KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1854/2005
af 14. november 2005
om supplering af bilaget til forordning (EF) nr. 2400/96 for så vidt angår registrering af en betegnelse i »registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser« (Miel de Provence (BGB))
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (1), særlig artikel 7, stk. 5, litra b), og artikel 6, stk. 3 og 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Frankrigs ansøgning om registrering af betegnelsen »Miel de Provence« er i henhold til artikel 6, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2081/92 blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2).
(2)
Tyskland har i henhold til artikel 7, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2081/92 gjort indsigelse mod registreringen. Indsigelsen vedrører den manglende overholdelse af betingelserne i artikel 2 og den eventuelle skade, der påføres af et produkt, der legalt har befundet sig på markedet i mindst fem år forud for datoen for den i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse.
(3)
Kommissionen opfordrede ved brev af 11. januar 2005 de pågældende medlemsstater til opnå enighed ved anvendelse af deres interne procedurer.
(4)
Da der ikke er opnået enighed mellem Frankrig og Tyskland inden for en frist på tre måneder, skal Kommissionen træffe en beslutning efter proceduren i artikel 15 i forordning (EØF) nr. 2081/92.
(5)
I Tysklands indsigelse fremsættes der tre argumenter mod registreringen. I første række anfører Tyskland, at registreringen ville være i modstrid med artikel 4, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2081/92. Efter den indsigende parts mening kan de organoleptiske egenskaber, egenskaberne ved produktionsmetode eller kvalitetskriterierne for det produkt, der ønskes registreret, ikke anses for at være specifikke for Provence.
(6)
Kommissionen mener derimod, at ansøgningen om registrering lige så meget er baseret på den provencalske honnings ry som på en særlig kvalitet, der bygger på de honningblomster, der er specifikke for det provencalske botaniske miljø.
(7)
Dernæst anfører Tyskland den eventuelle skade ved en eksisterende helt eller delvis enslydende betegnelse eller et varemærke eller produkter, som lovligt har været på markedet i mindst fem år inden den i artikel 6, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2081/92 omhandlede offentliggørelse. Landet anfører især det forhold, at producenter, der for tiden markedsfører honning under betegnelsen »Miel de Provence«, ikke længere ville kunne benytte denne betegnelse efter registreringen, hvis deres produkter ikke er i overensstemmelse med varespecifikationen enten på grund af honningblomsterne eller produktionsområdet.
(8)
Kommissionen mener, at dette argument er baseret på ikke påviste antagelser. Efter artikel 7, stk. 4, andet led, i forordning (EØF) nr. 2081/92 skal den indsigende part »påvise« skaden. Tyskland har blot omtalt muligheden for en skade uden at påvise, at der rent faktisk findes producenter, der ville blive skadet ved registreringen.
(9)
Endelig anfører Tyskland, at anvendelsen af betegnelsen »Miel de Provence« er tilladt efter Rådets direktiv 2001/110/EF af 20. december 2001 om honning (3) for honning, der stammer fra den franske region Provences Alpes Côte d’Azur. Denne region skulle være forskellig fra det geografiske område, der er omfattet af den varespecifikation, der er udarbejdet i forbindelse med forordning (EØF) nr. 2081/92. Varespecifikationen i ansøgningen om registrering udelukker desuden honning fra solsikke, raps og lucerne, der dyrkes i det geografiske område. For at overholde varespecifikationen skal de erhvervsdrivende, der for tiden markedsfører dette produkt under betegnelsen »Miel de Provence«, derfor udelukke honning af blomster, der ikke er fastsat i varespecifikationen. Ifølge Tyskland ville det være i modstrid med direktiv 2001/110/EF om honning, hvis »Miel de Provence« blev registreret efter forordning (EØF) nr. 2081/92.
(10)
Som angivet i betragtning 8 er der ikke påvist en skade. I øvrigt indgår den påståede overtrædelse af direktiv 2001/110/EF om honning ikke blandt de årsager, der kan påberåbes ved en indsigelse efter artikel 7, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 2081/92. Desuden tillades der i direktiv 2001/110/EF visse betegnelser, uden at de gøres obligatoriske. Derimod tager forordning (EØF) nr. 2081/92 sigte på at regulere brugen af registrerede betegnelser, selv hvis de kunne benyttes friere førhen. At brugen af en betegnelse ikke var begrænset på et givet tidspunkt, er derfor i princippet ikke en grund til at nægte registrering.
(11)
På denne baggrund bør betegnelsen optages i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser.
(12)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Beskyttelse af Oprindelsesbetegnelser og Geografiske Betegnelser -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Den betegnelse, der er anført i bilaget til nærværende forordning, tilføjes i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 2400/96 (4).
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. november 2005.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1854/2005,
annettu 14 päivänä marraskuuta 2005,
nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin annetun asetuksen (EY) N:o 2400/96 liitteen täydentämisestä (Miel de Provence) (SMM)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 (1) ja erityisesti sen 7 artiklan 5 kohdan b alakohdan ja 6 artiklan 3 ja 4 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Miel de Provence nimityksen rekisteröintiä koskeva Ranskan hakemus julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä asetuksen (ETY) N:o 2081/92 (2) 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(2)
Saksa ilmoitti vastustavansa rekisteröintiä asetuksen (ETY) N:o 2081/92 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Väite koskee 2 artiklassa tarkoitettujen edellytysten noudattamatta jättämistä sekä sellaisen tuotteen olemassaolon mahdollista vaarantamista, joka on ollut laillisesti markkinoilla vähintään viisi vuotta ennen 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä julkaisupäivää.
(3)
Komissio kehotti 11 päivänä tammikuuta 2005 päivätyllä kirjeellä kyseisiä jäsenvaltioita sopimaan asiasta keskenään noudattaen sisäisiä menettelyjään.
(4)
Koska Ranska ja Saksa eivät ole päässeet asiassa yksimielisyyteen kolmen kuukauden määräajassa, komissio tekee päätöksen asetuksen (ETY) N:o 2081/92 15 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
(5)
Saksan tiedoksi antamassa väitteessä on kolme kohtaa, joiden perusteella rekisteröintiä vastustetaan. Saksa katsoo ensinnäkin, että nimityksen kirjaaminen olisi vastoin asetuksen (ETY) N:o 2081/92 4 artiklan 2 kohdan säännöksiä. Saksan mukaan hakemuksen kohteena olevan tuotteen aistinvaraisten ja tuotantomenetelmään liittyvien ominaisuuksien tai laatuedellytysten ei voida katsoa koskevan erityisesti Provencen aluetta.
(6)
Komissio katsoo sitä vastoin, että rekisteröintihakemus perustuu niin Provencen hunajan maineeseen kuin erityislaatuun, joka johtuu Provencen kasveille ominaisesta hunajan kukka-alkuperästä.
(7)
Saksa mainitsee myös mahdollisen vaarantamisen, joka liittyy kokonaan tai osittain samankaltaisen nimityksen tai tavaramerkin olemassaoloon tai sellaisten tuotteiden olemassaoloon, jotka ovat olleet laillisesti markkinoilla vähintään viisi vuotta ennen asetuksen (ETY) N:o 2081/92 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä julkaisupäivää. Saksa mainitsee erityisesti sen mahdollisuuden, että tuottajat, jotka pitävät nykyään hunajaa kaupan nimityksellä Miel de Provence, eivät voisi rekisteröinnin jälkeen enää käyttää kyseistä nimitystä, jos tuotteet eivät vastaa eritelmää joko kukka-alkuperän tai tuotantoalueen vuoksi.
(8)
Komissio katsoo, että kyseinen väite perustuu oletuksiin, joita ei ole osoitettu. Asetuksen (ETY) N:o 2081/92 7 artiklan 4 kohdan toisen luetelmakohdan mukaan väitteen tekijän on osoitettava mainittu vaarantaminen. Saksa on maininnut vain vaarantamisen mahdollisuudesta osoittamatta, että on tosiasiallisesti olemassa tuottajia, joiden toimintaa rekisteröinti haittaisi.
(9)
Lopuksi Saksa väittää, että Miel de Provence -nimityksen käyttö on sallittua hunajasta 20 päivänä joulukuuta 2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/110/EY (3) nojalla Ranskassa olevalta Provence-Alpes-Côte-d’Azurin alueelta saadusta hunajasta. Kyseinen alue olisi eri kuin asetuksen (ETY) N:o 2081/92 mukaisesti laaditussa eritelmässä mainittu maantieteellinen alue. Rekisteröintihakemuksen eritelmässä jätetään lisäksi hakemuksen ulkopuolelle auringonkukasta, rapsista ja sinimailasesta saatu hunaja, joka on peräisin maantieteellisen alueen kukista ja kasveista. Eritelmän noudattamisen vuoksi toimijoiden, jotka pitävät kyseistä tuotetta nykyisin kaupan Miel de Provence -nimityksellä, olisi jätettävä hakemuksen ulkopuolelle sellaista kukka-alkuperää oleva hunaja, joka ei sisälly eritelmään. Jos Miel de Provence rekisteröitäisiin asetuksen (ETY) N:o 2081/92 mukaisesti, se olisi Saksan mukaan vastoin hunajasta annetun direktiivin 2001/110/EY säännöksiä.
(10)
Kuten johdanto-osan kappaleessa 8 todetaan, vaarantamista koskevaa väitettä ei ole osoitettu. Myöskään se, että hunajasta annetun direktiivin 2001/110/EY säännöksiä olisi rikottu, ei kuulu perusteisiin, jotka voidaan esittää väitteen yhteydessä asetuksen (ETY) N:o 2081/92 7 artiklan 4 kohdan nojalla. Direktiivissä 2001/110/EY sallitaan lisäksi eräät nimitykset ilman että ne ovat pakollisia. Asetuksessa (ETY) N:o 2081/92 sitä vastoin säännellään rekisteröityjen nimitysten käyttöä, vaikka niitä olisi aiemmin voitu käyttää vapaammin. Sen vuoksi se, ettei rajoitusta jonain tiettynä aikana ole ollut, ei periaatteessa voi olla rekisteröinnin hylkäämisen syynä.
(11)
Näiden tietojen perusteella nimitys olisi lisättävä suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin.
(12)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maantieteellisiä merkintöjä ja alkuperänimityksiä käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Täydennetään komission asetuksen (EY) N:o 2400/96 (4) liite tämän asetuksen liitteessä olevalla nimityksellä.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 14 päivänä marraskuuta 2005.