Kommissionens forordning (EF) nr. 90/2001
af 17. januar 2001
om ændring af forordning (EF) nr. 800/1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for korn(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1666/2000(2), særlig artikel 13 og 21 samt de tilsvarende bestemmelser i de øvrige forordninger om fælles markedsordninger for landbrugsprodukter, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Ved udførsel af produkter i løs afladning eller i ikke-standardiserede enheder, for hvilke det tillades, at den nøjagtige nettovægt af produkterne først kendes, når de er indlæsset på transportmidlet, skal der ifølge artikel 5, stk. 6, i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999(3), ændret ved forordning (EF) nr. 1557/2000(4), anvendes en nedsættelse af restitutionen, hvis det viser sig, at den faktisk indlæssede nettovægt er en vis procentsats lavere end den anslåede nettovægt. Ved anvendelse af denne bestemmelse bør der dog tages hensyn til de begrænsninger, der gør sig gældende for transportmidler, som anvendes til transport ad søvejen eller på indre vandveje. For produkter, der udføres i løs afladning, kan det hænde, at angivne mængder ikke indlæsses fuldstændigt, fordi den ansvarlige for transportmidlet har besluttet at standse indlæsningen af tekniske grunde, eller fordi transportmidlet er fuldt læsset af andre eksportørers produkter.
(2) Da visse udskæringer af svin ikke frembydes i emballage og ikke udgør ensartede enheder, bør denne type produkter også betragtes som ikke-standardiserede enheder.
(3) Hvad læssesteder angår, er eksporthandelen med landbrugsprodukter kendetegnet ved en lang række kommercielle og administrative situationer. Det er derfor vanskeligt at opstille en enkelt regel, og det bør derfor være medlemsstaterne, som bestemmer det bedst egnede sted til at gennemføre den fysiske kontrol af landbrugsprodukter, som udføres med eksportrestitution. Det forekommer særlig hensigtsmæssigt at bestemme forskellige læssesteder afhængigt af, om produkterne indlæsses i containere eller indlæsses i løs afladning, i sække, i kasser og ikke indlæsses i containere senere. I begrundede tilfælde bør toldmyndighederne kunne acceptere, at der indgives en udførselsangivelse for landbrugsprodukter med eksportrestitution på et andet toldsted end toldkontoret på det sted, hvor produkterne indlæsses.
(4) For produkter under ordningen for returvarer bør det være muligt, at produkterne genindføres til oprindelsesmedlemsstaten eller til den medlemsstat, hvortil første udførsel fandt sted.
(5) Forordning (EF) nr. 800/1999 bør derfor ændres.
(6) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra alle berørte forvaltningskomitéer -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 800/1999 foretages følgende ændringer:
1) Artikel 5, stk. 6, tredje afsnit, affattes således: "Der ydes ikke restitution for den mængde, der overstiger 110 % af den anslåede nettovægt. Hvis den faktisk indlæssede vægt udgør mindre end 90 % af den anslåede nettovægt, nedsættes restitutionen for den faktisk indlæssede vægt med 10 % af forskellen mellem den restitution, der svarer til 90 % af den anlåede nettovægt, og den restitution, der svarer til den faktisk indlæssede vægt. Ved udførsel ad søvejen eller på indre vandveje betales restitutionen for den faktisk indlæssede nettovægt, hvis eksportøren kan forelægge et af den for transportmidlet ansvarlige person påtegnet bevis for, at den manglende indlæsning af alle varer skyldes omstændigheder ved transportmidlet, eller at transportmidlet er fuldt læsset af en eller flere andre eksportørers varer. Hvis eksportøren har anvendt den hjemstedsordning, der er fastsat i artikel 283 i forordning (EØF) nr. 2454/93, anvendes bestemmelserne i dette afsnit på den betingelse, at toldmyndighederne har godkendt berigtigelsen af de dokumenter, i hvilke de udførte produkter er opført."
2) Artikel 5, stk. 6, fjerde afsnit, affattes således: "Som produkter i ikke-standardiserede enheder betragtes: levende dyr, hele og halve slagtekroppe, fjerdinger, forender, skinker, bov, brystflæsk og kam."
3) Artikel 5, stk. 7, affattes således: "7. Enhver, der udfører produkter, for hvilke der ansøges om eksportrestitution, er forpligtet til:
a) at indgive udførselsangivelsen til det toldsted, der har kompetencen med hensyn til det sted, hvor produkterne indlæsses med henblik på udførselstransporten
b) at give det pågældende toldsted underretning senest 24 timer inden indlæsningen, og at oplyse, hvor længe indlæsningen forventes at ville vare. Myndighederne kan beslutte, at der skal gælde en anden frist end 24 timer.
Følgende kan betragtes som læssested for transport af produkter bestemt til udførsel:
- for produkter, der udføres i containere, det sted, hvor produkterne indlæsses i containerne
- for produkter, der udføres i løs afladning, i sække, kasser, dåser, flasker osv., som ikke er indlæsset i containere, det sted, hvor det transportmiddel, med hvilket produkterne forlader Fællesskabets toldområde, læsses.
Det kompetente toldsted kan efter at have antaget udførselsangivelsen tillade læsning inden udløbet af den i litra b) omhandlede frist.
Det kompetente toldsted skal kunne foretage fysisk kontrol og træffe de fornødne identifikationsforanstaltninger for transporten til det toldsted, hvor ladningen forlader Fællesskabets toldområde.
Hvis bestemmelserne i første afsnit ikke kan anvendes af administrative eller andre behængt motiverede grunde, kan udførselsangivelsen kun indgives til et kompetent toldsted i den pågældende medlemsstat, og i tilfælde af fysisk kontrol i henhold til forordning (EØF) nr. 386/90 skal produktet losses fuldstændigt. Undtagelsesvis er fuldstændig losning ikke obligatorisk, hvis myndighederne kan sikre, at der foretages en udtømmende fysisk kontrol."
4) Artikel 25, stk. 3, sidste afsnit, affattes således: "Nærværende bestemmelse finder kun anvendelse, når proceduren for returvarer er blevet anvendt i den medlemsstat, hvor udførselsangivelsen for den første udførsel er blevet antaget, eller i oprindelsesmedlemsstaten, jf. artikel 15 i Rådets direktiv 97/78/EF om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for tredjelandsprodukter, der føres ind i Fællesskabet(5)."
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Hvis eksportørerne anmoder herom, anvendes bestemmelserne i artikel 1, nr. 1, på restitutionssager, som endnu ikke er færdigbehandlet på det tidspunkt, hvor denne forordning træder i kraft.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. januar 2001.
Komission asetus (EY) N:o 90/2001,
annettu 17 päivänä tammikuuta 2001,
maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 800/1999 muuttamisesta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1666/2000(2), ja erityisesti sen 13 ja 21 artiklan sekä maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä annettujen muiden asetusten vastaavat säännökset,
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Vietäessä irtotavarana tai muihin kuin vakiopakkauksiin pakattuja tuotteita, joiden tarkka nettomassa voidaan tietää vasta kun tuotteet on purettu kuljetusvälineestä, komission asetuksen (EY) N:o 800/1999(3), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1557/2000(4), 5 artiklan 6 kohdassa säädetään, että tuen määrää vähennetään, jos osoittautuu, että tosiasiallisesti lastattu nettomassa jää alle tietyn prosenttiosuuden arvioidusta nettomassasta. Tämän säännöksen soveltamiseksi olisi kuitenkin otettava huomioon meri- tai sisävesikuljetusten rajoittavat tekijät. Vietäessä tuotteita irtotavarana on mahdollista, että kaikkia ilmoitettuja tuotteita ei lastata, koska kuljetusvälineen päällikkö päättää keskeyttää lastaamisen teknisistä syistä tai kun muut viejät ovat lastanneet liikaa.
(2) Koska tietyt sianruhonosat eivät ole pakkauksissa eivätkä luonnostaan homogeenisiä, muiden kuin vakiopakkausten luokka olisi laajennettava koskemaan tämänkaltaisia tuotteita.
(3) Maataloustuotteiden viennissä esiintyy lastauspaikkojen osalta monia kauppaan ja hallintoon liittyviä tilanteita. Sen vuoksi siitä on vaikeaa antaa yhtenäistä sääntöä, ja jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus määritellä vientitukeen oikeutettujen maataloustuotteiden fyysisiin tarkastuksiin parhaiten soveltuva paikka. Tätä tarkoitusta varten näyttää olevan erityisen perusteltua voida määritellä lastauspaikka sen mukaan, lastataanko tuotteet kontteihin vai lastataanko ne erityisesti irtotavarana, säkeissä vai laatikoissa lastaamatta niitä myöhemmin kontteihin. Tulliviranomaisten olisi annettava perustelluista syistä hyväksyä vientitukea saavien maataloustuotteiden vienti-ilmoitus, joka jätetään johonkin muuhun tullitoimipaikkaan kuin tuotteiden lastauspaikan toimivaltaiseen tullitoimipaikkaan.
(4) On aiheellista säätää, että palautustavaramenettelyn alaiset tuotteet tuo takaisin joko se jäsenvaltio, josta tuotteet ovat peräisin, tai se jäsenvaltio, johon tuotteet on viety ensiksi.
(5) Sen vuoksi asetus (EY) N:o 800/1999 olisi muutettava.
(6) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat kaikkien asianomaisten hallintokomiteoiden lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 800/1999 seuraavasti:
1) Korvataan 5 artiklan 6 kohdan kolmas alakohta seuraavasti: "Tukea ei myönnetä määrästä, joka ylittää 110 prosenttia arvioidusta nettomassasta. Jos lastin tosiasiallinen massa on alle 90 prosenttia arvioidusta nettomassasta, tosiasiallisesti lastatulle nettomassalle myönnettävää tukea vähennetään 10 prosentilla siitä erotuksesta, joka on 90 prosenttia arvioidusta nettomassasta vastaavan tuen ja tosiasiallisesti lastattua massaa vastaavan tuen välillä. Kun viejä meritse tai sisävesitse kuljetettaessa voi toimittaa aluksen päällikön vahvistaman selvityksen siitä, että koko tavaramäärä ei ole lastattu tämän tyyppiselle kuljetukselle ominaisista rajoittavista tekijöistä johtuen tai yhden tai useamman muun viejän liian suuren lastin vuoksi, vientituki maksetaan kuitenkin tosiasiallisesti lastatun nettomassan mukaan. Jos viejä on käyttänyt asetuksen (ETY) N:o 2454/93 283 artiklassa säädettyä kotitullausmenettelyä, tämän alakohdan säännöksiä sovelletaan, jos tulliviranomaiset sallivat vietyjen tuotteiden kirjanpidon korjaamisen."
2) Korvataan 5 artiklan 6 kohdan neljäs alakohta seuraavasti: "Muissa kuin vakiopakkauksissa olevina tuotteina pidetään seuraavia: elävät eläimet, (puoli)ruhot, neljännekset, etuosat, kinkut, lavat, kylki ja kuve sekä luullinen selkä."
3) Korvataan 5 artiklan 7 kohta seuraavasti: "7. Jokaisen, joka vie tuotteita, joille haetaan tuen myöntämistä, on:
a) jätettävä vienti-ilmoitus siihen toimivaltaiseen tullitoimipaikkaan, jonka alueella tuotteet lastataan vientikuljetusta varten;
b) ilmoitettava tälle tullitoimipaikalle vähintään 24 tuntia etukäteen lastaustoimien aloittamisesta ja lastaustoimien arvioidusta kestosta. Toimivaltaiset viranomaiset voivat vahvistaa määräajan pituudeksi muun kuin 24 tuntia.
Lastauspaikkana vientiin tarkoitettujen tuotteiden kuljetusta varten voidaan pitää:
- kontteihin lastattuina vietävien tuotteiden osalta paikkaa, jossa tuotteet lastataan konttiin,
- irtotavarana, säkeissä, säiliöissä, tölkeissä, pulloissa jne. vietävien muiden kuin kontteihin lastattujen tuotteiden osalta paikkaa, jossa yhteisön tullialueelta poistuva kuljetusväline lastataan.
Toimivaltainen tullitoimipaikka voi antaa luvan lastaustoimiin vastaanotettuaan vienti-ilmoituksen jo ennen b alakohdassa tarkoitetun määräajan päättymistä.
Toimivaltaisen tullitoimipaikan on voitava tehdä fyysinen tarkastus ja toteuttaa yhteisön alueen poistumispaikkaan suuntautuvan kuljetuksen tunnistamistoimenpiteet.
Jos ensimmäisen alakohdan säännöksiä ei voida hallinnollisista tai muista perustelluista syistä soveltaa, vienti-ilmoituksen voi tehdä ainoastaan kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiselle tullitoimipaikalle, ja jos suoritetaan tavaroiden fyysinen tarkastus asetuksen (ETY) N:o 386/90 mukaisesti, tullille esitettävä lasti on purettava kokonaan. Jos toimivaltaiset viranomaiset pystyvät tekemään perusteellisen fyysisen tarkastuksen, lastia ei kuitenkaan tarvitse purkaa kokonaan."
4) Korvataan 25 artiklan 3 kohdan viimeinen alakohta seuraavasti: "Tätä säännöstä sovelletaan ainoastaan, kun palautustavaramenettelyä on käytetty jäsenvaltiossa, jossa alkuperäistä vientiä koskeva vienti-ilmoitus on vastaanotettu, tai alkuperäjäsenvaltiossa kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkinnällisten tarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista annetun neuvoston direktiivin 97/78/EY(5) 15 artiklan mukaisesti."
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Viejien pyynnöstä 1 artiklan 1 kohdan säännöksiä voidaan soveltaa vientitukiasiakirjoihin, joita ei ole vielä käsitelty loppuun tämän asetuksen voimaantullessa.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä tammikuuta 2001.