EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 78/2009
af 14. januar 2009
om typegodkendelse af motorkøretøjer med henblik på beskyttelse af fodgængere og andre bløde trafikanter og om ændring af direktiv 2007/46/EF og ophævelse af direktiv 2003/102/EF og direktiv 2005/66/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter proceduren i traktatens artikel 251 (2),
og ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det indre marked omfatter et område uden indre grænser, hvor den fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital skal sikres. Derfor er der indført et EF-typegodkendelsessystem for motorkøretøjer. De tekniske krav i forbindelse med typegodkendelse af motorkøretøjer, hvad angår beskyttelse af fodgængere, bør harmoniseres med henblik på at undgå, at der i medlemsstaterne indføres forskellige krav, og med henblik på at sikre, at det indre marked fungerer efter hensigten.
(2)
Denne forordning er en af de særlige retsakter, som vedrører Fællesskabets typegodkendelsesprocedure i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om etablering af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder beregnet til sådanne køretøjer (rammedirektiv) (3). Med henblik på at nå de i denne forordnings betragtning 1 omhandlede mål bør bilag I, III, IV, VI og XI til direktiv 2007/46/EF ændres.
(3)
Erfaringerne viser, at lovgivning vedrørende motorkøretøjer ofte har et meget detaljeret teknisk indhold. Det er derfor hensigtsmæssigt at vedtage en forordning i stedet for et direktiv for at undgå afvigelser i gennemførelsesforanstaltningerne og en unødvendig grad af lovgivning i medlemsstaterne, eftersom der ikke vil være behov for gennemførelse i national lovgivning. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/102/EF af 17. november 2003 om beskyttelse af fodgængere og andre bløde trafikanter forud for og ved kollision med et motorkøretøj (4) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/66/EF af 26. oktober 2005 om anvendelsen af systemer til frontal beskyttelse på motorkøretøjer (5), som indeholder krav om montering og anvendelse af systemer til frontal beskyttelse på motorkøretøjer og således fastsætter et beskyttelsesniveau for fodgængere, bør derfor erstattes af denne forordning. Dette indebærer, at medlemsstaterne ophæver gennemførelseslovgivningen i forbindelse med de ophævede direktiver.
(4)
Kravene i den anden fase af gennemførelsen af direktiv 2003/102/EF har vist sig ikke at være gennemførlige. I denne forbindelse skal Kommissionen i henhold til artikel 5 i det pågældende direktiv fremlægge de nødvendige forslag for at løse problemer med disse kravs gennemførlighed og eventuelt gøre brug af aktive sikkerhedssystemer, samtidig med at det sikres, at sikkerhedsniveauet for de bløde trafikanter ikke forringes.
(5)
En undersøgelse, som Kommissionen har ladet gennemføre, viser, at beskyttelse af fodgængere kan forbedres betydeligt ved at kræve en kombination af passive og aktive foranstaltninger, som giver et højere beskyttelsesniveau end de tidligere bestemmelser. Især viser undersøgelsen, at det aktive sikkerhedssystem »bremseassistent«, kombineret med ændringer af kravene til passiv sikkerhed i betydelig grad vil øge beskyttelsesniveauet for fodgængere. Det er derfor hensigtsmæssigt at indføre bestemmelser om obligatorisk montering af bremseassistentsystemer i motorkøretøjer. Dette bør dog ikke erstatte, men snarere supplere passive sikkerhedssystemer, der sikrer et højt sikkerhedsniveau.
(6)
Køretøjer udstyret med kollisionsforebyggende systemer kan fritages fra visse krav i denne forordning, hvis de er i stand til at forebygge kollisioner med fodgængere snarere end blot at reducere virkningerne af sådanne kollisioner. Kommissionen kan efter en vurdering af, om anvendelsen af denne form for teknologi effektivt kan forebygge kollisioner med fodgængere og andre bløde trafikanter, forelægge forslag til ændring af denne forordning for at tage hensyn til anvendelsen af kollisionsforebyggende systemer.
(7)
Med det stigende antal tunge køretøjer i byområderne er det hensigtsmæssigt, at bestemmelser om beskyttelse af fodgængere ikke udelukkende finder anvendelse på køretøjer med en totalmasse på højst 2 500 kg, men også, efter en begrænset overgangsperiode, på køretøjer i klasse M1 og N1, der overstiger denne grænse.
(8)
For at forbedre beskyttelsen af fodgængere på det tidligst mulige stadium, bør fabrikanter, som ønsker at ansøge om typegodkendelse i henhold til nye krav, endnu før disse er blevet obligatoriske, kunne gøre dette, såfremt de nødvendige gennemførelsesforanstaltninger allerede er trådt i kraft.
(9)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (6).
(10)
Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til på baggrund af overvågningsresultaterne at vedtage tekniske bestemmelser for anvendelse af prøvningskravene og gennemførelsesforanstaltninger. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, herunder ved at supplere den med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.
(11)
For at sikre en gnidningsløs overgang fra bestemmelserne i direktiv 2003/102/EF og 2005/66/EF til denne forordning bør anvendelsen af forordningen udskydes til efter en vis periode efter dens ikrafttræden.
(12)
Målet for denne forordning, nemlig gennemførelsen af det indre marked ved indførelse af fælles tekniske krav vedrørende fodgængerbeskyttelse, kan ikke i tilstrækkelig grad nås af medlemsstaterne og kan derfor på grund af omfanget af den påkrævede indsats bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
INDHOLD, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand
I denne forordning fastlægges krav til konstruktion af og funktioner for motorkøretøjer og systemer til frontal beskyttelse for at reducere antallet af kvæstelser og disses omfang hos fodgængere og andre bløde trafikanter, der rammes af køretøjers front, og for at forebygge sådanne kollisioner.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på:
a)
motorkøretøjer i klasse M1, som defineret i artikel 3, stk. 11, i direktiv 2007/46/EF og i bilag II, del A, punkt 1, til nævnte direktiv, med forbehold af nærværende artikels stk. 2
b)
motorkøretøjer i klasse N1, som defineret i artikel 3, stk. 11, i direktiv 2007/46/EF og i bilag II, del A, punkt 2, til nævnte direktiv, med forbehold af nærværende artikels stk. 2.
c)
systemer til frontal beskyttelse, som er monteret som originaludstyr på de køretøjer, der henvises til i litra a) eller b), eller som leveres som separate tekniske enheder til montering på sådanne køretøjer.
2. Punkt 2 og 3 i bilag I til denne forordning finder ikke anvendelse på:
a)
køretøjer i klasse N1 og
b)
køretøjer i klasse M1 afledt af klasse N1 med en totalmasse på over 2 500 kg,
hvis førerens position, »R-punktet«, enten befinder sig foran forakslen eller højst 1 100 mm i længderetningen bag forakslens tværgående midterlinje.
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1)
»A-stolpe«: den forreste og yderste tagstøtte, som går fra chassiset til køretøjets tag
2)
»bremseassistentsystem«: en funktion i bremsesystemet, der ud fra førerens særlige bremsekrav kan afgøre, om der er tale om en nødopbremsning og under sådanne omstændigheder:
a)
hjælpe køretøjets fører ved at sikre de bedst mulige bremseforhold eller
b)
være tilstrækkeligt til at igangsætte det blokeringsfri bremsesystem
3)
»kofanger«: den forreste, underste, yderste struktur på køretøjet, som er bestemt til at beskytte køretøjet, når det involveres i en frontalkollision ved lav fart med et andet køretøj; det omfatter ikke et eventuelt system til frontal beskyttelse
4)
»system til frontal beskyttelse«: en eller flere separate strukturer, som et safarigitter eller en supplerende kofanger, som ud over den oprindelige standardkofanger skal beskytte køretøjets ydre overflade mod skader i tilfælde af kollision med et objekt. Særskilte strukturer med en højeste masse under 0,5 kg, der kun er beregnet til at beskytte køretøjets lygter, hører ikke ind under denne definition
5)
»totalmasse«: maksimal teknisk tilladt totalmasse som oplyst af fabrikanten i henhold til punkt 2.8 i bilag I til direktiv 2007/46/EF
6)
»køretøjer i klasse N1 afledt af klasse M1«: køretøjer i klasse N1, som med hensyn til partiet foran A-stolperne har samme generelle struktur og form som et forinden eksisterende køretøj tilhørende klasse M1
7)
»køretøjer i klasse M1 afledt af klasse N1«: køretøjer i klasse M1, som med hensyn til partiet foran A-stolperne har samme generelle struktur og form som et tidligere eksisterende køretøj tilhørende klasse N1.
KAPITEL II
FABRIKANTENS FORPLIGTELSER
Artikel 4
Tekniske krav
1. I overensstemmelse med artikel 9 sikrer fabrikanterne, at køretøjer, der markedsføres, er udstyret med et typegodkendt bremseassistentsystem, som er i overensstemmelse med kravene i punkt 4 i bilag I, og at sådanne køretøjer overholder kravene i punkt 2 eller 3 i bilag I.
2. I overensstemmelse med artikel 10 sikrer fabrikanterne, at systemer til frontal beskyttelse, som er monteret som originaludstyr på markedsførte køretøjer eller leveres som separate tekniske enheder, opfylder kravene i punkt 5 og 6 i bilag I.
3. Fabrikanterne giver de godkendende myndigheder de relevante oplysninger om specifikationer og prøvningsbetingelser for køretøjet og systemet til frontal beskyttelse. Oplysningerne skal omfatte de oplysninger, der er nødvendige for at kontrollere, at enhver aktiv sikkerhedsanordning monteret i køretøjet fungerer.
4. For så vidt angår systemer til frontal beskyttelse, der skal leveres som separate tekniske enheder, giver fabrikanterne de godkendende myndigheder de relevante oplysninger om specifikationer og prøvningsbetingelser for systemet til frontal beskyttelse.
5. Systemer til frontal beskyttelse leveret som separate tekniske enheder må ikke distribueres, udbydes til salg eller sælges, uden at de er ledsaget af en liste over de køretøjstyper, systemet er godkendt til, samt en klart formuleret monteringsvejledning. Monteringsvejledningen skal omfatte specifikke monteringsanvisninger, herunder fastgørelsesanvisninger for de køretøjer, enheden er godkendt til, og gøre det muligt at montere de godkendte komponenter på det pågældende køretøj på en måde, der er i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i punkt 6 i bilag I.
6. Kommissionen vedtager gennemførelsesforanstaltninger, der fastsætter de tekniske bestemmelser for anvendelse af kravene i bilag I. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, herunder ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 40, stk. 2, i direktiv 2007/46/EF.
Artikel 5
Ansøgning om EF-typegodkendelse
1. Fabrikanten tilsender den godkendende myndighed et oplysningsskema i henhold til modellen i del 1 i bilag II, når han ansøger om EF-typegodkendelse for en type køretøj for så vidt angår fodgængerbeskyttelse.
Fabrikanten indleverer et køretøj, som er repræsentativt for den køretøjstype, som søges godkendt, til den tekniske tjeneste, som forestår godkendelsesprøvningen.
2. Fabrikanten tilsender de godkendende myndigheder oplysningsskemaet i henhold til modellen i del 2 i bilag II, når han ansøger om EF-typegodkendelse for en køretøjstype for så vidt angår montering på køretøjet af et system til frontal beskyttelse.
Fabrikanten indleverer et køretøj, udstyret med et system til frontal beskyttelse, som er repræsentativt for den køretøjstype, som søges godkendt, til den tekniske tjeneste, som forestår godkendelsesprøvningen. På anmodning fra den pågældende tekniske tjeneste indleveres desuden specifikke komponenter eller prøver på anvendte materialer.
3. Fabrikanten tilsender de godkendende myndigheder et oplysningsskema i henhold til modellen i del 3 i bilag II, når han ansøger om EF-typegodkendelse for et system til frontal beskyttelse som separat teknisk enhed.
Fabrikanten indleverer et prøveeksemplar af den type system til frontal beskyttelse, som søges godkendt, til den tekniske tjeneste, som forestår godkendelsesprøvningen. Den tekniske tjeneste kan rekvirere yderligere prøver, hvis den skønner det nødvendigt. Prøverne skal på tydelig og uudslettelig måde være mærket med ansøgerens navn og typebetegnelsen. Fabrikanten træffer foranstaltninger med hensyn til den efterfølgende obligatoriske påførsel af EF-typegodkendelsesmærket.
KAPITEL III
FORPLIGTELSER FOR MEDLEMSSTATERNES MYNDIGHEDER
Artikel 6
Meddelelse af EF-typegodkendelse
1. Hvis de relevante krav er opfyldt, meddeler den godkendende myndighed EF-typegodkendelse og udsteder et godkendelsesnummer i overensstemmelse med nummereringssystemet i bilag VII til direktiv 2007/46/EF.
2. I punkt 3 under det pågældende godkendelsesnummer anvendes et af følgende bogstaver:
a)
Ved godkendelse af køretøjer for så vidt angår beskyttelse af fodgængere:
-
»A«, hvis køretøjet opfylder kravene i punkt 2 i bilag I
-
»B«, hvis køretøjet opfylder kravene i punkt 3 i bilag I.
b)
Ved godkendelse af et køretøj for så vidt angår montering på køretøjet af et system til frontal beskyttelse eller ved godkendelse af et system til frontal beskyttelse, der skal leveres som en separat teknisk enhed:
-
»A«, hvis systemet til frontal beskyttelse opfylder kravene i punkt 5 i bilag I, hvad angår anvendelsen af punkt 5.1.1.1, 5.1.2.1, 5.2 og 5.3 i samme bilag
-
»B«, hvis systemet til frontal beskyttelse opfylder kravene i punkt 5 i bilag I, hvad angår anvendelsen af punkt 5.1.1.2, 5.1.2.1, 5.2 og 5.3 i samme bilag
-
»X«, hvis systemet til frontal beskyttelse opfylder kravene i punkt 5 i bilag I, hvad angår anvendelsen af punkt 5.1.1.3, 5.1.2.2, 5.2 og 5.3 i samme bilag.
3. En godkendende myndighed må ikke tildele samme nummer til en anden køretøjstype eller type af system til frontal beskyttelse.
4. Ved anvendelse af stk. 1 udsteder den typegodkendende myndighed en EF-typegodkendelsesattest, som er i overensstemmelse med:
a)
den model, som er angivet i del 1 i bilag III, for en køretøjstype, for så vidt angår beskyttelse af fodgængere
b)
den model, som er angivet i del 2 i bilag III, for en køretøjstype, for så vidt angår montering på køretøjet af et system til frontal beskyttelse
c)
den model, som er angivet i del 3 i bilag III, for en type system til frontal beskyttelse, der skal leveres som separat teknisk enhed.
Artikel 7
EF-typegodkendelsesmærke
Ethvert system til frontal beskyttelse, der er godkendt i overensstemmelse med denne forordning i henhold til typegodkendelsen af en køretøjstype for så vidt angår montering på køretøjet af et system til frontal beskyttelse eller typegodkendelsen af systemer til frontal beskyttelse, der skal leveres som separate tekniske enheder skal opfylde kravene i denne forordning og tildeles og derefter forsynes med et godkendelsesmærke, der er fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag IV.
Artikel 8
Ændring af typen og ændringer af godkendelser
Enhver ændring af køretøjet foran A-stolperne eller af systemet til frontal beskyttelse, som enten berører køretøjets struktur, hoveddimensioner, de materialer køretøjets ydre flader består af, fastgørelsesmetoder eller komponenternes (ydre eller indre) placering i forhold til hinanden, og som kan have en mærkbar indvirkning på resultaterne af prøvningerne, betragtes som en ændring i henhold til artikel 13 i direktiv 2007/46/EF og kræver derfor, at der indsendes en ny ansøgning om typegodkendelse.
Artikel 9
Tidsplan for anvendelse på køretøjer
1. Med virkning fra den i artikel 16, stk. 2, angivne dato skal de nationale myndigheder af grunde, der vedrører fodgængerbeskyttelse, nægte at meddele EF-typegodkendelse eller national typegodkendelse for følgende nye køretøjstyper:
a)
klasse M1, som ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 4 i bilag I
b)
klasse M1 med en totalmasse på højst 2 500 kg, som ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 2 eller 3 i bilag I
c)
klasse N1 afledt af M1 og med en totalmasse på højst 2 500 kg, som ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 2 og 4 eller i punkt 3 og 4 i bilag I.
2. Med virkning fra den 24. februar 2011 skal de nationale myndigheder af grunde, der vedrører fodgængerbeskyttelse, anse typeattester for ikke længere at være gyldige for så vidt angår artikel 26 i direktiv 2007/46/EF og forbyde registrering, salg og ibrugtagning af følgende nye køretøjer, der ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 4 i bilag I til denne forordning:
a)
køretøjer i klasse M1
b)
køretøjer i klasse N1 afledt af klasse M1 og med en totalmasse på højst 2 500 kg.
3. Med virkning fra den 24. februar 2013 skal de nationale myndigheder af grunde, der vedrører fodgængerbeskyttelse, nægte at meddele EF-typegodkendelse eller national typegodkendelse for følgende nye køretøjstyper:
a)
klasse M1 med en totalmasse på højst 2 500 kg, som ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 3 i bilag I
b)
klasse N1 afledt af M1 og med en totalmasse på højst 2 500 kg, som ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 3 i bilag I.
4. Med virkning fra den 31. december 2012 skal de nationale myndigheder af grunde, der vedrører fodgængerbeskyttelse, anse typeattester for ikke længere at være gyldige for så vidt angår artikel 26 i direktiv 2007/46/EF, og forbyde registrering, salg og ibrugtagning af følgende nye køretøjer, hvis de ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 2 eller 3 i bilag I til denne forordning:
a)
køretøjer i klasse M1 med en totalmasse på højst 2 500 kg
b)
køretøjer i klasse N1 afledt af klasse M1 og med en totalmasse på højst 2 500 kg.
5. Med virkning fra den 24. februar 2015 skal de nationale myndigheder af grunde, der vedrører fodgængerbeskyttelse, nægte at meddele EF-typegodkendelse eller national typegodkendelse for følgende nye køretøjstyper:
a)
klasse M1 med en totalmasse på over 2 500 kg, som ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 3 i bilag I
b)
klasse N1, som ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 3 og 4 i bilag I.
6. Med virkning fra den 24. august 2015 skal de nationale myndigheder af grunde, der vedrører fodgængerbeskyttelse, anse typeattester for ikke længere at være gyldige for så vidt angår artikel 26 i direktiv 2007/46/EF og forbyde registrering, salg og ibrugtagning af nye køretøjer i klasse N1, som ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 4 i bilag I til denne forordning.
7. Med virkning fra den 24. februar 2018 skal de nationale myndigheder af grunde, der vedrører fodgængerbeskyttelse, anse typeattester for ikke længere at være gyldige for så vidt angår artikel 26 i direktiv 2007/46/EF og forbyde registrering, salg og ibrugtagning af følgende nye køretøjer:
a)
køretøjer i klasse M1 med en totalmasse på højst 2 500 kg, som ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 3 i bilag I til denne forordning
b)
køretøjer i klasse N1 afledt af M1 og med en totalmasse på højst 2 500 kg, som ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 3 i bilag I til denne forordning.
8. Med virkning fra den 24. august 2019 skal de nationale myndigheder af grunde, der vedrører fodgængerbeskyttelse, anse typeattester for ikke længere at være gyldige for så vidt angår artikel 26 i direktiv 2007/46/EF og forbyde registrering, salg og ibrugtagning af følgende nye køretøjer:
a)
køretøjer i klasse M1 med en totalmasse på over 2 500 kg, som ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 3 i bilag I til denne forordning
b)
køretøjer i klasse N1, som ikke overholder de tekniske bestemmelser i punkt 3 i bilag I til denne forordning.
9. Uden at dette foregriber denne artikels stk. 1-8 og med forbehold af ikrafttrædelsen af de foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til artikel 4, stk. 6, må de nationale myndigheder, hvis en fabrikant anmoder herom, ikke af grunde, der vedrører fodgængerbeskyttelse, nægte at meddele EF-typegodkendelse eller national typegodkendelse for et nyt køretøj eller forbyde registrering, salg eller ibrugtagning heraf, hvis det pågældende køretøj opfylder de tekniske bestemmelser i punkt 3 eller 4 i bilag I.
Artikel 10
Anvendelse på systemer til frontal beskyttelse
1. De nationale myndigheder skal nægte at meddele EF-typegodkendelse eller national typegodkendelse for en ny køretøjstype for så vidt angår montering af et system til frontal beskyttelse eller EF-typegodkendelse for separate tekniske enheder i en ny type system til frontal beskyttelse, som ikke overholder kravene i punkt 5 og 6 i bilag I.
2. De nationale myndigheder skal af grunde, der vedrører fodgængerbeskyttelse, anse typeattester for ikke længere at være gyldige for så vidt angår artikel 26 i direktiv 2007/46/EF og forbyde registrering, salg og ibrugtagning af nye køretøjer, som ikke overholder kravene i punkt 5 og 6 i bilag I til denne forordning.
3. Kravene i punkt 5 og 6 i bilag I til denne forordning finder anvendelse på systemer til frontal beskyttelse, der leveres som separate tekniske enheder i henhold til artikel 28 i direktiv 2007/46/EF.
Artikel 11
Kollisionsforebyggende systemer
1. På grundlag af en vurdering forelagt af Kommissionen kan køretøjer udstyret med kollisionsforebyggende systemer fritages fra prøvningskravene i punkt 2 og 3 i bilag I for at opnå EF-typegodkendelse eller national typegodkendelse for en køretøjstype for så vidt angår fodgængerbeskyttelse eller for at blive solgt, registreret eller taget i brug.
2. Kommissionen forelægger en sådan vurdering, eventuelt ledsaget af forslag om ændring af denne forordning, for Europa-Parlamentet og Rådet.
Alle foreslåede foranstaltninger skal sikre beskyttelsesniveauer, der med hensyn til reel effektivitet mindst svarer til beskyttelsesniveauerne i punkt 2 og 3 i bilag I.
Artikel 12
Overvågning
1. Hvert år, og senest den 28. februar i året efter indsamlingen af oplysningerne, meddeler de nationale myndigheder Kommissionen resultaterne af den overvågning, der er beskrevet i punkt 2.2, 2.4 og 3.2 i bilag I.
Kravet om at meddele disse resultater ophører med at gælde fra den 24. februar 2014.
2. Kommissionen kan på grundlag af resultaterne af den overvågning, der er gennemført i henhold til punkt 2.2, 2.4 og 3.2 i bilag I, vedtage de nødvendige gennemførelsesforanstaltninger.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning bl.a. ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 40, stk. 2, i direktiv 2007/46/EF.
3. Kommissionen, der handler på grundlag af relevante oplysninger fra de godkendende myndigheder og interesserede parter og på grundlag af uafhængige undersøgelser, overvåger den tekniske udvikling vedrørende øgede krav til passiv sikkerhed, bremseassistentsystemer og andre aktive sikkerhedsteknologier, som kan forbedre sikkerheden for bløde trafikanter.
4. Senest den 24. februar 2014 vurderer Kommissionen gennemførligheden og anvendelsen af sådanne øgede krav til passiv sikkerhed. Den vurderer, hvorvidt denne forordning fungerer efter hensigten for så vidt angår anvendelsen og virkningen af bremseassistentsystemet og andre aktive sikkerhedsteknologier.
5. Kommissionen forelægger en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet, som i nødvendigt omfang vil være ledsaget af forslag vedrørende emnet.
Artikel 13
Sanktioner
1. Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner i tilfælde af fabrikanters overtrædelse af bestemmelserne i denne forordning og træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de iværksættes. Disse sanktioner skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne anmelder disse bestemmelser til Kommissionen senest den 24. august 2010 og giver den omgående besked om enhver ændring af dem.
2. De overtrædelser, for hvilke der gælder sanktioner, omfatter:
a)
afgivelse af falske erklæringer i forbindelse med godkendelsesprocedurer eller procedurer, der fører til tilbagekaldelse
b)
forfalskning af prøvningsresultater med henblik på typegodkendelse
c)
tilbageholdelse af data eller tekniske specifikationer, der kunne føre til tilbagekaldelse eller inddragelse af typegodkendelsen
d)
nægtelse af adgang til oplysninger.
KAPITEL IV
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 14
Ændringer af direktiv 2007/46/EF
Direktiv 2007/46/EF ændres som angivet i bilag V til denne forordning.
Artikel 15
Ophævelse
Direktiv 2003/102/EF og direktiv 2005/66/EF ophæves med virkning fra den dato, som er angivet i denne forordnings artikel 16, stk. 2.
Henvisninger til de ophævede direktiver betragtes som henvisninger til denne forordning.
Artikel 16
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse fra den 24. november 2009, bortset fra artikel 4, stk. 6, og artikel 9, stk. 9, som finder anvendelse fra ikrafttrædelsesdatoen, og artikel 9, stk. 2-8, som finder anvendelse fra de deri fastsatte datoer.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 14. januar 2009.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 78/2009,
annettu 14 päivänä tammikuuta 2009,
jalankulkijoiden ja muiden loukkaantumiselle alttiiden tienkäyttäjien suojelun huomioon ottamisesta ajoneuvojen tyyppihyväksynnässä, direktiivin 2007/46/EY muuttamisesta ja direktiivien 2003/102/EY ja 2005/66/EY kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Sisämarkkinat muodostavat alueen, jolla ei ole sisärajoja ja jolla on taattava tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus. Tämän vuoksi on olemassa yhteisön tyyppihyväksyntäjärjestelmä moottoriajoneuvoille. Tekniset vaatimukset moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnälle jalankulkijoiden suojelun suhteen olisi yhdenmukaistettava, jotta eri jäsenvaltioissa ei otettaisi käyttöön erilaisia vaatimuksia ja jotta sisämarkkinoiden moitteeton toiminta varmistettaisiin.
(2)
Tämä asetus on yksi 5 päivänä syyskuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY (3) mukaiseen yhteisön tyyppihyväksyntämenettelyyn liittyvistä erillisistä säädöksistä, jolla vahvistetaan puitteet moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle (puitedirektiivi). Tämän asetuksen johdanto-osan 1 kappaleessa mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi direktiivin 2007/46/EY liitteitä I, III, IV, VI ja XI olisi muutettava.
(3)
Kokemus on osoittanut, että moottoriajoneuvoja koskevan lainsäädännön sisältö on usein ollut erittäin yksityiskohtaisen teknistä. Sen vuoksi on tarkoituksenmukaista hyväksyä direktiivin sijaan asetus, jotta vältetään eroavaisuudet niissä toimenpiteissä, joilla säädös saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, sekä tarpeeton lainsäädäntöporras jäsenvaltioissa, kun säädöstä ei tarvitse erikseen saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä. Jalankulkijoiden ja muiden loukkaantumiselle alttiiden tienkäyttäjien suojelusta ennen törmäystä ja törmäystilanteessa moottoriajoneuvon kanssa 17 päivänä marraskuuta 2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/102/EY (4) ja etusuojajärjestelmien käytöstä moottoriajoneuvoissa 26 päivänä lokakuuta 2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/66/EY (5), jossa säädetään etusuojajärjestelmien ajoneuvoihin asentamista ja ajoneuvoissa käyttöä koskevista vaatimuksista ja näin ollen jalankulkijoiden suojelun tasosta, olisi sen vuoksi korvattava tällä asetuksella, jotta voidaan varmistaa tämän alan johdonmukaisuus. Sen seurauksena jäsenvaltioiden olisi kumottava lainsäädäntö, jolla kumottu direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä.
(4)
Direktiivin 2003/102/EY täytäntöönpanon toisen vaiheen vaatimukset eivät ole osoittautuneet soveltamiskelpoisiksi. Tässä tilanteessa kyseisen direktiivin 5 artiklan mukaan komission oli esitettävä tarvittavat ehdotukset näiden vaatimusten soveltamiskelpoisuuteen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi ja mahdollisesti aktiivisten turvallisuusjärjestelmien hyödyntämiseksi, varmistaen samalla, ettei loukkaantumisille alttiiden tienkäyttäjien turvallisuustaso heikkenisi.
(5)
Komission tilaama tutkimus osoittaa, että jalankulkijoiden suojelemista voidaan parantaa merkittävästi passiivisten ja aktiivisten toimenpiteiden yhdistelmällä, jolla saadaan aikaan nykyisten säännösten antamaa suojaa korkeampi suojelun taso. Tutkimus osoittaa erityisesti, että aktiivinen turvajärjestelmä, hätäjarrutehostin, yhdessä passiivisiin turvallisuusvaatimuksiin tehtyjen muutosten kanssa parantaisi huomattavasti jalankulkijoiden suojan tasoa. Näin ollen on tarkoituksenmukaista säätää hätäjarrutehostinjärjestelmien pakollisesta asentamisesta uusiin ajoneuvoihin. Tarkoituksena ei kuitenkaan olisi korvata korkeatasoisia passiivisia turvajärjestelmiä, vaan pikemminkin täydentää niitä.
(6)
Törmäyksenestojärjestelmillä varustetuilta ajoneuvoilta ei edellytettäisi tiettyjen tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten täyttämistä, kun näiden järjestelmien avulla voidaan välttää yhteentörmäykset jalankulkijoiden kanssa sen sijaan, että pelkästään lievennetään törmäysten vaikutuksia. Arvioituaan, voidaanko mainitun teknologian avulla tehokkaasti välttää yhteentörmäykset jalankulkijoiden ja muiden loukkaantumiselle alttiiden tienkäyttäjien kanssa, komissio voi antaa ehdotuksia tämän asetuksen muuttamiseksi siten, että mainittujen törmäyksenestojärjestelmien käyttö otetaan huomioon.
(7)
Koska raskaampien ajoneuvojen määrä kaupunkialueella kasvaa, jalankulkijoiden suojelua koskevia säännöksiä olisi sovellettava sellaisten ajoneuvojen lisäksi, joiden enimmäismassa on enintään 2 500 kg, rajoitetun siirtymäkauden jälkeen kaikkiin tuon massan ylittäviin M1- sekä N1-luokan ajoneuvoihin.
(8)
Jotta voitaisiin tehostaa jalankulkijoiden suojaa mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, valmistajien, jotka haluavat hakea uusien vaatimusten mukaista tyyppihyväksyntää ennen kuin ne tulevat pakollisiksi, olisi voitava tehdä niin sillä edellytyksellä, että tarpeelliset täytäntöönpanotoimenpiteet ovat jo voimassa.
(9)
Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä on päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (6) mukaisesti.
(10)
Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä toimivalta hyväksyä testejä koskeviin määräyksiin liittyviä yksityiskohtaisia teknisiä määräyksiä ja valvonnan tulosten perusteella täytäntöönpanotoimenpiteitä. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä uusilla muilla kuin keskeisillä osilla, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
(11)
Jotta varmistetaan sujuva siirtyminen direktiivistä 2003/102/EY ja direktiivistä 2005/66/EY tähän asetukseen, asetuksen soveltamista olisi lykättävä tietyn ajanjakson ajan sen voimaantulosta.
(12)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on sisämarkkinoiden toteuttaminen ottamalla käyttöön jalankulkijoiden suojelua koskevat yhteiset tekniset vaatimukset, vaan se voidaan toiminnan laajuuden vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen,
OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 LUKU
KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Aihe
Tässä asetuksessa vahvistetaan moottoriajoneuvojen ja etusuojajärjestelmien rakentamiseen ja toimintaan sovellettavat vaatimukset, joilla pyritään vähentämään jalankulkijoille ja muille loukkaantumiselle alttiille tienkäyttäjille aiheutuvien vammojen määrää ja vakavuutta ajoneuvojen etuosan törmätessä heihin sekä välttämään sellaisia törmäyksiä.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan
a)
M1-luokan moottoriajoneuvoihin, sellaisina kuin ne on määritelty direktiivin 2007/46/EY 3 artiklan 11 kohdassa ja sen liitteessä II olevan A kohdan 1 alakohdassa, jollei tämän artiklan 2 kohdasta muuta johdu;
b)
N1-luokan moottoriajoneuvoihin, sellaisina kuin ne on määritelty direktiivin 2007/46/EY 3 artiklan 11 kohdassa ja sen liitteessä II olevan A kohdan 2 alakohdassa, jollei tämän artiklan 2 kohdasta muuta johdu;
c)
etusuojajärjestelmiin, jotka on alun perin asennettu edellä kohdassa a ja b tarkoitettuihin ajoneuvoihin tai toimitettu erillisinä teknisinä yksiköinä, jotka on tarkoitettu asennettaviksi kyseisiin ajoneuvoihin.
2. Tämän asetuksen liitteessä I olevaa 2 ja 3 kohtaa ei sovelleta
a)
N1-luokan ajoneuvoihin; eikä
b)
N1-luokan ajoneuvoihin perustuviin M1-luokan ajoneuvoihin, joiden enimmäismassa on suurempi kuin 2 500 kg.
jos kuljettajan istuinpaikan R-piste on etuakselin etupuolella tai pituussuunnassa enintään 1 100 mm etuakselin poikittaisen keskilinjan takapuolella.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1)
’A-pylväällä’ etummaista ja ulointa kattoa tukevaa rakennetta, joka ulottuu ajoneuvon alustasta kattoon;
2)
’hätäjarrutehostinjärjestelmällä’ jarrujärjestelmän toimintoa, joka määrittää hätäjarrutuksen tarpeen ajajan käyttämän jarrutuspaineen mukaisesti ja mainituissa olosuhteissa siten, että se
a)
auttaisi ajajaa saavuttamaan tehokkaimman mahdollisen jarrutuksen, tai
b)
on riittävä aiheuttamaan jarrujen lukkiutumisen estojärjestelmän täyden tehon käyttämisen;
3)
’puskurilla’ ajoneuvon etuosan alempaa ja ulompaa rakennetta siihen kiinnitettyine osineen, jonka tarkoituksena on suojata ajoneuvoa alhaisella nopeudella tapahtuvassa törmäyksessä toisen ajoneuvon kanssa; puskuri ei kuitenkaan käsitä mahdollista etusuojajärjestelmää;
4)
’etusuojajärjestelmällä’ erillistä rakennetta tai rakenteita, kuten karjapuskuria tai lisäpuskuria, jonka tarkoituksena on ajoneuvoon alun perin kuuluneen puskurin lisäksi suojata ajoneuvon ulkopintaa vahingoilta törmäystilanteessa, mutta ei kuitenkaan rakenteita, joiden massa on alle 0,5 kg ja joiden tarkoituksena on suojata ainoastaan ajoneuvon valoja;
5)
’enimmäismassalla’ direktiivin 2007/46/EY liitteessä I olevan 2.8 kohdan mukaista valmistajan ilmoittamaa suurinta teknisesti sallittua massaa kuormitettuna;
6)
’M1-luokan ajoneuvoihin perustuvilla N1-luokan ajoneuvoilla’ N1-luokan ajoneuvoja, joiden A-pylväiden etupuolinen osa on rakenteeltaan ja muodoltaan samanlainen kuin perustana olevalla M1-luokan ajoneuvolla;
7)
’N1-luokan ajoneuvoihin perustuvilla M1-luokan ajoneuvoilla’ M1-luokan ajoneuvoja, joiden A-pylväiden etupuolinen osa on rakenteeltaan ja muodoltaan samanlainen kuin perustana olevalla N1-luokan ajoneuvolla.
II LUKU
VALMISTAJIEN VELVOLLISUUDET
4 artikla
Tekniset vaatimukset
1. Jäljempänä olevan 9 artiklan mukaisesti valmistajien on varmistettava, että markkinoille saatettavat ajoneuvot on varustettu liitteessä I olevan 4 kohdan vaatimusten mukaisesti tarkastetulla tyyppihyväksytyllä hätäjarrutehostinjärjestelmällä ja että tällaiset ajoneuvot ovat liitteessä I olevan 2 ja 3 kohdan vaatimusten mukaisia.
2. Jäljempänä olevan 10 artiklan mukaisesti valmistajat varmistavat, että etusuojajärjestelmät, jotka toimitetaan joko alun perin markkinoille asetettaviin ajoneuvoihin asennettuina tai jotka toimitetaan erillisinä teknisinä yksikköinä, ovat liitteessä I olevan 5 ja 6 kohdan vaatimusten mukaisia.
3. Valmistajien on toimitettava hyväksyntäviranomaisille asianmukaiset tiedot ajoneuvoa ja etusuojajärjestelmää koskevista eritelmistä ja testiolosuhteista. Näihin tietoihin on sisällyttävä tiedot, jotka ovat tarpeen ajoneuvoon asennettujen aktiivisten turvalaitteiden toiminnan tarkistamiseksi.
4. Erillisinä teknisinä yksikköinä toimitettavien etusuojajärjestelmien osalta valmistajien on toimitettava hyväksyntäviranomaisille asianmukaiset tiedot järjestelmää koskevista eritelmistä ja testiolosuhteista.
5. Etusuojajärjestelmiä ei saa erillisinä teknisinä yksikköinä saattaa jakeluun, tarjota myyntiin tai myydä ilman luetteloa ajoneuvotyypeistä, joihin etusuojajärjestelmä on tyyppihyväksytty, eikä ilman selkeitä asennusohjeita. Asennusohjeissa on oltava sellaisia ajoneuvoja varten tarkoitetut kiinnitysohjeet, joihin yksikkö on hyväksytty, jotta yksikkö voidaan asentaa kyseiseen ajoneuvoon liitteessä I olevan 6 kohdan asianomaisten määräysten mukaisesti.
6. Komissio antaa täytäntöönpanotoimenpiteet, joilla säädetään tekniset säännökset liitteessä I säädettyjen vaatimusten soveltamiseksi. Kyseiset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia muun muassa sitä täydentämällä, hyväksytään direktiivin 2007/46/EY 40 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
5 artikla
EY-tyyppihyväksynnän hakeminen
1. Valmistajan on toimitettava hyväksyntäviranomaiselle ilmoituslomake, joka on laadittu liitteessä II olevassa 1 osassa olevan mallin mukaisesti, hakiessaan ajoneuvotyypin EY-tyyppihyväksyntää jalankulkijoiden suojelun osalta.
Valmistajan on toimitettava tyyppihyväksyntätestauksesta vastaavalle tutkimuslaitokselle hyväksyttävää ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo.
2. Hakiessaan EY-tyyppihyväksyntää ajoneuvotyypille, joka on varustettu etusuojajärjestelmällä, valmistajan on toimitettava liitteessä II olevassa 2 osassa olevan mallin mukaisesti laadittu ilmoituslomake hyväksyntäviranomaiselle.
Valmistajan on toimitettava tyyppihyväksyntätestauksesta vastaavalle tutkimuslaitokselle hyväksyttävää etusuojajärjestelmällä varustettua ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo. Kyseisen tutkimuslaitoksen pyynnöstä valmistajan on toimitettava lisäksi erityiset osat tai näytteet käytetyistä materiaaleista.
3. Hakiessaan erillisen teknisen yksikön EY-tyyppihyväksyntää etusuojajärjestelmätyypille valmistajan on toimitettava liitteessä II olevassa 3 osassa olevan mallin mukaisesti laadittu ilmoituslomake hyväksyntäviranomaiselle.
Valmistajan on toimitettava tyyppihyväksyntätestauksesta vastaavalle tutkimuslaitokselle edustava näyte hyväksyttävästä etusuojajärjestelmätyypistä. Kyseisellä tutkimuslaitoksella on katsoessaan sen tarpeelliseksi oikeus pyytää useampia näytekappaleita. Näytteissä on näyttävä selvästi ja pysyvästi hakijan kauppanimi tai -merkki sekä tyypin kuvaus. Valmistaja varautuu siihen, että EY-tyyppihyväksyntämerkkiä on myöhemmin pidettävä näkyvästi esillä.
III LUKU
JÄSENVALTIOIDEN VIRANOMAISTEN VELVOLLISUUDET
6 artikla
EY-tyyppihyväksynnän myöntäminen
1. Jos asiaankuuluvat vaatimukset täyttyvät, hyväksyntäviranomainen myöntää EY-tyyppihyväksynnän ja antaa EY-tyyppihyväksyntänumeron direktiivin 2007/46/EY liitteessä VII säädetyn numerointijärjestelmän mukaisesti.
2. Mainitun tyyppihyväksyntänumeron osaa 3 varten käytetään yhtä seuraavista kirjaimista:
a)
ajoneuvojen hyväksyntään jalankulkijoiden suojelun osalta:
-
”A”, jos ajoneuvo täyttää liitteessä I olevan 2 kohdan vaatimukset,
-
”B”, jos ajoneuvo täyttää liitteessä I olevan 3 kohdan vaatimukset;
b)
niiden ajoneuvojen etusuojajärjestelmien hyväksyntään, jotka on alun perin asennettu ajoneuvoihin, tai erillisenä teknisenä yksikkönä toimitettavan etusuojajärjestelmän hyväksyntään:
-
”A”, jos etusuojajärjestelmä täyttää liitteessä I olevan 5 kohdan vaatimukset, jotka koskevat 5.1.1.1, 5.1.2.1, 5.2 ja 5.3 kohdan soveltamista,
-
”B”, jos etusuojajärjestelmä täyttää liitteessä I olevan 5 kohdan vaatimukset, jotka koskevat 5.1.1.2, 5.1.2.1, 5.2 ja 5.3 kohdan soveltamista,
-
”X”, jos etusuojajärjestelmä täyttää liitteessä I olevan 5 kohdan vaatimukset, jotka koskevat 5.1.1.3, 5.1.2.2, 5.2 ja 5.3 kohdan soveltamista.
3. Hyväksyntäviranomainen ei saa antaa samaa numeroa toiselle ajoneuvotyypille tai toiselle etusuojajärjestelmätyypille.
4. Edellä olevaa 1 kohtaa sovellettaessa hyväksyntäviranomainen toimittaa EY-tyyppihyväksyntätodistuksen, joka on laadittu seuraavien asiakirjojen mukaisesti:
a)
liitteessä III olevassa 1 osassa oleva malli ajoneuvotyypille jalankulkijoiden suojelun osalta;
b)
liitteessä III olevassa 2 osassa oleva malli ajoneuvotyypille siihen asennetun etusuojajärjestelmän osalta;
c)
liitteessä III olevassa 3 osassa oleva malli etusuojajärjestelmätyypille, joka toimitetaan erillisenä teknisenä yksikkönä.
7 artikla
EY-tyyppihyväksyntämerkki
Jokaisen etusuojajärjestelmän, joka hyväksytään tämän asetuksen mukaisesti ajoneuvon tyyppihyväksyntänä etusuojajärjestelmän asennuksen osalta, tai etusuojajärjestelmän tyyppihyväksyntänä erillisenä teknisenä yksikkönä, on täytettävä tämän asetuksen vaatimukset, ja sille on myönnettävä liitteessä IV säädetty EY-tyyppihyväksyntämerkki, joka on näin ollen kiinnitettävä kyseiseen etusuojajärjestelmään.
8 artikla
Tyypin ja hyväksyntien muutokset
Kaikki muutokset, jotka koskevat ajoneuvon A-pylväiden edessä olevaa osaa tai sen etusuojajärjestelmää ja jotka vaikuttavat ajoneuvon rakenteeseen, pääasiallisiin mittoihin, ajoneuvon ulkopintojen materiaaleihin, kiinnitystapoihin taikka ulkoiseen tai sisäiseen osien järjestelyyn, ja joilla voi olla merkittävä vaikutus testituloksiin, katsotaan direktiivin 2007/46/EY 13 artiklan säännösten mukaisiksi muutoksiksi, joiden vuoksi on haettava uutta tyyppihyväksyntää.
9 artikla
Ajoneuvoihin sovellettava aikataulu
1. Kansallisten viranomaisten on 16 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetusta päivämäärästä alkaen jalankulkijoiden suojeluun liittyvin perustein kieltäydyttävä antamasta EY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää seuraaville uusille ajoneuvotyypeille:
a)
M1-luokan ajoneuvo, joka ei täytä liitteessä I olevassa 4 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä;
b)
M1-luokan ajoneuvo, jonka enimmäismassa on 2 500 kg ja joka ei täytä liitteessä I olevassa 2 tai 3 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä;
c)
M1-luokkaan perustuva N1-luokan ajoneuvo, jonka enimmäismassa on 2 500 kg ja joka ei täytä tämän asetuksen liitteessä I olevassa 2 tai 4 kohdassa tai 3 ja 4 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä.
2. Kansalliset viranomaiset eivät 24 päivästä helmikuuta 2011 alkaen jalankulkijoiden suojeluun liittyvin perustein enää saa pitää vaatimustenmukaisuustodistusta pätevänä direktiivin 2007/46/EY 26 artiklaa sovellettaessa, ja niiden on kiellettävä seuraavien uusien ajoneuvojen rekisteröinti myynti ja käyttöönotto, jotka eivät täytä tämän asetuksen liitteessä I olevassa 4 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä:
a)
M1-luokan ajoneuvo;
b)
M1-luokan ajoneuvoihin perustuva N1-luokan ajoneuvo, jonka enimmäismassa on 2 500 kg;
3. Kansallisten viranomaisten on 24 päivästä helmikuuta 2013 alkaen jalankulkijoiden suojeluun liittyvin perustein kieltäydyttävä antamasta EY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää seuraaville uusille ajoneuvotyypeille:
a)
M1-luokan ajoneuvo, jonka enimmäismassa on enintään 2 500 kg ja joka ei täytä liitteessä I olevassa 3 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä;
b)
M1-luokan ajoneuvoihin perustuva N1-luokan ajoneuvo, jonka enimmäismassa on 2 500 kg ja joka ei täytä liitteessä I olevassa 3 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä.
4. Kansalliset viranomaiset eivät 31 päivästä joulukuuta 2012 alkaen jalankulkijoiden suojeluun liittyvin perustein enää saa pitää vaatimustenmukaisuustodistusta pätevänä direktiivin 2007/46/EY 26 artiklaa sovellettaessa, ja niiden on kiellettävä seuraavien uusien ajoneuvojen, jotka eivät täytä tämän asetuksen liitteessä I olevassa 2 kohdassa tai 3 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia, rekisteröinti, myynti ja käyttöönotto:
a)
M1-luokan ajoneuvo, jonka enimmäismassa on 2 500 kg;
b)
M1-luokan ajoneuvoihin perustuva N1-luokan ajoneuvo, jonka enimmäismassa on 2 500 kg.
5. Kansallisten viranomaisten on 24 päivästä helmikuuta 2015 alkaen jalankulkijoiden suojeluun liittyvin perustein kieltäydyttävä antamasta EY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää seuraaville uusille ajoneuvotyypeille:
a)
M1-luokan ajoneuvo, jonka enimmäismassa on yli 2 500 kg ja joka ei täytä liitteessä I olevassa 3 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä;
b)
N1-luokan ajoneuvo, joka ei täytä liitteessä I olevassa 3 ja 4 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä.
6. Kansalliset viranomaiset eivät 24 päivästä elokuuta 2015 alkaen jalankulkijoiden suojeluun liittyvin perustein enää saa pitää vaatimustenmukaisuustodistusta pätevänä direktiivin 2007/46/EY 26 artiklaa sovellettaessa, ja niiden on kiellettävä niiden uusien N1-luokan ajoneuvojen rekisteröinti, myynti ja käyttöönotto, jotka eivät täytä tämän asetuksen liitteessä I olevassa 4 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä.
7. Kansalliset viranomaiset eivät 24 päivästä helmikuuta 2018 alkaen jalankulkijoiden suojeluun liittyvin perustein enää saa pitää vaatimustenmukaisuustodistusta pätevänä direktiivin 2007/46/EY 26 artiklaa sovellettaessa, ja niiden on kiellettävä seuraavien uusien ajoneuvojen rekisteröinti, myynti ja käyttöönotto:
a)
M1-luokan ajoneuvo, jonka enimmäismassa on 2 500 kg ja joka ei täytä tämän asetuksen liitteessä I olevassa 3 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä;
b)
M1-luokkaan perustuva N1-luokan ajoneuvo, jonka enimmäismassa on 2 500 kg ja joka ei täytä tämän asetuksen liitteessä I olevassa 3 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä.
8. Kansalliset viranomaiset eivät 24 päivästä elokuuta 2019 alkaen jalankulkijoiden suojeluun liittyvin perustein enää saa pitää vaatimustenmukaisuustodistusta pätevänä direktiivin 2007/46/EY 26 artiklaa sovellettaessa, ja niiden on kiellettävä seuraavien uusien ajoneuvojen rekisteröinti, myynti ja käyttöönotto:
a)
M1-luokan ajoneuvo, jonka enimmäismassa on yli 2 500 kg ja joka ei täytä tämän asetuksen liitteessä I olevassa 3 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä;
b)
N1-luokan ajoneuvo, joka ei täytä tämän asetuksen liitteessä I olevassa 3 kohdassa vahvistettuja teknisiä määräyksiä.
9. Sillä edellytyksellä, että 4 artiklan 6 kohdan mukaisesti säädetyt toimet ovat tulleet voimaan ja jos valmistaja niin vaatii, kansalliset viranomaiset eivät saa jalankulkijoiden suojeluun liittyvin perustein kieltäytyä myöntämästä ajoneuvotyypille EY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää tai kieltää ajoneuvon rekisteröintiä, myyntiä tai käyttöönottoa, jos kyseinen ajoneuvo täyttää liitteessä I olevassa 3 tai 4 kohdassa vahvistetut tekniset määräykset, tämän kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 1-8 kohdan soveltamista.
10 artikla
Säännösten soveltaminen etusuojajärjestelmiin
1. Jäsenvaltioiden on kieltäydyttävä antamasta EY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää uudelle ajoneuvotyypille sen etusuojajärjestelmän osalta tai EY:n erillisen teknisen yksikön tyyppihyväksyntää uudelle etusuojajärjestelmätyypille silloin, kun etusuojajärjestelmä ei ole liitteessä I olevan 5 ja 6 kohdan vaatimusten mukainen.
2. Kansalliset viranomaiset eivät etusuojajärjestelmiin liittyvin perustein enää saa pitää vaatimustenmukaisuustodistusta pätevänä direktiivin 2007/46/EY 26 artiklaa sovellettaessa, ja niiden on kiellettävä sellaisten uusien ajoneuvojen rekisteröinti, myynti ja käyttöönotto, jotka eivät ole tämän asetuksen liitteessä I olevan 5 ja 6 kohdan vaatimusten mukaisia.
3. Tämän asetuksen liitteessä I olevassa 5 ja 6 kohdassa säädettyjä vaatimuksia on sovellettava erillisinä teknisinä yksikköinä toimitettaviin etusuojajärjestelmiin direktiivin 2007/46/EY 28 artiklaa sovellettaessa.
11 artikla
Törmäyksenestojärjestelmät
1. Komission arvioinnin perusteella ajoneuvojen, jotka on varustettu törmäyksenestojärjestelmillä, ei välttämättä tarvitse täyttää liitteessä I olevassa 2 ja 3 kohdassa vahvistettuja testausvaatimuksia, jotta ajoneuvotyypille voidaan myöntää jalankulkijoiden suojeluun liittyvin perustein EY-tyyppihyväksyntä tai kansallinen tyyppihyväksyntä tai jotta niitä voidaan rekisteröidä, myydä tai ottaa käyttöön.
2. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle arvioinnin ja tarvittaessa tämän asetuksen muuttamista koskevat ehdotukset.
Mahdollisten ehdotusten avulla on varmistettava suojatasot, jotka ovat todelliselta vaikutukseltaan ainakin yhtä tehokkaat kuin liitteessä I olevassa 2 ja 3 kohdassa vahvistetut tasot.
12 artikla
Seuranta
1. Kansalliset viranomaiset toimittavat komissiolle liitteessä I olevassa 2.2, 2.4 ja 3.2 kohdassa tarkoitetun valvonnan tulokset vuosittain ja viimeistään 28 päivänä helmikuuta tulosten hankintavuotta seuraavana vuonna.
Velvoitetta toimittaa kyseisiä tuloksia lakataan soveltamasta 24 päivänä helmikuuta 2014.
2. Komissio voi liitteessä I olevan 2.2, 2.4 ja 3.2 kohdan mukaisesti toteutetun valvonnan tulosten perusteella hyväksyä täytäntöönpanotoimenpiteitä tarvittaessa.
Kyseiset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä, hyväksytään direktiivin 2007/46/EY 40 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
3. Komissio, joka toimii hyväksyntäviranomaisten ja asianomaisten osapuolten antamien asianmukaisten tietojen sekä riippumattomien tutkimusten perusteella, seuraa alan teknistä kehitystä tehostettujen passiivisten turvallisuusvaatimusten osalta sekä hätäjarrutehostinjärjestelmän ja muiden sellaisten aktiivisten turvallisuustekniikoiden käytön osalta, joilla voidaan kohentaa loukkaantumiselle alttiiden tienkäyttäjien suojaa.
4. Komissio arvioi 24 päivään helmikuuta 2014 mennessä mainittujen tehostettujen passiivisten turvallisuusvaatimuksen soveltuvuutta ja käyttöä. Komissio tarkastelee, miten tämä asetus toimii hätäjarrutehostimen ja muiden aktiivisten turvallisuustekniikoiden käytön ja tehokkuuden osalta.
5. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, jossa on tarvittaessa asiaa koskevia ehdotuksia.
13 artikla
Seuraamukset
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän asetuksen säännösten rikkomisen, johon valmistaja on syyllistynyt, seuraamuksista ja ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin niiden täytäntöönpanon varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on toimitettava kyseiset säännökset komissiolle 24 päivään elokuuta 2010 mennessä ja ilmoitettava viipymättä niihin myöhemmin mahdollisesti tehdyistä muutoksista.
2. Sellaisia rikkomustyyppejä, joista seuraamus voidaan määrätä, ovat ainakin seuraavat:
a)
väärien tietojen antaminen hyväksyntämenettelyn tai markkinoilta pois vetämiseen johtavan menettelyn kuluessa;
b)
tyyppihyväksynnän testitulosten väärentäminen;
c)
sellaisten tietojen tai teknisten erittelyjen ilmoittamatta jättäminen, jotka saattaisivat johtaa markkinoilta pois vetämiseen tai tyyppihyväksynnän peruuttamiseen;
d)
kieltäytyminen antamasta tietoja käytettäviksi.
IV LUKU
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
14 artikla
Direktiivin 2007/46/EY muuttaminen
Muutetaan direktiivi 2007/46/EY tämän asetuksen liitteen V mukaisesti.
15 artikla
Kumoaminen
Kumotaan direktiivit 2003/102/EY ja 2005/66/EY tämän asetuksen 16 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetusta päivästä lukien.
Viittauksia kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauksina tähän asetukseen.
16 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tätä asetusta sovelletaan 24 päivästä marraskuuta 2009 alkaen, lukuun ottamatta 4 artiklan 6 kohtaa ja 9 artiklan 9 kohtaa, joita sovelletaan voimaantulopäivästä, ja 9 artiklan 2-8 kohtaa, joita sovelletaan niissä säädetyistä päivämääristä alkaen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 14 päivänä tammikuuta 2009.