RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 907/2007
af 23. juli 2007
om ophævelse af antidumpingtolden på importen af urinstof med oprindelse i Rusland efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 384/96 og om afslutning af de delvise interimsundersøgelser vedrørende sådan import med oprindelse i Rusland i henhold til artikel 11, stk. 3
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (i det følgende benævnt »grundforordningen«), særlig artikel 11, stk. 2, og 3,
under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Gældende foranstaltninger
(1)
I marts 1995 indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 477/95 (2) en endelig antidumpingtold på importen af urinstof med oprindelse i Den Russiske Føderation (i det følgende benævnt »Rusland«). Den told, der blev pålagt, var forskellen mellem 115 ECU pr. ton og nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, hvis sidstnævnte pris var lavere. Den undersøgelse, som førte til disse foranstaltninger, vil i det følgende blive benævnt »den oprindelige undersøgelse«. Efter en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, besluttede Rådet ved forordning (EF) nr. 901/2001 (3), at ovennævnte foranstaltninger skulle opretholdes. De gældende foranstaltninger er i form af en variabel told baseret på minimumsimportprisen på 115 EUR pr. ton (i det følgende benævnt »gældende foranstaltninger«). Den fornyede undersøgelse, som førte til opretholdelse af disse foranstaltninger, vil blive benævnt »den tidligere udløbsundersøgelse«.
(2)
I december 2003 afsluttede Rådet ved forordning (EF) nr. 2228/2003 (4) uden at ændre de gældende foranstaltninger en delvis interimsundersøgelse, som var blevet iværksat af Kommissionen i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, for at undersøge, om de gældende foranstaltningers form var hensigtsmæssig.
2. Anmodninger om fornyet undersøgelse
(3)
I august 2005 (5) offentliggjorde Kommissionen en meddelelse om det forestående udløb af de gældende foranstaltninger. Den 9. februar 2006 modtog Kommissionen en anmodning om en udløbsundersøgelse af disse foranstaltninger i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, og en anmodning om en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, begrænset til foranstaltningernes form.
(4)
Anmodningerne blev indgivet af European Fertilizer Manufacturers Association (EFMA - i det følgende benævnt »ansøgeren«) på vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde over 50 %, af den samlede EF-produktion af urinstof.
(5)
Ansøgeren hævdede og forelagde umiddelbare beviser for, at udløbet af foranstaltningerne sandsynligvis ville føre til fortsat eller fornyet dumping og medføre skade for EF-erhvervsgrenen i forbindelse med importen af urinstof med oprindelse i Rusland (i det følgende benævnt »det pågældende land«), og at foranstaltningernes nuværende form ikke er tilstrækkelig til at modvirke de skadelige virkninger af dumping.
(6)
Den 14. september 2006 havde man endvidere modtaget en anmodning om en delvis interimsundersøgelse af forordning (EF) nr. 901/2001 fra Joint Stock Company »Mineral and Chemical Company EuroChem« (i det følgende benævnt »EuroChem«), som var en eksporterende producent af urinstof i Rusland og underlagt de gældende antidumpingforanstaltninger.
(7)
I anmodningen i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, fremlagde EuroChem umiddelbare beviser for sine påstande om, at de omstændigheder, der havde dannet grundlag for foranstaltningernes indførelse for EuroChems vedkommende, havde ændret sig, og at disse ændringer var af varig art. EuroChem fremlagde beviser for, at en sammenligning mellem virksomhedens egne omkostninger og eksportpriser ville føre til en formindskelse af dumpingen til et niveau betydeligt under de gældende foranstaltninger. Derfor hævdede EuroChem, at den fortsatte opretholdelse af foranstaltninger på det nuværende niveau, som byggede på den tidligere konstaterede skadesmargin, ikke længere var nødvendig for at afhjælpe dumping.
(8)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, og to delvise interimsundersøgelser i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, og indledte disse tre undersøgelser gennem offentliggørelsen af indledningsmeddelelser i Den Europæiske Unions Tidende (6).
3. Undersøgelse
3.1. Undersøgelsesperiode
(9)
For så vidt angår udløbsundersøgelsen, omfattede undersøgelsen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping perioden fra den 1. april 2005 til den 31. marts 2006 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af de tendenser, der var relevante for en vurdering af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade, omfattede perioden fra 2002 til udløbet af undersøgelsesperioden (i det følgende benævnt »den betragtede periode«). Den periode, der blev anvendt i den delvise interimsundersøgelse af, hvorvidt foranstaltningernes form var hensigtsmæssig, er den samme som den betragtede periode i udløbsundersøgelsen. Undersøgelsesperioden for den delvise interimsundersøgelse, der var begrænset til undersøgelsen af dumping vedrørende EuroChem, omfattede perioden fra den 1. oktober 2005 til den 30. september 2006.
3.2. Parter berørt af undersøgelsen
(10)
Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter i Rusland, importører og brugere, som den vidste var berørt af sagen, samt disses sammenslutninger, repræsentanterne for det pågældende eksportland, ansøgeren og de kendte EF-producenter om indledningen af de to undersøgelser. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(11)
Kommissionen underrettede officielt EuroChem, de russiske repræsentanter samt ansøgeren i forbindelse med den delvise interimsundersøgelse, der var begrænset til undersøgelsen af dumping. Interesserede parter fik lejlighed til at fremføre deres synspunkter skriftligt og til at anmode om en høring inden for den i indledningsmeddelelsen fastsatte tidsfrist.
(12)
Alle berørte parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(13)
For så vidt angår udløbsundersøgelsen og den delvise interimsundersøgelse, der var begrænset til foranstaltningernes form, og i betragtning af det åbenlyse store antal EF-producenter og importører i Fællesskabet og eksporterende producenter i Rusland blev det fundet passende at undersøge, hvorvidt der burde udtages stikprøver, jf. grundforordningens artikel 17. For at sætte Kommissionen i stand til at afgøre, om det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i bekræftende fald at udtage en sådan, blev ovennævnte parter i henhold til grundforordningens artikel 17, stk. 2, anmodet om at give sig til kende senest 15 dage efter indledningen af undersøgelsen og meddele Kommissionen de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen.
(14)
Med hensyn til importører i Fællesskabet afgav kun én enkelt importør de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen, og gav udtryk for, at virksomheden var rede til at samarbejde yderligere med Kommissionens tjenestegrene. Følgelig blev det besluttet, at der ikke var behov for stikprøveudtagning blandt importørerne.
(15)
Ni EF-producenter besvarede stikprøveskemaet korrekt og indvilgede formelt i at samarbejde yderligere i forbindelse med undersøgelsen. Fire ud af de ni virksomheder blev udtaget til stikprøven, da det konstateredes, at de var repræsentative for EF-erhvervsgrenen med hensyn til produktionsmængde og salg af urinstof i Fællesskabet. De fire EF-producenter, som indgik i stikprøven, tegnede sig for ca. 50 % af den samlede produktion i EF-erhvervsgrenen i undersøgelsesperioden, jf. betragtning 63, mens ovennævnte ni EF-producenter tegnede sig for ca. 60 % af den samlede produktion i Fællesskabet. Denne stikprøve udgjorde den størst mulige repræsentative produktionsmængde og salg af urinstof i Fællesskabet, som med rimelighed kunne undersøges inden for den fastsatte frist.
(16)
Fem eksporterende producenter besvarede stikprøveskemaet korrekt inden for den fastsatte frist og indvilgede formelt i at samarbejde yderligere i forbindelse med undersøgelsen. Disse fem eksporterende producenter tegnede sig for 60 % af den samlede russiske eksport til Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
(17)
På baggrund af den største eksportmængde af urinstof til Fællesskabet, blev der udtaget en stikprøve på tre eksporterende producenter, som med rimelighed kunne undersøges inden for den fastsatte frist i henhold til grundforordningens artikel 17. Disse tre eksporterende producenter, der deltog i stikprøven, tegnede sig for 50 % af den samlede russiske eksport til Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
(18)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 2, blev de berørte parter hørt i forbindelse med stikprøven og gjorde ikke indsigelse.
(19)
Som følge af de yderligere oplysninger, der var til rådighed, blev det senere konstateret, at én af de tre eksporterende producenter i stikprøven faktisk ikke var blandt de producenter, som havde den største eksportmængde til Fællesskabet. Denne eksporterende producent blev derfor udelukket fra stikprøven og erstattet med den eksporterende producent, som indtog fjerdepladsen. Den således ændrede stikprøve tegnede sig for 48 % af den samlede russiske eksport til Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
(20)
Derfor blev der fremsendt spørgeskemaer til de fire EF-producenter og de tre russiske eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, såvel som til alle importører og brugere, der havde givet sig selv til kende.
(21)
Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaet fra de fire EF-producenter og de tre eksporterende producenter i Rusland, der indgik i stikprøven, samt fra én importør, der ikke var forretningsmæssigt forbundet, og fra syv brugere i Fællesskabet. Desuden indsendte en række importører og brugere og deres sammenslutninger kommentarer uden at besvare spørgeskemaet.
(22)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for sine analyser, og udførte kontrolbesøg hos følgende virksomheder:
a)
EF-producenter, der indgik i stikprøven
-
Fertiberia S.A., Madrid, Spanien
-
Nitrogénművek Zrt., Pétfűrdo, Ungarn
-
SKW Stickstoffwerke Piesteritz GmbH, Lutherstadt Wittenberg, Tyskland
-
Yara S.A., Bruxelles, Belgien, og den forretningsmæssigt forbundne producent Yara Sluiskil B.V., Sluiskil, Nederlandene.
b)
Eksporterende producenter i Rusland, der indgik i stikprøven
-
JSC Mineral and Chemical Company »Eurochem«, Moskva, Rusland, og de to forretningsmæssigt forbundne forarbejdningsvirksomheder:
-
OJSC Azot (»NAK Azot«), Novomoskovsk, Rusland, og
-
OJSC Nevinnomyssky Azot (»Nevinka Azot«), Nevinnomyssk, Rusland
-
JSC Minudobrenia, Perm, Rusland
-
JSC Acron, Velikij Novgorod, Rusland.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(23)
Den pågældende vare er den samme som i den oprindelige undersøgelse og i den tidligere udløbsundersøgelse, dvs. urinstof henhørende under KN-kode 3102 10 10 og 3102 10 90 med oprindelse i Rusland.
(24)
Urinstof fremstilles hovedsageligt af ammoniak, der igen fremstilles af naturgas. Varen kan have flydende eller fast form. Urinstof i fast form kan benyttes til landbrugsmæssige og industrielle formål. Urinstof af landbrugskvalitet kan benyttes enten som gødningsstof, der spredes på jorden, eller som tilsætningsstof i dyrefoder. Urinstof af industriel kvalitet er et råmateriale til fremstilling af visse former for lim og plastik. Urinstof i flydende form kan benyttes både som gødningsstof og til industrielle formål. Selv om urinstof findes i de forskellige former, der er nævnt ovenfor, er de kemiske egenskaber stort set de samme og kan i forbindelse med denne procedure anses for at være én og samme vare.
2. Den samme vare
(25)
Som det blev konstateret i den oprindelige undersøgelse og den tidligere udløbsundersøgelse, bekræftede de igangværende undersøgelser, at den pågældende vare og urinstof fremstillet og solgt af EF-producenterne på EF-markedet såvel som urinstof fremstillet og solgt på det russiske hjemmemarked har samme grundlæggende kemiske egenskaber og stort set det samme anvendelsesområde. De anses derfor at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.
C. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET DUMPING
1. Fortsat dumping i undersøgelsesperioden
(26)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 2, blev det undersøgt, om der fandt dumping sted i undersøgelsesperioden, og i bekræftende fald, om foranstaltningernes udløb sandsynligvis ville føre til fortsat dumping.
1.1. Generelt
(27)
Som nævnt i betragtning 16 samarbejdede fem russiske eksporterende producenter af urinstof i undersøgelsen. De fem producenter repræsenterede 60 % af eksporten af urinstof til Fællesskabet med oprindelse i Rusland i undersøgelsesperioden, hvilket svarede til 1,39 mio. tons. Importen af den pågældende vare med oprindelse i Rusland til Fællesskabet udgjorde 16 % af Fællesskabets forbrug, som var på 8,98 mio. tons i undersøgelsesperioden.
(28)
Samarbejdsniveauet var altså højt.
1.2. Normal værdi
(29)
Det bør bemærkes, at én af de eksporterende producenter kontrollerer to virksomheder, der er forretningsmæssigt forbundet, og som begge producerer og eksporterer urinstof. Den stikprøve, der er omtalt i betragtning 19, omfatter derfor fire virksomheder.
(30)
Det blev først konstateret for hver enkelt af de fire virksomheder, hvorvidt deres samlede hjemmemarkedssalg af urinstof var repræsentativt, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2, dvs. om det tegnede sig for 5 % eller mere af den samlede salgsmængde af den pågældende vare, som blev eksporteret til Fællesskabet. Af undersøgelsen fremgik det, at alle fire virksomheder solgte repræsentative mængder urinstof på hjemmemarkedet.
(31)
For at fastslå, hvorvidt salget af urinstof på hjemmemarkedet foregik i normal handel, var det nødvendigt at fastslå fremstillingsomkostningerne. I den forbindelse bør det bemærkes, at energiomkostningerne til f.eks. elektricitet og gas udgør den største del af fremstillingsomkostningerne og en betydelig del af de samlede produktionsomkostninger. Det blev derfor undersøgt i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, om omkostningerne i forbindelse med produktion og salg af den pågældende vare var afspejlet i passende omfang i de berørte parters regnskaber.
(32)
Undersøgelsen viste ingen tegn på, at elektricitetsposten ikke var rimeligt afspejlet i regnskaberne. I den forbindelse skal det bl.a. bemærkes, at den elektricitetspris, som de russiske producenter betalte i undersøgelsesperioden, var i overensstemmelse med priserne på det internationale marked, når man sammenlignede med andre lande, f.eks. Canada og Norge. Det samme kunne dog ikke siges om gaspriserne.
(33)
Med hensyn til gasleverancerne blev det faktisk konstateret ud fra oplysninger offentliggjort af internationalt anerkendte kilder med speciale i energimarkeder, at den pris, som de russiske producenter betalte, var unormalt lav. Som eksempel kan nævnes, at de udgjorde en femtedel af eksportprisen på naturgas fra Rusland, og at de også var betydeligt lavere end den gaspris, som EF-producenterne betalte. I den forbindelse tyder alle tilgængelige oplysninger på, at hjemmemarkedspriserne på gas i Rusland var regulerede priser, der ligger langt under markedspriserne på uregulerede markeder for naturgas. Eftersom gasomkostningerne ikke var rimeligt afspejlet i de fire virksomheders regnskaber, skulle de tilpasses i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5. Fremstillingsomkostningerne hos virksomhederne i stikprøven blev derfor tilpasset.
(34)
Da der ikke var tale om normale gaspriser på det russiske hjemmemarked, var det nødvendigt at fastsætte gaspriserne ud fra ethvert andet rimeligt grundlag herunder oplysninger fra andre repræsentative markeder i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5. I dette tilfælde var den justerede pris baseret på gennemsnitsprisen for russisk gas, når den blev solgt til eksport ved den tysk/tjekkiske grænse (Waidhaus) efter fradrag af transportomkostninger. Waidhaus, der er midtpunktet for det russiske salg af gas til EU, som er både det største marked for russisk gas, og hvis priser i rimeligt omfang afspejler omkostningerne, kan anses for at være et repræsentativt marked.
(35)
Efter en justering af fremstillingsomkostningerne som beskrevet ovenfor havde kun to virksomheder et repræsentativt hjemmemarkedssalg i normal handel. For disse to virksomheder blev den normale værdi baseret på deres hjemmemarkedssalg af den samme vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2.
(36)
For de to øvrige virksomheder blev den normale værdi fastsat ud fra hjemmemarkedsprisen for de to producenter, der havde et repræsentativt hjemmemarkedssalg i normal handel som nævnt i betragtning 35, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1. Af fortrolighedshensyn kunne denne oplysning ikke offentliggøres i detaljer, da én af de to virksomheder, hvor oplysningen stammede fra, var forretningsmæssigt forbundet med en virksomhed, hvor der var konstateret normal værdi. Det ville derfor have været muligt for denne virksomhed at rekonstruere fortrolige oplysninger vedrørende den anden virksomhed, hvis disse oplysninger var blevet frigivet.
1.3. Eksportpris
(37)
I alle tilfælde, hvor den pågældende vare blev eksporteret til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen fastsat i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, altså på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
(38)
Hvad angår den ene af de eksporterende producenter, hvor salget foregik via en forretningsmæssigt forbundet forhandler i Schweiz, blev eksportprisen udregnet ud fra den forretningsmæssigt forbundne forhandlers videresalgspriser over for uafhængige kunder. Der blev foretaget justeringer for alle de omkostninger, der opstod mellem køb og videresalg, herunder fragt, salgs-, administrations- og andre generalomkostninger samt en rimelig fortjeneste.
1.4. Sammenligning
(39)
Den normale værdi og eksportprisen blev sammenlignet på grundlag af priserne ab fabrik. For at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, korrigeret for forskelle, som påvirkede prisen og prissammenligneligheden. Følgelig blev der justeret for forskelle i transport-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, kreditomkostninger og provision såvel som emballeringsomkostninger, hvor dette var berettiget og kunne dokumenteres.
1.5. Fortsat dumping
(40)
Dumpingmargenen for den enkelte eksporterende producent blev fastsat på grundlag af en sammenligning af den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12.
(41)
Af undersøgelsen fremgik det, at der i undersøgelsesperioden fandt dumping sted oftest på et lavere niveau end i den tidligere udløbsundersøgelse. Dumpingmargenerne udtrykt som en procentdel af cif-prisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet, er ikke desto mindre væsentlige, dvs. i størrelsesordenen 6 % til 23 %.
2. Sandsynligheden for fortsat dumping
2.1. Indvirkningen på dumpingimporten af en fjernelse af de gældende foranstaltninger
(42)
Som nævnt i betragtning 1 har de gældende foranstaltninger form af en minimumsimportpris på 115 EUR pr. ton. Minimumsimportprisen havde oprindeligt en indvirkning på de russiske eksportpriser på urinstof til Fællesskabet, men disse priser har siden 2003 ligget betydeligt over minimumsimportpriserne, jf. betragtning 67, og i undersøgelsesperioden har de gennemsnitlige russiske eksportpriser ligget 68 % over minimumsimportprisen.
(43)
Det kan derfor konkluderes, at de gældende foranstaltninger ikke havde nogen indvirkning på hverken eksportpriser eller -mængder for urinstof med oprindelse i Rusland. Følgelig er det usandsynligt, at en eventuel ophævelse af foranstaltningerne vil have en virkning på eksportpriser eller -mængder for urinstof med oprindelse i Rusland.
(44)
På trods af ovenstående blev de mulige indvirkninger af i) den eksisterende uudnyttede kapacitet og eventuelle nye kapacitet i Rusland og ii) sandsynligheden for, at anden form for salg omdirigeres til Fællesskabet, også behandlet i undersøgelsen, jf. nedenfor.
2.2. Uudnyttet kapacitet
(45)
Ansøgeren har forelagt dokumentation i sin anmodning om fornyet undersøgelse for, at der vil være ni projekter i alt, som vil kunne give en væsentlig ny kapacitet i Rusland i perioden 2005-2007 som følge af modernisering, opgradering og afskaffelse af flaskehalse, hvilket betyder en stigning på mindst 10 % af den eksisterende kapacitet.
2.2.1. Samarbejdende producenter
(46)
De eventuelle indvirkninger af den nuværende uudnyttede kapacitet blev undersøgt. Det lykkedes de russiske producenter i stikprøven at øge deres produktionskapacitet med ca. 5 %, samtidig med at de øgede deres produktion med ca. 15 % i den betragtede periode. Derfor er deres nominelle uudnyttede kapacitet faldet betydeligt til 170 000 tons eller ca. 6 % af produktionskapaciteten.
2002
2003
2004
2005
UP
Kapacitet
2 567 648
2 567 648
2 567 648
2 640 100
2 686 591
Produktion
2 179 525
2 213 096
2 364 564
2 537 327
2 516 367
Uudnyttet kapacitet
388 123
354 552
203 084
102 773
170 224
(47)
I alt fem projekter ud af de ni, som er nævnt i anmodningen, vedrørte samarbejdende eksporterende producenter. To projekter var allerede afsluttet i den betragtede periode og betød derfor ikke yderligere kapacitet i forhold til undersøgelsesperioden. For ét af de anførte projekter blev der kun fastslået en ubetydelig kapacitetsstigning.
(48)
Med hensyn til de to største projekter, som tegner sig for den største del af den kapacitetsforøgelse, der er omtalt i betragtning 46, blev det fastslået, at virksomheden ikke kun investerer i urinstofkapacitet, men også i produktionsfaciliteter i det videre forløb for produkter, som f.eks. ureaformaldehydharpikser og opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat. Disse projekter befinder sig enten på et avanceret stadium, eller de er allerede afsluttet efter undersøgelsesperioden. Det kan derfor antages, at den største del af kapaciteten i dette projekt ikke vil blive solgt til uafhængige kunder, men vil blive brugt til bunden anvendelse som råmateriale for produkter i det videre produktionsforløb. Den del tages der derfor ikke højde for i det følgende afsnit.
(49)
Af ovenstående følger, at de tre projekter vil føre til en yderligere kapacitet på ca. 150 000-200 000 tons, som vil kunne sælges til uafhængige kunder. Det svarer til 10-15 % af den samlede russiske eksport til Fællesskabet i undersøgelsesperioden eller en potentiel markedsandel på 1,5-2 % af EF-markedet.
2.2.2. Ikke-samarbejdende producenter
(50)
Den samlede uudnyttede kapacitet udtrykt som en procentdel af produktionskapaciteten i Rusland er i overensstemmelse med den uudnyttede kapacitet, der er blevet konstateret for de samarbejdende producenter, jf. ansøgerens oplysninger. Det antages derfor, at de ikke-samarbejdende producenter også har en uudnyttet kapacitet på ca. 5 % af produktionskapaciteten, der blev anset for at være på ca. 140 000 tons i undersøgelsesperioden.
(51)
I alt fire projekter ud af de ni, som er nævnt i anmodningen, vedrørte ikke-samarbejdende eksporterende producenter. Disse projekter blev evalueret ud fra de oplysninger, der var til rådighed. For ét projekt blev det konstateret, at det ikke handlede om den pågældende vare, men om metanol. Et projekt var allerede afsluttet i den betragtede periode og betød derfor ikke yderligere kapacitet i forhold til undersøgelsesperioden. I forbindelse med ét projekt var der tale om en ubetydelig investering på mindre end 1 mio. EUR pr. år, og det blev derfor ikke anset for at have en væsentlig indvirkning på den russiske kapacitet. Det resterende projekt kunne føre til en kapacitetsforøgelse på ca. 100 000 tons (svarende til ca. 7 % af den samlede russiske eksport til Fællesskabet i undersøgelsesperioden eller en potentiel markedsandel på 1 % af EF-markedet).
2.2.3. Konklusion om uudnyttet kapacitet
(52)
Undersøgelsen viste, at den yderligere kapacitet, som på mellemlangt sigt vil være til rådighed, er tæt på 500 000 tons. Men da en betydelig del af den yderligere mængde som følge af modernisering, opgradering og afskaffelse af flaskehalse vil blive anvendt som råmateriale for produkter i det videre produktionsforløb, konkluderes det, at kun ca. halvdelen af denne mængde vil være til rådighed med henblik på salg til uafhængige kunder.
(53)
Da det russiske hjemmemarked er lille, og der ikke er tegn på, at det kan tænkes at blive ændret i fremtiden, vil enhver produktionsstigning blive eksporteret. Da de russiske producenters nominelle kapacitetsanvendelse ligger på ca. 95 %, er kun begrænsede yderligere mængder til rådighed for eksporten.
(54)
Den nuværende uudnyttede kapacitet og ikke-bunden yderligere kapacitet, der forventes skabt i den nærmeste fremtid, udgør i alt ca. 550 000 - 600 000 tons, hvilket svarede til ca. 40 % af den samlede russiske eksport til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, dvs. en potentiel markedsandel på ca. 6 % af EF-markedet. Men ifølge prognoser udarbejdet af konsulenter med speciale i gødningsstoffer og tilvejebragt af ansøgeren forventes den globale efterspørgsel efter urinstof at stige med en hastighed, der svarer til stigningen i den globale kapacitet. Derfor kan yderligere mængder, som er til rådighed for eksporten, blive ledt til de regioner, hvor der findes yderligere efterspørgsel. Det er derfor sandsynligt, at den russiske eksport til Fællesskabet kun stiger betydeligt, hvis der findes en tilsvarende stigning i efterspørgslen, dvs. en sådan yderligere eksport bør ikke have en negativ indvirkning på prisniveauet på EF-markedet.
(55)
Det kan derfor ikke konkluderes, at mængden af russisk dumpingeksport til Fællesskabet vil blive påvirket af den uudnyttede kapacitet i Rusland.
2.3. Sandsynligheden for, at anden form for salg omdirigeres til Fællesskabet
(56)
I undersøgelsesperioden var eksportpriserne til Fællesskabet ab fabrik hos de eksporterende producenter i stikprøven ca. 1-5 % lavere end eksportpriserne over for andre tredjelande. Hjemmemarkedspriserne var også højere end eksportpriserne til Fællesskabet, især for virksomheder i afsidesliggende områder som følge af en betydelig forskel i transportomkostningerne.
(57)
Ansøgeren fremfører, at der foretages betydelige investeringer i produktionskapaciteten for urinstof, især i Nordafrika og i Mellemøsten. Denne nye kapacitet vil angiveligt resultere i færre muligheder for russiske eksportører på andre markeder og føre til øgede eksportmængder af russisk urinstof til Fællesskabet. Det blev ud fra prognoserne i betragtning 54 imidlertid fastslået, at disse investeringer ikke vil få stor indflydelse på balanceforholdet mellem det globale udbud og den globale efterspørgsel, idet den globale efterspørgsel forventes at stige i tråd med den globale kapacitet.
(58)
Det kan derfor ikke konkluderes, at mængden af russisk dumpingeksport til Fællesskabet vil blive påvirket af en omdirigering af varer til Fællesskabet.
2.4. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat dumping
(59)
Ud fra ovenstående analyse og især som følge af de gældende foranstaltningers manglende indvirkning på eksportpriserne til Fællesskabet, konkluderes det, at der er sandsynlighed for fortsat dumping, hvis foranstaltningerne ophæves.
D. DEFINITION AF EF-ERHVERVSGRENEN
(60)
I Fællesskabet fremstilles den samme vare af 16 producenter, hvis produktion anses for at udgøre den samlede produktion i Fællesskabet, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1. Otte af de 16 virksomheder er blevet en del af EF-producenterne som følge af udvidelsen af EU i 2004.
(61)
Af de 16 EF-producenter samarbejdede ni virksomheder i forbindelse med undersøgelsen, og de blev alle omtalt i anmodningen om en fornyet undersøgelse. Tre andre producenter gav sig til kende inden for fristerne og indsendte de oplysninger, der blev anmodet om med henblik på stikprøveudtagningen. De ønskede dog ikke at samarbejde derudover. Ingen EF-producent modsatte sig anmodningen om en fornyet undersøgelse.
(62)
Således indvilgede følgende ni producenter i at samarbejde:
-
Achema AB (Litauen)
-
AMI Agrolinz Melamine International GmbH (Østrig)
-
Chemopetrol, a.s. (Tjekkiet)
-
Duslo, a. s. (Slovakiet)
-
Fertiberia S.A. (Spanien)
-
Grande Paroisse S.A. (Frankrig)
-
Nitrogénművek Zrt. (Ungarn)
-
SKW Stickstoffwerke Piesteritz GmbH (Tyskland)
-
Yara: Sammenslutning af Yara France S.A. (Frankrig), Yara Italia S.p.a. (Italien), Yara Brunsbuttel GmbH (Tyskland) og Yara Sluiskil B.V. (Nederlandene) (7).
(63)
Eftersom disse ni EF-producenter tegnede sig for ca. 60 % af den samlede EF-produktion i undersøgelsesperioden, blev det fastslået, at ovenstående ni EF-producenter tegner sig for størstedelen af den samlede EF-produktion af samme vare. De anses derfor for at udgøre erhvervsgrenen i Fællesskabet (i det følgende benævnt »EF-erhvervsgrenen«), jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4. De resterende syv EF-producenter, der ikke samarbejdede, vil herefter blive omtalt som »de øvrige EF-producenter«.
(64)
Som anført ovenfor blev fire virksomheder udtaget til en stikprøve. Alle de udvalgte EF-producenter samarbejdede og besvarede spørgeskemaerne inden for de fastsatte frister. Desuden fremlagde de resterende fem samarbejdende producenter visse generelle oplysninger til analysen af spørgsmålet om skade.
E. SITUATIONEN PÅ EF-MARKEDET
1. Forbruget på EF-markedet
(65)
Det synlige forbrug af urinstof i Fællesskabet blev fastslået ud fra ansøgerens oplysninger og Eurostatdata for hele EU-importen. Som følge af udvidelsen af Den Europæiske Union i 2004 og af hensyn til analysens klarhed og sammenhæng blev forbruget fastsat ud fra markedet for EU-25 i den betragtede periode. Da denne undersøgelse blev iværksat inden den yderligere udvidelse af Fællesskabet med Bulgarien og Rumænien, er analysen begrænset til situationen for EU-25.
(66)
Mellem 2002 og undersøgelsesperioden steg forbruget i Fællesskabet med 4 %.
2002
2003
2004
2005
UP
Samlet EF-forbrug (tons)
8 651 033
8 945 707
8 954 402
8 873 804
8 978 696
Indeks (2002 = 100)
100
103
104
103
104
2. Importmængde, markedsandel og priser på importen fra Rusland
(67)
Udviklingen i mængder, markedsandele og gennemsnitspriser vedrørende importen fra Rusland kan ses nedenfor. Tendenserne med hensyn til mængder og pris er baseret på oplysninger fra Eurostat.
2002
2003
2004
2005
UP
Importmængde (tons)
1 375 543
1 429 565
1 783 742
1 404 863
1 393 277
Indeks (2002 = 100)
100
104
130
102
101
Markedsandel
16 %
16 %
20 %
16 %
16 %
Importpriser (EUR/ton)
119
133
154
180
193
Indeks (2002 = 100)
100
112
129
151
162
(68)
Mængden af den russiske import såvel som markedsandelen forblev relativt stabil i hele den betragtede periode med undtagelse af et kraftigt udsving i 2004, som forklares ved fyldte lagre i de ti EU-medlemsstater inden udvidelsen den 1. maj 2004. Priserne på den russiske import steg fra 119 til 193 EUR pr. ton i den betragtede periode. Denne udvikling afspejler de gunstige markedsvilkår, som også er beskrevet i betragtning 85.
(69)
De russiske importpriser viser, at fra begyndelsen af den betragtede periode (2002) har de russiske producenter eksporteret til Fællesskabet til en pris et godt stykke over minimumsimportprisen på 115 EUR pr. ton.
(70)
Med henblik på beregning af prisunderbuddet i undersøgelsesperioden blev EF-erhvervsgrenens priser ab fabrik til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder sammenlignet med importpriserne cif Fællesskabets grænse for de samarbejdende eksporterende producenter i det pågældende land, behørigt justeret for at afspejle hjemtagelsesprisen. Sammenligningen viste, at importen fra Rusland ikke underbød EF-erhvervsgrenens priser.
3. Importen fra andre lande
(71)
Importmængden fra andre tredjelande i den betragtede periode fremgår af tabellen nedenfor. Tendenserne med hensyn til mængder og pris er også baseret på oplysninger fra Eurostat.
2002
2003
2004
2005
UP
Importmængde fra Egypten (tons)
579 830
629 801
422 892
385 855
457 056
Markedsandel
7 %
7 %
5 %
4 %
5 %
Priser på import fra Egypten (EUR/ton)
149
163
178
220
224
Importmængde fra Rumænien (tons)
260 298
398 607
235 417
309 195
239 335
Markedsandel
3 %
4 %
3 %
3 %
3 %
Priser på import fra Rumænien
(EUR/ton)
123
142
175
197
209
Importmængde fra Kroatien (tons)
126 400
179 325
205 921
187 765
187 362
Markedsandel
1 %
2 %
2 %
2 %
2 %
Priser på import fra Kroatien (EUR/ton)
125
135
145
172
177
Importmængden fra alle andre lande, der ikke er nævnt ovenfor (tons)
663 940
605 063
536 345
580 311
492 659
Markedsandel
8 %
7 %
6 %
7 %
5 %
Priser på import fra alle andre lande, der ikke er nævnt ovenfor (EUR/ton)
128
172
169
206
216
(72)
Det bør bemærkes, at både Egypten og Rumænien reducerede deres eksportmængde mellem 2002 og undersøgelsesperioden, hvorimod Kroatiens eksportmængde steg fra 126 000 tons i 2002 til 187 000 tons i undersøgelsesperioden. Kroatiens EF-markedsandel forblev imidlertid stabil på 1-2 %. Med hensyn til eksportpriserne eksporterede Egypten til Fællesskabet til priser, der lå over EF-erhvervsgrenens priser i den betragtede periode, og det samme gælder Rumænien fra 2004. Til gengæld var de kroatiske priser lavere end EF-erhvervsgrenens priser i hele den betragtede periode. Kroatien øgede imidlertid ikke sin markedsandel på EF-markedet i den betragtede periode. Det bør bemærkes, at importen fra Kroatien siden januar 2002 i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 92/2002 (8) har været pålagt en antidumpingtold på 9,01 EUR pr. ton.
4. EF-erhvervsgrenens økonomiske situation
(73)
I henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 5, undersøgte Kommissionen alle relevante økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på EF-erhvervsgrenens situation.
4.1. Indledende bemærkninger
(74)
I tilfælde, hvor der anvendes stikprøver, foretages der i overensstemmelse med fast praksis en analyse af visse skadesindikatorer (produktion, produktionskapacitet, produktivitet, lagerbeholdninger, salgsmængde, markedsandel, vækst og beskæftigelse) for EF-erhvervsgrenen som helhed, mens de skadesindikatorer, som vedrører hver enkelt virksomheds resultater, dvs. priser, rentabilitet, lønninger, investeringer, investeringsafkast, likviditet og evne til at rejse kapital, undersøges på grundlag af oplysninger indhentet hos de EF-producenter, der indgår i stikprøven.
4.2. Oplysninger vedrørende EF-erhvervsgrenen som helhed
a) Produktion
(75)
EF-erhvervsgrenens samlede produktionsmængde, inklusive produktion til bunden anvendelse, forblev stabil på 4,3 mio. tons mellem 2002 og undersøgelsesperioden med undtagelse af en mindre midlertidig stigning i 2003. Også andelen af produktionen, der anvendes til bunden overførsel ud af den samlede produktion, forblev praktisk talt stabil på ca. 20 %, hvilket viser, at den ikke har nogen skadevoldende indvirkning på EF-erhvervsgrenen.
2002
2003
2004
2005
UP
EF-erhvervsgrenen: Produktion i tons
431 196
454 001
433 137
436 975
432 224
Indeks (2002 = 100)
100
105
100
101
100
EF-erhvervsgrenen: Produktion anvendt til bundne overførsler
832 919
837 701
842 643
899 173
893 573
Indeks (2002 = 100)
100
101
101
108
107
I % af den samlede produktion
19,3 %
18,5 %
19,5 %
20,6 %
20,7 %
b) Kapacitet og kapacitetsudnyttelsesgrad
(76)
Produktionskapaciteten steg lidt fra 2002 til undersøgelsesperioden (5 %). Set i lyset af, at den resterende EF-erhvervsgrens produktionsmængde forblev stabil, faldt kapacitetsudnyttelsen lidt i den betragtede periode fra 84 % i 2002 til 81 % i undersøgelsesperioden. Som det imidlertid allerede er anført i den tidligere udløbsundersøgelse, kan den ammoniak, der anvendes til urinstofproduktion, også anvendes til at producere andre gødningsstoffer. Kapacitetsudnyttelsen i forbindelse med urinstofproduktionen påvirkes derfor også af udviklingen af andre gødningsstoffer og er derfor ikke en fornuftig skadesindikator.
2002
2003
2004
2005
UP
EF-erhvervsgrenen: Produktionskapacitet
(tons)
5 109 600
5 153 906
5 156 743
5 402 760
5 362 590
Indeks (2002 = 100)
100
101
101
106
105
EF-erhvervsgrenen: Kapacitetsudnyttelse
84 %
88 %
84 %
81 %
81 %
Indeks (2002 = 100)
100
104
100
96
96
c) Lagerbeholdninger
(77)
EF-erhvervsgrenens slutlagre var udsat for udsving i hele den betragtede periode. Der blev registreret en stigning på 27 % fra 2002 til 2005, men til gengæld et kraftigt fald i de sidste tre måneder af undersøgelsesperioden (januar-marts 2006). De kraftige udsving i slutlagrene kan forklares med salgets sæsonprægede karakter, og ved at urinstof til bunden anvendelse lagres sammen med urinstof solgt på det frie marked. Derfor anses slutlagrene ikke for en fornuftig skadesindikator.
2002
2003
2004
2005
UP
EF-erhvervsgrenen: Slutlagre (tons)
253 853
238 888
262 194
322 766
223 941
Indeks (2002 = 100)
100
94
103
127
88
d) Salgsmængde
(78)
EF-erhvervsgrenens salg på EF-markedet faldt lidt (med 3 %) mellem 2002 og undersøgelsesperioden.
2002
2003
2004
2005
UP
EF-erhvervsgrenen: EF-salgsmængde
(tons)
3 155 215
3 242 758
3 054 663
2 996 471
3 048 955
Indeks (2002 = 100)
100
103
97
95
97
e) Markedsandel
(79)
EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt også lidt i den betragtede periode, fra 36,5 % i 2002 til 34,0 % i undersøgelsesperioden.
2002
2003
2004
2005
UP
EF-erhvervsgrenens markedsandel
36,5 %
36,3 %
34,1 %
33,8 %
34,0 %
Indeks (2002 = 100)
100
99
93
93
93
f) Vækst
(80)
EF-erhvervsgrenen mistede en vis del af sin markedsandel (1,5 procentpoint) på et let stigende marked (4 %) i den betragtede periode. Den markedsandel, som EF-erhvervsgrenen mistede, blev ikke overtaget af den russiske import, idet markedsandelen for russisk import forblev stabil fra 2002 til undersøgelsesperioden som anført i betragtning 67. På baggrund af den omstændighed, at markedsandelen for import fra andre lande faldt med 3,5 procentpoint, må det også konkluderes, at den markedsandel, som EF-erhvervsgrenen mistede, blev overtaget af andre EF-producenter.
g) Beskæftigelse
(81)
Beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen faldt med 6 % mellem 2002 og undersøgelsesperioden, hvorimod produktionen steg lidt, hvilket således afspejlede en produktivitetsstigning.
2002
2003
2004
2005
UP
EF-erhvervsgrenen: Beskæftigelse i forbindelse med den pågældende vare
1 233
1 228
1 157
1 161
1 164
Indeks (2002 = 100)
100
100
94
94
94
h) Produktivitet
(82)
Den årlige produktion pr. ansat i EF-erhvervsgrenen steg betydeligt med 6 % mellem 2002 og undersøgelsesperioden, hvilket skyldes det reducerede beskæftigelsesniveau i samme størrelsesorden og en stabil produktion i EF-erhvervsgrenen.
2002
2003
2004
2005
UP
EF-erhvervsgrenen: Produktivitet (tons pr. ansat)
3 497
3 697
3 744
3 764
3 713
Indeks (2002 = 100)
100
106
107
108
106
i) Dumpingmargenens omfang
(83)
For så vidt angår indvirkningen på EF-erhvervsgrenen af omfanget af den faktiske dumpingmargen, der blev konstateret i undersøgelsesperioden, set i lyset af i) at importmængden fra Rusland er forblevet på et relativt stabilt niveau i den betragtede periode, ii) at de russiske importpriser er steget betydeligt i den samme periode, iii) at der var ikke noget prisunderbud i undersøgelsesperioden og iv) EF-erhvervsgrenens generelle finansielle situation, anses denne indvirkning ikke for at være betydelig, og indikatoren har ingen betydning.
j) Genrejsning efter virkningerne af tidligere dumping
(84)
De indikatorer, der blev undersøgt ovenfor, og som behandles i det følgende, viser en klar forbedring i EF-erhvervsgrenens økonomiske og finansielle situation.
4.3. Oplysninger vedrørende EF-producenterne i stikprøven
a) Salgspriser og faktorer, som påvirker hjemmemarkedspriserne
(85)
Den gennemsnitlige enhedspris, som EF-producenterne i stikprøven afkræver de kunder, der ikke er forretningsmæssigt forbundet, steg betydeligt mellem 2002 og undersøgelsesperioden og afspejlede således de fremherskende gunstige internationale markedsvilkår for urinstof i samme periode.
2002
2003
2004
2005
UP
EF-producenter i stikprøven: Enhedspris på EF-markedet (EUR/ton)
137
149
164
188
199
Indeks (2002 = 100)
100
109
120
137
145
b) Lønninger
(86)
Mellem 2002 og undersøgelsesperioden fandt der en moderat stigning sted på 11 % i de årlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat.
2002
2003
2004
2005
UP
EF-producenter i stikprøven: Årlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat
(1 000 EUR)
47
50
50
52
52
Indeks (2002 = 100)
100
106
106
111
111
c) Investeringer
(87)
De fire udtagne producenters årlige investeringer i samme vare udviklede sig positivt i den betragtede periode, dvs. at de steg med 10 % fra 2002 til undersøgelsesperioden, om end der dog var udsving.
2002
2003
2004
2005
UP
EF-producenter i stikprøven: Nettoinvesteringer (1 000 EUR)
116 186
114 079
128 191
140 967
128 259
Indeks (2002 = 100)
100
98
110
121
110
d) Rentabilitet og investeringsafkast
(88)
De udtagne producenters rentabilitet viser en betydelig forbedring fra 2002 til undersøgelsesperioden, hvor den nåede op på 16,9 %. I denne sammenhæng skal det bemærkes, at det i forbindelse med den oprindelige undersøgelse var blevet fastslået, at der kunne opnås en fortjenstmargen på 5 % uden skadevoldende dumping. Investeringsafkastet, udtrykt som fortjenesten i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne, fulgte i brede træk rentabilitetsudviklingen. Det steg med mere end det tredobbelte i den betragtede periode.
2002
2003
2004
2005
UP
EF-producenter i stikprøven: Rentabiliteten ved salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i EF (procent af nettosalg)
7,3 %
10,9 %
17,7 %
18,4 %
16,9 %
Indeks (2002 = 100)
100
149
242
252
232
EF-producenter i stikprøven: Investeringsafkast (fortjeneste i procent af den bogførte nettoværdi af investeringen)
13,3 %
27,2 %
45,7 %
47,0 %
45,9 %
Indeks (2002 = 100)
100
205
344
353
345
e) Likviditet og evne til at rejse kapital
(89)
Likviditeten steg med mere end det tredobbelte i den betragtede periode. Denne udvikling stemmer overens med udviklingen i den samlede rentabilitet og investeringsafkastet i den betragtede periode.
2002
2003
2004
2005
UP
EF-producenter i stikprøven: Likviditet
(1 000 EUR)
30 283
52 110
84 340
99 110
105 287
Indeks (2002 = 100)
100
172
279
327
348
(90)
Undersøgelsen afslørede ingen vanskeligheder hos de udvalgte EF-producenter med hensyn til at rejse kapital.
5. Konklusion
(91)
Mellem 2002 og undersøgelsesperioden faldt EF-erhvervsgrenens markedsandel lidt, og det samme skete for salgsmængden på EF-markedet. Imidlertid er EF-erhvervsgrenens overordnede økonomiske situation blevet markant forbedret i den betragtede periode sammenlignet med den periode, der gik forud for den tidligere udløbsundersøgelse, som i 2001 resulterede i opretholdelsen af de gældende foranstaltninger, som har været gældende siden 1995.
(92)
I den betragtede periode steg rentabiliteten for producenterne i stikprøven betydeligt og oversteg for hvert år i den betragtede periode markant det rentabilitetsniveau, der var fastsat som mål i den oprindelige undersøgelse. Også investeringsafkastet og likviditeten steg mange gange. EF-erhvervsgrenens produktionsmængde forblev stabil. Salgspriserne for producenterne i stikprøven udviklede sig positivt i hele den betragtede periode. Lønudviklingen var moderat, og EF-erhvervsgrenen fortsatte med at investere.
(93)
Det bør bemærkes, at den overvældende positive udvikling inden for EF-erhvervsgrenens rentabilitet fandt sted på et tidspunkt, hvor de russiske eksportpriser til Fællesskabet lå betydeligt over minimumsimportprisen trods dumping. Derfor har de russiske eksportpriser ikke påvirket EF-erhvervsgrenen i den betragtede periode.
(94)
Ansøgeren har fremført efter at have modtaget resultaterne af Kommissionen, at kravene om rentabilitet på langt sigt målt som fortjeneste ved salg bør ligge på 25 % efter skat for urinstofindustrien. Det vil betyde en fortjeneste på ca. 36 % af omsætningen før skat. Ansøgeren fremførte, at dette er berettiget som følge af omkostningerne ved at etablere et nyt ammonium/urinstof-anlæg, som vil kræve et investeringsafkast på 11 % (angiveligt svarende til en fortjeneste af omsætningen på 36 % før skat). I den forbindelse bemærkes det, at ansøgeren aldrig har krævet en så høj fortjeneste som målsætning i forbindelse med denne procedure, og i den oprindelige undersøgelse blev der fastsat en fortjeneste på 5 %, som ville kunne nås uden skadelig dumping. Endvidere har Retten i Første Instans i sin dom i sag T-210/95 bekræftet at »…den fortjenstmargen, Rådet skal lægge til grund ved beregningen af den indikativpris, der kan afhjælpe skaden, skal begrænses til den fortjenstmargen, fællesskabsindustrien med rimelighed kan påregne under normale konkurrencevilkår uden dumpingimport« (9). I samme sag blev det bekræftet, at »… [et] argument, hvorefter den fortjenstmargen, som fællesskabsinstitutionerne skal lægge til grund, er den, som er nødvendig for at sikre fællesskabsindustriens overlevelse og/eller et rimeligt afkast af industriens kapital, finder ingen støtte i grundforordningen« (10). Faktisk har ansøgeren i den konkrete sag ikke forelagt beviser for, at EF-erhvervsgrenen uden dumpingimport ville være i stand til at opnå sådanne afkast. Ansøgeren har heller ikke godtgjort, hvilken fortjenstmargen EF-erhvervsgrenen ville være i stand til at opnå uden dumpingimport. Derfor blev denne påstand afvist.
(95)
På grundlag af ovenstående konkluderes det, at der ikke fortsat blev forårsaget væsentlig skade for EF-erhvervsgrenen.
F. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORNYET SKADE
(96)
Da der ikke er tale om fortsat væsentlig skade på grund af importen fra det pågældende land, fokuseredes der i analysen på sandsynligheden for fornyet skade, hvis de gældende foranstaltninger ophæves. I den forbindelse blev den manglende indvirkning af de gældende foranstaltninger på russiske importmængder og -priser analyseret. Desuden undersøgtes de eventuelle indvirkninger af den eksisterende uudnyttede kapacitet og eventuelle nye kapacitet i Rusland såvel som sandsynligheden for, at de russiske producenter omdirigerer anden form for salg til Fællesskabet.
1. De gældende foranstaltningers manglende indvirkning på importmængder og -priser
(97)
Som vist i tabellen nedenfor har de russiske eksportpriser til Fællesskabet på den pågældende vare siden 2002 konstant ligget over minimumsimportprisen på 115 EUR pr. ton, mens disse priser fra 2003 og indtil udgangen af den betragtede periode lå betydeligt over minimumsimportprisen. I undersøgelsesperioden lå de gennemsnitlige russiske eksportpriser til Fællesskabet 68 % over minimumsimportprisen. Det viser klart, at russiske eksportpriser ikke har været påvirket af de gældende foranstaltninger i hvert fald siden 2003.
Gennemsnitlig enhedspris (EUR/ton)
2002
2003
2004
2005
UP
Russisk gennemsnitlig eksportpris
119
133
154
180
193
Minimumsimportpris
115
115
115
115
115
Russiske priser over minimumsimportprisen (%)
3 %
16 %
34 %
56 %
68 %
Kilde: Eurostat (Russiske eksportpriser).
(98)
Derfor er der alt andet lige ingen grund til at antage, at russiske eksporterende producenter skulle anvende lavere priser, hvis de gældende foranstaltninger ophæves, i betragtning af at det er lykkes dem at opretholde meget højere priser tidligere.
(99)
Desuden har de russiske eksportører holdt deres eksportmængder til EF-markedet på et relativt stabilt niveau i hele den betragtede periode som nævnt i betragtning 67 til trods for, at de gældende foranstaltninger ikke har haft nogen praktisk indflydelse på eksportpriserne siden 2002 og følgelig ikke har udgjort nogen hindring for en stigende russisk eksport.
(100)
Derfor er det alt andet lige usandsynligt, at de russiske eksporterende producenter vil sælge yderligere mængder på EF-markedet, hvis de gældende foranstaltninger ophæves, idet de gældende foranstaltninger ikke har påvirket de russiske eksportmængder.
(101)
Det konkluderes derfor, at eftersom de gældende foranstaltninger ikke har haft nogen indvirkning hverken på de russiske eksportørers eksportpriser eller på de priser, som EF-importørerne har betalt for den samme import, eller på mængderne af russisk eksport til EF, er det usandsynligt, at en afskaffelse af foranstaltningerne vil have en indvirkning på disse priser eller mængder. En afskaffelse af foranstaltningerne vil derfor ikke få indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation. Det kan derfor ikke konkluderes, at der er sandsynlighed for fornyet skade for EF-erhvervsgrenen, hvis de gældende foranstaltninger ophæves.
(102)
På trods af konklusionen ovenfor blev de forskellige påstande fremsat af EF-erhvervsgrenen om de mulige indvirkninger af den eksisterende uudnyttede kapacitet og eventuelle nye kapacitet i Rusland og om sandsynligheden for, at russiske producenters anden form for salg omdirigeres til Fællesskabet, også behandlet i undersøgelsen, jf. behandlet nedenfor.
2. Uudnyttet kapacitet i Rusland
(103)
Som forklaret i betragtning 46 og 50 var der ingen af de russiske virksomheder i stikprøven, som havde uudnyttet kapacitet af nogen betydning i undersøgelsesperioden, og den samlede uudnyttede kapacitet hos alle russiske producenter blev anslået til at ligge på ca. 5 %. Resultaterne af undersøgelserne er i den henseende helt i overensstemmelse med de af ansøgeren fremsatte bemærkninger.
(104)
Som allerede omtalt i betragtning 52 er det også blevet fastslået, at de ni projekter, som ansøgeren har henvist til, ikke forventes at få betydelig negativ indvirkning på EF-markedet, idet en betydelig del af den yderligere kapacitet, som sådanne projekter medfører, vil indgå i bunden anvendelse. Desuden vil russisk eksport til Fællesskabet som omtalt i betragtning 54 sandsynligvis kun øges betydeligt, men kun hvis der sker en tilsvarende stigning i efterspørgslen, og dermed bør en sådan yderligere eksport ikke få negativ indvirkning på prisniveauet på EF-markedet.
(105)
Ud fra ovenstående konkluderes det, at de russiske producenter kun vil have begrænsede yderligere mængder til rådighed til at øge salget gennem modernisering, opgradering og afskaffelse af flaskehalse. Det tyder på, at de russiske producenter ikke vil have mulighed for at øge deres eksportsalg til EF-markedet væsentligt ved hjælp af uudnyttede kapaciteter i Rusland.
3. Sandsynligheden for, at anden form for salg omdirigeres til Fællesskabet
(106)
Som anført i betragtning 67 har importen fra Rusland til EF-markedet være relativt stabil i den betragtede periode og har tegnet sig for ca. 16 % af EF-forbrugets markedsandel i den betragtede periode, med undtagelse af en kraftig stigning i 2004 (ca. 20 %). Det er til trods for, at de gældende foranstaltninger praktisk talt ikke har haft nogen indvirkning på eksportpriserne og -mængderne i hele den betragtede periode som vist ovenfor, og følgelig ikke har betydet en hindring for øget russisk eksport.
(107)
Af undersøgelsen fremgik det, at de eksportpriser ab fabrik, som de eksporterende producenter i stikprøven har krævet i undersøgelsesperioden over for EF, var ca. 1- 5 % lavere end eksportpriserne over for andre tredjelande. Som anført i betragtning 56 var også de russiske salgspriser ab fabrik på hjemmemarkedet højere end eksportpriserne til Fællesskabet, især for virksomheder i afsidesliggende områder som følge af betydelige forskelle i transportomkostninger som allerede omtalt. På det grundlag kan det konkluderes, at, for så vidt angår priserne, er EF-markedet ikke særligt attraktivt sammenlignet med andre vigtige markeder for russiske producenter.
(108)
Endvidere har ansøgeren som nævnt i betragtning 57 fremført, at den produktion, der hidrører fra yderligere kapaciteter, som især opstår i Nordafrika (Algeriet og Egypten) og i Mellemøsten (Iran), vil betyde et pres på verdensmarkedspriserne og dermed reducere de russiske eksportørers evne til at trænge ind på disse markeder med det resultat, at de øger deres eksportmængde til EF-markedet. I den forbindelse blev det ud fra prognoserne i betragtning 54 fastslået, at disse investeringer ikke vil få en betydelig indvirkning på balanceforholdet mellem det globale udbud eller den globale efterspørgsel, idet den globale efterspørgsel forventes at stige i tråd med den globale kapacitet. Desuden har undersøgelsen vist, at russerne allerede har mistet betydelige andele på de asiatiske markeder (især Folkerepublikken Kina) og på de afrikanske markeder, og at de modstår presset fra de latinamerikanske markeder ret godt. I betragtning af det forventede balanceforhold mellem det globale udbud og den globale efterspørgsel forekommer argumentet om, at de russiske eksporterende producenter kan tabe yderligere markedsandele overalt på nær Europa usandsynligt.
(109)
Ansøgeren har fremført, at den uberettigede omkostningsfordel, som de russiske producenter har som følge af den dobbelte prisfastsættelse på gas, kan føre til et betydeligt underbud fra de russiske eksportørers side, bl.a. hvis det internationale balanceforhold mellem udbud og efterspørgsel bliver ufordelagtigt. Selv om dette ikke kan udelukkes, fordi undersøgelsen har vist, at de russiske eksportørers omkostningsstruktur rent faktisk er kraftigt forvredet som følge af Ruslands dobbelte prisfastsættelse på gas, ville det potentielle underbud ikke være en direkte konsekvens af en afskaffelse af foranstaltningerne, men skyldes andre omstændigheder.
(110)
Det kan derfor ikke konkluderes, at de russiske producenter vil have til hensigt at omdirigere en betydelig del af de mængder, der i øjeblikket eksporteres til tredjelande eller sælges på hjemmemarkedet, til EF-markedet eller sænke deres priser som følge af en afskaffelse af foranstaltningerne, selv om det ikke kan udelukkes, at det vil kunne ske som følge af andre omstændigheder
4. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fornyet skade
(111)
Som det fremgår af ovennævnte, har de gældende foranstaltninger ikke haft nogen indvirkning hverken på de russiske eksportørers eksportpriser eller på de priser, som EF-importørerne har betalt for den samme import, eller på den russiske eksportmængde til EF-markedet. Samtidig har EF-erhvervsgrenen trods den fortsatte dumpingimport fra Rusland ikke lidt nogen skade. Derfor vil ophævelsen af de gældende foranstaltninger ikke have nogen indvirkning på de russiske eksportpriser eller -mængder og dermed ingen indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation.
(112)
Dertil kommer, at analysen af andre udefra kommende faktorer, som ansøgeren har nævnt, ikke stiller spørgsmål ved ovennævnte konklusion, da der ikke er noget, der tyder på, at disse udefra kommende faktorer skulle kunne øge mængderne og sænke priserne på den russiske import til EF-markedet.
(113)
På grundlag af ovenstående kan det ikke konkluderes, at der er sandsynlighed for fornyet skade for EF-erhvervsgrenen, hvis de gældende foranstaltninger ophæves.
G. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(114)
Alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det er hensigten at anbefale, at de nuværende foranstaltninger ophæves. De fik også en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til disse oplysninger.
(115)
Det følger af ovenstående, at antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af urinstof med oprindelse i Rusland bør ophæves, og proceduren afsluttes, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2.
(116)
I betragtning af overvejelserne i betragtning 109, dvs. at de russiske eksportørers omkostningsstruktur er kraftigt forvredet som følge af Ruslands dobbelte prisfastsættelse på gas, anses det for nødvendigt nøje at følge udviklingen i importen af urinstof med oprindelse i Rusland med henblik på at lette en hurtig og hensigtsmæssig indsats, hvis situationen kræver det.
(117)
Da de gældende foranstaltninger bør ophæves, og proceduren afsluttes, jf. ovennævnte betragtninger, bør den delvise interimsundersøgelse af, om foranstaltningernes form er hensigtsmæssig, og den delvise interimsundersøgelse, der var begrænset til undersøgelsen af dumping vedrørende EuroChem, også afsluttes -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Antidumpingtolden på importen af urinstof henhørende under KN-kode 3102 10 10 og 3102 10 90 med oprindelse i Rusland ophæves hermed, og proceduren vedrørende denne import afsluttes.
Artikel 2
De delvise interimsundersøgelser af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af urinstof henhørende under KN-kode 3102 10 10 og 3102 10 90 med oprindelse i Rusland afsluttes hermed.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 23. juli 2007.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 907/2007,
annettu 23 päivänä heinäkuuta 2007,
Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen (urea) tuontiin sovellettavan polkumyyntitullin kumoamisesta asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun perusteella sekä kyseistä Venäjältä peräisin olevaa tuontia koskevan, saman asetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisen osittaisen välivaiheen tarkastelun päättämisestä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 11 artiklan 2 ja 3 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Maaliskuussa 1995 neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 477/95 (2) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin Venäjän federaatiosta, jäljempänä ’Venäjä’, peräisin olevan virtsa-aineen (urea) tuonnissa. Tullin määrä oli 115 ecun tonnihinnan ja vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohinnan erotus, jos jälkimmäinen hinta oli alempi. Toimenpiteiden käyttöönottoon johtaneesta tutkimuksesta käytetään jäljempänä nimitystä ’alkuperäinen tutkimus’. Perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti suoritetun toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto päätti asetuksella (EY) N:o 901/2001 (3) pitää voimassa nämä toimenpiteet. Nykyisin voimassa olevien toimenpiteiden muotona on muuttuva tulli, joka perustuu 115 euron vähimmäistuontihintaan tonnilta, jäljempänä ’voimassa olevat toimenpiteet’. Puhuttaessa toimenpiteiden voimassa pitämiseen johtaneesta tarkastelua koskevasta tutkimuksesta viitataan jäljempänä ’edelliseen tutkimukseen’.
(2)
Joulukuussa 2003 antamallaan asetuksella (EY) N:o 2228/2003 (4) neuvosto lopetti komission perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan nojalla vireille paneman osittaisen välivaiheen tarkastelun, jonka tarkoituksena oli tutkia voimassa olevien toimenpiteiden muodon asianmukaisuus tekemättä muutoksia voimassa oleviin toimenpiteisiin.
2. Tarkastelupyynnöt
(3)
Elokuussa 2005 komissio julkaisi ilmoituksen (5) polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden voimassaolon lähestyvästä päättymisestä. Komissio sai 9 päivänä helmikuuta 2006 perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelupyynnön sekä perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisen osittaista välivaiheen tarkastelua koskevan pyynnön, joka rajoittui toimenpiteiden muotoon.
(4)
Pyynnöt esitti tuottajien puolesta Euroopan lannoitevalmistajien yhdistys EFMA, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, joka edustaa valtaosaa eli tässä tapauksessa yli 50:tä prosenttia virtsa-aineen (urea) kokonaistuotannosta yhteisössä.
(5)
Pyynnön esittäjä väitti ja esitti riittävän alustavan näytön siitä, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti johtaisi polkumyynnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuvan vahingon jatkumiseen tai toistumiseen, kun on kyse Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen (urea) tuonnista, ja että toimenpiteiden nykyinen muoto ei ole riittävä poistamaan polkumyynnin vahingollisia vaikutuksia.
(6)
Lisäksi otettiin 14 päivänä syyskuuta 2006 vastaan asetuksen (EY) N:o 901/2001 osittaista välivaiheen tarkastelua koskeva pyyntö, jonka esitti voimassa olevien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden kohteena oleva venäläinen virtsa-aineen (urea) vientiä harjoittava tuottaja Mineral and Chemical Company EuroChem -osakeyhtiö (jäljempänä ’EuroChem’).
(7)
EuroChem toimitti perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisessa pyynnössä alustavaa näyttöä väitteilleen, joiden mukaan olosuhteet, joiden perusteella toimenpiteet otettiin käyttöön, olivat sen osalta muuttuneet ja että muutokset olivat pysyviä. EuroChem esitti näytön siitä, että sen omien kustannusten ja vientihintojen vertailu johtaisi polkumyynnin vähenemiseen merkittävästi alle voimassa olevien toimenpiteiden tason. EuroChem väitti, että polkumyynnin vaikutusten tasaaminen ei tästä syystä enää edellytä nykyisen tasoisten, aiemmin määritettyyn polkumyynnin tasoon perustuvien toimenpiteiden soveltamista.
(8)
Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa komissio päätti, että oli olemassa riittävä näyttö panna vireille perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukainen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu sekä perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaiset kaksi osittaista välivaiheen tarkastelua, mistä syystä se pani vireille nämä kolme tarkastelua Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistuilla ilmoituksilla (6).
3. Tutkimus
3.1 Tutkimusajanjakso
(9)
Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun osalta polkumyynnin ja vahingon jatkumista tai toistumista koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2005 ja 31 päivän maaliskuuta 2006 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden arvioinnin kannalta merkittävien kehityssuuntien tarkastelu kattoi vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson lopun välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’. Osittaista välivaiheen tarkastelua, jossa tutkittiin toimenpiteiden muodon asianmukaisuutta, koskeva tutkimusajanjakso on sama kuin toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun ajanjakso. EuroChemiä koskevaan polkumyynnin tarkasteluun rajoitetun osittaisen välivaiheen tarkastelun tutkimusajanjakso oli 1 päivän lokakuuta 2005 ja 30 päivän syyskuuta 2006 välinen ajanjakso.
3.2 Tutkimuksen osapuolet
(10)
Komissio ilmoitti kyseisten kahden tarkastelun vireillepanosta virallisesti niille vientiä harjoittaville tuottajille Venäjällä, tuojille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, ja niiden järjestöille, asianomaisen viejämaan edustajille, pyynnön esittäjälle ja tunnetuille yhteisön tuottajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi aloittamisilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(11)
Komissio ilmoitti polkumyynnin tarkasteluun rajatun osittaisen välivaiheen tarkastelun vireillepanosta virallisesti sitä pyytäneelle EuroChem-yritykselle sekä Venäjän edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(12)
Mahdollisuus tulla kuulluiksi myönnettiin kaikille asianomaisille osapuolille, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
(13)
Mitä tulee toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevaan tarkasteluun ja osittaiseen välivaiheen tarkasteluun, joka rajoitettiin koskemaan toimenpiteiden muotoa, katsottiin asianmukaiseksi tutkia perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti, olisiko syytä käyttää otantamenetelmää, koska yhteisössä toimivia tuottajia ja tuojia ja Venäjällä toimivia vientiä harjoittavia tuottajia on ilmeisen suuri määrä. Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi edellä mainittuja osapuolia ilmoittautumaan perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti 15 päivän kuluessa tutkimuksen aloittamisesta ja toimittamaan komissiolle menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa pyydetyt tiedot.
(14)
Yhteisöön tuontia harjoittavista tuojista vain yksi toimitti menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa pyydetyt tiedot ja ilmaisi halukkuutensa toimia yhteistyössä komission yksiköiden kanssa. Näin ollen päätettiin, ettei otanta ollut tarpeen tuojien osalta.
(15)
Yhdeksän yhteisön tuottajaa toimitti asianmukaisesti täytetyt otantalomakkeet ja suostui virallisesti jatkamaan yhteistyötä tutkimuksessa. Näistä yhdeksästä yrityksestä valittiin otantaan neljä yritystä, joiden todettiin edustavan yhteisön tuotannonalaa virtsa-aineen (urea) tuotannon määrän ja yhteisössä tapahtuvan myynnin suhteen. Otokseen valittujen neljän yhteisön tuottajan osuus yhteisön tuotannonalan, sellaisena kuin se on määriteltynä johdanto-osan 63 kappaleessa, kokonaistuotannosta oli tutkimusajanjaksolla noin 50 prosenttia, ja edellä mainittujen yhdeksän yhteisön tuottajan osuus yhteisön tuotannosta oli noin 60 prosenttia. Tämä otos edusti mahdollisimman suurta virtsa-aineen (urea) tuotanto- ja myyntimäärää yhteisössä, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevan ajan kuluessa.
(16)
Viisi vientiä harjoittavaa tuottajaa toimitti asianmukaisesti täytetyn otantalomakkeen määräajassa ja suostui virallisesti jatkamaan yhteistyötä tutkimuksessa. Näiden viiden vientiä harjoittavan tuottajan osuus Venäjän yhteisöön suuntautuvan viennin kokonaismäärästä oli 60 prosenttia tutkimusajanjaksolla.
(17)
Kolmesta vientiä harjoittavasta tuottajasta koostuva otos, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevan ajan kuluessa, valittiin perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti, ja perusteena oli yhteisöön suuntautuvan virtsa-aineen (urea) viennin suurin määrä. Näiden kolmen otokseen valitun vientiä harjoittavan tuottajan osuus Venäjän yhteisöön suuntautuvan viennin kokonaismäärästä oli 50 prosenttia tutkimusajanjaksolla.
(18)
Asianomaisia osapuolia kuultiin otosten valinnassa perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti eivätkä ne vastustaneet sitä.
(19)
Saatujen lisätietojen tuloksena todettiin myöhemmin, että yksi otokseen valituista kolmesta vientiä harjoittavasta tuottajasta ei tosiasiassa kuulunutkaan niiden joukkoon, joilla yhteisöön suuntautuvan viennin määrä oli suurin. Tämä vientiä harjoittava tuottaja jätettiin sen vuoksi pois otoksesta ja korvattiin sijoitukseltaan neljännellä vientiä harjoittavalla tuottajalla. Näin muutetun otoksen osuus Venäjän yhteisöön suuntautuvan viennin kokonaismäärästä oli 48 prosenttia tutkimusajanjaksolla.
(20)
Kyselylomakkeet lähetettiin siten neljälle otokseen kuuluvalle yhteisön tuottajalle, kolmelle otokseen kuuluvalle Venäjän vientiä harjoittavalle tuottajalle sekä kaikille tuojille ja käyttäjille, jotka olivat ilmoittautuneet.
(21)
Vastaukset kyselylomakkeeseen saatiin neljältä otokseen valitulta yhteisön tuottajalta ja kolmelta Venäjällä toimivalta vientiä harjoittavalta tuottajalta sekä yhdeltä etuyhteydettömältä tuojalta ja seitsemältä käyttäjältä yhteisössä. Lisäksi useat tuojat ja käyttäjät ja niiden yhdistykset toimittivat huomautuksia vastaamatta kyselylomakkeeseen.
(22)
Komissio hankki ja tarkasti kaikki analyysejään varten tarvitsemansa tiedot ja teki tarkastuskäyntejä seuraavien yritysten toimitiloihin:
a)
Otokseen valitut yhteisön tuottajat:
-
Fertiberia SA, Madrid, Espanja,
-
Nitrogénművek Zrt., Pétfürdő, Unkari,
-
SKW Stickstoffwerke Piesteritz GmbH, Lutherstadt Wittenberg, Saksa,
-
Yara SA, Bryssel, Belgia, ja siihen etuyhteydessä oleva tuottaja Yara Sluiskil B.V., Sluiskil, Alankomaat.
b)
Otokseen kuuluvat vientiä harjoittavat Venäjän tuottajat:
-
JSC Mineral and Chemical Company (Eurochem), Moskova, Venäjä, ja kaksi siihen etuyhteydessä olevaa valmistajayritystä:
-
OJSC Azot (NAK Azot), Novomoskovsk, Venäjä, ja
-
OJSC Nevinnomyssky Azot (Nevinka Azot), Nevinnomyssk, Venäjä,
-
JSC Minudobrenia, Perm, Venäjä,
-
JSC Acron, Velikij Novgorod, Venäjä.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(23)
Tarkasteltavana oleva tuote on sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa ja edellisessä tutkimuksessa, eli Venäjältä peräisin oleva CN-koodeihin 3102 10 10 ja 3102 10 90 kuuluva virtsa-aine (urea).
(24)
Virtsa-ainetta (urea) tuotetaan pääasiassa ammoniakista, jota puolestaan tuotetaan maakaasusta. Se voi olla kiinteässä tai nestemäisessä muodossa. Kiinteää virtsa-ainetta (urea) voidaan käyttää maataloudessa ja teollisuudessa. Maatalouslaatuista virtsa-ainetta (urea) voidaan käyttää lannoitteena maahan levitettynä tai eläinrehun lisäaineena. Teollista virtsa-ainetta (urea) käytetään tiettyjen liimojen ja muovien raaka-aineena. Nestemäistä virtsa-ainetta (urea) voidaan käyttää sekä lannoitteena että teollisuudessa. Vaikka virtsa-ainetta (urea) esiintyy edellä mainituissa eri muodoissa, sen kemialliset ominaisuudet ovat pohjimmiltaan samat ja sitä voidaan näitä tarkasteluja varten pitää yhtenä tuotteena.
2. Samankaltainen tuote
(25)
Kuten alkuperäisessä tutkimuksessa ja edellisessä tutkimuksessa oli määritelty, tämän tutkimuksen yhteydessä vahvistui, että tarkasteltavana olevalla tuotteella ja yhteisön tuottajien yhteisön markkinoilla tuottamalla ja myymällä virtsa-aineella (urea) sekä Venäjän kotimarkkinoilla tuotetulla ja myydyllä virtsa-aineella (urea) on samat kemialliset perusominaisuudet ja pääasiassa samat käyttötarkoitukset. Tämän vuoksi niitä pidetään perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
C. POLKUMYYNNIN JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
1. Polkumyynnin jatkuminen tutkimusajanjakson aikana
(26)
Perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkittiin, esiintyikö polkumyyntiä tutkimusajanjakson aikana, ja jos esiintyi, johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti polkumyynnin jatkumiseen.
1.1 Yleistä
(27)
Kuten johdanto-osan 16 kappaleessa mainitaan, viisi virtsa-aineen (urea) vientiä harjoittavaa Venäjän tuottajaa osallistui yhteistyöhön tutkimuksessa. Näiden viiden tuottajan osuus Venäjältä peräisin olevan yhteisöön tutkimusajanjaksolla viedyn virtsa-aineen (urea) määrästä oli 60 prosenttia eli 1,39 miljoonaa tonnia. Venäjältä peräisin olevan yhteisöön tuodun tarkasteltavana olevan tuotteen osuus oli 16 prosenttia yhteisön kulutuksesta, joka oli tutkimusajanjaksolla 8,98 miljoonaa tonnia.
(28)
Yhteistyössä toimimisen astetta voidaan siis pitää korkeana.
1.2 Normaaliarvo
(29)
On syytä huomata, että yhdellä vientiä harjoittavalla tuottajalla on määräysvalta kahteen etuyhteydessä olevaan yritykseen, jotka kumpikin tuottavat ja vievät virtsa-ainetta (urea). Johdanto-osan 19 kappaleessa tarkoitettuun otokseen sisältyy sen vuoksi neljä yritystä.
(30)
Aluksi määritettiin, oliko kunkin neljän yrityksen virtsa-aineen (urea) kotimarkkinamyynti edustavaa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti eli oliko tuon myynnin määrä vähintään viisi prosenttia asianomaisen tuotteen yhteisöön suuntautuvan viennin kokonaismäärästä. Tutkimus osoitti, että kaikki neljä yritystä myivät edustavan määrän virtsa-ainetta (urea) kotimarkkinoilla.
(31)
Jotta voitiin määrittää, tapahtuiko virtsa-aineen (urea) kotimarkkinamyynti tavanomaisessa kaupankäynnissä, oli määritettävä valmistuskustannukset. Tässä suhteessa on syytä huomata, että energiakustannukset, kuten sähkö ja kaasu, muodostavat suurimman osan valmistuskustannuksista ja huomattavan osan kaikista tuotantokustannuksista. Perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti tutkittiin sen vuoksi, saataisiinko asianomaisten osapuolten kirjanpidosta kohtuullisen hyvä käsitys käsiteltävänä olevan tuotteen tuotantoon ja myyntiin liittyvistä kustannuksista.
(32)
Tutkimuksessa ei käynyt ilmi mitään sellaista, joka olisi osoittanut, ettei sähköä olisi otettu kirjanpidossa kohtuullisella tavalla huomioon. Tässä yhteydessä havaittiin muun muassa, että venäläisten tuottajien tutkimusajanjaksolla maksamat sähkön hinnat olivat muihin maihin, kuten Kanadaan ja Norjaan, verrattuina kansainvälisten markkinahintojen mukaiset. Samaa ei sen sijaan voida sanoa kaasun hinnoista.
(33)
Venäläisten tuottajien kaasutoimituksista maksama hinta oli nimittäin energiamarkkinoihin erikoistuneiden kansainvälisesti tunnustettujen lähteiden julkaisemien tietojen perusteella epänormaalin alhainen. Kuvaavaa on, että hinta oli viidennes Venäjältä viedyn maakaasun hinnasta ja myös merkittävästi yhteisön tuottajien maksamaa kaasun hintaa alempi. Tässä suhteessa kaikki saatavilla olevat tiedot osoittavat, että kaasun hinnat Venäjän kotimarkkinoilla olivat säänneltyjä hintoja, jotka olivat selvästi alempia kuin sääntelemättömillä maakaasumarkkinoilla maksetut markkinahinnat. Koska kaasukustannukset eivät ilmenneet riittävän selvästi asianomaisten neljän yrityksen kirjanpidosta, niitä oli oikaistava perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Otokseen valittujen yritysten valmistuskustannuksia oikaistiin tämän mukaisesti.
(34)
Koska Venäjän kotimarkkinoita koskevia vääristymättömiä kaasun hintoja ei ollut, kaasun hinnat oli perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti määritettävä ”mitä tahansa muuta hyväksyttävää perustetta käyttäen, mukaan lukien muilta edustavilta markkinoilta saadut tiedot”. Oikaistu hinta perustui Saksan ja Tšekin rajalla (Waidhaus) vietäväksi myydyn venäläisen maakaasun keskihintaan, josta vähennettiin kuljetuskustannukset. Waidhaus on tärkein kanava venäläisen kaasun myynnille Euroopan unioniin, joka on venäläisen kaasun suurin markkina-alue ja jossa hinnat antavat kohtuullisen hyvän käsityksen kustannuksista, joten sitä voidaan pitää edustavana markkina-alueena.
(35)
Kun valmistuskustannuksia oli oikaistu edellä kuvatulla tavalla, ainoastaan kahden yrityksen kotimarkkinamyynti oli tavanomaisessa kaupankäynnissä edustava. Näin ollen näiden kahden yrityksen osalta normaaliarvo perustui samankaltaisen tuotteen kotimarkkinamyyntiin perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(36)
Kahden muun yrityksen osalta normaaliarvon määritys perustui perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti johdanto-osan 35 kappaleessa mainittujen kahden tuottajan kotimarkkinamyyntiin, joka oli tavanomaisessa kaupassa edustava. Luottamuksellisuuteen liittyvistä syistä tätä tietoa ei voitu paljastaa yksityiskohtaisesti, koska toinen kahdesta yrityksestä, joista tietoja otettiin, oli etuyhteydessä yritykseen, jolle normaaliarvo määritettiin. Jos tämä tieto olisi paljastettu, kyseinen yritys olisi voinut päätellä toisen yrityksen liiketoimintaa koskevia luottamuksellisia tietoja.
1.3 Vientihinta
(37)
Kaikissa niissä tapauksissa, joissa tarkasteltavana olevaa tuotetta oli viety yhteisöön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
(38)
Yhden vientiä harjoittavan tuottajan tapauksessa, jossa myynti tapahtui etuyhteydessä olevan kauppiaan kautta Sveitsissä, vientihinta määritettiin kyseisen etuyhteydessä olevan kauppiaan riippumattomilta asiakkailta laskuttamien jälleenmyyntihintojen perusteella. Hintoja oikaistiin, jotta voitiin ottaa huomioon kaikki kustannukset, jotka olivat aiheutuneet hankinnan ja jälleenmyynnin välillä, mukaan luettuna rahti-, myynti-, yleis- ja hallintokustannukset sekä kohtuullinen voittomarginaali.
1.4 Vertailu
(39)
Normaaliarvoa ja vientihintaa verrattiin noudettuna lähettäjältä -tasolla. Jotta normaaliarvon ja vientihinnan välinen vertailu olisi oikeudenmukaista, tarvittavat oikaisut tehtiin hintaan ja hintojen vertailtavuuteen vaikuttaviin eroihin perustuvina oikaisuina perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Oikaisuja tehtiin tarvittaessa ja todennetun näytön perusteella kuljetus-, käsittely-, lastaus-, liitännäis- ja luottokustannusten sekä palkkioiden ja pakkauskustannusten erojen huomioon ottamiseksi.
1.5 Polkumyynnin jatkuminen
(40)
Kunkin vientiä harjoittavan tuottajan polkumyyntimarginaali määritettiin painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen vientihinnan välisellä vertailulla perusasetuksen 2 artiklan 11 ja 12 kohdan mukaisesti.
(41)
Tutkimus osoitti, että polkumyyntiä esiintyi tutkimusajanjaksolla enimmäkseen vähemmässä määrin kuin edellisessä tutkimuksessa. Prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ilmaistut polkumyyntimarginaalit ovat kuitenkin merkittäviä, 6-23 prosenttia.
2. Polkumyynnin jatkumisen todennäköisyys
2.1 Voimassa olevien toimenpiteiden kumoamisen vaikutus polkumyynnillä tapahtuvaan tuontiin
(42)
Kuten johdanto-osan 1 kappaleessa mainitaan, voimassa olevien toimenpiteiden muotona on 115 euron vähimmäistuontihinta tonnilta. Vaikka tällä vähimmäistuontihinnalla oli alun perin vaikutusta Venäjältä yhteisöön vietävän virtsa-aineen (urea) vientihintoihin, nämä hinnat ovat olleet merkittävästi vähimmäistuontihintaa korkeampia vuodesta 2003, kuten johdanto-osan 67 kappaleessa esitetään, ja tutkimusajanjaksolla keskimääräiset Venäjän vientihinnat ovat olleet 68 prosenttia yli vähimmäistuontihinnan.
(43)
Sen vuoksi voidaan päätellä, että nyt voimassa olevilla toimenpiteillä ei ollut vaikutusta Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen (urea) hintoihin eikä vientimääriin. Tämän seurauksena on epätodennäköistä, että toimenpiteiden kumoamisella olisi vaikutusta Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen (urea) hintoihin tai vientimääriin.
(44)
Edellä todetun estämättä tutkimuksessa tarkasteltiin myös i) Venäjän nykyisen varakapasiteetin ja mahdollisen uuden kapasiteetin mahdollisia vaikutuksia sekä ii) todennäköisyyttä muun myynnin uudelleen suuntautumisesta yhteisöön, kuten jäljempänä selvitetään.
2.2 Varakapasiteetti
(45)
Pyynnön esittäjä toimitti tarkastelupyynnössään näyttöä siitä, että hankkeita tulee olemaan yhteensä yhdeksän, mikä toisi merkittävästi uutta kapasiteettia Venäjälle vuosina 2005-2007 parannusten, lisäysten ja tuotannon pullonkaulojen poistamisen ansiosta, jolloin nykyinen kapasiteetti kasvaisi vähintään 10 prosentilla.
2.2.1 Yhteistyöhön osallistuvat tuottajat
(46)
Olemassa olevan varakapasiteetin mahdollisia vaikutuksia tutkittiin. Otokseen valitut venäläiset tuottajat onnistuivat lisäämään tuotantokapasiteettiaan noin 5 prosentilla samalla, kun niiden tuotanto kasvoi noin 15 prosenttia tarkastelujakson aikana. Sen vuoksi niiden nimellinen varakapasiteetti on pienentynyt merkittävästi 170 000 tonniin eli noin 6 prosenttiin tuotantokapasiteetista:
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Kapasiteetti
2 567 648
2 567 648
2 567 648
2 640 100
2 686 591
Tuotanto
2 179 525
2 213 096
2 364 564
2 537 327
2 516 367
Varakapasiteetti
388 123
354 552
203 084
102 773
170 224
(47)
Yhteensä viisi tarkastelupyynnössä mainituista yhdeksästä hankkeesta koski yhteistyöhön osallistuvia vientiä harjoittavia tuottajia. Kaksi hanketta oli jo saatu päätökseen tarkastelujakson aikana, eivätkä ne sen vuoksi lisää kapasiteettia tutkimusajanjaksoon verrattuna. Yhden luetellun hankkeen todettiin lisäävän kapasiteettia vain merkityksettömän määrän.
(48)
Kahden laajimman hankkeen osalta, jotka vastaavat valtaosaa johdanto-osan 46 kappaleessa mainitusta kapasiteetin lisäyksestä, todettiin, että yritys ei ainoastaan investoinut virtsa-aineen (urea) tuotantokapasiteettiin vaan myös jatkojalostuslaitoksiin esimerkiksi sellaisten tuotteiden kuin ureaformaldehydihartsin ja urean ja ammoniumnitraatin liuosseosten tuotantoa varten. Nämä hankkeet ovat joko edistyneessä vaiheessa tai ne on jo saatettu päätökseen tutkimusajanjakson jälkeen. Sen vuoksi voidaan olettaa, että valtaosaa tämän hankkeen kapasiteetista ei tulla myymään riippumattomille asiakkaille vaan että se otetaan kytköskäyttöön näiden jatkojalostustuotteiden raaka-aineeksi. Tätä osaa ei sen vuoksi oteta huomioon seuraavassa kappaleessa.
(49)
Edellä esitetystä seuraa, että kyseiset kolme hanketta lisäisivät riippumattomille asiakkaille myytävissä olevaa kapasiteettia arviolta 150 000-200 000 tonnilla. Tämä vastaa 10-15:tä prosenttia Venäjän kokonaisviennistä yhteisöön tutkimusajanjaksolla eli 1,5-2 prosentin potentiaalista markkinaosuutta yhteisön markkinoista.
2.2.2 Yhteistyöhön osallistumattomat tuottajat
(50)
Pyynnön esittäjän toimittamien tietojen mukaan kokonaisvarakapasiteetti prosenttiosuutena tuotantokapasiteetista Venäjällä on yhdenmukainen yhteistyöhön osallistuville tuottajille määritetyn varakapasiteetin kanssa. Sen vuoksi katsotaan, että myös yhteistyöhön osallistumattomilla tuottajilla on varakapasiteettia noin 5 prosenttia tuotantokapasiteetista eli arviolta noin 140 000 tonnia tutkimusajanjaksolla.
(51)
Yhteensä neljä tarkastelupyynnössä mainituista yhdeksästä hankkeesta koski yhteistyöhön osallistumattomia vientiä harjoittavia tuottajia. Nämä hankkeet arvioitiin saatavilla olevien tosiseikkojen perusteella. Yhdestä hankkeesta todettiin, ettei se koskenut tarkasteltavana olevaa tuotetta vaan metanolia. Yksi hanke oli jo saatu päätökseen tarkastelujakson aikana, eikä se sen vuoksi lisää kapasiteettia tutkimusajanjaksoon verrattuna. Yksi hanke koski vuotuisen alle 1 miljoonan euron merkityksetöntä investointia, jolla ei sen vuoksi katsottu olevan määrällistä vaikutusta Venäjän kapasiteettiin. Jäljelle jäävä yksi hanke voi johtaa noin 100 000 tonnin kapasiteetin lisäykseen (joka vastaa noin 7:ää prosenttia Venäjän kokonaisviennistä yhteisöön tutkimusajanjaksolla eli 1 prosentin potentiaalista markkinaosuutta yhteisön markkinoista).
2.2.3 Varakapasiteettia koskevat päätelmät
(52)
Tutkimus osoitti, että keskipitkällä aikavälillä on käytettävissä lähes 500 000 tonnia lisäkapasiteettia. Koska merkittävä osa parannusten, lisäysten ja tuotannon pullonkaulojen poistamisen ansiosta saadusta lisämäärästä kuitenkin otetaan kytköskäyttöön jatkojalostustuotteiden raaka-aineeksi, päätelmänä on, että karkeasti ottaen puolet tästä määrästä on käytettävissä myytäväksi riippumattomille asiakkaille.
(53)
Koska Venäjän kotimarkkinat ovat pienet eikä ole mitään viitteitä siitä, että tilanne todennäköisesti muuttuisi jatkossa, mahdollinen tuotannon kasvu suuntautuu vientiin. Venäläisten tuottajien nimelliskapasiteetin käyttöaste on noin 95 prosenttia, joten vain rajallinen lisämäärä on käytettävissä vientiin.
(54)
Olemassa oleva varakapasiteetti ja lähitulevaisuudessa todennäköisesti syntyvä muu kuin kytköskäyttöön otettava lisäkapasiteetti ovat yhteensä karkeasti arvioiden 550 000-600 000 tonnia, mikä on noin 40 prosenttia Venäjän koko viennistä yhteisöön tutkimusajanjaksolla ja noin 6 prosentin potentiaalinen markkinaosuus yhteisön markkinoista. Pyynnön esittäjän toimittamien, lannoitteisiin erikoistuneiden konsulttitoimistojen ennusteiden mukaan virtsa-aineen (urea) maailmanlaajuisen kysynnän odotetaan kuitenkin kasvavan samaa tahtia kuin maailmanlaajuinen kapasiteetti kasvaa. Sen vuoksi vientiin käytettävissä olevat lisämäärät saatetaan suunnata niille alueille, joilla on lisäkysyntää. Siksi on todennäköistä, että Venäjän yhteisöön suuntautuvan viennin määrä lisääntyy merkittävästi vain, jos kysynnässä tapahtuu vastaava lisäys, eli tällaisella lisäviennillä ei pitäisi olla kielteistä vaikutusta hintatasoon yhteisön markkinoilla.
(55)
Näin ollen ei voida päätellä, että Venäjän varakapasiteetti vaikuttaisi Venäjältä yhteisöön suuntautuvan polkumyynnillä tapahtuvan viennin määrään.
2.3 Todennäköisyys muun myynnin uudelleen suuntautumisesta yhteisöön
(56)
Otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien vientihinnat yhteisöön noudettuna lähettäjältä -tasolla olivat tutkimusajanjaksolla noin 1-5 prosenttia alhaisemmat kuin vientihinnat muihin kolmansiin maihin. Kotimarkkinahinnat olivat myös korkeampia kuin vientihinnat yhteisöön, erityisesti syrjäisillä alueilla sijaitsevien yritysten kohdalla, mikä johtui merkittävästä erosta kuljetuskustannuksissa.
(57)
Pyynnön esittäjä väittää, että virtsa-aineen (urea) tuotantoon on tehty merkittäviä investointeja, pääasiassa Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä. Tämän uuden kapasiteetin väitetään vähentävän venäläisten viejien mahdollisuuksia muilla markkinoilla ja johtavan siihen, että Venäjältä peräisin olevaa virtsa-ainetta (urea) viedään enenevässä määriin yhteisöön. Johdanto-osan 54 kappaleessa mainittujen ennusteiden perusteella todettiin kuitenkin, ettei näillä investoinneilla ole merkittävää vaikutusta maailmanlaajuiseen tarjonnan ja kysynnän tasapainoon, koska maailmanlaajuisen kysynnän odotetaan kasvavan maailmanlaajuista kapasiteettia vastaavasti.
(58)
Sen vuoksi ei voida päätellä, että tavaran uudelleen suuntautuminen yhteisöön vaikuttaisi Venäjältä yhteisöön suuntautuvan polkumyynnillä tapahtuvan viennin määrään.
2.4 Polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyttä koskeva päätelmä
(59)
Edellä esitetyn analyysin perusteella ja erityisesti sen vuoksi, että voimassa olevilla toimenpiteillä ei ole vaikutusta yhteisöön suuntautuvan viennin hintoihin, esitetään päätelmänä, että polkumyynti todennäköisesti jatkuu, jos toimenpiteet kumotaan.
D. YHTEISÖN TUOTANNONALAN MÄÄRITELMÄ
(60)
Yhteisössä samankaltaista tuotetta valmistaa 16 tuottajaa, joiden tuotoksen katsotaan muodostavan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun koko yhteisön tuotannon. Kuudestatoista yrityksestä kahdeksan on liittynyt yhteisön tuottajiin Euroopan unionin laajennuttua vuonna 2004.
(61)
Yhteisön 16 tuottajasta yhteistyötä teki tutkimuksessa yhdeksän, jotka kaikki mainittiin tarkastelupyynnössä. Kolme muuta tuottajaa ilmoittautui määräajassa ja toimitti otosta varten pyydetyt tiedot. Ne eivät kuitenkaan olleet halukkaita laajempaan yhteistyöhön. Yksikään yhteisön tuottaja ei vastustanut tarkastelupyyntöä.
(62)
Yhteistyötä tekivät siis seuraavat yhdeksän tuottajaa:
-
Achema AB (Liettua),
-
AMI Agrolinz Melamine International GmbH (Itävalta),
-
Chemopetrol, a.s. (Tšekki),
-
Duslo, a. s. (Slovakia),
-
Fertiberia SA (Espanja),
-
Grande Paroisse SA (Ranska),
-
Nitrogénművek Zrt. (Unkari),
-
SKW Stickstoffwerke Piesteritz GmbH (Saksa),
-
Yara: yhdistetyt Yara France SA (Ranska), Yara Italia S.p.a. (Italia), Yara Brunsbuttel GmbH (Saksa) ja Yara Sluiskil B.V. (Alankomaat) (7).
(63)
Näiden yhdeksän yhteisön tuottajan osuus yhteisön koko tuotannosta oli tutkimusajanjaksolla noin 60 prosenttia, joten edellä mainittujen yhdeksän yhteisön tuottajan katsotaan edustavan suurinta osaa samankaltaisen tuotteen koko tuotannosta yhteisössä. Niiden katsotaan siten muodostavan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan, ja niistä käytetään jäljempänä nimitystä ’yhteisön tuotannonala’. Seitsemästä yhteistyöhön osallistumattomasta yhteisön tuottajasta käytetään jäljempänä nimitystä ’muut yhteisön tuottajat’.
(64)
Kuten edellä mainitaan, tutkimukseen valittiin neljän yrityksen otos. Kaikki otokseen valitut yhteisön tuottajat tekivät yhteistyötä ja lähettivät vastaukset kyselylomakkeeseen määräajassa. Lisäksi muut viisi yhteistyöhön osallistuvaa tuottajaa toimittivat pyydettyjä yleisiä tietoja vahinkoa koskevaa tarkastelua varten.
E. TILANNE YHTEISÖN MARKKINOILLA
1. Kulutus yhteisön markkinoilla
(65)
Yhteisön virtsa-aineen (urea) kulutus määritettiin pyynnön esittäjän toimittamien tietojen ja Eurostatin koko Euroopan unionia koskevien tuontitietojen perusteella. Euroopan unioni laajentui vuonna 2004, mutta kulutus määritettiin analyysin selkeyden ja johdonmukaisuuden vuoksi 25 jäsenvaltion Euroopan unionin markkinoiden pohjalta koko tarkastelujakson ajalta. Koska tämä tutkimus pantiin vireille ennen yhteisön laajentumista edelleen Bulgariaan ja Romaniaan, analyysi rajoitettiin koskemaan tilannetta 25 jäsenvaltion Euroopan unionissa.
(66)
Vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana yhteisön kulutus kasvoi 4 prosenttia.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
EY:n kokonaiskulutus
(tonnia)
8 651 033
8 945 707
8 954 402
8 873 804
8 978 696
Indeksi (2002 = 100)
100
103
104
103
104
2. Venäjältä tapahtuvan tuonnin määrä, markkinaosuus ja hinnat
(67)
Venäjältä tapahtuvan tuonnin määrät, markkinaosuudet ja keskihinnat kehittyivät seuraavassa esitetyllä tavalla. Määrä- ja hintasuuntaukset perustuvat Eurostatin tietoihin.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Tuonnin määrä (tonnia)
1 375 543
1 429 565
1 783 742
1 404 863
1 393 277
Indeksi (2002 = 100)
100
104
130
102
101
Markkinaosuus
16 %
16 %
20 %
16 %
16 %
Tuontihinnat (euroa/tonni)
119
133
154
180
193
Indeksi (2002 = 100)
100
112
129
151
162
(68)
Venäjältä tapahtuvan tuonnin määrä ja markkinaosuus pysyivät suhteellisen vakaina koko tarkastelujakson aikana lukuun ottamatta vuoden 2004 huippua, jota selittää varastointi kymmenessä uudessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa ennen laajentumista 1 päivänä toukokuuta 2004. Venäjältä tapahtuvan tuonnin hinnat nousivat tarkastelujaksolla 119:stä 193 euroon/tonni. Kehitys kuvastaa suotuisia markkinaolosuhteita, joita kuvataan myös johdanto-osan 85 kappaleessa.
(69)
Venäjältä tapahtuvan tuonnin hinnat osoittavat, että tarkastelujakson alusta alkaen (2002) venäläiset tuottajat ovat harjoittaneet vientiä yhteisöön hintatasolla, joka on selvästi korkeampi kuin 115 euron vähimmäistuontihinta tonnilta.
(70)
Tutkimusajanjaksolla esiintyneen hintojen alittavuuden määrittämiseksi verrattiin yhteisön tuotannonalan etuyhteydettömiltä asiakkailta veloittamia noudettuna lähettäjältä -hintoja asianomaisen maan vientiä harjoittavien ja yhteistyössä toimineiden tuottajien cif yhteisön rajalla -hintoihin, joita oli oikaistu asianmukaisesti, jotta ne vastaisivat hintoja määräsatamissa. Vertailu osoitti, että tuonti Venäjältä ei alittanut yhteisön tuotannonalan hintoja.
3. Tuonti muista maista
(71)
Seuraavassa taulukossa esitetään tuontimäärät muista kolmansista maista tarkastelujakson aikana. Myös seuraavat määrät ja hintasuuntaukset perustuvat Eurostatin tietoihin.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Tuonti Egyptistä (tonnia)
579 830
629 801
422 892
385 855
457 056
Markkinaosuus
7 %
7 %
5 %
4 %
5 %
Tuontihinnat, Egypti (euroa/tonni)
149
163
178
220
224
Tuonti Romaniasta (tonnia)
260 298
398 607
235 417
309 195
239 335
Markkinaosuus
3 %
4 %
3 %
3 %
3 %
Tuontihinnat, Romania (euroa/tonni)
123
142
175
197
209
Tuonti Kroatiasta (tonnia)
126 400
179 325
205 921
187 765
187 362
Markkinaosuus
1 %
2 %
2 %
2 %
2 %
Tuontihinnat, Kroatia (euroa/tonni)
125
135
145
172
177
Tuonti kaikista muista kolmansista maista, joita ei ole mainittu edellä
(tonnia)
663 940
605 063
536 345
580 311
492 659
Markkinaosuus
8 %
7 %
6 %
7 %
5 %
Tuontihinnat, kaikki muut kolmannet maat, joita ei ole mainittu edellä
(euroa/tonni)
128
172
169
206
216
(72)
On kuitenkin huomattava, että sekä Egypti että Romania vähensivät vientimääriään vuodesta 2002 tutkimusajanjaksoon, kun taas Kroatian vientimäärät kasvoivat vuoden 2002 määrästä eli 126 000 tonnista 187 000 tonniin tutkimusajanjaksolla. Kroatian markkinaosuus yhteisön markkinoilla pysyi kuitenkin vakaana 1-2 prosentissa. Mitä tulee vientihintoihin, Egypti harjoitti vientiä yhteisöön hinnoilla, jotka olivat yhteisön tuotannonalan hintoja korkeampia koko tarkastelujakson ajan, ja Romania vuodesta 2004. Kroatialaiset hinnat olivat sen sijaan alhaisemmat kuin yhteisön tuotannonalan hinnat koko tarkastelujakson ajan. Kroatia ei kuitenkaan kasvattanut markkinaosuuttaan yhteisön markkinoilla tarkastelujakson aikana. On myös huomattava, että tuontiin Kroatiasta on tammikuusta 2002 sovellettu neuvoston asetuksen (EY) N:o 92/2002 (8) mukaisesti polkumyyntitullia, jonka määrä on 9,01 euroa tonnilta.
4. Yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne
(73)
Komissio tarkasteli perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikkia sellaisia olennaisia taloudellisia tekijöitä ja osoittimia, jotka vaikuttavat yhteisön tuotannonalan tilanteeseen.
4.1 Alustavat huomiot
(74)
Tietyt vahinkoindikaattorit (tuotanto, tuotantokapasiteetti, tuottavuus, varastot, myyntimäärät, markkinaosuus, kasvu ja työllisyys) arvioidaan otantaa sovellettaessa vakiintuneen käytännön mukaan koko yhteisön tuotannonalan osalta, kun taas yksittäisten yritysten tulokseen liittyviä vahinkoindikaattoreita eli hintoja, kannattavuutta, palkkoja, investointeja, investointien tuottoa, kassavirtaa ja pääoman saantia tarkastellaan otokseen valituista yhteisön tuottajista kerättyjen tietojen pohjalta.
4.2 Koko yhteisön tuotannonalaan liittyvät tiedot
a) Tuotanto
(75)
Yhteisön tuotannonalan kokonaistuotantomäärä, tuotanto kytköskäyttöä varten mukaan luettuna, pysyi vakaana 4,3 miljoonassa tonnissa vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välillä, lukuun ottamatta vähäistä tilapäistä lisäystä vuonna 2003. Kokonaistuotannon sisällä myös kytkössiirroissa käytetyn tuotannon osuus pysyi kutakuinkin vakaana noin 20 prosentissa kokonaistuotannosta, mikä osoittaa, ettei sillä ole merkitystä yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon kannalta.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yhteisön tuotannonalan tuotanto
(tonnia)
4 311 986
4 540 021
4 331 387
4 369 705
4 322 214
Indeksi (2002 = 100)
100
105
100
101
100
Kytkössiirtoihin käytetty yhteisön tuotannonalan tuotanto
832 919
837 701
842 643
899 173
893 573
Indeksi (2002 = 100)
100
101
101
108
107
Prosenttiosuus kokonaistuotannosta
19,3 %
18,5 %
19,5 %
20,6 %
20,7 %
b) Kapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(76)
Tuotantokapasiteetti kasvoi hieman vuodesta 2002 tutkimusajanjaksoon (5 prosenttia). Kun yhteisön tuotannonalan tuotantomäärä pysyi vakaana, kapasiteetin käyttöaste laski hieman tarkastelujaksolla; se oli 84 prosenttia vuonna 2002 ja 81 prosenttia tutkimusajanjaksolla. Kuten jo edellisessä tutkimuksessa todettiin, virtsa-aineen (urea) tuotannossa käytettävää ammoniakkia voidaan kuitenkin käyttää myös muiden lannoitteiden tuotannossa. Virtsa-aineen (urea) tuotantokapasiteetin käyttöasteeseen vaikuttaa siten myös muiden lannoitteiden tuotanto, joten se on vähemmän merkityksellinen vahinkoa kuvaavana indikaattorina.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yhteisön tuotannonalan tuotantokapasiteetti (tonnia)
5 109 600
5 153 906
5 156 743
5 402 760
5 362 590
Indeksi (2002 = 100)
100
101
101
106
105
Yhteisön tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste
84 %
88 %
84 %
81 %
81 %
Indeksi (2002 = 100)
100
104
100
96
96
c) Varasto
(77)
Yhteisön tuotannonalan loppuvarastojen taso vaihteli tarkastelujakson aikana. Vuodesta 2002 vuoteen 2005 kasvua oli 27 prosenttia, mutta tutkimusajanjakson kolmen viimeisen kuukauden aikana (tammikuu-maaliskuu 2006) tapahtui jyrkkä lasku. Varastotasojen suuri vaihtelu voidaan selittää myynnin kausiluonteisuudella ja sillä, että kytköskäyttöön tarkoitettu virtsa-aine (urea) varastoidaan yhdessä vapailla markkinoilla myytävän virtsa-aineen (urea) kanssa. Sen vuoksi varastojen tasoa pidetään vähemmän merkityksellisenä vahinkoa kuvaavana indikaattorina.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yhteisön tuotannonalan loppuvarastot (tonnia)
253 853
238 888
262 194
322 766
223 941
Indeksi (2002 = 100)
100
94
103
127
88
d) Myyntimäärä
(78)
Yhteisön tuotannonalan myynti yhteisön markkinoilla väheni hieman vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välillä, eli 3 prosenttia.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yhteisön tuotannonalan myynti yhteisöön (tonnia)
3 155 215
3 242 758
3 054 663
2 996 471
3 048 955
Indeksi (2002 = 100)
100
103
97
95
97
e) Markkinaosuus
(79)
Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus väheni myös hieman tarkastelujakson aikana, sillä se oli 36,5 prosenttia vuonna 2002 ja 34,0 prosenttia tutkimusajanjaksolla.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus
36,5 %
36,3 %
34,1 %
33,8 %
34,0 %
Indeksi (2002 = 100)
100
99
93
93
93
f) Kasvu
(80)
Yhteisön tuotannonala menetti osan markkinaosuudestaan (1,5 prosenttiyksikköä) hieman kasvavilla markkinoilla (4 prosenttia) tarkastelujakson aikana. Venäjän tuonti ei ottanut haltuunsa yhteisön tuotannonalan menettämää markkinaosuutta, sillä kuten edellä johdanto-osan 67 kappaleessa todetaan, Venäjän tuonnin markkinaosuus pysyi vakaana vuodesta 2002 tutkimusajanjaksoon asti. Kun otetaan myös huomioon se seikka, että muista maista tapahtuvan tuonnin markkinaosuus aleni 3,5 prosenttiyksiköllä, on pääteltävä, että yhteisön tuotannonalan menettämän markkinaosuuden ottivat haltuunsa muut yhteisön tuottajat.
g) Työllisyys
(81)
Työllisyys yhteisön tuotannonalalla laski 6 prosenttia vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välillä, kun taas tuotanto kasvoi hieman. Taustalla oli tuottavuuden kasvu.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Työllisyys yhteisön tuotannonalalla tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa
1 233
1 228
1 157
1 161
1 164
Indeksi (2002 = 100)
100
100
94
94
94
h) Tuottavuus
(82)
Yhteisön tuotannonalan tuotanto työntekijää kohti vuodessa kasvoi 6 prosenttia vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välillä, mikä johtui samansuuruisesta vähennyksestä työllisyydessä yhteisön tuotannonalan tuotannon pysyessä vakaana.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yhteisön tuotannonalan tuottavuus (tonnia työntekijää kohti)
3 497
3 697
3 744
3 764
3 713
Indeksi (2002 = 100)
100
106
107
108
106
i) Polkumyyntimarginaalin suuruus
(83)
Kun tarkastellaan tutkimusajanjaksolla määritetyn tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin suuruuden vaikutusta yhteisön tuotannonalaan ja otetaan huomioon seuraavat seikat: i) Venäjältä tapahtuvan tuonnin määrä pysyi suhteellisen vakaana tarkastelujakson aikana, ii) Venäjältä tapahtuvan tuonnin hinnat kasvoivat merkittävästi koko saman jakson ajan, iii) tutkimusajanjaksolla ei tapahtunut hintojen alittavuutta ja iv) yhteisön tuotannonalan yleinen taloudellinen tilanne, tätä vaikutusta ei pidetä merkittävänä eikä indikaattoria merkityksellisenä.
j) Aiemman polkumyynnin vaikutuksista toipuminen
(84)
Edellä ja jäljempänä tarkastellut indikaattorit osoittavat selvästi huomattavaa parannusta yhteisön tuotannonalan taloudellisessa ja rahoituksellisessa tilanteessa.
4.3 Otokseen valittuihin yhteisön tuottajiin liittyvät tiedot
a) Myyntihinnat ja kotimarkkinahintoihin vaikuttavat tekijät
(85)
Otokseen valittujen yhteisön tuotannonalan tuottajien keskimääräiset yksikkömyyntihinnat etuyhteydettömille asiakkaille nousivat selvästi vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välillä ja kuvastivat näin vallitsevia virtsa-aineen (urea) suotuisia kansainvälisiä markkinaolosuhteita samalla kaudella.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yksikköhinta EY:n markkinoilla, otokseen valitut tuottajat
(euroa/tonni)
137
149
164
188
199
Indeksi (2002 = 100)
100
109
120
137
145
b) Palkat
(86)
Vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana vuotuiset työvoimakustannukset työntekijää kohti nousivat maltillisesti 11 prosenttia.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Vuotuiset työvoimakustannukset työntekijää kohti, otokseen valitut tuottajat
(tuhatta euroa)
47
50
50
52
52
Indeksi (2002 = 100)
100
106
106
111
111
c) Investoinnit
(87)
Otokseen valittujen neljän tuottajan vuotuiset investoinnit samankaltaiseen tuotteeseen kasvoivat tarkastelujakson aikana eli vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välillä 10 prosenttia vaihdellen kuitenkin jonkin verran.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Otokseen valittujen tuottajien nettoinvestoinnit (tuhatta euroa)
116 186
114 079
128 191
140 967
128 259
Indeksi (2002 = 100)
100
98
110
121
110
d) Kannattavuus ja sijoitetun pääoman tuotto
(88)
Otokseen valittujen tuottajien kannattavuus parani huomattavasti vuodesta 2002 tutkimusajanjaksoon, jolloin se oli 16,9 prosenttia. Alkuperäisessä tutkimuksessa oli katsottu, että ilman vahingollista polkumyyntiä olisi voitu saavuttaa 5 prosentin voittomarginaali. Sijoitetun pääoman tuotto, ilmaistuna voittoprosenttina sijoitetun pääoman nettokirjanpitoarvosta, noudatti suunnilleen kannattavuuden kehitystä. Se kasvoi yli kolminkertaiseksi tarkastelujakson aikana.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Otokseen valittujen tuottajien etuyhteydettömille asiakkaille suuntautuneen EY-myynnin kannattavuus (% nettomyynnistä)
7,3 %
10,9 %
17,7 %
18,4 %
16,9 %
Indeksi (2002 = 100)
100
149
242
252
232
Otokseen valittujen tuottajien sijoitetun pääoman tuotto (voitto prosentteina sijoitusten nettokirjanpitoarvosta)
13,3 %
27,2 %
45,7 %
47,0 %
45,9 %
Indeksi (2002 = 100)
100
205
344
353
345
e) Kassavirta ja pääoman saanti
(89)
Kassavirta kasvoi yli kolminkertaiseksi tarkastelujakson aikana. Kehitys on samansuuntainen samalla kaudella havaitun yleisen kannattavuuden ja sijoitetun pääoman tuoton kehittymisen kanssa.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Otokseen valittujen tuottajien kassavirta
(tuhatta euroa)
30 283
52 110
84 340
99 110
105 287
Indeksi (2002 = 100)
100
172
279
327
348
(90)
Tutkimuksessa ei havaittu, että otokseen valituilla yhteisön tuottajilla olisi ollut vaikeuksia saada pääomaa.
5. Päätelmät
(91)
Vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välillä yhteisön tuotannonalan markkinaosuus laski hieman, samoin kuin sen myynnin määrä yhteisön markkinoilla. Yhteisön tuotannonalan yleinen taloudellinen tilanne on kuitenkin parantunut valtavasti tarkastelujakson aikana, kun verrataan jaksoon ennen edellistä tutkimusta, joka vuonna 2001 johti voimassa olevien toimenpiteiden voimassaolon jatkamiseen; ne ovat olleet voimassa vuodesta 1995.
(92)
Tarkastelujakson aikana otokseen valittujen tuottajien kannattavuus kasvoi huomattavasti ja ylitti kunakin tarkastelujaksoon sisältyvänä vuotena merkittävästi alkuperäisessä tutkimuksessa asetetun tavoitetason. Myös sijoitetun pääoman tuotto ja kassavirta kasvoivat moninkertaisiksi. Yhteisön tuotannonalan tuotantomäärä pysyi vakaana. Otokseen valittujen tuottajien myyntihinnat kehittyivät myönteisesti koko tarkastelujakson aikana. Palkkakehitys oli maltillista ja yhteisön tuotannonala jatkoi investoimista.
(93)
On huomattava, että yhteisön tuotannonalan kannattavuuden radikaali parantuminen tapahtui tilanteessa, jossa Venäjän vientihinnat yhteisöön olivat huomattavasti korkeammat kuin vähimmäistuontihinta, vaikka ne olivatkin polkumyyntihintoja. Sen vuoksi Venäjän vientihinnat eivät vaikuttaneet yhteisön tuotannonalaan tarkastelujakson aikana.
(94)
Pyynnön esittäjä on komission havainnot vastaanotettuaan väittänyt, että pitkän aikavälin kannattavuusvaatimusten myynnin tuottona mitattuna olisi virtsa-aineen (urea) tuotannonalalla oltava tasoa 25 prosenttia verojen jälkeen. Tämä vastaisi 36 prosentin voittoa liikevaihdosta ennen veroja. Pyynnön esittäjä väitti, että tämä olisi perusteltua uuden ammoniakki-/virtsa-ainekompleksin perustamiskustannusten vuoksi, mikä vaatisi 11 prosenttia sijoitetun pääoman tuottoa (jonka väitetään vastaavan 36 prosentin voittoa liikevaihdosta ennen veroja). Tässä suhteessa on huomattava, ettei pyynnön esittäjä ole missään vaiheessa tätä menettelyä vaatinut näin korkeaa tavoitetasoa voitolle, ja alkuperäisessä tutkimuksessa määritettiin 5 prosentin voittomarginaali, johon voidaan päästä silloin, kun vahinkoa aiheuttavaa polkumyyntiä ei esiinny. Lisäksi yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asiassa T-210/95 antamassaan tuomiossa vahvistanut, että ”… voittomarginaali, joka neuvoston on käytettävä laskiessaan tavoitehintaa, jolla voidaan poistaa kyseinen vahinko, saa olla korkeintaan sen voittomarginaalin suuruinen, jonka yhteisön teollisuus voi kohtuudella odottaa saavansa tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa, joissa ei esiinny polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia.” (9) Samassa asiassa vahvistettiin myös, että ”… väitteelle, jonka mukaan voittomarginaali, jota toimielinten on käytettävä, on oltava se, jota tarvitaan yhteisön teollisuuden henkiinjäämisen ja/tai pääomalle saatavan riittävän tuoton varmistamiseksi, ei löydy mitään tukea perusasetuksesta.” (10) Nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa pyynnön esittäjä ei ole toimittanut mitään näyttöä siitä, että jos polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia ei olisi esiintynyt, yhteisön tuotannonala olisi kyennyt saavuttamaan tuottoja vaaditulla tasolla. Pyynnön esittäjä ei myöskään osoittanut, minkä voittomarginaalin yhteisön tuotannonala olisi kyennyt saavuttamaan, jos polkumyynnillä tapahtunutta tuontia ei olisi esiintynyt. Sen vuoksi tämä väite hylättiin.
(95)
Edellä todetun perusteella päätellään, että merkittävä vahinko yhteisön tuotannonalalle ei jatkunut.
F. VAHINGON TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
(96)
Koska asianomaisesta maasta peräisin olevan tuonnin aiheuttama merkittävä vahinko ei jatkunut, arviossa keskityttiin tarkastelemaan merkittävän vahingon toistumisen todennäköisyyttä siinä tapauksessa, että voimassa olevat toimenpiteet kumottaisiin. Tässä yhteydessä analysoitiin voimassa olevien toimenpiteiden vaikutuksettomuutta Venäjältä tapahtuvan tuonnin määriin ja hintoihin. Lisäksi tarkasteltiin Venäjän nykyisen varakapasiteetin ja mahdollisen uuden kapasiteetin mahdollisia vaikutuksia sekä todennäköisyyttä Venäjän tuottajien muun myynnin suuntautumisesta uudelleen yhteisöön.
1. Voimassa olevien toimenpiteiden vaikutuksettomuus tuonnin määriin ja hintoihin
(97)
Kuten jäljempänä olevassa taulukossa esitetään, tarkasteltavana olevan tuotteen Venäjältä yhteisöön suuntautuvan viennin hinnat ovat vuodesta 2002 olleet aina korkeampia kuin 115 euron vähimmäistuontihinta tonnilta, ja vuodesta 2003 tarkastelujakson loppuun asti nämä hinnat olivat merkittävästi korkeampia kuin vähimmäistuontihinta. Tutkimusajanjaksolla keskimääräiset Venäjän vientihinnat yhteisön markkinoille olivat 68 prosenttia yli vähimmäistuontihinnan. Tämä osoittaa selvästi, että voimassa olevat toimenpiteet eivät ainakaan vuodesta 2003 lähtien ole vaikuttaneet Venäjän vientihintoihin.
Keskimääräinen yksikköhinta (euroa/tonni)
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Venäjän keskimääräinen vientihinta
119
133
154
180
193
Vähimmäistuontihinta
115
115
115
115
115
Venäjän hinnat yli vähimmäistuontihinnan (%)
3 %
16 %
34 %
56 %
68 %
Lähde: Eurostat Venäjän vientihintojen osalta
(98)
Sen vuoksi ei - muiden seikkojen pysyessä muuttumattomina - ole mitään syytä, miksi Venäjän vientiä harjoittavat tuottajat soveltaisivat alhaisempia hintoja, jos voimassa olevat toimenpiteet kumottaisiin, kun otetaan huomioon, että ne ovat aikaisemmin onnistuneet pitämään yllä paljon korkeampia hintoja.
(99)
Kuten johdanto-osan 67 kappaleessa lisäksi esitetään, Venäjän vientiä harjoittavat tuottajat ovat pitäneet yhteisöön suuntautuvan vientinsä määrät suhteellisen vakaina koko tarkastelujakson ajan siitä huolimatta, ettei voimassa olevilla toimenpiteillä ole ollut tosiasiallista vaikutusta vientihintoihin vuodesta 2002 lähtien eivätkä ne sen vuoksi ole muodostaneet minkäänlaista estettä Venäjän viennin kasvulle.
(100)
Sen vuoksi on - muiden seikkojen pysyessä muuttumattomina - epätodennäköistä, että Venäjän vientiä harjoittavat tuottajat myisivät lisämääriä yhteisön markkinoilla, jos voimassa olevat toimenpiteet kumottaisiin, koska voimassa olevat toimenpiteet eivät ole vaikuttaneet Venäjän vientimääriin.
(101)
Sen vuoksi päätelmänä on, että koska voimassa olevilla toimenpiteillä ei ole ollut vaikutusta venäläisten viejien soveltamiin vientihintoihin, yhteisön tuojien samasta tuonnista maksamiin hintoihin eikä Venäjän yhteisöön suuntautuvan viennin määriin, toimenpiteiden kumoamisella ei todennäköisesti olisi mitään vaikutusta näihin hintoihin tai määriin. Toimenpiteiden poistamisella ei siten olisi mitään vaikutusta yhteisön tuotannonalan tilanteeseen. Sen vuoksi ei voida päätellä, että yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon toistuminen olisi todennäköistä, jos voimassa olevat toimenpiteet kumottaisiin.
(102)
Edellä todetun päätelmän estämättä tutkimuksessa tarkasteltiin myös erilaisia yhteisön tuotannonalan väitteitä, jotka liittyivät Venäjän nykyisen varakapasiteetin ja mahdollisen uuden kapasiteetin mahdollisiin vaikutuksiin sekä todennäköisyyteen Venäjän tuottajien muun myynnin uudelleen suuntautumisesta yhteisöön, kuten jäljempänä selvitetään.
2. Venäjän varakapasiteetti
(103)
Kuten johdanto-osan 46 ja 50 kappaleessa selvitetään, yhdelläkään otokseen valituista Venäjän yrityksistä ei ollut merkityksellistä varakapasiteettia tutkimusajanjaksolla, ja kaikkien Venäjän tuottajien varakapasiteetin arvioitiin olevan kokonaisuudessaan noin 5 prosenttia. Tutkimuksen havainnot ovat tässä suhteessa täysin samansuuntaiset kuin pyynnön esittäjän väitteet.
(104)
Kuten johdanto-osan 52 kappaleessa jo mainittiin, on myös todettu, ettei pyynnön esittäjän mainitsemilla yhdeksällä hankkeella odoteta olevan merkittävää negatiivista vaikutusta yhteisön markkinoihin, koska merkittävä osa tällaisilla hankkeilla luodusta lisäkapasiteetista otetaan kytköskäyttöön. Lisäksi, kuten johdanto-osan 54 kappaleessa mainitaan, Venäjän vienti yhteisöön kasvaisi todennäköisesti huomattavilla määrillä ainoastaan siinä tapauksessa, että kysynnässä tapahtuisi vastaava kasvu, missä tapauksessa kyseisellä lisäviennillä ei pitäisi olla kielteistä vaikutusta hintatasoon yhteisön markkinoilla.
(105)
Edellä esitetyn perusteella päätelmänä on, että Venäjän tuottajilla on ainoastaan rajallinen lisämäärä käytettävissä myynnin kasvattamiseen parannusten, lisäysten ja tuotannon pullonkaulojen poistamisen ansiosta. Tämä viittaa siihen, ettei Venäjän tuottajilla olisi mahdollisuutta lisätä merkittävästi yhteisön markkinoille suuntautuvaa vientimyyntiään Venäjän varakapasiteetin ansiosta.
3. Todennäköisyys muun myynnin uudelleen suuntautumisesta yhteisöön
(106)
Kuten johdanto-osan 67 kappaleessa todetaan, tuonti Venäjältä yhteisön markkinoille on pysynyt suhteellisen vakaana koko tarkastelujakson ajan, ja sen markkinaosuus on ollut noin 16 prosenttia yhteisön kulutuksesta koko tarkastelujakson ajan lukuun ottamatta vuoden 2004 huippua (noin 20 prosenttia). Näin on siitä huolimatta, että edellä kuvatun mukaisesti voimassa olevilla toimenpiteillä ei ole ollut tosiasiallista vaikutusta vientihintoihin ja vientimääriin koko tarkastelujakson aikana eivätkä ne sen vuoksi ole muodostaneet estettä Venäjän viennin kasvulle.
(107)
Tutkimus on osoittanut, että tutkimusajanjaksolla otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien vientihinnat yhteisöön noudettuna lähettäjältä -tasolla olivat noin 1-5 prosenttia alhaisemmat kuin vientihinnat muihin kolmansiin maihin. Kuten johdanto-osan 56 kappaleessa todetaan, myös Venäjän noudettuna lähettäjältä -hinnat kotimaan myynnissä olivat korkeammat kuin vientihinnat yhteisöön, erityisesti syrjäisillä alueilla sijaitsevien yritysten kohdalla, mikä johtui merkittävästä erosta kuljetuskustannuksissa, kuten jo mainittiin. Tällä perusteella voidaan päätellä, että hintojen suhteen yhteisön markkinat eivät ole kovin houkuttelevat verrattuna Venäjän tuottajien muihin päämarkkinoihin.
(108)
Lisäksi, kuten johdanto-osan 57 kappaleessa mainitaan, pyynnön esittäjä on väittänyt, että erityisesti Pohjois-Afrikkaan (Algeria ja Egypti) ja Lähi-itään (Iran) rakenteilla olevasta lisäkapasiteetista aiheutuva tuotanto aiheuttaisi paineita maailmanmarkkinahintoihin ja vähentäisi siten Venäjän viejien mahdollisuuksia saada osuuksia noilta markkinoilta ja saisi ne kasvattamaan yhteisön markkinoille viemiään määriä. Johdanto-osan 54 kappaleessa mainittujen ennusteiden perusteella todettiin kuitenkin, ettei näillä investoinneilla ole merkittävää vaikutusta maailmanlaajuiseen tarjonnan ja kysynnän tasapainoon, koska maailmanlaajuisen kysynnän odotetaan kasvavan maailmanlaajuista kapasiteettia vastaavasti. Lisäksi tutkimus on osoittanut, että venäläiset ovat jo menettäneet huomattavia osuuksia Aasian (erityisesti Kiinan kansantasavalta) ja Afrikan markkinoilla ja kykenevät melko hyvin vastaamaan paineeseen Latinalaisen Amerikan markkinoilla. Kun otetaan huomioon ennustettu maailmanlaajuinen tarjonnan ja kysynnän tasapaino, väite siitä, että Venäjän vientiä harjoittavat tuottajat voisivat menettää lisää markkinaosuuksia kaikkialla muualla paitsi Euroopassa, vaikuttaa epätodennäköiseltä.
(109)
Pyynnön esittäjä on väittänyt, että Venäjän tuottajien nauttima ansaitsematon kustannushyöty, joka johtuu kaasun kaksoishinnoittelusta, voisi saada Venäjän vientiä harjoittavat tuottajat harjoittamaan merkittävää alihinnoittelua muun muassa siinä tapauksessa, että kansainvälinen tarjonnan ja kysynnän tasapaino muuttuisi epäedulliseksi. Vaikka tätä ei voidakaan sulkea pois, koska tutkimus on osoittanut, että Venäjän vientiä harjoittavien tuottajien kustannusrakenne on todellakin merkittävästi vääristynyt Venäjän harjoittaman kaasun kaksoishinnoittelun takia, mahdollinen alihinnoittelu ei olisi välitöntä seurausta toimenpiteiden kumoamisesta vaan johtuisi muista olosuhteista.
(110)
Sen vuoksi ei voida päätellä, että Venäjän tuottajilla olisi aikeena suunnata uudelleen merkittävä osa nykyisin kolmansiin maihin vietävistä tai kotimarkkinoilla myytävistä määristä yhteisön markkinoille taikka alentaa hintojaan toimenpiteiden kumoamisen seurauksena, vaikkei voidakaan sulkea pois mahdollisuutta, etteikö näin voisi tapahtua muista olosuhteista johtuen.
4. Päätelmät vahingon toistumisen todennäköisyydestä
(111)
Kuten edellä esitetään, voimassa olevilla toimenpiteillä ei ole ollut mitään vaikutusta Venäjän viejien soveltamiin vientihintoihin, yhteisön tuojien samasta tuonnista maksamiin hintoihin eikä Venäjän yhteisön markkinoille suuntautuvan viennin määriin. Samanaikaisesti yhteisön tuotannonala ei ole kärsinyt vahinkoa, vaikka polkumyynnillä tapahtunut tuonti Venäjältä on jatkunut. Sen vuoksi voimassa olevien toimenpiteiden kumoamisella ei olisi vaikutusta Venäjän vientihintoihin tai -määriin eikä myöskään yhteisön tuotannonalan tilanteeseen.
(112)
Pyynnön esittäjän väitteissään mainitsemien ulkoa aiheutuvien tekijöiden analyysi ei sitä paitsi aseta kyseenalaiseksi edellä esitettyä päätelmää, koska ne eivät edes viittaa sellaiseen realistiseen mahdollisuuteen, että Venäjältä yhteisön markkinoille suuntautuvan tuonnin määriä lisättäisiin ja hintoja laskettaisiin ulkoa aiheutuvien tekijöiden johdosta.
(113)
Edellä esitetyn perusteella ei voida päätellä, että yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon toistuminen olisi todennäköistä, jos voimassa olevat toimenpiteet kumottaisiin.
G. POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET
(114)
Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä oleellisista seikoista ja huomioista, joiden perusteella voimassa olevien toimenpiteiden kumoamista aiotaan suositella. Lisäksi asetettiin määräaika, jonka kuluessa osapuolilla oli mahdollisuus esittää huomautuksia ilmoitettujen tietojen johdosta.
(115)
Edellä selostetun perusteella ja perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti voidaan todeta, että Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen (urea) tuonnissa sovellettavat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet olisi kumottava ja menettely olisi päätettävä.
(116)
Kun otetaan huomioon johdanto-osan 109 kappaleessa kuvatut olosuhteet eli se, että Venäjän vientiä harjoittavien tuottajien kustannusrakenne on merkittävästi vääristynyt Venäjän harjoittaman kaasun kaksoishinnoittelun vuoksi, on todettu tarpeelliseksi seurata tarkasti Venäjältä peräisin olevan virtsa-aineen (urea) tuonnin kehitystä, jotta tilanteen niin vaatiessa voidaan ryhtyä nopeasti tarpeellisiin toimiin.
(117)
Edellä esitetyn mukaisesti olisi voimassa olevat toimenpiteet kumottava ja menettely päätettävä, minkä vuoksi olisi päätettävä myös toimenpiteiden muodon asianmukaisuutta koskeva osittainen välivaiheen tarkastelu sekä EuroChemiä koskevan polkumyynnin tarkasteluun rajoitettu osittainen välivaiheen tarkastelu,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kumotaan polkumyyntitulli Venäjältä peräisin olevan CN-koodeihin 3102 10 10 ja 3102 10 90 kuuluvan virtsa-aineen (urea) tuonnissa ja päätetään kyseistä tuontia koskeva menettely.
2 artikla
Päätetään Venäjältä peräisin olevan CN-koodeihin 3102 10 10 ja 3102 10 90 kuuluvan virtsa-aineen (urea) tuontiin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden osittaiset välivaiheen tarkastelut.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 23 päivänä heinäkuuta 2007.