RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 676/2007
af 11. juni 2007
om en flerårig plan for fiskeriet efter rødspætte og tunge i Nordsøen
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den seneste videnskabelige rådgivning fra Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES) viser, at niveauerne for fiskeridødeligheden for rødspætte- og tungebestanden i Nordsøen overskrider den grænse, som ICES har fastsat efter forsigtighedsprincippet, og at der er risiko for, at bestandene ikke befiskes bæredygtigt.
(2)
Ifølge rådgivning fra et ekspertudvalg, der undersøger de flerårige forvaltningsstrategier, kan det højeste tungeudbytte opnås ved en fiskeridødelighed på 0,2 i aldersgruppen 2-6 år.
(3)
Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) har anbefalet, at biomassen for rødspættebestanden i Nordsøen efter forsigtighedsprincippet fastsættes til 230 000 ton, at den fiskeridødelighed, der er nødvendig for at få det højeste udbytte af rødspættebestanden i Nordsøen på længere sigt, fastsættes til 0,3, og at biomassen for tunge i Nordsøen efter forsigtighedsprincippet fastsættes til 35 000 ton.
(4)
Det er nødvendigt at træffe foranstaltninger til etablering af en flerårig forvaltningsplan for fiskeriet af rødspætte- og tungebestanden i Nordsøen. Når sådanne foranstaltninger vedrører rødspættebestanden i Nordsøen, skal de fastsættes i lyset af høringer med Norge.
(5)
Formålet med planen er at sikre, at rødspætte- og tungebestanden i Nordsøen i en første fase igen kommer til at ligge inden for sikre biologiske grænser og i en anden fase og efter behørig overvejelse i Rådet med hensyn til gennemførelsesmetoderne herfor, at disse bestande udnyttes på basis af den maksimale bæredygtige fangst på en økonomisk, miljømæssig og social bæredygtig måde.
(6)
I Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (2) er det bl.a. fastsat, at Fællesskabet for at nå disse mål skal anvende forsigtighedsprincippet, når det træffer foranstaltninger til at beskytte og bevare bestanden, sikre en bæredygtig udnyttelse heraf og begrænse fiskeriets indvirkning på de marine økosystemer mest muligt.
(7)
Det bør ved denne forordning tilstræbes, at fiskeriet efterhånden forvaltes efter økosystembaserede principper, og denne forordning bør bidrage til at skabe et effektivt fiskeri i en økonomisk levedygtig og konkurrencedygtig fiskeindustri, der sikrer dem, der er afhængige af fiskeriet af rødspætte og tunge i Nordsøen, en rimelig levestandard, samtidig med at der tages hensyn til forbrugerinteresserne. Fællesskabet baserer til dels sin politik på den politik, der anbefales af det relevante regionale rådgivende råd. En stor del af fangsterne af rødspætte i Nordsøen tages sammen med fangster af tunge. Rødspættefiskeriet kan derfor ikke forvaltes uafhængigt af tungefiskeriet.
(8)
Der bør i forbindelse med udarbejdelsen af den flerårige plan derfor også tages hensyn til den kendsgerning, at den høje fiskeridødelighed for rødspætte i vid udstrækning skyldes betydeligt udsmid fra bomtrawlfiskeri efter tunge med 80 mm net i den sydlige del af Nordsøen.
(9)
Fiskeridødeligheden kan styres ved at indføre en passende metode til fastsættelse af de samlede tilladte fangstmængder (TAC'er) for de pågældende bestande og en ordning, hvor antallet af tilladte havdage begrænses, og fiskeriindsatsen efter disse bestande derved begrænses så meget, at det er usandsynligt, at TAC'erne og den tilstræbte fiskeridødelighed overskrides, men giver tilstrækkelig mulighed for fangst af den TAC, der er tilladt på grundlag af den fiskeridødelighed, der er fastsat i planen.
(10)
Planen bør dække alt fiskeri efter fladfisk, der har væsentlig indflydelse på fiskeridødeligheden for de berørte rødspætte- og tungebestande. Medlemsstater, hvis kvoter for hver bestand er mindre end 5 % af Det Europæiske Fællesskabs del af TAC, bør ikke omfattes af planen vedrørende indsatsforvaltningen.
(11)
Denne plan bør være hovedinstrumentet i forvaltningen af fladfisk i Nordsøen, og den bør bidrage til genoprettelsen af andre bestande som f. eks. torskebestanden.
(12)
Der bør indføres kontrolforanstaltninger ud over dem, der er fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (3), for at sikre, at foranstaltningerne i denne forordning overholdes.
(13)
I 2006 indledte Kommissionen en drøftelse af en fællesskabsstrategi for en gradvis reduktion af fiskeridødeligheden i alle større fiskerier ved hjælp af en meddelelse om opnåelse af målsætningen om den maksimale bæredygtige fangst senest i 2015. Kommissionen har forelagt denne meddelelse for de regionale rådgivende råd til udtalelse.
(14)
Kommissionen har anmodet STECF om at aflægge rapport om de vigtigste aspekter af konsekvensvurderingen vedrørende forvaltningen af rødspætte og tunge, der bør bygge på nøjagtige, objektive og omfattende biologiske og økonomiske oplysninger. Denne konsekvensvurdering vil blive knyttet som bilag til Kommissionens forslag vedrørende anden fase af den flerårige plan.
(15)
Den flerårige plan bør anses for at være en genopretningsplan i første fase og en forvaltningsplan i anden fase som omhandlet i artikel 5 og 6 i forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
GENSTAND OG MÅL
Artikel 1
Genstand
1. Ved denne forordning etableres der en flerårig plan for fiskeriet efter rødspætte og tunge i Nordsøen.
2. I denne forordning forstås der ved »Nordsøen« den del af havet, som i henhold til Det Internationale Havundersøgelsesråds inddeling benævnes underområde IV.
Artikel 2
Sikre biologiske grænser
1. I denne forordning anses rødspætte- og tungebestandene for at ligge inden for sikre biologiske grænser i de år, hvor alle følgende betingelser ifølge Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) er opfyldt:
a)
gydebiomassen af rødspættebestanden overstiger 230 000 ton
b)
den gennemsnitlige fiskeridødelighed for rødspættebestanden i aldersgruppen 2-6 år er mindre end 0,6 pr. år
c)
gydebiomassen af tungebestanden overstiger 35 000 ton
d)
den gennemsnitlige fiskeridødelighed for tungebestanden i aldersgruppen 2-6 år er mindre end 0,4 pr. år.
2. Hvis STECF tilråder, at der bør anvendes andre niveauer for biomasse og fiskeridødelighed for at definere sikre biologiske grænser, forelægger Kommissionen et forslag til ændring af stk. 1.
Artikel 3
Den flerårige plans mål i første fase
1. Den flerårige plan skal i første fase sikre, at rødspætte- og tungebestanden igen kommer til at ligge inden for sikre biologiske grænser.
2. Målet i stk. 1 skal nås ved at reducere fiskeridødeligheden for rødspætte og tunge med 10 % årligt med et udsving i TAC på højst 15 % om året, indtil der er opnået sikre biologiske grænser for begge bestande.
Artikel 4
Målene for den flerårige plan i anden fase
1. Den flerårige plan skal i anden fase sikre en udnyttelse af rødspætte- og tungebestanden på basis af den maksimale bæredygtige fangst.
2. Det i stk. 1 omhandlede mål skal nås samtidig med, at fiskeridødeligheden for rødspætte i aldersgruppen 2-6 år holdes på 0,3 eller derover.
3. Det i stk. 1 omhandlede mål skal nås samtidig med, at fiskeridødeligheden for tunge i aldersgruppen 2-6 år holdes på 0,2 eller derover.
Artikel 5
Overgangsforanstaltninger
1. Når det i to på hinanden følgende år er påvist, at bestanden af rødspætte og tunge igen ligger inden for sikre biologiske grænser, træffer Rådet på forslag af Kommissionen afgørelse om ændring af artikel 4, stk. 2 og 3, og artikel 7, 8 og 9, der på baggrund af den seneste videnskabelige udtalelse fra STECF tillader, at bestandene kan udnyttes med en fiskeridødelighed, der er forenelig med den maksimale bæredygtige fangst.
2. Kommissionens forslag om revision skal ledsages af en fuldstændig konsekvensvurdering og skal tilgodese udtalelsen fra Det Regionale Rådgivende Råd for Nordsøen.
KAPITEL II
SAMLEDE TILLADTE FANGSTMÆNGDER
Artikel 6
Fastsættelse af samlede tilladte fangstmængder (TAC'er)
Rådet fastsætter hvert år med kvalificeret flertal på forslag fra Kommissionen TAC'er for det følgende år for rødspætte- og tungebestanden i Nordsøen i overensstemmelse med artikel 7 og 8.
Artikel 7
Procedure for fastsættelse af TAC'en for rødspætte
1. Rådet vedtager en TAC for rødspætte, som ifølge STECF's videnskabelige vurdering er den højeste af nedenstående:
a)
den TAC, hvis anvendelse vil resultere i en nedgang i fiskeridødeligheden på 10 % i anvendelsesåret i forhold til den anslåede fiskeridødelighed for det foregående år
b)
den TAC, hvis anvendelse vil resultere i et niveau for fiskeridødeligheden på 0,3 for aldersgruppen 2-6 år i anvendelsesåret.
2. Hvis anvendelsen af stk. 1 ville resultere i en TAC, der ligger mere end 15 % over TAC'en for det foregående år, vedtager Rådet en TAC, som ligger 15 % over TAC'en for det pågældende år.
3. Hvis anvendelsen af stk. 1 ville resultere i en TAC, der ligger mere end 15 % under TAC'en for det foregående år, vedtager Rådet en TAC, som ligger 15 % under TAC'en for det pågældende år.
Artikel 8
Procedure for fastsættelse af TAC'en for tunge
1. Rådet vedtager en TAC for tunge, som ifølge STECF's videnskabelige vurdering er den højeste af nedenstående:
a)
den TAC, hvis anvendelse vil resultere i en fiskeridødelighed på 0,2 for aldersgruppen 2-6 år i anvendelsesåret
b)
den TAC, hvis anvendelse vil resultere i en nedgang i fiskeridødeligheden på 10 % i anvendelsesåret i forhold til den anslåede fiskeridødelighed for det foregående år.
2. Hvis anvendelsen af stk. 1 ville resultere i en TAC, der ligger mere end 15 % over TAC'en for det foregående år, vedtager Rådet en TAC, som ligger 15 % over TAC'en for det pågældende år.
3. Hvis anvendelsen af stk. 1 ville resultere i en TAC, der ligger mere end 15 % under TAC'en for det foregående år, vedtager Rådet en TAC, som ligger 15 % under TAC'en for det pågældende år.
KAPITEL III
BEGRÆNSNING AF FISKERIINDSATSEN
Artikel 9
Begrænsning af fiskeriindsatsen
1. De TAC'er, der er nævnt i kapitel II, suppleres med en ordning for begrænsning af fiskeriindsatsen som fastsat i fællesskabslovgivningen.
2. Rådet fastsætter hvert år med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen en justering af det maksimale niveau for fiskeriindsatsen, der skal gælde for flåder, hvor enten rødspætte eller tunge eller begge arter udgør en stor del af landingerne, eller som foretager betydeligt udsmid, og som er omfattet af den i stk. 1 nævnte ordning for begrænsning af fiskeriindsatsen.
3. Kommissionen anmoder STECF om en prognose for det maksimale niveau for fiskeriindsatsen, der er nødvendigt for at fange rødspætte og tunge i en mængde, der svarer til Det Europæiske Fællesskabs del af de TAC'er, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 6. Denne anmodning bliver udformet under hensyn til anden relevant fællesskabslovgivning vedrørende betingelserne for fiskeri af disse kvoter.
4. Den årlige justering af det maksimale niveau for fiskeriindsatsen, der er nævnt i stk. 2, skal foretages under hensyn til den udtalelse, STECF afgiver i overensstemmelse med stk. 3.
5. Kommissionen anmoder hvert år STECF om at aflægge rapport om den årlige fiskeriindsats for fartøjer, der fisker rødspætte og tunge, og om at oplyse om, hvilke typer fangstredskaber der anvendes i disse former for fiskeri.
6. Uanset stk. 4 overstiger fiskeriindsatsen ikke de for 2006 fastsatte grænser.
7. Medlemsstater, hvis kvoter er mindre end 5 % af Det Europæiske Fællesskabs del af TAC for både rødspætte og tunge, skal ikke omfattes af indsatsforvaltningsordningen.
8. En medlemsstat, der er omfattet af bestemmelserne i stk. 7, og som indgår i en kvoteudveksling for tunge eller rødspætte på grundlag af artikel 20, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2371/2002, der vil resultere i summen af den kvote, som er tildelt den medlemsstat, og den mængde tunge eller rødspætte, der overstiger 5 %, der er Det Europæiske Fællesskabs del af TAC, omfattes af indsatsforvaltningsordningen.
9. Den fiskeriindsats, der udøves af fartøjer, og hvor rødspætte eller tunge udgør en stor del af fangsten, og som fører en af de medlemsstaters flag, som er omfattet af bestemmelserne i stk. 7, skal ikke overstige det niveau, der blev tilladt i 2006.
KAPITEL IV
KONTROL, INSPEKTION OG OVERVÅGNING
Artikel 10
Meddelelser om fiskeriindsats
1. Artikel 19b, 19c, 19d og 19e samt 19k i forordning (EØF) nr. 2847/93 finder anvendelse for fartøjer, der opererer i området. Fartøjer udstyret med overvågningssystemer er i overensstemmelse med artikel 5 og 6 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2244/2003 af 18. december 2003 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende satellitbaserede fartøjsovervågningssystemer (4) fritaget fra rapporteringskrav.
2. Medlemsstaterne kan indføre alternative kontrolforanstaltninger for at sikre, at de i punkt 1 angivne rapporteringsforpligtelser overholdes, forudsat at de er lige så effektive og gennemsigtige som disse rapporteringsforpligtelser. Inden der indføres sådanne alternative foranstaltninger, skal Kommissionen have meddelelse herom.
Artikel 11
Tolerancemargen
1. Uanset artikel 5, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2807/83 af 22. september 1983 om nærmere bestemmelser for registrering af oplysninger om medlemsstaternes fangster (5) er den tilladte tolerance i forbindelse med vurderingen af, hvor store mængder, udtrykt i kg levende vægt af henholdsvis rødspætte og tunge, der opbevares om bord på fartøjer, der har befundet sig i Nordsøen, 8 % af den i logbogen anførte mængde. Hvis der i fællesskabslovgivningen ikke er fastsat en omregningskoefficient, gælder den omregningskoefficient, der er fastsat af den medlemsstat, hvis flag fartøjet fører.
2. Stk. 1 gælder ikke for arter af akvatiske organismer, der beholdes om bord, hvis mængden af den pågældende art er mindre end 50 kg.
Artikel 12
Vejning af landinger
Medlemsstatens kompetente myndigheder sikrer, at mængder af tunge på over 300 kg eller af rødspætte på over 500 kg fanget i Nordsøen, vejes før salg på en vægt, hvis nøjagtighed er blevet certificeret.
Artikel 13
Forudgående meddelelse
Føreren af et EF-fiskerfartøj, der har befundet sig i Nordsøen, og som ønsker at lande en fangst af rødspætte eller tunge, uanset mængde, i en havn eller på et landingssted i et tredjeland, skal mindst 24 timer før landing i et tredjeland meddele myndighederne i flagmedlemsstaten følgende oplysninger:
a)
havnens eller landingsstedets navn
b)
det anslåede tidspunkt for ankomsten til den pågældende havn eller det pågældende landingssted
c)
mængde i kg levende vægt af alle arter, som fartøjet har mere end 50 kg af om bord.
Meddelelsen kan også gives af stedfortræderen for føreren af fiskerfartøjet.
Artikel 14
Separat opbevaring af rødspætte og tunge
1. Det er forbudt om bord på et EF-fiskefartøj i en hvilken som helst beholder at opbevare rødspætte eller tunge, uanset mængde, blandet med andre arter af akvatiske organismer.
2. Føreren af et EF-fiskerfartøj skal yde medlemsstaternes inspektører den nødvendige bistand til at sammenholde de mængder, der er angivet i logbogen, med de fangster af rødspætte og tunge, der opbevares om bord.
Artikel 15
Transport af tunge og rødspætte
1. En medlemsstats kompetente myndigheder kan kræve, at enhver mængde rødspætte på over 500 kg eller enhver mængde tunge på over 300 kg, der er fanget i det geografiske område, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, og hvis første landing finder sted i den pågældende medlemsstat, vejes, inden den transporteres til et andet sted fra den første landingshavn, på en vægt, hvis nøjagtighed er blevet certificeret.
2. Uanset artikel 13 i forordning (EØF) nr. 2847/93 skal mængder af rødspætte på over 500 kg og mængder af tunge på over 300 kg, der transporteres til et andet sted end landingsstedet, ledsages af den opgørelse, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1, i nævnte forordning. Undtagelsen i artikel 13, stk. 4, litra b), i forordning (EØF) nr. 2847/93 finder ikke anvendelse.
Artikel 16
Forbud mod omladning af tunge og rødspætte
Et EF-fiskerfartøj, der befinder sig i Nordsøen, må ikke omlade nogen som helst mængde rødspætte eller tunge til noget andet fartøj.
KAPITEL V
OPFØLGNING
Artikel 17
Evaluering af forvaltningsforanstaltningerne
1. På grundlag af rådgivning fra STECF evaluerer Kommissionen forvaltningsforanstaltningernes indvirkning på de pågældende bestande og på fiskeriet efter disse bestande i forordningens andet anvendelsesår og i hvert af de følgende år.
2. Kommissionen skal det tredje år denne forordning anvendes, og derefter hvert tredje år, indhente videnskabelig rådgivning fra STECF om de fremskridt, der er gjort for at nå målene i den flerårige plan. Kommissionen foreslår om nødvendigt relevante foranstaltninger, og Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal om alternative foranstaltninger til at nå de i artikel 3 og 4 beskrevne mål.
Artikel 18
Særlige omstændigheder
Er gydebestandens reproduktionskapacitet ifølge STECF faldende for rødspætte eller for tunge eller for begge arter, træffer Rådet med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen afgørelse om en samlet tilladt fangstmængde for rødspætte, der er lavere end den, der er fastsat i artikel 7, en samlet tilladt fangstmængde for tunge, der er lavere end den, der er fastsat i artikel 8, og et antal havdage, der er lavere end det, der er fastsat i artikel 9.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 19
Bistand under Den Europæiske Fiskerifond
1. I første fase som omhandlet i artikel 3 i denne forordning anses den flerårige plan for at være en genopretningsplan som defineret i artikel 5 i forordning (EF) nr. 2371/2002 og i overensstemmelse med artikel 21, litra a), nr. i), i Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 af 27. juli 2006 om Den Europæiske Fiskerifond (6).
2. I anden fase som omhandlet i artikel 4 i denne forordning anses den flerårige plan for at være en forvaltningsplan som defineret i artikel 6 i forordning (EF) nr. 2371/2002 og i overensstemmelse med artikel 21, litra a), nr. iv), i forordning (EF) nr. 1198/2006.
Artikel 20
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 11. juni 2007.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 676/2007,
annettu 11 päivänä kesäkuuta 2007,
punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantoja hyödyntävää kalastusta koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta Pohjanmerellä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Kansainväliseltä merentutkimusneuvostolta (International Council for the Exploration of the Seas, ICES) äskettäin saadun tieteellisen lausunnon mukaan punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantojen kalastuskuolevuus Pohjanmerellä on ylittänyt ICESin määrittelemän, ennalta varautuvan lähestymistavan mukaisen tason, ja näitä kantoja uhkaa kestämätön kalastus.
(2)
Monivuotisia hoitostrategioita tarkastelevalta asiantuntijakomitealta saadussa lausunnossa todetaan, että merianturan (kielikampelan) suurin tuotto saadaan, kun kalastuskuolevuus on tasoa 0,2 ikäryhmässä 2-6 vuotta.
(3)
Tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (Scientific, Technical and Economic Committee for Fisheries, STECF) lausunnon mukaan punakampelakannan biomassan varotason olisi Pohjanmerellä oltava 230 000 tonnia, punakampelakannasta saatavaa suurinta tuottoa varten tarvittava kalastuskuolevuus Pohjanmerellä on pitkällä aikavälillä 0,3 ja meriantura(kielikampela)kannan biomassan varotason Pohjanmerellä olisi oltava 35 000 tonnia.
(4)
On toteutettava toimenpiteitä ja vahvistettava Pohjanmeren punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantojen kalastuksen hoitamista koskeva monivuotinen suunnitelma. Kun tällaiset toimenpiteet koskevat Pohjanmeren punakampelakantaa, ne vahvistetaan Norjan kanssa käytävien neuvottelujen pohjalta.
(5)
Suunnitelman tavoitteena on varmistaa, että ensimmäisessä vaiheessa Pohjanmeren punakampela- ja meriantura(kielikampela)kannat elvytetään biologisesti turvallisiin rajoihin, ja toisessa vaiheessa, neuvoston tarkasteltua asiaankuuluvalla tavalla elvytyksen toteuttamista, näitä kalakantoja hyödynnetään kestävään enimmäistuottoon perustuen kestävissä taloudellisissa, ympäristöllisissä ja sosiaalisissa olosuhteissa.
(6)
Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 (2) edellytetään muun muassa, että yhteisö noudattaa mainitun tavoitteen saavuttamiseksi ennalta varautuvaa lähestymistapaa toteuttamalla toimenpiteitä, jotka on tarkoitettu suojelemaan ja säilyttämään kalakantaa, mahdollistamaan sen kestävä hyödyntäminen ja saattamaan kalastustoimien vaikutukset meriekosysteemeihin mahdollisimman vähäisiksi.
(7)
Tällä asetuksella olisi pyrittävä ottamaan kalastuksenhoidossa asteittain käyttöön ekosysteemiin perustuva lähestymistapa ja edistettävä taloudellisesti kannattavalla ja kilpailukykyisellä kalastus- ja vesiviljelyalalla harjoitettavaa tehokasta kalastustoimintaa tarjoamalla kohtuullinen elintaso niille, jotka ovat riippuvaisia punakampelan ja merianturan (kielikampelan) kalastuksesta Pohjanmerellä ja ottamalla kuluttajien edut huomioon. Yhteisön toimintatapa perustuu osittain asiaa koskevan alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan suosittelemaan politiikkaan. Suuri osa Pohjanmeren punakampelasaaliista saadaan yhdessä meriantura(kielikampela)saaliiden kanssa. Punakampelan hoitotoimia ei voida käsitellä erillään merianturan (kielikampelan) hoidosta.
(8)
Laadittaessa monivuotista suunnitelmaa olisi näin ollen otettava huomioon myös se, että punakampelan korkea kalastuskuolevuus johtuu suurelta osin suurista poisheitetyistä määristä, joita esiintyy kalastettaessa merianturaa (kielikampelaa) 80 millimetrin silmäkoon puomitroolilla eteläisellä Pohjanmerellä.
(9)
Tällainen kalastuskuolevuuden valvonta voidaan saavuttaa luomalla asianmukainen menettely kyseessä olevien kantojen suurimpien sallittujen saaliiden (TAC) vahvistamiseksi ja ottamalla käyttöön sallittujen merelläolopäivien rajoituksia sisältävä järjestelmä, jossa näihin kantoihin kohdistuva pyyntiponnistus rajoitetaan tasoille, joilla TACien ja suunnitellun kalastuskuolevuuden ylittyminen on epätodennäköistä, mutta joka on riittävä sen TACin pyytämiseksi, joka sallitaan suunnitelmassa vahvistettujen kalastuskuolevuustasojen perusteella.
(10)
Suunnitelman olisi katettava kaikki oikeasilmäkampeloiden kalastukset, joilla on merkittävä vaikutus kyseisten punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantojen kalastuskuolevuuteen. Pyyntiponnistuksen hallinnointisuunnitelman määräysten ei kuitenkaan olisi koskettava jäsenvaltioita, joiden kiintiöt kummastakin kannasta ovat alle viisi prosenttia Euroopan yhteisön TAC-osuudesta.
(11)
Tämän suunnitelman olisi oltava tärkein oikeasilmäkampeloiden hoitoväline Pohjanmerellä, ja sillä olisi edistettävä myös muiden kantojen, kuten turskan, elpymistä.
(12)
Sen lisäksi, mitä yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2847/93 (3) on valvontatoimenpiteistä säädetty, on tarpeen toteuttaa muitakin valvontatoimenpiteitä, jotta varmistetaan tässä asetuksessa säädettyjen toimenpiteiden noudattaminen.
(13)
Komissio käynnisti vuonna 2006 keskustelun yhteisön strategiasta kalastuskuolevuuden alentamiseksi asteittain kaikessa tärkeämmässä kalastuksessa antamalla tiedonannon, joka koskee kestävän enimmäistuoton tavoitteen saavuttamista vuoteen 2015 mennessä. Komissio on toimittanut tämän tiedonannon alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille lausunnon saamiseksi.
(14)
Komissio on pyytänyt STECF:a raportoimaan vaikutustenarvioinnin keskeisistä näkökohdista punakampelan ja merianturan (kielikampelan) hoitotoimenpiteiden suhteen. Vaikutustenarvioinnin olisi perustuttava täsmällisiin, objektiivisiin ja kattaviin biologisiin ja rahoitusta koskeviin tietoihin. Vaikutustenarviointi liitetään monivuotisen suunnitelman toista vaihetta koskevaan komission ehdotukseen.
(15)
Monivuotista suunnitelmaa olisi ensimmäisessä vaiheessa pidettävä elvytyssuunnitelmana ja toisessa vaiheessa hoitosuunnitelmana asetuksen (EY) N:o 2371/2002 5 ja 6 artiklan mukaisesti,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
KOHDE JA TAVOITE
1 artikla
Kohde
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan monivuotinen suunnitelma Pohjanmeren punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantoja hyödyntävälle kalastukselle.
2. Tässä asetuksessa ’Pohjanmerellä’ tarkoitetaan kansainvälisen merentutkimusneuvoston suuralueeksi IV määrittelemää merialuetta.
2 artikla
Turvalliset biologiset rajat
1. Tässä asetuksessa punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantojen katsotaan olevan turvallisissa biologisissa rajoissa niinä vuosina, joina STECF:n lausunnon mukaan kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
kutevan punakampelakannan biomassa ylittää 230 000 tonnia;
b)
punakampelakannassa esiintyvä keskimääräinen kalastuskuolevuus ikäryhmässä 2-6 vuotta on pienempi kuin 0,6 vuodessa;
c)
kutevan meriantura(kielikampela)kannan biomassa ylittää 35 000 tonnia;
d)
meriantura(kielikampela)kannassa esiintyvä keskimääräinen kalastuskuolevuus ikäryhmässä 2-6 vuotta on pienempi kuin 0,4 vuodessa.
2. Jos STECF toteaa, että turvallisten biologisten rajojen määrittämiseksi olisi käytettävä muita biomassaa ja kalastuskuolevuutta koskevia tasoja, komissio tekee ehdotuksen 1 kohdan muuttamiseksi.
3 artikla
Monivuotisen suunnitelman ensimmäisen vaiheen tavoitteet
1. Monivuotisen suunnitelman ensimmäisessä vaiheessa varmistetaan punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantojen palauttaminen turvallisiin biologisiin rajoihin.
2. Edellä 1 kohdassa määritelty tavoite saavutetaan vähentämällä punakampelan ja merianturan (kielikampelan) kalastuskuolevuutta 10 prosentilla vuodessa TACien vaihdellessa enintään 15 prosenttia vuosittain, kunnes molempien kantojen turvalliset biologiset rajat saavutetaan.
4 artikla
Monivuotisen suunnitelman toisen vaiheen alkutavoitteet
1. Monivuotisen suunnitelman toisessa vaiheessa varmistetaan punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantojen hyödyntäminen kestävän enimmäistuoton pohjalta.
2. Edellä 1 kohdassa määritelty tavoite saavutetaan pitämällä punakampelan kalastuskuolevuus tasolla, joka on ikäryhmässä 2-6 vuotta yhtä suuri kuin 0,3 mutta ei sitä alempi.
3. Edellä 1 kohdassa määritelty tavoite saavutetaan pitämällä merianturan (kielikampelan) kalastuskuolevuus tasolla, joka on ikäryhmässä 2-6 vuotta yhtä suuri kuin 0,2 mutta ei sitä alempi.
5 artikla
Siirtymäjärjestelyt
1. Sen jälkeen, kun punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantojen on havaittu kahtena peräkkäisenä vuonna palautuneen turvallisiin biologisiin rajoihin, neuvosto päättää komission ehdotuksesta, joka koskee 4 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 7, 8 ja 9 artiklan muuttamista, että se sallii STECF:n viimeisimmän tieteellisen lausunnon pohjalta kantojen hyödyntämisen silloin, kun kalastuskuolevuus on kestävän enimmäistuoton mukainen.
2. Uudelleentarkastelua koskevaan komission ehdotukseen liitetään kokonaisvaltainen vaikutustenarviointi ja siinä otetaan huomioon Pohjanmeren alueellisen neuvoa-antavan komitean lausunto.
II LUKU
SUURIMMAT SALLITUT SAALIIT
6 artikla
Suurimpien sallittujen saaliiden (TACien) vahvistaminen
Neuvosto päättää tämän asetuksen 7 ja 6 artiklan mukaisesti vuosittain määräenemmistöllä komission ehdotuksesta seuraavan vuoden TACit punakampela- ja meriantura(kielikampela)kannoille Pohjanmerellä.
7 artikla
Punakampelan TACin vahvistamismenettely
1. Neuvosto hyväksyy punakampelan TACin saalistasolle, joka on STECF:n tieteellisen arvion mukaisesti korkeampi kuin:
a)
TAC, jonka soveltaminen johtaa kalastuskuolevuuden vähentymiseen TACin soveltamisvuonna 10 prosentilla verrattuna edeltävän vuoden arvioituun kalastuskuolevuuteen;
b)
TAC, jonka soveltaminen johtaa TACin soveltamisvuonna ikäryhmässä 2-6 vuotta kalastuskuolevuuden tasoon 0,3.
2. Jos 1 kohdan soveltaminen johtaa siihen, että TAC ylittää edeltävän vuoden TACin yli 15 prosentilla, neuvosto hyväksyy TACin, joka on 15 prosenttia suurempi kuin kyseisen edeltävän vuoden TAC.
3. Jos 1 kohdan soveltaminen johtaa siihen, että TAC alittaa edeltävän vuoden TACin yli 15 prosentilla, neuvosto hyväksyy TACin, joka on 15 prosenttia pienempi kuin kyseisen edeltävän vuoden TAC.
8 artikla
Merianturan (kielikampelan) TACin vahvistamismenettely
1. Neuvosto hyväksyy merianturan (kielikampelan) TACin saalistasolle, joka on STECF:n tieteellisen arvion mukaisesti korkeampi kuin:
a)
TAC, jonka soveltaminen johtaa TACin soveltamisvuonna ikäryhmässä 2-6 vuotta kalastuskuolevuuden tasoon 0,2;
b)
TAC, jonka soveltaminen johtaa kalastuskuolevuuden vähentymiseen TACin soveltamisvuonna 10 prosentilla verrattuna edeltävän vuoden arvioituun kalastuskuolevuuteen.
2. Jos 1 kohdan soveltaminen johtaa siihen, että TAC ylittää edeltävän vuoden TACin yli 15 prosentilla, neuvosto hyväksyy TACin, joka on 15 prosenttia suurempi kuin kyseisen edeltävän vuoden TAC.
3. Jos 1 kohdan soveltaminen johtaa siihen, että TAC alittaa edeltävän vuoden TACin yli 15 prosentilla, neuvosto hyväksyy TACin, joka on 15 prosenttia pienempi kuin kyseisen edeltävän vuoden TAC.
III LUKU
PYYNTIPONNISTUKSEN RAJOITTAMINEN
9 artikla
Pyyntiponnistuksen rajoittaminen
1. Edellä II luvussa tarkoitettuja TACeja on täydennettävä yhteisön lainsäädännössä vahvistetulla pyyntiponnistuksen rajoittamisjärjestelmällä.
2. Neuvosto päättää vuosittain määräenemmistöllä komission ehdotuksesta ja 1 kohdassa tarkoitettua pyyntiponnistuksen rajoittamisjärjestelmää noudattaen pyyntiponnistuksen mukauttamisesta enimmäistasoon sellaisten laivastojen osalta, joissa joko punakampela tai meriantura (kielikampela) tai molemmat muodostavat tärkeän osan puretuista saaliista tai joissa poisheitetyt määrät ovat huomattavat.
3. Komissio pyytää STECF:lta ennakkoarviota pyyntiponnistuksen enimmäistasosta, joka tarvitaan punakampela- ja meriantura(kielikampela)saaliiden saattamiseksi 6 artiklan mukaisesti vahvistettua Euroopan yhteisön TAC-osuutta vastaavalle tasolle. Tämän pyynnön muotoilussa otetaan huomioon muu asiaa koskeva yhteisön lainsäädäntö, jossa säädetään kiintiöiden kalastusta koskevista ehdoista.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun pyyntiponnistuksen vuotuisessa mukauttamisessa on otettava huomioon 3 kohdan mukainen STECF:n lausunto.
5. Komissio pyytää vuosittain STECF:a raportoimaan punakampelaa ja merianturaa (kielikampelaa) pyytävien alusten pyyntiponnistuksen vuotuisesta tasosta sekä tällaisessa kalastuksessa käytetyistä pyydystyypeistä.
6. Sen estämättä, mitä 4 kohdassa säädetään, pyyntiponnistus ei saa ylittää vuodelle 2006 myönnettyä tasoa.
7. Pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmä ei koske jäsenvaltioita, joiden kiintiöt punakampelan ja merianturan (kielikampelan) TACien Euroopan yhteisön osuudesta ovat alle viisi prosenttia.
8. Jäsenvaltio, jota 7 kohdan säännökset koskevat ja joka osallistuu merianturan (kielikampelan) tai punakampelan kiintiöiden vaihtoon asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti, minkä seurauksena kyseiselle jäsenvaltiolle myönnetty kiintiö ja siirretyn merianturan (kielikampelan) tai punakampelan määrä yhteenlaskettuna ylittäisi 5 prosenttia Euroopan yhteisön TAC-osuudesta, kuuluu pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmän piiriin.
9. Sellaisten alusten pyyntiponnistus, joissa punakampela tai meriantura (kielikampela) ovat tärkeä osa saaliista ja jotka purjehtivat 7 kohdan säännösten piiriin kuuluvan jäsenvaltion lipun alla, ei saa ylittää vuodelle 2006 sallittua pyyntiponnistustasoa.
IV LUKU
SEURANTA, TARKASTUKSET JA VALVONTA
10 artikla
Pyyntiponnistusilmoitukset
1. Asetuksen (ETY) N:o 2847/93 19 b, 19 c, 19 d, 19 e ja 19 k artiklaa sovelletaan alueella toimiviin aluksiin. Alusten satelliittiseurantajärjestelmää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 18 päivänä joulukuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2244/2003 (4) 5 ja 6 artiklan mukaisesti alusten seurantajärjestelmällä varustettuihin aluksiin ei sovelleta preijausvaatimuksia.
2. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa vaihtoehtoisia valvontatoimenpiteitä varmistaakseen 1 kohdassa tarkoitetun velvollisuuden noudattamisen, jos nämä toimenpiteet ovat yhtä tehokkaita ja avoimia kuin ilmoituksiin liittyvät velvollisuudet. Vaihtoehtoiset valvontatoimenpiteet on ilmoitettava komissiolle ennen niiden täytäntöönpanoa.
11 artikla
Sallittu poikkeama
1. Poiketen siitä, mitä jäsenvaltioiden kalasaalistietojen kirjaamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä syyskuuta 1983 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2807/83 (5) 5 artiklan 2 kohdassa säädetään, Pohjanmerellä olleilla aluksilla pidetyn punakampelan ja merianturan (kielikampelan) kilogrammoina ilmaistuna elopainona arvioidut määrät saavat poiketa 8 prosenttia kalastuspäiväkirjaan merkitystä luvusta. Jollei yhteisön lainsäädännössä vahvisteta muuntokerrointa, sovelletaan sen jäsenvaltion vahvistamaa muuntokerrointa, jonka lipun alla alus purjehtii.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta sellaisiin mereneliölajeihin, joiden aluksella pidetty määrä on alle 50 kilogrammaa.
12 artikla
Purettujen saaliiden punnitseminen
Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että kaikki Pohjanmerellä pyydetyt 300 kilogrammaa ylittävät merianturan (kielikampelan) saaliit tai 500 kilogrammaa ylittävät punakampelan saaliit punnitaan ennen myyntiä käyttäen vaakoja, jotka on varmennettu tarkoiksi.
13 artikla
Ennakkoilmoitus
Pohjanmerellä olleen yhteisön kalastusaluksen päällikön, joka haluaa purkaa kolmannen maan satamassa tai purkamispaikassa punakampelaa tai merianturaa (kielikampelaa), on ilmoitettava lippujäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille seuraavat tiedot vähintään 24 tuntia ennen kolmannessa maassa tapahtuvaa purkamista:
a)
sataman tai purkamispaikan nimi;
b)
arvioitu saapumisaika kyseiseen satamaan tai kyseiselle purkamispaikalle;
c)
kunkin lajin, jota aluksella on yli 50 kilogrammaa, aluksella pidetyt määrät (elopaino kilogrammoina).
Myös kalastusaluksen päällikön edustaja voi tehdä edellä tarkoitetun ilmoituksen.
14 artikla
Punakampelan ja merianturan (kielikampelan) erillissäilytys
1. Yhteisön kalastusaluksella ei saa pitää missään erillisessä säiliössä minkäänlaista määrää punakampelaa tai minkäänlaista määrää merianturaa (kielikampelaa) sekaisin muiden mereneliölajien kanssa.
2. Yhteisön kalastusalusten päälliköiden on avustettava jäsenvaltioiden tarkastajia siten, että kalastuspäiväkirjassa ilmoitetut määrät ja aluksella pidetyt punakampela- ja meriantura(kielikampela)saaliit voidaan ristiintarkastaa.
15 artikla
Punakampelan ja merianturan (kielikampelan) kuljetus
1. Jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia, että kaikki 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla maantieteellisellä alueella pyydetyt 500 kilogrammaa ylittävät punakampelamäärät tai 300 kilogrammaa ylittävät meriantura(kielikampela)määrät, jotka on ensin purettu kyseisessä jäsenvaltiossa, punnitaan tarkoiksi varmennettuja vaakoja käyttäen ennen niiden kuljettamista ensimmäisestä purkamissatamasta muualle.
2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 13 artiklassa säädetään, 500 kilogrammaa ylittävien punakampelamäärien ja 300 kilogrammaa ylittävien meriantura(kielikampela)määrien, jotka kuljetetaan johonkin muuhun paikkaan kuin missä ne on purettu, mukana on oltava mainitun asetuksen 8 artiklan 1 kohdassa säädetty ilmoitus. Asetuksen (ETY) N:o 2847/93 13 artiklan 4 kohdan b alakohdassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta.
16 artikla
Punakampelan ja merianturan (kielikampelan) jälleenlaivauksen kieltäminen
Pohjanmerellä oleva yhteisön kalastusalus ei saa jälleenlaivata minkäänlaisia punakampela- tai meriantura(kielikampela)määriä mihinkään muuhun alukseen.
V LUKU
SEURANTA
17 artikla
Hoitotoimenpiteiden arviointi
1. Komissio arvioi STECF:n lausunnon perusteella hoitotoimenpiteiden vaikutusta kyseisiin kantoihin Pohjanmerellä ja näiden kantojen kalastukseen tämän asetuksen toisena soveltamisvuonna ja jokaisena sitä seuraavana vuonna.
2. Komissio pyytää tämän asetuksen kolmantena soveltamisvuonna ja sen jälkeen joka kolmantena soveltamisvuonna STECF:n tieteellisen lausunnon monivuotisen suunnitelman tavoitteiden saavuttamisesta. Komissio ehdottaa tarvittaessa asiaankuuluvia toimenpiteitä, ja neuvosto päättää määräenemmistöllä vaihtoehtoisista toimenpiteistä 3 ja 4 artiklassa määriteltyjen tavoitteiden saavuttamiseksi.
18 artikla
Erityisolosuhteet
Jos STECF toteaa, että joko punakampelan tai merianturan (kielikampelan) taikka näiden molempien kutukannan koko kärsii lisääntymiskyvyn heikentymisestä, neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta 7 artiklassa säädettyä pienemmästä punakampelan TACista, 8 artiklassa säädettyä pienemmästä merianturan (kielikampelan) TACista ja 9 artiklassa säädettyjä alhaisemmista pyyntiponnistuksen tasoista.
VI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
19 artikla
Euroopan kalatalousrahaston tukitoimet
1. Tämän asetuksen 3 artiklan mukaisessa ensimmäisessä vaiheessa monivuotista suunnitelmaa pidetään asetuksen (EY) N:o 2371/2002 5 artiklan mukaisena ja Euroopan kalatalousrahastosta 27 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1198/2006 (6) 21 artiklan a kohdan i alakohdassa tarkoitettuna elvytyssuunnitelmana.
2. Tämän asetuksen 4 artiklan mukaisessa toisessa vaiheessa monivuotista suunnitelmaa pidetään asetuksen (EY) N:o 2371/2002 6 artiklan mukaisena ja asetuksen (EY) N:o 1198/2006 21 artiklan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitettuna hoitosuunnitelmana.
20 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 11 päivänä kesäkuuta 2007.