KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2107/98 af 1. oktober 1998 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af binde- og pressegarn af polypropylen med oprindelse i Polen, Tjekkiet, Ungarn og Saudi-Arabien og om godtagelse af tilsagn fra visse eksportører i forbindelse med denne import
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 905/98 (2), særlig artikel 7 og 8,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
(1) Den 3. januar 1998 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen af binde- og pressegarn af polypropylen med oprindelse i Polen. Den 28. februar 1998 (4) offentliggjorde Kommissionen ligeledes en meddelelse om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen af samme vare med oprindelse i Tjekkiet, Ungarn og Saudi-Arabien.
Proceduren vedrørende importen af binde- og pressegarn af polypropylen med oprindelse i Polen indledtes på grundlag af en klage, som Eurocord (Liaison Committee of European Union Twine, Cordage and Netting Industries) indgav i november 1997.
Proceduren vedrørende samme vare med oprindelse i Tjekkiet, Ungarn og Saudi-Arabien indledtes på grundlag af endnu en klage, som Eurocord indgav i januar 1998.
Klagerne blev indgivet på vegne af producenter i Fællesskabet, som tegner sig for en betydelig del af produktionen i Fællesskabet af binde- og pressegarn af polypropylen. Klagerne indeholdt beviser for dumping af nævnte vare og for, at der forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for ti1strækkeligt til at begrunde, at der indledes en procedure.
Det ansås efterfølgende for hensigtsmæssigt at kombinere de to undersøgelser både hvad angår spørgsmålet om dumping og skade (jf. betragtning 5).
(2) Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter og importører/forhandlere, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for eksportlandene og de EF-producenter, der havde indgivet klagen, om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt. Alle parter, der anmodede herom, indrømmedes en høring.
(3) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af sagen, og den modtog oplysninger fra ti klagende EF-producenter, syv eksporterende producenter i Polen, to eksporterende producenter i Tjekkiet, tre eksporterende producenter i Ungarn og en eksporterende producent i Saudi-Arabien. Kommissionen modtog også relevante og fuldstændige svar fra en uafhængig importør i Fællesskabet og en uafhængig importør i Schweiz.
(4) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe foreløbig afgørelse om dumping, deraf følgende skade og Fællesskabets interesser, og den aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:
a) Klagende producenter i Fællesskabet
Østrig:
- Teufelberger, Linz, Østrig
Belgien:
- Ostend Stores, Oostende, Belgien
Portugal:
- Cordex, Esmoriz, Portugal
- Cotesi, Carvalhos, Portugal
- Exporplas, Cortegaca, Portugal
- Sicor, Cortegaca, Portugal.
b) Importører/forhandlere
- W.B.V. Oelde, Oelde, Tyskland
- Fybron, Luzern, Schweiz.
c) Eksporterende producenter
Polen:
- BZLP Bezalin, Bielsko-Biala
- CZWC Chemitex, Sochaczew
- Industrial Chemistry Research Institute, Warszawa
- PAT Defalin sa, Swiebodzice
- Terplast sp. zo.o, Sieradz
Tjekkiet:
- Lanex a.s., Bolatice
- Juta a.s., Dvur Kralove nad Labem
Ungarn:
- Elso Magyar Kenderfono Rt, Szeged
- Partium '70 Rt, Berettyoujfalu
- Tiszai Vegyi Kombinat Rt, Tiszaujvaros
Saudi-Arabien:
- Saudi Yarn and Knitting Technology Factory (Synthec), en afdeling af NAFA Enterprises Ltd, Riyadh.
(5) For begge procedurer omfattede dumpingundersøgelsen perioden fra den 1. januar til den 31. december 1997 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«), og undersøgelsen af spørgsmålet om den forvoldte skade omfattede perioden fra januar 1994 til udgangen af undersøgelsesperioden.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(6) Den pågældende vare er binde- og pressegarn af polypropylen (i det følgende benævnt »sejlgarn«). Dette sejlgarn anvendes i landbruget, navnlig til sammenbinding af bundter, der opsamles af automatiske ballepressere eller lignende maskiner.
Varen fremstilles i forskellige tykkelser (løbelængde) og med forskellige specifikationer i henseende til f.eks. knude- og strækstyrke, antal snoninger pr. meter, farve, bestandighed over for ultraviolet lys samt fiberdannelse. Det fremgår af undersøgelsen, at uanset den pågældende vares forskellige tykkelser og specifikationer må al sejlgarn anses for at være en og samme vare med henblik på den foreliggende undersøgelse. Den pågældende vare tariferes i øjeblikket i KN-kode ex 5607 41 00.
2. Samme vare
(7) Det konstateredes, at binde- og pressegarn af polypropylen, som den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet fremstiller og sælger på EF-markedet, i henseende til grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål er identisk med den vare, der importeres fra de pågældende eksportlande. Det samme er tilfældet for den vare, der fremstilles og sælges på eksportlandenes hjemmemarkeder. Alle disse varer er derfor samme vare som defineret i artikel 1, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt »grundforordningen«).
(8) En ungarsk eksportør gjorde gældende, at de varer, han solgte til EF-markedet, ikke burde sammenlignes med EF-erhvervsgrenens varer, da de ikke havde samme anvendelsesformål. Da der imidlertid ikke blev fremlagt dokumentation for denne påstand, ser Kommissionen ikke nogen grund til, at disse ungarske varer ikke skulle være omfattet af denne procedure.
C. DUMPING
1. Polen
a) Samarbejde
(9) De samarbejdsvillige eksporterende producenter tegnede sig for en forholdsvis beskeden andel af den samlede import med oprindelse i Polen. Syv eksporterende producenter med hjemsted i Polen besvarede indledningsvis spørgeskemaet. Af disse syv besvarelser ansås to imidlertid for helt utilstrækkelige med henblik på undersøgelsen, da de meddelte oplysninger ikke gjorde det muligt nøjagtigt at fastlægge hverken normal værdi eller eksportpriser. De pågældende selskaber blev underrettet herom og fik lejlighed til at rette manglerne i deres besvarelser, hvilket de imidlertid ikke gjorde. De pågældende to selskaber blev derfor underrettet om, at de ville blive anset for ikke at have udvist tilstrækkelig samarbejdsvilje, jf. artikel 18 i grundforordningen.
b) Normal værdi
(10) For at neutralisere inflationens indvirkning på beregningerne fastsattes den normale værdi for perioder, der lå så tæt som muligt på de relevante eksportdatoer, hvor de pågældende eksporterende producenter havde meddelt de pågældende oplysninger. I alle tilfælde benyttedes de mest detaljerede oplysninger. For fire selskaber beregnedes den normale værdi således på månedsbasis og for et selskab på årsbasis. Ved anvendelse af denne fremgangsmåde tages der også hensyn til, at produktionen af den pågældende vare er kapitalintensiv, og at den gennemsnitlige oplagringstid er kort.
(11) På dette grundlag undersøgtes det først, om hjemmemarkedspriserne kunne benyttes til fastlæggelse af den normale værdi, dvs. om hjemmemarkedssalget af den pågældende vare havde fundet sted i tilstrækkelige mængder i normal handel til uafhængige kunder.
(12) For alle fem samarbejdsvillige selskaber havde salget af sejlgarn på hjemmemarkedet generelt fundet sted i repræsentative mængder, dvs. at det udgjorde 5 % eller mere af den mængde, der eksporteredes til Fællesskabet. De enkelte typer af den pågældende vare, som solgtes til eksport til Fællesskabet, svarede i vidt omfang ikke til de typer, der solgtes på hjemmemarkedet. Ses der på hver enkelt varetype, konstateredes det således, at for alle selskaber var mængden af de pågældende varetyper, som solgtes på hjemmemarkedet, mindre end 5 % af mængden af de tilsvarende typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen beregnedes den normale værdi derfor i alle tilfælde.
Den beregnede normale værdi fastsattes på grundlag af produktionsomkostningerne i Polen, indbefattet salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA& G), plus et rimeligt beløb til dækning af fortjeneste. I alle tilfælde benyttedes det pågældende selskabs egne SA& G. Fortjenstmargenen beregnedes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen på grundlag af den faktiske fortjenstmargen, der var konstateret for den eneste samarbejdsvillige producent i Polen, som havde et tilstrækkeligt hjemmemarkedssalg af samme vare i normal handel.
c) Eksportpris
(13) Alt salg af den pågældende vare til EF-markedet gik til uafhængige kunder i Fællesskabet. Eksportpriserne fastsattes derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for varen, når den solgtes til eksport til Fællesskabet.
d) Sammenligning
(14) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen i samme handelsled blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede priserne og prisernes sammenlignelighed, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der blev foretaget justeringer for forskelle i rabatter og prisafslag, transport-, forsikrings-, håndterings- og indladningsomkostninger og dertil knyttede omkostninger samt emballerings- og kreditomkostninger og provisioner.
e) Dumpingmargen
(15) Den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype sammenlignedes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen med den vejede gennemsnitlige eksportpris, beregnet ab fabrik og i samme handelsled.
De foreløbigt fastsatte vejede gennemsnitlige dumpingmargener for de fem samarbejdsvillige eksporterende producenter udgjorde følgende udtrykt i procent af de respektive importpriser, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet:
TABELPOSITION
(16) For de eksporterende producenter i Polen, som ikke var rede til at medvirke i undersøgelsen, fastsattes dumpingmargenen i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, i grundforordningen på grundlag af de faktiske oplysninger, der forelå. Denne metode benyttedes for ikke at belønne manglende samarbejdsvilje og for at hindre omgåelse.
Eftersom de ikke-samarbejdsvillige eksportører tegnede sig for en forholdsvis stor andel af den samlede import fra Polen, beregnedes der en restdumpingmargen på grundlag af den højeste dumpingmargen, der var fastlagt for en repræsentativ varetype, der eksporteredes af en samarbejdsvillig producent i Polen.
Restdumpingmargenen for Polen udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, fastsattes til: 40,9 %.
2. Tjekkiet
a) Normal værdi
(17) Det undersøgtes først, om hjemmemarkedspriserne kunne benyttes til fastlæggelse af den normale værdi, dvs. om hjemmemarkedssalget af den pågældende vare havde fundet sted i tilstrækkelige mængder i normal handel til uafhængige kunder.
(18) For den ene af de to tjekkiske eksporterende producenter havde salget af sejlgarn på hjemmemarkedet generelt fundet sted i repræsentative mængder, dvs. at det udgjorde 5 % eller mere af den mængde, der eksporteredes til Fællesskabet. Som det var tilfældet for Polen, svarede de enkelte typer af den pågældende vare, som denne eksporterende producent solgte til eksport til Fællesskabet, imidlertid i vidt omfang ikke til de typer, der solgtes på hjemmemarkedet. Ses der på hver enkelt varetype, konstateredes det således, at mængden af de pågældende varetyper, som solgtes på hjemmemarkedet, var mindre end 5 % af mængden af de tilsvarende typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet.
Eftersom den anden tjekkiske eksporterende producents hjemmemarkedspriser ikke kunne benyttes i henhold til artikel 2, stk. l, i grundforordningen (de varetyper, der fremstilledes af de to samarbejdsvillige eksporterende producenter, var forskellige), beregnedes den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.
Den beregnede normale værdi fastsattes for denne eksporterende producent på grundlag af de efterprøvede produktionsomkostninger (indbefattet selskabets egne SA& G), plus et rimeligt beløb til dækning af fortjeneste. Fortjenstmargenen beregnedes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen på grundlag af den fortjenstmargen, der var konstateret for den pågældende producents hjemmemarkedssalg af samme vare i normal handel.
For den anden tjekkiske producent konstateredes det, at både det samlede salg af sejlgarn og salget af hver varetype på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden havde fundet sted i repræsentative mængder og i normal handel.
Den normale værdi for dette selskab fastsattes derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i grundforordningen på grundlag af de tilsvarende priser, som uafhængige kunder havde betalt eller skulle betale for den pågældende vare ved salg i normal handel på hjemmemarkedet.
b) Eksportpris
(19) Alt salg af den pågældende vare til EF-markedet gik til uafhængige kunder i Fællesskabet. Eksportpriserne fastsattes derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for varen, når den solgtes til eksport til Fællesskabet.
c) Sammenligning
(20) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen i samme handelsled blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede priserne og prisernes sammenlignelighed, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der blev foretaget justeringer for forskelle i rabatter og prisafslag, transport-, forsikrings-, håndterings- og indladningsomkostninger og dertil knyttede omkostninger.
d) Dumpingmargen
(21) Den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype sammenlignedes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen med den vejede gennemsnitlige eksportpris, beregnet ab fabrik og i samme handelsled.
De foreløbigt fastsatte vejede gennemsnitlige dumpingmargener for de to samarbejdsvillige eksporterende producenter udgjorde følgende, udtrykt i procent af de respektive importpriser, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet:
TABELPOSITION
(22) De samarbejdsvillige producenter tegnede sig for en stor del af den samlede import fra Tjekkiet. Der beregnedes derfor i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, i grundforordningen en restdumpingmargen på grundlag af de faktiske oplysninger, der forelå, dvs. ved anvendelse af den højeste dumpingmargen, der var fastlagt for et enkelt samarbejdsvilligt selskab i Tjekkiet.
Restdumpingmargenen for Tjekkiet, udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, fastsattes til: 24,9 %.
3. Ungarn
a) Normal værdi
(23) Som det var tilfældet for Polen (jf. betragtning 10) fastsattes den normale værdi for perioder, der lå så tæt som muligt på de relevante eksportdatoer, hvor de pågældende eksporterende producenter havde meddelt de pågældende oplysninger. For et selskab beregnedes den normale værdi således på månedsbasis og for to selskaber på årsbasis.
(24) Det undersøgtes først, om hjemmemarkedspriserne kunne benyttes til fastlæggelse af den normale værdi, dvs. om hjemmemarkedssalget af den pågældende vare havde fundet sted i tilstrækkelige mængder i normal handel til uafhængige kunder. Hvor dette ikke var tilfældet, beregnedes den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen. Anvendelsen af andre eksporterende producenters priser, som omhandlet i artikel 2, stk. 1, i grundforordningen, ansås ikke for korrekt, da kun et selskabs hjemmemarkedssalg af den pågældende vare havde fundet sted i repræsentative mængder i normal handel og kun for meget få varetyper.
(25) For alle tre samarbejdsvillige ungarske eksporterende producenter oversteg det samlede salg af sejlgarn på hjemmemarkedet tærskelværdien på 5 % af eksportsalget. Som det var tilfældet for Polen og Tjekkiet, svarede de enkelte typer af den pågældende vare, som solgtes til Fællesskabet, imidlertid i vidt omfang ikke til de typer, der solgtes på hjemmemarkedet. For så vidt angår de enkelte varetyper kunne følgende fastslås:
For ét selskab oversteg hjemmemarkedssalget opgjort pr. varetype for flere typers vedkommende tærskelværdien på 5 % af eksportsalget, men salget fandt ikke sted i normal handel. Den normale værdi beregnedes derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen for alle typer, der eksporteredes.
For et andet selskab var tærskelværdien på 5 %, ligeledes opgjort pr. varetype, kun overskredet for en enkelt type. Mindre end 10 % af salget af denne type var imidlertid fortjenstgivende. Det konkluderedes derfor, at den vare, der var eksporteret til Fællesskabet, ikke var solgt på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden i tilstrækkelige mængder i normal handel. Den normale værdi beregnedes derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.
For så vidt angår det tredje selskab solgtes flere varetyper i repræsentative mængder. For nogle af disse typer var imidlertid mindre end 10 % af salget fortjenstgivende, dvs. at varerne ikke solgtes i normal handel. For alle varetyper, der enten ikke solgtes i repræsentative mængder eller i normal handel, beregnedes den normale værdi. De øvrige varetyper, der var eksporteret til Fællesskabet, var blevet solgt på hjemmemarkedet i normal handel i tilstrækkelige mængder, og den normale værdi fastsattes derfor på grundlag af salgspriserne på hjemmemarkedet for disse typer.
Den beregnede normale værdi fastsattes i påkommende tilfælde for alle tre samarbejdsvillige eksporterende producenter på grundlag af de efterprøvede produktionsomkostninger i Ungarn (indbefattet SA& G) plus et rimeligt beløb til dækning af fortjeneste. I alle tilfælde benyttedes hvert selskabs egne SA& G. Fortjenstmargenen beregnedes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen på grundlag af den faktiske fortjenstmargen, der var konstateret for den eneste samarbejdsvillige ungarske producent, hvis hjemmemarkedssalg af samme vare i normal handel havde fundet sted i tilstrækkelige mængder.
b) Eksportpris
(26) Alt salg af den pågældende vare til EF-markedet gik til uafhængige kunder i Fællesskabet. Eksportpriserne fastsattes derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for varen, når den solgtes til eksport til Fællesskabet.
c) Sammenligning
(27) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen i samme handelsled blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede priserne og prisernes sammenlignelighed, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der blev navnlig foretaget justeringer af eksportpriser og normale værdier for forskelle i rabatter og prisafslag, transport-, forsikrings-, håndterings- og indladningsomkostninger og dertil knyttede omkostninger samt kreditomkostninger og provisioner og om nødvendigt for handelsled.
d) Dumpingmargen
(28) For to selskaber sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen med den vejede gennemsnitlige eksportpris, beregnet ab fabrik og i samme handelsled. For det tredje selskab sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi med de individuelle eksportpriser, da der ganske klart forelå et eksportprismønster, som var yderst forskelligt fra køber til køber, og da metoden med sammenligning af vejede gennemsnit ikke i fuldt omfang ville afspejle omfanget af den dumping, der havde fundet sted.
De foreløbigt fastsatte vejede gennemsnitlige dumpingmargener for de tre samarbejdsvillige eksporterende producenter udgjorde følgende udtrykt i procent af de respektive importpriser, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet:
TABELPOSITION
(29) De samarbejdsvillige producenter tegnede sig for en stor del af den samlede import fra Ungarn. Der beregnedes derfor i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, i grundforordningen en restdumpingmargen på grundlag af de faktiske oplysninger, der forelå, dvs. ved anvendelse af den højeste dumpingmargen, der var fastlagt for et enkelt samarbejdsvilligt selskab i Ungarn.
Restdumpingmargenen for Ungarn udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, fastsattes til: 33,3 %.
4. Saudi-Arabien
a) Normal værdi
(30) For den eneste samarbejdsvillige eksporterende producent konstateredes det, at det samlede salg af sejlgarn på hjemmemarkedet overskred tærskelværdien på 5 % af eksportsalget og således havde fundet sted i repræsentative mængder. Nævnte tærskelværdi var også overskredet for hver enkelt varetype. Det kunne endvidere fastslås, at alt salg på hjemmemarkedet fandt sted i normal handel i overensstemmelse med artikel 2, stk. 4, i grundforordningen.
For den saudiarabiske eksporterende producent fastsattes den normale værdi derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i grundforordningen på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for alt salg af den pågældende vare på hjemmemarkedet til uafhængige kunder på det saudiarabiske marked i undersøgelsesperioden.
b) Eksportpris
(31) Alt salg af den pågældende vare til EF-markedet gik til uafhængige kunder i Fællesskabet. Eksportpriserne fastsattes derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for varen, når den solgtes til eksport til Fællesskabet.
c) Sammenligning
(32) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen i samme handelsled blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede priserne og prisernes sammenlignelighed, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der blev foretaget justeringer for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings- og indladningsomkostninger og dertil knyttede omkostninger samt provisioner og omkostninger ved kundeservice.
d) Dumpingmargen
(33) Den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype sammenlignedes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen med den vejede gennemsnitlige eksportpris, beregnet ab fabrik og i samme handelsled.
Den foreløbigt fastsatte vejede gennemsnitlige dumpingmargen for den eneste samarbejdsvillige producent i Saudi-Arabien udgjorde følgende, udtrykt i procent af de respektive importpriser, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet:
- Saudi Yarn and Knitting Technology Factory (Synthec), en afdeling af NAFA Enterprises Ltd: 36,8 %.
(34) Eftersom den samarbejdsvillige producent tegnede sig for næsten hele importen fra Saudi-Arabien, beregnedes der i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, i grundforordningen en restdumpingmargen på grundlag af de faktiske oplysninger, der forelå, dvs. den dumpingmargen, der er fastsat for denne producent.
Restdumpingmargenen for Saudi-Arabien udtrykt i procent af importprisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, fastsattes til: 36,8 %.
D. DEFINITION AF ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET
(35) Ti af de EF-producenter, der havde indgivet klagen, besvarede spørgeskemaet. To af disse ti var imidlertid ikke rede til at medvirke i undersøgelsen. Det fremgik af undersøgelsen, at de tilbageværende otte EF-producenter tegnede sig for en andel af den samlede produktion i Fællesskabet i undersøgelsesperioden på over 70 %. De samarbejdsvillige EF-producenter udgør derfor den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, i grundforordningen. I det følgende betegnes de samarbejdsvillige EF-producenter som »EF-erhvervsgrenen«.
E. SKADE
1. Forbrug i Fællesskabet
(36) Forbruget i Fællesskabet beregnedes ved sammenlægning af EF-erhvervsgrenens samlede salg og de ikke-samarbejdsvillige EF-producenters salg samt de importerede mængder. Hvad angår sidstnævnte justeredes Eurostat-tallene for at tage hensyn til oplysninger, som var indgivet af de samarbejdsvillige eksporterende producenter og efterprøvet af Kommissionen. På grundlag af de foreliggende oplysninger ansattes salget for de EF-producenter, der ikke medvirkede i proceduren, til ca. 30 % af samtlige EF-producenters samlede salg.
På ovennævnte grundlag var der tale om en mindre stigning i forbruget i Fællesskabet, nemlig fra 40 230 tons i 1994 til 44 363 tons i 1995. I 1996 steg det synlige forbrug betydeligt og nåede op på 52 798 tons, hvorefter det faldt til 52 526 tons i undersøgelsesperioden. Dette svarer til en samlet stigning på 31 % i den betragtede periode.
2. Importen til Fællesskabet af sejlgarn fra de pågældende eksportlande
a) Kumulering
(37) De fastlagte dumpingmargener er ikke minimale, og de pågældende landes markedsandele er ikke ubetydelige. Fra alle disse lande udviste importen en opadgående udviklingstendens. Desuden konstateredes det, at priserne på de importerede varer alle lå på stort set samme niveau.
Det skal også påpeges, at de varer, der importeres fra de pågældende eksportlande, er indbyrdes substituerbare og kan substituere de varer, der fremstilles og sælges af EF-erhvervsgrenen, og de afsættes gennem de samme salgskanaler på et gennemsigtigt marked. Det konkluderedes derfor i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i grundforordningen, at det vil være hensigtsmæssigt at foretage en kumulativ vurdering af virkningerne af importen på baggrund af vilkårene for konkurrencen mellem de importerede varer og vilkårene for konkurrencen mellem de importerede varer og de i Fællesskabet fremstillede varer.
b) Mængde, værdi og markedsandel, for importen fra de pågældende eksportlande
(38) Importen fra de pågældende fire lande steg fra 5 263 tons i 1994 til 16 441 tons i undersøgelsesperioden, svarende til en stigning på over 200 %.
(39) Hvad angår markedsandelen beregnet på grundlag af det samlede forbrug i Fællesskabet målt i mængde var der for de pågældende fire lande tale om en stigning fra 13 % i 1994 til 31 % i undersøgelsesperioden, altså en stigning på 138 %.
c) Priserne på dumpingvarerne fra de pågældende eksportlande
(40) Priserne på de importerede varer fra Polen, Tjekkiet og Saudi-Arabien steg mellem 1994 og udgangen af undersøgelsesperioden. Det skal anføres, at i langt de fleste tilfælde konstateredes det, at disse priser var langt lavere end EF-erhvervsgrenens priser i hele den betragtede periode. For Ungarns vedkommende faldt priserne en smule i samme periode.
d) Prisunderbud for importen fra de pågældende eksportlande
(41) Med henblik på at fastlægge prisunderbud for de pågældende eksportlande analyserede Kommissionen data, der vedrørte undersøgelsesperioden. Prisunderbud beregnedes på grundlag af en sammenligning mellem eksportpriserne og EF-erhvervsgrenens priser i samme handelsled, dvs. handlende/forhandlere, som køber direkte fra de eksporterende producenter og fra EF-erhvervsgrenen, og for umiddelbart sammenlignelige typer af sejlgarn og omfattende de fire medlemsstater med de største markeder, dvs. Tyskland, Frankrig, Italien og Det Forenede Kongerige.
Ved anvendelse af denne metode blev prissammenligningen foretaget på grundlag af solgte mængder svarende til ca. 70 % af EF-erhvervsgrenens samlede salg af alle typer sejlgarn. Salgstransaktionerne for de udvalgte typer sejlgarn repræsenterede også en stor del af den samlede import fra de pågældende eksportlande. De benyttede salgspriser for EF-erhvervsgrenen var dennes priser ved salg til uafhængige kunder, om nødvendigt justeret til ab fabrik, dvs. eksklusive transportomkostninger. Der blev foretaget justeringer af de eksporterende producenters salgspriser (cif Fællesskabets grænse) for at tage hensyn til betalt told. Sammenligningen af priserne fandt sted efter fradrag af rabatter og prisafslag.
Det fremgik af undersøgelsen (som med undtagelse af en ungarsk producent fandt sted på grundlag af vejede gennemsnit), at prisunderbudsmargenerne, udtrykt i procent af EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser, udgjorde følgende: For Polen mellem 5,7 og 17,4 % med et samlet vejet gennemsnit på 14,6 %, for Tjekkiet mellem 16,1 og 19,2 % med et samlet vejet gennemsnit på 16,1 % og for Ungarn mellem 17,8 og 21,4 % med et samlet vejet gennemsnit på 18,2 %. For Saudi-Arabien var prisunderbuddet 3,8 %.
3. EF-erhvervsgrenens situation
a) Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse
(42) EF-erhvervsgrenens produktion steg i løbet af den betragtede periode, nemlig fra 25 767 tons i 1994 til 30 133 tons i undersøgelsesperioden. Dette svarer til en samlet stigning på 17 %. Produktionen øgedes således mindre end forbruget i Fællesskabet, som steg med 31 % i den betragtede periode.
(43) Hvad angår kapaciteten skal det anføres, at produktionsfaciliteterne for sejlgarn også anvendes til fremstilling af andre varer, som ikke er omfattet af denne procedure, f.eks. tovværk. Der måtte derfor på grundlag af omsætningen foretages et skøn over den kapacitet, som EF-erhvervsgrenen normalt benytter til fremstilling af den pågældende vare. På dette grundlag øgedes kapaciteten fra 38 732 tons i 1994 til 42 984 tons i undersøgelsesperioden, hvilket svarer til en stigning på 11 %. Denne stigning var i overensstemmelse med forventningerne om markedsudviklingen. Kapacitetsudnyttelsesgraden øgedes i den betragtede periode, nemlig fra 66,5 % i 1994 til 70 % i undersøgelsesperioden.
b) EF-erhvervsgrenens salg
(44) EF-erhvervsgrenens salg på EF-markedet steg i den betragtede periode, nemlig fra 21 953 tons i 1994 til 24 166 tons i undersøgelsesperioden. Dette svarer til en samlet stigning på 10 %. Denne udvikling viser, at EF-erhvervsgrenens salg ikke fulgte udviklingstendensen for forbruget, som steg med 31 % i den betragtede periode.
c) Markedsandel
(45) Sammenlignes den mængdemæssige udvikling i salget med den mængdemæssige udvikling i forbruget i Fællesskabet, fremgår det, at EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt i den betragtede periode. EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt således fra 54,6 % i 1994 til 50,4 % i 1995, 49,2 % i 1996 og 46 % i undersøgelsesperioden. Den samlede nedgang i markedsandelen mellem 1994 og undersøgelsesperioden var således 8 procentpoint.
d) Lagerbeholdninger
(46) Lagerbeholdningerne øgedes betydeligt mellem 1994 og undersøgelsesperioden, nemlig med 44,4 %.
e) Gennemsnitlig salgspris og prisudvikling
(47) Det vejede gennemsnit af priserne på den pågældende vare, som solgtes af EF-erhvervsgrenen på EF-markedet, svingede i den betragtede periode og steg generelt med 10 %.
f) Rentabilitet
(48) EF-erhvervsgrenens rentabilitet udtrykt i procent af nettosalget forringedes, idet den vejede gennemsnitlige fortjeneste udtrykt i procent af nettosalget faldt fra 3,9 % i 1994 til 1,9 % i undersøgelsesperioden, altså en nedgang på 50 %. Det skal imidlertid påpeges, at den finansielle situation forværredes i særlig grad fra 1995 og derefter, hvor der var tale om en nedgang i fortjenesten fra 13,5 % til 1,9 % i undersøgelsesperioden.
g) Investeringer
(49) EF-erhvervsgrenens årlige investeringer steg generelt, nemlig fra 1,07 mio. ECU i 1994 til 1,22 mio. ECU i undersøgelsesperioden med et højdepunkt i 1996 på 3,27 mio. ECU. Selv om dette svarer til en samlet stigning på 14 % i den betragtede periode, er investeringerne faldet betydeligt mellem 1996 og undersøgelsesperioden.
h) Beskæftigelse
(50) Beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen i forbindelse med den pågældende vare øgedes i den betragtede periode. Antallet af beskæftigede steg således fra 557 i 1994 til 689 i 1995. Siden 1995 er beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen faldet til 639, dvs. med 7,2 %.
4. Konklusion vedrørende skade
(51) Det fremgår af undersøgelsen, at EF-erhvervsgrenen var udsat for betydelige underbud i forbindelse med dumpingimporten, som steg betydeligt i henseende til både mængde og markedsandel. Desuden led EF-erhvervsgrenen et betydeligt tab af markedsandel (8 procentpoint) i en periode, hvor forbruget i Fællesskabet steg med 31 %.
Endvidere var der tale om en betydelig forringelse af EF-erhvervsgrenens finansielle resultater, navnlig i perioden efter 1995. På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen foreløbigt, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade som defineret i artikel 3, stk. 1, i grundforordningen.
F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Dumpingimportens følgevirkninger
(52) På grundlag af Kommissionens undersøgelse af, om den væsentlige skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt, var forårsaget af dumpingimporten, fastslog den, at dumpingimporten steg betydeligt, målt i mængde, mellem 1994 og undersøgelsesperioden (210 %). Det skal bemærkes, at dumpingimporten til Fællesskabet næsten fordobledes mellem 1994 og 1995, og der var tale om en yderligere betydelig stigning mellem 1996 og undersøgelsesperioden. Dette havde til følge, at den kumulerede samlede markedsandel for importen fra de pågældende eksportlande øgedes fra 13,1 % i 1994 til 31 % i undersøgelsesperioden, dvs. med 17,9 procentpoint. I modsætning hertil faldt EF-erhvervsgrenens markedsandel med 8,6 procentpoint mellem 1994 og undersøgelsesperioden. Det skal desuden anføres, at EF-erhvervsgrenen mistede en markedsandel på 3,2 % alene mellem 1996 og 1997, hvilket er den periode, hvor stigningen i importen fra de pågældende eksportlande blev særlig følelig.
Det skal endvidere bemærkes, at markedet for sejlgarn både er prisfølsomt og gennemsigtigt. Kommissionen fastslog, at den pågældende vare må anses for at være en råvare, og at ethvert prisfald havde tendens til omgående at påvirke markedet, navnlig eftersom de pågældende eksporterende producenter og EF-erhvervsgrenen sælger deres varer til de samme kunder. Kommissionen konstaterede i den forbindelse, at priserne på de importerede varer fra de pågældende eksportlande i undersøgelsesperioden var mellem 3,8 og 21,4 % lavere end EF-erhvervsgrenens priser.
Hertil kommer, at i hele den betragtede periode var priserne på de varer, der importeredes fra de af undersøgelsen omfattede lande, vedvarende og betydeligt lavere end EF-erhvervsgrenens priser. Som følge heraf måtte EF-erhvervsgrenen justere sine priser i overensstemmelse med markedssituationen for ikke at tabe markedsandele. Det konstateredes endvidere, at priserne på dumpingvarerne var de laveste på markedet i undersøgelsesperioden.
(53) EF-erhvervsgrenen var hårdest ramt, navnlig i henseende til rentabilitet og markedsandel, i undersøgelsesperioden, da importen til Fællesskabet fra de pågældende eksportlande var på sit højeste.
Under disse omstændigheder konkluderes det, at dumpingimporten af sejlgarn fra de pågældende eksportlande har forårsaget væsentlig skade for EF-erhvervsgrenen.
2. Andre faktorer
a) Anden import
(54) På grundlag af Eurostat-tallene undersøgtes også følgevirkningerne for EF-erhvervsgrenen af anden import end importen fra de pågældende eksportlande.
Importen fra andre lande, som ikke er omfattet af den foreliggende undersøgelse, udgjorde 2 043 tons i undersøgelsesperioden, svarende til en samlet markedsandel på 4 %, en nedgang i forhold til 1994, hvor markedsandelen var 4,6 %. I undersøgelsesperioden hidrørte denne import hovedsagelig fra Costa Rica, USA, Slovenien, Tyrkiet og Schweiz, og med undtagelse af importen fra Costa Rica i 1996 fandt denne import sædvanligvis sted til priser, der var højere end de af undersøgelsen omfattede eksportlandes priser.
For Costa Ricas vedkommende konstateredes det, at importpriserne i 1996 var lavere end de af undersøgelsen omfattede eksportlandes priser, og markedsandelen udgjorde 2,2 %. Priserne var imidlertid højere i 1997, og markedsandelen faldt til 1,4 %.
Det skal i den forbindelse påpeges, at priserne på dumpingvarerne i undersøgelsesperioden ifølge de foreliggende oplysninger var de laveste på markedet. Desuden tegnede dumpingimporten sig alene for en betydelig mængde i hele den betragtede periode og udgjorde således i undersøgelsesperioden 89 % af den samlede import.
Det følger af ovenstående, at importen fra andre lande end de fire lande, der er omfattet af undersøgelsen, ikke kan have brudt årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den væsentlige skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
b) Udviklingen i forbruget
(55) Forbruget i Fællesskabet af sejlgarn steg med i alt 31 % mellem 1994 og undersøgelsesperioden, med en tendens til at stabilisere sig efter 1996. Den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, kan således ikke tilskrives efterspørgselsudviklingen.
c) EF-erhvervsgrenens eksportaktiviteter
(56) I den af undersøgelsen omfattede periode var EF-erhvervsgrenens eksport af sejlgarn til tredjelande opgjort i mængde stort set uændret. EF-erhvervsgrenens salgspriser på eksportmarkedet var betydeligt højere end priserne på EF-markedet. Salgspriserne steg med 22 % på eksportmarkedet sammenlignet med 10 % på EF-markedet. EF-erhvervsgrenens eksportaktiviteter bidrog således ikke til den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
d) EF-erhvervsgrenens konkurrencedygtighed
(57) Det skal anføres, at EF-erhvervsgrenen i den betragtede periode foretog betydelige investeringer i forbindelse med udskiftning af maskiner for at holde trit med den teknologiske udvikling. Disse nye maskiner gjorde det muligt at sikre en smidigere og mere integreret produktionsproces. EF-erhvervsgrenen udfoldede desuden fortsat bestræbelser inden for forskning og udvikling og kvalitetskontrol i hele den betragtede periode. I denne periode sænkede EF-erhvervsgrenen således sine SA& G med 8 %. EF-erhvervsgrenen forbedrede derfor sine resultater både i henseende til omkostninger og kvalitet i den betragtede periode.
e) Ændringer i priserne på råmaterialer
(58) Kommissionen undersøgte også, om den skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt, kunne være forårsaget af svingninger i råmaterialeomkostningerne i den betragtede periode, hvor der var konstateret betydelige svingninger i råmaterialepriserne. Både EF-producenterne og producenterne i de pågældende eksportlande var udsat for sådanne svingninger. Priserne på polypropylengranulat, som er det vigtigste råmateriale, der benyttes til fremstilling af den pågældende vare, steg generelt med 39 % mellem 1994 og undersøgelsesperioden. I betragtning af, at dette råmateriale tegner sig for ca. 55 % af de samlede produktionsomkostninger, burde EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspris være steget med 21,5 % i løbet af den betragtede periode for at give dækning for den samlede stigning i råmaterialeomkostningerne. Dette skal sammenholdes med en samlet stigning i EF-erhvervsgrenens salgspriser på 10 % og de betydelige underbudsmargener, der er konstateret for importen fra de pågældende eksportlande, hvilket gjorde det umuligt for EF-erhvervsgrenen at overvælte den fulde stigning i råmaterialeomkostningerne på kunderne.
3. Konklusion
(59) I betragtning af, at sejlgarn er en form for råvare, som udbydes på et gennemsigtigt marked, og at den i Fællesskabet fremstillede vare og den importerede vare sælges gennem de samme kanaler i Fællesskabet, fastslår Kommissionen, at dumpingimporten af sejlgarn med oprindelse i de pågældende eksportlande havde betydelig indvirkning på markedet i Fællesskabet.
Selv om det ikke kan udelukkes, at import fra andre tredjelande og svingninger i råmaterialeomkostningerne kan have haft en vis negativ indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation, ændrer det ikke noget ved den kendsgerning, at importen af sejlgarn med oprindelse i de pågældende eksportlande særskilt betragtet har forårsaget væsentlig skade for EF-erhvervsgrenen.
Grundlaget for denne konklusion er navnlig nedgangen i EF-erhvervsgrenens markedsandel kombineret med forringelsen af rentabiliteten, som falder sammen med en betydelig stigning i dumpingimporten, både hvad angår mængder og markedsandel, og salg til priser, som konstant har været lavere end EF-erhvervsgrenens priser, og som var de laveste på markedet i undersøgelsesperioden.
G. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Indledning
(60) Det er endvidere undersøgt, om der, trods konklusionerne om dumping og skade som følge heraf, er tvingende grunde til at fastslå, at det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre antidumpingforanstaltninger i det foreliggende tilfælde. Med henblik herpå og i overensstemmelse med artikel 21, stk. 1, i grundforordningen undersøgte Kommissionen følgevirkningerne af indførelsen af foranstaltninger for alle parter, der er involveret i proceduren, og også følgerne af ikke at træffe foranstaltninger.
For at vurdere de sandsynlige følgevirkninger af foranstaltninger anmodede Kommissionen om oplysninger fra alle interesserede parter, den havde kendskab til, herunder EF-erhvervsgrenen, importører/forhandlere og brugere af den pågældende vare. Det skal anføres, at Kommissionen kun modtog få og generelle svar. De parter, der er undersøgt i forbindelse med den foreliggende analyse af Fællesskabets interesser, falder i tre kategorier, nemlig EF-erhvervsgrenen, importører/forhandlere og brugere. Det skal anføres, at sejlgarn sælges i Fællesskabet i færdigforarbejdet form, så ingen senere produktionsled er derfor berørt af denne procedure.
2. EF-erhvervsgrenens interesser
a) EF-erhvervsgrenens art og struktur
(61) Der findes EF-producenter i næsten alle medlemsstater. Der er imidlertid en meget stor koncentration af selskaber i Portugal. De portugisiske producenter tegnede sig således for ca. 60 % af EF-erhvervsgrenens produktion i undersøgelsesperioden.
EF-erhvervsgrenen består hovedsagelig af små og mellemstore familieejede selskaber. EF-erhvervsgrenen forarbejder i det væsentlige råmaterialet til sejlgarn gennem følgende produktionsfaser: Ekstrudering (smeltning af råmaterialerne til en brugbar folie), opskæring (opskæring af folien i strimler) og snoning eller fletning (snoning eller fletning af strimlerne for at fremstille sejlgarn).
b) EF-erhvervsgrenens levedygtighed
(62) Selv om EF-erhvervsgrenen har lidt finansielle tab, er dette ikke ensbetydende med, at den ikke i strukturel henseende er levedygtig. EF-erhvervsgrenen har således gennem hele den betragtede periode foretaget betydelige investeringer i nye maskiner, hvilket har gjort det muligt at gøre produktionsprocesserne mere effektive. EF-erhvervsgrenen har også investeret i kvalitetssikring og -kontrol og har udfoldet betydelige forsknings- og udviklingsbestræbelser med henblik på produktion af nye typer sejlgarn, som kunne sikre større værditilvækst og anvendelse af højteknologi. Endelig opretholdt EF-erhvervsgrenen ved udgangen af undersøgelsesperioden fortsat en betydelig markedsandel, hvilket viser, at EF-erhvervsgrenen er en pålidelig leverandør.
c) Sandsynlige følgevirkninger af at indføre/ikke indføre foranstaltninger
(63) Hvis det pres, der udgår fra dumpingimporten, får lov til at fortsætte, navnlig på baggrund af den betydelige forøgelse af markedsandelen for denne import, vil EF-erhvervsgrenens finansielle situation fortsat forværres. EF-erhvervsgrenen vil dermed ikke være i stand til at finansiere bestræbelserne på at udvikle nye varer, og på længere sigt kan der blive tale om virksomhedslukninger. Det skal i den forbindelse bemærkes, at en af de klagende EF-producenter indstillede produktionen i løbet af undersøgelsesperioden som følge af det faldende prisniveau på EF-markedet i den betragtede periode. Det er meget sandsynligt, at denne negative udviklingstendens vil fortsætte, hvis der ikke indføres foranstaltninger til afhjælpning af virkningerne af dumpingimporten. EF-erhvervsgrenens overlevelse og bevarelsen af 600 arbejdspladser, hovedsagelig i Portugal, kan dermed i den sidste ende være bragt i fare.
(64) Indførelsen af foranstaltninger kan gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at genvinde en del af den markedsandel, den tidligere rådede over. Endvidere vil indførelsen af foranstaltninger sætte EF-erhvervsgrenen i stand til at forbedre rentabiliteten. Det vil derfor være i EF-erhvervsgrenens interesse, at der indføres antidumpingforanstaltninger.
3. Importørers/forhandleres interesser
(65) Distributionskæden for den pågældende vare er kendetegnet ved et lille antal importører/forhandlere, som opretholder betydelige lagre af den pågældende vare. Importørerne/forhandlerne optræder almindeligvis som mellemmænd mellem brugerne (landbrugskooperativer og ballekontrahenter) og både EF-erhvervsgrenen og de eksporterende producenter. Da importørerne/forhandlerne almindeligvis frit kan vælge, hvilke varer de vil indkøbe (EF-producerede eller importerede varer), kan Kommissionen ikke se, at de i væsentlig grad skulle blive berørt af, om der indføres foranstaltninger eller ej. Kommissionen har desuden ikke fået forelagt dokumentation for, at dette vil være tilfældet.
4. Brugernes interesser
(66) Brugerne af den pågældende vare omfatter fortrinsvis ballekontrahenter eller individuelle landbrugere. I betragtning af, at markedet er meget prisfølsomt, finder Kommissionen, at indførelsen af foranstaltninger efter al sandsynlighed vil resultere i en prisforhøjelse. Det skal anføres, at sejlgarn kun anvendes til fremstilling af baller, og at udgifterne til sejlgarn blot er en ubetydelig del af de samlede omkostninger, der påløber hos den individuelle landbruger eller ballekontrahent, når de sammenlignes med sådanne omkostninger som afskrivning af ballepressere, olie, forsikring, arbejdskraft eller vedligeholdelse. På grundlag af de foreliggende oplysninger fastslår Kommissionen, at den pågældende vare kun repræsenterer en ubetydelig del af den enkelte landbrugers eller ballekontrahents samlede omkostninger, hvilket forklarer den manglende samarbejdsvilje fra brugernes side i forbindelse med denne procedure. Eventuelle forventede prisforhøjelser som følge af indførelsen af foranstaltninger vil derfor være ubetydelige for brugerne.
5. Følgevirkninger for konkurrencen på EF-markedet
(67) Hvad angår konkurrencevilkårene på EF-markedet er foranstaltningerne ikke af en sådan art, at de udelukker de af undersøgelsen omfattede eksporterende producenter fra EF-markedet, og foranstaltningerne vil derfor gøre det muligt for de eksporterende producenter fortsat at være til stede på markedet.
Brugerne vil således fortsat kunne udnytte fordelene ved et marked med et stort antal leverandører.
6. Konklusion
(68) Stigningen i importen fra de pågældende eksportlande i den betragtede periode og de pågældende eksporterende producenters optræden på EF-markedet, dvs. konstante og betydelige prisunderbud i forhold til EF-erhvervsgrenens priser, giver anledning til at formode, at denne udviklingstendens vil fortsætte og medføre yderligere skade for EF-erhvervsgrenen, hvis der ikke træffes foranstaltninger.
Indførelsen af foranstaltninger kan forventes at bidrage til, at EF-erhvervsgrenen kan forbedre rentabiliteten, med deraf følgende gunstige virkninger for konkurrencevilkårene på EF-markedet, og det vil samtidig mindske truslen om yderligere lukninger og nedgang i beskæftigelsen. Det forventes også, at foranstaltningerne vil gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen fuldt ud at udnytte de investeringer, der er foretaget i de seneste år for at fortsætte udviklingen af nye produkter med højere teknologi til nye og specialiserede anvendelsesformål. Med hensyn til brugerindustrierne vil forventede prisstigninger kun have ringe betydning. Kommissionen konkluderer, at der under de foreliggende omstændigheder ikke er nogen tvingende grunde til ikke at indføre foranstaltninger.
H. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER
(69) På grundlag af ovenstående konklusioner vedrørende dumping og skade undersøgte Kommissionen omfanget af de midlertidige foranstaltninger, der skal indføres. Med henblik herpå er der taget hensyn til de fastlagte dumpingmargener og størrelsen af den told, der vil være nødvendig for at afhjælpe den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
1. Skadestærskel
(70) Med henblik på at fastlægge omfanget af de midlertidige foranstaltninger, der skal indføres, fastslog Kommissionen, at priserne på dumpingvarerne bør forhøjes til et ikke-skadevoldende niveau. Den nødvendige prisforhøjelse eller skadestærskel fastsattes på grundlag af en sammenligning mellem de vejede gennemsnitlige eksportpriser for de varetyper, der benyttedes til at fastlægge prisunderbud, beregnet cif Fællesskabets grænse, og EF-erhvervsgrenens faktiske vejede produktionsomkostninger, plus en fortjenstmargen på 5 %. Denne fortjenstmargen ansås med henblik på den foreløbige fastlæggelse af de faktiske forhold for at være det minimum, der er nødvendigt for at sikre denne sektors overlevelse. Der tages hensyn til, at den pågældende vare af de interesserede parter anses for at være en råvare.
Det derved fremkomne beløb, som er nødvendigt for at afhjælpe skaden, eller skadestærsklen, fastsattes for hver af de pågældende eksporterende producenter på grundlag af denne sammenligning og beregnedes i procent af cif-værdien af deres eksport til Fællesskabet.
2. Midlertidig told
(71) I henhold til artikel 7, stk. 2, i grundforordningen bør den midlertidige told være lig med dumpingmargenen eller det beløb, der er nødvendigt for at afhjælpe skaden, alt efter hvad der er lavest. For fire eksporterende producenter er den midlertidige told lig med det beløb, der er nødvendigt for at afhjælpe skaden, og for syv eksporterende producenter er den lig med dumpingmargenen. Af de grunde, der er omhandlet i betragtning 22, 29 og 34, fastsættes resttolden for Tjekkiet, Ungarn og Saudi-Arabien til samme sats som den højeste margen, der er fastlagt for en samarbejdsvillig eksporterende producent i hvert af de pågældende lande. Af de grunde, der er omhandlet i betragtning 16, fastsættes resttolden for Polen til samme sats som den højeste margen, der er fastlagt for en repræsentativ type, der er eksporteret af en samarbejdsvillig eksporterende producent i Polen.
3. Tilsagn
(72) Nogle af de eksporterende producenter, der er omfattet af proceduren, gav Kommissionen visse pristilsagn i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, i grundforordningen. Kommissionen fandt, at de pågældende eksporterende producenters tilsagn kunne godtages.
(73) Kommissionen gør opmærksom på, at i tilfælde af misligholdelse eller tilbagetrækning af tilsagnet kan der indføres antidumpingtold i medfør af artikel 8, stk. 9 og 10, i grundforordningen.
(74) Det skal endvidere anføres, at undersøgelsen af spørgsmålet om dumping, skade og Fællesskabets interesser vil blive fuldført i overensstemmelse med artikel 8, stk. 6, i grundforordningen, uanset godtagelsen af tilsagn i løbet af undersøgelsen.
I. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE
(75) Af hensyn til en rimelig forvaltning bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de berørte parter kan tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt.
Det skal endvidere anføres, at alle undersøgelsesresultater med henblik på denne forordning er foreløbige og eventuelt skal tages op til yderligere undersøgelse med henblik på indførelse af en endelig told, som Kommissionen måtte foreslå -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af binde- og pressegarn af polypropylen, henhørende under KN-kode ex 5607 41 00. (Taric-kode 5607 41 00*10), og med oprindelse i Polen, Tjekkiet, Ungarn og Saudi-Arabien.
2. Den midlertidige told, som beregnes af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for import af den pågældende vare, der fremstilles af nedenstående selskaber, fastsættes som følger:
TABELPOSITION
3. Medmindre andet er anført, finder gældende bestemmelser for told og anden toldpraksis anvendelse.
4. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af de varer, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
1. Uanset artikel 1 pålægges den midlertidige told ikke import af binde- og pressegarn af polypropylen, der fremstilles og eksporteres eller faktureres direkte til et importerende selskab i Fællesskabet af de selskaber, der udtrykkeligt er anført i stk. 3, og hvis tilsagn hermed er godtaget.
2. Misligholdes tilsagnet imidlertid i løbet af en given indberetningsperiode, dvs. et kvartal af et kalenderår, anses alt salg i den pågældende periode for ikke at være omfattet af tilsagnet, og den midlertidige told, der beregnes af nettoimportprisen for den pågældende vare, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, og som er anført i stk. 3, er gældende. Dette foregriber ikke fællesskabsinstitutionernes ret til i henhold til artikel 8, stk. 9 og 10, i forordning (EF) nr. 384/96 at træffe sådanne foranstaltninger, som måtte være nødvendige.
3. Import i henhold til de afgivne og godtagne tilsagn angives under følgende Taric-tillægskoder:
TABELPOSITION
Artikel 3
I medfør af artikel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 384/96, og uden at dette berører artikel 20, stk. 2 og 3, i nævnte forordning, kan de parter, der gav sig til kende inden for den frist, der er anført i meddelelsen om indledning af proceduren, tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for en frist på en måned fra nærværende forordnings ikrafttræden.
I medfør af artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de berørte parter inden for en frist på en måned fra nærværende forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til anvendelsen heraf.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske i Fællesskabers Tidende.
Artikel 1 anvendes i seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 1. oktober 1998.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2107/98,
annettu 1 päivänä lokakuuta 1998,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Puolasta, T Osekin tasavallasta, Unkarista ja Saudi-Arabiasta peräisin olevan polypropeenista valmistetun lyhdelangan ja paalinarun tuonnissa ja tiettyjen viejien esittämien kyseistä tuontia koskevien sitoumusten hyväksymisestä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 905/98 (2), ja erityisesti sen 7 ja 8 artiklan, ja
on kuullut asiassa neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
(1) Komissio ilmoitti 3 päivänä tammikuuta 1998 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (3) aloittavansa polkumyynnin vastaisen menettelyn, jossa tarkastellaan Puolasta peräisin olevan polypropeenista valmistetun lyhdelangan ja paalinarun tuontia. Tämän jälkeen komissio ilmoitti 28 päivänä helmikuuta 1998 (4) aloittavansa polkumyynnin vastaisen menettelyn, jossa tarkastellaan T Osekin tasavallasta, Unkarista ja Saudi-Arabiasta peräisin olevan kyseisen tuotteen tuontia.
Puolasta peräisin olevan polypropeenista valmistetun lyhdelangan ja paalinarun tuontia koskeva menettely aloitettiin, kun Liaison Committee of European Union Twine, Cordage and Netting Industries (Eurocord) oli jättänyt asiaa koskevan valituksen marraskuussa 1997.
T Osekin tasavallasta, Unkarista ja Saudi-Arabiasta peräisin olevaa kyseistä tuotetta koskeva menettely aloitettiin, kun Eurocord jätti toisen asiaa koskevan valituksen tammikuussa 1998.
Eurocord edusti valituksessaan tuottajia, joiden tuotanto muodostaa pääosan polypropeenista valmistetun lyhdelangan ja paalinarun kokonaistuotannosta yhteisössä. Valitus sisälsi todisteita kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta, ja todisteita pidettiin riittävinä menettelyn aloittamiseksi.
Katsottiin, että nämä kaksi tutkimusta oli aiheellista yhdistää sekä polkumyynnin että vahinkoa koskevan analyysin tarkastelemista varten (katso johdanto-osan 5 kappale).
(2) Komissio ilmoitti asiasta virallisesti tiedossaan oleville vientiä harjoittaville tuottajille ja tuojille tai jälleenmyyjille, viejämaiden edustajille sekä valituksen tehneille yhteisön tuottajille. Asianomaisille osapuolille annettiin mahdollisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi. Kaikille kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin tilaisuus tulla kuulluksi.
(3) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille tiedossaan oleville asianomaisille osapuolille ja sai tietoja kymmeneltä valituksen tehneeltä yhteisön tuottajalta, seitsemältä puolalaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, kahdelta t Osekkiläiseltä vientiä harjoittavalta tuottajalta, kolmelta unkarilaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta sekä yhdeltä saudiarabialaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta. Lisäksi komissio sai asianmukaiset ja täydelliset vastaukset yhdeltä etuyhteyttä vailla olevalta tuojalta yhteisössä sekä yhdeltä etuyhteyttä vailla olevalta tuojalta Sveitsissä.
(4) Komissio hankki ja tarkasti kaikki tiedot, joita se piti tarpeellisina polkumyynnin, vahingon ja yhteisön edun alustavaa määrittämistä varten, ja teki tarkastuskäyntejä seuraavien yritysten toimitiloissa:
a) Valituksen tehneet yhteisön tuottajat
Itävalta:
- Teufelberger, Linz
Belgia:
- Ostend Stores, Oostende
Portugali:
- Cordex, Esmoriz
- Cotesi, Carvalhos
- Exporplas, Cortegaca
- Sicor, Cortegaca.
b) Tuojat/jälleenmyyjät
- W.B.V. Oelde, Oelde, Saksa
- Fybron, Luzern, Sveitsi,
c) Vientiä harjoittavat tuottajat
Puola:
- BZLP Bezalin, Bielsko-Biala
- CZWC Chemitex, Sochaczew
- Industrial Chemistry Research Institute, Varsova
- PAT Defalin sa, Swiebodzice
- Terplast sp. zo.o, Sieradz
T Osekin tasavalta:
- Lanex a.s., Bolatice
- Juta a.s., Dvur Kralove nad Labem
Unkari:
- Elso Magyar Kenderfono Rt, Szeged
- Partium '70 Rt, Berettyoujfalu
- Tiszai Vegyi Kombinat Rt, Tiszaujvaros
Saudi-Arabia:
- Saudi Yarn and Knitting Technology Factory (Synthec), joka kuuluu yritykseen NAFA Enterprises Ltd, Riyadh.
(5) Polkumyyntitutkimus kattoi molemmissa menettelyissä ajanjakson 1.1.-31.12.1997 (jäljempänä "tutkimusajanjakso"), ja vahinkoa tarkasteltiin tammikuusta 1994 tutkimusajanjakson loppuun.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(6) Tarkasteltavana oleva tuote on polypropeenista valmistettu lyhdelanka ja paalinaru eli niin kutsuttu maatalousnaru. Maatalousnarua käytetään maataloudessa erityisesti automaattisilla paalaimilla tai muilla vastaavilla koneilla koottavien nippujen sitomiseen.
Tuotetta valmistetaan eri vahvuuksina (m/kg) ja eri ominaisuuksin (esimerkiksi solmu, vetolujuus, kierteiden/säikeiden määrä metriä kohden, väri, ultraviolettistabilisaatio ja säikeisyys voivat vaihdella). Tutkimuksesta ilmeni, että vaikka maatalousnarun vahvuus ja erityispiirteet voivat vaihdella, kaikkia maatalousnaruja voidaan tässä tutkimuksessa tarkastella yhtenä tuotteena. Tarkasteltavana oleva tuote kuuluu nykyään CN-koodiin ex 5607 41 00.
2. Samankaltainen tuote
(7) Todettiin, että yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla tuottama ja valmistama maatalousnaru on fyysisiltä ja teknisiltä perusominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan samanlaista kuin viejämaista tuotu maatalousnaru. Yhteisön markkinoilla tuotetun tuotteen kanssa samanlaiseksi katsottiin myös kyseessä olevien viejämaiden kotimarkkinoilla valmistettu ja myyty maatalousnaru. Näin ollen kaikki edellä mainitut tuotteet ovat asetuksen (EY) N:o 384/96 (jäljempänä "perusasetus") 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita.
(8) Eräs unkarilainen viejä väitti, että sen yhteisön markkinoille myymiä tuotteita ei pitäisi samastaa yhteisön tuotannonalan tuotteisiin, koska niillä oli eri loppukäyttäjät. Väitteen tueksi ei kuitenkaan esitetty todisteita, minkä vuoksi komissio katsoo, että kyseisiä Unkarista peräisin olevia tuotteita ei ole aihetta jättää menettelyn ulkopuolelle.
C. POLKUMYYNTI
1. Puola
a) Yhteistyössä toimiminen
(9) Yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat edustivat suhteellisen vähäistä osuutta Puolasta peräisin olevasta kokonaistuonnista. Seitsemän puolalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa vastasi kyselylomakkeeseen. Näistä seitsemästä vastauksesta kuitenkin kaksi oli täysin soveltumatonta käytettäväksi tutkimuksessa, sillä niissä annettujen tietojen avulla ei voitu asianmukaisella tavalla määrittää normaaliarvoja eikä vientihintoja. Asianomaisille yrityksille ilmoitettiin asiasta, ja niille annettiin mahdollisuus täsmentää vastauksiaan. Ne eivät kuitenkaan antaneet lisäselvityksiä, minkä vuoksi niille ilmoitettiin, että komission oli perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti katsottava, että ne eivät olleet toimineet yhteistyössä.
b) Normaaliarvo
(10) Jotta inflaatio ei vaikuttaisi laskelmiin, normaaliarvo määritettiin ajanjaksoille, jotka ajallisesti sijoittuivat mahdollisimman lähelle vientiä harjoittavien tuottajien ilmoittamia vientitapahtumia. Kaikissa tapauksissa käytettiin mahdollisimman yksityiskohtaisia tietoja. Näin ollen neljälle yritykselle vahvistettiin kuukausittaiset normaaliarvot ja yhdelle vuosikohtaiset normaaliarvot. Tässä menettelytavassa otetaan huomioon myös se, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuotanto on pääomavaltaista ja että keskimääräiset varastointiajat ovat lyhyitä.
(11) Ensin tarkasteltiin, voitiinko kotimaan hintoja käyttää normaaliarvon määrittämisessä. Kysymys oli siis siitä, oliko tarkasteltavana olevaa tuotetta myyty kotimaan markkinoilla riittävässä määrin riippumattomille asiakkaille tavanomaisessa kaupankäynnissä.
(12) Kaikki viisi yhteistyössä toiminutta yritystä olivat yleisesti ottaen myyneet tuotteita riittävässä määrin kotimaan markkinoilla eli kotimaan myynti muodosti vähintään 5 prosenttia viennistä yhteisöön. Yhteisöön suuntautuvaan vientiin myydyt tuotteet eivät kuitenkaan läheskään aina tyypiltään vastanneet kotimaan markkinoilla myytyjä tuotetyyppejä. Tyyppikohtaisessa tarkastelussa todettiinkin, että kotimaan markkinoilla myytyjen kyseessä olevien tuotetyyppien määrä oli alle 5 prosenttia yhteisöön suuntautuvaan vientiin myytyjen verrattavissa olevien tuotetyyppien määrästä. Näin ollen tarkasteltavana olevalle tuotteelle vahvistettiin kaikissa tapauksissa perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukainen laskennallinen normaaliarvo.
Laskennallisten normaaliarvojen perustaksi otettiin tuotantokustannukset Puolassa (myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset mukaan luettuina) lisättynä kohtuullisella määrällä voittoa. Kaikissa tapauksissa käytettiin kunkin yrityksen omia myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia. Voitto laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti käyttämällä sen ainoan Puolassa sijaitsevan yhteistyössä toimineen tuottajan todellista voittomarginaalia, joka myi samankaltaista tuotetta riittävässä määrin kotimaansa markkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä.
c) Vientihinta
(13) Tarkasteltavana olevan tuotteen myynti yhteisön markkinoilla suuntautui kokonaisuudessaan riippumattomille asiakkaille yhteisössä. Vientihinnat määritettiin siten perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti yhteisöön myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan perusteella.
d) Vertailu
(14) Saman kaupan portaan normaaliarvon ja vientihinnan välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja hintoihin ja niiden vertailtavuuteen vaikuttavien erojen osalta. Oikaisut koskivat alennuksia ja hyvityksiä, kuljetusta, vakuutusta, käsittelyä, lastausta, liitännäis- ja pakkauskustannuksia sekä luottokustannuksia ja palkkioita.
e) Polkumyyntimarginaali
(15) Kunkin tuotetyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti painotettuun keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla ja samassa kaupan portaassa.
Viidelle yhteistyöhön osallistuneelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritettiin seuraavat painotetut keskimääräiset väliaikaiset polkumyyntimarginaalit, jotka ilmaistaan prosentteina vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana cif-hinnasta:
TAULUKON PAIKKA
(16) Yhteistyöhön osallistumattomien puolalaisten vientiä harjoittavien tuottajien polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella. Tarkoituksena oli välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen ja toimenpiteiden kiertäminen.
Koska yhteistyöhön osallistumattomat puolalaiset tuottajat vastasivat suhteellisen suuresta osasta kokonaistuontia, laskettiin polkumyynnin jäännösmarginaali, jonka perustaksi otettiin yhteistyössä toimineille puolalaisille vientiä harjoittaville tuottajille vahvistettu korkein yksittäinen edustavaa tuotetyyppiä koskeva polkumyyntimarginaali.
Puolasta tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on: 40,9 %.
2. T Osekin tasavalta
a) Normaaliarvo
(17) Ensin tarkasteltiin, voitiinko kotimaan hintoja käyttää normaaliarvon määrittämisessä. Kysymys oli siis siitä, oliko tarkasteltavana olevaa tuotetta myyty kotimaan markkinoilla riittävässä määrin riippumattomille asiakkaille tavanomaisessa kaupankäynnissä.
(18) Toinen kahdesta t Osekkiläisestä vientiä harjoittavasta tuottajasta oli yleisesti ottaen myynyt tarkasteltavana olevia tuotteita riittävässä määrin kotimaan markkinoilla eli sen kotimaan myynnin määrä oli vähintään 5 prosenttia viennistä yhteisöön. Kuten Puolankin tapauksessa, kyseisen tuottajan yhteisöön suuntautuvaan vientiin myymät tuotteet eivät kuitenkaan läheskään aina tyypiltään vastanneet kotimaan markkinoilla myytyjä tuotetyyppejä. Tyyppikohtaisessa tarkastelussa todettiinkin, että kotimaan markkinoilla myytyjen kyseessä olevien tuotetyyppien määrä oli alle 5 prosenttia yhteisöön suuntautuvaan vientiin myytyjen verrattavissa olevien tuotetyyppien määrästä.
Koska toisen t Osekkiläisten vientiä harjoittavan tuottajan kotimaan markkinoiden hintoja ei voitu käyttää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan edellyttämällä tavalla (yhteistyössä toimineiden kahden vientiä harjoittavan tuottajan valmistamat tuotetyypit olivat erilaisia), normaaliarvo muodostettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Toisen tuottajan laskennallisen normaaliarvon perustana käytettiin tarkistettuja tuotantokustannuksia (yrityksen myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset mukaan luettuina) lisättyinä kohtuullisella määrällä voittoa. Voitto laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti käyttämällä voittoa, jonka kyseinen tuottaja oli saanut myydessään samankaltaista tuotetta kotimaan markkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä.
Todettiin, että toinen t Osekkiläinen vientiä harjoittava tuottaja oli myynyt maatalousnarua kotimaan markkinoilla tutkimusajanjakson aikana sekä yleisesti ottaen että tuotetyypeittäin edustavassa määrin ja tavanomaisessa kaupankäynnissä.
Kyseisen yrityksen normaaliarvo vahvistettiin tämän vuoksi perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti käyttämällä perustana riippumattomien asiakkaiden kotimaan tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamiin tai maksettavaksi tuleviin maatalousnarun verrattavissa oleviin hintoihin.
b) Vientihinta
(19) Tarkasteltavana olevan tuotteen myynti yhteisön markkinoilla suuntautui kokonaisuudessaan riippumattomille asiakkaille yhteisössä. Vientihinnat määritettiin siten perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti yhteisöön myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan perusteella.
c) Vertailu
(20) Saman kaupan portaan normaaliarvon ja vientihinnan välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja hintoihin ja niiden vertailtavuuteen vaikuttavien erojen osalta. Oikaisut koskivat alennuksia ja hyvityksiä, kuljetusta, vakuutusta, käsittelyä, lastausta ja liitännäiskustannuksia.
d) Polkumyyntimarginaali
(21) Kunkin tuotetyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti painotettuun keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla ja samassa kaupan portaassa.
Kahdelle yhteistyöhön osallistuneelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritettiin seuraavat painotetut keskimääräiset väliaikaiset polkumyyntimarginaalit, jotka ilmaistaan prosentteina vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana cif-hinnasta:
TAULUKON PAIKKA
(22) Yhteistyössä toimineiden tuottajien osuus T Osekin tasavallasta peräisin olevasta kokonaistuonnista oli huomattava. Tämän vuoksi laskettiin jäännöstulli käyttämällä perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olevia tietoja. Laskennassa käytettiin korkeinta yhteistyössä toimineille T Osekin tasavallassa sijaitseville yrityksille määritettyä polkumyyntimarginaalia.
T Osekin tasavallasta tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on: 24,9 %.
3. Unkari
a) Normaaliarvo
(23) Kuten Puolan tapauksessa (katso johdanto-osan 10 kappale), normaaliarvo määritettiin ajanjaksoille, jotka ajallisesti sijoittuivat mahdollisimman lähelle vientiä harjoittavien tuottajien ilmoittamia vientitapahtumia. Yhdelle yritykselle vahvistettiin kuukausittaiset normaaliarvot ja kahdelle vuosikohtaiset normaaliarvot.
(24) Ensin tarkasteltiin, voitiinko kotimaan hintoja käyttää normaaliarvon määrittämisessä. Kysymys oli siis siitä, oliko tarkasteltavana olevaa tuotetta myyty kotimaan markkinoilla riittävässä määrin riippumattomille asiakkaille tavanomaisessa kaupankäynnissä. Mikäli näin ei ollut, normaaliarvo oli perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti muodostettava laskennallisesti. Perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua muiden vientiä harjoittavien tuottajien hintojen käyttämistä ei pidetty aiheellisena, koska ainoastaan yksi yritys - ja sekin vain harvojen tuotetyyppien osalta - myi tarkasteltavana olevaa tuotetta edustavassa määrin kotimaan markkinoiden tavanomaisessa kaupankäynnissä.
(25) Kaikkien kolmen yhteistyössä toimineen unkarilaisen vientiä harjoittavan tuottajan maatalousnarun kokonaismyynti kotimaan markkinoilla vastasi yli viittä prosenttia vientimyynnistä. Kuten Puolan ja Tsekin tasavallan tapauksessa, yhteisöön suuntautuvaan vientiin myydyt tuotteet eivät kuitenkaan läheskään aina tyypiltään vastanneet kotimaan markkinoilla myytyjä tuotetyyppejä. Yksittäisten tuotetyyppien osalta todettiin seuraavaa:
Vaikka yhden yrityksen tyyppikohtainen kotimaan myynti vastasi useiden tuotetyyppien osalta yli viittä prosenttia vientimyynnistä, tuotetyyppejä ei kuitenkaan ollut myyty tavanomaisessa kaupankäynnissä. Kaikille viedyille tuotetyypeille vahvistettiin siis perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukainen laskennallinen normaaliarvo.
Toisen yrityksen tuotetyypeistä vain yksi ylitti viiden prosentin kynnysarvon. Kuitenkin tämänkin tuotetyypin myynnistä vain 10 prosenttia oli kannattavaa. Tämän vuoksi katsottiin, että yhteisöön vietyä tuotetta ei ollut myyty tutkimusajanjakson aikana kotimaan markkinoilla riittävässä määrin tavanomaisessa kaupankäynnissä. Näin ollen vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukainen laskennallinen normaaliarvo.
Kolmas yritys myi useita tuotetyyppejä edustavassa määrin. Joidenkin tuotetyyppien kannattavan myynnin osuus oli kuitenkin alle 10 prosenttia, joten katsottiin, että näitä tuotetyyppejä ei ollut myyty tavanomaisessa kaupankäynnissä. Laskennallinen normaaliarvo muodostettiin tuotetyypeille, joita ei ollut myyty edustavassa määrin tai tavanomaisessa kaupankäynnissä. Muiden yhteisöön vietyjen tuotetyyppien kotimaan markkinoiden myynti tavanomaisessa kaupankäynnissä oli määrältään riittävää, joten näiden tyyppien normaaliarvon perustana käytettiin niiden kotimaan myyntihintoja.
Kyseessä olevien kolmen yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan laskennallisen normaaliarvon perustaksi otettiin tarkistetut tuotantokustannukset Unkarissa (myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset mukaan luettuina) lisättynä kohtuullisella määrällä voittoa. Kaikissa tapauksissa käytettiin kunkin yrityksen omia myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia. Voitto laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti käyttämällä sen ainoan Unkarissa sijaitsevan yhteistyössä toimineen tuottajan todellista voittomarginaalia, joka myi samankaltaista tuotetta riittävässä määrin kotimaansa markkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä.
b) Vientihinta
(26) Tarkasteltavana olevan tuotteen myynti yhteisön markkinoilla suuntautui kokonaisuudessaan riippumattomille asiakkaille yhteisössä. Vientihinnat määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti yhteisöön myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan perusteella.
c) Vertailu
(27) Saman kaupan portaan normaaliarvon ja vientihinnan välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja hintoihin ja niiden vertailtavuuteen vaikuttavien erojen osalta. Vientihintojen ja normaaliarvojen oikaisut koskivat erityisesti alennuksia ja hyvityksiä, kuljetusta, vakuutusta, käsittelyä, lastausta, liitännäis- ja luottokustannuksia, palkkioita ja tarvittaessa myös kaupan portaita.
d) Polkumyyntimarginaali
(28) Kahden yrityksen kunkin tuotetyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti painotettuun keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla ja samassa kaupan portaassa. Kolmannen yrityksen painotettuja keskimääräisiä normaaliarvoja verrattiin yksittäisiin vientihintoihin, koska oli todettu, että vientihintojen rakenteessa oli huomattavia eroja eri ostajien välillä, ja koska harjoitetun polkumyynnin laajuus ei täysin kävisi ilmi painotettuja keskiarvoja vertaamalla.
Kolmelle yhteistyöhön osallistuneelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritettiin seuraavat painotetut keskimääräiset väliaikaiset polkumyyntimarginaalit, jotka ilmaistaan prosentteina vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana cif-hinnasta:
TAULUKON PAIKKA
(29) Yhteistyössä toimineiden tuottajien osuus Unkarista peräisin olevasta kokonaistuonnista oli huomattava. Tämän vuoksi laskettiin jäännöstulli käyttämällä perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olevia tietoja. Laskennassa käytettiin korkeinta yhteistyössä toimineille Unkarissa sijaitseville yrityksille määriteltyä polkumyyntimarginaalia.
Unkarista tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on: 33,3 %.
4. Saudi-Arabia
a) Normaaliarvo
(30) Ainoan yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan osalta todettiin, että sen maatalousnarun kokonaismyynti kotimaan markkinoilla vastasi yli viittä prosenttia vientimyynnistä, minkä vuoksi myyntiä pidettiin määrältään edustavana. Tämä kynnysarvo ylittyi myös yksittäisten tuotetyyppien tapauksessa. Lisäksi todettiin, että kotimarkkinoiden myynti oli kokonaisuudessaan toteutunut perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa tavanomaisessa kaupankäynnissä.
Saudiarabialaisen vientiä harjoittavan tuottajan normaaliarvo vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti käyttäen perustana hintoja, joita riippumattomat asiakkaat ovat Saudi-Arabian kotimaan markkinoilla maksaneet tai maksavat tarkasteltavana olevasta tuotteesta tutkimusajanjakson aikana.
b) Vientihinta
(31) Tarkasteltavana olevan tuotteen myynti yhteisön markkinoilla suuntautui kokonaisuudessaan riippumattomille asiakkaille yhteisössä. Vientihinnat määritettiin siten perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti yhteisöön myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan perusteella.
c) Vertailu
(32) Saman kaupan portaan normaaliarvon ja vientihinnan välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja hintoihin ja niiden vertailtavuuteen vaikuttavien erojen osalta. Oikaisut koskivat kuljetusta, vakuutusta, käsittelyä, lastausta, liitännäiskustannuksia ja palkkioita sekä myynnin jälkeisiä kustannuksia.
d) Polkumyyntimarginaali
(33) Kunkin tuotetyypin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti painotettuun keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla ja samassa kaupan portaassa.
Yhteistyössä toimineelle saudiarabialaiselle vientiä harjoittaville tuottajalle määritettiin seuraava painotettu keskimääräinen väliaikainen polkumyyntimarginaali, joka ilmaistaan prosentteina vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana cif-hinnasta:
- Saudi Yarn and Knitting Technology Factory (Synthec), joka kuuluu yritykseen NAFA Enterprises Ltd: 36,8 %.
(34) Koska yhteistyössä toiminut tuottaja vastasi lähes kaikesta Saudi-Arabiasta tulevasta tuonnista, polkumyynnin jäännöstulli laskettiin perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella eli käyttämällä perustana kyseisen tuottajan polkumyyntimarginaalia.
Saudi-Arabiasta tulevan tuonnin polkumyynnin jäännösmarginaali ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla on: 36,8 %.
D. YHTEISÖN TUOTANNONALAN MÄÄRITTELEMINEN
(35) Kyselylomakkeeseen vastasi kymmenen valituksen tehnyttä yhteisön tuottajaa. Näistä tuottajista kaksi ei kuitenkaan enää myöhemmässä vaiheessa osallistunut tutkimusyhteistyöhön. Tutkimuksesta ilmeni, että jäljelle jäävien kahdeksan yhteisön tuottajan osuus yhteisön kokonaistuotannosta tutkimusajanjakson aikana oli yli 70 prosenttia. Tämän vuoksi katsotaan, että yhteistyössä toimineet yhteisön tuottajat muodostavat perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan. Yhteistyöhön osallistuneista yhteisön tuottajista käytetään jäljempänä nimitystä "yhteisön tuotannonala".
E. VAHINKO
1. Kulutus yhteisössä
(36) Kulutuksen tarkastelun perustaksi otettiin yhteisön tuotannonalan myynnin määrä lisättynä yhteistyöhön osallistumattomien yhteisön tuottajien myynnin sekä yhteisöön suuntautuvan tuonnin määrällä. Tuonnin osalta Eurostatin tietoja oikaistiin ottamalla huomioon yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien toimittamat ja komission tarkastamat tiedot. Yhteistyöhön osallistumattomien yhteisön tuottajien myynnin määrän arvioitiin käytettävissä olevien tietojen perusteella olevan 30 prosenttia kaikkien yhteisön tuottajien kokonaismyynnistä.
Tämän perusteella kulutus yhteisössä oli noussut vuoden 1994 40 230 tonnista 44 363 tonniin vuonna 1995. Todettavissa oleva kulutus nousi vuonna 1996 selvästi eli 52 798 tonniin, josta se tutkimusajanjakson aikana laski 52 526 tonniin. Näin ollen kokonaiskasvu oli tarkastellun ajanjakson aikana 31 prosenttia.
2. Maatalousnarun tuonti tarkastelun kohteena olevista viejämaista yhteisöön
a) Kumulaatio
(37) Todetut polkumyyntimarginaalit ovat vähimmäistasoa suurempia ja tarkasteltavana olevien maiden markkinaosuudet merkittäviä. Lisäksi tuonnin määrä kaikista kyseisistä maista on kasvamassa. Todettiin myös, että kaikkien tuotujen tuotteiden hinnat olivat samaa tasoa.
On huomattava, että tarkasteltavana olevista maista tuodut maatalousnarut ovat täysin vaihdettavissa keskenään ja yhteisön tuotannonalan tuottamien ja myymien narujen kanssa. Lisäksi narujen myyntikanavat ovat samat ja markkinat avoimet. Tämän vuoksi pääteltiin perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti, että tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi on asianmukaista ottaen huomioon tuotavien tuotteiden väliset kilpailuedellytykset ja tuotavien tuotteiden ja yhteisön samankaltaisen tuotteen väliset kilpailuedellytykset.
b) Tarkastelun kohteena olevista viejämaista tulevan tuonnin määrä, arvo ja markkinaosuus
(38) Tuonnin määrä neljästä tarkasteltavasta maasta nousi 5 263 tonnista vuonna 1994 16 441 tonniin tutkimusajanjaksolla eli kasvua oli yli 200 prosenttia.
(39) Tarkasteltavista neljästä maasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin markkinaosuus kokonaiskulutuksesta yhteisössä kasvoi määrällisesti vuoden 1994 13 prosentista 31 prosenttiin tutkimusajanjaksolla. Kasvua oli siis 138 prosenttia.
c) Tarkastelun kohteena olevista viejämaista tuotujen tuotteiden hinnat
(40) Puolasta, T Osekin tasavallasta ja Saudi-Arabiasta tuotujen tuotteiden hinnat nousivat vuodesta 1994 tutkimusajanjakson loppuun. On huomattava, että useimmissa tapauksissa hinnat olivat huomattavasti alhaisemmat kuin yhteisön tuotannonalan hinnat tarkastellen ajanjakson aikana. Unkarin osalta hinnat laskivat hieman tänä aikana.
d) Tarkastelun kohteena olevista viejämaista tulevien tuotteiden hinnan alittavuus
(41) Komissio analysoi tutkimusajanjaksoa koskevia tietoja määrittääkseen tarkastelun kohteena olevien viejämaiden tuotteiden hinnan alittavuuden tason. Hinnan alittavuus määritettiin vertaamalla vientihintoja hintoihin, joita yhteisön tuotannonala noudatti samassa kaupan portaassa. Lähtökohtana käytettiin myyjiä/jälleenmyyjiä, jotka ostavat tuotteet suoraan vientiä harjoittavilta tuottajilta ja yhteisön tuotannonalalta, sekä keskenään suoraan verrattavissa olevia maatalousnarutyyppejä ja neljää markkinoiltaan huomattavinta jäsenvaltiota (Saksaa, Ranskaa, Italiaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa).
Menetelmän tuloksena oli vertailu, jossa otettiin huomioon myyntimäärä, joka vastasi noin 70:tä prosenttia yhteisön tuotannonalan valmistamien narutyyppien kokonaismyynnistä. Valittuja narutyyppejä koskevat liiketoimet edustivat myös huomattavaa osaa tarkasteltavana olevista maista tulevan tuonnin kokonaismäärästä. Yhteisön tuotannonalan huomioon otetut myyntihinnat olivat riippumattomilta asiakkailta veloitettuja hintoja, jotka oikaistiin tarvittaessa vapaasti tehtaalla -tasolle (kuljetuskustannukset pois luettuina). Vientiä harjoittavien tuottajien myyntihintoja (yhteisön rajalla cif) oikaistiin maksettujen tullien huomioon ottamiseksi. Kaikkia hintoja verrattiin ilman alennuksia ja hyvityksiä.
Vertailusta (joka yhtä unkarilaista tuottajaa lukuun ottamatta suoritettiin painotettujen keskiarvojen perusteella) ilmeni, että hinnan alittavuusmarginaalit, jotka ilmaistaan prosentuaalisena osuutena yhteisön tuotannonalan keskimääräisistä myyntihinnoista, olivat seuraavat: Puola 5,7-17,4 prosenttia (painotettu kokonaiskeskiarvo 14,6 prosenttia), T Osekin tasavalta 16,1-19,2 prosenttia (painotettu kokonaiskeskiarvo 16,1 prosenttia) ja Unkari 17,8-21,4 prosenttia (painotettu kokonaiskeskiarvo 18,2 prosenttia). Saudi-Arabian osalta hinnan alittavuudeksi vahvistettiin 3,8 prosenttia.
3. Yhteisön tuotannonalan tilanne
a) Tuotanto, kapasiteetti ja kapasiteetin käyttö
(42) Yhteisön tuotannonalan tuotanto kasvoi tarkasteltuna ajanjaksona nousten vuoden 1994 25 767 tonnista 30 133 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Tämä vastaa 17 prosentin yleistä lisäystä. Tuotanto kasvoi hitaammin kuin yhteisön kulutus, joka kasvoi 31 prosenttia tarkasteltavana olevan ajanjakson aikana.
(43) Kapasiteetin osalta on huomattava, että lyhdelangan ja paalinarun tuotantolaitoksia käytetään myös muiden kuin tässä menettelyssä tarkasteltujen tuotteiden, esimerkiksi köysien, tuottamiseen. Tämän vuoksi oli arvioitava liikevaihdon perusteella yhteisön tuotannonalan kyseisen tuotteen tuotantoon osoittaman kapasiteetin normaali suuruus. Tämän perusteella todettiin, että kapasiteetti kasvoi 38 732 tonnista vuonna 1994 42 984 tonniin tutkimusajanjaksona, mikä vastaa 11 prosentin kasvua. Tämä kasvu vastasi markkinoiden kasvuodotuksia. Kapasiteetin käyttöaste kasvoi hieman tarkasteltavina olevan ajanjakson aikana nousten 66,5 prosentista vuonna 1994 70 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana.
b) Yhteisön tuotannonalan myynnin määrä
(44) Yhteisön tuotannon alan myynnin määrä yhteisön markkinoilla kasvoi tarkasteltavana olevana ajanjaksona; vuonna 1994 myynti oli 21 953 tonnia ja tutkimusajanjaksona 24 166 tonnia. Tämä vastaa 10 prosentin kokonaislisäystä. Kehityssuuntaus osoittaa, ettei yhteisön tuotannonalan myynti seurannut kasvua kulutuksessa, joka lisääntyi 31 prosenttia tarkasteltavana olevana ajanjaksona.
c) Markkinaosuus
(45) Myyntimäärän ja yhteisön kulutuksen kehitysten välinen vertailu osoittaa, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni tarkasteltavana olevana ajanjaksona. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni 54,6 prosentista vuonna 1994 50,4 prosenttiin vuonna 1995, 49,2 prosenttiin vuonna 1996 ja 46 prosenttiin tutkimusajanjaksona. Markkinaosuus pieneni kaikkiaan 8 prosenttiyksikköä vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana.
d) Varastot
(46) Varastot lisääntyivät 44,4 prosenttia vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä.
e) Keskimääräiset myyntihinnat ja hintojen kehitys
(47) Yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla kyseisen tuotteen myynnissä veloittamien hintojen painotetut keskiarvot vaihtelivat tarkasteltavana olevana ajanjaksona kohoten kaikkiaan kymmenen prosenttia.
f) Kannattavuus
(48) Yhteisön tuotannonalan kannattavuus ilmaistuna prosenttiosuutena nettomyynnistä laski 3,9 prosentin painotetusta keskimääräisestä voitosta vuonna 1994 tutkimusajanjakson 1,9 prosenttiin laskien siis 50 prosenttia. Olisi kuitenkin huomattava, että taloudellinen tilanne heikkeni erityisesti vuodesta 1995 alkaen; voitto pieneni 13,5 prosentista 1,9 prosenttiin tutkimusajanjaksona.
g) Investoinnit
(49) Yhteisön tuotannonalan tekemät vuotuiset investoinnit lisääntyivät 1,07 miljoonasta ecusta vuonna 1994 1,22 miljoonaan ecuun tutkimusajanjaksona; huippuvuonna 1996 investoinnit olivat 3,27 miljoonaa ecua. Vaikka tämä merkitsee 14 prosentin vuotuista lisäystä tarkasteltuna ajanjaksona, investoinnit vähenivät merkittävästi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana.
h) Työllisyys
(50) Yhteisön tuotannonalan työllisyys kasvoi kyseisen tuotteen osalta tarkasteltavana olevana ajanjaksona. Työpaikkojen määrä kasvoi vuoden 1994 557 työpaikasta 689 työpaikkaan vuonna 1995. Vuodesta 1995 lähtien yhteisön tuotannonalan työpaikkojen määrä laski 639:ään eli 7,2 prosenttia.
4. Vahinkoa koskeva päätelmä
(51) Tutkimuksesta kävi ilmi, että polkumyynnillä tapahtuva tuonti aiheutti huomattavaa hinnan alittavuutta yhteisön tuotannonalaan nähden ja että polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ja markkinaosuus kasvoivat merkittävästi. Lisäksi yhteisön tuotannonala menetti merkittävästi markkinaosuuttaan (8 prosenttiyksikköä) aikana, jolloin yhteisön kulutus lisääntyi 31 prosenttia.
Lisäksi yhteisön tuotannonalan taloudelliset tulokset heikkenivät huomattavasti erityisesti vuodesta 1995 alkaen. Edellä kuvatun tutkimuksen perusteella komissio on väliaikaisesti päätellyt, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
F. SYY-YHTEYS
1. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutukset
(52) Tutkiessaan, oliko yhteisön tuotannonalalle koitunut merkittävä vahinko aiheutunut polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista, komissio havaitsi, että polkumyynnillä tapahtunut tuonti lisääntyi huomattavasti vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä (+210 %). On syytä huomata, että vuosien 1994 ja 1995 välillä polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä yhteisöön lähes kaksinkertaistui ja kasvoi edelleen merkittävästi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tästä aiheutui, että asianomaisista viejämaista peräisin olevan tuonnin kumuloitu kokonaismarkkinaosuus kasvoi vuoden 1994 13,1 prosentista 31 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana, toisin sanoen 17,9 prosenttiyksiköllä. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus sitä vastoin laski 8,6 prosenttiyksikköä vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Lisäksi olisi huomattava, että yhteisön tuotannonala menetti 3,2 prosenttia markkinaosuudestaan pelkästään vuosina 1996-1997, jolloin asianomaisista viejämaista peräisin oleva tuonti lisääntyi erityisen paljon.
Lisäksi todettakoon, että lyhdelangan ja paalinarun markkinat ovat hintojen kannalta herkät ja avoimet. Komissio havaitsi, että tarkasteltavana olevaa tuotetta on pidettävä hyödykkeenä ja että hintoihin kohdistuvalla laskupaineella on usein välitön vaikutus markkinoihin varsinkin, kun vientiä harjoittavat tuottajat ja yhteisön tuotannonala myyvät tuotteitaan samoille asiakkaille. Tässä yhteydessä komissio havaitsi, että asianomaisista viejämaista peräisin olevan tuonnin hinnat alittivat yhteisön tuotannonalan hinnat 3,8-21,4 prosentilla tutkimusajanjakson aikana.
Lisäksi koko tarkasteltavana olevana ajanjaksona tutkimuksen kohteena olevista maista peräisin olevan tuonnin hinnat olivat jatkuvasti ja merkittävästi alhaisemmat kuin yhteisön tuotannonalan hinnat. Tämän vuoksi yhteisön tuotannonalan oli mukautettava hintojaan markkinatilanteen mukaiseksi välttääkseen markkinaosuuksien menetykset. Lisäksi polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hintojen todettiin olevan markkinoiden alhaisimmat tutkimusajanjaksona.
(53) Yhteisön tuotannonalan tila oli varsinkin kannattavuuden ja markkinaosuuden osalta huonoimmillaan tarkasteltavana ajanjaksona, kun asianomaisista viejämaista peräisin olevan tuonnin määrä yhteisöön oli suurimmillaan.
Näissä olosuhteissa päätellään, että asianomaisista viejämaista peräisin oleva lyhdelangan ja paalinarun polkumyynnillä tapahtunut tuonti on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
2. Muut tekijät
a) Muu tuonti
(54) Myös muista kuin asianomaisista viejämaista peräisin olevan tuonnin vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen tutkittiin Eurostatin ilmoittamien määrien perusteella.
Muista kuin tutkimuksen kohteena olevista maista peräisin olevan tuonnin määrä oli 2 043 tonnia tutkimusajanjaksona. Tämä vastasi 4 prosentin kokonaismarkkinaosuutta ja oli laskenut 4,6 prosentista vuonna 1994. Tutkimusajanjaksona tuontia oli lähinnä Costa Ricasta, Yhdysvalloista, Sloveniasta, Turkista ja Sveitsistä, ja Costa Ricasta vuonna 1996 tullutta tuontia lukuunottamatta sitä harjoitettiin yleensä kalliimmilla hinnoilla tutkimuksen kohteena oleviin viejämaihin verrattuna.
Costa Ricasta peräisin olevan tuonnin hintojen todettiin vuonna 1996 olleen halvempia tutkimuksen kohteena olevien maiden hintoihin verrattuna, ja Costa Rican markkinaosuus oli 2,2 prosenttia. Kuitenkin sen hinnat olivat vuonna 1997 korkeampia, ja sen markkinaosuus laski 1,4 prosenttiin.
Tässä yhteydessä olisi muistettava, että tutkimusajanjaksona polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hintojen todettiin olevan markkinoiden alhaisimmat. Lisäksi polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä oli huomattava koko tarkastellun ajanjakson ajan ja todettiin, että tutkimusajanjaksona tämä tuonti vastasi 89:ää prosenttia kokonaistuonnista.
Edeltävän perusteella muista kuin asianomaisista neljästä maasta peräisin olevan tuonnin ei voida katsoa poistavan syy-yhteyttä polkumyyntituonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän merkittävän vahingon välillä.
b) Kulutuksen kehitys
(55) Lyhdelangan ja paalinarun kulutus yhteisössä kasvoi yhteensä 31 prosenttia vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välillä; vuoden 1996 jälkeen kulutus alkoi tasaantua. Yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko ei voi tämän vuoksi johtua kysynnän suuntauksista.
c) Yhteisön tuotannonalan vienti
(56) Yhteisön tuotannonalan harjoittama lyhdelangan ja paalinarun vienti kolmansiin maihin pysyi määrältään vakaana tutkimusajanjakson aikana. Yhteisön tuotannonalan vientimarkkinoilla veloittamat myyntihinnat olivat huomattavasti korkeammat kuin yhteisön markkinoilla noudatetut hinnat. Myyntihinnat nousivat 22 prosenttia vientimarkkinoilla, kun ne yhteisön markkinoilla nousivat 10 prosenttia. Niinpä yhteisön tuotannonalan harjoittama vienti ei vaikuttanut osatekijänä yhteisön kärsimään vahinkoon.
d) Yhteisön tuotannonalan kilpailukyky
(57) Muistettakoon, että yhteisön tuotannonala teki tarkasteltavana olevana ajanjaksona merkittäviä investointeja korvaaviin koneisiin pysyäkseen teknologian kehityksen tahdissa. Näiden uusien koneiden ansiosta voitiin ottaa käyttöön kustannustehokkaampia ja yhtenäisempiä tuotantomenetelmiä. Lisäksi yhteisön tuotannonala jatkoi toimiaan tutkimuksen ja kehittämisen alalla sekä laadunvalvonnassa koko tarkasteltavana olevana ajanjaksona. Tutkimusajanjaksona yhteisön tuotannonala vähensi myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksiaan 8 prosenttia. Yhteisön tuotannonalan suorituskyky siis parani sekä kustannusten että laadun osalta tarkasteltavana olevana ajanjaksona.
e) Raaka-aineen hintojen muutokset
(58) Komissio tarkasteli myös, olisiko yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko voinut aiheutua raaka-aineiden hintojen vaihteluista tarkasteltavana olevana ajanjaksona, jonka aikana raaka-aineen hinnoissa todettiin huomattavia vaihteluja. Nämä vaihtelut koskivat sekä yhteisön tuottajia että viejämaiden tuottajia. Kyseisen tuotteen valmistuksessa käytetyn pääasiallisen raaka-aineen, polypropeenirakeiden hinnat nousivat kaikkiaan 39 prosenttia vuoden 1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Koska raaka-aineen osuus kaikista tuotantokustannuksista on noin 55 prosenttia, yhteisön tuotannonalan veloittamien keskimääräisten myyntihintojen olisi pitänyt nousta 21,5 prosenttia tarkasteltavana olevana ajanjaksona, jotta raaka-ainekustannusten yleinen nousu olisi katettu. Tätä olisi verrattava yhteisön tuotannonalan myyntihintojen kokonaiskasvuun, joka oli 10 prosenttia, sekä kyseisistä viejämaista peräisin olevan tuonnin huomattaviin alihinnoittelumarginaaleihin, joiden vuoksi yhteisön tuotannonalan oli mahdotonta siirtää koko raaka-ainekustannusten nousu asiakkaiden maksamiin hintoihin.
3. Päätelmä
(59) Komissio katsoo, että koska lyhdelanka ja paalinaru ovat avoimilla markkinoilla tarjottavia kulutushyödyketyyppisiä tuotteita ja koska yhteisössä tuotetut tuotteet ja tuontituotteet myydään yhteisössä samojen myyntikanavien kautta, kyseisistä viejämaista peräisin oleva polkumyynnillä tuotu lyhdelanka ja paalinaru vaikuttivat merkittävästi yhteisön markkinoihin.
Vaikka ei voida jättää huomiotta sitä, että tietyllä muulla kolmansista maista tulevalla tuonnilla sekä raaka-ainekustannusten vaihteluilla on voinut olla lievä haitallinen vaikutus yhteisön tuotannonalaan, tämä ei poista sitä tosiseikkaa, että kyseisistä viejämaista peräisin olevan lyhdelangan ja paalinarun tuonti on erikseen tarkasteltuna aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
Näin päätellään erityisesti, koska yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni ja kannattavuus heikkeni samanaikaisesti kun polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ja markkinaosuus kasvoivat merkittävästi; kyseisen tuonnin hinnat alittivat jatkuvasti yhteisön tuotannonalan hinnat, ja ne olivat tutkimusajanjaksona markkinoiden alhaisimmat.
G. YHTEISÖN ETU
1. Johdanto
(60) Lisäksi tutkittiin, oliko polkumyyntiä ja siitä aiheutunutta vahinkoa koskevista päätelmistä huolimatta olemassa pakottavia syitä, joiden perusteella olisi pääteltävä, että tässä erityistapauksessa toimenpiteiden käyttöönotto ei ole yhteisön edun mukaista. Tätä tarkoitusta varten komissio tarkasteli perusasetuksen 21 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimenpiteiden vaikutusta kaikkiin osapuoliin, joita menettely koski, ja myös toimenpiteistä luopumisen seurauksia.
Voidakseen arvioida toimenpiteiden todennäköiset vaikutukset komissio pyysi tietoja kaikilta tiedossaan olevilta asianomaisilta osapuolilta, yhteisön tuotannonala, tuojat tai jälleenmyyjät ja kyseisen tuotteen käyttäjät mukaan luettuina. Huomattakoon, että komissio sai ainoastaan rajoitettuja ja yleisluontoisia vastauksia. Yhteisön etua koskevan tutkimuksen yhteydessä tarkastellut osapuolet kuuluvat seuraaviin ryhmiin: yhteisön tuotannonala, tuojat/jälleenmyyjät ja käyttäjät. Huomattakoon, että lyhdelanka ja paalinaru myydään yhteisössä viimeisteltyinä, eikä tämä menettely koske näin ollen jatkojalostusteollisuutta.
2. Yhteisön tuotannonalan edut
a) Yhteisön tuotannonalan luonne ja rakenne
(61) Yhteisön tuottajat ovat sijoittautuneet useimpiin jäsenvaltioihin. Erityisesti Portugalissa on paljon yrityksiä. Portugalilaisten tuottajien osuus oli noin 60 prosenttia yhteisön tuotannonalan tuotannosta tutkimusajanjaksona.
Yhteisön tuotannonala muodostuu suurimmaksi osaksi perheomistuksessa olevista pienistä ja keskisuurista yrityksistä. Yhteisön tuotannonala jalostaa raaka-aineen lyhdelangaksi ja paalinaruksi seuraavissa päätuotantovaiheissa: kuumapursotusvaihe (raaka-aineen sulattaminen käytettävissä olevaksi langaksi), säikeistysvaihe (säikeiden tekeminen langoista) sekä kiertämis- ja punontavaihe (säikeiden kiertäminen tai punominen naruksi).
b) Yhteisön tuotannonalan elinkelpoisuus
(62) Vaikka yhteisön tuotannonala kärsi taloudellisesta vajauksesta, se on kuitenkin rakenteeltaan elinkelpoinen. Yhteisön tuotannonala teki tarkasteltavana olevana ajanjaksona huomattavia investointeja uusiin koneisiin, minkä ansiosta se saattoi ottaa käyttöön tehokkaampia menetelmiä. Yhteisön tuotannonala investoi myös laadunvarmistukseen ja -ohjaukseen, ja se on toteuttanut merkittäviä toimia tutkimuksen ja kehittämisen alalla voidakseen tuottaa uudentyyppisiä maatalousnaruja, joiden lisäarvo on suurempi ja joihin liittyy aikaisempaa edistyneempää teknologiaa. Tutkimusajanjakson lopussa yhteisön tuotannonalalla oli edelleen huomattava markkinaosuus, mikä osoittaa, että yhteisön tuotannonala on luotettava toimittaja.
c) Toimenpiteiden käyttöönoton tai käyttöön ottamatta jättämisen todennäköiset vaikutukset
(63) Jos polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttaman paineen annettaisiin jatkua - varsinkin, kun otetaan huomioon tämän tuonnin markkinaosuuden huomattava kasvu - yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne heikkenisi edelleen. Yhteisön tuotannonala ei tällöin voisi jatkaa uusien tuotteiden kehittämisen rahoittamista, ja pidemmällä aikavälillä yrityksiä jouduttaisiin sulkemaan. Tässä yhteydessä huomautetaan, että yhteisön tuotannonalalla tarkasteltavana olevana ajanjaksona vallitsevan hintapaineen vuoksi eräs valituksen tehneistä yhteisön tuottajista lopetti tuotantonsa tutkimusajanjakson aikana. On erittäin todennäköistä, että ilman polkumyynnin vaikutuksia korjaavia toimenpiteitä tämä kielteinen kehitys jatkuu edelleen. Pääasiassa Portugaliin keskittyneen yhteisön tuotannonalan ja kuudensadan työpaikan säilyminen voi siis vaarantua.
(64) Toimenpiteiden käyttöön ottamisen avulla yhteisön tuotannonala voi saada takaisin osan aiemmasta markkinaosuudestaan. Lisäksi yhteisön tuotannonalan pitäisi toimenpiteiden käyttöön ottamisen avulla voida parantaa kannattavuuttaan. Polkumyyntitoimenpiteiden käyttöön ottaminen olisi siis yhteisön edun mukaista.
3. Tuojien/jälleenmyyjien edut
(65) Tarkasteltavana olevan tuotteen jakeluketjulle on ominaista pieni määrä tuojia/jälleenmyyjiä, joilla on varastoissaan huomattavat määrät kyseistä tuotetta. Tuojat ja jälleenmyyjät toimivat yleensä välittäjinä käyttäjien (maatalousosuuskunnat ja paalausurakoitsijat) ja sekä yhteisön tuotannonalan että vientiä harjoittavien tuottajien välillä. Koska tuojat ja jälleenmyyjät saavat yleensä vapaasti valita hankintalähteensä (yhteisön tuotanto tai tuonti), komissio katsoo, että toimenpiteiden käyttöön ottaminen tai ottamatta jättäminen ei vaikuttaisi niihin merkittävästi. Komissiolle ei myöskään toimitettu todisteita siitä, että näin ei kävisi.
4. Käyttäjien edut
(66) Tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjät ovat lähinnä paalausurakoitsijoita ja yksittäisiä maanviljelijöitä. Koska markkinat ovat herkät hintojen osalta, komissio on sitä mieltä, että toimenpiteiden käyttöönotto johtaisi erittäin todennäköisesti hintojen nousuun. Olisi huomattava, että maatalousnarua käytetään vain paalien valmistukseen ja että maatalousnaruun liittyvät kustannukset ovat äärimmäisen pieni osuus yksittäisen maanviljelijän tai paalausurakoitsijan kokonaiskustannuksista verrattuna muihin kustannuksiin, joita ovat esimerkiksi paalauskoneet, polttoaine, vakuutukset, työvoima-ja huoltokustannukset. Saatavilla olevien tietojen perusteella komissio katsoo, että kyseiseen tuotteeseen liittyvät kustannukset muodostavat ainoastaan vähäpätöisen osuuden yksittäisen maanviljelijän tai paalausurakoitsijan kaikista kustannuksista, mikä voi selittää sen, miksi käyttäjät eivät juuri toimineet yhteistyössä tarkasteltavana olevassa menettelyssä. Toimenpiteiden käyttöönotosta johtuvilla odotettavissa olevilla hinnankorotuksilla olisi siis ainoastaan vähäistä merkitystä käyttäjille.
5. Vaikutus kilpailuun yhteisön markkinoilla
(67) Yhteisön markkinoiden kilpailutilanteen osalta mainittakoon, että toimenpiteet eivät ole tasoltaan ja luonteeltaan sellaisia, että niillä suljettaisiin pois yhteisön markkinoilta tarkastelun kohteena olevat vientiä harjoittavat tuottajat, ja toimenpiteillä sallitaankin kyseisten vientiä harjoittavien tuottajien toimiminen edelleen markkinoilla.
Käyttäjät hyötyvät siis edelleen markkinoista, joilla toimii useita toimittajia.
6. Päätelmä
(68) Tarkasteltavina olevista viejämaista peräisin olevan tuonnin kasvu tarkasteltuna ajanjaksona sekä vientiä harjoittavien tuottajien toimintatapa yhteisön markkinoilla - eli yhteisön tuotannonalan hintojen jatkuva ja huomattava alittaminen - osoittavat, että jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, tämä kehityssuuntaus jatkuu todennäköisesti ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuvat vahingot suurenevat.
Toimenpiteiden käyttöönoton ansiosta yhteisön tuotannonalan voidaan odottaa parantavan kannattavuuttaan, mikä vaikuttaisi edelleen myönteisesti yhteisön markkinoiden kilpailuedellytyksiin ja vähentäisi yritysten lopettamisen ja työpaikkojen vähenemisen uhkaa. Toimenpiteiden ansiosta yhteisön tuotannonalan odotetaan myös pystyvän täysin hyötymään viime vuosina tehdyistä investoinneista ja jatkamaan uusien teknologisesti edistyneiden tuotteiden kehittämistä uusiin ja erityisiin käyttötarkoituksiin. Tuotetta käyttäville tuotannonaloille odotettavissa olevilla hinnankorotuksilla olisi ainoastaan vähäistä merkitystä. Komissio on päätellyt, että näissä olosuhteissa ei ole pakottavia syitä olla ottamatta toimenpiteitä käyttöön.
H. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET
(69) Komissio määritti edellä esitettyjen polkumyyntiä ja vahinkoa koskevien päätelmien perusteella väliaikaisesti käyttöön otettavien toimenpiteiden tason. Tässä yhteydessä otettiin huomioon todetut polkumyyntimarginaalit sekä yhteisön teollisuudelle aiheutuvan vahingon poistamiseksi tarvittava tullin määrä.
1. Vahingon korjaava taso
(70) Käyttöön otettavien väliaikaisten toimenpiteiden tason määrittämiseksi komissio katsoi, että polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hinnat olisi nostettava vahinkoa aiheuttamattomalle tasolle. Tarvittava hinnan lisäys tai vahinkomarginaali määritettiin siten, että hinnan alittavuuden määrittämisessä käytettyjen tuotelajien painotettuja keskimääräisiä vientihintoja cif-hintana yhteisön rajalla verrattiin yhteisön tuotannonalan todellisten tuotantokustannusten painotettuun keskiarvoon, johon lisättiin 5 prosentin voitto. Tätä voittomarginaalia pidettiin alustavassa määrityksessä vähimmäisvoittona, jotta tuotannonala säilyisi elinkelpoisena. Määrityksessä otetaan huomioon, että asianomaiset osapuolet pitävät tarkasteltavana olevaa tuotetta hyödykkeenä.
Vahingon poistamiseksi tarvittava määrä tai vahinkomarginaali määritettiin kullekin tarkasteltavana olevalle vientiä harjoittavalle tuottajalle kyseisen vertailun tuloksena, ja se ilmoitettiin prosentuaalisena osuutena niiden yhteisöön harjoittaman viennin cif-arvosta.
2. Väliaikaiset tullit
(71) Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaan väliaikaisen tullin on vastattava joko vahvistettua polkumyyntimarginaalia tai vahingon poistamiseksi tarvittavaa määrää sen mukaan, kumpi näistä on alempi. Neljän vientiä harjoittavan tuottajan osalta väliaikainen tulli vastaa vahingon poistamiseksi tarvittavaa määrää ja seitsemän vientiä harjoittavan tuottajan osalta se vastaa polkumyyntimarginaalia. Johdanto-osan 22, 29 ja 34 kappaleessa esitettyjen syiden perusteella T Osekin tasavallan, Unkarin ja Saudi-Arabian jäännöstulli asetettiin kustakin maasta yhteistyöhön osallistuneiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta todetun korkeimman marginaalin tasolle. Johdanto-osan 16 kappaleessa esitettyjen syiden perusteella Puolan jäännöstulli asetettiin yhteistyössä toimineen puolalaisen vientiä harjoittavan tuottajan edustavan tuotetyypin osalta todetun korkeimman marginaalin tasolle.
3. Sitoumukset
(72) Jotkin vientiä harjoittavat tuottajat, joita menettely koskee, esittivät komissiolle perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti hintasitoumusta. Komissio katsoi, että kyseisten vientiä harjoittavien tuottajien esittämät sitoumukset voitiin hyväksyä.
(73) Komissio korostaa, että sitoumuksen rikkomisen tai peruutuksen yhteydessä voidaan perusasetuksen 8 artiklan 9 ja 10 kohdan mukaisesti ottaa käyttöön polkumyyntitulli.
(74) Lisäksi on huomattava, että perusasetuksen 8 artiklan 6 kohdan mukaisesti polkumyyntiä, vahinkoa ja yhteisön etua koskeva tutkimus saatetaan päätökseen riippumatta sitoumusten hyväksymisestä tutkimuksen aikana.
I. LOPPUSÄÄNNÖKSET
(75) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi asetettava määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi.
Lisäksi on todettava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua harkitsemaan uudelleen komission mahdollisesti ehdottaman lopullisen tullin käyttöön ottamiseksi,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli Puolasta, T Osekin tasavallasta, Unkarista ja Saudi-Arabiasta peräisin olevan, tällä hetkellä CN-koodiin ex 5607 41 00 (Taric-lisäkoodi 5607 41 00*10), kuuluvan polypropeenista valmistetun lyhdelangan tai paalinarun tuonnissa.
2. Jäljempänä lueteltujen yritysten valmistaman kyseisen tuotteen vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintoihin sovellettava väliaikainen tulli on seuraava:
TAULUKON PAIKKA
3. Ellei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja ja muita tullikäytäntöjä koskevia säännöksiä ja määräyksiä.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden asettamista.
2 artikla
1. Sen estämättä, mitä 1 artiklassa säädetään, väliaikaista tullia ei sovelleta sellaisen polypropeenista valmistetun lyhdelangan tai paalinarun tuonnissa, jonka ovat tuottaneet, välittömästi vieneet tai laskuttaneet yhteisössä toimivalta tuontiyritykseltä 3 kohdassa luetellut yritykset, joiden osalta hyväksytään esitetyt hintasitoumukset.
2. Jos sitoumusta rikotaan minkä tahansa ilmoitusajanjakson aikana, esimerkiksi tietyn vuosineljänneksen aikana, kyseisen ajanjakson aikana tapahtuneen myynnin ei katsota kuuluvan sitoumuksen soveltamisalaan, ja tarkasteltavana olevan tuotteen vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettotuontihintaan sovelletaan 3 kohdassa säädettyä väliaikaista tullia. Tämä ei kuitenkaan rajoita yhteisön toimielinten oikeutta toteuttaa asianmukaiset toimet asetuksen (EY) N:o 384/96 8 artiklan 9 ja 10 kohdan nojalla.
3. Esitettyjen ja hyväksyttyjen sitoumusten yhteydessä harjoitettava tuonti on ilmoitettava tullattavaksi seuraavien Taric-lisäkoodien mukaisesti:
TAULUKON PAIKKA
3 artikla
Asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen asetuksen 20 artiklan 2 ja 3 kohdan soveltamista asianomaiset osapuolet, jotka ovat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää, että komissio kuulee niitä yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
Asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti asianomaiset osapuolet voivat esittää tämän asetuksen soveltamista koskevat huomautuksensa yhden kuukauden kuluessa asetuksen voimaantulopäivästä.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 1 päivänä lokakuuta 1998.