Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/96/EF
af 27. januar 2003
om affald af elektrisk og elektronisk udstyr (WEEE)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),
efter proceduren i traktatens artikel 251(4), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 8. november 2002, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Formålene med Fællesskabets miljøpolitik er navnlig bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten, beskyttelse af menneskers sundhed og en forsigtig og rationel udnyttelse af naturressourcerne. Denne politik bygger på forsigtighedsprincippet, princippet om forebyggende indsats, princippet om indgreb over for miljøskader fortrinsvis ved kilden og princippet om, at forureneren betaler.
(2) I Fællesskabets program for politik og handling i forbindelse med miljøet og bæredygtig udvikling (femte miljøhandlingsprogram)(5) hedder det, at opnåelse af en bæredygtig udvikling kræver gennemgribende ændringer i de nuværende udviklings-, produktions-, forbrugs- og adfærdsmønstre, og der slås bl.a. til lyd for mindskelse af unødvendigt forbrug af naturressourcer og forebyggelse af forurening. Det anfører affald af elektrisk og elektronisk udstyr (WEEE) som et af målområderne for anvendelse af principperne om forebyggelse, nyttiggørelse og sikker bortskaffelse af affald.
(3) I Kommissionens meddelelse af 30. juli 1996 om revision af Fællesskabets affaldsstrategi hedder det, at hvis det ikke kan undgås, at der opstår affald, skal dette genbruges eller nyttiggøres i form af materialegenvinding eller energiudnyttelse.
(4) I sin resolution af 24. februar 1997 om en EF-strategi for affaldshåndtering(6) understregede Rådet behovet for at fremme nyttiggørelse af affald med henblik på at mindske mængderne af affald til bortskaffelse og spare på naturressourcerne, navnlig gennem genbrug, genanvendelse, kompostering og udnyttelse af energi fra affald, og det erkendte, at der ved valg af løsningsmuligheder i hvert enkelt tilfælde skal tages hensyn til de miljømæssige og økonomiske virkninger, men at genbrug og nyttiggørelse generelt bør foretrækkes, når dette er bedst for miljøet, indtil der er sket videnskabelige og tekniske fremskridt på området, og indtil livscyklusanalyser er blevet videreudviklet. Rådet opfordrede ligeledes Kommissionen til snarest muligt at sørge for passende opfølgning af projekterne under programmet for prioriterede affaldsstrømme, herunder WEEE.
(5) Europa-Parlamentet anmodede i sin beslutning af 14. november 1996(7) Kommissionen om at fremsætte forslag til direktiver om en række prioriterede affaldsstrømme, herunder affald af elektriske og elektroniske produkter, og at basere disse forslag på princippet om producentansvar. Europa-Parlamentet anmoder i samme beslutning Rådet og Kommissionen om at fremsætte forslag om nedbringelse af mængden af affald.
(6) I Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald(8) hedder det, at der med henblik på regulering af håndteringen af visse kategorier af affald i særdirektiver kan fastsættes særbestemmelser eller bestemmelser til supplering af bestemmelserne i direktiv 75/442/EØF.
(7) Mængden af WEEE, der dannes i Fællesskabet, vokser hurtigt. Indholdet af farlige komponenter i elektrisk og elektronisk udstyr skaber problemer i forbindelse med affaldshåndtering, og WEEE genvindes ikke i tilstrækkeligt omfang.
(8) Målet om at forbedre håndteringen af WEEE kan ikke opfyldes effektivt, hvis medlemsstaterne handler hver for sig. Navnlig kan forskellige holdninger i medlemsstaterne til princippet om producentansvar medføre betydelige skævheder i den økonomiske byrde for erhvervslivets aktører. Forskellige foranstaltninger til håndtering af WEEE i de forskellige medlemsstater er en hæmsko for en effektiv genvindingspolitik. På den baggrund bør der fastlægges væsentlige kriterier på fællesskabsplan.
(9) Bestemmelserne i dette direktiv bør gælde for produkter og producenter, uanset hvilken salgsmetode der anvendes, også når der er tale om fjernsalg og e-handel. I den forbindelse bør producenternes og distributørernes forpligtelser ved fjernsalg og e-handel så vidt muligt udformes og håndhæves på samme måde for at undgå, at andre distributionskanaler skal dække omkostningerne ved dette direktivs bestemmelser, når det drejer sig om WEEE, hvor udstyret blev solgt via fjernsalg eller e-handel.
(10) Dette direktiv bør omfatte alt elektrisk og elektronisk udstyr, der anvendes af forbrugerne, og elektrisk og elektronisk udstyr til erhvervsmæssig brug. Dette direktiv bør ikke berøre sikkerheds- og sundhedskrav i fællesskabslovgivningen til beskyttelse af aktører, der kommer i kontakt med WEEE, eller Fællesskabets særlovgivning om affaldshåndtering, navnlig Rådets direktiv 91/157/EØF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer(9).
(11) Direktiv 91/157/EØF bør revideres hurtigst muligt, navnlig på grundlag af nærværende direktiv.
(12) Indførelsen af producentansvar i dette direktiv er et af midlerne til at tilskynde til konstruktion og produktion af elektrisk og elektronisk udstyr, som tager fuldstændig hensyn til og letter reparation, mulig opgradering, genbrug, adskillelse og genvinding.
(13) Med henblik på at garantere distributørpersonalets sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilbagetagning og håndtering af WEEE bør medlemsstaterne på grundlag af deres egne og Fællesskabets sundheds- og sikkerhedsbestemmelser fastlægge de omstændigheder, hvorunder en distributør kan nægte tilbagetagning.
(14) Medlemsstaterne bør fremme udformning og produktion af elektrisk og elektronisk udstyr, som tager hensyn til og letter bortskaffelse og nyttiggørelse, særlig genbrug og genvinding af WEEE, samt dele og materialer af produkterne. Producenterne bør ikke ved hjælp af specifikke konstruktioner eller fremstillingsprocesser hindre genbrug af WEEE, medmindre sådanne specifikke konstruktioner eller fremstillingsprocesser frembyder altovervejende fordele f.eks. med hensyn til miljøbeskyttelse og/eller sikkerhedskrav.
(15) Særskilt indsamling af WEEE er en forudsætning for at sikre, at sådant affald underkastes særlig behandling og genvindes, og at det fastsatte beskyttelsesniveau for menneskers sundhed og for miljøet i Fællesskabet kan nås. Forbrugerne må bidrage aktivt til denne indsamling og bør tilskyndes til at returnere WEEE. I dette øjemed bør der oprettes hensigtsmæssige anlæg til returnering af WEEE, herunder offentlige indsamlingssteder, hvor private husholdninger i det mindste kan returnere deres affald gratis.
(16) Med henblik på at nå det fastsatte beskyttelsesniveau og de harmoniserede miljømålsætninger i EF bør medlemsstaterne træffe passende foranstaltninger til at minimere bortskaffelse af WEEE sammen med usorteret husholdningsaffald og nå et højt niveau for særskilt indsamling af WEEE. For at sikre, at medlemsstaterne bestræber sig på at indføre effektive indsamlingsordninger, bør de pålægges at nå et højt niveau for indsamling af WEEE fra private husholdninger.
(17) WEEE skal underkastes særlig behandling, så det undgås, at forurenende stoffer spredes til det genvundne materiale eller til affaldsstrømmen. Det er det mest effektive middel til at sikre, at det fastsatte beskyttelsesniveau for Fællesskabets miljø kan nås. Enhver virksomhed eller ethvert foretagende, der foretager genvinding og udfører behandlingsprocesser, bør opfylde minimumsstandarder, så behandlingen af WEEE ikke belaster miljøet. De bedste til rådighed stående behandlings-, nyttiggørelses- og genvindingsteknikker bør udnyttes under forudsætning af, at de sikrer menneskers sundhed og et højt miljøbeskyttelsesniveau. De bedste til rådighed stående behandlings-, nyttiggørelses- og genvindingsteknikker kan defineres nærmere i overensstemmelse med procedurerne i direktiv 96/61/EF.
(18) Genbrug af WEEE og dets komponenter, delkomponenter og hjælpematerialer bør i givet fald prioriteres. Hvor genbrug ikke er at foretrække, bør alt WEEE, der er indsamlet særskilt, sendes til nyttiggørelse med det formål at nå et højt niveau for genvinding og nyttiggørelse. Producenterne bør desuden tilskyndes til at integrere genvundne materialer i nyt udstyr.
(19) Der skal opstilles grundlæggende principper for finansiering af håndteringen af WEEE på fællesskabsplan, og finansieringsordninger skal bidrage til, at der opnås høje indsamlingsprocenter, og til, at princippet om producentansvar efterleves.
(20) Brugere af elektrisk og elektronisk udstyr fra private husholdninger bør have mulighed for i det mindste at returnere WEEE gratis. Det er derfor producenterne, der bør finansiere indsamlingen fra indsamlingsstederne samt behandlingen, nyttiggørelsen og bortskaffelsen af WEEE. For at fordelene ved producentansvarskonceptet kan udnyttes bedst muligt, bør hver enkelt producent være ansvarlig for at finansiere behandlingen af affald fra producentens egne produkter. Den enkelte producent bør kunne vælge at opfylde denne forpligtelse enten individuelt eller ved at deltage i en kollektiv ordning. Hver enkelt producent bør i forbindelse med markedsføring af et produkt stille en finansiel garanti for at forhindre, at omkostningerne ved håndtering af WEEE fra "forældreløse" produkter påhviler samfundet eller de øvrige producenter. Ansvaret for at finansiere håndteringen af historisk affald bør deles af alle producenter i form af kollektive finansieringsordninger, hvortil alle producenter, der findes på markedet på det tidspunkt, omkostningerne opstår, bidrager forholdsmæssigt. Kollektive finansieringsordninger bør ikke medføre, at niche- og småproducenter og -importører og nytilkomne på markedet udelukkes. I en overgangsperiode bør der gives producenterne mulighed for på frivillig basis ved salg af nye produkter at gøre køberne opmærksomme på omkostningerne ved indsamling, behandling og miljørigtig bortskaffelse af historisk affald. Producenter, der gør brug af denne ordning, bør sikre, at de angivne omkostninger ikke overstiger de faktiske omkostninger.
(21) For at sikre en effektiv indsamling af WEEE skal brugerne oplyses om kravet om, at WEEE ikke må bortskaffes sammen med usorteret husholdningsaffald, og at alt WEEE skal indsamles særskilt, samt om indsamlingsordningerne og om den rolle, de selv spiller for håndteringen af WEEE. Dette indebærer hensigtsmæssig mærkning af elektrisk og elektronisk udstyr, som vil kunne ende i skraldeposer eller tilsvarende midler til kommunal affaldsindsamling.
(22) For at lette håndteringen og især behandlingen samt nyttiggørelsen/genvindingen af WEEE er det vigtigt, at producenterne giver oplysninger om identifikation af komponenter og materialer.
(23) Medlemsstaterne bør sikre, at infrastruktur til inspektioner og overvågning gør det muligt at kontrollere, at dette direktiv gennemføres korrekt, under hensyntagen bl.a. til Europa-Parlamentets og Rådets henstilling 2001/331/EF af 4. april 2001 om mindstekrav for miljøinspektioner i medlemsstaterne(10).
(24) For at kunne overvåge virkeliggørelsen af dette direktivs målsætninger er det nødvendigt med oplysninger om vægten eller, hvis dette ikke er muligt, antallet af elektriske og elektroniske produkter, der markedsføres i EF, og om opnåede resultater af indsamling, genbrug (herunder så vidt muligt genbrug af komplette apparater), nyttiggørelse/genvinding og eksport af WEEE indsamlet i overensstemmelse med dette direktiv.
(25) Medlemsstaterne kan vælge at gennemføre visse af dette direktivs bestemmelser ved aftaler mellem de kompetente myndigheder og de berørte økonomiske sektorer forudsat at særlige krav opfyldes.
(26) Kommissionen bør ved en udvalgsprocedure sørge for tilpasning til den videnskabelige og tekniske udvikling af visse af direktivets bestemmelser, listen over produkter som henhører under kategorierne i bilag I A, den selektive behandling af WEEE-materialer og -komponenter, de tekniske krav til oplagring og behandling af WEEE og piktogrammet til mærkning af elektrisk og elektronisk udstyr.
(27) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(11) -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formål
Dette direktiv fastsætter foranstaltninger, der i første række tager sigte på at forebygge frembringelse af affald af elektrisk og elektronisk udstyr (WEEE) og desuden tilsigter genbrug, genvinding og andre former for nyttiggørelse af dette affald, så der skal bortskaffes mindre affald. Det sigter også mod bedre miljøpræstationer hos alle aktører, der er involveret i elektrisk og elektronisk udstyrs livscyklus, f.eks. producenter, distributører og forbrugere, og især de aktører, som er direkte involveret i behandlingen af affald af elektrisk og elektronisk udstyr.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på elektrisk og elektronisk udstyr, der henhører under kategorierne i bilag I A, medmindre det pågældende udstyr indgår i en anden type udstyr, som ikke er omfattet af dette direktiv. Bilag I B indeholder en liste over produkter, som henhører under kategorierne i bilag I A.
2. Dette direktiv berører ikke sikkerheds- og sundhedskrav i fællesskabslovgivningen eller kravene i Fællesskabets særlovgivning om affaldshåndtering.
3. Udstyr, som har tilknytning til beskyttelse af medlemsstaternes væsentlige sikkerhedsinteresser, våben, ammunition og krigsmateriel, er ikke omfattet af dette direktiv. Dette gælder dog ikke produkter, som ikke er fremstillet til specifikt militære formål.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a) "elektrisk og elektronisk udstyr eller EEE": udstyr, som er afhængigt af elektrisk strøm eller elektromagnetiske felter for at kunne fungere, og udstyr til produktion, transmission og måling af elektriske strømme og elektromagnetiske felter, som henhører under kategorierne i bilag I A, og som er bestemt til brug ved en spænding på højst 1000 volt for vekselstrøms vedkommende og 1500 volt for jævnstrøms vedkommende
b) "affald af elektrisk og elektronisk udstyr" eller "WEEE": elektrisk eller elektronisk udstyr, der i henhold til artikel 1, litra a), i direktiv 75/442/EØF er affald, herunder alle komponenter, delkomponenter og hjælpematerialer, som indgår i produktet på bortskaffelsestidspunktet
c) "forebyggelse": foranstaltninger, der sigter på at mindske mængden og den miljøskadelige virkning af WEEE samt materialer og stoffer heri
d) "genbrug": enhver proces, hvorved WEEE eller komponenter herfra fortsat anvendes til samme formål, som de blev fremstillet til, og som returneres til indsamlingssteder, distributører, genvindingsvirksomheder eller fabrikanter
e) "genvinding": oparbejdning i en produktionsproces af affaldsmaterialer til deres oprindelige formål eller andre formål bortset fra energiudnyttelse, hvorved menes anvendelse af brændbart affald som et middel til energifremstilling gennem direkte forbrænding med eller uden andet affald, men med udnyttelse af varmen
f) "nyttiggørelse": en af de anvendelige processer, der er omhandlet i bilag II B til direktiv 75/442/EØF
g) "bortskaffelse": en af de anvendelige processer, der er omhandlet i bilag II A til direktiv 75/442/EØF
h) "behandling": enhver aktivitet, der finder sted, efter at WEEE er afleveret til et anlæg med henblik på rensning, adskillelse, neddeling, nyttiggørelse eller forberedelse til bortskaffelse, samt enhver anden proces til nyttiggørelse og/eller bortskaffelse af WEEE
i) "producent": enhver, som uanset hvilken salgsmetode der anvendes, herunder fjernkommunikation i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF af 20. maj 1997 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg(12):
i) fremstiller og forhandler elektrisk og elektronisk udstyr under eget varemærke
ii) under eget varemærke videreforhandler udstyr fremstillet af andre leverandører, idet en videreforhandler dog ikke betragtes som producent, hvis producentens varemærke er angivet på udstyret, jf. nr. i), eller
iii) erhvervsmæssigt importerer eller eksporterer elektrisk og elektronisk udstyr til en medlemsstat.
Den, der udelukkende bidrager med finansiering eller handler i henhold til en finansieringsordning, anses ikke for producent, medmindre han optræder som producent i den i underafsnit i)-iii) anførte betydning
j) "distributør": enhver, som i kommercielt øjemed leverer elektrisk eller elektronisk udstyr til den part, som skal bruge det
k) "affald af WEEE fra private husholdninger": affald af WEEE fra private husholdninger og fra handel, industri, institutioner og andre kilder, som på grund af dets art og mængde kan sidestilles med WEEE fra private husholdninger
l) "farligt stof eller præparat": ethvert stof eller præparat, som anses for farligt i henhold til Rådets direktiv 67/548/EØF(13) eller Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/45/EF(14)
m) "finansieringsaftale": enhver aftale eller ordning om lån, leasing, leje eller salg på afbetaling vedrørende udstyr, uanset om det i den pågældende aftale eller ordning eller enhver tillægsaftale eller tillægsordning hertil bestemmes, at ejendomsretten til det pågældende udstyr vil eller kan blive overdraget.
Artikel 4
Produktdesign
Medlemsstaterne fremmer udformning og produktion af elektrisk og elektronisk udstyr, hvor der tages hensyn til og som letter bortskaffelse og nyttiggørelse, særlig genbrug og genvinding af WEEE, samt dele og materialer herfra. I denne sammenhæng træffer medlemsstaterne passende foranstaltninger, således at producenterne ikke ved hjælp af specifikke konstruktioner eller fremstillingsprocesser hindrer genbrug af WEEE, medmindre sådanne specifikke konstruktioner eller fremstillingsprocesser frembyder altovervejende fordele f.eks. med hensyn til miljøbeskyttelse og/eller sikkerhedskrav.
Artikel 5
Særskilt indsamling
1. Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger til at minimere bortskaffelse af WEEE sammen med usorteret husholdningsaffald og til at opnå et højt niveau for særskilt indsamling af WEEE.
2. For så vidt angår WEEE fra private husholdninger sikrer medlemsstaterne senest den 13. august 2005, at
a) der er etableret ordninger, hvorved de sidste indehavere og distributørerne som minimum kan returnere sådant affald gratis. Medlemsstaterne sikrer, at der i nødvendigt omfang findes let tilgængelige indsamlingssteder, navnlig under hensyn til befolkningstætheden
b) distributørerne er pålagt ansvar for ved levering af nyt udstyr at sikre, at sådant affald som minimum gratis kan returneres til distributøren på et et-til-et-grundlag, for så vidt som udstyret er af tilsvarende art og har udfyldt samme funktioner som det leverede udstyr. Medlemsstaterne kan fravige denne bestemmelse, forudsat det sikres, at det ikke derved bliver vanskeligere for den sidste indehaver at returnere WEEE, og at disse ordninger er gratis for den sidste indehaver. Medlemsstater, der gør brug af denne bestemmelse, underretter Kommissionen herom
c) det, uden at det berører litra a) og b), er tilladt producenterne at oprette og administrere individuelle og/eller kollektive tilbagetagelsesordninger for WEEE fra private husholdninger, forudsat at disse ordninger er i tråd med målsætningerne i dette direktiv
d) WEEE, der indebærer en sundheds- eller sikkerhedsrisiko for personalet på grund af kontaminering, på grundlag af nationale og Fællesskabets sundheds- og sikkerhedsbestemmelser kan afvises på returneringsstederne, jf. litra a) og b). Medlemsstaterne indfører særlige ordninger for sådant WEEE.
Medlemsstaterne kan indføre bestemmelser om særlige ordninger for returnering af WEEE, jf. litra a) og b), hvis udstyret ikke indeholder de væsentlige komponenter, eller hvis udstyret indeholder andet affald end WEEE.
3. For så vidt angår WEEE fra andre indehavere end private husholdninger sikrer medlemsstaterne, uden at det berører artikel 9, at producenterne eller tredjemand, der handler på deres vegne, sørger for indsamling af sådant affald.
4. Medlemsstaterne sikrer, at alt WEEE, der er indsamlet i henhold til stk. 1, 2 og 3 transporteres til behandlingsvirksomheder, der er godkendt i henhold til artikel 6, medmindre udstyret genbruges i komplet stand. Medlemsstaterne sikrer, at den påtænkte genbrug ikke fører til omgåelse af dette direktiv, især artikel 6 og 7. Indsamling og transport af særskilt indsamlet WEEE skal ske på en måde, der optimerer genbrug og genvinding af sådanne komponenter eller komplette udstyr, som kan genbruges eller genvindes.
5. Uden at det berører stk. 1, sikrer medlemsstaterne, at der senest den 31. december 2006 nås et niveau for særskilt indsamling af WEEE fra private husholdninger på mindst fire kg pr. indbygger pr. år.
Senest den 31. december 2008 opstiller Europa-Parlamentet og Rådet på forslag af Kommissionen og under hensyn til de tekniske og økonomiske erfaringer i medlemsstaterne et nyt bindende måltal. Dette kan tage form af en procentdel af den mængde elektrisk og elektronisk udstyr, der er solgt til private husholdninger i de foregående år.
Artikel 6
Behandling
1. Medlemsstaterne sikrer, at producenterne eller tredjemand, der handler på deres vegne, under iagttagelse af fællesskabslovgivningen og under anvendelse af de bedste til rådighed værende behandlings-, nyttiggørelses- og genvindingsteknikker etablerer ordninger til behandling af WEEE. Ordningerne kan af producenterne etableres individuelt og/eller kollektivt. For at overholde kravene i artikel 4 i direktiv 75/442/EØF skal denne behandling mindst omfatte udtagning af alle væsker og selektiv behandling i overensstemmelse med bilag II til nærværende direktiv.
Anden behandlingsteknologi, der mindst sikrer samme beskyttelsesniveau for menneskers sundhed og miljøet, kan indføjes i bilag II efter proceduren i artikel 14, stk. 2.
Med henblik på miljøbeskyttelse kan medlemsstaterne fastsætte minimumskvalitetsstandarder for behandlingen af indsamlet WEEE. Medlemsstater, der vælger sådanne kvalitetsstandarder, underretter Kommissionen, som offentliggør disse standarder.
2. Medlemsstaterne sikrer, at virksomheder og foretagender, der udfører behandlingsprocesser, indhenter tilladelse fra de kompetente myndigheder i overensstemmelse med artikel 9 og 10 i direktiv 75/442/EØF.
Fritagelse fra kravet om tilladelse i henhold til artikel 11, stk. 1, litra b), i direktiv 75/442/EØF, kan gives med hensyn til processer til nyttiggørelse af WEEE, såfremt de kompetente myndigheder foretager en inspektion inden registreringen, for at sikre overholdelse af artikel 4 i direktiv 75/442/EØF.
Ved inspektionen kontrolleres:
a) type og mængder af det affald, der skal behandles
b) de generelle tekniske krav, der skal opfyldes
c) de sikkerhedsforholdsregler, der skal træffes.
Inspektion foretages mindst en gang om året, og medlemsstaterne meddeler Kommissionen resultatet.
3. Medlemsstaterne sikrer, at virksomheder og foretagender, der udfører behandlingsprocesser, oplagrer og behandler WEEE i overensstemmelse med de tekniske krav i bilag III.
4. Medlemsstaterne sikrer, at den i stk. 2 omhandlede tilladelse eller registrering omfatter alle nødvendige betingelser for at opfylde kravene i stk. 1 og 3 samt nå de nyttiggørelsesmål, der er fastsat i artikel 7.
5. Behandling af WEEE kan også finde sted uden for den pågældende medlemsstat eller EF, forudsat at transporten heraf finder sted i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab(15).
WEEE, der eksporteres til tredjelande i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 og (EF) nr. 1420/1999 af 29. april 1999 om fælles regler og procedurer for forsendelser af visse typer affald til en række lande, der ikke er medlemmer af OECD(16), og Kommissionens forordning (EF) nr. 1547/1999 af 12. juli 1999 om fastlæggelse af de i Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 omhandlede kontrolprocedurer for så vidt angår overførsel af visse typer affald til visse lande, for hvilke OECD-Rådets beslutning K(92) 39 endelig udg. ikke finder anvendelse(17), regnes kun med ved konstateringen af, at de i dette direktivs artikel 7, stk. 1 og 2, fastsatte krav og mål er opfyldt, hvis eksportøren kan forelægge bevis for, at nyttiggørelses-, genbrugs- og/eller genvindingsprocessen fandt sted under omstændigheder, der svarer til kravene i dette direktiv.
6. Medlemsstaterne tilskynder virksomheder og foretagender, der udfører behandlingsprocesser, til at indføre certificerede miljøledelsessystemer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 761/2001 af 19. marts 2001 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision(18).
Artikel 7
Nyttiggørelse
1. Medlemsstaterne sikrer, at producenterne eller tredjemand, der handler på deres vegne, enten individuelt eller kollektivt under iagttagelse af fællesskabslovgivningen etablerer ordninger til nyttiggørelse af WEEE, der er indsamlet særskilt i henhold til artikel 5. Medlemsstaterne prioriterer genbrug af komplette apparater. Indtil den i stk. 4 omhandlede dato tages sådanne apparater ikke i betragtning ved beregningen af de mål, der er fastsat i stk. 2.
2. Med hensyn til WEEE, der er sendt til behandling i henhold til artikel 6, sørger medlemsstaterne for, at producenterne senest den 31. december 2006 opfylder følgende mål:
a) For WEEE, der henhører under kategori 1 og 10 i bilag I A
- fastsættes nyttiggørelsesniveauet til mindst 80 % af gennemsnitsvægten pr. apparat, og
- genbrugs- og genvindingsniveauet for komponenter, materialer og stoffer fastsættes til mindst 75 % af gennemsnitsvægten pr. apparat
b) for WEEE, der henhører under kategori 3 og 4 i bilag I A
- fastsættes nyttiggørelsesniveauet til mindst 75 % af gennemsnitsvægten pr. apparat, og
- genbrugs- og genvindingsniveauet for komponenter, materialer og stoffer fastsættes til mindst 65 % af gennemsnitsvægten pr. apparat
c) for WEEE, der henhører under kategori 2, 5, 6, 7 og 9 i bilag I A
- fastsættes nyttiggørelsesniveauet til gennemsnitligt mindst 70 vægtprocent pr. apparat, og
- genbrugs- og genvindingsniveauet for komponenter, materialer og stoffer fastsættes til gennemsnitligt mindst 50 vægtprocent pr. apparat
d) for gasudladningslamper skal niveauet for genbrug og genvinding af komponenter, materialer og stoffer fastsættes til mindst 80 vægtprocent af lamperne.
3. Medlemsstaterne sikrer med henblik på beregningen af disse mål, at producenter eller tredjemand, der handler på deres vegne, holder regnskab med WEEE-massen og komponenter, materialer eller stoffer, når de ankommer til (input) og forlader (output) behandlingsvirksomheden, og/eller når de ankommer til (input) nyttiggørelses- eller genvindingsvirksomheden.
Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 14, stk. 2, de nærmere regler for kontrol med, at medlemsstaterne opfylder målene i stk. 2, herunder materialespecifikationer. Kommissionen forelægger denne foranstaltning senest den 13. august 2004.
4. Senest den 31. december 2008 opstiller Europa-Parlamentet og Rådet på forslag af Kommissionen nye mål for nyttiggørelse og genbrug/genvinding, herunder i givet fald genbrug af komplette apparater, samt mål for de produkter, der henhører under kategori 8 i bilag I A. Der tages i den forbindelse hensyn til miljøfordelene ved elektrisk og elektronisk udstyr, der anvendes, såsom forbedret ressourceudnyttelse som følge af den materialemæssige og teknologiske udvikling. Der tages endvidere hensyn til den tekniske udvikling inden for genbrug, nyttiggørelse og genvinding samt på produkt- og materialeområdet og til de erfaringer, medlemsstaterne og industrien har gjort.
5. Medlemsstaterne fremmer udviklingen af nye nyttiggørelses-, genvindings- og behandlingsteknologier.
Artikel 8
Finansiering af WEEE fra private husholdninger
1. Medlemsstaterne sikrer, at producenterne senest den 13. august 2005 mindst sørger for finansiering af indsamling, behandling, nyttiggørelse og miljørigtig bortskaffelse af WEEE fra private husholdninger, afleveret til indsamlingssteder jf. artikel 5, stk. 2.
2. For så vidt angår produkter, der markedsføres efter den 13. august 2005, er hver enkelt producent ansvarlig for at finansiere de processer, der er anført i stk. 1 vedrørende affald fra producentens egne produkter. Producenten kan vælge at opfylde denne forpligtelse enten individuelt eller ved at deltage i en kollektiv ordning.
Medlemsstaterne sikrer, at hver enkelt producent i forbindelse med markedsføringen af et produkt stiller en garanti for, at håndteringen af al WEEE vil blive finansieret, og at producenterne mærker deres produkter i overensstemmelse med artikel 11, stk. 2. Denne garanti skal sikre, at de i stk. 1 anførte processer i relation til dette produkt vil blive finansieret. Garantien kan stilles i form af producentens deltagelse i passende ordninger til finansiering af håndteringen af WEEE, en genvindingsforsikring eller en spærret bankkonto.
Ved salg af nye produkter må køberne ikke gøres særskilt bekendt med omkostningerne ved indsamling, behandling og miljørigtig bortskaffelse.
3. Ansvaret for at finansiere omkostningerne ved håndteringen af WEEE fra produkter, der er markedsført inden udløbet af den i stk. 1 omhandlede frist ("historisk affald"), skal varetages gennem en eller flere ordninger, som alle de producenter, der er på markedet, når de respektive omkostninger påløber, bidrager forholdsmæssigt til, f.eks. i forhold til deres markedsandel per type apparat.
Medlemsstaterne sikrer, at producenterne i en overgangsperiode på otte år (10 år for kategori 1 i bilag I A) efter dette direktivs ikrafttræden ved salg af nye produkter kan gøre køberne bekendt med omkostningerne til indsamling, behandling og miljørigtig bortskaffelse. De angivne omkostninger må ikke overstige de faktiske omkostninger.
4. Medlemsstaterne sikrer, at producenter, der leverer elektrisk eller elektronisk udstyr ved hjælp af fjernkommunikation, også overholder de krav, der er fastsat i denne artikel, i forbindelse med udstyr, der leveres i den medlemsstat, hvor køberen af udstyret er bosiddende.
Artikel 9
Finansiering af WEEE fra andre brugere end private husholdninger
Medlemsstaterne sikrer, at producenterne senest den 13. august 2005 sørger for finansiering af omkostningerne ved indsamling, behandling, nyttiggørelse og miljørigtig bortskaffelse af WEEE fra andre brugere end private husholdninger af produkter, der markedsføres efter den 13. august 2005.
Med hensyn til WEEE fra produkter, der er markedsført før den 13. august 2005 ("historisk affald"), sørger producenterne for finansiering af omkostningerne ved håndteringen. Alternativt kan medlemsstaterne bestemme, at andre brugere end private husholdninger gøres helt eller delvis ansvarlige for denne finansiering.
Producenter og andre brugere end private husholdninger kan uden hensyntagen til bestemmelserne i dette direktiv indgå aftaler om andre finansieringsordninger.
Artikel 10
Oplysninger til brugerne
1. Medlemsstaterne sikrer, at brugere af elektrisk og elektronisk udstyr i private husholdninger får de nødvendige oplysninger om:
a) kravet om, at WEEE ikke må bortskaffes sammen med usorteret husholdningsaffald, og at alt WEEE skal indsamles særskilt
b) de returnerings- og indsamlingsordninger, der står til rådighed for dem
c) den rolle, de spiller i forbindelse med genbrug, genvinding og andre former for nyttiggørelse af WEEE
d) de potentielle virkninger for miljøet og menneskers sundhed af tilstedeværelsen af farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr
e) betydningen af piktogrammet i bilag IV.
2. Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger, således at forbrugerne medvirker til indsamling af WEEE, og til at tilskynde dem til at lette genbrugs-, behandlings- og nyttiggørelsesprocessen.
3. Med henblik på at minimere bortskaffelse af WEEE sammen med usorteret husholdningsaffald og at lette særskilt indsamling heraf sikrer medlemsstaterne, at producenterne på passende måde mærker elektrisk og elektronisk udstyr, som markedsføres efter den 13. august 2005, med piktogrammet som vist i bilag IV. Piktogrammet kan anbringes på det elektriske og elektroniske udstyrs emballage samt på brugsvejledningen og garantibeviset, hvis dette undtagelsesvis er nødvendigt som følge af produktets størrelse eller funktion.
4. Medlemsstaterne kan kræve, at nogle eller alle de i stk. 1, 2 og 3 nævnte oplysninger skal gives af producenter og/eller distributører, f.eks. i brugsvejledningen eller på salgsstedet.
Artikel 11
Oplysninger til behandlingsvirksomheder
1. For at lette genbrug og korrekt og miljørigtig behandling af WEEE, herunder vedligeholdelse, opgradering, renovering og genvinding, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at producenterne stiller genbrugs- og behandlingsoplysninger til rådighed for hver enkelt type nyt EEE, der bringes på markedet, senest et år efter udstyrets første markedsføringsdato. I det omfang, hvori genbrugscentre og behandlings- og genvindingsanlæg har behov for det for at kunne efterkomme bestemmelserne i dette direktiv, skal oplysningerne identificere de forskellige komponenter og materialer i EEE samt placeringen af farlige stoffer og præparater i EEE. Oplysningerne stilles til rådighed for genbrugscentre og behandlings- og genvindingsanlæg i form af manualer eller i form af elektroniske medier (f.eks. cd-rom eller onlinetjenester).
2. Medlemsstaterne sikrer, at producenten af et elektrisk eller elektronisk apparat, der markedsføres efter den 13. august 2005, entydigt kan identificeres gennem mærkning af apparatet. Med henblik på entydigt at kunne fastslå tidspunktet for apparatets markedsføring skal det desuden ved en særlig mærkning specificeres, at det er markedsført efter den 13. august 2005 Kommissionen fremmer udarbejdelsen af europæiske standarder til dette formål.
Artikel 12
Oplysninger og rapportering
1. Medlemsstaterne udarbejder et producentregister og indsamler på årsbasis oplysninger, herunder dokumenterede skøn, om mængde og kategorierne af elektrisk og elektronisk udstyr, der er markedsført, indsamlet via alle kanaler, genbrugt, genvundet og nyttiggjort i medlemsstaterne, og om den eksporterede mængde indsamlet affald, angivet i vægt eller, hvis dette ikke er muligt, i antal.
Medlemsstaterne sikrer, at producenter, der leverer elektrisk eller elektronisk udstyr ved hjælp af fjernkommunikation, giver oplysninger om opfyldelsen af kravene i artikel 8, stk. 4, samt om de mængder og kategorier af elektrisk og elektronisk udstyr, der er markedsført i den medlemsstat, hvor køberen af dette udstyr er bosiddende.
Medlemsstaterne sikrer, at de krævede oplysninger sendes til Kommissionen hvert andet år inden 18 måneder efter afslutningen af den periode, der er omfattet. Den første fremsendelse skal omhandle 2005 og 2006. Oplysningerne indsendes i et format, som fastlægges efter proceduren i artikel 14, stk. 2, senest et år efter dette direktivs ikrafttræden, med henblik på oprettelse af databaser om WEEE og behandlingen heraf.
Medlemsstaterne sørger for passende udveksling af oplysninger for at overholde dette stykke, især for så vidt angår behandling i henhold til artikel 6, stk. 5.
2. Hvert tredje år sender medlemsstaterne en rapport til Kommissionen om gennemførelsen af direktivet, jf. dog stk. 1. Rapporten udarbejdes på grundlag af et spørgeskema eller en formular udformet af Kommissionen efter proceduren i artikel 6 i Rådets direktiv 91/692/EØF af 23. december 1991 om standardisering og rationalisering af rapporterne om gennemførelse af en række miljødirektiver(19). Spørgeskemaet eller formularen sendes til medlemsstaterne seks måneder før begyndelsen af den periode, rapporten dækker. Rapporten skal være Kommissionen i hænde senest ni måneder efter udløbet af den treårsperiode, den dækker.
Den første treårsrapport skal omhandle perioden fra 2004 til 2006.
Kommissionen offentliggør en rapport om gennemførelsen af dette direktiv senest ni måneder efter modtagelsen af medlemsstaternes rapporter.
Artikel 13
Tilpasning til den videnskabelige og tekniske udvikling
Ændringer, som måtte være nødvendige for at tilpasse artikel 7, stk. 3, og bilag I B (navnlig for eventuelt at tilføje lysarmaturer i husholdninger, glødelamper og fotovoltaiske produkter, dvs. solpaneler), bilag II (navnlig for at tage hensyn til ny teknologisk udvikling vedrørende behandling af WEEE), bilag III og IV til den videnskabelige og tekniske udvikling, vedtages efter proceduren i artikel 14, stk. 2.
Inden en ændring af disse bilag hører Kommissionen bl.a. producenter af elektrisk og elektronisk udstyr, genvindingsvirksomheder, behandlingsvirksomheder, miljøorganisationer og arbejdstager- og forbrugersammenslutninger.
Artikel 14
Udvalg
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 18 i direktiv 75/442/EØF.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes forskriftsproceduren i artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 15
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter sanktioner for overtrædelser af de nationale bestemmelser, der vedtages til gennemførelse af dette direktiv. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
Artikel 16
Inspektion og overvågning
Medlemsstaterne sikrer, at inspektion og overvågning gør det muligt at kontrollere, at dette direktiv gennemføres korrekt.
Artikel 17
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 13. august 2004. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de love og administrative bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
3. Forudsat at de med dette direktiv tilsigtede mål nås, kan medlemsstaterne gennemføre artikel 6, stk. 6, artikel 10, stk. 1, og artikel 11 ved aftaler mellem de kompetente myndigheder og de berørte økonomiske sektorer. Sådanne aftaler skal opfylde følgende krav:
a) aftalerne skal kunne håndhæves
b) aftalerne skal indeholde mål og de tilsvarende frister
c) aftalerne skal offentliggøres i medlemsstaternes statstidende eller et offentligt dokument, der er lige så tilgængeligt for offentligheden, og fremsendes til Kommissionen
d) der skal regelmæssigt føres tilsyn med, hvilke resultater der opnås, og de skal rapporteres til de kompetente myndigheder og Kommissionen og gøres offentligt tilgængelige på betingelser, der fastsættes i aftalen
e) de kompetente myndigheder skal sikre, at det undersøges, hvilke fremskridt der gøres i henhold til aftalen
f) ved manglende overholdelse af aftalen gennemfører medlemsstaterne de relevante bestemmelser i dette direktiv ved love og administrative bestemmelser.
4. a) Grækenland og Irland, der som følge af deres generelt:
- utilstrækkelige genanvendelsesinfrastruktur
- geografiske forhold - såsom et stort antal små øer samt landdistrikter og bjergområder
- lave befolkningstæthed og
- lave forbrug af elektrisk og elektronisk udstyr
er ude af stand til at nå enten indsamlingsmålene i artikel 5, stk. 5, første afsnit, eller nyttiggørelsesmålene i artikel 7, stk. 2, og som i medfør af artikel 5, stk. 2, tredje afsnit, i Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald(20) kan ansøge om en forlængelse af fristen i sidstnævnte artikel,
kan forlænge de perioder, der er nævnt i artikel 5, stk. 5, og i artikel 7, stk. 2, i nærværende direktiv med indtil 24 måneder.
Disse medlemsstater meddeler senest ved dette direktivs gennemførelse Kommissionen deres afgørelse.
b) Kommissionen underretter de andre medlemsstater og Europa-Parlamentet om disse afgørelser.
5. Kommissionen forelægger senest fem år efter dette direktivs ikrafttræden Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om erfaringerne med anvendelsen af dette direktiv, navnlig for så vidt angår særskilt indsamling, behandling, nyttiggørelse og finansieringsordninger. Rapporten baseres endvidere på den teknologiske udvikling, indhøstede erfaringer, miljøkrav samt på, hvordan det indre marked fungerer. Rapporten vedlægges eventuelt forslag til ændring af de relevante bestemmelser i dette direktiv.
Artikel 18
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 19
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. januar 2003.
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/96/EY,
annettu 27 päivänä tammikuuta 2003,
sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3),
toimivat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti(4) ja ottavat huomioon sovittelukomitean 8 päivänä marraskuuta 2002 hyväksymän yhteisen tekstin,
sekä katsovat seuraavaa:
(1) Yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteita ovat erityisesti ympäristön laadun säilyttäminen, suojelu ja parantaminen, ihmisten terveyden suojelu sekä luonnonvarojen harkittu ja järkevä käyttö. Politiikka perustuu ennalta varautumisen periaatteeseen sekä periaatteisiin, joiden mukaan olisi toteutettava ehkäiseviä toimia, ympäristövahinkoja olisi torjuttava ensisijaisesti niiden lähteellä ja saastuttajan olisi maksettava.
(2) Ympäristöalan ja kestävän kehityksen politiikkaa ja toimintaa koskevassa yhteisön ohjelmassa (viides ympäristöä koskeva toimintaohjelma)(5) todetaan, että kestävän kehityksen aikaansaamiseksi tarvitaan merkittäviä muutoksia kehityksen, tuotannon, kulutuksen ja käyttäytymisen nykyisiin malleihin, ja siinä kehotetaan muun muassa vähentämään luonnonvarojen tuhlaamista ja ehkäisemään saastumista. Ohjelmassa mainitaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromu eräänä sääntelyä edellyttävistä aloista, jonka osalta voidaan soveltaa jätteen ennaltaehkäisyn, hyödyntämisen ja turvallisen loppukäsittelyn periaatteita.
(3) Yhteisön jätehuoltostrategian tarkastelusta 30 päivänä heinäkuuta 1996 annetussa komission tiedonannossa todetaan, että jos jätteen syntymistä ei voida välttää, siitä saatavat materiaalit olisi käytettävä uudelleen tai hyödynnettävä tai jäte olisi käytettävä energian tuotantoon.
(4) Yhteisön jätehuoltostrategiasta 24 päivänä helmikuuta 1997 antamassaan päätöslauselmassa(6) neuvosto korosti, että on tarpeen edistää jätteen hyödyntämistä loppukäsittelyyn tulevan jätteen määrän vähentämiseksi ja luonnonvarojen säästämiseksi, erityisesti uudelleenkäytön, kierrätyksen, kompostoinnin sekä jätteen sisältämän energian hyödyntämisen avulla, sekä totesi, että valittaessa vaihtoehtoa kussakin yksittäisessä tapauksessa on otettava huomioon ympäristövaikutukset ja taloudelliset vaikutukset mutta että siihen asti, kun tieteellistä ja teknistä edistymistä on tapahtunut ja elinkaarianalyysejä kehitetty edelleen, olisi uudelleenkäyttöä ja jätteen sisältämien materiaalien hyödyntämistä pidettävä suositeltavampana silloin ja siinä määrin, kun ne ovat ympäristön kannalta parhaat vaihtoehdot. Neuvosto kehotti myös komissiota laatimaan niin pian kuin mahdollista suunnitelmat jatkotoimista keskeisiä jätevirtoja, mukaan lukien sähkö- ja elektroniikkalaiteromu, koskevan ohjelman mukaisille hankkeille.
(5) Euroopan parlamentti kehotti 14 päivänä marraskuuta 1996 antamassaan päätöslauselmassa(7) komissiota tekemään ehdotuksia direktiiveiksi, jotka koskevat eräitä keskeisiä jätevirtoja, mukaan lukien sähköiset ja elektroniset jätteet, ja perustamaan tällaiset ehdotukset tuottajan vastuun periaatteeseen. Samassa päätöslauselmassa Euroopan parlamentti kehotti neuvostoa ja komissiota tekemään ehdotuksia toimiksi, joilla pyritään vähentämään jätteiden määrää.
(6) Jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/442/ETY(8) säädetään, että erityisdirektiiveillä voidaan antaa tiettyjä tapauksia koskevia erityissäännöksiä tai täydentää direktiivin 75/442/ETY sisältämiä tiettyjen jätelajien käsittelyä koskevia säännöksiä.
(7) Sähkö- ja elektroniikkalaiteromun määrä yhteisössä kasvaa nopeasti. Vaarallisten komponenttien määrä sähkö- ja elektroniikkalaitteissa aiheuttaa vakavia ongelmia jätehuoltovaiheessa, eikä sähkö- ja elektroniikkalaitteita kierrätetä riittävästi.
(8) Tavoitetta parantaa sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuoltoa ei voida saavuttaa tehokkaasti, jos jäsenvaltiot toimivat erikseen. Erityisesti tuottajan vastuuta koskevan periaatteen soveltaminen eri tavoin eri maissa saattaa aiheuttaa huomattavia eroja taloudellisten toimijoiden taloudellisiin rasitteisiin. Sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevaan jätehuoltoon liittyvien kansallisten politiikkojen erot heikentävät kierrätyspolitiikkojen tehokkuutta. Tästä syystä keskeiset perusteet olisi vahvistettava yhteisön tasolla.
(9) Tämän direktiivin säännöksiä olisi sovellettava tuotteisiin ja tuottajiin myyntitavasta riippumatta, etäkauppa ja sähköinen kauppa mukaan lukien. Tässä yhteydessä etämyynti- tai sähköisen kaupankäynnin kanavia käyttävien tuottajien ja jakelijoiden velvoitteet olisi, sikäli kuin käytännössä mahdollista, esitettävä samassa muodossa ja pantava täytäntöön samalla tavoin sen välttämiseksi, että muiden jakelukanavien olisi kannettava tämän direktiivin säännöksistä johtuvat kustannukset niiden sähkö- ja elektroniikkalaitteiden osalta, jotka on myyty etämyyntinä tai sähköisesti.
(10) Tähän direktiiviin olisi sisällytettävä kaikki kuluttajien käyttämät sähkö- ja elektroniikkalaitteet sekä ammattikäyttöön tarkoitetut sähkö- ja elektroniikkalaitteet. Tätä direktiiviä olisi sovellettava siten, ettei rajoiteta kaikkia sähkö- ja elektroniikkalaiteromun kanssa tekemisiin joutuvia koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisten turvallisuus- ja terveysvaatimusten eikä jätehuoltoa koskevan yhteisön erityislainsäädännön, varsinkaan vaarallisia aineita sisältävistä paristoista ja akuista 18 päivänä maaliskuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/157/ETY(9) soveltamista.
(11) Direktiiviä 91/157/ETY on tarpeen tarkistaa mahdollisimman pian ottaen erityisesti huomioon tämä direktiivi.
(12) Tällä direktiivillä vahvistetaan tuottajan vastuun periaate, mikä osaltaan rohkaisee suunnittelemaan ja tuottamaan sähkö- ja elektroniikkalaitteita siten, että otetaan täysimääräisesti huomioon niiden korjaus, mahdollinen ajantasaistaminen, uudelleenkäyttö, purkaminen ja kierrätys, sekä helpotetaan näitä toimintoja.
(13) Sähkö- ja elektroniikkalaiteromua vastaanottavan ja sitä käsittelevän jakeluhenkilöstön turvallisuuden ja terveyden takaamiseksi jäsenvaltioiden olisi kansallisessa ja yhteisön lainsäädännössä olevien turvallisuus- ja terveysvaatimusten mukaisesti määriteltävä, millaisin edellytyksin jakelijat voivat kieltäytyä ottamasta vastaan laitteita.
(14) Jäsenvaltioiden olisi edistettävä sellaista sähkö- ja elektroniikkalaitteiden suunnittelua ja valmistusta, jolla otetaan huomioon ja helpotetaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun sekä sen osien ja materiaalien purkamista ja hyödyntämistä sekä erityisesti sen uudelleenkäyttöä ja kierrätystä. Tuottajat eivät saisi estää sähkö- ja elektroniikkalaiteromun uudelleenkäyttöä käyttämällä erityisiä suunnittelusta johtuvia ominaisuuksia tai valmistusmenetelmiä, paitsi jos tällaisilla erityisillä suunnittelusta johtuvilla ominaisuuksilla tai valmistusmenetelmillä saavutetaan esimerkiksi ympäristönsuojelun tai turvallisuusmääräysten kannalta ylivoimaista hyötyä.
(15) Erillinen keräys on ensimmäinen edellytys sille, että varmistetaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun erityinen käsittely ja kierrätys, ja se on tarpeen, jotta saavutetaan ihmisten ja ympäristön suojelun haluttu taso yhteisössä. Kuluttajien on aktiivisesti vaikutettava keräyksen onnistumiseen, ja heitä olisi rohkaistava palauttamaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromu. Tätä varten olisi huolehdittava käytännön järjestelyistä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun palauttamiseksi, muun muassa järjestämällä yleisiä keräyspisteitä, joihin kotitaloudet voisivat palauttaa laitteensa vähintään maksutta.
(16) Jotta voidaan saavuttaa suojelun haluttu taso ja yhdenmukaiset ympäristötavoitteet yhteisössä, jäsenvaltioiden olisi toteuttava tarvittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on vähentää sähkö- ja elektroniikkalaiteromun loppukäsittely lajittelemattoman yhdyskuntajätteen joukossa mahdollisimman vähiin ja saavuttaa sähkö- ja elektroniikkalaiteromun erillisessä keräämisessä korkea taso. Jotta varmistetaan, että jäsenvaltiot pyrkivät luomaan tehokkaita keräysjärjestelmiä, olisi vaadittava, että ne saavuttavat kotitalouksilta peräisin olevan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräämisessä korkean keräysasteen.
(17) Sähkö- ja elektroniikkalaiteromun erityinen käsittely on välttämätöntä, jotta voidaan välttää pilaavien aineiden leviäminen kierrätettävään materiaaliin tai jätevirtaan. Erityinen käsittely on tehokkain tapa varmistaa, että toimitaan yhteisössä ympäristön suojelulle asetetun tason mukaisesti. Kaikkien laitosten tai yritysten, jotka suorittavat kierrätys- tai käsittelytoimintoja, olisi noudatettava tiettyjä vähimmäisvaatimuksia, jotta estetään sähkö- ja elektroniikkalaiteromun käsittelyyn liittyvät ympäristöhaitat. Käsittelyssä, hyödyntämisessä ja kierrätyksessä olisi käytettävä parasta saatavilla olevaa tekniikkaa, sikäli kuin sillä varmistetaan ihmisten terveys ja korkeatasoinen ympäristön suojelu. Paras saatavilla oleva käsittely-, hyödyntämis- ja kierrätystekniikka voidaan määrittää tarkemmin direktiivissä 96/61/EY säädettyjen menettelyjen mukaisesti.
(18) Etusijalle olisi mahdollisuuksien mukaan asetettava sähkö- ja elektroniikkalaiteromun ja sen komponenttien, osakokoonpanojen ja kuluvien materiaalien uudelleenkäyttö. Jos uudelleenkäyttö ei ole suositeltavaa, kaikki erikseen kerätty sähkö- ja elektroniikkalaiteromu olisi saatettava hyödynnettäväksi, minkä aikana kierrätyksen ja hyödyntämisen olisi oltava laajamittaista. Lisäksi tuottajia olisi rohkaistava käyttämään kierrätettyä materiaalia uusissa laitteissa.
(19) Sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuollon rahoituksen pääperiaatteet on määriteltävä yhteisön tasolla, ja rahoitusjärjestelmien avulla on vaikutettava siihen, että keräysaste on korkea ja että tuottajan vastuun periaatetta noudatetaan.
(20) Kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaitteiden käyttäjillä olisi oltava mahdollisuus palauttaa sähkö- ja elektroniikkalaiteromu vähintään maksutta. Tuottajien olisi sen vuoksi rahoitettava sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräys keräyspisteistä, sen käsittely, hyödyntäminen ja loppukäsittely. Jotta tuottajan vastuun periaate saadaan hyödynnettyä mahdollisimman tehokkaasti, kunkin tuottajan olisi vastattava omista tuotteistaan aiheutuvien jätteiden jätehuollon rahoittamisesta. Tuottajan olisi voitava valita, täyttääkö se tämän velvollisuuden muista erillään vai liittymällä yhteiseen järjestelmään. Jokaisen tuottajan olisi tuotetta markkinoille saattaessaan annettava rahallinen vakuus, jotta estetään isännättömistä tuotteista peräisin olevan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuollosta aiheutuvien kustannusten kasautuminen yhteiskunnan tai muiden tuottajien maksettavaksi. Velvollisuus rahoittaa vanhan jätteen jätehuolto olisi jaettava kaikkien olemassa olevien tuottajien kesken yhteisissä rahoitusjärjestelmissä, joihin kaikki kustannusten syntyhetkellä markkinoilla toimivat tuottajat osallistuvat suhteellisella osuudellaan. Yhteiset järjestelmät olisi toteutettava niin, että kapealla alalla toimivat ja pienet tuottajat, maahantuojat ja uudet tuottajat eivät jää niiden ulkopuolelle. Tuottajien olisi voitava siirtymäkauden ajan esittää vapaaehtoisesti ostajille kustannukset, jotka aiheutuvat uusia laitteita myytäessä vanhan jätteen keräyksestä, käsittelystä ja ympäristöä mahdollisimman vähän kuormittavasta loppukäsittelystä. Tätä mahdollisuutta käyttävien tuottajien olisi varmistettava, että esitetyt kustannukset eivät ylitä todellisia kustannuksia.
(21) Sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräämisen onnistumisen ehdottomana edellytyksenä on, että käyttäjille tiedotetaan velvollisuudesta loppukäsitellä sähkö- ja elektroniikkalaiteromu erillään lajittelemattomista yhdyskuntajätteistä, velvollisuudesta kerätä tällainen romu erikseen sekä keräysjärjestelmistä ja niiden merkityksestä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuollossa. Tällaiseen tiedottamiseen kuuluvat myös asianmukaiset merkinnät sähkö- ja elektroniikkalaitteissa, jotka voivat päätyä roskasäiliöihin tai vastaavanlaisiin yhdyskuntajätteiden keräyslaitteisiin.
(22) Tuottajien antamat tiedot laitteiden osien ja materiaalien tunnistamiseksi ovat tärkeitä, sillä ne helpottavat sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuoltoa sekä erityisesti sen käsittelyä ja hyödyntämistä/kierrätystä.
(23) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että on olemassa tarkastus- ja seurantainfrastruktuuri tämän direktiivin soveltamisen todentamiseksi ottaen huomioon muun muassa jäsenvaltioissa suoritettaville ympäristötarkastuksille asetettavista vähimmäisvaatimuksista 4 päivänä huhtikuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston suosituksen 2001/331/EY(10).
(24) Tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamisen seuraamiseksi on tarpeen saada tiedot yhteisössä markkinoille saatettujen sähkö- ja elektroniikkalaitteiden painosta tai, mikäli tämä ei ole mahdollista, lukumääristä sekä kerätyn, uudelleen käytetyn (jos mahdollista, myös uudelleen käytettyjen kokonaisten laitteiden), hyödynnetyn/kierrätetyn ja maastaviedyn, tämän direktiivin mukaisesti kerätyn sähkö- ja elektroniikkalaiteromun määristä.
(25) Jäsenvaltiot voivat päättää panna tietyt tämän direktiivin säännökset täytäntöön toimivaltaisten viranomaisten ja asianomaisten talouden sektorien välisin sopimuksin, edellyttäen että erityisvaatimukset täytetään.
(26) Komission olisi komiteamenettelyä noudattaen mukautettava tieteelliseen ja tekniseen kehitykseen direktiivien tietyt säännökset, liitteessä IA mainittuihin luokkiin kuuluvien tuotteiden luettelo, sähkö- ja elektroniikkalaiteromun materiaalien ja komponenttien valikoiva käsittely, sähkö- ja elektroniikkalaiteromun varastoinnin ja käsittelyn tekniset vaatimukset sekä merkitsemisessä käytettävä sähkö- ja elektroniikkalaitteiden tunnus.
(27) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(11) mukaisesti,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tavoitteet
Tällä direktiivillä on tarkoitus ensisijaisesti ehkäistä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun syntymistä ennalta sekä edistää tällaisen romun uudelleenkäyttöä, kierrätystä ja muita hyödyntämistapoja, jotta loppukäsittelyyn tulevan jätteen määrää voidaan vähentää. Direktiivillä pyritään myös tehostamaan kaikkien toimijoiden, kuten tuottajien, jakelijoiden ja kuluttajien sekä erityisesti suoraan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun käsittelyyn osallistuvien toimijoiden ympäristönsuojelutoimia sähkö- ja elektroniikkalaitteitten elinkaaren aikana.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan sähkö- ja elektroniikkalaitteisiin, jotka kuuluvat liitteessä I A mainittuihin luokkiin, jos kyseinen laite ei kuulu osana sellaiseen muuntyyppiseen laitteeseen, johon ei sovelleta tätä direktiiviä. Liitteessä I B on luettelo tuotteista, jotka kuuluvat liitteessä I A mainittuihin luokkiin.
2. Tätä direktiiviä sovelletaan siten, ettei rajoiteta turvallisuus- ja terveysvaatimuksia koskevan yhteisön lainsäädännön eikä jätehuoltoa koskevan yhteisön erityislainsäädännön soveltamista.
3. Laitteet, jotka liittyvät jäsenvaltioiden keskeisten turvallisuusetujen turvaamiseen, sekä aseet, ammukset ja sotatarvikkeet eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. Tämä ei kuitenkaan koske tuotteita, joita ei ole suunniteltu erityisesti sotilaalliseen käyttöön.
3 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) "sähkö- ja elektroniikkalaitteella" liitteessä I A mainittuihin luokkiin kuuluvaa laitetta, joka toimiakseen asianmukaisesti tarvitsee sähkövirtaa tai sähkömagneettista kenttää tai joka on tarkoitettu tällaisen virran tai kentän synnyttämiseen, siirtämiseen tai mittaamiseen ja joka on suunniteltu käytettäväksi enintään 1000 voltin vaihtojännitteellä tai enintään 1500 voltin tasajännitteellä;
b) "sähkö- ja elektroniikkalaiteromulla" sähkö- ja elektroniikkalaitteita, jotka ovat direktiivin 75/442/ETY 1 artiklan a alakohdassa tarkoitettua jätettä, mukaan lukien kaikki komponentit, osakokoonpanot ja kuluvat materiaalit, jotka ovat osa tuotetta silloin, kun se poistetaan käytöstä;
c) "ennaltaehkäisyllä" toimenpiteitä, joilla pyritään vähentämään sähkö- ja elektroniikkalaiteromun sekä sen sisältämien materiaalien ja aineiden määrää ja ympäristöhaittoja;
d) "uudelleenkäytöllä" kaikkia toimia, joissa sähkö- ja elektroniikkalaiteromua tai sen komponentteja käytetään samaan tarkoitukseen, johon ne on suunniteltu. Uudelleenkäyttö sisältää keräyspisteisiin, jakelijoille, kierrättäjille ja valmistajille palautettujen laitteiden tai niiden komponenttien jatketun käytön;
e) "kierrätyksellä" jätemateriaalien jälleenkäsittelyä tuotantoprosessissa alkuperäiseen tarkoitukseen tai muihin tarkoituksiin lukuun ottamatta energian hyödyntämistä, millä tarkoitetaan palavien jätteiden käyttöä energian tuottamiseen polttamalla niitä suoraan muiden jätteiden kanssa tai erikseen kuitenkin siten, että lämpö hyödynnetään;
f) "hyödyntämisellä" soveltuvia toimia, joista säädetään direktiivin 75/442/ETY liitteessä II B;
g) "loppukäsittelyllä" soveltuvia toimia, joista säädetään direktiivin 75/442/ETY liitteessä II A;
h) "käsittelyllä" kaikkea toimintaa sen jälkeen, kun sähkö- ja elektroniikkalaitteet on toimitettu laitokseen puhdistusta, purkamista, murskaamista, hyödyntämistä tai loppukäsittelyn valmistelua varten, sekä muita sähkö- ja elektroniikkalaitteiden hyödyntämistä ja/tai loppukäsittelyä varten toteutettavia toimia;
i) "tuottajalla" käytetystä myyntitavasta riippumatta, mukaan lukien kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20 päivänä toukokuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 97/7/EY(12) tarkoitettu etäkauppa, kaikkia niitä, jotka
i) valmistavat ja myyvät sähkö- ja elektroniikkalaitteita omalla tuotemerkillään;
ii) myyvät omalla tuotemerkillään edelleen muiden toimittajien tuottamia laitteistoja, kuitenkin siten, että jälleenmyyjää ei katsota tuottajaksi, jos tuottajan tuotemerkki esiintyy laitteistossa i alakohdan mukaisesti; tai
iii) ammattimaisesti tuovat tai vievät sähkö- ja elektroniikkalaitteita johonkin jäsenvaltioon.
Henkilöä, joka yksinomaan tarjoaa rahoitusta rahoitussopimuksen perusteella, ei pidetä tuottajana, ellei hän toimi myös tuottajana edellä i-iii alakohdassa tarkoitetulla tavalla;
j) "jakelijalla" niitä, jotka tarjoavat sähkö- tai elektroniikkalaitteita kaupallisesti niiden käyttäjille;
k) "kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromulla" kotitalouksista peräisin olevaa sähkö- ja elektroniikkalaiteromua sekä kaupasta, teollisuudesta, laitoksista tai muualta peräisin olevaa sähkö- ja elektroniikkalaiteromua, joka laatunsa ja määränsä vuoksi on samankaltaista kuin kotitalouksista peräisin oleva;
l) "vaarallisilla aineilla tai valmisteilla" kaikkia aineita ja valmisteita, joita on pidettävä vaarallisina neuvoston direktiivin 67/548/ETY(13) tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/45/EY(14) mukaisesti;
m) "rahoitussopimuksella" laina-, leasing-, vuokraus- tai osamaksusopimusta tai -järjestelyä, joka liittyy laitteeseen, riippumatta siitä, määrätäänkö kyseisessä sopimuksessa tai järjestelyssä taikka lisäsopimuksessa tai -järjestelyssä, että laitteen omistusoikeus siirtyy tai voi siirtyä.
4 artikla
Tuotesuunnittelu
Jäsenvaltioiden on edistettävä sellaista sähkö- ja elektroniikkalaitteiden suunnittelua ja valmistusta, jolla otetaan huomioon ja helpotetaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun sekä sen osien ja materiaalien purkamista ja hyödyntämistä sekä erityisesti sen uudelleenkäyttöä ja kierrätystä. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta tuottajat eivät estä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun uudelleenkäyttöä käyttämällä erityisiä suunnittelusta johtuvia ominaisuuksia tai valmistusmenetelmiä, paitsi jos tällaisilla erityisillä suunnittelusta johtuvilla ominaisuuksilla tai valmistusmenetelmillä saavutetaan esimerkiksi ympäristönsuojelun tai turvallisuusmääräysten kannalta ylivoimaista hyötyä.
5 artikla
Erillinen keräys
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joilla sähkö- ja elektroniikkalaiteromun loppukäsittely yhdessä lajittelemattoman yhdyskuntajätteen kanssa saatetaan mahdollisimman vähiin ja saavutetaan korkea keräysaste sähkö- ja elektroniikkalaiteromun erikseen keräämisessä.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromun osalta, että viimeistään 13 päivänä elokuuta 2005
a) on perustettu järjestelmiä, joiden avulla loppukäyttäjät ja jakelijat voivat palauttaa tällaisen romun vähintään maksutta. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tarvittavia keräyspisteitä on käytettävissä erityisesti väestötiheyteen nähden riittävästi;
b) jakelijat ovat uutta tuotetta toimittaessaan vastuussa sen varmistamisesta, että tällainen romu voidaan palauttaa jakelijalle vähintään maksutta lukumääräisen vastaavuuden pohjalta, edellyttäen että romu vastaa tyypiltään myytyä laitetta ja sitä on käytetty samaan tarkoitukseen. Jäsenvaltiot voivat poiketa tästä säännöksestä, jos varmistetaan, että sähkö- ja elektroniikkalaiteromun palauttaminen ei täten tule loppukäyttäjän kannalta vaikeammaksi ja että järjestelyt säilyvät maksuttomina loppukäyttäjille. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tämän säännöksen käyttämisestä komissiolle.
c) tuottajat voivat perustaa ja käyttää muista erillisiä ja/tai yhteisiä palautusjärjestelmiä kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromulle edellyttäen, että järjestelmät ovat tämän direktiivin tavoitteiden mukaisia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta a ja b alakohtien soveltamista;
d) kansalliset tai yhteisön terveys- ja turvallisuusstandardit huomioon ottaen a ja b kohdan mukaisesta palautuksesta voidaan kieltäytyä sellaisen sähkö- ja elektroniikkalaiteromun osalta, joka on saastunut ja aiheuttaa siten henkilöstölle terveys- tai turvallisuusriskin.
Jäsenvaltiot voivat säätää erityisjärjestelyistä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun palauttamiseksi edellä a ja b alakohdan mukaisesti, jos laitteet eivät sisällä oleellisia komponentteja tai jos ne sisältävät muuta jätettä kuin sähkö- ja elektroniikkalaiteromua.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuottajat tai heidän nimissään toimivat kolmannet osapuolet huolehtivat muun kuin kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräämisestä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9 artiklan soveltamista.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti kerätty sähkö- ja elektroniikkalaiteromu kuljetetaan 6 artiklan mukaisesti luvan saaneisiin käsittelylaitoksiin, jollei laitteita kokonaisuudessaan käytetä uudelleen. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suunniteltu uudelleenkäyttö ei johda tämän direktiivin ja erityisesti sen 6 ja 7 artiklan säännösten kiertämiseen. Erikseen kerätyn sähkö- ja elektroniikkalaiteromun kerääminen ja kuljetus on toteutettava siten, että uudelleenkäyttöön ja kierrätykseen soveltuvat komponentit ja kokonaiset laitteet käytetään uudelleen tai kierrätetään mahdollisimman tarkasti.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2006 saavutetaan erilliselle keräykselle asetettu tavoite, joka on vähintään neljä kilogrammaa kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromua asukasta kohden vuodessa, tämän kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
Euroopan parlamentti ja neuvosto asettavat 31 päivään joulukuuta 2008 mennessä uuden pakollisen tavoitteen komission ehdotuksesta ja ottaen huomioon jäsenvaltioissa saadut tekniset ja taloudelliset kokemukset. Tavoite voidaan ilmoittaa prosenttiosuutena edellisinä vuosina kotitalouksille myytyjen sähkö- ja elektroniikkalaitteiden määrästä.
6 artikla
Käsittely
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuottajat tai heidän nimissään toimivat kolmannet osapuolet perustavat yhteisön lainsäädännön mukaisesti sähkö- ja elektroniikkalaiteromun käsittelyjärjestelmiä käyttäen parasta saatavilla olevaa käsittely-, hyödyntämis- ja kierrätystekniikkaa. Tuottajat voivat perustaa järjestelmät muista erillään tai yhteisesti. Käsittelyn on direktiivin 75/442/ETY 4 artiklan noudattamisen varmistamiseksi sisällettävä vähintään kaikkien nesteiden poisto ja valikoiva käsittely tämän direktiivin liitteen II mukaisesti.
Liitteeseen II voidaan 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen sisällyttää muita käsittelytekniikoita, joilla varmistetaan ainakin sama ihmisten terveyden ja ympäristön suojelun taso.
Jäsenvaltiot voivat ympäristönsuojelutarkoituksia varten asettaa laadullisia vähimmäisnormeja kerätyn sähkö- ja elektroniikkalaiteromun käsittelylle. Jäsenvaltioiden, jotka ottavat käyttöön tällaisia laadullisia normeja, on ilmoitettava tästä komissiolle, joka julkaisee nämä normit.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käsittelytoimia toteuttavat laitokset ja yritykset hankkivat luvan toimivaltaisilta viranomaisilta direktiivin 75/442/ETY 9 ja 10 artiklan mukaisesti.
Sähkö- ja elektroniikkalaiteromun hyödyntäminen voidaan vapauttaa direktiivin 75/442/ETY 11 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta lupavaatimuksesta, jos toimivaltaiset viranomaiset suorittavat ennen rekisteröintiä tarkastuksen direktiivin 75/442/ETY 4 artiklan noudattamisen varmistamiseksi.
Tarkastuksessa on varmistettava:
a) käsiteltävän jätteen laji ja määrä;
b) noudatettavat yleiset tekniset vaatimukset; ja
c) toteutettavat turvatoimet.
Tarkastus on tehtävä vähintään kerran vuodessa, ja jäsenvaltioiden on toimitettava sen tulokset komissiolle.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käsittelytoimia suorittavat laitokset ja yritykset varastoivat ja käsittelevät sähkö- ja elektroniikkalaiteromun liitteessä III säädettyjen teknisten vaatimusten mukaisesti.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 kohdassa tarkoitettu lupa tai rekisteröinti sisältää kaikki ehdot, jotka ovat tarpeen 1 ja 3 kohdan vaatimusten noudattamiseksi sekä 7 artiklassa asetettujen hyödyntämistä koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi.
5. Käsittelytoimet voidaan toteuttaa myös kyseisen jäsenvaltion tai yhteisön ulkopuolella edellyttäen, että sähkö- ja elektroniikkalaiteromun siirrossa noudatetaan Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkistamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 259/93(15).
Sähkö- ja elektroniikkalaiteromu, joka on viety yhteisöstä asetuksen (ETY) 259/93, tiettyjen jätteiden siirtoihin tiettyihin Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestöön (OECD) kuulumattomiin maihin sovellettavista yhteisistä säännöistä ja menettelyistä 29 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) 1420/1999(16) ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93 mukaisista tiettyihin OECD:n päätöksen C(92) 39 (lopullinen) soveltumisalaan kuulumattomiin maihin suuntautuvien tiettyjen jätelajien siirtojen valvontamenettelyistä 12 päivänä heinäkuuta 1999 annetun komission asetuksen (EY) 1547/1999(17) mukaisesti, otetaan huomioon tämän direktiivin 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa mainittujen velvoitteiden ja tavoitteiden täyttämisen osalta ainoastaan, jos maastaviejä voi osoittaa, että hyödyntäminen, uudelleenkäyttö ja/tai kierrätys on tapahtunut tämän direktiivin vaatimuksia vastaavalla tavalla.
6. Jäsenvaltioiden on rohkaistava käsittelylaitoksia ja -yrityksiä ottamaan käyttöön sertifioituja ympäristön hallintajärjestelmiä noudattaen organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) 19 päivänä maaliskuuta 2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 761/2001(18),
7 artikla
Hyödyntäminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuottajat tai heidän nimissään toimivat kolmannet osapuolet perustavat yhteisön lainsäädännön mukaisesti muista erillisiä tai yhteisiä järjestelmiä 5 artiklan mukaisesti erikseen kerätyn sähkö- ja elektroniikkalaiteromun hyödyntämiseksi. Jäsenvaltioiden on asetettava etusijalle kokonaisten laitteiden uudelleenkäyttö. Kyseisiä laitteita ei ennen 4 kohdassa mainittua päivämäärää oteta huomioon laskettaessa 2 kohdassa asetettuja tavoitteita.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuottajat täyttävät 6 artiklan mukaisesti käsiteltäväksi toimitetun sähkö- ja elektroniikkalaiteromun osalta seuraavat tavoitteet 31 päivään joulukuuta 2006 mennessä:
a) liitteen I A luokkiin 1 ja 10 kuuluvan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun
- hyödyntämisaste on nostettava vähintään 80 prosenttiin keskimääräisestä laitekohtaisesta painosta, ja
- uudelleen käytettävien tai kierrätettävien komponenttien, materiaalien ja aineiden osuus on nostettava vähintään 75 prosenttiin keskimääräisestä laitekohtaisesta painosta;
b) liitteen IA luokkiin 3 ja 4 kuuluvan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun
- hyödyntämisaste on nostettava vähintään 75 prosenttiin keskimääräisestä laitekohtaisesta painosta, ja
- uudelleen käytettävien tai kierrätettävien komponenttien, materiaalien ja aineiden osuus on nostettava vähintään 65 prosenttiin keskimääräisestä laitekohtaisesta painosta;
c) Liitteen I A luokkiin 2, 5, 6, 7 ja 9 kuuluvan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun
- hyödyntämisaste on nostettava vähintään 70 prosenttiin keskimääräisestä laitekohtaisesta painosta, ja
- uudelleen käytettävien tai kierrätettävien komponenttien, materiaalien ja aineiden osuus on nostettava vähintään 50 prosenttiin keskimääräisestä laitekohtaisesta painosta;
d) kaasupurkauslamppujen osalta on uudelleen käytettävien tai kierrätettävien komponenttien, materiaalien ja aineiden osuus nostettava vähintään 80 prosenttiin lamppujen painosta.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava näiden tavoitteiden laskemista varten, että tuottajat tai heidän nimissään toimivat kolmannet osapuolet pitävät kirjaa käsittelylaitokseen tulevan ja sieltä lähtevän ja/tai hyödyntämis- tai kierrätyslaitokseen tulevan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun määrästä, sen sisältämistä komponenteista, materiaaleista tai aineista.
Komissio vahvistaa 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen yksityiskohtaiset säännöt, mukaan lukien materiaaleja koskevat erittelyt, joiden mukaisesti valvotaan, että jäsenvaltiot noudattavat tämän artiklan 2 kohdassa vahvistettuja tavoitteita. Komissio tekee tätä toimenpidettä koskevan ehdotuksen viimeistään 13 päivänä elokuuta 2004.
4. Euroopan parlamentti ja neuvosto vahvistavat 31 päivään joulukuuta 2008 mennessä komission ehdotuksesta uudet tavoitteet hyödyntämistä, uudelleenkäyttöä ja kierrätystä varten sekä tarvittaessa koko laitteiden sekä liitteen I A luokkaan 8 kuuluvien tuotteiden osalta. Tavoitteita vahvistettaessa otetaan huomioon käytössä olevista sähkö- ja elektroniikkalaitteista ympäristölle koituva hyöty, kuten resurssien käytön tehokkuuden parantuminen materiaalien ja tekniikan kehityksen ansiosta. Tässä yhteydessä otetaan huomioon myös uudelleenkäyttöön, hyödyntämiseen ja kierrätykseen sekä tuotteisiin ja materiaaleihin liittyvä tekninen kehitys samoin kuin jäsenvaltioiden ja teollisuuden kokemukset.
5. Jäsenvaltioiden on edistettävä uusien hyödyntämis-, kierrätys- ja käsittelymenetelmien kehittämistä.
8 artikla
Kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuollon rahoitus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 13 päivään elokuuta 2005 mennessä tuottajat rahoittavat 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti perustettuihin keräyspisteisiin jätetyn kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromun osalta ainakin sen keräyksen, käsittelyn, hyödyntämisen ja ympäristöä säästävän loppukäsittelyn.
2. Niiden tuotteiden osalta, jotka on saatettu markkinoille 13 päivän elokuuta 2005 jälkeen, kunkin tuottajan on osallistuttava 1 kohdassa tarkoitettujen toimien rahoittamiseen omista tuotteistaan aiheutuvien jätteiden osalta. Tuottaja voi valita, täyttääkö se tämän velvollisuuden muista erillään vai liittymällä yhteiseen järjestelmään.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kukin tuottaja asettaa tuotteen markkinoille saattaessaan vakuuden, joka osoittaa, että koko sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuollon rahoitus on kunnossa ja että tuottaja merkitsee tuotteensa selvästi 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tällaisella vakuudella varmistetaan, että tätä tuotetta koskevien 1 kohdassa tarkoitettujen toimien rahoitus on kunnossa. Vakuus voidaan asettaa joko siten, että tuottaja osallistuu asianmukaisiin sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuollon rahoitusjärjestelmiin, tai kierrätysvakuutuksella taikka suljetulla pankkitilillä.
Keräyksestä, käsittelystä ja ympäristöä mahdollisimman vähän kuormittavasta loppukäsittelystä aiheutuvia kustannuksia ei saa erikseen ilmoittaa ostajalle uusia tuotteita myytäessä.
3. Markkinoille ennen 1 kohdassa tarkoitettua ajankohtaa saatetuista tuotteista peräisin olevan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun ("vanha jäte") jätehuollosta aiheutuvien kulujen rahoitus on hankittava yhden tai useamman järjestelmän avulla, joihin kaikki kulujen syntyhetkellä markkinoilla toimivat tuottajat osallistuvat suhteellisella osuudellaan, esimerkiksi niiden laitetyypeittäin eriteltyjen markkinaosuuksien mukaisesti.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 8 vuoden siirtymäkauden ajan (10 vuotta liitteessä I A olevan luokan 1 osalta) tämän direktiivin voimaantulosta tuottajat saavat ilmoittaa ostajille uusia tuotteita myytäessä keräyksestä, käsittelystä ja ympäristöä mahdollisimman vähän kuormittavasta loppukäsittelystä aiheutuvat kustannukset. Ilmoitetut kustannukset eivät saa ylittää todellisia kustannuksia.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että myös sähkö- ja elektroniikkalaitteita etäkauppana toimittavat tuottajat noudattavat tässä artiklassa säädettyjä vaatimuksia niiden laitteiden osalta, jotka on toimitettu siinä jäsenvaltiossa, jossa laitteen hankkija asuu.
9 artikla
Muiden käyttäjien kuin kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuollon rahoitus
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuottajat rahoittavat 13 päivään elokuuta 2005 mennessä muiden käyttäjien kuin kotitalouksien sellaisen sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräyksestä, käsittelystä, hyödyntämisestä sekä ympäristöä säästävän loppukäsittelyn aiheuttamat kustannukset niiden tuotteiden osalta, jotka on saatettu markkinoille 13 päivän elokuuta 2005 jälkeen.
Tuottajien on vastattava sellaisista tuotteista peräisin olevan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuollon rahoituksesta, jotka on saatettu markkinoille ennen 13 päivää elokuuta 2005 ("vanha jäte"). Jäsenvaltiot voivat vaihtoehtoisesti säätää, että muiden käyttäjien kuin kotitalouksien on osittain tai kokonaan vastattava tästä rahoituksesta.
Tuottajat ja muut käyttäjät kuin kotitaloudet voivat tehdä sopimuksia muista rahoitustavoista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin soveltamista.
10 artikla
Käyttäjille annettavat tiedot
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kotitalouksissa sähkö- ja elektroniikkalaitteita käyttävät saavat tarvittavat tiedot:
a) velvollisuudesta loppukäsitellä sähkö- ja elektroniikkalaiteromua erillään lajittelemattomista yhdyskuntajätteistä ja velvollisuudesta kerätä kaikki sähkö- ja elektroniikkalaiteromu erikseen;
b) heidän käytettävissään olevista palautus- ja keräysjärjestelmistä;
c) siitä, miten he voivat vaikuttaa sähkö- ja elektroniikkalaiteromun uudelleenkäyttöön, kierrätykseen ja muunlaiseen hyödyntämiseen;
d) sähkö- ja elektroniikkalaitteissa olevista vaarallisista aineista aiheutuvista mahdollisista vaikutuksista ympäristöön ja ihmisten terveyteen;
e) liitteessä IV esitetyn tunnuksen merkityksestä.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta kuluttajat osallistuisivat sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräykseen ja jotta kuluttajia kannustettaisiin helpottamaan uudelleenkäyttöä, käsittelyä ja hyödyntämistä.
3. Jotta sähkö- ja elektroniikkalaiteromun loppukäsittely yhdessä lajittelemattoman yhdyskuntajätteen kanssa saatetaan mahdollisimman vähiin ja helpotetaan sen keräämistä erikseen, jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuottajat merkitsevät asianmukaisesti liitteessä IV esitetyllä tunnuksella sähkö- ja elektroniikkalaitteet, jotka on saatettu markkinoille 13 päivän elokuuta 2005 jälkeen. Erityistapauksissa, jos se on tuotteen koon tai toiminnan vuoksi tarpeen, tunnus merkitään sähkö- ja elektroniikkalaitteiden pakkaukseen, käyttöohjeisiin ja takuuseen.
4. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että tuottajat ja/tai jakelijat antavat kaikki tai osan 1-3 kohdassa tarkoitetuista tiedoista esimerkiksi käyttöohjeissa tai myyntipisteissä.
11 artikla
Käsittelylaitoksille annettavat tiedot
1. Helpottaakseen sähkö- ja elektroniikkalaiteromun uudelleenkäyttöä sekä oikeaa ja ympäristön kannalta kestävää käsittelyä, huolto, ajantasaistaminen, uudistaminen ja kierrätys mukaan lukien, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että tuottajat antavat käsittelylaitosten mahdollisesti tarvitsemat uudelleenkäyttöön ja käsittelyyn liittyvät tiedot kaikista markkinoille saatetuista uusista sähkö- ja elektroniikkalaitteiden tyypeistä yhden vuoden kuluessa niiden markkinoille saattamisesta. Mikäli uudelleenkäytöstä, käsittelystä ja kierrätyksestä vastaavat laitokset katsovat sen tarpeelliseksi tämän direktiivin säännösten noudattamista varten, näissä tiedoissa yksilöidään sähkö- ja elektroniikkalaitteiden komponentit ja materiaalit sekä vaarallisten aineiden ja valmisteiden sijainti sähkö- ja elektroniikkalaitteissa. Sähkö- ja elektroniikkalaitteiden tuottajien on asetettava tiedot uudelleenkäytöstä, käsittelystä ja kierrätyksestä vastaavien laitosten saataville käsikirjojen tai sähköisten välineiden muodossa (esimerkiksi CD-ROM, online-palvelut).
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 13 päivän elokuuta 2005 jälkeen markkinoille saatetun sähkö- tai elektroniikkalaitteen tuottaja käy yksiselitteisesti ilmi laitteessa olevasta merkinnästä. Jotta laitteen markkinoillesaattamispäivä kävisi kiistattomasti ilmi, on laitteessa oltava erityinen merkintä, josta käy ilmi, että laite on saatettu markkinoille 13 päivän elokuuta 2005 jälkeen. Komissio edistää eurooppalaisten normien laatimista tätä tarkoitusta varten.
12 artikla
Tiedottaminen ja kertomukset
1. Jäsenvaltioiden on laadittava tuottajista rekisteri ja koottava vuotuiset tiedot, mukaan lukien selvityksiin perustuvat arviot, kussakin jäsenvaltiossa markkinoille saatettujen, kaikilla tavoin kerättyjen ja uudelleen käytettyjen, kierrätettyjen ja hyödynnettyjen sähkö- ja elektroniikkalaitteiden sekä maastaviedyn kerätyn romun määristä ja luokista painoina tai, jos se ei ole mahdollista, kappalemäärinä.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sähkö- ja elektroniikkalaitteita etäkaupan avulla toimittavat tuottajat toimittavat tiedot 8 artiklan 4 kohdan vaatimusten noudattamisesta sekä niiden sähkö- ja elektroniikkalaitteiden määristä ja luokista, jotka on saatettu markkinoille siinä jäsenvaltiossa, jossa laitteen hankkija asuu.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vaadittavat tiedot toimitetaan komissiolle kahden vuoden välein 18 kuukauden kuluessa asianomaisen ajanjakson päättymisestä. Ensimmäinen tietojen toimittaminen kattaa vuodet 2005 ja 2006. Sähkö- ja elektroniikkalaiteromua ja sen käsittelyä koskevien tietokantojen perustamiseksi tiedot on toimitettava muodossa, josta määrätään vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
Jäsenvaltioiden on huolehdittava asianmukaisesta tietojen vaihdosta tämän kohdan noudattamiseksi erityisesti 6 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen käsittelytoimien osalta.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kertomus tämän direktiivin täytäntöönpanosta kolmen vuoden välein sanotun kuitenkaan rajoittamatta edellä 1 kohdassa säädettyjen vaatimusten noudattamista. Kertomuksen perustana on käytettävä kyselylomaketta tai mallia, jonka komissio laatii eräiden ympäristöä koskevien direktiivien täytäntöönpanoon liittyvien kertomusten standardoinnista ja järkeistämisestä 23 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/692/ETY(19) 6 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Kyselylomake tai malli lähetetään jäsenvaltioille kuusi kuukautta ennen sen ajanjakson alkua, jota kertomus koskee. Kertomus on toimitettava komissiolle yhdeksän kuukauden kuluessa sen kolmivuotiskauden päättymisestä, jota se koskee.
Ensimmäinen kolmivuotiskertomus koskee vuosia 2004-2006.
Komissio julkaisee kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta yhdeksän kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut jäsenvaltioiden kertomukset.
13 artikla
Mukauttaminen tieteen ja tekniikan kehitykseen
Muutoksista, jotka ovat tarpeen 7 artiklan 3 kohdan, liitteen I B (erityisesti kotitalouksien valaisimien, hehkulamppujen ja aurinkokennojen eli aurinkopaneelien mahdollista lisäämistä varten), liitteen II (erityisesti uusien teknisten ratkaisujen huomioon ottamiseksi sähkö- ja elektroniikkalaiteromun käsittelyssä) sekä liitteiden III ja IV mukauttamiseksi tieteen ja tekniikan kehitykseen, päätetään 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
Komissio kuulee muun muassa sähkö- ja elektroniikkalaitteiden tuottajia, kierrättäjiä, käsittelijöitä sekä ympäristö-, työntekijä- ja kuluttajajärjestöjä ennen liitteiden muuttamista.
14 artikla
Komitea
1. Komissiota avustaa direktiivin 75/442/ETY 18 artiklalla perustettu komitea.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
15 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi säädettyjen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
16 artikla
Tarkastukset ja seuranta
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että direktiivin oikea soveltaminen todennetaan tarkastuksilla ja seurannalla.
17 artikla
Direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 13 päivään elokuuta 2004 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset.
3. Edellyttäen, että tässä direktiivissä asetetut tavoitteet saavutetaan, jäsenvaltiot voivat saattaa 6 artiklan 6 kohdan, 10 artiklan 1 kohdan sekä 11 artiklan säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöään toimivaltaisten viranomaisten ja asianomaisten talouden sektorien välillä tehdyillä sopimuksilla. Tällaisten sopimusten on täytettävä seuraavat vaatimukset:
a) sopimukset ovat täytäntöönpanokelpoisia;
b) sopimuksissa määritellään tavoitteet ja niitä koskevat määräajat;
c) sopimukset julkaistaan kansallisessa virallisessa lehdessä tai muussa virallisessa asiakirjassa, johon yleisö voi samalla tavoin tutustua ja joka toimitetaan komissiolle;
d) saavutettuja tuloksia seurataan säännöllisesti, niistä ilmoitetaan toimivaltaisille viranomaisille ja komissiolle ja ne saatetaan yleisön saataville sopimuksen ehtojen mukaisesti;
e) toimivaltaiset viranomaiset valvovat sopimuksen avulla saavutettua edistystä; ja
f) jos sopimusta ei noudateta, jäsenvaltioiden on pantava täytäntöön tämän direktiivin asiaankuuluvat säännökset laein, asetuksin tai hallinnollisin määräyksin.
4. a) Kreikka ja Irlanti, jotka
- kierrätysinfrastruktuurinsa yleisten puutteiden,
- yleisten maantieteellisten olosuhteidensa, kuten pienten saarien suuren määrän ja maaseutu- ja vuoristoalueiden,
- yleisesti vähäisen väestön tiheyden, ja
- sähkö- ja elektroniikkalaitteiden kulutuksen vähäisyyden johdosta,
eivät pysty saavuttamaan joko 5 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainittua keräystavoitetta tai 7 artiklan 2 kohdassa mainittuja hyödyntämistavoitteita ja jotka kaatopaikoista 26 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY(20) 5 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti ja jotka voivat pyytää sanotussa artiklassa mainitun määräajan pidentämistä,
voivat pidentää tämän direktiivin 5 artiklan 5 kohdassa ja 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja määräaikoja enintään 24 kuukaudella.
Näiden jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiaa koskevista päätöksistään komissiolle viimeistään silloin, kun tämä direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä.
b) Komissio ilmoittaa näistä päätöksistä muille jäsenvaltioille ja Euroopan parlamentille.
5. Komissio toimittaa viiden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän direktiivin soveltamisesta saatuihin kokemuksiin perustuvan kertomuksen, jossa keskitytään erityisesti jätteen erillistä keräämistä, käsittelyä ja hyödyntämistä sekä rahoitusta koskeviin järjestelmiin. Selvityksen on lisäksi perustuttava tekniikan kehitykseen, saatuihin kokemuksiin, ympäristövaatimuksiin sekä sisämarkkinoiden toimintaan. Selvitykseen on tarvittaessa sisällytettävä ehdotuksia tämän direktiivin näitä seikkoja koskevien säännösten muuttamiseksi.
18 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
19 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 27 päivänä tammikuuta 2003.