Rådets forordning (EF) nr. 2228/2003
af 22. december 2003
om afslutning af en delvis interimsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af urinstof med oprindelse i Rusland
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1) ("grundforordningen"), særlig artikel 11, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Gældende foranstaltninger
(1) Den 10. maj 2001 indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 901/2001(2) en endelig antidumpingtold på import af urinstof fra Rusland. Tolden har form af en variabel told på import under en given minimumspris.
2. Indledning
(2) Den 13. juni 2002 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse(3) (indledningsmeddelelse) i De Europæiske Fællesskabers Tidende om indledning af en delvis interimsundersøgelse i medfør af artikel 11, stk. 3, i grundforordningen af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen til Fællesskabet af urinstof med oprindelse i Rusland.
(3) Undersøgelsen blev indledt på initiativ af Kommissionen med henblik på at undersøge hensigtsmæssigheden af de gældende foranstaltninger (minimumsimportpris), da der i foranstaltningen ikke skelnes mellem salg til forretningsmæssigt forbundne parter og ikke-forretningsmæssigt forbundne parter eller mellem første salg og successive salg til Fællesskabet, hvilket kan føre til håndhævelsesproblemer. De gældende foranstaltninger syntes derfor ikke i tilstrækkelig grad at kunne modvirke den dumping, der forvolder skade.
3. Undersøgelsen
(4) Kommissionen underrettede officielt importørerne, de brugere, som den vidste var berørt af sagen, og deres sammenslutninger, repræsentanterne for det pågældende eksportland og EF-producenterne om indledningen af proceduren. Parter med interesse i sagen fik mulighed for skriftligt at fremkomme med deres synspunkter og anmode om en høring inden for den tidsfrist, der var angivet i indledningsmeddelelsen.
(5) En sammenslutning af fællesskabsproducenter, en sammenslutning af importører, to sammenslutninger af brugere, en bruger og et selskab, der repræsenterer ti italienske importører, handlende og brugere fremkom skriftligt med deres synspunkter. Alle parter, der anmodede herom inden for den fastsatte frist, og som påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, fik lejlighed til at blive hørt.
(6) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse om hensigtsmæssigheden af de gældende foranstaltninger.
B. UNDERSØGELSENS RESULTATER
(7) Indledningen af en interimsundersøgelse var begrundet i nødvendigheden af at begrænse risikoen for toldunddragelse. Toldunddragelse kan finde sted under forskellige omstændigheder. Eksportører, der i øjeblikket er underlagt minimumsimportprisforanstaltningerne i forbindelse med eksport til Fællesskabet, kan fakturere en højere pris end minimumsprisen og så efter toldangivelsen efter aftale med importørerne kompensere herfor. Derved kan minimumsimportprisen blive virkningsløs, da den pågældende vare rent faktisk stadig eksporteres til Fællesskabet til under den pågældende minimumsimportpris. Dette vil kunne føre til videresalgspriser i Fællesskabet, der forhindrer foranstaltningerne i at få de ønskede virkninger, dvs. at fjerne dumpingens skadelige virkninger. Det fremgik af Revisionsrettens årsberetning fra 2000(4), at der er betydelig risiko for prismanipulering, når afgifter pålægges i forbindelse med en minimumsimportpris, For at løse dette problem overvejedes det at erstatte minimumsimportprisordningen med en værditold.
(8) Skønt værditold generelt anses for at være mere effektiv med henblik på at undgå risikoen for prismanipulation, fandt man i forbindelse med den pågældende sags specielle omstændigheder, at faren for prismanipulation var meget beskeden, eftersom importpriserne i en længere periode faktisk har befundet sig over minimumsimportprisen. Eksportørerne ville derfor ikke have nogen interesse i at manipulere priserne efter retningslinjerne i betragtning 7 med henblik på at forblive konkurrencedygtige. Dette blev også bekræftet af kommentarer fra de interesserede parter, som med undtagelse af sammenslutningen af EF-producenter ikke mente, at den gældende ordning burde ændres.
(9) Sammenslutningen af EF-producenter mente, at en specifik told ville have været mere hensigtsmæssig med henblik på at forhindre prismanipulation. Den mente også, at en værditold ville være mere effektiv end en minimumsimportprisordning. Det var imidlertid klart, at i den specifikke sag var risikoen for prismanipulation meget beskeden. Hvis situationen på urinstofmarkedet imidlertid skulle ændre sig, og Kommissionen forelægges oplysninger, der tyder på, at der er øget fare for prismanipulation, kan det komme på tale at træffe nye forholdsregler. I mellemtiden vil Kommissionen føre nøje tilsyn med importprisen for urinstof med oprindelse i Rusland, og den vil sørge for, at toldmyndighederne gøres opmærksom på spørgsmålet.
(10) Det konkluderes derfor, at der på grund af den pågældende sags meget specielle karakter, ikke for øjeblikket er grundlag for at ændre foranstaltningerne vedrørende import af urinstof fra Rusland, og at denne delvise interimsundersøgelse bør afsluttes, uden at der foretages ændringer af de antidumpingforanstaltninger, der blev pålagt ved forordning (EF) nr. 901/2001 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Den delvise interimsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne for import af urinstof med oprindelse i Rusland, der indledtes i medfør af artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96 afsluttes hermed, uden at den gældende antidumpingtold ændres.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2003.
Neuvoston asetus (EY) N:o 2228/2003,
annettu 22 päivänä joulukuuta 2003,
Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen (urean) tuontiin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden välivaiheen osittaisen tarkastelun lopettamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1), jäljempänä "perusasetus", ja erityisesti sen 11 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, joka on tehty komission kuultua neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Voimassa olevat toimenpiteet
(1) Lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottamisesta Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen tuonnissa säädettiin 10 päivänä toukokuuta 2001 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 901/2001(2). Tullia sovelletaan vähimmäistuontihintaan perustuvana muuttuvana tullina.
2. Vireillepano
(2) Komissio ilmoitti 13 päivänä kesäkuuta 2002 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella(3), jäljempänä "tarkastelun vireillepanoa koskeva ilmoitus", panevansa perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan nojalla vireille Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen tuontiin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden osittaisen välivaiheen tarkastelun.
(3) Tarkastelu pantiin vireille komission aloitteesta sovellettavan toimenpiteen muodon, joka on tällä hetkellä vähimmäistuontihinta, asianmukaisuuden tutkimiseksi, koska siinä ei tehdä eroa etuyhteydessä oleville osapuolille ja muille osapuolille suuntautuvan myynnin välillä eikä yhteisöön suuntautuvan ensimmäisen ja sitä seuraavien myyntitapahtumien välillä, ja on ilmeistä, että tämä saattaa aiheuttaa soveltamisongelmia. Näin ollen vaikuttaa siltä, ettei voimassa oleva toimenpide ollut riittävä vastapaino vahinkoa aiheuttavalle polkumyynnille.
3. Tutkimus
(4) Komissio antoi menettelyn aloittamisen virallisesti tiedoksi tuojille, käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, ja niiden järjestöille, sekä asianomaisen viejämaan edustajille ja yhteisön tuottajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi tarkastelun vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(5) Yksi yhteisön tuottajien järjestö, yksi tuojien järjestö, kaksi käyttäjien järjestöä, yksi käyttäjä ja kymmentä Italian tuojaa, kauppiasta ja käyttäjää edustava yritys esittivät näkökantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka olivat sitä määräajan kuluessa pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä, annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.
(6) Komissio hankki ja tarkasti kaikki voimassa olevien toimenpiteiden asianmukaisuuden määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot.
B. TUTKIMUKSEN PÄÄTELMÄT
(7) Välivaiheen tarkastelu pantiin vireille, koska tullin kiertämisen riski oli tarpeen välttää. Tällainen tullin kiertäminen voi tapahtua erilaisissa olosuhteissa. Vähimmäistuontihinnan käyttöön ottavien toimenpiteiden kohteena olevat viejät voisivat yhteisöön suuntautuvassa viennissään mahdollisesti laskuttaa vähimmäistuontihintaa korkeamman hinnan ja hyvittää sen tulli-ilmoituksen tekemisen jälkeen tuojien kanssa tehtävällä sopimuksella. Tämä voi tehdä vähimmäistuontihinnasta tehottoman, koska se saattaa merkitä sitä, että asianomaista tuotetta tuodaan yhteisöön edelleen vähimmäistuontihintaa alempaan hintaan. Tämä saattaa johtaa sellaiseen myöhempään jälleenmyyntihintaan yhteisössä, joka estää toimenpiteen aiotun vaikutuksen saavuttamisen eli polkumyynnin vahingollisen vaikutuksen poistamisen. Euroopan tilintarkastustuomioistuimen päätelmissä vuoden 2000 vuosikertomuksessa(4) korostettiin hintakeinottelun huomattavaa vaaraa, kun tullit ovat vähimmäistuontihinnan muodossa. Ongelma pyrittiin ratkaisemaan korvaamalla vähimmäistuontihinta arvotullilla.
(8) Vaikka arvotullin katsotaan yleensä soveltuvan paremmin hintakeinottelun välttämiseen, hintakeinottelun vaaran todettiin olevan tässä erityistapauksessa erittäin pieni, koska tuontihinnat ovat itse asiassa yleensä olleet yhtämittaisesti vähimmäistuontihintoja korkeammat jo pidemmän aikaa. Tämän vuoksi viejillä ei ole mitään syytä turvautua johdanto-osan 7 kappaleessa tarkoitettuun hintakeinotteluun säilyttääkseen kilpailukykynsä. Tämä kävi ilmi myös asianomaisten osapuolten, lukuun ottamatta yhteisön tuottajien järjestöä, esittämissä huomautuksissa, joissa todettiin, että toimenpiteen muotoa ei ole syytä muuttaa.
(9) Yhteisön tuottajien järjestön mielestä erityistulli soveltuisi paremmin hintakeinottelun vaaran torjumiseen. Sen mielestä myös arvotulli olisi tehokkaampi kuin vähimmäistuontihinta. Todettiin kuitenkin, että käsiteltävänä olevan tapauksen erityisen luonteen vuoksi hintakeinottelun vaara on hyvin pieni. Jos virtsa-ainemarkkinoiden tilanne kuitenkin muuttuu ja komissiolle esitetään näyttöä, että tämä muutos lisää hintakeinottelun vaaraa, asianmukaisiin toimiin voidaan ryhtyä. Komissio tulee kiinnittämään erityistä huomiota Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen tuontihintoihin, ja myös tulliviranomaisia pyydetään kiinnittämään huomiota tähän seikkaan.
(10) Tämän vuoksi päätellään, että kyseessä olevan tapauksen erityisen luonteen vuoksi ei tällä hetkellä ole mitään syytä muuttaa Venäjältä peräisin olevaa virtsa-ainetta koskevan toimenpiteen muotoa ja että käynnissä oleva välivaiheen osittainen tarkastelu olisi päätettävä tekemättä muutoksia asetuksella (EY) N:o 901/2001 käyttöönotettuihin polkumyyntitoimenpiteisiin,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Päätetään asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 3 kohdan nojalla vireille pantu Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen tuontiin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden välivaiheen osittainen tarkastelu muuttamatta voimassa olevaa polkumyyntitullia.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2003.