RAADETS DIREKTIV af 27. november 1990 om fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for pesticidrester paa og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og groensager (90/642/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Den vegetabilske produktion indtager en meget betydningsfuld plads i Faellesskabet;
udbyttet af naevnte produktion paavirkes til stadighed af skadegoerere og ukrudt;
det er absolut noedvendigt at beskytte planter og planteprodukter mod disse skadegoerere, ikke blot for at undgaa nedgang i udbyttet eller skade paa de hoestede produkter, men ogsaa for at oege landbrugets produktivitet;
kemiske pesticider er et af de vigtigste midler til beskyttelse af planter og planteprodukter mod virkningerne af disse skadegoerere ; det er imidlertid oenskeligt, at der fastsaettes obligatoriske maksimalgraensevaerdier paa et saa lavt niveau, som god landbrugspraksis berettiger til;
den gunstige indvirkning paa den vegetabilske produktion er dog ikke disse pesticiders eneste virkning, da der i almindelighed er tale om farlige stoffer eller praeparater med farlige bivirkninger;
mange af disse pesticider og deres omdannelses- eller nedbrydningsprodukter kan have skadelige virkninger paa forbrugerne af vegetabilske produkter ; disse pesticider boer ikke anvendes i tilfaelde, hvor det kan frembyde fare for menneskers eller dyrs sundhed og for miljoeet;
Faellesskabet boer tilskynde til anvendelse af alternative organiske dyrkningsmetoder;
ved Raadets direktiv 76/895/EOEF af 23. november 1976 om fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for pesticidrester paa og i frugt og groensager (4), senest aendret ved direktiv 89/186/EOEF (5), blev der fastsat maksimalgraensevaerdier for naevnte pesticidrester og sikret fri bevaegelighed i hele Faellesskabet for produkter med graensevaerdier under eller svarende til disse maksimalvaerdier ; direktivet giver dog medlemsstaterne mulighed for i tilfaelde, hvor de finder det berettiget, at tillade omsaetning paa deres eget omraade af produkter med graensevaerdier, der ligger over maksimalvaerdierne;
sidstnaevnte bestemmelse foerer i visse tilfaelde til, at der forbliver forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til de tilladte maksimalgraensevaerdier for disse pesticidrester, hvilket kan medvirke til at skabe hindringer for samhandelen og dermed haemme de frie varebevaegelser inden for Faellesskabet ; med henblik paa gennemfoerelsen af det indre marked i 1992 boer disse hindringer fjernes; (1) EFT nr. C 46 af 25.2.1989, s. 5. (2) EFT nr. C 260 af 15.10.1990, s. 56. (3) EFT nr. C 329 af 30.12.1989, s. 11. (4) EFT nr. L 340 af 9.12.1976, s. 26. (5) EFT nr. L 66 af 10.3.1989, s. 36.
medlemsstaterne boer derfor ikke laengere have mulighed for at tillade hoejere graensevaerdier, og der boer i alle medlemsstater for visse aktive stoffer paa og i frugt og groensager fastsaettes obligatoriske maksimalgraensevaerdier, som skal overholdes, naar disse produkter bringes i omsaetning;
for at sikre de frie varebevaegelser i Faellesskabet boer der ogsaa fastsaettes obligatoriske maksimalgraensevaerdier for visse pesticider paa og i visse andre produkter af vegetabilsk oprindelse;
overholdelsen af disse maksimalgraensevaerdier vil endvidere sikre, at disse produkter frit kan omsaettes, og at forbrugeres og dyrs sundhed beskyttes;
fastlaeggelsen af obligatoriske maksimalgraensevaerdier for pesticidrester kraever imidlertid langvarige undersoegelser af de tekniske aspekter, og saadanne graensevaerdier kan derfor ikke umiddelbart fastlaegges for de pesticidrester, som er reguleret ved direktiv 76/895/EOEF;
det er derfor noedvendigt at vedtage en saerskilt foranstaltning for fastsaettelse af disse obligatoriske graensevaerdier med henblik paa at overfoere bestemmelserne om pesticidrester fra direktiv 76/895/EOEF til denne saerskilte foranstaltning, efterhaanden som der fastlaegges obligatoriske graensevaerdier for dem;
denne forordning beroerer saaledes ikke direktiv 76/895/EOEF, der fortsat gaelder for visse pesticidrester, som ikke er omfattet af denne forordning;
opstillingen af en liste over pesticidrester og deres maksimalgraensevaerdier henhoerer under Raadets kompetence ; en saadan liste boer imidlertid ikke indbefatte pesticidrester, som stadig er omfattet af direktiv 76/895/EOEF;
dette direktiv boer gaelde for produkter, der skal eksporteres til tredjelande, undtagen i visse tilfaelde, hvor det kan fastslaas, at de importerende lande kraever saerlige behandlinger, som noedvendiggoer hoejere maksimalgraensevaerdier end dem, som er fastsat for Faellesskabet i medfoer af dette direktiv ; dette direktiv boer imidlertid ikke gaelde for produkter, der skal anvendes til fremstilling af andre produkter end foedevarer og foder eller til udsaed eller udplantning;
for at sikre, at dette direktiv er overholdt, naar produkter bringes i omsaetning, skal medlemsstaterne traeffe passende kontrolforanstaltninger ; den noedvendige kontrol boer planlaegges, gennemfoeres og resultaterne indberettes i overensstemmelse med Raadets direktiv 89/397/EOEF af 14. juni 1989 om offentlig kontrol af levnedsmidler (1);
der boer fastlaegges EF-proeveudtagnings- og analysemetoder, som for analysemetodernes vedkommende mindst anvendes som referencemetoder ; fastlaeggelsen af disse metoder er en teknisk og videnskabelig gennemfoerelsesforanstaltning, som boer vedtages efter en fremgangsmaade, der indebaerer et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i Den Staaende Komité for Plantesundhed ; analysemetoderne boer opfylde kriterierne i bilaget til Raadets direktiv 85/591/EOEF af 20. december 1985 om indfoerelse af faelles proeveudtagnings- og analysemetoder til kontrol af levnedsmidler (2);
fremtidige aendringer af listen over produkter af vegetabilsk oprindelse, paa eller i hvilke der kan forekomme pesticidrester, boer vedtages af Raadet;
medlemsstaterne boer have tilladelse til midlertidigt at saenke de vedtagne graensevaerdier, hvis de senere viser sig at frembyde fare for menneskers eller dyrs sundhed ; det vil i disse tilfaelde ogsaa vaere hensigtmaessigt at etablere et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen inden for rammerne af Den Staaende Komité for Plantesundhed -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Dette direktiv gaelder for produkter i de i kolonne 1 i bilaget anfoerte grupper, som der gives eksempler paa i kolonne 2, for saa vidt som produkterne i disse grupper eller den i kolonne 3 naevnte del af dem kan indeholde visse pesticidrester.
Listen over de paagaeldende pesticidrester og deres maksimalgraensevaerdier opstilles af Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal efter forslag fra Kommissionen. En pesticidrest maa ikke optages paa listen, saa laenge der er fastsat en maksimalgraensevaerdi for den ved direktiv 76/895/EOEF.
2. Dette direktiv gaelder med forbehold af a) Raadets direktiv 64/54/EOEF af 5. november 1963 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om konserveringsstoffer, som maa anvendes i levnedsmidler (3), senest aendret ved direktiv 85/585/EOEF (4), for biphenyl (diphenyl), orthophenyl-phenol, natriumorthophenylphenat og 2-(4-thiazolyl)-benzimidazol (thiabendazol), som fortsat gaelder for anvendelsen af disse stoffer, indtil de og deres maksimalgraensevaerdier optages paa den i stk. 1 omhandlede liste, (1) EFT nr. L 186 af 30.6.1989, s. 23. (2) EFT nr. L 372 af 31.12.1985, s. 50. (3) EFT nr. 12 af 27.1.1964, s. 161/64. (4) EFT nr. L 372 af 31.12.1985, s. 43.
b) Raadets direktiv 74/63/EOEF af 17. december 1973 om fastsaettelse af stoersteindhold for uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer (1), senest aendret ved direktiv 87/519/EOEF (2),
c) direktiv 76/895/EOEF,
d) Raadets direktiv 86/362/EOEF af 24. juli 1986 om fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for indholdet af pesticidrester i og paa korn (3), aendret ved direktiv 88/298/EOEF (4).
3. Dette direktiv finder ogsaa anvendelse paa de i stk. 1 omhandlede produkter, der er bestemt til udfoersel til tredjelande. De maksimalgraensevaerdier for pesticidrester, som fastsaettes i henhold til dette direktiv, gaelder dog ikke for produkter, der er behandlet inden udfoerslen, saafremt det paa passende maade godtgoeres. a) at bestemmelseslandet kraever denne saerlige behandling for at forhindre, at der indfoeres skadegoerere paa dets omraade, eller
b) at behandlingen er noedvendig for at beskytte produkterne mod skadegoerere under transporten til bestemmelseslandet og oplagringen i dette land.
4. Dette direktiv finder ikke anvendelse paa de i stk. 1 omhandlede produkter, saafremt det paa passende maade godtgoeres, at de er bestemt til: a) fremstilling af andre varer end levnedsmidler og foder, eller til
b) udsaed eller udplantning.
Artikel 2
1. I dette direktiv forstaas ved a) »pesticidrester« : saadanne pesticidrester og disses omdannelses-, nedbrydnings- og reaktionsprodukter, som er opfoert paa den i artikel 1 omhandlede liste, og som findes paa eller i de i samme artikel omhandlede produkter;
b) »bringe i omsaetning« : enhver overdragelse, mod eller uden vederlag, af de i artikel 1 omhandlede produkter efter hoest.
Artikel 3
1. Produkterne eller i givet fald den i artikel 1 omhandlede del af dem maa ikke, naar de bringes i omsaetning, have et indhold af pesticidrester, der overstiger maksimalgraensevaerdierne paa den i artikel 1 omhandlede liste.
For saa vidt angaar toerrede produkter, for hvilke der ikke er fastsat saerlige maksimalgraensevaerdier, gaelder den maksimalgraensevaerdi, der er fastsat i den i artikel 1 omhandlede liste under hensyntagen til den opkoncentrering af restindholdet			, der skyldes toerringsprocessen.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for, i det mindste ved at udfoere stikproevekontrol, at de i stk. 1 omhandlede maksimalgraensevaerdier er overholdt. Den noedvendige kontrol gennemfoeres i henhold til direktiv 89/397/EOEF, saerlig artikel 4.
Artikel 4
1. De kompetente myndigheder i de enkelte medlemsstater udarbejder foreloebige programmer, i hvilke karakteren og hyppigheden af den kontrol, som skal foretages i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2 i en bestemt periode, fastlaegges.
2. Hvert aar inden den 1. august sender medlemsstaterne Kommissionen alle relevante oplysninger om gennemfoerelsen i det foregaaende aar af de i stk. 1 omhandlede programmer med angivelse af: - de kriterier, der er lagt til grund for udarbejdelsen af programmerne
- hyppigheden og karakteren af den foretagne kontrol
- antallet og karakteren af de konstaterede overtraedelser.
3. Hvert aar inden den 1. november og foerste gang i 1993 sender Kommissionen medlemsstaterne en henstilling vedroerende et samordnet kontrolprogram for det foelgende aar, efter at den har raadfoert sig med dem i Den Staaende Komité for Plantesundhed. Denne henstilling kan tilpasses senere, hvis det viser sig noedvendigt under gennemfoerelsen af det samordnede program.
I det samordnede program anfoeres bl.a. de kriterier, som foerst og fremmest skal laegges til grund for dets gennemfoerelse.
De i stk. 2 naevnte oplysninger omfatter et saerskilt og specifikt kapitel om gennemfoerelsen af det samordnede program.
4. Efter udloebet af en frist paa fem aar fra vedtagelsen af dette direktiv sender Kommissionen en rapport til Raadet om anvendelsen af denne artikel, eventuelt ledsaget af et forslag.
Artikel 5
Medlemsstaterne maa ikke paa grund af forekomst af pesticidrester forbyde eller hindre, at de i artikel 1 omhandlede produkter bringes i omsaetning paa deres omraade, hvis maengden af saadanne pesticidrester paa eller i produkterne eller den relevante del af dem ikke overstiger maksimalgraensevaerdierne som anfoert i den i artikel 1 omhandlede liste. (1) EFT nr. L 38 af 11.2.1974, s. 31. (2) EFT nr. L 304 af 27.10.1987, s. 38. (3) EFT nr. L 221 af 7.8.1986, s. 37. (4) EFT nr. L 126 af 20.5.1988, s. 53.
Artikel 6
1. De for gennemfoerelsen af kontrol i henhold til artikel 3 noedvendige proeveudtagningsmetoder for frugt og groensager er de ved Kommissionens direktiv 79/700/EOEF (1) fastsatte metoder. Proeveudtagningsmetoderne for andre produkter end frugt og groensager og de analysemetoder for alle produkter, der er noedvendige for gennemfoerelsen af de naevnte undersoegelser, fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 9.
Det forhold, at der findes faellesskabsanalysemetoder, er ikke til hinder for, at medlemsstaterne anvender gennemproevede og videnskabeligt holdbare analysemetoder, for saa vidt dette ikke hindrer den frie handel med produkter, der i henhold til faellesskabsmetoderne er anerkendt som vaerende i overensstemmelse med dette direktiv. I tilfaelde af uoverensstemmelser i fortolkningen af resultaterne, er det de resultater, der er opnaaet ved anvendelse af faellesskabsmetoderne, der er afgoerende.
2. De i henhold til stk. 1 fastlagte analysemetoder skal opfylde kriterierne i bilaget til direktiv 85/591/EOEF.
3. Medlemsstaterne underretter de oevrige medlemsstater og Kommissionen om andre metoder, de maatte anvende i medfoer af stk. 1.
Artikel 7
AEndringer af bilaget som foelge af udviklinger i den videnskabelige og tekniske viden, vedtages af Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal efter forslag fra Kommissionen.
Artikel 8
1. Saafremt en medlemsstat, som foelge af nye oplysninger eller en nyvurdering af allerede foreliggende oplysninger, skoenner, at en maksimalgraensevaerdi, som fastsat i den i artikel 1 omhandlede liste, frembyder fare for menneskers eller dyrs sundhed, og at det derfor er noedvendigt hurtigt at gribe ind, kan medlemsstaten midlertidigt saenke denne graensevaerdi paa sit eget omraade. I saa fald giver den straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om de trufne foranstaltninger og vedlaegger en begrundelse herfor.
2. Kommissionen undersoeger hurtigt den paagaeldende medlemsstats begrundelse og konsulterer medlemsstaterne i Den Staaende Komité for Plantesundhed, i det foelgende benaevnt »Den Staaende Komité«, og afgiver straks udtalelse og traeffer de fornoedne foranstaltninger. Kommissionen underretter omgaaende Raadet og medlemsstaterne om de foranstaltninger, der maatte vaere truffet. Enhver medlemsstat kan forelaegge Kommissionens foranstaltninger for Raadet inden for 15 dage efter en saadan meddelelse. Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe anden afgoerelse inden for 15 dage efter den dato, paa hvilken sagen blev forelagt for det.
3. Hvis Kommissionen skoenner, at maksimalgraensevaerdierne paa den i artikel 1 omhandlede liste boer aendres for at loese de i stk. 1 naevnte problemer for at sikre beskyttelsen af menneskers sundhed, indleder den fremgangsmaaden i artikel 10 med henblik paa at vedtage aendringer. Den medlemsstat, som har truffet foranstaltninger i henhold til stk. 1, kan i saa fald opretholde dem, indtil Raadet eller Kommissionen har truffet afgoerelse i overensstemmelse med naevnte fremgangsmaade.
Artikel 9
1. Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden enten paa eget initiativ eller paa begaering af en medlemsstat straks sagen for Den Staaende Komité.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger Den Staaende Komité et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Den Staaende Komité afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til det paagaeldende spoergsmaals hastende karakter. Den udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemninger i Den Staaende Komité tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelse med Den Staaende Komités udtalelse.
4. Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med Den Staaende Komités udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadet et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
5. Har Raadet ikke truffet nogen afgoerelse inden tre maaneder regnet fra sagens forelaeggelse, vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 10
1. Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden enten paa eget initiativ eller paa begaering af en medlemsstat straks sagen for Den Staaende Komité.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger Den Staaende Komité et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Den Staaende Komité afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til det paagaeldende spoergsmaals hastende karakter. Den udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemningen i Den Staaende Komité tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
(1) EFT nr. L 207 af 15.8.1979, s. 26. 3. Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelser med Den Staaende Komités udtalelse.
4. Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med Den Staaende Komités udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadet et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
5. Har Raadet ikke truffet nogen afgoerelse inden for femten dage regnet fra sagens forelaeggelse, vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1992.
2. Naar medlemsstaterne vedtager disse foranstaltninger, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saaden henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
Artikel 12
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 27. november 1990.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
27 päivänä marraskuuta 1990,
torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset (90/642/ETY)
EUROOPAN TALOUSYHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
kasvisadon tuottaminen on yhteisössä erittäin tärkeällä sijalla,
tämän tuotannon tulokseen vaikuttavat jatkuvasti kielteisesti haitalliset organismit ja rikkaruohot,
on olennaisen tärkeää suojella kasveja ja kasvituotteita näiltä organismeilta, ei ainoastaan tuotetun sadon vähenemisen estämiseksi, vaan myös maatalouden tuottavuuden lisäämiseksi,
kemiallisten torjunta-aineiden käyttö on eräs tärkeimmistä menetelmistä kasvien ja kasvikunnan tuotteiden suojelemiseksi näiden vahingollisten organismien vaikutuksilta; tästä huolimatta on suotavaa vahvistaa pakolliset pitoisuuksien enimmäismäärät niin alhaisiksi kuin hyvän viljelytavan vuoksi on perusteltua,
nämä torjunta-aineet eivät kuitenkaan vaikuta ainoastaan suotuisasti kasvien tuotantoon, sillä kyse on yleensä vaarallisista aineista tai valmisteista, joilla on vaarallisia sivuvaikutuksia,
useilla näillä torjunta-aineilla ja niiden metaboliiteilla tai hajoamistuotteilla saattaa olla kasvituotteille ja kuluttajille haitallisia vaikutuksia; näitä torjunta-aineita ei pitäisi käyttää sellaisissa olosuhteissa, joista aiheutuu vaaraa ihmisten tai eläinten terveydelle ja ympäristölle,
yhteisössä tulisi edistää vaihtoehtoisten, luonnonmukaisen viljelyn menetelmien käyttämistä,
hedelmien ja vihannesten torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta 23 päivänä marraskuuta 1976 annetussa neuvoston direktiivissä 76/895/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/186/ETY(5), säädetään sanottujen jäämien enimmäismääristä ja varmistetaan yhteisön laajuinen sellaisten tuotteiden vapaa liikkuvuus, joissa pitoisuudet ovat enintään näiden enimmäismäärien suuruisia; kuitenkin sanotussa direktiivissä sallitaan, että jäsenvaltiot niissä tapauksissa, joissa ne pitävät sitä perusteltuna, sallivat alueillaan sellaisten tuotteiden laskemisen liikkeelle, joissa on sallittuja enimmäismääriä suurempia pitoisuuksia,
tämä viimeksi mainittu säädös on tietyissä tapauksissa omiaan pitämään yllä jäsenvaltioiden välisiä eroja näiden torjunta-ainejäämien enimmäismäärien osalta, mikä puolestaan osaltaan on luomassa kaupan esteitä ja estää siten tavaroiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä; yhteismarkkinoiden toteuttaminen vuoteen 1992 mennessä edellyttää tällaisten esteiden poistamista,
näistä syistä olisi poistettava jäsenvaltioiden mahdollisuus sallia korkeampia pitoisuuksia, ja tietyille hedelmissä ja vihanneksissa tai niiden pinnassa oleville tehoaineille olisi vahvistettava kaikissa jäsenvaltioissa pakolliset enimmäismäärät, joita on noudatettava kun näitä tuotteita lasketaan liikkeelle,
edelleenkin tavaroiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi yhteisössä olisi myös muissa kasvikunnasta peräisin olevissa tuotteissa tai niiden pinnassa oleville tietyille torjunta-aineille vahvistettava pakolliset enimmäismäärät,
lisäksi enimmäismäärien noudattamisen avulla varmistetaan, että tavarat voivat liikkua vapaasti ja että kuluttajien ja eläinten terveyttä suojellaan asianmukaisesti,
pakollisten torjunta-ainepitoisuuksien enimmäismäärien vahvistaminen edellyttää pitkähköä teknistä valmistelua siten, ettei niitä voida soveltaa välittömästi direktiivissä 76/895/ETY tarkoitettuihin torjunta-aineiden jäämiin,
olisi kuitenkin tarpeen ottaa käyttöön näiden pakollisten enimmäismäärien vahvistamista koskeva erillinen sääntely direktiivissä 76/895/ETY säädettyjen torjunta-ainejäämien muuntamiseksi vaiheittain niille säädetyiksi pakollisiksi enimmäispitoisuuksiksi,
tällä direktiivillä ei rajoiteta direktiivin 76/895/ETY soveltamista edelleen tiettyihin sellaisiin torjunta-ainejäämiin, joita ei säädellä tässä direktiivissä,
torjunta-ainejäämiä ja niiden enimmäismääriä koskevien luetteloiden laatiminen kuuluu neuvoston toimivaltaan; tähän luetteloon eivät kuitenkaan kuulu sellaiset torjunta-ainejäämät, josta edelleen säädetään direktiivillä 76/895/ETY,
on suotavaa soveltaa tätä direktiiviä tuotteisiin, jotka ovat tarkoitettuja vietäviksi kolmansiin maihin, paitsi tietyissä tapauksissa, jolloin valtiot, joihin tavara tuodaan, vaativat sellaista erityistä käsittelyä, joka tekee välttämättömäksi tässä direktiivissä yhteisössä noudatettavaksi vahvistettuja enimmäispitoisuuksia korkeammat pitoisuudet; ei ole kuitenkaan suotavaa soveltaa tätä direktiiviä sellaisiin tuotteisiin, jotka ovat tarkoitettuja muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden tai rehujen valmistamiseen, tai jotka ovat tarkoitettuja käytettäviksi siemeninä,
sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin säännöksiä noudatetaan laskettaessa tuotteita liikkeelle, jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset tarkastustoimenpiteet; tarpeellisista tarkastuksista on tehtävä suunnitelmat, ne on toteutettava, ja niiden tulokset on annettava tiedoksi virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/397/ETY(6) mukaisesti,
on aiheellista saada aikaan yhteisön näytteenottomenettelyt ja analyysimenetelmät ja ainakin analyysimenetelmän osalta käyttää niitä vertailumenetelminä; tällaisten menetelmien valmisteleminen on teknistä ja tieteellistä täytäntöönpanoa, joka tulisi toteuttaa tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden ja komission kesken pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa; analyysimenetelmien tulee olla yhdenmukaisia niiden kriteereiden kanssa, jotka sisältyvät elintarvikkeiden tarkastuksessa tarvittavien yhteisön näytteenottomenettelyjen ja analyysimenetelmien käyttöön ottamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/591/ETY(7) liitteeseen,
neuvosto antaa myöhemmin tehtävät muutokset luetteloihin niistä kasvikunnan tuotteista, joissa torjunta-aineiden jäämiä saattaa esiintyä, ja
jäsenvaltioilla olisi oltava lupa tilapäisesti alentaa vahvistettuja enimmäismääriä, jos ne osoittautuvat vaarallisiksi ihmisten tai eläinten terveydelle; tällaisissa tapauksissa on myös aiheellista saada aikaan tiivis yhteistyö jäsenvaltioiden ja komission kesken pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1 Tätä direktiiviä sovelletaan tuotteisiin, jotka kuuluvat liitteen ensimmäisessä sarakkeessa lueteltuihin tuoteryhmiin, joista toisessa sarakkeessa esitetään esimerkkejä näihin ryhmiin kuuluvat tuotteet tai kolmannessa sarakkeessa esitettyjen tuotteiden osat saattavat sisältää tiettyjen torjunta-aineiden jäämiä.
Neuvosto laatii luettelon torjunta-ainejäämistä ja niiden enimmäismääristä ja päättää asiasta komission ehdotuksesta määräenemmistöllä. Sellaisia torjunta-ainejäämiä ei sisällytetä luetteloon, joiden enimmäismäärät vahvistetaan direktiivissä 76/895/ETY.
2 Tätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta seuraavien säännösten noudattamista:
a) elintarvikkeissa sallittuja säilöntäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 5 päivänä marraskuuta 1963 annetun neuvoston direktiivin 64/54/ETY(8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 85/585/ETY(9), joka koskee bifenyyliä (difenyyliä), ortofenyylifenolia, natriumortofenyylifenattia ja 2-(4-thiatsolyl)-bentsimidatsolia (tiabendatsolia), säännökset, jotka ovat edelleen noiden aineiden käytön sääntelyn osalta voimassa, kunnes ne ja niiden enimmäismäärät sisällytetään 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon;
b) suurimmista sallituista haitallisten aineiden ja tuotteiden pitoisuuksista rehuissa 17 päivänä joulukuuta 1973 annetun neuvoston direktiivin 74/63/ETY(10), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/519/ETY(11), säännökset;
c) direktiivin 76/895/ETY säännökset;
d) torjunta-aineiden enimmäismääristä viljoissa 24 päivänä heinäkuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/362/ETY(12), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/298/ETY(13), säännökset.
3 Tätä direktiiviä sovelletaan myös sellaisiin 1 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin, jotka on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin. Kuitenkaan ei tämän direktiivin mukaisesti vahvistettuja enimmäismääriä sovelleta niihin tuotteisiin, jotka on käsitelty ennen vientiä, jos voidaan riittävällä tavalla osoittaa, että:
a) määrämaana oleva kolmas maa edellyttää sellaista erityistä käsittelyä, jonka avulla estetään haitallisten organismien kulkeutuminen sen alueelle; tai
b) käsitteleminen on välttämätöntä tuotteiden suojelemiseksi haitallisilta organismeilta kolmanteen maahan tapahtuvan kuljetuksen ja siellä tapahtuvan varastoinnin aikana.
4 Tätä direktiiviä ei sovelleta 1 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin, jos riittävällä tavalla on osoitettu, että ne ovat tarkoitettuja:
a) muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden tai rehujen valmistamiseen; tai
b) siemeniksi tai istutettaviksi.
2 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) `torjunta-aineiden jäämillä` torjunta-aineiden ja niiden metaboliittien ja niiden hajoamistuotteiden tai reaktiotuotteiden jäämiä, jotka sisältyvät 1 artiklassa tarkoitettuun luetteloon, ja joita esiintyy sanotussa artiklassa tarkoitetuissa tuotteissa;
b) `liikkeelle laskemisella` mitä tahansa 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden luovuttamista sadonkorjuun jälkeen.
3 artikla
1. Kun tuotteet tai mahdollisesti niiden osat, joita tarkoitetaan 1 artiklassa, lasketaan liikkeelle ne eivät saa sisältää 1 artiklassa tarkoitetussa luettelossa ilmoitettua suurempia torjunta-ainejäämäpitoisuuksia.
Niiden kuivattujen tuotteiden osalta, joille ei ole vahvistettu enimmäismääriä, sovelletaan 1 artiklassa tarkoitetussa luettelossa olevia enimmäismääriä, ottaen huomioon kuivauksen vaikutus jäämäpitoisuuteen.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava ainakin pistokokeiden avulla, että 1 kohdassa tarkoitettuja enimmäismääriä noudatetaan. Tarvittavat tarkastukset on toteutettava direktiivissä 89/397/ETY ja erityisesti sen 4 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4 artikla
1 Jäsenvaltioiden toimivaltaisen viranomaisen tai toimivaltaisten viranomaisten on laadittava suunnitelmat 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti tiettynä aikana tehtävien tarkastusten ominaisuuksista ja tiheydestä.
2 Kunkin vuoden elokuun ensimmäiseen päivään mennessä jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tarvittavat tiedot 1 kohdassa tarkoitettujen suunnitelmien toteuttamisesta edellisenä vuonna ja yksilöitävä:
- perusteet, joiden mukaan nämä ohjelmat on laadittu,
- tehtyjen tarkastusten lukumäärä ja tekotapa,
- todettujen rikkomusten lukumäärä ja laji.
3 Komissio toimittaa kunakin vuonna marraskuun ensimmäiseen päivään mennessä ja ensimmäisen kerran vuonna 1993 jäsenvaltioille, kuultuaan niitä pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa, suosituksen seuraavan vuoden tarkastustoiminnan koordinoimisesta. Tätä suositusta voidaan vastaavasti tarpeen mukaan muuttaa koordinoidun suunnitelman toteuttamisen yhteydessä.
Koordinoidussa ohjelmassa esitetään erityisesti kiireellisyysjärjestys sen toteuttamista varten.
Tiedoissa, jotka toimitetaan 2 kohdan mukaisesti, on oltava erityinen, erikseen esitetty osa koordinoidun ohjelman toteuttamisesta.
4 Viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin antamisesta komissio toimittaa neuvostolle selvityksen tämän artiklan täytäntöönpanosta ja tekee tarvittaessa aiheelliset ehdotukset.
5 artikla
Jäsenvaltiot eivät saa alueellaan kieltää tai estää sellaisten 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden liikkeelle laskemista niiden sisältämien torjunta-ainejäämien perusteella, jos kyseisissä tuotteissa tai kyseisten tuotteiden osissa olevien jäämien määrä on enintään 1 artiklassa tarkoitetussa luettelossa oleva enimmäismäärä.
6 artikla
1 Edellä 3 artiklassa tarkoitettuja tarkastuksia varten tarvittavat näytteet hedelmistä ja vihanneksista otetaan direktiivissä 79/700/ETY(14) säädettyä menettelyä noudattaen. Menettelyt näytteiden ottamiseksi muista tuotteista kuin hedelmistä ja vihanneksista sekä analyysimenetelmät kaikkia tuotteita varten määritellään noudattaen 9 artiklassa säädettyä menettelyä.
Yhteisön analyysimenetelmät eivät ole esteenä sille, että jäsenvaltiot käyttävät muita testattuja ja tieteellisesti päteviä menetelmiä, edellyttäen, että tästä ei aiheudu estettä sellaisten tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle, jotka on yhteisön menetelmiä noudattaen todettu tämän direktiivin mukaisiksi. Siinä tapauksessa, että tulosten tulkinnasta on erimielisyyttä, ratkaisevina on pidettävä niitä tuloksia, jotka on saatu yhteisön menetelmiä noudattaen.
2 Analyysimenetelmien, jotka on määritelty 1 kohdan mukaisesti, on oltava niiden perusteiden mukaisia, joista säädetään direktiivin 85/591/ETY liitteessä.
3 Jäsenvaltioiden on toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle tieto 1 kohdan mukaisesti käytetyistä muista menetelmistä.
7 artikla
Neuvosto antaa komission ehdotuksesta määräenemmistöllä muutokset, jotka on tehtävä liitteisiin tieteellisen ja teknisen kehityksen vuoksi.
8 artikla
1 Kun jäsenvaltio uuden tiedon tai olemassa olevan tiedon uudelleen arvioinnin perusteella katsoo, että 1 artiklassa tarkoitetussa liitteessä esitetty enimmäispitoisuus on vaaraksi ihmisten tai eläinten terveydelle ja tämän vuoksi kiireelliset toimenpiteet ovat tarpeen, tuo jäsenvaltio voi alueellaan väliaikaisesti alentaa enimmäismäärää. Tällaisissa tapauksissa sen on viipymättä toimitettava tieto asiasta muille jäsenvaltioille ja komissiolle sekä ilmoitettava perusteet toimenpiteelleen.
2 Komissio tarkastelee kiireellisesti 1 kohdassa tarkoitetun jäsenvaltion esittämät perusteet ja kuulee jäsenvaltioita pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa, jäljempänä `pysyvä komitea`; se antaa lausuntonsa ja toteuttaa aiheelliset toimenpiteet. Komissio ilmoittaa viipymättä neuvostolle ja jäsenvaltioille jokaisesta toimenpiteestä. Jokainen jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttamat toimenpiteet neuvoston käsiteltäväksi 15 päivän kuluessa ilmoituksesta.
Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin 15 päivän kuluessa siitä, kun asia saatettiin sen käsiteltäväksi.
3 Jos komissio katsoo, että 1 artiklassa tarkoitetussa luettelossa esitettyjä enimmäismääriä on muutettava 1 kohdassa tarkoitettujen ongelmien poistamiseksi ja sen varmistamiseksi, että ihmisten terveyttä suojellaan, se aloittaa 10 artiklassa tarkoitetun menettelyn näiden muutosten antamiseksi. Tällaisessa tapauksessa jäsenvaltio, joka on toteuttanut 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet, voi pitää ne edelleen voimassa, kunnes neuvosto tai komissio on kyseistä menettelyä noudattaen tehnyt päätöksen.
9 artikla
1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa pysyvän komitean käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.
2 Komission edustaja tekee pysyvälle komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Pysyvä komitea antaa lausuntonsa näistä ehdotuksista määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3 Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat pysyvän komitean lausunnon mukaisia.
4 Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole pysyvän komitean lausunnon mukaisia, tai jos lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä.
5 Jos neuvosto ei ole tehnyt päätöstä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia tuli neuvostossa vireille, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.
10 artikla
1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa pysyvän komitean käsiteltäväksi sen puheenjohtajan omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä.
2 Komission edustaja tekee pysyvälle komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Pysyvä komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3 Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat pysyvän komitean lausunnon mukaisia.
4 Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole pysyvän komitean lausunnon mukaisia, tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
5 Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa 15 päivän kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.
11 artikla
1 Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992.
2 Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa säädöksisssä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
12 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 27 päivänä marraskuuta 1990.