*****
RAADETS DIREKTIV
af 3. oktober 1989
om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedroerende udoevelse af tv-radiospredningsvirksomhed
(89/552/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
De maal for Faellesskabet, der er nedfaeldet i Traktaten, omfatter en stadig snaevrere sammenslutning mellem de europaeiske folk og snaevrere forbindelser mellem Faellesskabets medlemsstater, sikring af oekonomiske og sociale fremskridt for landene gennem faelles handling med sigte paa at fjerne de skranker, der deler Europa, en stadig forbedring af folkenes levevilkaar samt bevarelse og styrkelse af freden og friheden;
Traktaten indeholder bestemmelser om oprettelse af et faelles marked, herunder fjernelse af hindringerne for den frie bevaegelighed for tjenesteydelser mellem medlemsstaterne samt om gennemfoerelse af en ordning, der sikrer, at konkurrencen ikke fordrejes;
radiospredning paa tvaers af landegraenserne ved hjaelp af forskellige teknologier udgoer et middel til at fremme virkeliggoerelsen af Faellesskabets maal; der boer traeffes foranstaltninger, der muliggoer og sikrer overgangen fra de nationale markeder til et faelles marked for produktion og distribution af udsendelser, og som sikrer loyale konkurrencevilkaar uden at gribe ind i de offentlige interesser, der varetages af tv-radiospredningstjenesterne;
Europaraadet har vedtaget den europaeiske konvention om graenseoverskridende fjernsyn;
Traktaten foreskriver, at der skal udstedes direktiver om samordning af bestemmelserne om lettelse af adgangen til selvstaendig erhvervsvirksomhed;
tv-radiospredning udgoer under normale omstaendigheder en tjenesteydelse i Traktatens betydning;
Traktaten garanterer fri ret til udveksling af tjenesteydelser, der normalt udfoeres mod betaling, uden hensyn til disse ydelsers indhold i kulturel eller anden henseende, og der gaelder ingen begraensninger med hensyn til EF-statsborgere, der er etableret i en anden medlemsstat end den, hvori modtageren af tjenesteydelsen er hjemmehoerende;
denne ret anvendt paa fjernsynsspredning og -distribution er ogsaa paa det faellesskabsretlige plan udtryk for et mere generelt princip, nemlig ytringsfriheden, som er nedfaeldet i artikel 10, stk. 1, i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder, der er ratificeret af alle medlemsstaterne; derfor boer det ved udstedelse af direktiver om fjernsynssprednings- og fjernsynsdistributionsvirksomhed sikres, at denne virksomhed kan udoeves frit paa baggrund af naevnte artikel, dog med forbehold af de begraensninger, der er fastsat i stk. 2 i samme artikel og i Traktatens artikel 56, stk. 1;
de i medlemsstaterne gaeldende love og administrative forskrifter om tv-radiosprednings- og kabeldistributionsvirksomhed er forskellige, hvilket kan haemme den frie udveksling af udsendelser inden for Faellesskabet og fordreje konkurrencen paa det faelles marked;
alle saadanne begraensninger af friheden til at udoeve tv-radiospredningsvirksomhed inden for Faellesskabet boer fjernes i henhold til Traktaten;
samtidig med denne fjernelse af begraensningerne boer der ske en samordning af lovgivningerne paa dette omraade; en saadan samordning boer have til formaal at goere det lettere at udoeve den paagaeldende erhvervsvirksomhed og, i bredere forstand, lette den frie udveksling af meddelelser og tanker inden for Faellesskabet;
det er derfor noedvendigt, men samtidig ogsaa tilstraekkeligt, at alle udsendelser er i overensstemmelse med lovgivningen i den medlemsstat, hvorfra de bringes;
dette direktiv fastsaetter de noedvendige mindsteregler for fri udveksling af udsendelser; det beroerer derfor ikke medlemsstaternes og disses myndigheders befoejelser vedroerende organisation - herunder koncessionsordninger, administrative tilladelser, og beskatning - samt finansiering af udsendelserne og programindhold; en selvstaendig kulturel udvikling i medlemsstaterne og bevarelsen af den kulturelle mangfoldighed i Faellesskabet vil derfor blive opretholdt;
det er i Faellesskabet noedvendigt, at alle udsendelser fra Faellesskabet bestemt til modtagelse i Faellesskabet, isaer saadanne, der er bestemt til modtagelse i en anden medlemsstat, er i overensstemmelse dels med lovgivningen, der gaelder i den medlemsstat, hvorfra de bringes, og som finder anvendelse paa udsendelser, der er bestemt til modtagelse af publikum i denne medlemsstat, dels med bestemmelserne i naevaerende direktiv;
forpligtelsen til at foere kontrol med overholdelse af den ved dette direktiv samordnede nationale lovgivning i den medlemsstat, hvorfra udsendelserne bringes, er efter faellesskabsretten tilstraekkelig til at sikre fri udveksling af udsendelser uden fornyet kontrol paa det samme grundlag i de enkelte modtagermedlemsstater; en modtagermedlemsstat kan dog undtagelsesvist og paa saerlige betingelser midlertidigt indstille retransmission af fjernsynsudsendelser;
det er af afgoerende betydning for en tilfredsstillende gennemfoerelse af dette direktiv, at medlemsstaterne paaser, at der ikke finder handlinger sted, som kan skade den frie udveksling og handel med tv-udsendelser, eller som kan fremme dannelsen af dominerende stillinger, der kan medfoere begraensninger for fjernsynsinformationens pluralisme og frihed og for informationssystemet som helhed;
naervaerende direktiv, der begraenser sig til at fastsaette saerlige regler om tv-radiospredning, indskraenker ikke nugaeldende eller fremtidige faellesskabsretsakter om harmonisering, der saerlig har til formaal at sikre overholdelsen af ufravigelige bestemmelser om forbrugerbeskyttelse, loyale handelstransaktioner og konkurrence;
en saadan samordning er imidlertid noedvendig for at goere det lettere for enkeltpersoner og virksomheder, der producerer fjernsynsprogrammer med kulturelt sigte, at optage og udoeve deres virksomhed;
mindstekrav til alle offentlige op private fjernsynsselskaber i Faellesskabet om, at de skal afsaette en vis del af deres sendeflade til europaeiske udsendelser, er et effektivt middel til at fremme produktionen, den uafhaengige produktion og distribution af saadanne udsendelser, og disse krav supplerer andre tiltag, der allerede er eller vil blive foreslaaet med henblik herpaa;
det er derfor noedvendigt at skabe tilstraekkeligt store markeder til, at fjernsynsproduktioner i medlemsstaterne kan faa daekket de noedvendige investeringer, ikke blot ved at der fastlaegges faelles bestemmelser, der aabner de nationale markeder, men ogsaa ved at der, naar det er muligt, med passende midler soerges for, at stoerstedelen af fjernsynssendetiden i medlemsstaterne, forbeholdes europaeisk producerede programmer; for at goere det muligt at vurdere disse reglers og maalsaetningers gennemfoerelse, boer medlemsstaterne aflaegge rapport til Kommissionen om anvendelsen af dette direktivs bestemmelser om, hvor stor en del af sendetiden der skal forbeholdes programmer, produceret i Europa, og uafhaengige produktioner; ved beregningen af denne del maa der tages hensyn til den saerlige situation i Den Hellenske Republik og i Den Portugisiske Republik; Kommissionen boer fremsende disse rapporter til de oevrige medlemsstater, evt. ledsaget af en udtalelse, hvori der isaer tages hensyn til de fremskridt, der er gjort i forhold til tidligere aar, til foerstegangsudsendelsers andel i programtiden, til de saerlige forhold, som de nye tv-radiospredningsorganer virker under, og til den saerlige situation i lande, der har ringe produktionskapacitet, eller hvis sprog har begraenset udbredelse;
med henblik paa ovennaevnte maal skal » europaeiske programmer« defineres paa en saadan maade, at der ikke gribes ind i medlemsstaternes mulighed for at praecisere denne definition for saa vidt angaar de tv-radiospredningsorganer, som henhoerer under deres kompetence i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, under overholdelse af faellesskabslovgivningen og under hensyn til dette direktivs maal; det er vigtigt at soege passende midler og procedurer, som er i overensstemmelse med faellesskabsretten, til at fremme gennemfoerelsen af disse maal med henblik paa vedtagelsen af egnede foranstaltninger til fremme og udvikling af den europaeiske audiovisuelle produktion og distribution, navnlig i de medlemsstater, der har ringe produktionskapacitet, eller hvis sprog har begraenset udbredelse;
nationale stoetteforanstaltninger til udvikling af den europaeiske produktion kan anvendes, for saa vidt de er i overensstemmelse med faellesskabsretten;
en forpligtelse til, hvor det er muligt at forbeholde en vis andel af programtiden til uafhaengige produktioner, der er produceret af producenter, der er uafhaengige af tv-radiospredningsorganerne, vil stimulere til nye typer fjernsynsproduktionsvirksomheder, isaer oprettelse af smaa og mellemstore virksomheder;
herved skabes der nye muligheder for lancering af kunstnerisk talent og for beskaeftigelse af kulturarbejdere; i medlemsstaternes definition af begrebet uafhaengig producent boer der tages hensyn til dette maal, saaledes at de smaa og mellemstore producenters interesser varetages bedst muligt, og saaledes at finansiel deltagelse fra tv-radiospredningsorganernes koproducerende datterselskabers side bliver mulig;
det er noedvendigt at traeffe foranstaltninger for at medlemsstaterne kan overvaage, at spillefilm foerst udsendes i tv et vist tidsrum, efter at de foerste gang har vaeret vist i biograferne;
medlemsstaterne kan fortsat, dersom de oensker at favorisere et bestemt sprog, fastsaette strengere eller mere detaljerede regler, navnlig paa grundlag af sprogkriterier, forudsat at disse regler er i overensstemmelse med Faellesskabets retsforskrifter og navnlig ikke finder anvendelse paa retransmission af udsendelser fra andre medlemsstater;
for at sikre, at forbrugernes interesser i deres egenskab af seere beskyttes fuldt ud og behoerigt, er det vigtigt, at fjernsynsreklamer underkastes en raekke minimumsregler og -normer, og at medlemsstaterne fortsat har ret til at indfoere mere detaljerede eller strengere regler, eller i visse tilfaelde andre vilkaar, for tv-radiospredningsorganer, der henhoerer under deres myndighed;
medlemsstaterne boer under overholdelse af faellesskabsretten kunne fastsaette andre betingelser for reklameindslag og andre begraesninger af reklametiden med henblik paa at fremme udsendelser, der udelukkende er bestemt til det nationale omraade, og som hverken direkte eller indirekte kan modtages i en eller flere andre medlemsstater;
det er noedvendigt at forbyde alle fjernsynsreklamer for cigaretter og andre tobaksvarer, herunder indirekte former for reklame, hvori tobaksvarer ganske vist ikke naevnes direkte, men som soeger at omgaa reklameforbuddet ved anvendelse af varemaerker, symboler eller andre kendetegn for tobaksvarer eller firmaer, der er kendt for produktion og salg af saadanne varer, eller hvis hovedvirksomhed omfatter salg og produktion af saadanne varer;
det er ligeledes noedvendigt at forbyde alle fjernsynsreklamer for laegemidler og medicinsk behandling, der er receptpligtige i de medlemsstater, under hvis myndighed tv-radiospredningsorganet hoerer, og at indfoere strenge kriterier for fjernsynsreklamer for alkoholholdige drikkevarer;
sponsorvirksomhed spiller en stadig stoerre rolle i finansieringen af programmerne, og der boer derfor fastsaettes passende regler herom;
der boer endvidere fastsaettes regler om beskyttelse af mindreaariges fysiske, mentale og moralske udvikling i fjernsynsprogrammerne og -reklamerne;
selvom tv-radiospredningsprogrammerne normalt skal paase at udsendelserne loyalt gengiver begivenheder og haendelser, er det imidlertid vigtigt at paalaegge dem praecise forpligtelser med hensyn til retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger, saaledes at enhver, hvis retmaessige interesser er blevet kraenket ved en paastand under en fjernsynsudsendelse, faktisk kan paaberaabe sig disse rettigheder -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
Definitioner
Artikel 1
I dette direktiv forstaas ved:
a) »tv-radiospredning«: foerstegangsudsendelse over traad eller traadloest, ogsaa via satellit i kodet eller ukodet form af fjernsynsprogrammer, der er bestemt for offentligheden. Udtrykket omfatter udveksling af programmer mellem virksomheder med henblik paa deres videreudsendelse til offentligheden. Derimod er kommunikationstjenester, der formidler informationer eller andre meddelelser paa individuel basis, saasom telefaxtjenester, elektroniske databanker og andre lignende tjenesteydelser, ikke omfattet
b) »fjernsynsreklame«: enhver meddelelse i en hvilken som helst form, udsendt over fjernsyn mod vederlag eller lignende betaling af en offentlig eller privat virksomhed i forbindelse med handel, forretning, haandvaerk, industri eller liberale erhverv for at fremme afsaetning mod betaling af varer eller tjenesteydelser, herunder fast ejendom, rettigheder og forpligtelser.
(1) EFT nr. C 179 af 17. 7. 1986, s. 4.
(2) EFT nr. C 49 af 22. 2. 1988, s. 53, og EFT nr. C 158 af 26. 6. 1989.
(3) EFT nr. C 232 af 31. 8. 1987, s. 29.
Bortset fra de i artikel 18 omhandlede tilfaelde omfatter dette ikke direkte tilbud til offentligheden med henblik paa salg, koeb eller leje af produkter eller med henblik paa praestation af tjenesteydelser mod vederlag.
c) »skjult reklame«: mundtlig eller visuel fremhaevelse af varer eller tjenesteydelser eller af en vareproducents eller en tjenesteydelsesleverandoers navn, varemaerke eller aktiviteter i programmer, naar fremhaevelsen er tilsigtet fra tv-radiospredningsorganets side i reklameoejemed og vil kunne vildlede offentligheden med hensyn til arten af denne fremhaevelse. En fremhaevelse anses navnlig for at vaere tilsigtet, naar den foretages mod vederlag eller lignende betaling
d) »sponsorering«: ethvert bidrag fra en offentlig eller privat virksomhed, der ikke har tv-radiospredning eller produktion af audiovisuelle vaerker som beskaeftigelse, til finansieringen af fjernsynsprogrammer med henblik paa at fremme dens navn, varemaerke, image, aktiviteter eller produkter.
KAPITEL II
Almindelige bestemmelser
Artikel 2
1. Medlemsstaterne skal hver isaer sikre, at alle udsendelser ved tv-radiospredning, der sendes
- af tv-radiospredningsorganer, som hoerer under deres myndighed, eller
- af tv-radiospredningsorganer, der benytter en frekvens eller satellitkapacitet, som den paagaeldende medlemsstat har givet tilladelse til at benytte, eller en forbindelse, der udgaar fra denne medlemsstat til en satellit, uden dog at hoere under nogen medlemsstats myndighed,
er i overensstemmelse med lovgivningen om udsendelser bestemt for offentligheden i den paagaeldende medlemsstat.
2. Medlemsstaterne skal sikre modtagefrihed og maa ikke hindre retransmission paa deres omraade af fjernsynsudsendelser fra andre medlemsstater af grunde, der falder inden for de ved dette direktiv samordnede omraader. De kan midlertidigt suspendere retransmission af fjernsynsudsendelser, hvis foelgende forhold foreligger:
a) en fjernsynsudsendelse fra en anden medlemsstat er en aabenlys, vaesentlig og alvorlig overtraedelse af artikel 22;
b) tv-radiospredningsorganet har i loebet af de foregaaende tolv maaneder allerede overtraadt samme bestemmelse mindst to gange;
c) den beroerte medlemsstat har skriftligt underrettet tv-radiospredningsorganet samt Kommissionen om de paastaaede overtraedelser og om, at den agter at begraense retransmissionen, hvis en saadan overtraedelse gentages;
d) konsultationer med transmissionsstaten og Kommissionen har ikke foert til en mindelig ordning inden 15 dage efter underretningen i litra c), og den paastaaede overtraedelse fortsaetter.
Kommissionen drager omsorg for, at ophaevelsen er forenelig med faellesskabsretten. Den kan anmode den paagaeldende medlemsstat om straks at bringe en suspension, der strider imod faellesskabsretten, til ophoer. Denne bestemmelse er ikke til hinder for anvendelsen af procedurer, forholdsregler eller sanktioner over for de paagaeldende overtraedelser i den medlemsstat, under hvis myndighed det paagaeldende tv-radiospredningsorgan hoerer.
3. Dette direktiv finder ikke anvendelse paa udsendelser, der udelukkende er bestemt til modtagelse i tredjelande, og som ikke direkte eller indirekte modtages i en eller flere medlemsstater.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne kan for saa vidt angaar de tv-radiospredningsorganer, som hoerer under deres myndighed, indfoere strengere eller mere detaljerede bestemmelser paa de omraader, der er omfattet af dette direktiv.
2. Medlemsstaterne skal paa hensigtsmaessig maade inden for rammerne af deres lovgivning soerge for, at de tv-radiospredningsorganer, der hoerer under deres myndighed, overholder bestemmelserne i dette direktiv.
KAPITEL III
Fremme af distribution og produktion af fjernsynsprogrammer
Artikel 4
1. Medlemsstaterne skal, naar det er muligt, med passende midler drage omsorg for, at tv-radiospredningsorganerne afsaetter den stoerste halvdel af den sendetid, der ikke bestaar af nyheder, sportsbegivenheder og underholdningsudsendelser med konkurrencepraeget islaet, reklame og tekst-tv, til transmission af europaeiske programmer som defineret i artikel 6. Under hensyn til tv-radiospredningsorganets ansvar over for seerne med hensyn til oplysning, uddannelse, kultur og underholdning skal denne andel opnaas trinsvis paa grundlag af passende kriterier.
2. Dersom den andel af sendetiden, der er fastsat i stk. 1, ikke kan naas, maa den dog ikke vaere mindre end den gennemsnitlige andel, der er konstateret i den paagaeldende medlemsstat i 1988.
For saa vidt angaar Den Hellenske Republik og Den Portugisiske Republik erstattes aaret 1988 dog af aaret 1990. 3. Fra den 3. oktober 1991 aflaegger medlemsstaterne hvert andet aar rapport til Kommissionen om anvendelsen af naervaerende artikel og artikel 5.
Denne rapport skal bl.a. indeholde en statistisk oversigt over den andel af sendetiden, der er omhandlet i naervaerende artikel og artikel 5, for hvert af de fjernynsprogrammer, der hoerer under den paagaeldende medlemsstats kompetence, grundene til, at det i hvert enkelt tilfaelde ikke har vaeret muligt at naa op paa denne andel af sendetiden, samt de foranstaltninger, der er truffet eller vil blive truffet for at naa op paa denne.
Kommissionen fremsender disse rapporter til de oevrige medlemsstater og til Europa-Parlamentet, evt. ledsaget af en udtalelse. Den soerger i overensstemmelse med Traktaten for, at naervaerende artikel og artikel 5 overholdes. Kommissionen vil i sin udtalelse isaer kunne tage hensyn til de fremskridt, der er gjort i forhold til tidligere aar, til foerstegangsudsendelsers andel i programtiden, til de saerlige forhold, som de nye tv-radiospredningsorganer virker under og til den saerlige situation i lande, der har ringe audiovisuel produktionskapacitet, eller hvis sprog har begraenset udbredelse.
4. Raadet nyvurderer ivaerksaettelsen af denne artikel paa grundlag af en rapport fra Kommissionen ledsaget af de revisionsforslag, som Kommissionen maatte anse for hensigtsmaessige, senest ved udgangen af det femte aar efter direktivets vedtagelse.
Med henblik herpaa skal der i Kommissionens rapport isaer, paa grundlag af de oplysninger, som medlemsstaterne har indgivet i henhold til stk. 3, tages hensyn til udviklingen paa faellesskabsmarkedet samt til den internationale sammenhaeng.
Artikel 5
Medlemsstaterne skal, naar det er muligt, med passende midler drage omsorg for, at tv-radiospredningsorganerne afsaetter mindst 10 % af den sendetid, der ikke bestaar af nyheder, sportsbegivenheder og underholdningsudsendelser med konkurrencepraeget islaet, reklame og tekst-tv - eller alternativt efter medlemsstaternes valg, mindst 10 % af deres programbudget - til europaeiske programmer, der er fremstillet af producenter, som er uafhaengige af disse organer. Under hensyn til tv-radiospredningsorganernes ansvar over for seerne med hensyn til oplysning, uddannelse, kultur og underholdning skal denne andel opnaas trinvis paa grundlag af passende kriterier; i denne forbindelse skal en passende andel forbeholdes programmer af ny dato, dvs. programmer, der udsendes senest fem aar efter deres produktion.
Artikel 6
1. I dette kapitel forstaas ved »europaeiske programmer« foelgende:
a) programmer fremstillet i faellesskabsmedlemsstater, og, for saa vidt angaar tv-radiospredningsorganer, der henhoerer under Forbundsrepublikken Tysklands kompetence, programmer, der er fremstillet i de tyske omraader, hvor Forbundsrepublikkens grundlov ikke er gaeldende, og som opfylder betingelserne i stk. 2;
b) programmer fremstillet i europaeiske tredjestater, som er parter i den af Europaraadet vedtagne europaeiske konvention om graenseoverskridende fjernsyn, og som opfylder betingelserne i stk. 2;
c) programmer fremstillet i andre europaeiske tredjestater, og som opfylder betingelserne i stk. 3.
2. De i stk. 1, litra a) og b), omhandlede programmer er saadanne, der er fremstillet hovedsagelig under medvirken af ophavsmaend og medarbejdere, der er bosiddende i en eller flere af de stater, der er omhandlet i samme stykke, litra a) og b), naar en af foelgende tre betingelser er opfyldt:
a) de er fremstillet af en eller flere producenter, der er etableret i en eller flere af disse stater;
b) produktionen af programmerne overvaages og kontrolleres effektivt af en eller flere producenter, der er etableret i en eller flere af disse stater;
c) koproducenterne i disse stater staar for stoerstedelen af de samlede omkostninger ved koproduktionen, og denne kontrolleres ikke af en eller flere producenter, der er etableret uden for disse stater.
3. De i stk. 1, litra c), omhandlede programmer er programmer, der enten udelukkende eller i koproduktion med producenter, der er bosiddende i en eller flere medlemsstater, er fremstillet af producenter, der er etableret i en eller flere europaeiske tredjestater, som indgaar aftaler med Faellesskabet i overensstemmelse med fremgangsmaaderne i Traktaten, saafremt de er fremstillet hovedsagelig under medvirken af ophavsmaend og medarbejdere, der er bosiddende i en eller flere stater i Europa.
4. Programmer, der ikke er europaeiske programmer i henhold til stk. 1, men som er fremstillet hovedsagelig under medvirken af ophavsmaend og medarbejdere, der er bosiddende i en eller flere medlemsstater, betragtes som europaeiske programmer i et omfang svarende til, hvor stor en del af de samlede produktionsomkostninger koproducenter i Faellesskabet har afholdt.
Artikel 7
Medlemsstaterne soerger for, at de tv-radiospredningsorganer, som er underlagt deres befoejelser, foerst udsender spillefilm to aar efter, at de foerste gang har vaeret vist i biograferne i en af medlemsstaterne, medmindre der er indgaaet anden aftale mellem indehaverne af rettighederne og tv-radiospredningsorganet; hvis spillefilmene er fremstillet i koproduktion med tv-radiospredningsorganet, er fristen ét aar. Artikel 8
Naar medlemsstaterne af sprogpolitiske hensyn anser det for noedvendigt, har de mulighed for, under overholdelse af faellesskabsretten, at fastsaette mere detaljerede eller strengere regler for visse eller samtlige udsendelser fra tv-radiospredningsorganer, der henhoerer under deres myndighed, navnlig paa grundlag af sprogkriterier.
Artikel 9
Dette kapitel finder ikke anvendelse paa lokale fjernsynsudsendelser, der ikke indgaar i et nationalt net.
KAPITEL IV
Fjernsynsreklamer og sponsorvirksomhed
Artikel 10
1. Fjernsynsreklamer skal klart kunne identificeres som reklamer og skal holdes klart adskilt fra det oevrige program med optiske og/eller akustiske midler.
2. Isolerede reklameindslag maa kun undtagelsesvis forekomme.
3. Ved reklamer maa der ikke benyttes subliminale teknikker.
4. Skjult reklame er forbudt.
Artikel 11
1. Fjernsynsreklamer skal indsaettes mellem udsendelserne. Med forbehold af stk. 2 til 5, kan reklamer dog ligeledes indsaettes under udsendelserne, naar det sker paa en saadan maade, at udsendelsernes integritet og vaerdi ikke beroeres under hensyn til naturlige ophold i programmet og dettes laengde og art, og der ikke gribes ind i rettighedshavernes rettigheder.
2. I udsendelser, der bestaar af uafhaengige dele, eller i sportsudsendelser, udsendelser om andre begivenheder og underholdningsudsendelser med en lignende struktur med pauser maa reklamer kun indsaettes mellem de uafhaengige dele eller i pauserne.
3. Transmissioner af audiovisuelle vaerker som f.eks. spillefilm og film, der er fremstillet til fjernsynet (med undtagelse af serier, foeljetoner, underholdningsudsendelser og dokumentarfilm), kan, forudsat at deres programsatte varighed overstiger 45 minutter, afbrydes en gang for hver samlet periode paa 45 minutter. Endnu en afbrydelse er tilladt, hvis deres programsatte varighed overstiger med mindst 20 minutter to eller flere samlede perioder paa 45 minutter.
4. Naar andre udsendelser end dem, der er omfattet af stk. 2, afbrydes af reklamer, boer der gaa mindst 20 minutter mellem de enkelte afbrydelser af udsendelsen.
5. Der maa ikke indsaettes reklamer i transmissioner af gudstjenester. tv-aviser, nyhedsmagasiner, dokumentarudsendelser, religioese udsendelser og boerneudsendelser, hvis programsatte varighed er mindre end 30 minutter, maa ikke afbrydes af reklamer. Naar deres programsatte varighed er paa mindst 30 minutter gaelder bestemmelserne i stk. 1 til 4.
Artikel 12
Fjernsynsreklamer maa ikke
a) kraenke den menneskelige vaerdighed;
b) vaere diskriminerende med hensyn til race, koen, religion eller nationalitet;
c) kraenke personers religioese eller politiske overbevisning;
d) tilskynde til adfaerd, der kan vaere til skade for sundheden eller for sikkerheden;
e) tilskynde til adfaerd, der kan vaere til skade for miljoebeskyttelsen.
Artikel 13
Alle former for fjernsynsreklamer for cigaretter og andre tobaksvarer forbydes.
Artikel 14
Fjernsynsreklamer for laegemidler og medicinsk behandling, der er receptpligtige i den medlemsstat, under hvis myndighed tv-radiospredningsorganet hoerer, forbydes.
Artikel 15
Fjernsynsreklamer for alkoholholdige drikkevarer skal opfylde foelgende kriterier:
a) de maa ikke specielt henvende sig til mindreaarige og maa isaer ikke vise mindreaarige, der indtager disse drikkevarer;
b) de maa ikke forbinde indtagelse af alkohol med oegede fysiske praestationer eller bilkoersel;
c) de maa ikke skabe det indtryk, at indtagelsen af alkohol bidrager til succes paa det sociale eller seksuelle omraade;
d) de maa ikke antyde, at alkohol har terapeutiske egenskaber, at den virker stimulerende eller beroligende eller, at den kan bruges til at loese personlige konflikter med;
e) de maa ikke tilskynde til umaadeholden indtagelse af alkohol eller fremstille afholdenhed eller maadehold i et negativt lys;
f) de maa ikke fremhaeve drikkevarernes hoeje alkoholprocent som en positiv egenskab.
Artikel 16
Fjernsynsreklamer maa ikke skade mindreaarige moralsk eller fysisk og skal derfor vaere i overensstemmelse med foelgende kriterier til beskyttelse af disse: a) de maa ikke direkte tilskynde mindreaarige til at koebe et produkt eller en tjenesteydelse ved at udnytte deres manglende erfaring eller deres godtroenhed;
b) de maa ikke direkte opfordre mindreaarige til at overtale deres foraeldre eller andre til at koebe de varer eller tjenesteydelser, der reklameres for;
c) de maa ikke udnytte mindreaariges saerlige tillid til foraeldre, laerere eller andre;
d) de maa ikke uden grund vise mindreaarige i farlige situationer.
Artikel 17
1. Sponsorerede fjernsynsprogrammer skal opfylde foelgende betingelser:
a) indholdet og programlaegningen af en sponsoreret udsendelse maa under ingen omstaendigheder paavirkes af sponsoren paa en saadan maade, at det beroerer tv-radiospredningsorganets ansvar og redaktionelle uafhaengighed med hensyn til udsendelserne;
b) de skal klart kunne identificeres som sponsorerede ved angivelse af sponsorens navn og/eller logo ved programmets begyndelse og/eller slutning;
c) de maa ikke tilskynde til koeb eller leje af sponsorens eller tredjemands produkter eller tjenesteydelser og maa isaer ikke indeholde saerlige reklamehenvisninger til disse produkter eller tjenesteydelser.
2. Fjernsynsprogrammerne maa ikke sponsoreres af fysiske eller juridiske personer, hvis hovedvirksomhed er fremstilling eller salg af produkter eller praestation af tjenesteydelser, for hvilke reklame er forbudt i henhold til artikel 13 eller 14.
3. Tv-aviser og politisk orienterende udsendelser maa ikke sponsoreres.
Artikel 18
1. Reklameudsendelser maa ikke udgoere mere end 15 % af den daglige sendetid. Denne procentsats kan dog saettes op til 20, hvis den omfatter saadanne reklameformer som direkte tilbud til seerne med henblik paa salg, koeb eller leje af produkter eller vedroerende tjenesteydelser, hvis de samlede reklameindslag ikke overstiger 15 %.
2. Sendetiden for reklameindslag inden for en given periode paa en time maa ikke overstige 20 %.
3. Med forbehold af stk. 1 maa reklameformer saasom direkte tilbud til seerne med henblik paa salg, koeb eller leje af produkter eller vedroerende tjenesteydelser ikke overstige en time om dagen.
Artikel 19
Medlemsstaterne kan fastsaette strengere regler, end hvad der er fastsat i artikel 18, med hensyn til sendetid og de naermere bestemmelser for fjernsynstransmission for saa vidt angaar de tv-radiospredningsorganer, der hoerer under deres myndighed, saaledes at det omfang, hvori der sendes fjernsynsreklamer, kan forenes med seernes interesser, idet der navnlig tages hensyn til:
a) fjernsynets funktion som medium for nyheder, uddannelse, kultur og underholdning;
b) bevarelse af pluralismen i forbindelse med nyhedsformidling og medier.
Artikel 20
Medlemsstaterne kan under overholdelse af faellesskabsretten fastsaette andre betingelser end de i artikel 11, stk. 2 til 5, og artikel 18 fastsatte for saa vidt angaar udsendelser, der udelukkende er bestemt til det nationale omraade, og som hverken direkte eller indirekte kan modtages i en eller flere andre medlemsstater, jf. dog artikel 3.
Artikel 21
Forekommer der fjernsynsudsendelser, hvor bestemmelserne i dette kapitel ikke overholdes, skal medlemsstaterne inden for rammerne af deres lovgivning soerge for, at der ivaerksaettes passende foranstaltninger for at sikre, at disse bestemmelser overholdes.
KAPITEL V
Beskyttelse af mindreaarige
Artikel 22
Medlemsstaterne traeffer passende foranstaltninger med henblik paa at sikre, at de tv-radiospredningsorganer, som hoerer under deres myndighed, ikke udsender programmer, som i alvorlig grad kan skade mindreaariges fysiske, mentale eller moralske udvikling, herunder navnlig programmer, som indeholder pornografi eller umotiveret vold. Dette gaelder ogsaa programmer, som kan skade mindreaariges fysiske, mentale eller moralske udvikling, medmindre det ved valget af sendetidspunkt eller ved tekniske foranstaltninger sikres, at mindreaarige i udsendelsesomraadet normalt ikke ser eller hoerer udsendelserne.
Medlemsstaterne skal desuden soerge for, at udsendelserne ikke paa nogen maade tilskynder til had paa grund af race, koen, religion eller nationalitet.
KAPITEL VI
Ret til berigtigelse
Artikel 23
1. Med forbehold af medlemsstaternes oevrige civile, administrative og strafferetlige bestemmelser skal alle fysiske og juridiske personer uanset nationalitet, hvis retmaessige interesser, herunder navnlig aere og rygte, er blevet kraenket ved en ukorrekt paastand i et tv-program, have ret til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger.
2. Retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger gaelder over for alle tv-radiospredningsorganer under en medlemsstats myndighed.
3. Medlemsstaterne traeffer de foranstaltninger, der er noedvendige for at gennemfoere retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger, og fastlaegger den procedure, der skal gaelde for udoevelsen heraf. De skal saerlig sikre, at fristen for udoevelse af retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger er tilstraekkelig, og at de naermere regler er af en saadan art, at denne ret eller disse foranstaltninger paa passende maade kan udoeves af de fysiske eller juridiske personer, som er statsborgere eller bosiddende i andre medlemsstater. 4. Retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger kan afvises, hvis den ikke er begrundet efter de i stk. 1 fastsatte betingelser, hvis den ville indebaere en strafbar handling, medfoere civilretligt ansvar for radiospredningsorganet eller stoede an mod den offentlige moral.
5. Der skal fastsaettes bestemmelser for indbringelse for domstolene af stridigheder om udoevelse af retten til berigtigelse eller andre foranstaltninger.
KAPITEL VII
Afsluttende bestemmelser
Artikel 24
For saa vidt angaar de omraader, der ikke samordnes ved dette direktiv, beroerer direktivet ikke de rettigheder og forpligtelser, som medlemsstaterne har som foelge af eksisterende aftaler om telekommunikation og radiospredning.
Artikel 25
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 3. oktober 1991. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa de omraader, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 26
Senest ved udloebet af det femte aar efter det i artikel 22 anfoerte tidspunkt og derefter hvert andet aar skal Kommissionen forelaegge Europa-Parlamentet, Raadet samt Det OEkonomiske og Sociale Udvalg en beretning om gennemfoerelsen af dette direktiv, og eventuelt fremsaette yderligere forslag for at tilpasse det til udviklingen paa tv-radiospredningsomraadet.
Artikel 27
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 3. oktober 1989.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 3 päivänä lokakuuta 1989,
televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (89/552/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan ja 66 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
perustamissopimuksen mukaisesti yhteisön tavoitteisiin kuuluu Euroopan kansojen liiton lujittaminen, yhteisöön kuuluvien valtioiden välisten suhteiden lähentäminen, yhteisön maiden taloudellinen ja sosiaalinen kehityksen varmistaminen yhteisillä toimenpiteillä Eurooppaa jakavien rajojen poistamiseksi, sen kansojen elinolojen jatkuva parantuminen sekä rauhan ja vapauden säilyminen ja lujittuminen,
perustamissopimuksessa määrätään perustettavaksi yhteismarkkinat, mihin kuuluu, että jäsenvaltioiden väliltä poistetaan palvelujen vapaan liikkuvuuden esteet ja toteutetaan järjestelmä, jolla varmistetaan, ettei kilpailu vääristy yhteismarkkinoilla,
eri tekniikkojen avulla rajojen yli välitetyt lähetykset ovat yksi keino edistää yhteisön tavoitteiden saavuttamista; olisi toteutettava toimenpiteet, jotta voitaisiin siirtyä ja varmistettaisiin siirtyminen kansallisista markkinoista yhteisiin ohjelmatuotanto- ja jakelumarkkinoihin ja jotta luotaisiin rehdin kilpailun edellytykset televisiopalvelujen yleisen edun mukaisia tehtäviä haittaamatta,
Euroopan neuvosto on hyväksynyt Euroopan yleissopimuksen rajat ylittävistä televisiolähetyksistä,
perustamissopimuksessa määrätään, että annetaan direktiivejä itsenäiseksi ammatinharjoittajaksi ryhtymistä koskevien säännösten yhteensovittamisesta,
televisiotoiminta on tavanomaisissa olosuhteissa perustamissopimuksessa tarkoitettuja palveluja,
perustamissopimuksessa määrätään kaikkien yleensä maksua vastaan suoritettavien palvelujen vapaasta liikkuvuudesta riippumatta palvelujen kulttuuriin liittyvästä tai muusta sisällöstä ja ilman rajoituksia, jotka koskevat muuhun yhteisön valtioon kuin palvelujen vastaanottajan valtioon sijoittautuneita jäsenvaltion kansalaisia,
tämä oikeus sovellettuna televisiolähetyksiin ja televisiopalvelujen jakeluun on myös erityinen ilmaus yleisemmästä periaatteesta yhteisön oikeudessa, nimittäin kaikkien jäsenvaltioiden ratifioiman ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelua koskevan yleissopimuksen 10 artiklan 1 kohdan mukaisesta ilmaisuvapaudesta; antamalla direktiivejä televisiolähetyksistä ja televisiopalvelujen jakelusta on tämän vuoksi varmistettava palvelujen vapaa liikkuvuus edellä mainitun artiklan mukaisesti, kuitenkin ainoastaan kyseisen artiklan 2 kohdassa ja perustamissopimuksen 56 artiklan 1 kohdassa määrätyin rajoituksin,
yleisradiolähetystoiminnan harjoittajien ja kaapelitelevisiotoiminnan harjoittajien toimintaa koskevissa jäsenvaltioiden laeissa, asetuksissa ja hallinnollisissa määräyksissä on eroja, joista jotkin saattavat estää lähetysten vapaata liikkuvuutta yhteisössä ja vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla,
perustamissopimuksen mukaisesti on poistettava kaikki tällaiset rajoitukset, jotka estävät lähetystoiminnan vapautta yhteisössä,
tämän poistamisen on tapahduttava yhtä aikaa sovellettavien lakien yhteensovittamisen kanssa; yhteensovitettaessa on pyrittävä helpottamaan kyseisen toiminnan ammattimaista harjoittamista ja, yleisemmin, tietojen ja ideoiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä,
on sen vuoksi tarpeen ja riittävää, että kaikissa televisiolähetyksissä noudatetaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, josta ne ovat peräisin,
tässä direktiivissä säädetään vähimmäissäännöt televisio-ohjelmien lähettämisen vapauden takaamiseksi; direktiivi ei sen vuoksi vaikuta jäsenvaltioiden eikä jäsenvaltioiden viranomaisten vastuuseen lähetys- ja ohjelmatoiminnan organisoinnin - mukaan luettuna toimiluvat, hallinnolliset luvat ja verotus - rahoituksen ja sisällön osalta; sen vuoksi jäsenvaltioiden kulttuurin kehityksen itsenäisyys ja kulttuurin monipuolisuus säilytetään yhteisössä,
yhteismarkkinoilla on tarpeen, että kaikissa yhteisöstä peräisin olevissa ja siellä vastaanotettaviksi tarkoitetuissa lähetyksissä, ja erityisesti toisessa jäsenvaltiossa vastaanotettaviksi tarkoitetuissa lähetyksissä noudatettaisiin lähetysten alkuperämaan niitä säännöksiä, joita sovelletaan kyseisessä jäsenvaltiossa yleisölle tarkoitettuihin lähetyksiin, sekä tämän direktiivin säännöksiä,
vaatimus, että sen jäsenvaltion, josta lähetys on peräisin, olisi varmistettava, että lähetykset ovat tämän direktiivin mukaisesti yhteensovitetun kansallisen lainsäädännön mukaisia, on yhteisön oikeuden mukaan riittävä takaamaan lähetysten vapaa liikkuvuus ilman, että vastaanottavissa jäsenvaltioissa tulisi suorittaa samoin perustein valvonta toiseen kertaan; kuitenkin vastaanottava jäsenvaltio voi poikkeustapauksessa ja erityisin edellytyksin väliaikaisesti estää televisiolähetysten edelleenlähettämisen,
jäsenvaltioiden on välttämätöntä varmistaa, että estetään toimenpiteet, jotka saattavat osoittautua haitalliseksi televisio-ohjelmien vapaalle liikkuvuudelle ja kaupalle tai jotka saattavat edistää määräävän aseman syntymistä, jos se johtaisi television kautta välitettävän tiedon tai koko informaatiojärjestelmä moniarvoisuuden ja vapauden rajoituksiin,
tämä direktiivi rajoittuu erityisesti televisiotoiminnan sääntöihin eikä vaikuta voimassa oleviin eikä tuleviin yhdenmukaistamista koskeviin yhteisön säädöksiin, varsinkaan jos niillä on tarkoitus varmistaa, että täytetään välttämättömät vaatimukset, jotka koskevat kuluttajan suojaa sekä liiketoiminnan ja kilpailun rehellisyyttä,
yhteensovittamista joka tapauksessa tarvitaan, jotta kulttuurisia tavoitteita sisältäviä ohjelmia tuottavien henkilöiden ja yritysten olisi helpompi ryhtyä harjoittamaan ja harjoittaa toimintaansa,
kaikkia yhteisön julkisia ja yksityisiä televisio-ohjelmia koskevat vähimmäisvaatimukset eurooppalaisesta audiovisuaalisesta tuotannosta ovat keino edistää mainituilla aloilla tuotantoa, riippumatonta tuotantoa ja jakelua, ja näillä vähimmäisvaatimuksilla täydennetään samaa tavoitetta edistäviä muita asiakirjoja, joista ehdotuksia on jo tehty tai tehdään,
on sen vuoksi välttämätöntä edistää jäsenvaltioiden televisiotuotannon markkinoita muodostumaan riittävän suuriksi tarvittavien investointien kattamiseksi, ei ainoastaan niin, että laaditaan kansallisia markkinoita avaavia yhteisiä sääntöjä, vaan myös niin, että huolehditaan mahdollisuuksien mukaan ja tarkoituksenmukaisin keinoin, että eurooppalaisella tuotannolla on suurin osa kaikkien jäsenvaltioiden televisio-ohjelmien lähetysajasta; jotta voitaisiin valvoa näiden sääntöjen soveltamista ja tavoitteiden saavuttamista, jäsenvaltioiden on annettava komissiolle kertomus siitä, miten eurooppalaisia teoksia ja riippumattomien tuottajien tuotantoja varten tässä direktiivissä säädetyt osuudet ovat toteutuneet; kyseisten osuuksien laskemisessa olisi otettava huomioon Helleenien tasavallan ja Portugalin tasavallan erityistilanne; komissio ilmoittaa nämä kertomukset tiedoksi muille jäsenvaltioille ja liittää tarvittaessa mukaan lausunnon, jossa otetaan huomioon erityisesti kehitys edellisiin vuosiin nähden, ensilähetysten osuus ohjelmistossa, uusien televisiotoiminnan yrittäjien erityiset olosuhteet ja niiden maiden erityistilanne, joissa on alhainen audiovisuaalinen tuotantokapasiteetti tai suppea kielialue,
näitä tarkoituksia varten `eurooppalaiset teokset` olisi määriteltävä rajoittamatta jäsenvaltioiden mahdollisuutta yhteisön oikeutta noudattaen ja tämän direktiivin tavoitteet huomioon ottaen määritellä tarkemmin 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat televisiolähetystoiminnan harjoittajat,
on tärkeää löytää sekä sopivat että yhteisön oikeuden mukaiset keinot ja menettelyt, jotta edistettäisiin näiden tavoitteiden toteutumista tarkoituksena päättää sopivista toimenpiteistä eurooppalaisten audiovisuaalisten teosten tuotanto- ja jakelutoiminnan ja kehityksen edistämiseksi erityisesti maissa, joissa on alhainen tuotantokapasiteetti tai suppea kielialue,
kansallisia tukijärjestelyjä eurooppalaisen tuotannon kehittämiseksi voidaan soveltaa siinä määrin kuin ne ovat yhteisön oikeuden mukaiset,
sitoutuminen, milloin se on mahdollista, täyttämään tietty osuus lähetysajasta televisiolähetystoiminnan harjoittajista riippumattomien tuottajien tuotannolla kannustaa uusien televisiotuotannon lähteiden, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten syntymistä; se tulee tarjoamaan uusia mahdollisuuksia ja kanavia luoville kyvyille sekä kulttuuriammateissa toimiville ja kulttuurialoilla työskenteleville; jäsenvaltioiden olisi otettava kyseinen tavoite huomioon määritellessään riippumattoman tuottajan käsitettä antamalla asiaankuuluva huomio pienille ja keskisuurille tuottajille ja mahdollistamalla se, että televisiolähetystoiminnan harjoittajien yhteistuotantotytäryhtiöt voisivat osallistua tuotannon rahoitukseen,
jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että teoksen ensimmäisen elokuvateatteriesityksen ja ensimmäisen televisioesityksen välillä on tietty aika,
jäsenvaltiot voivat antaa tarkempia tai tiukempia sääntöjä erityisesti kieliperustein, jotta tiettyjä kieliä voitaisiin suosia aktiivisesti, jos kyseiset säännöt ovat yhteisön oikeuden mukaiset, erityisesti jos niitä ei sovelleta muista jäsenvaltioista lähtöisin olevien televisiolähetysten edelleenlähettämiseen,
sen varmistamiseksi, että televisionkatsojien etuja kuluttajina suojellaan täysin ja asianmukaisesti, on välttämätöntä, että televisiomainonnalle asetetaan tietyt vähimmäissäännöt ja -vaatimukset ja että jäsenvaltioilla on oikeus antaa tarkempia tai tiukempia sääntöjä ja tietyissä olosuhteissa asettaa eri ehtoja lainkäyttövaltaansa kuuluvien televisiolähetystoiminnan harjoittajien osalta,
ottaen aiheellisella tavalla huomioon yhteisön oikeus ja ainoastaan oman valtion alueelle tarkoitettujen lähetysten osalta, jos lähetyksiä ei voida vastaanottaa suoraan tai välillisesti yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, jäsenvaltioiden on voitava asettaa eri ehtoja mainonnan sijoittamiselle ja eri rajoituksia mainonnan määrälle, jotta kyseisiä lähetyksiä edistettäisiin,
on välttämätöntä kieltää kaikki sellainen televisiomainonta, jossa mainostetaan savukkeita ja muita tupakkatuotteita, mukaan lukien epäsuorat mainonnan muodot, joissa, joskaan ei suoraan mainita tupakkatuotetta, yritetään kiertää mainoskielto käyttämällä sellaisten tupakkatuotteiden tai yritysten tuotenimiä, tunnuksia tai muita tunnistettavia piirteitä, joiden tunnettuun tai pääasialliseen toimintaan kuuluu kyseisten tuotteiden tuotanto tai myynti,
on yhtä lailla tarpeen kieltää kaikki sellainen televisiomainonta, jossa mainostetaan lääketuotteita ja lääkehoitoja, jos nämä tuotteet tai hoidot ovat saatavissa vain lääkärin määräyksestä siinä jäsenvaltiossa, jonka lainkäyttövaltaan televisiolähetystoiminnan harjoittaja kuuluu, sekä ottaa käyttöön tiukat alkoholituotteiden televisiomainontaa koskevat perusteet,
sponsoroinnin merkitys lisääntyy ohjelmien rahoituksessa, ja sen vuoksi on laadittava tarvittavat säännöt,
lisäksi on tarpeen ottaa käyttöön säännöt alaikäisten fyysisen, henkisen ja moraalisen kehityksen suojelemiseksi televisio-ohjelmissa ja -mainonnassa, ja
vaikka televisiolähetystoiminnan harjoittajat ovat tavallisesti velvolliset varmistamaan, että ohjelmissa esitetään asiat ja tapahtumat puolueettomasti, on siitä huolimatta tärkeää asettaa niille erityisiä vastineoikeutta tai vastaavia oikeuskeinoja koskevia velvoitteita niin, että se, jonka oikeutettuja etuja on vahingoitettu lähetetyn televisio-ohjelman yhteydessä esitetyllä väitteellä, voi tehokkaasti käyttää tätä oikeutta tai näitä oikeuskeinoja,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
Määritelmät
1 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) `televisiolähetyksellä` yleisön vastaanotettavaksi tarkoitettujen televisio-ohjelmien alkuperäistä lähetystä koodaamattomana tai koodattuna, johtoa pitkin tai vapaasti etenevien radioaaltojen välityksellä, satelliittilähetys mukaan lukien. Käsitteeseen sisältyy yritysten välinen ohjelmien siirto, jonka tarkoituksena on ohjelmien välittäminen edelleen yleisölle. Sillä ei tarkoiteta sellaisia viestintäpalveluja, joissa toimitetaan tietoa tai muita sanomia yksittäisten tilausten pohjalta, kuten telekopiointia, sähköisiä tietopankkeja tai muita vastaavia palveluja;
b) `televisiomainonnalla` kaikenlaista kauppaan, liike-elämään tai ammatteihin liittyvää ilmoitusta, jonka julkinen tai yksityinen yritys lähettää maksua tai muuta vastiketta vastaan edistääkseen tavaroiden menekkiä tai palvelujen toimittamista maksua vastaan, mukaan lukien kiinteä omaisuus tai oikeudet ja sitoumukset.
Sovellettaessa muuta kuin 18 artiklaa tällä ei tarkoiteta yleisölle kohdistettuja suoria tarjouksia tuotteiden myynnistä, ostosta tai vuokrauksesta taikka palvelujen suorittamisesta maksua vastaan;
c) `piilomainonnalla` tavaranvalmistajan tai palvelujen tarjoajan tavaroiden, palvelujen, nimen, tavaramerkin tai toiminnan sanallista tai kuvallista esittämistä ohjelmissa niin, että televisioyhtiön tarkoituksena on käyttää kyseistä esitystä mainostarkoituksessa ja kun se saattaa johtaa yleisöä harhaan toiminnan luonteen suhteen. Tällaista esittämistä pidetään tarkoituksellisena, erityisesti kun se tehdään maksua tai muuta vastiketta vastaan;
d) `sponsoroinnilla` kaikkea osallistumista televisio-ohjelmien rahoitukseen, jos rahoitus tulee sellaiselta julkiselta tai yksityiseltä yritykseltä, joka ei harjoita televisiotoimintaa tai audiovisuaalisten teosten tuotantoa, ja jos tarkoituksena on mainostaa yrityksen nimeä, tavaramerkkiä, imagoa, toimintaa tai tuotteita.
II LUKU
Yleiset säännökset
2 artikla
1. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että kaikki televisiolähetykset, joita lähettävät
- kyseisen valtion lainkäyttövaltaan kuuluvat televisiolähetystoiminnan harjoittajat tai
- televisiolähetystoiminnan harjoittajat, jotka kuulumatta minkään jäsenvaltion lainkäyttövaltaan käyttävät kyseisen jäsenvaltion lähetystaajuutta taikka jäsenvaltion myöntämää satelliittikapasiteettia tai siinä sijaitsevaa satelliittilähetysasemaa,
ovat niiden säännösten mukaisia, joita sovelletaan kyseisessä jäsenvaltiossa yleisölle tarkoitettuihin televisiolähetyksiin.
2. Jäsenvaltioiden taattava alueellaan vapaus vastaanottaa toisten jäsenvaltioiden televisiolähetyksiä, eivätkä ne saa rajoittaa lähetysten edelleenlähettämistä sellaisin perustein, jotka kuuluvat tässä direktiivissä yhteensovitettuihin aloihin. Jäsenvaltiot voivat väliaikaisesti estää televisiolähetysten edelleenlähettämisen, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a) toisesta jäsenvaltiosta tulevassa televisiolähetyksessä rikotaan ilmiselvästi, törkeästi ja vakavasti 22 artiklan määräyksiä;
b) televisiolähetystoiminnan harjoittaja on edeltävien 12 kuukauden aikana rikkonut kyseistä määräystä vähintään kaksi kertaa;
c) kyseinen jäsenvaltio on ilmoittanut kirjallisesti televisiolähetystoiminnan harjoittajalle ja komissiolle väitetystä rikkomisesta ja aikeestaan rajoittaa edelleenlähettämistä, jos tällaista rikkomista tapahtuu uudelleen;
d) lähettävän valtion ja komission kuulemisissa ei ole saatu aikaan sovintoratkaisua 15 päivän kuluessa c alakohdassa tarkoitetusta ilmoituksesta lukien ja väitetty rikkominen jatkuu.
Komissio varmistaa, että estäminen on yhteisön oikeuden mukainen. Se voi kiireellisessä tapauksessa kehottaa kyseistä jäsenvaltiota lopettamaan estämisen, jos se ei ole yhteisön oikeuden mukainen. Tämä säännös ei estä minkään menettelyn, oikeuskeinon tai kyseisestä rikkomisesta aiheutuvan seuraamuksen soveltamista siinä jäsenvaltiossa, jonka lainkäyttövaltaan kyseinen televisiolähetystoiminnan harjoittaja kuuluu.
3. Tätä direktiiviä ei sovelleta niihin lähetyksiin, jotka on tarkoitettu vastaanotettaviksi yksinomaan muissa valtioissa kuin jäsenvaltioissa ja joita ei vastaanoteta suoraan tai välillisesti yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa.
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on voitava antaa lainkäyttövaltaansa kuuluviin televisioyhtiöihin sovellettavia tarkempia tai tiukempia sääntöjä tässä direktiivissä tarkoitettujen alojen osalta.
2. Jäsenvaltioiden on aiheellisin keinoin ja lainsäädäntönsä mukaisesti varmistettava, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat televisiolähetystoiminnan harjoittajat noudattavat tämän direktiivin säännöksiä.
III LUKU
Televisio-ohjelmien jakelun ja tuotannon edistäminen
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava mahdollisuuksien mukaan ja tarkoituksenmukaisin keinoin, että televisiolähetystoiminnan harjoittajat varaavat 6 artiklassa tarkoitetuille eurooppalaisille teoksille suurimman osan lähetysajastaan, johon ei lueta uutisille, urheilutapahtumille, kilpailunomaisille viihdeohjelmille, mainoksille ja tekstitelevisiopalveluille varattua aikaa. Tämä osuus olisi saavutettava asteittain noudattaen tarkoituksenmukaisia perusteita ottaen huomioon televisiolähetystoiminnan harjoittajien tiedonvälityksellisen, kasvatuksellisen, kulttuurisen ja viihteen välitykseen liittyvän vastuun katsojia kohtaan.
2. Jos 1 kohdassa säädettyä osuutta ei voida saavuttaa, osuus ei saa olla pienempi kuin kyseisen jäsenvaltion keskimääräinen osuus vuonna 1988.
Kuitenkin Helleenien tasavallan ja Portugalin tasavallan osalta vuosi 1988 korvataan vuodella 1990.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuoden 1991 lokakuun 3 päivästä alkaen joka toinen vuosi kertomus tämän artiklan ja 5 artiklan soveltamisesta.
Kertomuksessa on erityisesti oltava tilastollinen selvitys siitä, miten tässä artiklassa ja 5 artiklassa mainitut osuudet ovat toteutuneet kunkin kyseessä olevan jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvan televisio-ohjelman osalta, ja jos osuutta ei ole saavutettu, kussakin tapauksessa syy tähän sekä toteutetut ja suunnitellut toimenpiteet osuuden saavuttamiseksi.
Komissio antaa kertomukset tiedoksi muille jäsenvaltioille ja Euroopan parlamentille ja liittää tarvittaessa oheen lausunnon. Komissio huolehtii siitä, että tätä artiklaa ja 5 artiklaa sovelletaan perustamissopimuksen määräysten mukaisesti. Komissio voi ottaa lausunnossaan huomioon erityisesti kehityksen aikaisempiin vuosiin nähden, ensilähetysten osuuden ohjelmistosta, uusien televisiolähetystoiminnan harjoittajien erityisolosuhteet ja niiden maiden erityistilanteen, joissa on pieni tuotantokapasiteetti tai suppea kielialue.
4. Neuvosto tarkastelee viimeistään viidennen vuoden lopussa siitä, kun tämä direktiivi annetaan, komission kertomuksen perusteella tämän artiklan toteuttamista, johon on liitetty komission tarpeellisiksi katsomat muutosehdotukset.
Sen vuoksi komission kertomuksessa otetaan jäsenvaltioiden 3 kohdan mukaisesti ilmoittamien tietojen perusteella huomioon erityisesti yhteisön markkinoiden kehitys ja kansainvälinen tilanne.
5 artikla
Jäsenvaltioiden on varmistettava mahdollisuuksien mukaan ja aiheellisin keinoin, että televisiolähetystoiminnan harjoittajat varaavat vähintään 10 prosenttia lähetysajastaan, johon ei lueta uutisille, urheilutapahtumille, kilpailunomaisille viihdeohjelmille, mainoksille ja tekstitelevisiopalveluille varattua aikaa, tai vaihtoehtoisesti, jäsenvaltion harkinnan mukaan, vähintään 10 prosenttia ohjelmistobudjetistaan eurooppalaisille, televisiolähetystoiminnan harjoittajista riippumattomien tuottajien valmistamille teoksille. Tämä osuus olisi saavutettava asteittain noudattaen tarkoituksenmukaisia perusteita ottaen huomioon televisiolähetystoiminnan harjoittajien tiedonvälityksellisen, kasvatuksellisen, kulttuurisen ja viihteen välitykseen liittyvän vastuun katsojia kohtaan; se on saavutettava varaamalla asianmukainen osuus uusille ohjelmille eli ohjelmille, jotka lähetetään viiden vuoden kuluessa niiden valmistumisesta lukien.
6 artikla
1. Tässä luvussa `eurooppalaisilla teoksilla` tarkoitetaan:
a) yhteisön jäsenvaltioista peräisin olevia teoksia ja Saksan liittotasavallan lainkäyttövaltaan kuuluvien televisiolähetystoiminnan harjoittajien osalta teoksia, jotka on valmistettu niillä saksalaisilla alueilla, joissa perustuslakia ei sovelleta, jos teokset täyttävät 2 kohdassa säädetyt edellytykset;
b) teoksia, jotka ovat peräisin Euroopan neuvoston laatiman rajat ylittäviä televisiolähetyksiä koskevan Euroopan yleissopimuksen sopimuspuolina olevista Euroopan kolmansista maista, jos teokset täyttävät 2 kohdassa säädetyt edellytykset;
c) muista Euroopan kolmansista maista peräisin olevat teokset, jos ne täyttävät 3 kohdassa säädetyt edellytykset.
2. Teokset ovat 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja teoksia, jos ne on pääosin tehty yhdessä tai useammassa 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetussa valtiossa asuvien tekijöiden ja työntekijöiden myötävaikutuksella ja jos teokset täyttävät jonkin seuraavista kolmesta edellytyksestä:
a) teosten yksi tai useampi tuottaja on sijoittautunut yhteen tai useampaan edellä tarkoitetuista valtioista;
b) teosten tuotantoa johtaa ja todellisuudessa valvoo yksi tai useampi tuottaja, joka on sijoittautunut yhteen tai useampaan edellä tarkoitetuista valtioista; tai
c) näistä valtioista olevien yhteistuottajien osuus on yli puolet yhteistuotannon kokonaiskustannuksista ja yhteistuotantoa ei valvo yksi tai useampi näiden valtioiden ulkopuolelle sijoittautunut tuottaja.
3. Teokset ovat 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja, jos yhteen tai useampaan sellaiseen Euroopan kolmanteen maahan sijoittautuneet tuottajat, jonka kanssa yhteisö tekee sopimuksia perustamissopimuksessa määrättyjä menettelyjä noudattaen, ovat tuottaneet teokset joko kokonaan tai yhteistuotantona yhteen tai useampaan jäsenvaltioon sijoittautuneiden tuottajien kanssa ja jos teokset on tehty pääosin yhdessä tai useammassa Euroopan valtiossa asuvien tekijöiden ja työntekijöiden myötävaikutuksella.
4. Teoksia, jotka eivät ole 1 kohdassa tarkoitettuja eurooppalaisia teoksia, mutta jotka on tehty pääosin yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa asuvien tekijöiden ja työntekijöiden myötävaikutuksella, on pidettävä eurooppalaisina teoksina suhteessa, joka vastaa yhteisön yhteistuottajien osuutta kokonaistuotantokustannuksista.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat televisiolähetystoiminnan harjoittajat eivät lähetä elokuvateatterilevitykseen tarkoitettuja elokuvia, ellei niiden oikeuksien haltijoiden ja televisioyhtiön välillä sovita toisin, ennen kuin kaksi vuotta on kulunut teoksen ensiesityksestä elokuvateatterissa yhdessä tai useammassa yhteisön jäsenvaltiossa; televisioyhtiön kanssa yhteistuotannossa valmistuneiden elokuvien osalta määräaika on yksi vuosi.
8 artikla
Jäsenvaltiot voivat kielipoliittisista syistä tarpeelliseksi katsoessaan ja yhteisön oikeuden huomioon ottaen lainkäyttövaltaansa kuuluvien televisioyhtiöiden joidenkin tai kaikkien ohjelmien osalta antaa tarkempia tai tiukempia sääntöjä erityisesti kielellisin perustein.
9 artikla
Tätä lukua ei sovelleta paikallisiin televisiolähetyksiin, jotka eivät liity kansalliseen televisioverkkoon.
IV LUKU
Televisiomainonta ja sponsorointi
10 artikla
1. Televisiomainonnan tulee olla helposti tunnistettavissa mainonnaksi, ja se on pidettävä erillään muista ohjelmapalveluista optisin tai akustisin keinoin.
2. Yksittäiset mainospalat ovat sallittuja vain poikkeuksellisesti.
3. Mainonnassa ei saa käyttää alitajunnan kautta vaikuttavaa tekniikkaa.
4. Piilomainonta on kiellettyä.
11 artikla
1. Mainokset on sijoitettava ohjelmien väliin. Jos tämän artiklan 2-5 kohdan edellytykset täyttyvät, mainoksia voidaan sijoittaa myös ohjelmien keskelle siten, ettei loukata ohjelman eheyttä ja arvoa ottaen huomioon ohjelman luonnolliset tauot sekä kesto ja luonne eikä tekijänoikeuden haltijoiden oikeuksia.
2. Ohjelmissa, jotka koostuvat itsenäisistä osista, tai urheiluohjelmissa ja saman tapaisesti rakentuvissa, väliaikoja sisältävissä tapahtumissa ja esityksissä mainoksia saadaan sijoittaa ainoastaan osien väleihin.
3. Audiovisuaalisten teosten, kuten pitkien elokuvien ja televisiota varten valmistettujen elokuvien (lukuun ottamatta tv-sarjoja, sarjafilmejä, kevyitä viihdeohjelmia ja dokumenttiohjelmia), esitys saadaan keskeyttää kerran kutakin täyttä 45 minuutin jaksoa kohti, kun ohjelma kestää yli 45 minuuttia. Keskeytys on vielä sallittu, jos ohjelman kesto on vähintään 20 minuuttia pidempi kuin kaksi tai useampi täyden 45 minuutin jakso.
4. Kun mainoksella keskeytetään muita kuin 2 kohdassa tarkoitettuja ohjelmia, vähintään 20 minuuttia tulisi kulua mainoskatkojen välillä yhden ohjelman aikana.
5. Uskonnollisesta palveluksesta tapahtuvaa lähetystä ei saa katkaista mainoksilla. Uutisia ja ajankohtaisohjelmia, dokumenttiohjelmia, uskonnollisia ohjelmia ja lasten ohjelmia ei saa keskeyttää mainoksilla, kun ohjelma kestää vähemmän kuin 30 minuuttia. Jos ohjelma kestää vähintään 30 minuuttia, noudatetaan edellisten kohtien säännöksiä.
12 artikla
Televisiomainonta ei saa:
a) loukata ihmisarvoa;
b) sisältää minkäänlaista rotuun, sukupuoleen tai kansallisuuteen perustuvaa syrjintää;
c) loukata uskonnollista tai poliittista vakaumusta;
d) suosia terveyttä tai turvallisuutta vahingoittavaa toimintaa;
e) suosia ympäristönsuojelun vastaista toimintaa.
13 artikla
Kaikenlainen savukkeiden ja muiden tupakkatuotteiden mainonta on kiellettyä.
14 artikla
On kiellettyä mainostaa sellaisia lääketuotteita ja lääkehoitoja, jotka ovat saatavissa vain lääkärin määräyksestä siinä jäsenvaltiossa, jonka lainkäyttövaltaan televisiolähetystoiminnan harjoittaja kuuluu.
15 artikla
Alkoholijuomien televisiomainonnassa on noudatettava seuraavia periaatteita:
a) sitä ei saa kohdistaa erityisesti alaikäisille, eikä siinä saa varsinkaan kuvata alaikäisiä nauttimassa tällaisia juomia;
b) siinä ei saa yhdistää alkoholin käyttöä lisääntyneeseen fyysiseen suorituskykyyn tai ajoneuvolla ajamiseen;
c) siinä ei saa luoda kuvaa, että alkoholin nauttiminen edistäisi sosiaalista tai seksuaalista menestystä;
d) siinä ei saa väittää, että alkoholilla on terapeuttisia ominaisuuksia tai että se piristää, rauhoittaa tai on keino henkilökohtaisten ristiriitojen ratkaisemiseksi;
e) siinä ei saa kannustaa alkoholin kohtuuttomaan käyttöön tai esittää raittiutta tai kohtuullista käyttöä kielteisessä valossa;
f) siinä ei saa korostaa korkean alkoholipitoisuuden olevan juomien myönteinen ominaisuus.
16 artikla
Televisiomainonta ei saa aiheuttaa moraalista tai fyysistä haittaa alaikäisille, ja sen vuoksi mainonnassa on heidän suojelemisekseen noudatettava seuraavia periaatteita:
a) siinä ei saa suoraan kehottaa alaikäisiä ostamaan tuotetta tai palvelua käyttämällä hyväksi heidän kokemattomuuttaan tai herkkäuskoisuuttaan;
b) siinä ei saa suoraan rohkaista alaikäisiä taivuttelemaan vanhempiaan tai muita henkilöitä ostamaan mainostettuja tuotteita tai palveluja;
c) siinä ei saa käyttää hyväksi erityistä luottamusta, jota alaikäiset tuntevat vanhempiaan, opettajiaan tai muita ihmisiä kohtaan;
d) siinä ei saa perusteettomasti näyttää alaikäisiä vaarallisissa tilanteissa.
17 artikla
1. Sponsoroitujen televisio-ohjelmien on täytettävä seuraavat vaatimukset:
a) sponsori ei saa missään olosuhteissa vaikuttaa sponsoroitujen ohjelmien sisältöön ja sijoitteluun ohjelmistossa tavalla, joka vaikuttaa televisiolähetystoiminnan harjoittajan vastuuseen ja toimitukselliseen riippumattomuuteen ohjelmien suhteen;
b) sponsoroitujen televisio-ohjelmien on oltava selvästi tunnistettavissa siten, että ohjelmien alussa tai lopussa esitetään sponsorin nimi tai logo;
c) niissä ei saa rohkaista ostamaan tai vuokraamaan sponsorin tai kolmannen osapuolen tuotteita tai palveluja varsinkaan viittaamalla erityisesti ja mainosluonteisesti kyseisiin tuotteisiin tai palveluihin.
2. Televisio-ohjelmia eivät saa sponsoroida luonnolliset tai oikeushenkilöt, joiden pääasiallista toimintaa on sellaisten tuotteiden valmistus tai myynti taikka sellaisten palvelujen tarjoaminen, joiden mainonta on 13 ja 14 artiklan mukaan kielletty.
3. Uutisia ja ajankohtaisohjelmia ei saa sponsoroida.
18 artikla
1. Mainosten määrä ei saa olla suurempi kuin 15 prosenttia päivittäisestä lähetysajasta. Tätä prosenttiosuutta voidaan kuitenkin nostaa 20 prosenttiin, jos mukaan luetaan sellaiset mainonnan muodot kuin suorat tarjoukset yleisölle tuotteiden myynnistä, ostosta tai vuokrauksesta taikka palvelujen suorittamisesta, jos mainospalojen määrä ei ole suurempi kuin 15 prosenttia.
2. Mainospalojen määrä yhtä tuntia kohti ei saa olla suurempi kuin 20 prosenttia.
3. Sellaisia mainonnan muotoja kuin suorat tarjoukset yleisölle tuotteiden myynnistä, ostosta tai vuokrauksesta taikka palvelujen suorittamisesta ei saa olla enempää kuin yksi tunti vuorokaudessa, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
19 artikla
Jäsenvaltiot voivat säätää lainkäyttövaltaansa kuuluvien televisiolähetystoiminnan harjoittajien osalta 18 artiklan säännöksiä tiukempia säännöksiä ohjelma-ajasta ja televisiotoiminnassa noudatettavista menettelyistä sovittaakseen televisiomainonnan kysynnän yhteen julkisen edun kanssa ottaen erityisesti huomioon:
a) television tehtävän tiedon, kasvatuksen, kulttuurin ja viihteen välittäjänä;
b) viestinnän ja tiedonvälityksen moniarvoisuuden turvaamisen.
20 artikla
Jäsenvaltiot voivat yhteisön oikeuden huomioon ottaen asettaa muita kuin 11 artiklan 2-5 kohdassa ja 18 artiklassa säädettyjä edellytyksiä yksinomaan kansalliselle alueelle tarkoitettujen lähetysten osalta, jos lähetyksiä ei voida vastaanottaa suoraan tai välillisesti yhdessä tai useammassa muussa jäsenvaltiossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan soveltamista.
21 artikla
Jäsenvaltioiden on lainsäädännössään huolehdittava siitä, että sellaisten televisiolähetysten osalta, jotka eivät ole tämän luvun säännösten mukaisia, käytetään aiheellisia toimenpiteitä näiden säännösten noudattamisen varmistamiseksi.
V LUKU
Alaikäisten suojelu
22 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvien televisiolähetystoiminnan harjoittajien lähetyksissä ei ole ohjelmia, jotka saattaisivat vahingoittaa alaikäisten fyysistä, henkistä tai moraalista kehitystä, eikä varsinkaan pornografiaa tai aiheetonta väkivaltaa sisältäviä ohjelmia. Tämä säännös koskee myös muita ohjelmia, jotka todennäköisesti vahingoittavat alaikäisten fyysistä, henkistä tai moraalista kehitystä, paitsi jos lähetysajan valinnalla tai teknisin keinoin on varmistettu, että lähetysalueen alaikäiset eivät tavallisesti kuule tai näe kyseisiä lähetyksiä.
Jäsenvaltioiden on varmistettava myös, että ohjelmiin ei sisälly yllytystä rotuun, sukupuoleen, uskontoon tai kansallisuuteen perustuvaan vihaan.
VI LUKU
Vastineoikeus
23 artikla
1. Kansallisuudesta riippumatta jokaisella luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, jonka oikeutettuja etuja, varsinkin mainetta ja kunniaa on vahingoitettu esittämällä virheellisiä väitteitä televisio-ohjelmassa, on oltava oikeus vastineeseen tai vastaavaan oikaisukeinoon, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden siviili-, hallinto- tai rikosoikeutta koskevien säädösten soveltamista.
2. Vastineoikeuden tai vastaavien oikaisukeinojen on oltava kaikkien jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvien televisiolähetystoiminnan harjoittajien käytettävissä.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet vastineoikeuden tai vastaavien oikaisukeinojen luomiseksi ja määriteltävä niiden käyttämisessä noudatettavat menettelyt. Jäsenvaltioiden on erityisesti varmistettava, että oikaisukeinojen käyttöön varataan riittävä aika ja että menettelyt ovat sellaiset, että vastineoikeutta tai vastaavia oikaisukeinoja voivat asianmukaisesti käyttää muissa jäsenvaltioissa asuvat tai niihin sijoittautuneet luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt.
4. Pyyntö saada käyttää vastineoikeutta tai vastaavia oikaisukeinoja voidaan hylätä, jos vastineeseen ei 1 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti ole perusteita, jos se käsittäisi rangaistavan teon, jos se saattaisi televisiolähetystoiminnan harjoittajan siviilioikeudelliseen vastuuseen tai jos se olisi hyvien tapojen vastainen.
5. On säädettävä menettelyistä, joilla vastineoikeuden tai vastaavien oikaisukeinojen käyttöä koskevat riidat voidaan saattaa tuomioistuimen tutkittaviksi.
VII LUKU
Loppusäännökset
24 artikla
Aloilla, joita tässä direktiivissä ei soviteta yhteen, direktiivi ei vaikuta niihin jäsenvaltioiden oikeuksiin ja velvollisuuksiin, jotka johtuvat voimassa olevista televiestintää tai televisiotoimintaa koskevista sopimuksista.
25 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 3 päivänä lokakuuta 1991. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
26 artikla
Viimeistään viidennen vuoden lopussa siitä, kun tämä direktiivi annetaan, ja sen jälkeen kahden vuoden välein komissio antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta ja tarvittaessa tekee uusia ehdotuksia sen mukauttamiseksi televisiotoiminnan alan kehitykseen.
27 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 3 päivänä lokakuuta 1989.