun kaikki yhteistyössä toimivat yritykset ovat suoraan tai välillisesti valtion omistuksessa ja hallituksen valvonnassa, sekä ottaen huomioon komission käytännön ryhmittymään kuuluvien yritysten kohtelemisesta yhtenä yksikkönä, kaikkia egyptiläisiä yhteistyössä toimivia yrityksiä päätettiin kohdella yhtenä ryhmittymänä ja soveltaa johdanto-osan 69 kappaleessa kuvattua menettelyä.
Väliaikainen yhteistyössä toimivien yritysten polkumyyntitulli ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on 13,3 prosenttia.
(73) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten väliaikainen polkumyyntitulli oli arvioitava käytettävissä olevien tietojen perusteella johdanto-osan 68 kappaleen mukaisesti. Cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla prosentteina ilmaistu polkumyyntimarginaali on 36,1 prosenttia.
e) Intia
(74) Intialaisten samaan ryhmään kuuluvien yritysten polkumyyntimarginaalia laskettaessa noudatettiin yritysryhmittymiä koskevaa yleissääntöä (katso johdanto-osan 69 kappale).
(75) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon kaikkien otokseen kuuluvien tuottajien osalta. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat:
TAULUKON PAIKKA
(76) Yhteistyössä toimiville yrityksille, jotka eivät kuuluneet otokseen, annettiin otoksen polkumyyntimarginaalien yhteisöön suuntautuvan viennin liikevaihdolla painotettu keskiarvo. Ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla marginaali on 15,9 prosenttia.
(77) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten osalta väliaikainen polkumyyntimarginaali oli arvioitava käytettävissä olevien tietojen perusteella johdanto-osan 68 kappaleen mukaisesti. Ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla marginaali on 22,7 prosenttia.
f) Indonesia
(78) Indonesialaisten samaan ryhmään kuuluvien yritysten polkumyyntimarginaalia laskettaessa noudatettiin yritysryhmittymiä koskevaa yleissääntöä (katso johdanto-osan 69 kappale).
(79) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon komission kanssa täysin yhteistyössä toimineiden kaikkien tuottajien osalta. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat:
TAULUKON PAIKKA
(80) Yhteistyössä toimiville yrityksille, jotka eivät kuuluneet otokseen, annettiin otoksen polkumyyntimarginaalien yhteisöön suuntautuvan viennin liikevaihdolla painotettu keskiarvo. Ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla marginaali on 13,1 prosenttia.
(81) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten osalta väliaikainen polkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella johdanto-osan 68 kappaleen mukaisesti. Ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla marginaali on 18,3 prosenttia.
g) Pakistan
(82) Pakistanilaisten samaan ryhmään kuuluvien yritysten polkumyyntimarginaalia laskettaessa noudatettiin yritysryhmittymiä koskevaa yleissääntöä (katso johdanto-osan 69 kappale).
(83) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon kaikkien otokseen kuuluvien yritysten osalta. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat:
TAULUKON PAIKKA
(84) Yhteistyössä toimiville yrityksille, jotka eivät kuuluneet otokseen, annettiin otoksen polkumyyntimarginaalien yhteisöön suuntautuvan viennin liikevaihdolla painotettu keskiarvo. Ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla marginaali on 27,8 prosenttia.
(85) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten osalta väliaikainen polkumyyntimarginaali oli arvioitava käytettävissä olevien tietojen perusteella johdanto-osan 68 kappaleen mukaisesti. Ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla marginaali on 32,5 prosenttia.
h) Turkki
(86) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyynnin olemassaolon molempien yritysten osalta. Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat:
TAULUKON PAIKKA
(87) Yhteistyössä toimiville yrityksille, jotka eivät kuuluneet otokseen, annettiin otoksen polkumyyntimarginaalien yhteisöön suuntautuvan viennin liikevaihdolla painotettu keskiarvo. Ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla marginaali on 15,3 prosenttia.
(88) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten osalta väliaikainen polkumyyntimarginaali oli arvioitava käytettävissä olevien tietojen perusteella johdanto-osan 68 kappaleen mukaisesti. Ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla marginaali on 25,2 prosenttia.
E. YHTEISÖN TUOTANNONALA
Otanta
(89) Ottaen huomioon valitukselle tukensa antaneiden tuottajien, jäljempänä `yhteisön tuotannonala`, suuren määrän (katso johdanto-osan 2 kappale) ja sen, että useimmat niistä olivat pieniä ja keskisuuria yrityksiä, sekä perusasetuksen 6 artiklan 9 kohdassa asetetut määräajat, komissio päätti suorittaa vahinkoa koskevat tutkimukset yhteisön tuottajista valikoidun edustavan otoksen perusteella perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti. Otos valittiin valituksen tekijää kuullen yritysten maantieteellisen sijainnin ja niiden tuotannon sekä myynnin määriin perustuvan koon mukaan sen varmistamiseksi, että edustavaa määrää yhteisön tuotannonalan tuotannosta voitiin tutkia käytettävissä olevan ajan kuluessa.
Mikään muu asiasta kiinnostunut osapuoli ei ilmaissut haluaan tulla kuulluksi otoksen valinnassa ilmoituksen menettelyn aloittamisesta 7 b kohdassa asetettujen määräaikojen kuluessa.
(90) Otokseen sisällytetyillä yrityksillä oli tutkimusajanjakson aikana hallussaan noin 30 prosenttia yhteisön kyseisen tuotteen tuotannosta.
Kaikki otokseen sisällytetyt yritykset toimivat tutkimuksen aikana täysin yhteistyössä komission kanssa.
(91) Yhden viejäyrityksen edustajat pyysivät, että komissio sulkisi perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti yhteisön tuotannonalan ulkopuolelle kaksi yhteisön tuottajien otoksessa olevaa yritystä sillä perusteella, että ne olivat myös kyseisen tuotteen maahantuojia. Komissio totesi kuitenkin tutkimuksensa aikana, että kyseisten kahden yrityksen maahan tuomat määrät olivat toisessa tapauksessa mitättömiä ja toisessa ne edustivat alle viiden prosentin osuutta yrityksen omasta myynnistä, minkä lisäksi asianomaiset yritykset olivat säilyttäneet ydinosan liiketoiminnastaan yhteisössä. Tästä syystä näiden yritysten pois sulkemista koskeva pyyntö hylättiin komission tavanomaisen käytännön mukaisesti.
F. VAHINKO
1. Alustavat huomautukset
(92) Vahingon toteamiseksi käsiteltävänä olevassa menettelyssä komissio analysoi ajanjaksoa 1992-1995 koskevia tietoja. Kaikki tätä tarkoitusta varten tarvittavat tiedot kerättiin yhteisön tuottajilta ja maahantuojilta sekä kyseisten maiden viejiltä sekä muista komission käytettävissä olevista tietolähteistä. Maantieteellisesti tutkimus koski kyseisenä ajanjaksona nykyistä viidentoista jäsenvaltion yhteisöä.
2. Yhteisön kulutus
(93) Laskiessaan yhteisön markkinoiden nähtävissä olevaa kokonaiskulutusta komissio laski yhteen yhteisön tuottajien tuotannon (kansallisilta tuottajajärjestöiltä saatujen tilastojen perusteella) ja kokonaistuonnin yhteisöön (Eurostat-tilastot) sekä vähensi viennin yhteisöstä (Eurostat-tilastot).
(94) Tällä perusteella todettiin, että nähtävissä oleva kulutus kasvoi vuosien 1992 ja 1994 välisenä aikana 12,9 prosenttia, 260 104 tonnista vuonna 1992 ja 259 201 tonnista vuonna 1993 293 582 tonniin vuonna 1994. Vuosien 1994 ja 1995 välisenä aikana tapahtui 9 prosentin lasku 266 699 tonniin. Koko ajanjaksona 1992-1995 yhteisön kulutus kasvoi 2,5 prosenttia.
3. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi
(95) Komissio tutki, tulisiko asianomaisista maista peräisin olevien valkaisemattomien puuvillakankaiden tuontia arvioida kumulatiivisesti perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
(96) Egyptiläiset tuottajat/viejät huomauttivat, että niiltä peräisin olevaa tuontia ei tulisi kumuloida muista menettelyn kohteena olevista maista peräisin olevan tuonnin kanssa sillä perusteella, että Egyptistä yhteisöön saapuva tuonti oli laskenut vuosien 1994 ja 1995 välisenä aikana ja että egyptiläisten tuottajien/viejien veloittamat hinnat olivat korkeampia kuin muista tutkimuksen kohteena olevista maista olevien viejien veloittamat hinnat. Indonesialaiset viejät vastustivat myös kumulointia, koska niiden vientihinnat olivat huomattavasti korkeammat kuin muiden asianomaisten maiden vastaavat hinnat.
(97) Komissio totesi, että vaikka Egyptistä saapuva tuonti todella laski määrällisesti 19 094 tonnista vuonna 1994 11 957 tonniin vuonna 1995, se kasvoi lähes kolmanneksella koko ajanjakso 1992-1995 huomioon ottaen. Tämän tuonnin edustamaa osuutta yhteisön markkinoista vuonna 1995, 4,48:aa prosenttia, ei voitu pitää vähäpätöisenä samalla kun kyseisen tuonnin hintojen ei todettu olevan muista asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin hintoja paljoakaan korkeampia ja niiden todettiin olevan yhteisön tuotannonalan hintoja huomattavasti alhaisempia.
Indonesiasta peräisin olevan tuonnin määrä, joka oli laskenut vuonna 1993, kohosi sen jälkeen ja saavutti jälleen vuonna 1992 vallinneen noin 11 000 tonnin tason vuoteen 1995 mennessä. Hinnat olivat todella muiden asianomaisten maiden keskimääräisiä hintoja korkeammat mutta kuitenkin alhaisemmat kuin yhteisön tuotannonalan hinnat. Indonesialaiset viejät onnistuivat joka tapauksessa saavuttamaan uudelleen vuonna 1992 vallinneen runsaan neljän prosentin osuutensa vuoteen 1995 mennessä, minkä tason ei voi katsoa olevan vähäpätöinen.
(98) Komissio päätteli kaikkien tässä polkumyynnin vastaisessa menettelyssä mukana olevien viejämaiden osalta, että vahvistetut polkumyyntimarginaalit eivät olleet mitättömiä ja että kyseessä olevat tuontimäärät olivat merkittäviä ja että kaikista asianomaisista maista tuodut valkaisemattomat puuvillakankaat muodostivat yhden samankaltaisen tuotteen, jota markkinoitiin yhteisössä samankaltaisissa kilpailuolosuhteissa. Tätä päätelmää tehtäessä otettiin erityisesti huomioon se seikka, että asianomaisten maiden tuottajien yhteisössä noudattamien hinnoittelukäytäntöjen välillä ei ollut olennaista eroa.
Näissä olosuhteissa ja komission tavanomaisen käytännön mukaan katsottiin, että perusteet kaikista asianomaisista maista peräisin olevien tuontien kumuloimiseksi olivat riittävät.
4. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ja markkinaosuus
(99) Tutkimuksen kohteena olevista maista yhteisöön polkumyynnillä tapahtuneen kyseisen tuotteen tuonnin yhteenlaskettu määrä kasvoi 12,5 prosenttia vuosien 1992 ja 1994 välisenä aikana 111 497 tonnista vuonna 1992 118 498 tonniin vuonna 1993 ja 125 448 tonniin vuonna 1994. Määrä väheni vuonna 1995 111 788 tonniin yhteisön kysynnän kehitystä vastaavasti, kuten edellä johdanto-osan 94 kappaleessa on selitetty.
(100) Tuonnin määrien kehitys arvioituna suhteessa yhteisön kulutukseen johti yhteisön markkinoilla kyseisten maiden huomattavaan yhteiseen markkinaosuuteen, joka oli 42,9 prosenttia vuonna 1992, 45,7 prosenttia vuonna 1993, 42,7 prosenttia vuonna 1994 ja 41,9 prosenttia tutkimusajanjakson aikana.
5. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hinnat
(101) Komissio tutki, tapahtuiko vientiä harjoittavien tuottajien myynti yhteisöön hinnoilla, jotka alittivat yhteisön tuottajien hinnat tutkimusajanjakson aikana.
(102) Tarkastellessaan mahdollisten kangasrakenteiden laajaa kirjoa komissio katsoi, että kyseiseen tuotteeseen kuuluvien yksittäisten rakenteiden keskinäisen vaihtokelpoisuuden aste viittasi siihen, että olisi järkevää suorittaa polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja yhteisön tuotannonalan välinen yleinen hintavertailu yhteisön markkinoilla.
Komissio päätti sen vuoksi suorittaa alihinnoittelua koskevan arvioinnin vertaamalla yhteisön tuottajien myyntihintojen painotettua keskiarvoa kunkin tuottajan/viejän koko viennin hintojen painotettuun keskiarvoon siten, että kyseistä tuotetta tarkasteltiin kokonaisuutena.
(103) Vientiä harjoittavat intialaiset tuottajat ja muutamat tuojat pyysivät, että komissio ottaisi hintavertailussaan huomioon yhteisön tuottajien valmistamien tuotteiden ja maahan tuotujen tuotteiden väliset fyysisten ominaisuuksien erot. Ne huomauttivat tässä yhteydessä, että maahan tuotujen tavaroiden laatu oli yhteisön tuotannon laatua alhaisempi, koska ne oli tuotettu vanhentuneilla koneilla, joiden virhetiheys oli suurempi. Lisäksi maahan tuotuja tavaroita väitettiin myytävän paljon pienempinä pituuksina ja erilaisissa pakkauksissa kuin yhteisön tuotantoa, mikä aiheutti kankaan jalostajille lisäkuluja. Tämän väitettiin heikentävän huomattavassa määrin maahan tuotujen tuotteiden markkina-arvoa.
Tutkimuksen aikana ei löydetty todisteita, jotka olisivat osoittaneet tuontitavaroiden laadun olevan alhaisempi kuin yhteisön tuottajien tuotteiden laatu. Samoin ei havaittu eroja tutkittujen viejien ja yhteisön tuottajien toimittamien tuotteiden pituudessa ja pakkauksissa. Sen vuoksi näitä väitettyjä eroja ei ole otettu komission suorittaman hintavertailun yhteydessä huomioon.
(104) Vertailun tulokset osoittivat kaikkien asianomaisista viejämaista olevien tutkittujen tuottajien alihinnoittelumarginaalit, ja marginaalien painotetut keskiarvot olivat:
TAULUKON PAIKKA
6. Yhteisön tuotannonalan tila
a) Yhteisön koko tuotannonalaa koskevat tiedot
i) Koko yhteisön tuotannonalan myynnin määrä ja markkinaosuus
(105) Yhteisön tuottajien myynnin koko määrä laski 11,8 prosenttia tutkimusajanjakson aikana 79 940 tonnista vuonna 1992 70 217 tonniin vuonna 1993, 70 963 tonniin vuonna 1994 ja 70 507 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Tämän laskun mukaisesti vastaava markkinaosuus aleni 30,7 prosentista vuonna 1992 27,1 prosenttiin vuonna 1993, 24,2 prosenttiin vuonna 1994 ja 26,4 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana, suhteellinen lasku koko ajanjaksona oli 14 prosenttia.
ii) Tuotantolaitosten sulkeminen ja työllisyyden aleneminen
(106) Tutkimuksen aikana todettiin, että vuosien 1992 ja 1995 välisenä aikana Itävallassa, Ranskassa, Saksassa, Italiassa, Espanjassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa suljettiin 88 kyseistä tuotetta valmistavaa tuotantolaitosta. Tästä aiheutui kyseisissä jäsenvaltioissa 8 625 työpaikan menettäminen.
b) Otokseen kuuluvia yhteisön tuottajia koskevat tiedot
i) Tuotanto
(107) Kyseisen tuotteen tuotanto laski 9,7 prosenttia 28 153 tonnista vuonna 1992 25 431 tonniin vuonna 1995 oltuaan korkeimmillaan 30 826 tonnia vuonna 1993 ja laskettuaan siitä 28 973 tonniin vuonna 1994.
ii) Tuotantokyky
(108) Enimmäistuotantokyky käyttötunteina vuotta kohti laskettuna laski 11,9 prosenttia vuosien 1992 ja 1995 välisenä aikana ja muuttui noin 13,6 miljoonasta käyttötunnista vuonna 1992 13,1 miljoonaan käyttötuntiin vuonna 1993 ja noin 12 miljoonaan käyttötuntiin vuosina 1994 ja 1995. Todellisten työtuntien määrä laski myös 11,8 prosenttia, mistä voidaan päätellä, että yritykset pitivät yllä vakaata noin 85 prosentin kapasiteetin käyttöastetta tutkimusajanjakson aikana. Tämä vakaus saavutettiin huomattavilla tuotannon järkiperäistämistoimilla vähentämällä työtunteja ja nykyaikaistamalla koneita. Esimerkiksi havaittiin, että yli 40 prosenttia koneista oli alle seitsemän vuotta vanhoja.
iii) Varastot
(109) Kaikkien otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien varastojen kehityksen analysointia ajanjakson 1992-1995 aikana vaikeutti se, että yksi tuottajista muutti myyntinsä toimintatapaa kyseisenä aikana ja otti käyttöön tavan myydä vain tilaustuotteita.
Jäljelle jääneiden kuuden otokseen kuuluvan yrityksen osalta vuoden lopun varastot kasvoivat kuitenkin 7 prosenttia vuosien 1992 ja 1995 välisenä aikana vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisen kasvun ollessa huomattavat 33,1 prosenttia.
iv) Myynnin määrä
(110) Kyseisen tuotteen myynnin määrä lisääntyi yhteisön markkinoilla 23 228 tonnista 25 798 tonniin (11 prosenttia) vuodesta 1992 vuoteen 1993, laski sitten 24 283 tonniin vuonna 1994 ja 19 345 tonniin vuonna 1995 laskun ollessa koko ajanjakson aikana 17 prosenttia.
v) Liikevaihto
(111) Kokonaistuotot laskivat 5 prosenttia 92,9 miljoonasta ecusta vuonna 1992 88,2 miljoonaan ecuun vuonna 1995.
vi) Hintojen ja kulujen kehitys
(112) Komissio analysoi kyseisen tuotteen yksikköhintojen kehityksen vuosina 1992-1995.
Välttääkseen tuotevalikoimassa tapahtuneista muutoksista johtuvat vääristymät keskimääräisen hinnan laskennassa komissio suoritti pysyvään tuotevalikoimaan perustuvan yksikköhintojen kehitystä koskevan analyysin. Tätä tarkoitusta varten valittiin viisi perusviiterakennetta. Ne edustivat jatkuvasti vähintään 24:ää prosenttia otokseen kuuluvien yhteisön tuottajien kokonaismyynnistä vuosina 1992-1995. Tällä perusteella voitiin vahvistaa, että yhteisön tuottajien keskimääräiset myyntihinnat olivat indeksilukuina ilmaistuna laskeneet vuonna 1992 100:sta 93:een vuonna 1993 nousten sitten 98:aan vuonna 1994 ja edelleen 107:ään vuonna 1995.
(113) Hintojen muutoksia on tulkittava samaan aikaan tuotantokustannuksissa tapahtunutta kehitystä vasten. Vuosien 1992 ja 1995 välisenä aikana yhteisön tuottajille koitui vastaavan tuotteen tuotantokustannusten nousua, erityisesti raakapuuvillan, kyseisen tuotteen tuotannon perustekijän hinnan jyrkkänä nousuna, ja pelkästään tämä raaka-aine aiheuttaa koko tuotantokustannuksista noin kolmanneksen. Puuvillan maailmanmarkkinahinnat kohosivat 38 prosenttia vuosien 1992 ja 1994 välisenä aikana sekä edelleen 15 prosenttia vuodesta 1994 vuoteen 1995. Koko ajanjaksona 1992-1995 raakapuuvillan hinta kohosi 59 prosenttia.
Edellä kuvatun hintojen ja kustannusten kehityssuuntauksen perusteella voidaan päätellä, että hintojen laskulla vuodesta 1992 vuoteen 1993 oli laskusuhdanteen tuntomerkit ja että myös seuraavina vuosina tapahtunut hintojen nousu jäi paljon pienemmäksi kuin tuotantokustannuksissa tapahtunut nousu. Tämän vahvistaa pysyvän tuotevalikoiman perusteella todettu hintakehitys. Hintojen kehityssuuntaukselle voidaan siten sanoa olleen koko ajanjakson ajan ominaista huomattava hintojen pysähtyneisyys.
vii) Kannattavuus
(114) Hintojen ja kustannusten kehitys johti heikentyneeseen kannattavuuteen, joka laski prosentteina liikevaihdosta ilmaistuna voittona 2,04 prosentista vuonna 1992 1,66 prosenttiin vuonna 1993, 1,53 prosenttiin vuonna 1994 ja -0,51 prosentin tappioon vuonna 1995.
viii) Työllisyys
(115) Otantaan kuuluvien yritysten työntekijöiden lukumäärä laski ajanjakson aikana 1 597 henkilöstä 1 360 henkilöön, ja lasku oli 15 prosenttia.
7. Vahinkoa koskevat päätelmät
(116) Yhteisön tuotannonalan tila on heikentynyt jatkuvasti vuosien 1992 ja 1995 välisenä aikana, erityisesti tuotannon, myynnin, työllisyyden ja kannattavuuden suhteen.
Huolimatta toimintojensa järkiperäistämistoimista, jotka näkyvät työntekijöiden ja työtuntien määrän alentamisena ja koneiden nykyaikaistamisena, yhteisön tuotannonalan kokonaiskannattavuus heikkeni jatkuvasti ajanjakson aikana. Indeksiluvuilla ilmaistuna se muuttui luvusta 100 vuonna 1992 lukuun 81 vuonna 1993, lukuun 75 vuonna 1994 ja lukuun -25 vuonna 1995. Tämä johtui siitä, että vaikka hinnat nousivat, ne eivät kyenneet vastaamaan tuotantokustannusten nousua.
Ottaen huomioon, mitä edellä on esitetty, komissio katsoi yhteisön tuotannonalalle aiheutuvan merkittävää vahinkoa.
G. SYY-YHTEYS
1. Johdanto
(117) Komissio tarkasteli asianomaisista viejämaista polkumyynnillä tuotujen tuotteiden määrää ja hintoja sekä niiden vaikutusta yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. Tämän tarkastelun yhteydessä komissio piti huolen siitä, että muista tekijöistä aiheutuvaa vahinkoa ei luettu polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin syyksi.
Tässä tarkastelussa oli otettava huomioon kiintiöiden olemassaolo ja vapaaehtoiset vientirajoitukset, jotka molemmat ovat saattaneet rajoittaa asianomaisten maiden ja muiden kolmansien maiden myynnin kasvumahdollisuuksia yhteisön markkinoilla. Tässä yhteydessä vaikuttaa erityisen tärkeältä huomata, että tämän tutkimuksen kohteena olevat maat ovat yleensä käyttäneet kiintiöosuutensa kokonaan soveltaen hintoja, jotka ovat yhteisön tuotannonalan hintoja huomattavasti alhaisemmat.
2. Polkumyynnillä asianomaisista maista tapahtuneen tuonnin vaikutus
(118) Yhteisön tuottajien keskuudessa suoritetun tutkimuksen mukaan aiheutuneen vahingon tärkein osoitin on myyntihintojen epätyydyttävä kehitys ja siitä johtuva kannattavuuden heikentyminen ajanjaksona 1992-1995. Samoin todettiin, että polkumyynnillä tapahtunutta tuontia myytiin saman ajanjakson kuluessa yhteisössä hinnoilla, jotka olivat huomattavasti yhteisön tuottajien hintoja alhaisemmat.
Lisäksi komissio totesi, että vaikka polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin markkinaosuus laski hieman 42,9 prosentista 41,9 prosenttiin tarkastellun ajanjakson aikana, se pysyi koko ajan tasaisen korkeana; tämä asianomaisten maiden markkinaosuuden vakaus voidaan selittää tuontikiintiöiden olemassaololla.
(119) Edellä olevien havaintojen merkityksen ymmärtämiseksi olisi todettava, että harmaan puuvillan markkinoille on luonteenomaista hyvin suuri tuotteiden keskinäinen vaihtokelpoisuus ja hintaherkkyys. Lisäksi, vaikka harmaiden puuvillakankaiden kaupan määrää säätelee voimassa oleva kiintiöjärjestelmä, asianomaisista maista peräisin oleva tuonti kattaa kuitenkin yli 40 prosenttia yhteisön markkinoista. Sen vuoksi, ottaen huomioon näiden huomattavasti yhteisön tuottajien hintoihin nähden alihinnoiteltuina myytyjen tavaroiden suuren merkityksen yhteisön markkinoilla, komissio katsoo, että ne olivat yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon pääasiallinen syy.
3. Muiden tekijöiden vaikutukset
a) Kolmansista maista tapahtuva tuonti
(120) Jotkut viejät väittivät, että kolmansista maista peräisin ja tämän menettelyn ulkopuolella oleva tuonti oli yhteisön tuottajille mahdollisesti aiheutuneen vahingon syynä.
(121) Kolmansista maista peräisin oleva tuonnin määrä lisääntyikin 75 511 tonnista vuonna 1992 94 415 tonniin vuonna 1995 oltuaan 106 111 tonnia vuonna 1994; tämän tuonnin markkinaosuus kasvoi 26,4 prosentista vuonna 1992 31,6 prosenttiin vuonna 1995. Vientiä harjoittavien kolmansien maiden keskuudessa markkinaosuuden kasvu oli merkittävintä Venäjän ja Arabiemiraattien liiton osalta. Muiden kolmansien maiden markkinaosuudet olivat yleensä alle 2 prosenttia, toisin sanoen huomattavasti alhaisempia kuin tämän tutkimuksen kohteena olevien maiden markkinaosuudet.
Kolmansista maista peräisin olevan tuonnin hinnoista voidaan todeta, että ainoat saatavissa olevat tiedot eli Eurostatin tilastot tuontiarvioista yksikköä kohti osoittavat, että lähes kaikkien kolmansien maiden soveltamat hinnat, Venäjää ja Arabiemiraattien liittoa lukuun ottamatta, näyttäisivät olevan korkeampia kuin tämän tutkimuksen kohteena olevien maiden soveltamat hinnat.
(122) Venäjän osalta markkinaosuus kasvoi 1,3 prosentista vuonna 1992 3,1 prosenttiin vuonna 1995. Eurostatin mukainen tuontiarvo yksikköä kohti oli 2,33 ecua/kg.
(123) Arabiemiraattien liiton osalta sen tuonnin markkinaosuus kasvoi 0,2 prosentista vuonna 1992 2,4 prosenttiin vuonna 1995. Eurostatin mukainen tuontiarvo yksikköä kohti oli 3,24 ecua/kg.
Käytettävissä olevien tietojen mukaan ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että Venäjältä ja Arabiemirattien liitosta peräisin oleva tuonti voisi myös aiheuttaa vahinkoa. Komissiolla ei kuitenkaan ole näyttöä siitä, että kyseinen tuonti yhteisöön tapahtuisi polkumyynnillä.
b) Raakapuuvillan hintojen nousu
(124) Raakapuuvillan keskimääräiset hinnat kohosivat maailmalaajuisesti koko ajanjakson aikana 1,17 ecusta kilolta vuonna 1992 1,86 ecuun kilolta vuonna 1995, mikä merkitsee 59 prosentin hinnannousua. Saman ajanjakson kuluessa yhteisön markkinoilla esiintyi voimakasta painetta hintojen laskemiseksi, minkä aiheutti polkumyynnillä asianomaisista maista tapahtuneeseen tuontiin liittyvä alihinnoittelu. Seurauksena oli, että yhteisön tuotannonala ei kyennyt vuosien 1992 ja 1995 välisenä aikana tapahtuneesta hintojen 7 prosentin noususta huolimatta korvaamaan tätä tuotantokustannusten kohoamista.
Komissio katsoo, että yhteisön tuotannonalalle aiheutunut merkittävä vahinko ei johtunut yksinomaan raakapuuvillan hinnan kohoamisesta, vaan polkumyynnillä asianomaisista maista tapahtuneeseen tuontiin liittyvän alihinnoittelun aiheuttamasta hintojen pysähtymisestä, joka esti yhteisön tuotannonalaa täysin toimimasta kohoavia puuvillan hintoja vastaavalla tavalla.
4. Syy-yhteyttä koskeva päätelmä
(125) Hintojen laskusuhdanne ja sitä seurannut polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista johtuva hintojen pysähtyminen johti tilanteeseen, jossa yhteisön tuottajat eivät edes voineet ottaa myyntihinnoissaan täysin huomioon raaka-ainekustannusten nousua puhumattakaan muista kuluihin vaikuttavista hinnannousuista.
Samaan aikaan polkumyyntiä harjoittavista maista tulevan tuonnin erittäin alhainen hintataso aiheutti yhteisön tuotannonalan hintoihin voimakkaan laskupaineen. Tästä seurasi, että yhteisön tuottajat joutuivat kärsimään alenevasta kannattavuudesta, tuotannosta, tuotantokyvystä, markkinaosuudesta ja työllisyydestä.
Sen vuoksi katsottiin, että vaikka ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että muut tekijät, kuten muista kolmansista maista peräisin oleva tuonti, ovat voineet olla osaltaan aiheuttamassa yhteisön tuotannonalan heikkoa taloudellista tulosta, yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko, jonka syynä on asianomaisista maista peräisin oleva polkumyynnillä tapahtunut tuonti suuren markkinaosuutensa ja todettujen huomattavien alihinnoittelumarginaaliensa vuoksi, on kuitenkin merkittävä.
H. YHTEISÖN ETU
1. Yleistä
(126) Perusasetuksen 21 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissio tutki kaikkien toimitettujen todisteiden perusteella yhteisön edun arviointiin liittyvät näkökohdat. Tällaisessa tutkimuksessa on kiinnitettävä erityistä huomiota tarpeeseen poistaa vahingollisen polkumyynnin kauppaa vinouttavat vaikutukset, jotta yhteisön markkinoille voidaan palauttaa tehokas kilpailu. Polkumyynnin vahingollisten vaikutusten poistamistarpeen vastapainona on vaatimus arvioida tapauksissa, joissa polkumyynti, vahinko ja syy-yhteys on todettu, olisiko toimenpiteiden soveltaminen selvästi yhteisön edun vastaista.
2. Seuraukset yhteisön tuotannonalalle
(127) Yhteisön tuotannonalan osalta pidetään hyvin todennäköisenä, että ilman polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutusten korjaamistoimenpiteitä yhteisön tuotannonala tulisi edelleen kärsimään hintojen laskusuhdanteesta ja pysähtyneisyydestä, joiden seuraukset sen rahoitukselliseen asemaan ovat ankarat. Jos nykyinen tappiollinen kehityssuuntaus jatkuisi, yhteisön tuotano ei enää vähän ajan kuluttua ja huolimatta yhteisön tuottajien tehokkuuden parantamistoimenpiteistä olisi elinkelpoista ja joutuisi lopettamaan toimintansa tai siirtämään sen yhteisön ulkopuolelle, millä olisi väistämättä kielteinen vaikutus työllisyyteen. Tätä näkemystä vahvistavat johdanto-osan 106 kappaleessa kuvatut tapahtumat.
3. Käyttäjiin ja toimittajiin kohdistuva vaikutus
(128) Polkumyynnillä myytyjen tuotteiden maahantuojat ja käyttäjät ovat esittäneet, että toimenpiteiden soveltamisella olisi joissakin tapauksissa vakaviksi väitettyjä vaikutuksia jalostusketjun loppupään tuotannonaloille ja että niistä seuraisi nousupainetta näiden kustannustilanteeseen. Jalostusketjun loppupään tuotannonaloille aiheutuisi raaka-ainekustannusten nousua ja ne joutuisivat paineiden alaisiksi tämän polkumyyntimenettelyn kohteena olevista maista peräisin olevan tuonnin vuoksi, koska polkumyyntitoimenpiteet voisivat johtaa siihen, että viejät siirtävät tuotantoaan pidemmälle jalostusketjussa.
Olisi kuitenkin huomattava, että vain hyvin harvat yhteisön maahantuojista ja käyttäjistä ilmoittautuivat ja toimittivat tietoja menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa annettujen määräaikojen kuluessa. Kyseisiä tietoja ei sen vuoksi voitu pitää perusasetuksen 21 artiklassa tarkoitetulla tavalla edustavina. Lisäksi saaduissa aineistoissa ei annettu riittävästi tietoja tai todisteita, jotta komissio olisi voinut täysin arvioida tullien vaikutusta jalostusketjun loppupään tuotannonaloille.
Näistä jalostusketjun loppupään tuotannonaloilta saaduista aineistoista ilmenee kuitenkin, että harmaat puuvillakankaat käyvät läpi lukuisia jalostusvaiheita, mikä tekee toimenpiteiden mahdollisten vaikutusten arvioinnin erityisen hankalaksi. Harmaa kangas valkaistaan ensin, sitten se painetaan tai värjätään, minkä jälkeen se leikataan sekä ommellaan. Jokainen tuotantoketjun uusi vaihe tuo mukanaan huomattavan arvonlisäyksen ja eriyttää tuotetta edelleen. Komission käytettävissä olevat tiedot viittaavat siihen, että kun otetaan huomioon valkaisemattomien puuvillakankaiden edustama osuus käyttäjille aiheutuvista kustannuksista ja käyttötarkoitusten erilaisuus, selkeää päätelmää ehdotettujen tullien vaikutuksesta jalostusketjun loppupään tuotannonaloihin ei voida tehdä. Tekstiilinjalostajien käytettävissä olevien toimituslähteiden moninaisuus ja siitä johtuva kilpailua edistävä ympäristö yhteisön kyseisen tuotteen markkinoilla huomioon ottaen näyttää joka tapauksessa siltä, että niiden tilanteeseen kohdistuva vaikutus ei kaiken kaikkiaan ole kohtuuton.
Esitettiin myös väite, että väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöön ottaminen aiheuttaisi pitemmällä aikavälillä valmiiden tekstiilituotteiden tuonnin lisääntymistä. Olisi kuitenkin huomattava, että valmiiden kankaiden ja lopputuotteiden markkinat ja valkaisemattomien kankaiden markkinat poikkeavat luonteeltaan toisistaan. Erityisesti yhteisön jalostajien koottujen ja viimeisteltyjen tekstiilien tuotannon korkea laatu sekä jalostajien nopea mukautumiskyky muuttuviin makusuuntauksiin ja muoteihin antaa niille Euroopan yhteisön ulkopuolelta oleviin kilpailijoihinsa nähden kilpailuedun, jota käyttöön otettava valkaisemattomien puuvillakankaiden polkumyyntitulli ei muuttaisi.
(129) Toisaalta näyttäisi olevan selvästi tiettyjen yhteisön jalostusketjun alkupään yritysten, erityisesti langantuottajien, edun mukaista säilyttää yhteisön kutomateollisuus, joka on Euroopan tekstiilialan välttämätön osa. Tämän tuotannonalan olemassaolo on selvästi vilpillisten kauppatapojen uhkaama, mikä on aiheuttanut tuotannonalalle yli neljän prosenttiyksikön markkinaosuuden menetyksen, niin että sen hallussa on nyt vain 24 prosenttia yhteisön markkinoista.
4. Päätelmä
(130) Väliaikaisessa vaiheessa komissio sen vuoksi katsoo, että polkumyyntitoimenpiteiden aloittaminen ei ole yhteisön edun vastaista, koska se poistaa markkinoiden vääristymät, palauttaa oikeudemukaisen hinnoittelukäytännön kilpailua edistävän järjestyksen sekä estää lisävahingon aiheutumisen yhteisön tuotannonalalle tutkimuksen aikana.
I. VÄLIAIKAINEN TULLI
(131) Polkumyyntiin, vahinkoon, syy-yhteyteen ja yhteisön etuun liittyvien edellä esitettyjen päätelmien perusteella komissio harkitsi käyttöön otettavien polkumyyntitoimenpiteiden muotoa ja tasoa.
Ottaen huomioon asianomaisista maista peräisin olevien rakennetyyppien laajan kirjon komissio katsoo, että arvotullina käyttöön otettava polkumyyntitulli on tarkoitukseen parhaiten soveltuva toimenpidemuoto.
(132) Väliaikaisen tullin tason määrittämiseksi on otettu huomioon todetut polkumyyntimarginaalit sekä tullin määrä, joka on tarpeen yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon poistamiseksi.
(133) Koska vahinko johtuu pääasiassa hinnankorotusten estymisestä, markkinaosuuden menettämisestä ja erityisesti kannattavuuden puuttumisesta tai tappioista, vahingon poistaminen edellyttää tuotannonalan saattamista tilanteeseen, jossa hinnat on mahdollista nostaa kannattavalle tasolle. Tämän saavuttamiseksi nyt tutkimuksen kohteena olevista maista peräisin olevan kyseisen tuonnin hintoja on nostettava vastaavasti.
Tarvittavan hinnankorotuksen laskemiseksi komissio katsoi, että tämän tuonnin nykyisiä hintoja olisi verrattava myyntihintaan, joka vastaisi paremmin yhteisön tuottajien tuotantokustannuksia kohtuullisella voitolla lisättynä.
Tarvittavien investointien korkea taso huomioon ottaen katsottiin, että vähintään kahdeksan prosentin voittomarginaali liikevaihdosta laskettuna oli yhteisön tuotannonalan elinkelpoisuuden takaamiseksi tarvittava vähimmäisvaatimus.
Yhteisön tuotannonalan tutkimusajanjakson aikana veloittamien myyntihintojen painotettuja keskiarvoja korotettiin yleisen vähimmäisvoittomäärän saavuttamiseksi. Näin määritettyjä hintoja verrattiin polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hintoihin, joita käytettiin alihinnoittelun laskemiseen edellä esitetyllä tavalla.
(134) Näiden kahden hinnan väliset erot painotettuina keskiarvoina ja prosentteina vapaasti yhteisön rajalla -hinnasta ilmaistuina olivat:
TAULUKON PAIKKA
(135) Jos polkumyyntimarginaalit on todettu tietyn viejän osalta alhaisemmiksi kuin vahingon poistamiseksi edellä lasketulla tavalla tarvittavat vastaavat vientihintojen korotukset, käyttöön otettavat väliaikaiset tullit on rajoitettava määritettyä polkumyyntimarginaalia vastaavalle tasolle. Tilanne oli tällainen kaikkien yritysten osalta lukuun ottamatta kuutta yritystä, joiden korotukset sen vuoksi asetettiin vahingon poistamiseksi tarvittavalle tasolle.
(136) Yhteistyössä toimineille mutta otoksen ulkopuolelle jätetyille yrityksille ehdotettu polkumyyntitulli vastaa otokseen kuuluvien yritysten polkumyyntimarginaalien keskiarvoa painotettuna yhteisöön suuntautuvan viennin liikevaihdon perusteella, ja tämä painotettu keskiarvo oli kaikissa tapauksissa alhaisempi kuin vahingon poistamiseksi tarvittava keskimääräinen marginaali.
(137) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten polkumyyntitulli perustuu kyseisille yrityksille edellä johdanto-osan 68 kappaleen mukaisesti laskettuun polkumyyntimarginaaliin, joka oli kaikissa tapauksissa alhaisempi kuin vahingon poistamiseksi tarvittava jäännösmarginaali.
(138) Tämän menettelyn yhteydessä sovellettavat määräajat huomioon ottaen väliaikaiset polkumyyntitullit on otettava käyttöön enintään kuuden kuukauden ajaksi.
J. LOPPUSÄÄNNÖKSET
(139) Komissio esitti Euroopan yhteisön ja Turkin assosiointineuvostolle 8 päivänä elokuuta 1996 Euroopan yhteisön ja Turkin assosiointineuvoston lisäpöytäkirjan 47 artiklan 1 kohdan mukaisen pyynnön, koska sen tutkimukset olivat johtaneet päätelmään, että turkkilaiset kyseisen tuotteen viejät harjoittivat polkumyyntiä. Koska assosiointineuvosto ei ollut tehnyt päätöstä kolmen kuukauden määräajan kuluessa tämän pyynnön esittämisestä lisäpöytäkirjan 47 artiklan 2 kohdan a alakohdassa määrätyllä tavalla, komissio ehdottaa nyt väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden soveltamista turkkilaista alkuperää olevan kyseisen tuotteen tuontiin edellä mainitun artiklan ja perusasetuksen 7 artiklan mukaisesti.
(140) Moitteettoman hallinnon saavuttamiseksi olisi vahvistettava määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet voivat ilmaista kantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi todettava, että tätä asetusta varten tehdyt päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua harkitsemaan uudelleen komission mahdollisesti ehdottaman lopullisen tullin käyttöön ottamiseksi,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli CN-koodeihin 5208 11-5208 19 ja 5209 11-5209 19 kuuluvien Kiinan kansantasavallasta, Egyptistä, Intiasta, Indonesiasta, Pakistanista ja Turkista peräisin olevien valkaisemattomien (harmaiden) puuvillakankaiden tuonnissa.
2. Väliaikainen polkumyyntitulli vapaasti yhteisön rajalla -nettohinnasta tullaamattomana on seuraava tuotteille, joiden alkuperämaa on:
TAULUKON PAIKKA
Näitä tulleja ei sovelleta liitteessä lueteltuihin tuottajiin/viejiin, joihin sovelletaan seuraavia polkumyyntitulleja:
TAULUKON PAIKKA
Jäljempänä lueteltuihin yrityksiin sovelletaan seuraavia polkumyyntitulleja:
TAULUKON PAIKKA
TAULUKON PAIKKA
TAULUKON PAIKKA
TAULUKON PAIKKA
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden asettamista.
2 artikla
Asianomaiset osapuolet voivat asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti esittää kirjallisesti kantansa ja pyytää komissiolta tulla kuulluiksi 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
Asianomaiset osapuolet voivat asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Jollei asetuksen (EY) N:o 384/96 7, 9, 10 ja 14 artiklasta muuta johdu, tätä asetusta sovelletaan kuuden kuukauden ajan, jos neuvosto ei säädä lopullisia toimenpiteitä ennen kyseisen ajanjakson päättymistä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 18 päivänä marraskuuta 1996.