RAADETS DIREKTIV 93/15/EOEF af 5. april 1993 om harmonisering af bestemmelserne om markedsfoering af og kontrol med eksplosivstoffer til civil brug
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1)
i samarbejde med Europa-Parlamentet(2) ,
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg(3) , og
ud fra foelgende betragtninger:
Ifoelge Traktatens artikel 8 A skal det indre marked oprettes senest den 31. december 1992; det indre marked indebaerer et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital i overensstemmelse med Traktatens bestemmelser;
i henhold til Traktatens artikel 100 A, stk. 3, skal Kommissionens forslag med hensyn til sikkerhed bygge paa et hoejt beskyttelsesniveau;
fri bevaegelighed for varer forudsaetter, at nogle grundbetingelser er opfyldt; fri bevaegelighed for eksplosivstoffer forudsaetter navnlig harmonisering af lovgivningen om markedsfoering af eksplosivstoffer;
der gaelder detaljerede nationale bestemmelser om eksplosivstoffer til civil brug, foerst og fremmest med hensyn til sikkerhed; disse bestemmelser gaar navnlig ud paa, at eksplosivstoffer kun godkendes til markedsfoering, hvis de har gennemgaaet en raekke proevninger med tilfredsstillende resultat;
en forudsaetning for harmonisering af markedsfoeringsbetingelserne er, at de forskelligartede nationale bestemmelser harmoniseres, saaledes at der bliver fri bevaegelighed for varerne, uden at der slaekkes paa de optimale sikkerhedskrav;
dette direktiv fastsaetter kun de vaesentlige krav, som eksplosivstofferne skal opfylde ved overensstemmelsesproevning; af hensyn til godtgoerelse af, at de vaesentlige krav er opfyldt, er det overordentlig nyttigt at kunne benytte standarder, isaer for proevningsmetoder, der er harmoniseret paa europaeisk plan; i dag findes saadanne standarder ikke;
saadanne standarder, der er harmoniseret paa europaeisk plan, udarbejdes af private organisationer og boer bevare deres ikke-obligatoriske status; Den Europaeiske Standardiseringsorganisation (CEN) er anerkendt som en af de to organisationer, der er bemyndiget til at vedtage harmoniserede standarder, i overensstemmelse med de generelle retningslinjer for samarbejdet mellem Kommissionen, CEN og CENELEC, som blev ratificeret den 13. november 1984; i dette direktiv forstaas ved harmoniseret standard et dokument med tekniske specifikationer, som med Kommissionens bemyndigelse er vedtaget af CEN i overensstemmelse med Raadets direktiv 83/189/EOEF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure inden for tekniske forskrifter og standarder(4) , og i henhold til ovenstaaende generelle retningslinjer;
ved Raadets afgoerelse 90/683/EOEF af 13. december 1990 om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering med henblik paa anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering(5) har Raadet indfoert harmoniserede metoder til overensstemmelsesvurdering; anvendelsen af de naevnte moduler paa eksplosivstoffer goer det muligt at fastslaa ansvarsomraadet hos fabrikanter og hos organer, som har til opgave at gennemfoere procedurerne for overensstemmelsesvurdering under hensyntagen til arten af de paagaeldende eksplosivstoffer;
for transport af eksplosivstoffer er der fastsat sikkerhedsregler i internationale konventioner og aftaler; paa internationalt plan gaelder De Forenede Nationers henstillinger om transport af farligt gods, herunder eksplosivstoffer, som har gyldighed ogsaa uden for Faellesskabet; direktivet fastsaetter derfor ikke regler om transport;
for pyrotekniske artikler kraeves der foranstaltninger, der tilgodeser beskyttelse af forbrugerne og publikums sikkerhed; der vil blive udarbejdet et supplerende direktiv herom;
ved fastlaeggelse af, hvilke varer der er omfattet af direktivet, boer der anvendes samme definition som i ovennaevnte henstillinger;
direktivets anvendelsesomraade omfatter ogsaa ammunition, men kun for saa vidt angaar reglerne om kontrol med overfoersler og de dertil knyttede bestemmelser; da der for ammunition gaelder samme overfoerselsvilkaar som for vaaben, boer overfoersel af ammunition omfattes af samme bestemmelser som bestemmelserne for vaaben som fastsat i Raadets direktiv 91/477/EOEF af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af vaaben(6) ;
de, der fremstiller og anvender eksplosivstoffer, boer ogsaa have et sundt og sikkert arbejdsmiljoe; et supplerende direktiv, der navnlig omhandler beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed ved fremstilling, opbevaring og anvendelse af eksplosivstoffer, er under udarbejdelse;
i tilfaelde af alvorlige trusler eller angreb mod den offentlige sikkerhed som foelge af ulovlig besiddelse af eller brug af eksplosivstoffer eller ammunition omfattet af dette direktiv boer medlemsstaterne paa visse betingelser kunne fravige dette direktivs bestemmelser om overfoersel;
det er vigtigt at tilvejebringe mekanismer for det administrative samarbejde, og de kompetente myndigheder boer i den forbindelse tage udgangspunkt i Raadets forordning (EOEF) nr. 1468/81 af 19. maj 1981 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik paa at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne(7) ;
dette direktiv beroerer ikke medlemsstaternes befoejelse til at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at forebygge ulovlig handel med eksplosivstoffer og ammunition -
VEDTAGET FOELGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I Almindelige bestemmelser
Artikel 1
1. Direktivet omfatter eksplosivstoffer som defineret i stk. 2.
2. Ved eksplosivstoffer forstaas materialer og genstande, der betragtes som saadanne i De Forenede Nationers henstillinger vedroerende transport af farligt gods (United Nations Recommendations on Transport of Dangerous Goods) og er opfoert i klasse 1 heri.
3. Direktivet omfatter ikke:
- eksplosivstoffer, herunder ammunition, der er beregnet til de vaebnede styrkers eller politiets brug i henhold til national lovgivning
- pyrotekniske artikler
- ammunition, bortset fra bestemmelserne i artikel 10, 11, 12, 13, 17, 18 og 19.
4. I dette direktiv forstaas ved
- »De Forenede Nationers henstillinger«: de henstillinger, der er udarbejdet af FN's ekspertgruppe inden for transport af farligt gods (Orange Book) og udgivet af De Forenede Nationer, i den paa datoen for direktivets vedtagelse gaeldende udgave
- »sikkerhed«: forebyggelse af uheld og, hvis dette ikke er muligt, begraensning af foelgerne heraf
- »offentlig sikkerhed«: forebyggelse af en anvendelse til formaal, der strider mod den offentlige orden
- »vaabenfabrikant/-handler«: enhver fysisk eller juridisk person, hvis erhverv helt eller delvis bestaar i at fremstille, udveksle, udleje, reparere eller ombygge skydevaaben og ammunition
- »overfoerselstilladelse«: den afgoerelse der traeffes med hensyn til eksplosivstoffers paataenkte overfoersel inden for Faellesskabet
- »operatoer«: enhver fysisk eller juridisk person, som har tilladelse til at fremstille, opbevare, anvende, overfoere eller forhandle eksplosivstoffer
- »markedsfoering«: enhver foerste levering, mod vederlag eller vederlagsfrit, af eksplosivstoffer, der er omfattet af dette direktiv, med henblik paa distribution og/eller anvendelse paa EF-markedet
- »overfoersel«: enhver fysisk flytning af eksplosivstoffer inden for Faellesskabets omraade, med undtagelse af flytninger inden for samme anlaeg.
5. Direktivet hindrer ikke medlemsstaterne i at definere visse stoffer, som ikke er omfattet af dette direktiv, som vaerende eksplosivstoffer i henhold til national lovgivning.
KAPITEL II Harmonisering af lovgivningen om eksplosivstoffer
Artikel 2
1. Medlemsstaterne maa hverken forbyde, begraense eller hindre markedsfoering af eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, og som opfylder dette direktivs krav.
2. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at sikre, at eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, kun kan markedsfoeres i Faellesskabet, hvis de opfylder alle dette direktivs bestemmelser, hvis de er forsynet med EF-maerkning som foreskrevet i artikel 7, og hvis de har vaeret underkastet overensstemmelsesvurdering efter fremgangsmaaderne i bilag II.
3. Naar eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, er omfattet af andre direktiver, der vedroerer andre aspekter og indeholder bestemmelser om EF-maerkning, angiver denne, at varerne anses for ogsaa at opfylde de bestemmelser i disse andre direktiver, der gaelder for dem.
Artikel 3
Eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, skal opfylde de vaesentlige sikkerhedskrav i bilag I, der gaelder for dem.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne anser eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, for at opfylde de vaesentlige sikkerhedskrav, der er naevnt i artikel 3, naar de er i overensstemmelse med de nationale standarder, der er vedtaget til gennemfoerelse af de harmoniserede standarder, hvis referencer er offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Medlemsstaterne offentliggoer referencerne for de nationale standarder, der er vedtaget til gennemfoerelse af de harmoniserede standarder.
2. Kommissionen redegoer naermere for arbejdet med de harmoniserede standarder i sin rapport til Europa-Parlamentet og Raadet om anvendelsen af direktiv 83/189/EOEF, som omhandlet i artikel 11, stk. 2, i naevnte direktiv.
Artikel 5
Finder en medlemsstat eller Kommissionen, at de harmoniserede standarder i artikel 4 ikke fuldt ud opfylder de vaesentlige krav i artikel 3, indbringer Kommissionen eller medlemsstaten, under angivelse af begrundelsen, sagen for det staaende udvalg, der er nedsat ved direktiv 83/189/EOEF. Udvalget afgiver straks udtalelse.
Paa grundlag af denne udtalelse meddeler Kommissionen medlemsstaterne, hvilke foranstaltninger der skal traeffes med hensyn til standarderne og disses offentliggoerelse, jf. artikel 4.
Artikel 6
1. Der findes foelgende fremgangsmaader for attestering af seriefremstillede eksplosivstoffers overensstemmelse:
a) enten EF-typeafproevning (modul B) som naevnt i bilag II, afsnit 1, og efter fabrikantens eget valg:
- enten typeoverensstemmelse (modul C) som naevnt i bilag II, afsnit 2
- eller kvalitetssikring af produktionen (modul D) som naevnt i bilag II, afsnit 3
- eller kvalitetssikring af produktet (modul E) som naevnt i bilag II, afsnit 4
- eller produktverifikation (modul F) som naevnt i bilag II, afsnit 5
b) eller enhedsverifikation (modul G) som naevnt i bilag II, afsnit 6.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de oevrige medlemsstater, hvilke organer de har udpeget til at foretage ovennaevnte overensstemmelsesvurdering, samt hvilke specifikke opgaver, disse organer er udpeget til at varetage, og hvilke identifikationsnumre Kommissionen har tildelt dem.
Kommissionen offentliggoer i De Europaeiske Faellesskabers Tidende listen over bemyndigede organer samt disses identifikationsnummer og de opgaver, som de er bemyndiget til at varetage. Den varetager ajourfoeringen af denne liste.
Medlemsstaterne anvender de minimumskriterier, der er fastsat i bilag III, ved evalueringen af de organer, der skal bemyndiges. Organer, der opfylder evalueringskriterierne i tilsvarende harmoniserede standarder, anses for at opfylde de relevante minimumskriterier.
En medlemsstat, der har bemyndiget et organ, skal traekke bemyndigelsen tilbage, hvis den konstaterer, at organet ikke laengere opfylder de i andet afsnit naevnte kriterier. Den underretter straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen herom.
Artikel 7
1. EF-overensstemmelsesmaerkningen anbringes synligt, letlaeseligt og saaledes, at den ikke kan slettes, paa eksplosivstofferne eller paa en maerkeplade paa disse. Maerkepladen skal vaere udformet saaledes, at den ikke kan genbruges.
Bilag IV indeholder den model, der skal anvendes ved EF-maerkningen.
2. Det er forbudt at anbringe maerker eller angivelser paa eksplosivstofferne, der kan bringe tredjemand i vildrede med hensyn til EF-maerkningens grafik eller betydning. Der kan dog anbringes andre maerker paa eksplosivstofferne, hvis de ikke goer EF-maerkningen mindre synlig og laeselig.
3. Med forbehold af artikel 8:
a) er fabrikanten, dennes repraesentant, eller den ansvarlige for markedsfoeringen af den paagaeldende vare i Faellesskabet, hvis en medlemsstat konstaterer, at en vare uberettiget er forsynet med EF-maerkning, forpligtet til at bringe varen i overensstemmelse med bestemmelserne om maerkning og bringe overtraedelsen til ophoer paa vilkaar, der fastsaettes af medlemsstaten
b) skal medlemsstaten, hvis varen fortsat ikke bringes i overensstemmelse med de naevnte bestemmelser, traeffe alle passende foranstaltninger til at begraense eller forbyde markedsfoering af varen eller sikre, at den traekkes tilbage fra markedet efter fremgangsmaaden i artikel 8.
Artikel 8
1. Hvis en medlemsstat konstaterer, at et eksplosivstof, der er forsynet med EF-overensstemmelsesmaerkning, og som anvendes efter formaalet, udgoer en fare for sikkerheden, traeffer den de noedvendige foreloebige foranstaltninger til at traekke det paagaeldende eksplosivstof tilbage fra markedet og forbyde dets markedsfoering eller frie omsaetning.
Medlemsstaten underretter straks Kommissionen om disse foranstaltninger med angivelse af aarsagerne hertil, navnlig om hvorvidt den manglende overensstemmelse skyldes:
- overtraedelse af de vaesentlige krav
- fejlagtig anvendelse af standarderne
- eller en mangel i disse standarder.
2. Kommissionen indleder snarest en hoering af de beroerte parter. Hvis Kommissionen herefter konstaterer, at foranstaltningerne er berettiget, underretter den straks den medlemsstat, der har taget initiativet, samt de oevrige medlemsstater herom. Hvis Kommissionen efter hoeringen konstaterer, at foranstaltningerne ikke er berettiget, underretter den straks den medlemsstat, der har truffet afgoerelsen.
I det saerlige tilfaelde, hvor de i stk. 1 naevnte foranstaltninger begrundes med en mangel i standarderne, indbringer Kommissionen efter hoering af de beroerte parter sagen for det staaende udvalg, der er nedsat ved direktiv 83/189/EOEF, inden for en frist paa to maaneder, hvis den medlemsstat, som har truffet foranstaltningerne, agter at fastholde dem, og foelger den i artikel 5 naevnte fremgangsmaade.
3. Hvis et eksplosivstof, der ikke opfylder kravene, er forsynet med EF-overensstemmelsesmaerkning, traeffer vedkommende medlemsstat de fornoedne foranstaltninger over for den, der har udstedt erklaeringen, og underretter Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom.
KAPITEL III Bestemmelser vedroerende bevaegelighed for og kontrol med eksplosivstoffer i Faellesskabet
Artikel 9
1. Eksplosivstoffer omfattet af dette direktiv kan kun overfoeres efter fremgangsmaaden i stk. 2 til 9.
2. Kontrol i henhold til EF-ret eller national ret med overfoersel af eksplosivstoffer i overensstemmelse med denne artikel sker ikke laengere som kontrol ved de indre graenser, men kun som led i saedvanlig kontrol, der uden forskelsbehandling foretages overalt paa Faellesskabets omraade.
3. For at kunne overfoere eksplosivstoffer skal koeberen have overfoerselstilladelse fra den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet. Den kompetente myndighed forvisser sig om, at modtageren er juridisk befoejet til at erhverve eksplosivstoffer, og at han er i besiddelse af de noedvendige tilladelser. Overfoersel af eksplosivstoffer via en eller flere medlemsstaters omraade skal af den ansvarlige for overfoerslen meddeles de kompetente myndigheder i denne eller disse medlemsstater, som skal godkende overfoerslen.
4. Hvis en medlemsstat finder, at der er problemer med den i stk. 3 omhandlede verifikation af den juridiske befoejelse til koebet, sender denne medlemsstat de foreliggende oplysninger herom til Kommissionen, som omgaaende forelaegger disse for det i artikel 13 omhandlede udvalg.
5. Hvis den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet tillader overfoerslen, udsteder den til modtageren et dokument, der bekraefter denne tilladelse, og som indeholder alle de oplysninger, der er naevnt i stk. 7. Dette dokument skal ledsage eksplosivstofferne til det fastsatte bestemmelsessted. Det skal forevises paa de kometente myndigheders forlangende. En kopi af dokumentet opbevares af modtageren, der paa anmodning foreviser det for den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet.
6. Naar en medlemsstats kompetente myndighed finder, at saerlige offentlige sikkerhedskrav som dem, der er naevnt i stk. 7, ikke er noedvendige, kan eksplosivstofferne overfoeres via denne medlemsstats omraade eller en del af dens omraade uden forudgaaende meddelelse i henhold til stk. 7. Den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet udsteder i saa fald en overfoerselstilladelse, der er gyldig i et bestemt tidsrum, men som til enhver tid kan suspenderes eller traekkes tilbage ved begrundet afgoerelse. Det i stk. 5 naevnte dokument, der ledsager eksplosivstofferne til bestemmelsesstedet, indeholder da kun en henvisning til ovennaevnte overfoerselstilladelse.
7. Kraever overfoersel af eksplosivstoffer saerlig kontrol, for at det kan fastslaas, om de opfylder de saerlige offentlige sikkerhedskrav paa hele eller en del af en medlemsstats omraade, meddeler modtageren inden overfoerslen nedenstaaende oplysninger til den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet:
- navn og adresse paa de beroerte operatoerer. Disse oplysninger skal vaere tilstraekkelig detaljerede til, dels at operatoererne kan kontaktes, dels at det kan fastslaas, at de paagaeldende personer er officielt befoejede til at modtage sendingen
- antal og maengde af overfoerte eksplosivstoffer
- fuldstaendig beskrivelse af det paagaeldende eksplosivstof og af, hvordan det kan identificeres, herunder De Forenede Nationers identifikationsnummer
- oplysninger om, at markedsfoeringsbetingelserne er opfyldt, naar der er tale om markedsfoering
- transportmaade og -rute
- forventet afsendelses- og ankomstdato
- om noedvendigt de graenseovergangssteder, hvor varerne foeres ind i og ud af medlemsstaterne.
De kompetente myndigheder paa bestemmelsesstedet undersoeger, under hvilke forhold overfoerslen skal finde sted, navnlig for saa vidt angaar saerlige krav under hensyn til offentlig sikkerhed. Naar saadanne saerlige krav under hensyn til national sikkerhed er opfyldt, tillades overfoerslen. Ved transit gennem andre medlemsstaters omraade undersoeger disse paa samme maade oplysningerne om overfoerslen og godkender dem.
8. Med forbehold af den saedvanlige kontrol, som afgangsmedlemsstaten foretager paa sit omraade i henhold til dette direktiv, skal modtagerne og operatoererne paa anmodning fra de paagaeldende kompetente myndigheder sende alle de relevante oplysninger, de raader over med hensyn til overfoersler af eksplosivstoffer, til myndighederne i afgangsmedlemsstaten og i transitmedlemsstaten.
9. Ingen leverandoer kan overfoere eksplosivstoffer, medmindre modtageren har opnaaet de noedvendige tilladelser hertil efter bestemmelserne i stk. 3, 5, 6 og 7.
Artikel 10
1. Ammunition maa kun overfoeres fra én medlemsstat til en anden, naar foelgende fremgangsmaade benyttes. Disse bestemmelser gaelder ligeledes for overfoersel af ammunition i forbindelse med postordresalg.
2. For saa vidt angaar overfoersel af ammunition til en anden medlemsstat, giver vedkommende inden forsendelsen den medlemsstat, hvor den paagaeldende ammunition befinder sig, meddelelse om:
- saelgers eller overdragers samt koebers eller aftagers eller, i givet fald, ejers navn og adresse
- det bestemmelsessted, hvortil ammunition forsendes eller transporteres
- maengden af ammunition i den paagaeldende forsendelse eller transport
- de noedvendige oplysninger til identifikation af ammunitionen og i oevrigt angivelse af, at den har vaeret underkastet en kontrol i henhold til konventionen af 1. juli 1969 om gensidig anerkendelse af kontrolstempling af haandskydevaaben
- overfoerselsmidlet
- afgangsdato og forventet ankomstdato.
Oplysningerne i de to sidste led skal meddeles, naar der er tale om overfoersel mellem vaabenfabrikanter/-handlere. Medlemsstaten undersoeger, under hvilke betingelser overfoerslen skal finde sted, navnlig af hensyn til den offentlige sikkerhed. Saafremt medlemsstaten giver tilladelse til denne overfoersel, udsteder den en tilladelse indeholdende samtlige de i foerste afsnit naevnte angivelser. Denne tilladelse skal ledsage ammunitionen indtil bestemmelsesstedet; den skal paa forlangende forevises for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
3. Hver medlemsstat kan, uden forudgaaende tilladelse, jf. stk. 2, give vaabenfabrikanter/-handlere ret til at overfoere ammunition fra sit omraade til en vaabensfabrikant/-handler, der er etableret i en anden medlemsstat. I dette oejemed udsteder den en autorisation, der gaelder hoejst tre aar, og som til enhver tid kan inddrages eller annulleres efter begrundet afgoerelse. Et dokument, der henviser til denne autorisation, skal ledsage ammunitionen indtil bestemmelsesstedet; dette dokument skal paa forlangende forevises for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
Inden overfoerslen meddeler vaabenfabrikanterne/-handlerne myndighederne i den medlemsstat, fra hvilken overfoerslen skal finde sted, alle de oplysninger, som er naevnt i stk. 2, foerste afsnit.
4. Hver medlemsstat sender de oevrige medlemsstater en fortegnelse over de typer ammunition, som uden denne medlemsstats forudgaaende samtykke kan overfoeres til dens omraade.
Fortegnelserne over ammunition meddeles de vaabenfabrikanter/-handlere, som har opnaaet autorisation til at overfoere ammunition uden forudgaaende tilladelse efter fremgangsmaaden i stk. 3.
5. Hver medlemsstat fremsender alle relevante oplysninger, den raader over vedroerende de endelige overfoersler af ammunition, til den medlemsstat, til hvis omraade overfoerslen foretages.
De oplysninger, som medlemsstaterne modtager i henhold til de i denne artikel fastsatte procedurer, meddeles, senest ved overfoerslen, til bestemmelsesmedlemsstaten og i givet fald senest ved overfoerslens paabegyndelse til transitmedlemsstaterne.
Artikel 11
Uanset artikel 9, stk. 3, 5, 6 og 7 samt artikel 10 kan en medlemsstat i tilfaelde af alvorlige trusler eller angreb mod den offentlige sikkerhed som foelge af ulovlig besiddelse eller brug af eksplosivstoffer eller ammunition omfattet af dette direktiv traeffe alle noedvendige foranstaltninger med hensyn til eksplosivstoffer eller ammunition for at hindre denne ulovlige besiddelse eller brug.
Disse foranstaltninger skal respektere proportionalitetsprincippet. De maa hverken udgoere et middel til skjult forskelsbehandling eller en forklaedt begraensning i samhandelen mellem medlemsstaterne.
Enhver medlemsstat, der traeffer saadanne foranstaltninger, skal straks underrette Kommissionen herom. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater.
KAPITEL IV Andre bestemmelser
Artikel 12
1. Senest den 30. juni 1993 opretter medlemsstaterne et net for udveksling af oplysninger med henblik paa gennemfoerelse af dette direktiv. De underretter de oevrige medlemsstater og Kommissionen om, hvilke nationale myndigheder der er ansvarlige for at afsende og modtage oplysninger og for at gennemfoere formaliteterne i artikel 9 og 10.
2. Bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 1468/81, saerlig bestemmelserne om fortrolighed, finder tilsvarende anvendelse paa dette direktiv.
Artikel 13
1. Kommissionen bistaas af et udvalg, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repraesentant som formand.
Udvalget undersoeger ethvert spoergsmaal vedroerende anvendelsen af dette direktiv, som dets formand kan rejse enten paa eget initiativ eller efter anmodning fra repraesentanten for en medlemsstat.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Raadet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I saa fald udsaetter Kommissionen gennemfoerelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgoerelse om, i et tidsrum af tre maaneder regnet fra datoen for underretningen.
Raadet kan med kvalificerert flertal traeffe en anden afgoerelse inden for det tidsrum, der er naevnt i andet afsnit.
3. Fremgangsmaaden i stk. 2 anvendes isaer for at tage hensyn til fremtidige aendringer af De Forenede Nationers henstillinger.
Artikel 14
Medlemsstaterne stiller ajourfoerte oplysninger om operatoerer, som har tilladelse til at udfoere de i artikel 1, stk. 4, omhandlede aktiviteter, til raadighed for de oevrige medlemsstater og Kommissionen.
Medlemsstaterne sikrer sig, at disse operatoerer har et system, der goer det muligt at holde regnskab med, hvilke personer der til enhver tid er i besiddelse af eksplosivstoffer. Gennemfoerelsesbetingelserne for dette afsnit fastsaettes efter den i artikel 13 naevnte udvalgsprocedure.
Operatoererne foerer register over deres transaktioner, saaledes at de kan opfylde kravene i denne artikel.
De i denne artikel omhandlede dokumenter opbevares i en periode paa mindst tre aar fra udgangen af det kalenderaar, hvor den registrerede transaktion fandt sted, uanset om virksomheden eventuelt ikke laengere driver forretning. Dokumenterne skal omgaaende kunne stilles til raadighed for en eventuel kontrol efter anmodning fra de kompetente myndigheder.
Artikel 15
Medlemsstaterne soerger for, at eksplosivstofferne er forsynet med en passende maerkning.
Artikel 16
Naar en medlemsstat giver tilladelse til fremstilling af eksplosivstoffer, kontrollerer den isaer de ansvarliges mulighed for at sikre overholdelsen af de tekniske forpligtelser, som de paatager sig.
KAPITEL V Afsluttende bestemmelser
Artikel 17
Hver medlemsstat fastsaetter de sanktioner, der skal bringes i anvendelse i tilfaelde af overtraedelse af gennemfoerelsesbestemmelserne til dette direktiv. Disse sanktioner skal vaere tilstraekkelig strenge til at tilskynde til overholdelse af bestemmelserne.
Artikel 18
Hver medlemsstat vedtager inden for rammerne af sin interne lovgivning de foranstaltninger, der er noedvendige, for at de kompetente myndigheder kan beslaglaegge ethvert produkt, der falder ind under direktivets anvendelsesomraade, hvis der foreligger tilstraekkelige beviser for, at dette produkt vil blive erhvervet, anvendt eller forhandlet ulovligt.
Artikel 19
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme artikel 9, 10, 11, 12, 13 og 14 inden den 30. september 1993.
2. Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer inden den 30. juni 1994 de noedvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme de bestemmelser, der ikke er naevnt i stk. 1. De underretter straks Kommissionen herom.
De anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 1995.
3. Naar medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 og 2 naevnte bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
4. Medlemsstaterne tillader dog markedsfoering indtil den 31. december 2002 af eksplosivstoffer, som er i overensstemmelse med den nationale lovgivning, der gaelder inden den 31. december 1994.
5. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de vedtager paa dette direktivs omraade.
Artikel 20
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 5. april 1993.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/15/ETY,
annettu 5 päivänä huhtikuuta 1993,
siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
perustamissopimuksen 8 a artiklassa määrätään, että sisämarkkinat on toteutettava 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä; sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan perustamissopimuksen määräysten mukaisesti,
perustamissopimuksen 100 a artiklan 3 kohdassa määrätään, että komissio perustaa turvallisuutta koskevat ehdotuksensa suojelun korkeaan tasoon,
tuotteiden vapaa liikkuvuus edellyttää tiettyjen perusedellytysten täyttämistä; räjähdystarvikkeiden vapaa liikkuvuus edellyttää erityisesti räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamista,
siviilikäyttöön tarkoitetuista räjähdystarvikkeista on annettu yksityiskohtaisia kansallisia säännöksiä, jotka koskevat ensisijaisesti turvallisuuden ja käyttövarmuuden vaatimuksia; näissä kansallisissa säännöksissä säädetään erityisesti, että markkinoille saattamista koskevia lupia saadaan myöntää vain, jos räjähdystarvikkeet hyväksytään testisarjoissa,
markkinoille saattamisen edellytysten yhdenmukaistaminen edellyttää, että toisistaan poikkeavat kansalliset säännökset yhdenmukaistetaan näiden tuotteiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi ilman, että turvallisuuden ja käyttövarmuuden ihanteellisia tasoja alennetaan,
tässä direktiivissä määritellään vain olennaiset vaatimukset, jotka räjähdystarvikkeiden on täytettävä vaatimustenmukaisuuskokeissa; olennaisten vaatimusten mukaisuuden osoittamisen helpottamiseksi on aiheellista ottaa Euroopan tasolla käyttöön yhdenmukaistettuja standardeja, jotka koskevat erityisesti räjähdystarvikkeiden testausmenetelmiä; tällaisia standardeja ei vielä ole olemassa,
näitä Euroopan tasolla yhdenmukaistettuja standardeja laaditaan yksityisissä tutkimuslaitoksissa ja niiden on pysyttävä sitomattomina teksteinä; tässä tarkoituksessa Euroopan standardointikomitea (CEN) on tunnustettu toiseksi niistä toimivaltaisista tutkimuslaitoksista, jotka voivat antaa yhdenmukaistettuja standardeja 13 päivänä marraskuuta 1984 vahvistetun komission, CENin ja Euroopan sähkötekniikan standardointikomitean (Cenelec) yhteistyön yleisten suuntaviivojen mukaisesti; tässä direktiivissä yhdenmukaistetulla standardilla tarkoitetaan teknistä eritelmää, jonka CEN on antanut komission toimeksiannosta teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevan tiedon toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY (4) mukaisesti ja edellä tarkoitettujen yleisten suuntaviivojen perusteella,
neuvosto on ottanut käyttöön teknistä yhdenmukaistamista koskevien direktiivien vaatimuksenmukaisuuden arviointimenettelyjen eri vaiheissa käytettäviksi tarkoitetuista moduuleista 13 päivänä joulukuuta 1990 annetussa päätöksessä 90/683/ETY (5) yhdenmukaistetut menetelmät vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen osalta; näiden moduulien soveltaminen räjähdystarvikkeisiin antaa mahdollisuuden valmistajien ja vaatimustenmukaisuuden arviointimenetelmien toteuttamisesta vastaavien tutkimuslaitosten vastuun määrittelemiseen ottaen huomioon kyseisten räjähdystarvikkeiden luonteen,
turvallisuuden osalta räjähdystarvikkeiden kuljetusta koskevista säännöistä määrätään kansainvälisissä konventioissa ja sopimuksissa; kansainvälisellä tasolla vaarallisten aineiden, myös räjähdystarvikkeiden kuljetuksesta on olemassa Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksia, joita sovelletaan myös yhteisön ulkopuolella; tässä direktiivissä ei siten käsitellä kuljetusta koskevia sääntöjä,
pyrotekniset tuotteet edellyttävät asianmukaisia toimenpiteitä kuluttajien suojelun ja yleisön turvallisuuden varmistamiseksi; tätä aihetta koskevan täydentävän direktiivin valmistelusta on säädetty,
tässä direktiivissä tarkoitettujen tuotteiden määritelmän osalta on aiheellista säilyttää näiden tuotteiden määritelmä sellaisena kuin se on edellä tarkoitetuissa suosituksissa,
tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat ampumatarvikkeet, mutta vain kuljetusten valvontaa koskevien sääntöjen ja niihin liittyvien säännösten osalta; ampumatarvikkeiden kuljetus tapahtuu samanlaisissa olosuhteissa kuin aseiden, ampumatarvikkeiden kuljetuksiin on siten aiheellista soveltaa samanlaisia säännöksiä kuin aseiden kuljetuksiin, kuten aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta 18 päivänä kesäkuuta 1991 annetussa direktiivissä 91/477/ETY (6) säädetään,
räjähdystarvikkeita tuottavien tai käyttävien työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelu on myös varmistettava; valmisteilla on täydentävä direktiivi, joka koskee erityisesti työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelua räjähdystarvikkeiden valmistus-, varastointi- ja käyttötyössä,
tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien räjähdystarvikkeiden tai ampumatarvikkeiden laittoman hallussapidon tai käytön aiheuttaman käyttövarmuuden uhan tai vakavan loukkauksen sattuessa on aiheellista antaa jäsenvaltioille mahdollisuus poiketa tietyissä tapauksissa tämän direktiivin säännöksistä kuljetusten osalta,
olisi lisäksi tärkeää ottaa käyttöön hallinnollisia yhteistyömenettelyjä ja tässä suhteessa toimivaltaisten viranomaisten olisi aiheellista ottaa huomioon jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä jäsenvaltioiden tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi 19 päivänä toukokuuta 1981 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1468/81 (7), ja
tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden valtaan toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä räjähdystarvikkeiden ja ampumatarvikkeiden laittoman kaupan estämiseksi,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
Yleisiä säännöksiä
1 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan 2 kohdassa määriteltyihin räjähdystarvikkeisiin.
2. `Räjähdystarvikkeilla` tarkoitetaan aineita ja esineitä, joita pidetään räjähdystarvikkeina "Yhdistyneiden Kansakuntien vaarallisten aineiden kuljetusta koskevissa suosituksissa" ja jotka mainitaan näiden suositusten 1 luokassa.
3. Tätä direktiiviä ei sovelleta:
- räjähdystarvikkeisiin, ampumatarvikkeet mukaan lukien, jotka kansallisen lainsäädännön mukaan on tarkoitettu asevoimien tai poliisin käyttöön,
- pyroteknisiin tuotteisiin,
- ampumatarvikkeisiin lukuun ottamatta 10, 11, 12, 13, 17, 18 ja 19 artiklan säännösten osalta.
4. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
- `Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksilla` Yhdistyneiden Kansakuntien vaarallisten aineiden kuljetusta käsittelevän asiantuntijakomitean laatimia suosituksia, sellaisina kuin mainittu järjestö on ne julkaissut (oranssi kirja) ja sellaisina kuin ne ovat muutettuna tämän direktiivin antamispäivämääränä,
- `turvallisuudella` onnettomuuksien estämistä ja, jos siinä ei onnistuta, niiden vaikutuksen rajoittamista,
- `käyttövarmuudella` yleisen järjestyksen vastaisiin tarkoituksiin käyttämisen estämistä,
- `asekauppiaalla` luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka ammattitoiminta koostuu kokonaan tai osittain tuliaseiden ja ampumatarvikkeiden valmistamisesta, myynnistä, kaupasta, vuokrauksesta, korjaamisesta tai muuttamisesta,
- `kuljetusluvalla` räjähdystarvikkeiden suunniteltuja kuljetuksia yhteisössä koskevaa päätöstä,
- `räjähdystarvikealan yrityksellä` luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on räjähdystarvikkeiden valmistus-, varastointi-, käyttö-, kuljetus- tai kauppalupa,
- `markkinoille saattamisella` tässä direktiivissä tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden ensimmäistä käyttöön luovutusta, maksutta tai maksua vastaan, tarkoituksena niiden jakelu ja/tai käyttö yhteisön markkinoilla,
- `kuljetuksella` räjähdystarvikkeiden fyysistä siirtämistä yhteisön alueella, lukuun ottamatta samassa paikassa suoritettavaa siirtoa.
5. Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita päättämästä kansallisen lain tai säännöksen perusteella, että tietyt aineet, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, ovat räjähdystarvikkeita.
II LUKU
Räjähdystarvikkeita koskevan lainsäädännön yhdenmukaistaminen
2 artikla
1. Jäsenvaltiot eivät saa kieltää, rajoittaa tai estää tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien ja tämän direktiivin vaatimukset täyttävien räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia räjähdystarvikkeita voidaan saattaa yhteisön markkinoille vain, jos ne vastaavat kaikkia tämän direktiivin säännöksiä, jos ne on varustettu 7 artiklassa kuvaillulla CE-merkinnällä ja jos niiden vaatimustenmukaisuus on arvioitu liitteessä II tarkoitettuja menettelyjä noudattaen.
3. Jos tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat räjähdystarvikkeet kuuluvat muita näkökohtia käsittelevien direktiivien soveltamisalaan, joissa säädetään CE-merkinnän kiinnittämisestä, merkintä osoittaa, että edellä tarkoitettujen tuotteiden oletetaan olevan myös näiden tuotteisiin sovellettavien direktiivien säännösten mukaisia.
3 artikla
Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien räjähdystarvikkeiden on täytettävä niihin sovellettavat liitteessä I esitetyt olennaiset turvallisuusvaatimukset.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on pidettävä 3 artiklassa tarkoitettujen olennaisten turvallisuusvaatimusten mukaisina räjähdystarvikkeita, jotka kuuluvat tämän direktiivin soveltamisalaan, silloin, kun nämä ovat niitä koskevien ja yhdenmukaistettuja standardeja, joiden luettelo ja viitenumerot on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, vastaavien kansallisten standardien mukaisia. Jäsenvaltioiden on julkaistava yhdenmukaistettuja standardeja vastaavien kansallisten standardien luettelo ja viitenumerot.
2. Komissio antaa tarkemmat tiedot yhdenmukaistettujen standardien alalla tehdystä työstä kertomuksessa, jonka se esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle direktiivin 83/189/ETY soveltamisesta ja josta säädetään mainitun direktiivin 11 artiklan 2 kohdassa.
5 artikla
Kun jäsenvaltio tai komissio katsoo, että 4 artiklassa tarkoitetut yhdenmukaistetut standardit eivät vastaa täysin 3 artiklassa tarkoitettuja olennaisia vaatimuksia, komissio tai kyseinen jäsenvaltio saattaa kysymyksen direktiivillä 83/189/ETY perustetun pysyvän komitean käsiteltäväksi ilmoittaen perustelunsa. Komitea antaa lausunnon viipymättä.
Saatuaan komitean lausunnon komissio ilmoittaa jäsenvaltioille 4 artiklassa tarkoitettujen standardien ja julkaisun osalta toteutettavat toimenpiteet.
6 artikla
1. Räjähdystarvikkeiden vaatimustenmukaisuuden varmentamismenettelyt ovat:
a) joko liitteessä II olevassa 1 osassa tarkoitettu EY-tyyppitarkastus (B moduuli) sekä valmistajan valinnan mukaisesti:
- joko liitteessä II olevassa 2 osassa tarkoitettu tyypinmukaisuus (C moduuli)
- tai liitteessä II olevassa 3 osassa tarkoitettu tuotannon laadunvarmistukseen liittyvä menettely (D moduuli)
- tai liitteessä II olevassa 4 osassa tarkoitettu tuotteiden laadunvarmistukseen liittyvä menettely (E moduuli)
- tai liitteessä II olevassa 5 osassa tarkoitettu tuotekohtainen tarkastus (F moduuli)
b) tai liitteessä II olevassa 6 osassa tarkoitettu tuoteyksikkökohtainen tarkastus (G moduuli).
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille tarkastuslaitokset, jotka ne ovat nimenneet suorittamaan edellä tarkoitetut vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt sekä erityiset tehtävät, joita varten nämä laitokset on nimetty ja komission niille ennakolta antamat tunnusnumerot.
Komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä luettelon ilmoitetuista tarkastuslaitoksista, niiden tunnusnumeroista sekä tehtävistä, joita varten ne on ilmoitettu. Komissio huolehtii luettelon päivittämisestä.
Jäsenvaltioiden on sovellettava liitteessä III lueteltuja vähimmäisvaatimuksia arvioidessaan ilmoitettavia tarkastuslaitoksia. Laitosten, jotka täyttävät vastaavissa yhdenmukaistetuissa standardeissa vahvistetut arviointiperusteet, oletetaan täyttävän asianmukaiset vähimmäisvaatimukset.
Jäsenvaltion, joka on ilmoittanut laitoksen, on peruutettava tämä ilmoitus, jos se toteaa, että tarkastuslaitos ei enää täytä toisessa alakohdassa tarkoitettuja vaatimuksia. Jäsenvaltion on ilmoitettava tästä välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
7 artikla
1. CE-vaatimustenmukaisuusmerkintä on kiinnitettävä näkyvästi, helposti luettavasti ja pysyvästi joko räjähdystarvikkeisiin tai, jos se ei ole mahdollista, räjähdystarvikkeisiin kiinnitettyyn etikettiin tai, jos nämä tavat eivät ole toteutettavissa, pakkaukseen. Etiketti on suunniteltava siten, että sitä ei voida käyttää uudestaan.
Liitteessä IV on malli CE-merkinnän käytöstä.
2. On kiellettyä kiinnittää räjähdystarvikkeisiin sellaisia merkintöjä tai tekstejä, joita ulkopuoliset voivat merkityksen ja kirjoitustavan vuoksi erehtyä pitämään CE-merkintänä. Muita merkintöjä saa kiinnittää räjähdystarvikkeisiin, jos ne eivät heikennä CE-merkinnän näkyvyyttä ja luettavuutta.
3. Sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan soveltamista,
a) jos jäsenvaltio havaitsee, että CE-merkintä on kiinnitetty perusteettomasti, valmistaja, tämän edustaja tai tarvittaessa se, joka vastaa kyseisen tuotteen saattamisesta yhteisön markkinoille, on velvollinen palauttamaan tuotteen merkintää koskevien säännösten osalta vaatimusten mukaiseksi ja lopettamaan rikkomuksen kyseisen jäsenvaltion vahvistamien edellytysten mukaisesti,
b) vaatimustenvastaisuuden jatkuessa, jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki asianmukaiset toimenpiteet kyseisen tuotteen markkinoille saattamisen rajoittamiseksi tai kieltämiseksi tai varmistettava sen vetäminen markkinoilta 8 artiklassa säädettyjä menettelyjä noudattaen.
8 artikla
1. Kun jäsenvaltio toteaa, että CE-merkinnällä varustettu ja tarkoituksenmukaisesti käytetty räjähdystarvike vaarantaa turvallisuuden, jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat väliaikaiset toimenpiteet vetääkseen tämän räjähdystarvikkeen markkinoilta ja kieltääkseen sen saattamisen markkinoille tai sen vapaan liikkuvuuden.
Jäsenvaltion on ilmoitettava viipymättä komissiolle näistä toimenpiteistä, mainiten perusteet päätökselleen ja mainiten erityisesti, johtuuko vaatimustenvastaisuus:
- olennaisten vaatimusten noudattamatta jättämisestä,
- standardien virheellisestä soveltamisesta,
vai
- standardien puutteellisuudesta.
2. Komissio kuulee asianosaisia mahdollisimman pian. Jos komissio toteaa sen jälkeen, että toimenpiteet ovat perusteltuja, komissio ilmoittaa siitä viipymättä aloitteen tehneelle jäsenvaltiolle sekä muille jäsenvaltioille. Jos komissio toteaa asianosaisia kuultuaan, että toimenpiteet ovat perusteettomia, komissio ilmoittaa siitä viipymättä päätöksen tehneelle jäsenvaltiolle.
Siinä erityistapauksessa, että 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet perustuvat standardien puutteellisuuteen, komissio siirtää asian, asianosaisia kuultuaan, direktiivillä 83/189/ETY perustetun komitean käsiteltäväksi kahden kuukauden kuluessa, jos toimenpiteet toteuttanut jäsenvaltio aikoo pitää ne voimassa, ja aloittaa 5 artiklassa tarkoitetut menettelyt.
3. Kun vaatimustenvastainen räjähdystarvike on varustettu CE-merkinnällä, toimivaltainen jäsenvaltio toteuttaa merkin kiinnittäjän osalta asianmukaiset toimenpiteet ja ilmoittaa niistä komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
III LUKU
Yhteisössä tapahtuvien kuljetusten valvontaan liittyviä säännöksiä
9 artikla
1. Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia räjähdystarvikkeita saa kuljettaa vain seuraavissa kohdissa säädettyä menettelyä noudattaen.
2. Yhteisön oikeuden tai kansallisen lainsäädännön soveltamiseksi toteutettu, tässä artiklassa tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden kuljetusten valvonta ei tapahdu enää valvontana sisäisillä rajoilla, vaan yksinomaan osana tavanomaista valvontaa koko yhteisön alueella ketään syrjimättä.
3. Räjähdystarvikkeiden kuljetuksen toteuttamiseksi vastaanottajan on saatava kuljetuslupa määräpaikan toimivaltaiselta viranomaiselta. Toimivaltainen viranomainen tarkastaa, että vastaanottajalla on oikeudellinen kelpoisuus hankkia räjähdystarvikkeita ja että vastaanottajalla on tarvittavat toimi- ja käyttöluvat. Kuljetuksesta vastaavan henkilön on ilmoitettava räjähdystarvikkeiden kuljetuksesta yhden tai usean jäsenvaltion alueen kautta tämän jäsenvaltion tai näiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, joiden suostumus siihen vaaditaan.
4. Jos jäsenvaltio katsoo, että 3 kohdassa tarkoitettu pätevyyden tarkastaminen on ongelmallista, tämän jäsenvaltion on toimitettava asiasta käytettävissä olevat tiedot komissiolle, joka siirtää asian viipymättä 13 artiklassa tarkoitetun komitean käsiteltäväksi.
5. Jos määräpaikan toimivaltainen viranomainen antaa luvan kuljetukseen, viranomaisen on luovutettava vastaanottajalle kuljetuslupaa koskeva asiakirja, jossa on kaikki 7 kohdassa tarkoitetut tiedot. Tämän asiakirjan on seurattava räjähdystarvikkeita räjähdystarvikkeiden määränpääksi määrättyyn paikkaan saakka. Asiakirja on aina esitettävä toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä. Vastaanottajan on säilytettävä jäljennös asiakirjasta ja esitettävä se määräpaikan toimivaltaiselle viranomaiselle tämän pyynnöstä.
6. Jos jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen katsoo, että 7 kohdassa mainittujen kaltaisia erityisiä käyttövarmuusvaatimuksia ei tarvita, räjähdystarvikkeiden kuljetus tämän jäsenvaltion alueella tai alueen osalla voidaan toteuttaa toimittamatta etukäteen 7 kohdassa tarkoitettuja tietoja. Määräpaikan toimivaltainen viranomainen antaa silloin kuljetusluvan, joka on voimassa tietyn ajan, mutta joka voidaan koska tahansa keskeyttää tai peruuttaa perustellulla päätöksellä. Edellä 5 kohdassa tarkoitetussa asiakirjassa, joka seuraa räjähdystarvikkeita määräpaikalle saakka, mainitaan silloin yksinomaan edellä tarkoitettu kuljetuslupa.
7. Jos räjähdystarvikkeiden kuljetukset edellyttävät erityisvalvontaa, jolla voidaan määritellä, vastaavatko kuljetukset jäsenvaltion alueen tai alueen osan käyttövarmuutta koskevia erityisvaatimuksia, vastaanottajan on toimitettava määräpaikan toimivaltaiselle viranomaiselle ennen kuljetusta seuraavat tiedot:
- kuljetusten järjestäjien nimet ja osoitteet. Näiden tietojen on oltava riittävän yksityiskohtaiset toisaalta asianosaisten tavoittamiseksi ja toisaalta sen toteamiseksi, että kyseisillä henkilöillä on virallinen pätevyys ottaa lähetys vastaan,
- kuljetettavien räjähdystarvikkeiden lukumäärä ja määrä,
- kyseisen räjähdystarvikkeen täydellinen kuvaus sekä yksilöintitavat, mukaan lukien Yhdistyneiden Kansakuntien tunnusnumero,
- markkinoille saattamisen edellytyksiä koskevat tiedot, jos räjähdystarvikkeet saatetaan markkinoille,
- kuljetustapa ja -reitti,
- ennakoitu lähtö- ja saapumispäivämäärä,
- tarvittaessa tarkat siirtymispaikat jäsenvaltioihin ja niistä pois.
Määräpaikan toimivaltaiset viranomaiset tutkivat edellytykset, joilla kuljetuksen on tapahduttava, erityisesti käyttövarmuutta koskevien erityisvaatimusten osalta. Jos käyttövarmuutta koskevat erityisvaatimukset täyttyvät, kuljetus sallitaan. Jos kuljetus tapahtuu muiden jäsenvaltioiden alueen kautta, näiden jäsenvaltioiden on tutkittava hyväksyttävä samoilla edellytyksillä kuljetukseen liittyvät tiedot.
8. Tavanomaisen valvonnan lisäksi, jota lähettäjäjäsenvaltio harjoittaa alueellaan tämän direktiivin mukaisesti, räjähdystarvikealan vastaanottajat tai asianosaiset toimittavat lähettäjäjäsenvaltion ja kauttakuljetusjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille näiden pyynnöstä kaikki käytettävissään olevat tarvittavat tiedot räjähdystarvikkeiden kuljetuksesta.
9. Toimittaja ei saa toteuttaa räjähdystarvikkeiden kuljetusta, jos vastaanottaja ei ole saanut siihen 3, 5, 6 ja 7 kohdan säännösten mukaan tarvittavia lupia.
10 artikla
1. Ampumatarvikkeita saa kuljettaa jäsenvaltiosta toiseen vain seuraavissa kohdissa säädetyn menettelyn mukaisesti. Näitä säännöksiä sovelletaan myös, kun ampumatarvikkeiden kuljetus liittyy postimyyntiin.
2. Kuljetettaessa ampumatarvikkeita toiseen jäsenvaltioon asianosainen ilmoittaa ennen lähetystä sille jäsenvaltiolle, jossa ampumatarvikkeet ovat:
- myyjän tai luovuttajan sekä ostajan tai hankkijan ja tarvittaessa omistajan nimen ja osoitteen,
- osoitteen tai paikan, johon ampumatarvikkeet lähetetään tai kuljetetaan,
- lähetykseen tai kuljetukseen kuuluvien ampumatarvikkeiden lukumäärän,
- tiedot, jotka mahdollistavat näiden ampumatarvikkeiden yksilöimisen ja lisäksi maininnan siitä, että ne ovat olleet kannettavien tuliaseiden pistokokeiden keskinäisestä tunnustamisesta 1 päivänä heinäkuuta 1969 tehdyn sopimuksen määräysten mukaisen valvonnan kohteena,
- kuljetusvälineen,
- lähtöpäivämäärän ja arvioidun saapumispäivämäärän.
Kahdessa viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitettuja tietoja ei tarvitse ilmoittaa, kun kuljetus tapahtuu asekauppiaiden välillä. Jäsenvaltio tutkii edellytykset, joilla kuljetus tapahtuu, erityisesti käyttövarmuuden osalta. Jos jäsenvaltio antaa luvan kuljetukseen, se antaa lupatodistuksen, joka sisältää kaikki ensimmäisessä kappaleessa tarkoitetut maininnat. Tämän lupatodistuksen on seurattava ampumatarvikkeita niiden määränpäähän saakka, ja se on esitettävä aina jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä.
3. Jokainen jäsenvaltio voi myöntää asekauppiaille oikeuden toteuttaa ampumatarvikkeiden kuljetuksia omalta alueeltaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle asekauppiaalle ilman 2 kohdassa tarkoitettua ennakkolupaa. Jäsenvaltio myöntää tähän tarkoitukseen luvan, joka on voimassa kolmen vuoden ajan ja joka voidaan koska tahansa keskeyttää tai peruuttaa perustellulla päätöksellä. Asiakirjan, jossa viitataan tähän lupaan, on seurattava ampumatarvikkeita niiden määränpäähän saakka. Tämä asiakirja on esitettävä aina jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä.
Ennen kuljetuksen toteuttamista asekauppiaat ilmoittavat sen jäsenvaltion viranomaisille, josta kuljetus toteutetaan, kaikki 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot.
4. Jokainen jäsenvaltio toimittaa muille jäsenvaltioille luettelon ampumatarvikkeista, joiden osalta sen alueelle voidaan myöntää kuljetuslupa ilman ennakkosuostumusta.
Nämä ampumatarvikeluettelot toimitetaan asekauppiaille, jotka ovat saaneet luvan kuljettaa ampumatarvikkeita ilman ennakkolupaa osana 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä.
5. Jokainen jäsenvaltio toimittaa kaikki tarvittavat tiedot, jotka sillä on käytettävissään päätetyistä ampumatarvikekuljetuksista, sille jäsenvaltiolle, jonka alueelle kuljetukset tapahtuvat.
Tiedot, joita jäsenvaltiot saavat tässä artiklassa säädettyjen menettelyjen soveltamisen yhteydessä, on ilmoitettava viimeistään kuljetuksen aikana vastaanottajajäsenvaltiolle ja tarvittaessa viimeistään kuljetuksen aikana kauttakuljetusjäsenvaltioille.
11 artikla
Poiketen siitä, mitä 9 artiklan 3, 5, 6 ja 7 kohdassa sekä 10 artiklassa säädetään, kun tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien räjähdystarvikkeiden tai ampumatarvikkeiden laiton hallussapito tai käyttö aiheuttaa vakavaa uhkaa tai seurauksia käyttövarmuudelle, jäsenvaltio voi toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet räjähdystarvikkeiden tai ampumatarvikkeiden kuljetusten osalta tämän laittoman hallussapidon tai käytön estämiseksi.
Näissä toimenpiteissä on noudatettava suhteellisuusperiaatetta. Ne eivät saa olla keino mielivaltaiseen syrjintään tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyä rajoittamista.
Jokaisen jäsenvaltion, joka toteuttaa tällaisia toimenpiteitä, on ilmoitettava niistä viipymättä komissiolle, joka tiedottaa niistä muille jäsenvaltioille.
IV LUKU
Muita säännöksiä
12 artikla
1. Jäsenvaltioiden on perustettava verkkoja tietojen vaihtamiseksi 9 ja 10 artiklan soveltamiseksi. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle kansalliset viranomaiset, joiden tehtävänä on välittää tai vastaanottaa tietoja ja soveltaa 9 ja 10 artiklassa säädettyjä muodollisuuksia.
2. Tämän direktiivin soveltamiseksi noudatetaan soveltuvin osin asetuksen (ETY) N:o 1468/81 säännöksiä, erityisesti luottamuksellisuutta koskevia säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
13 artikla
1. Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
Komitea tutkii kaikki tämän direktiivin soveltamista koskevat kysymykset, joita sen puheenjohtaja voi ottaa esille joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi säädetyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa säädetyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio lykkää päättämiensä toimenpiteiden soveltamista kolmella kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä.
Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin toisessa kohdassa tarkoitetun ajan kuluessa.
3. Edellä 2 kohdassa määriteltyä menettelyä sovelletaan erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien suositusten tulevien muutosten huomioon ottamiseksi.
14 artikla
Jäsenvaltioiden on pidettävä muiden jäsenvaltioiden ja komission käytettävissä ajan tasalla olevia tietoja räjähdystarvikealan yrityksistä, joilla on 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun kaltainen toimi- tai käyttölupa.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näillä räjähdystarvikealan yrityksillä on räjähdystarvikkeiden hallussapidon valvontajärjestelmä, jonka avulla niiden hallussapitäjä voidaan yksilöidä koska tahansa. Tämän kappaleen soveltamisedellytyksistä päätetään 13 artiklassa tarkoitetun komiteamenettelyn mukaisesti.
Kyseiset räjähdystarvikealan yritykset pitävät toiminnoistaan rekisteriä, jonka avulla ne voivat täyttää tässä artiklassa säädetyt velvollisuutensa.
Tässä artiklassa tarkoitetut asiakirjat on säilytettävä vähintään kolmen vuoden ajan sen vuoden lopusta, jonka aikana rekisteröity toiminto on tapahtunut silloinkin, kun yritys ei enää harjoita toimintaa. Asiakirjat on luovutettava viipymättä mahdolliseen tarkastukseen toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä.
15 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että räjähdystarvikkeet varustetaan asianmukaisella merkinnällä.
16 artikla
Kun jäsenvaltio myöntää toimi- tai käyttöluvan salliakseen räjähdystarvikkeiden valmistuksen harjoittamisen, sen on valvottava erityisesti toiminnasta vastaavien henkilöiden mahdollisuuksia varmistaa teknisten velvoitteidensa noudattaminen.
V LUKU
Loppusäännökset
17 artikla
Jokaisen jäsenvaltion on vahvistettava seuraamukset, joita sovelletaan tämän direktiivin täytäntöönpanon yhteydessä annettuja säännöksiä rikottaessa. Näiden seuraamusten on oltava riittäviä näiden säännösten noudattamisen varmistamiseksi.
18 artikla
Jokaisen jäsenvaltion on toteutettava sisäisessä lainsäädännössään tarvittavat toimenpiteet, jotta toimivaltaiset viranomaiset voisivat ottaa haltuunsa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat tuotteet, jos on olemassa riittäviä osoituksia siitä, että tuote on laittoman hankinnan, käytön tai kaupan kohteena.
19 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava 9, 10, 11, 12, 13 ja 14 artiklan noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 30 päivään syyskuuta 1993 mennessä.
2. Jäsenvaltioiden on 30 päivään kesäkuuta 1994 mennessä annettava ja julkaistava muiden kuin 1 kohdassa mainittujen säännösten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 1995.
3. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä, joilla saatetaan 1 ja 2 kohdassa annetut säännökset voimaan, on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
4. Jäsenvaltioiden on kuitenkin sallittava 31 päivään joulukuuta 2002 kestävän ajan kuluessa alueellaan ennen 31 päivää joulukuuta 1994 voimassa olevien kansallisten säännösten mukaisten räjähdystarvikkeiden saattaminen markkinoille.
5. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
20 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 5 päivänä huhtikuuta 1993.