RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 240/2008
af 17. marts 2008
om ophævelse af antidumpingtolden på importen af urinstof med oprindelse i Belarus, Kroatien, Libyen og Ukraine efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 384/96
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (grundforordningen), særlig artikel 9 og artikel 11, stk. 2,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Gældende foranstaltninger
(1)
I januar 2002 indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 92/2002 (2) en endelig antidumpingtold på mellem 7,81 EUR og 16,84 EUR pr. ton på importen af urinstof, også i vandig opløsning, med oprindelse i Belarus, Kroatien, Libyen og Ukraine. Ved samme forordning blev der indført endelig antidumpingtold på mellem 6,18 EUR og 21,43 EUR pr. ton på importen af urinstof med oprindelse i Estland, Litauen, Bulgarien og Rumænien, som automatisk blev ophævet henholdsvis 1. maj 2004 og 1. januar 2007 på datoen for disse landes tiltrædelse af Fællesskabet.
2. Anmodning om en genoptagelse af en undersøgelse
(2)
I april 2006 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse om det forestående udløb af de gældende foranstaltninger (3). Den 17. oktober 2006 modtog Kommissionen en anmodning om en genoptagelse af en undersøgelse af disse foranstaltninger, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2.
(3)
Denne anmodning blev indgivet af European Fertiliser Manufactures Association (EFMA - »ansøgeren«) på vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde over 50 %, af den samlede EF-produktion af urinstof.
(4)
Ansøgeren hævdede og forelagde tilstrækkelige umiddelbare beviser for, at udløbet af foranstaltningerne i forbindelse med importen af urinstof med oprindelse i Belarus, Kroatien, Libyen og Ukraine (de pågældende lande) sandsynligvis ville føre til fortsat eller fornyet dumping og medføre skade for EF-erhvervsgrenen.
(5)
Efter høring af det rådgivende udvalg fastslog Kommissionen, at der var tilstrækkelige beviser til at indlede en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, og offentliggjorde en meddelelse om indledningen af en sådan undersøgelse i Den Europæiske Unions Tidende (4).
3. Undersøgelser vedrørende andre lande
(6)
I maj 2006 indledte Kommissionen en fornyet undersøgelse (5) af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved Rådets forordning (EF) nr. 901/2001 (6) på importen af urinstof med oprindelse i Rusland, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2 og 3. Denne fornyede undersøgelse førte til, at Rådet ved forordning (EF) nr. 907/2007 (7) ophævede antidumpingtolden på importen af urinstof med oprindelse i Rusland. Det konkluderedes, at der ikke fortsat blev forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade, og at der ikke var nogen sandsynlighed for, at den blev forvoldt fornyet skade, hvis foranstaltningerne bortfaldt.
4. Den nuværende undersøgelse
4.1. Undersøgelsesperiode
(7)
Undersøgelsen af fortsat eller fornyet dumping og skade omfattede perioden fra 1. oktober 2005 til 30. september 2006 (fornyet undersøgelsesperiode (FUP)). Undersøgelsen af de tendenser, der var relevante for en vurdering af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade, omfattede perioden fra 2002 til udløbet af FUP (den betragtede periode).
4.2. Parter berørt af undersøgelsen
(8)
Kommissionen underrettede officielt ansøgeren, EF-producenterne, de eksporterende producenter i Belarus, Kroatien, Libyen og Ukraine (de pågældende eksportører), importørerne, forhandlerne, brugerne og deres sammenslutninger, som den vidste var berørt af sagen, samt de eksporterende landes regeringsrepræsentanter om indledningen af den fornyede undersøgelse.
(9)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle disse parter og til dem, der gav sig til kende inden for fristen i indledningsmeddelelsen.
(10)
Kommissionen gav også de direkte berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(11)
Alle berørte parter, som anmodede om det og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(12)
I betragtning af det tilsyneladende store antal EF-producenter, importører i Fællesskabet og eksporterende producenter i Ukraine forekom det relevant at undersøge, hvorvidt der burde udtages stikprøver, jf. grundforordningens artikel 17. For at sætte Kommissionen i stand til at afgøre, om det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i bekræftende fald at udtage en sådan, blev ovennævnte parter i henhold til grundforordningens artikel 17, stk. 2, anmodet om at give sig til kende senest 15 dage efter indledningen af undersøgelsen og indberette de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen, til Kommissionen.
(13)
Med hensyn til importører i Fællesskabet var samarbejdsniveauet meget lavt, eftersom kun en importør gav udtryk for, at virksomheden var rede til at samarbejde. Følgelig blev det besluttet, at der ikke var behov for stikprøveudtagning blandt importørerne.
(14)
Tolv EF-producenter besvarede stikprøveskemaet korrekt og indvilgede formelt i at samarbejde yderligere i forbindelse med undersøgelsen. Fire ud af disse tolv virksomheder blev udtaget til stikprøven, da det konstateredes, at de var repræsentative for EF-erhvervsgrenen med hensyn til produktions- og salgsmængde af urinstof i Fællesskabet. De fire EF-producenter, som indgik i stikprøven, tegnede sig for ca. 60 % af den samlede produktion i EF-erhvervsgrenen i FUP, mens ovennævnte tolv EF-producenter tegnede sig for ca. 80 % af produktionen i Fællesskabet. Denne stikprøve udgjorde den største repræsentative produktions- og salgsmængde af urinstof i Fællesskabet, som med rimelighed kunne undersøges inden for den fastsatte frist.
(15)
Fire eksporterende producenter i Ukraine besvarede stikprøveskemaet korrekt inden for den fastsatte frist og indvilgede formelt i at samarbejde yderligere i forbindelse med undersøgelsen. Disse fire eksporterende producenter tegnede sig for næsten 100 % af den samlede eksport fra Ukraine til Fællesskabet i FUP. På grund af det lave antal samarbejdende virksomheder i Ukraine blev det besluttet ikke at anvende stikprøver, og alle virksomheder blev anmodet om at indsende et spørgeskema.
(16)
Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaerne fra fire EF-producenter, en importør, to brugere, fire eksporterende producenter i Ukraine og en i henholdsvis Belarus, Kroatien og Libyen. Desuden indsendte en række importører og brugere og deres sammenslutninger kommentarer uden at besvare spørgeskemaet.
(17)
Kommissionen indhentede og undersøgte alle de oplysninger, den anså for nødvendige for at afgøre, hvorvidt der var sandsynlighed for fortsat dumping og skade, og for at fastlægge Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende virksomheder:
a)
EF-producenter i stikprøven:
-
Fertiberia S.A., Madrid, Spanien
-
SKW Stickstoffwerke Piesteritz GmbH, Lutherstadt Wittenberg, Tyskland
-
Yara Group (Yara Spa Ferrara, Italien, og Yara Sluiskil B.V., Sluiskil, Nederlandene)
-
Zaklady Azotowe Pulawy S.A., Pulawy, Polen
b)
Eksporterende producenter:
-
Ukraine:
-
Joint Stock Company Concern Stirol, Gorlovka
-
Close Joint Stock Company Severodonetsk, Severodonetsk
-
Joint Stock Company Dnipro Azot, Dneprodzerzhinsk
-
Open Joint Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy
-
Kroatien:
-
Petrokemija D.D., Kutina
c)
EF-importører:
-
Dynea Austria GmbH, Krems, Østrig
d)
Brugere i Fællesskabet:
-
Associazione Liberi Agricoltori Cremonesi, Cremona, Italien
-
Acefer, Asociación Comercial Española de Fertilizantes, Madrid, Spanien.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(18)
Den pågældende vare er den samme som fastslået i den oprindelige undersøgelse, nemlig urinstof, som i øjeblikket tariferes under KN-kode 3102 10 10 og 3102 10 90 (den pågældende vare), med oprindelse i Belarus, Kroatien, Libyen og Ukraine.
(19)
Urinstof fremstilles hovedsageligt af ammoniak, der igen fremstilles af naturgas. Varen kan have flydende eller fast form. Urinstof i fast form kan benyttes til landbrugsmæssige og industrielle formål. Urinstof af landbrugskvalitet kan benyttes enten som gødningsstof, der spredes på jorden, eller som tilsætningsstof i dyrefoder. Urinstof af industriel kvalitet er et råmateriale til fremstilling af visse former for lim og plastik. Urinstof i flydende form kan benyttes både som gødningsstof og til industrielle formål. Selv om urinstof findes i de forskellige former, der er nævnt ovenfor, er de kemiske egenskaber grundlæggende de samme og kan i forbindelse med denne procedure anses for at være én og samme vare.
2. Samme vare
(20)
Denne fornyede undersøgelse har som fastslået i den oprindelige undersøgelse bekræftet, at de varer, som blev fremstillet og eksporteret af de eksporterende producenter i Belarus, Kroatien, Libyen og Ukraine, de varer, som blev fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i disse lande, samt de varer, som blev fremstillet og solgt af EF-producenterne på fællesskabsmarkedet, alle har de samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og i alt væsentligt samme anvendelsesformål. De anses derfor for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.
C. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET DUMPING
(21)
I betragtning af de konklusioner, man nåede frem til, for så vidt angår sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade, videreudvikles kun hovedargumenterne vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping nedenfor.
1. Dumpingimport i den fornyede undersøgelsesperiode
1.1. Generelle principper
(22)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 2, blev det undersøgt, om der fandt dumping sted i FUP, og i bekræftende fald, om foranstaltningernes udløb sandsynligvis ville føre til fortsat dumping.
(23)
I forbindelse med de tre eksporterende lande, som har markedsøkonomisk status, nemlig Kroatien, Libyen og Ukraine, blev den normale værdi fastsat i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 1, 2 og 3. For Belarus’ vedkommende blev den normale værdi blev fastlagt i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 7.
1.2. Kroatien
(24)
Dumpingmargenen for den eneste eksporterende producent i Kroatien blev fastsat på grundlag af en sammenligning af den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5, 11 og 12.
(25)
Kroatien eksporterede over 200 000 tons urinstof til Fællesskabet i FUP, svarende til 2,3 % af fællesskabsmarkedet. Den eneste kendte og samarbejdende eksporterende producent eksporterede stadig til dumpingpriser til Fællesskabet, for så vidt FUP angår. Der konstateredes en dumpingmargin på over 20 %.
(26)
Der var alvorlig tvivl om, hvorvidt omkostningerne til gas, som er den altdominerende faktor i produktionen af urinstof, i rimeligt omfang var afspejlet i den eksporterende producents regnskab. Det blev faktisk konstateret, at gassen blev leveret på særlige vilkår, hvilket skyldes, at den kroatiske stat har aktiemajoriteten i både den eksporterende producents virksomhed og gasleverandørens, og at gaspriserne var unormalt lave. Da der ikke var tale om normale gaspriser på det kroatiske hjemmemarked, var det nødvendigt at fastsætte gaspriserne ud fra ethvert andet rimeligt grundlag, herunder oplysninger fra andre repræsentative markeder, i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5. Da størstedelen af den gas, der anvendes til fremstilling af den pågældende vare, er af russisk oprindelse, kunne den justerede pris baseres på gennemsnitsprisen for russisk gas, når den blev solgt til eksport ved den tysk/tjekkiske grænse (Waidhaus) efter fradrag af transportomkostninger, eftersom Waidhaus er midtpunktet for det russiske salg af gas til EU. Dette ville øge dumpingmargenen væsentligt. I betragtning af, at dumping finder sted selv uden denne justering, og af nedenstående konklusioner vedrørende sandsynligheden for fornyet skade, blev sagen ikke forfulgt.
1.3. Belarus, Libyen og Ukraine
(27)
Som det fremgår af betragtning 29, 38 og 45 nedenfor, var de mængder, der blev eksporteret fra de tre andre pågældende eksporterende lande, så små, at de pågældende eksportpriser ikke isoleret set ville være tilstrækkeligt pålidelige til at kunne fastslå et resultat vedrørende fortsat dumping.
2. Sandsynligheden for fornyet dumping
2.1. Belarus
(28)
Da Belarus ikke betragtes som et land med markedsøkonomi, blev den normale værdi fastsat på grundlag af oplysninger fra en producent i et tredjeland med markedsøkonomi. I indledningsmeddelelsen blev det påtænkt at vælge USA som relevant referenceland, da det allerede blev anvendt i den oprindelige undersøgelse. Ingen berørte parter fremsatte bemærkninger i den forbindelse. Den producent fra USA, der allerede samarbejdede i forbindelse med den oprindelige undersøgelse, indsendte en besvarelse af spørgeskemaet, som blev benyttet til at fastsætte den normale værdi.
(29)
Den eneste kendte producent fra Belarus indsendte en besvarelse af spørgeskemaet. Belarus eksporterede i alt omkring 25 000 tons urinstof, hvilket svarer til en fællesskabsmarkedsandel på 0,3 %. I betragtning af den lave markedsandel koncentrerer analysen vedrørende Belarus sig om sandsynligheden for fornyet dumping.
(30)
Belarus’ eksportadfærd over for alle tredjelande blev analyseret. Eksport til alle egne af verden skete til priser, som lå væsentligt under den normale værdi, som man fandt på referencemarkedet, hvilket viste, at der var tale om dumpingpriser til andre eksportmarkeder.
(31)
Endvidere blev det undersøgt, om Belarus’ eksportpriser, hvis de blev fastsat på niveauer svarende til de nuværende prisniveauer i Fællesskabet, ville være dumpingpriser. For et råmateriale som urinstof ville det nemlig være usandsynligt at sælge til priser over de nuværende markedspriser. Resultatet af denne analyse førte også til betydelige dumpingmargener.
(32)
Samtidig konstateredes det, at eksportpriser på eksport til andre eksportmarkeder var en smule højere end eksportpriserne til Fællesskabet. Derfor er det tvivlsomt, om Fællesskabet prismæssigt ville være et mere attraktivt marked end markeder i andre tredjelande.
(33)
I lyset af ovenstående kendsgerninger og betragtninger tyder det på, at fornyet dumping sandsynligvis vil finde sted, hvis foranstaltningerne bortfalder.
2.2. Kroatien
(34)
Det blev fastslået i betragtning 25, at der finder dumpingeksport sted til Fællesskabet. Kroatiens eksportadfærd over for alle tredjelande blev også analyseret. Eksport til alle egne af verden skete til priser, som lå under den normale værdi, hvilket viste, at der fandt dumping sted selv uden ovennævnte justering.
(35)
Endvidere blev det undersøgt, om Kroatiens eksportpriser, hvis de blev fastsat på niveauer svarende til de nuværende prisniveauer i Fællesskabet, ville være dumpingpriser. For et råmateriale som urinstof ville det nemlig være usandsynligt at sælge til priser over de nuværende markedspriser. Resultatet af denne analyse førte også til betydelige dumpingmargener.
(36)
Samtidig konstateredes det, at eksportpriser på eksport til andre eksportmarkeder var en smule højere end eksportpriserne til Fællesskabet. Derfor er det tvivlsomt, om Fællesskabet prismæssigt ville være et mere attraktivt marked end markeder i andre tredjelande.
(37)
Det tyder derfor på, at fornyet dumping sandsynligvis vil finde sted, hvis foranstaltningerne bortfalder.
2.3. Libyen
(38)
Den eneste kendte eksporterende producent indsendte en ufuldstændig besvarelse af spørgeskemaet. Eftersom landet undlod at indsende en række af de manglende oplysninger, måtte grundforordningens artikel 18 finde anvendelse. De tilgængelige oplysninger viste, at Libyen eksporterede i alt omkring 70 000 tons urinstof til Fællesskabet i FUP, hvilket svarer til en fællesskabsmarkedsandel på 0,8 %. I betragtning af denne lave markedsandel koncentrerer analysen vedrørende Libyen sig om sandsynligheden for fornyet dumping. Analysen af dumping og sandsynligheden for fornyet dumping blev foretaget på grundlag af de tilgængelige oplysninger.
(39)
Da der ikke findes noget repræsentativt hjemmemarkedssalg på det libyske marked, blev den normale værdi fastsat på grundlag af produktionsomkostningen i oprindelseslandet plus et rimeligt beløb til salgs-, administrations- og andre generalomkostninger og til fortjeneste, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3. En fortjenstmargen på 8 % blev i dette tilfælde fundet rimelig.
(40)
En analyse af det spørgeskema, som den samarbejdende virksomhed i Libyen indsendte, viste, at dens hovedaktivitet bestod i at eksportere til andre tredjelandsmarkeder. I FUP blev der eksporteret omkring 570 000 tons til tredjelandsmarkeder, svarende til over otte gange den samlede eksport til fællesskabsmarkedet. En sammenligning af eksportpriserne på denne eksport med den normale værdi, der blev fastsat som beskrevet ovenfor, viste, at der var tale om et betydeligt dumpingniveau.
(41)
Der var alvorlig tvivl om, hvorvidt omkostningerne til gas, som er den altdominerende faktor i produktionen af urinstof, i rimeligt omfang var afspejlet i den eksporterende producents regnskab. På grundlag af de tilgængelige oplysninger konstateres det, at gassen blev leveret på særlige vilkår, hvilket skyldes, at den libyske stat har aktiemajoriteten i både den eksporterende producents virksomhed og gasleverandørens, og at gaspriserne var unormalt lave. En justering ville øge dumpingmargenen væsentligt. I betragtning af, at dumping finder sted selv uden denne justering, og af nedenstående konklusioner vedrørende sandsynligheden for fornyet skade, blev det ikke fundet nødvendigt at anvende en sådan justering, skønt det var berettiget.
(42)
Endvidere blev det undersøgt, om Libyens eksportpriser, hvis de blev fastsat på niveauer svarende til de nuværende prisniveauer i Fællesskabet, ville være dumpingpriser. For et råmateriale som urinstof ville det nemlig være usandsynligt at sælge til priser over de nuværende markedspriser. Resultatet af denne analyse førte også til betydelige dumpingmargener.
(43)
Samtidig konstateredes det, at eksportpriser på eksport til andre eksportmarkeder var en smule højere end eksportpriserne til Fællesskabet. Derfor er det tvivlsomt, om Fællesskabet prismæssigt ville være et mere attraktivt marked end markeder i andre tredjelande.
(44)
I lyset af ovenstående tyder det på, at fornyet dumping sandsynligvis vil finde sted, hvis foranstaltningerne bortfalder.
2.4. Ukraine
(45)
Fire producenter samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Kun to af dem havde eksportsalg til Fællesskabet i FUP. Ukraine eksporterede i alt kun omkring 20 000 tons urinstof, hvilket svarer til en fællesskabsmarkedsandel på 0,2 %. I betragtning af denne lave markedsandel koncentrerer analysen vedrørende Ukraine sig om sandsynligheden for fornyet dumping.
(46)
For så vidt angår omkostninger til gas, konstateredes det, at Ukraine importerer hovedparten af den gas, der anvendes til fremstilling af urinstof, fra Rusland. I den forbindelse tyder alle tilgængelige oplysninger på, at Ukraine importerer naturgas fra Rusland til priser, der ligger langt under markedspriserne på uregulerede markeder for naturgas. Undersøgelsen afslørede, at prisen på naturgas fra Rusland, når den blev eksporteret til Fællesskabet, var næsten dobbelt så høj som hjemmemarkedsprisen på gas i Ukraine. Som fastlagt i grundforordningens artikel 2, stk. 5, blev de udgifter til gas, som blev afholdt af ansøgeren, derfor justeret ud fra oplysningerne fra andre repræsentative markeder. Den justerede pris var baseret på gennemsnitsprisen for russisk gas, når den blev solgt til eksport ved den tysk/tjekkiske grænse (Waidhaus) efter fradrag af transportomkostninger. Waidhaus, der er midtpunktet for det russiske salg af gas til EU, som er både det største marked for russisk gas, og hvis priser i rimeligt omfang afspejler omkostningerne, kan anses for at være et repræsentativt marked, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5.
(47)
Justeringen førte til hjemmemarkedspriser, der lå under kostprisen for tre af de involverede virksomheder, og derfor blev produktionsomkostningen samt en rimelig fortjenstmargen på 8 % anvendt som normal værdi. For den fjerde virksomheds vedkommende blev der anvendt behørigt justerede hjemmemarkedspriser til dette formål.
(48)
De ukrainske eksporterende producenters eksportadfærd over for alle tredjelande blev derefter analyseret. Eksport til alle egne af verden skete til priser, som konsekvent lå betydeligt under den fastsatte normale værdi.
(49)
Endvidere blev det undersøgt, om Ukraines eksportpriser, hvis de blev fastsat på niveauer svarende til de nuværende prisniveauer i Fællesskabet, ville være dumpingpriser. For et råmateriale som urinstof ville det nemlig være usandsynligt at sælge til priser over de nuværende markedspriser. Resultatet af denne analyse førte også til betydelige dumpingmargener. Samtidig konstateredes det, at eksportpriser på eksport til andre eksportmarkeder var på et niveau, som var sammenligneligt med eksportpriserne til Fællesskabet. Derfor er det tvivlsomt, om Fællesskabet prismæssigt ville være et mere attraktivt marked end markeder i andre tredjelande. I lyset af ovenstående kendsgerninger og betragtninger tyder det på, at fornyet dumping sandsynligvis vil finde sted, hvis foranstaltningerne bortfalder.
3. Udviklingen i importen, hvis foranstaltningerne ophæves
3.1. Belarus
(50)
Ifølge de tilgængelige oplysninger havde Belarus højst en uudnyttet kapacitet på ca. 150 000 tons i FUP. Endvidere tegnede eksport til andre tredjelande sig for ca. 225 000 tons.
(51)
Det kan ikke udelukkes, at en del af den uudnyttede kapacitet vil blive ledt til Fællesskabet, når foranstaltningerne er ophævet. Den eneste eksportør i Belarus har veludviklede distributionskanaler i Fællesskabet, og fællesskabsmarkedets størrelse er normalt attraktivt især for lande, der ligger geografisk tæt på.
(52)
Det kan imidlertid ikke udelukkes, at en del af disse mængder også vil blive eksporteret til andre tredjelande, eftersom de sandsynlige ab fabrik-priser i de egne svarer til (eller er højere end) dem, som kunne opnås ved eksport til Fællesskabet. Endvidere kan det ikke udelukkes, at urinstofforbruget vil vokse i andre egne af verden i betragtning af de nuværende tendenser til større landbrugsproduktion. Alt i alt forventes eksporten ikke at nå op på mængder svarende til hele den uudnyttede kapacitet, hvis foranstaltningerne udløber, men den ville sandsynligvis nå op over ubetydelighedsgrænsen.
(53)
For så vidt angår en mulig omdirigering af eksport fra tredjelande til Fællesskabet, finder lignende argumenter anvendelse, hvilket gør det usandsynligt, at væsentligt øgede mængder ville blive eksporteret til fællesskabsmarkedet i en overskuelig fremtid, hvis foranstaltningerne udløb.
3.2. Kroatien
(54)
Ifølge de tilgængelige oplysninger havde Kroatien højst en uudnyttet kapacitet på ca. 120 000 tons i FUP. Endvidere tegnede eksport til andre tredjelande sig for ca. 60 000 tons. Det kan ikke udelukkes, at en del af den uudnyttede kapacitet ledes til Fællesskabet, når foranstaltningerne ophæves. Den eneste eksportør i Kroatien har veludviklede distributionskanaler i Fællesskabet, og fællesskabsmarkedets størrelse er normalt attraktivt især for lande, der ligger geografisk tæt på.
(55)
Antidumpingforanstaltninger har imidlertid ikke afholdt Kroatien fra at eksportere betydelige mængder til Fællesskabet. Der er intet, der tyder på, at de ville have været en hindring for eksport af yderligere mængder til Fællesskabet. Eftersom det ikke har været tilfældet, er det ikke sandsynligt, at der ville ske en betydelig forøgelse af eksporten til Fællesskabet, hvis denne kapacitet blev udnyttet. Endvidere kan det ikke udelukkes, at en del af disse mængder også kunne blive eksporteret til andre tredjelande, eftersom de sandsynlige ab fabrik-priser i de egne svarer til (eller er en smule højere end) dem, som kunne opnås ved eksport til Fællesskabet.
(56)
Endvidere kan det ikke udelukkes, at urinstofforbruget vil vokse i andre egne af verden i betragtning af de nuværende tendenser til større landbrugsproduktion. Alt i alt forventes det ikke, at en væsentlig del af den uudnyttede kapacitet i Kroatien ville blive anvendt til yderligere eksport til Fællesskabet, men i betragtning af de nuværende eksportniveauer, forventes eksportmængden til Fællesskabet at forblive over ubetydelighedsgrænsen.
(57)
For så vidt angår en mulig omdirigering af eksport fra tredjelande til Fællesskabet, finder lignende argumenter anvendelse, hvilket gør det usandsynligt, at væsentligt øgede mængder ville blive eksporteret til fællesskabsmarkedet i en overskuelig fremtid, hvis foranstaltningerne udløb.
3.3. Libyen
(58)
Ifølge de tilgængelige oplysninger havde Libyen højst en uudnyttet kapacitet på ca. 140 000 tons i FUP. Endvidere tegnede eksport til andre tredjelande sig for ca. 570 000 tons. Det kan ikke udelukkes, at en del af den uudnyttede kapacitet ledes til Fællesskabet, når foranstaltningerne ophæves. Den eneste eksportør i Libyen har veludviklede distributionskanaler i Fællesskabet, og fællesskabsmarkedets størrelse er normalt attraktiv, især for lande, der ligger geografisk tæt på.
(59)
Det kan imidlertid ikke udelukkes, at en del af disse mængder også vil blive eksporteret til andre tredjelande, eftersom de sandsynlige ab fabrik-priser i de egne svarer til (eller er højere end) dem, som kunne opnås ved eksport til Fællesskabet. Endvidere kan det ikke udelukkes, at urinstofforbruget vil vokse i andre egne af verden i betragtning af de nuværende tendenser til større landbrugsproduktion. Alt i alt forventes eksporten ikke at nå op på mængder svarende til hele den uudnyttede kapacitet, hvis foranstaltningerne udløber, men den ville sandsynligvis nå op over ubetydelighedsgrænsen.
(60)
For så vidt angår en mulig omdirigering af eksport fra tredjelande til Fællesskabet, finder lignende argumenter anvendelse, hvilket gør det usandsynligt, at væsentligt øgede mængder ville blive eksporteret til fællesskabsmarkedet i en overskuelig fremtid, hvis foranstaltningerne udløb.
3.4. Ukraine
(61)
Ifølge de tilgængelige oplysninger havde Ukraine højst en uudnyttet kapacitet på ca. 375 000 tons i FUP. Endvidere tegnede eksport til andre tredjelande sig for ca. 3 500 000 tons. Det kan ikke udelukkes, at en del af den uudnyttede kapacitet vil blive ledt til Fællesskabet, når foranstaltningerne er ophævet. De ukrainske eksportører har veludviklede distributionskanaler i Fællesskabet, og fællesskabsmarkedets størrelse er normalt attraktiv, især for lande, der ligger geografisk tæt på. Det kan imidlertid ikke udelukkes, at en del af disse mængder også vil blive eksporteret til andre tredjelande, eftersom de sandsynlige ab fabrik-priser i de egne svarer til dem, som kunne opnås ved eksport til Fællesskabet. Endvidere kan det ikke udelukkes, at urinstofforbruget vil vokse i andre egne af verden i betragtning af de nuværende tendenser til større landbrugsproduktion. Alt i alt forventes eksporten ikke at nå op på mængder svarende til hele den uudnyttede kapacitet, hvis foranstaltningerne udløber, men den ville sandsynligvis nå op over ubetydelighedsgrænsen.
(62)
For så vidt angår en mulig omdirigering af eksporten fra tredjelande til Fællesskabet, har ansøgeren fremført det argument, at den forventede øgede kapacitet i andre egne (navnlig i Mellemøsten) ville erstatte Ukraines eksport, især i Asien, men også i Afrika og Latinamerika, med en mængde på over 3 000 000 tons, som så ville blive omdirigeret til Fællesskabet. Ud fra de tilgængelige oplysninger er det imidlertid ikke muligt at konkludere, at en sådan omdirigering ville finde sted, fordi øget globalt forbrug meget vel kunne absorbere disse øgede mængder, hvis de kom på markedet. Endvidere er det ikke udelukket, at kapacitetsforøgelser ville finde sted over en længere tidsperiode, end ansøgeren anførte. Alt i alt er det ikke muligt at bekræfte, at betydeligt øgede mængder sandsynligvis ville blive omdirigeret til fællesskabsmarkedet i en overskuelig fremtid, hvis foranstaltningerne udløb.
4. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping
(63)
Ud fra ovenstående analyse konkluderes det, at fortsat dumping af betydelige mængder af urinstof sandsynligvis ikke ville finde sted i Kroatiens tilfælde, ej heller ville fornyet dumping finde sted i de andre tre berørte landes tilfælde, hvis foranstaltningerne blev ophævet.
D. DEFINITION AF ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET
1. Definition af EF-produktion
(64)
I Fællesskabet fremstilles samme vare af 16 producenter, hvis produktion anses for at udgøre den samlede produktion i Fællesskabet, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1. Otte af dem blev EF-producenter efter udvidelsen af Den Europæiske Union (EU) i maj 2004.
(65)
Ud af de 16 EF-producenter indvilgede 12 i at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen, og tre indsendte de oplysninger, der blev anmodet om med henblik på stikprøveudtagningen, men tilbød ikke yderligere samarbejde. Ingen EF-producent modsatte sig anmodningen om en fornyet undersøgelse.
(66)
Følgelig indvilgede følgende 12 producenter i at samarbejde:
-
Achema AB (Litauen)
-
Adubos de Portugal (Portugal)
-
AMI Agrolinz Melamine International GmbH (Østrig)
-
Duslo a.s. (Slovakiet)
-
Fertiberia S.A. (Spanien)
-
AS Nitrofert (Estland)
-
Nitrogénmüvek Zrt (Ungarn)
-
SKW Stickstoffwerke Piesteritz (Tyskland)
-
Yara Group (koncern bestående af Yara France SA (Frankrig), Yara Italia S.p.a (Italien), Yara Brunsbüttel GmbH (Tyskland) og Yara Sluiskil BV (Nederlandene)
-
Zaklady Azotowe Pulawy (Polen)
-
ZAK S.A. (Polen)
-
BASF AG (Tyskland).
(67)
Eftersom disse 12 EF-producenter tegnede sig for ca. 80 % af den samlede fællesskabsproduktion i FUP, blev det fastslået, at de tegner sig for en betydelig del af den samlede EF-produktion af samme vare. De anses derfor for at udgøre erhvervsgrenen i Fællesskabet (EF-erhvervsgrenen), jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4. De fire EF-producenter, der ikke samarbejdede, vil blive omtalt som »de øvrige EF-producenter«.
(68)
Som anført ovenfor blev fire virksomheder udtaget til en stikprøve. Alle de udvalgte EF-producenter samarbejdede og besvarede spørgeskemaerne inden for de fastsatte frister. Desuden fremlagde de resterende otte samarbejdende producenter visse generelle oplysninger til analysen af spørgsmålet om skade.
E. SITUATIONEN PÅ FÆLLESSKABSMARKEDET
1. Forbruget på EF-markedet
(69)
Det sandsynlige forbrug i Fællesskabet blev fastsat på grundlag af EF-erhvervsgrenens salg på fællesskabsmarkedet, de øvrige EF-producenters salg på fællesskabsmarkedet og Eurostat-oplysninger om al import til EU. Som følge af udvidelsen af EU i 2004 og af hensyn til analysens klarhed og sammenhæng blev forbruget fastsat ud fra markedet for EU-25 i den betragtede periode. Da denne undersøgelse blev iværksat inden den yderligere udvidelse af EU med Bulgarien og Rumænien, er analysen begrænset til situationen for EU-25.
(70)
Mellem 2002 og 2003 voksede fællesskabsforbruget med 3 % og forblev stabilt indtil FUP.
2002
2003
2004
2005
FUP
Samlet EF-forbrug (tons)
8 650 000
8 945 000
8 955 000
8 875 000
8 950 000
Indeks (2002 = 100)
100
103
104
103
103
2. Import fra de pågældende lande
2.1. Importens mængde, markedsandel og priser
(71)
For Belarus, Kroatien, Libyen og Ukraine var udviklingen i importens mængde, markedsandele og gennemsnitspriser som anført nedenfor. Oplysningerne er baseret på Eurostats statistikker.
2002
2003
2004
2005
FUP
Belarus - Importmængde (tons)
134 931
167 981
62 546
62 044
25 193
Markedsandel
1,6 %
1,9 %
0,7 %
0,7 %
0,3 %
Importpriser
(EUR/ton)
107,5
126,6
148,5
165,7
190,5
Indeks (2002 = 100)
100
118
138
154
177
Ukraine - Importmængde (tons)
44 945
36 304
77 270
84 338
52 553
Markedsandel
0,5 %
0,4 %
0,8 %
0,9 %
0,5 %
Importpriser
(EUR/ton)
117,4
134,5
139,6
192,7
194,0
Indeks (2002 = 100)
100
115
119
164
165
Kroatien - Importmængde (tons)
126 400
179 325
205 921
187 765
208 050
Markedsandel
1,5 %
2,0 %
2,3 %
2,1 %
2,3 %
Importpriser
(EUR/ton)
125,1
135,0
145,0
171,7
185,0
Indeks (2002 = 100)
100
108
116
137
148
Libyen - Importmængde (tons)
142 644
227 793
153 390
124 515
73 361
Markedsandel
1,6 %
2,5 %
1,7 %
1,4 %
0,8 %
Importpriser
(EUR/ton)
114,1
134,9
147,2
193,8
201,6
Indeks (2002 = 100)
100
118
129
170
177
(72)
For så vidt angår Belarus, voksede importmængden en smule mellem 2002 og 2003 for derefter at dale støt i løbet af den betragtede periode (- 81 % for perioden som helhed). Ligeledes voksede landets markedsandel en smule mellem 2002 og 2003 for derefter støt at dale og ende på 0,3 % i FUP. Importmængden var ubetydelig fra 2004 og fremefter. Der var en positiv udvikling i priserne, idet de steg fra 107 EUR til 190 EUR pr. ton i den betragtede periode.
(73)
For så vidt angår Ukraine, lå importniveauet konstant under ubetydelighedsgrænsen, mens importpriserne voksede med 65 % mellem 2002 og FUP.
(74)
Importen fra Kroatien var relativt stabil i hele perioden og havde en markedsandel på 2 % af fællesskabsmarkedet, mens importpriserne voksede med 48 %.
(75)
Importen fra Libyen voksede i 2003, men dalede derefter støt indtil udgangen af FUP. I hele perioden dalede den med 49 %, og dens markedsandel gik fra 1,6 % i 2002 til 0,8 % i FUP. Som det var tilfældet med de andre berørte lande, voksede importpriserne på varer fra Libyen - med 77 % mellem 2002 og FUP.
(76)
De fire landes prisudvikling er forholdsmæssigt større end eller sammenlignelig med stigningen i EF-erhvervsgrenens salgspris.
(77)
Med henblik på beregning af prisunderbuddet i FUP for Kroatien blev EF-erhvervsgrenens priser ab fabrik til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder sammenlignet med cif-importpriserne, Fællesskabets grænse, for den eneste samarbejdende eksporterende producent i Kroatien, behørigt justeret for at afspejle hjemtagelsesprisen. Sammenligningen viste, at importen underbød EF-erhvervsgrenens priser med 4,7 %. Disse priser svarede imidlertid til den ikke-skadevoldende pris, der blev fastsat for EF-erhvervsgrenen.
(78)
I betragtning af, at tre ud af fire berørte landes markedsandele lå under ubetydelighedsgrænsen, såvel enkeltvis som samlet, konkluderedes det, at deres eksport til Fællesskabet ikke forvoldte skade, og at deres underbudsmargener derfor ikke var relevante som en del af undersøgelsen af fortsat skade.
3. Importen fra andre lande
(79)
Importmængden fra andre tredjelande i den betragtede periode fremgår af tabellen nedenfor. Tendenserne med hensyn til mængder og pris er også baseret på oplysninger fra Eurostat.
2002
2003
2004
2005
FUP
Importmængde fra Rusland (tons)
1 360 025
1 429 543
1 783 742
1 404 863
1 488 367
Markedsandel
15,7 %
16,0 %
19,9 %
15,8 %
16,6 %
Priser på import fra Rusland (EUR/ton)
119
133
154
180
196
Importmængde fra Egypten (tons)
579 830
629 801
422 892
385 855
624 718
Markedsandel
6,7 %
7,0 %
4,7 %
4,3 %
7,0 %
Priser på import fra Egypten (EUR/ton)
149
163
178
220
222
Importmængde fra Rumænien (tons)
260 298
398 606
235 417
309 195
248 377
Markedsandel
3,0 %
4,5 %
2,6 %
3,5 %
2,8 %
Priser på import fra Rumænien
(EUR/ton)
123
142
175
197
210
Importmængder fra alle andre lande (tons)
373 732
291 620
254 311
336 110
326 579
Markedsandel
4,3 %
3,3 %
2,8 %
3,8 %
3,6 %
Priser på import fra alle andre lande (EUR/ton)
141
170
194
221
224
Markedsandel for alle tredjelande
29,7 %
30,8 %
30,0 %
27,4 %
30,0 %
(80)
Det bør bemærkes, at den samlede import fra tredjelande voksede med 4,4 % i hele perioden. Dette resultat skyldes især den voksende import fra Rusland (9,4 %), som er langt den største eksportør. Det bør også bemærkes, at import fra Rusland var underlagt foranstaltninger i form af en mindsteimportpris i hele perioden, som blev ophævet ved forordning (EF) nr. 907/2007, jf. betragtning 6. Mellem 2002 og FUP voksede importen fra Egypten med 7,7 %, mens importen fra andre tredjelande dalede i samme omfang, og Rumænien tegnede sig for over 40 % af denne import. For så vidt angår eksportpriserne, eksporterede alle ovennævnte lande til Fællesskabet til priser, som ikke underbyder EF-erhvervsgrenens priser i FUP og/eller ligger over EF-erhvervsgrenens ikke-skadevoldende pris.
4. EF-erhvervsgrenens økonomiske situation
(81)
I henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 5, undersøgte Kommissionen alle relevante økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på EF-erhvervsgrenens situation.
4.1. Indledende bemærkninger
(82)
De fleste samarbejdende producenter fra EF-erhvervsgrenen anvender samme vare i blandede eller syntetiske gødningsstoffer, der afsættes som nitrogenholdige gødningsstoffer, der ud over nitrogen indeholder andre stoffer, som f.eks. vandopløseligt phosphor og/eller vandopløselig kalium.
(83)
Sådanne interne overførsler af urinstofproduktion kommer ikke ud på det åbne marked og konkurrerer ikke med importen af den pågældende vare. Undersøgelsen viste, at denne interne anvendelse tegner sig for en stabil andel på omkring 20 % af EF-erhvervsgrenens samlede produktion. Derfor anses den ikke for væsentligt at kunne påvirke EF-erhvervsgrenens skadessituation.
(84)
I tilfælde, hvor der anvendes stikprøver, foretages der i overensstemmelse med fast praksis en analyse af visse skadesindikatorer (produktion, produktionskapacitet, lagerbeholdninger, salg, markedsandel, vækst og beskæftigelse) for EF-erhvervsgrenen som helhed, mens de skadesindikatorer, som vedrører hver enkelt virksomheds resultater, dvs. priser, produktionsomkostninger, rentabilitet, lønninger, investeringer, investeringsafkast, likviditet og evne til at rejse kapital, undersøges på grundlag af oplysninger indhentet hos EF-producenter, der indgår i stikprøven.
4.2. Oplysninger vedrørende EF-erhvervsgrenen som helhed
a) Produktion
(85)
EF-erhvervsgrenens produktion, inkl. til eget brug, forblev stort set stabil mellem 2002 og FUP, idet den voksede med 5 % i 2003 og faldt med samme procentsats i 2004. I 2005 og i løbet af FUP blev der registreret en lille stigning på henholdsvis 2 % og 1 %, hvorved niveauet nåede op på 4,45 mio. tons.
2002
2003
2004
2005
FUP
EF-erhvervsgrenens produktion (tons)
4 300 000
4 500 000
4 300 000
4 400 000
4 450 000
Indeks (2002 = 100)
100
105
100
102
103
EF-erhvervsgrenens produktion til eget forbrug
800 000
800 000
800 000
900 000
900 000
I % af den samlede produktion
19,3 %
18,5 %
19,5 %
20,6 %
20,2 %
Kilde: Klagende parter, besvarelser af spørgeskemaer og bekræftede besvarelser af spørgeskemaer.
b) Kapacitet og kapacitetsudnyttelsesgrad
(86)
Produktionskapaciteten voksede lidt (5 %) mellem 2002 og FUP. På baggrund af den stabile produktionsmængde faldt kapacitetsudnyttelsen lidt som følge heraf fra 84 % i 2002 til 81 % i FUP. Kapacitetsudnyttelsen for denne type produktion og denne erhvervsgren kan imidlertid påvirkes af produktionen af andre varer, som kan fremstilles på det samme produktionsudstyr, hvorfor den er mindre relevant som skadesindikator.
2002
2003
2004
2005
FUP
EF-erhvervsgrenens produktionskapacitet (ton)
5 100 000
5 200 000
5 200 000
5 400 000
5 360 000
Indeks (2002 = 100)
100
101
101
106
105
EF-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelse
84 %
88 %
84 %
81 %
81 %
Indeks (2002 = 100)
100
104
100
96
96
c) Lagerbeholdninger
(87)
EF-erhvervsgrenens slutlagre var forholdsvis stabile mellem 2002 og 2004, hvorefter de voksede drastisk (med 24 % i 2005 og med yderligere 13 % ved udgangen af FUP). Da urinstof til eget forbrug imidlertid lagres sammen med de varer, som sælges på det frie marked, betragtes lagerbeholdningerne som en mindre relevant skadesindikator. Det bør også bemærkes, at slutningen af FUP falder sammen med begyndelsen af det sæsonbestemte udsalg.
2002
2003
2004
2005
FUP
EF-erhvervsgrenens slutlagre (tons)
250 000
240 000
260 000
320 000
350 000
Indeks (2002 = 100)
100
94
103
127
140
d) Salgsmængde
(88)
EF-erhvervsgrenens salg på fællesskabsmarkedet faldt lidt (med 3 %) mellem 2002 og FUP.
2002
2003
2004
2005
FUP
EF-erhvervsgrenens salgsmængde (tons)
3 150 000
3 240 000
3 050 000
3 000 000
3 070 000
Indeks (2002 = 100)
100
103
97
95
97
e) Markedsandel
(89)
EF-erhvervsgrenens markedsandel dalede også en smule mellem 2002 og FUP, hvor den gik fra 36,5 % til 34,3 %.
2002
2003
2004
2005
FUP
EF-erhvervsgrenens markedsandel
36,5 %
36,3 %
34,1 %
33,8 %
34,3 %
Indeks (2002 = 100)
100
99
93
93
94
f) Vækst
(90)
EF-erhvervsgrenen mistede en lille del af sin markedsandel på et stabilt marked i løbet af den betragtede periode. Den markedsandel, EF-erhvervsgrenen mistede, blev ikke overtaget af import fra de fire pågældende lande, der mellem 2002, og FUP registrerede et fald i deres markedsandel på fra 5,8 % til 4,4 %.
g) Beskæftigelse
(91)
Beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen faldt med 6 % mellem 2002 og FUP, mens produktionen voksede en smule, hvilket viser, at EF-erhvervsgrenen fokuserede på fortsat at øge sin produktivitet og konkurrenceevne.
2002
2003
2004
2005
FUP
EF-erhvervsgrenens beskæftigelse for den pågældende vare
1 235
1 230
1 155
1 160
1 165
Indeks (2002 = 100)
100
100
94
94
94
h) Produktivitet
(92)
Den årlige produktion pr. ansat i EF-erhvervsgrenen voksede med 6 % mellem 2002 og 2003 og forblev konstant indtil FUP, hvilket viser den samlede positive betydning af faldet i antallet af ansatte og stigningen i EF-erhvervsgrenens produktion.
2002
2003
2004
2005
FUP
EF-erhvervsgrenens produktivitet (tons pr. ansat)
3 500
3 700
3 745
3 765
3 735
Indeks (2002 = 100)
100
106
107
108
107
i) Dumpingmargenens omfang
(93)
I betragtning af, i) at importmængden fra Belarus, Ukraine og Libyen lå under ubetydelighedsgrænsen, ii) at importen fra Kroatien var stabil til priser, der var steget på linje med EU-salgspriserne, og iii) at EF-erhvervsgrenens finansielle situation som helhed var meget positiv, anses indvirkningen på EF-erhvervsgrenen af den faktiske dumpingmargens omfang i FUP ikke for at være betydelig, og indikatoren derfor ikke for at være relevant.
j) Genrejsning efter virkningerne af tidligere dumping
(94)
De indikatorer, der blev undersøgt ovenfor, og som behandles i det følgende, viser en klar forbedring i EF-erhvervsgrenens økonomiske og finansielle situation.
4.3. Oplysninger vedrørende EF-producenterne i stikprøven
a) Salgspriser og faktorer, som påvirker hjemmemarkedspriserne
(95)
Den gennemsnitlige nettosalgspris hos de producenter i EF-erhvervsgrenen, der indgik i stikprøven, steg betydeligt fra 2004 til FUP og afspejlede således den konsekvente og vedvarende stigning i omkostningerne på råmaterialer og de fremherskende gunstige internationale markedsvilkår for urinstof i samme periode.
2002
2003
2004
2005
FUP
Enhedspris på fællesskabsmarkedet (EUR/ton) hos EF-producenter, der indgår i stikprøven
138
149
164
189
207
Indeks (2002 = 100)
100
108
120
138
151
b) Lønninger
(96)
Mellem 2002 og FUP steg gennemsnitslønnen pr. ansat med 13 %, som vist i nedenstående tabel. På baggrund af inflationsraten og det overordnede fald i beskæftigelsen betragtes denne lønstigning som moderat.
2002
2003
2004
2005
FUP
Årlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat (1 000 EUR) hos EF-producenter, der indgår i stikprøven
44,2
47,2
47,1
48,6
49,9
Indeks (2002 = 100)
100
107
107
110
113
c) Investeringer
(97)
De fire udtagne producenters årlige investeringer i samme vare udviklede sig positivt i den betragtede periode, dvs. at der var en stigning på 74 %, skønt der var udsving. Disse investeringer vedrørte hovedsageligt modernisering af maskiner og miljøkrav. Dette bekræfter EF-erhvervsgrenens bestræbelser på fortsat at forbedre sin produktivitet og konkurrenceevne. Resultaterne fremgår af udviklingen i produktiviteten, som blev forbedret betydeligt (jf. betragtning 92 ovenfor) i samme periode.
2002
2003
2004
2005
FUP
Nettoinvesteringer (1 000 EUR) hos EF-producenter, der indgår i stikprøven
20 493
11 095
31 559
40 001
35 565
Indeks (2002 = 100)
100
54
154
195
174
d) Rentabilitet og investeringsafkast
(98)
Rentabiliteten hos de EF-producenter, der indgår i stikprøven, viser en betydelig forbedring mellem 2002 og 2005, hvor den nåede op på 19 % af omsætningen. En støt voksende gaspris i begyndelsen af 2006 bringer resultatet ned på 10,7 % i FUP. I denne sammenhæng skal det bemærkes, at det i forbindelse med den oprindelige undersøgelse var blevet fastslået, at der kunne opnås en fortjenstmargen på 8 % uden skadevoldende dumping. Afkastet af investeringerne, udtrykt som fortjenesten i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne, fulgte i store træk udviklingen i rentabiliteten i hele den betragtede periode.
2002
2003
2004
2005
FUP
Rentabiliteten ved EF-erhvervsgrenens salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder (% af nettosalg) hos EF-producenter, der indgår i stikprøven
4,6 %
11,1 %
18,4 %
19,3 %
10,7 %
Indeks (2002 = 100)
100
241
400
419
233
Investeringsafkast (fortjeneste i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne) hos EF-producenter, der indgik i stikprøven
10,7 %
31,0 %
48,8 %
51,1 %
29,4 %
Indeks (2002 = 100)
100
290
456
477
275
e) Likviditet og evne til at rejse kapital
(99)
Likviditeten voksede betydeligt mellem 2002 og 2005 og faldt støt i FUP. Denne udvikling stemmer overens med udviklingen i den overordnede rentabilitet i den betragtede periode.
2002
2003
2004
2005
FUP
Likviditet (1 000 EUR) hos EF-producenter, der indgik i stikprøven
38 534
60 289
92 671
111 722
58 912
Indeks (2002 = 100)
100
156
240
290
153
(100)
Undersøgelsen afslørede ingen vanskeligheder hos de udvalgte EF-producenter med hensyn til at rejse kapital.
5. Konklusion
(101)
Mellem 2002 og FUP faldt EF-erhvervsgrenens markedsandel lidt tillige med salgsmængden på fællesskabsmarkedet. EF-erhvervsgrenens situation forbedredes imidlertid som helhed i den betragtede periode.
(102)
Næsten alle andre skadesindikatorer, med undtagelse af voksende lagerbeholdninger, udviklede sig positivt: EF-erhvervsgrenens produktionsmængde voksede, enhedssalgspriserne steg, og rentabiliteten lå efter 2002 væsentligt over niveauet for den målfortjeneste, der blev fastsat i forbindelse med den oprindelige undersøgelse.
(103)
Investeringsafkastet og likviditeten udviklede sig også positivt. Lønudviklingen var moderat, og EF-erhvervsgrenen fortsatte med at investere. Produktiviteten steg også betydeligt og afspejler den positive udvikling i produktionen og EF-erhvervsgrenens indsats for at forbedre den ved hjælp af investeringer.
(104)
Ansøgeren fremførte, at kravene om rentabilitet på lang sigt målt som fortjeneste ved salg bør ligge på 25 % efter skat for urinstofindustrien. Det vil betyde en fortjeneste på ca. 36 % af omsætningen før skat. Ansøgeren fremførte, at dette er berettiget som følge af omkostningerne ved at etablere et nyt ammonium/urinstofanlæg, som ville kræve et investeringsafkast på 11 % (angiveligt svarende til en fortjeneste af omsætningen på 36 % før skat). I den forbindelse bemærkes det, at ansøgeren aldrig har krævet en så høj fortjeneste som målsætning i forbindelse med denne procedure, og i den oprindelige undersøgelse blev der fastsat en fortjenstmargen på 8 %, som ville kunne nås uden skadelig dumping. Endvidere har Retten i Første Instans i sin dom i sag T-210/95 bekræftet, at »…den fortjenstmargen, Rådet skal lægge til grund ved beregningen af den indikativpris, der kan afhjælpe skaden, skal begrænses til den fortjenstmargen, fællesskabsindustrien med rimelighed kan påregne under normale konkurrencevilkår uden dumpingimport« (8). I samme sag blev det bekræftet, at »… (et) argument, hvorefter den fortjenstmargen, som fællesskabsinstitutionerne skal lægge til grund, er den, som er nødvendig for at sikre fællesskabsindustriens overlevelse og/eller et rimeligt afkast af industriens kapital, finder ingen støtte i grundforordningen«.
(105)
Ansøgeren hævdede endvidere, at fortjeneste ved salg for gødningsindustriens vedkommende ikke er en relevant skadesindikator, for så vidt angår fortjenester, og at afkast af investeret kapital og/eller investeringsafkast er kvalitetsmæssigt mere relevant for en sådan vurdering. Endvidere blev det fremført, at med udgangspunkt i sidstnævnte indikatorer blev EF-erhvervsgrenen forvoldt skade.
(106)
I betragtning af de særlige forhold ved gødningsindustrien (bl.a. dens kapitalintensitet) og gødningsmarkedets art (de svingende priser på råmaterialer og færdigvaren) er der enighed om, at fortjeneste ved salg i sig selv ikke nødvendigvis er den bedste indikator, for så vidt angår rentabilitet, og at den skulle suppleres med indikatorer som f.eks. afkast af investeret kapital og investeringsafkast. Ansøgeren har imidlertid i den konkrete sag ikke forelagt beviser for, at EF-erhvervsgrenen uden dumpingimport ville være i stand til at opnå sådanne afkast. Ansøgeren har heller ikke godtgjort, hvilken fortjenstmargen EF-erhvervsgrenen ville være i stand til at opnå uden dumpingimport. Derfor blev denne påstand afvist.
(107)
Det konkluderes derfor, at der ikke fortsat blev forårsaget væsentlig skade for EF-erhvervsgrenen.
F. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORNYET SKADE
1. Generelt
(108)
Da der ikke er tale om fortsat væsentlig skade på grund af importen fra det pågældende land, fokuseredes der i analysen på sandsynligheden for fornyet skade, hvis de gældende foranstaltninger ophæves. I den forbindelse blev to hovedparametre analyseret: i) de pågældende landes mulige eksportmængder og -priser og ii) indvirkningen på EF-erhvervsgrenen af de pågældende landes planlagte mængder og priser.
(109)
Analysen foretages i en generel markedssammenhæng med konstant høje priser og fortjenester, ikke blot i Fællesskabet, men verden over. Dette skyldes i vidt omfang, at efterspørgslen er større end udbuddet. Der er intet, der tyder på, at en sådan generel sammenhæng vil ændre sig væsentligt på kort til mellemlangt sigt.
2. De pågældende landes mulige eksportmængder og -priser
(110)
Som fastslået ovenfor, ville de eksporterende producenter i Ukraine sandsynligvis højst eksportere ca. 375 000 tons ekstra urinstof til Fællesskabet, hvis foranstaltningerne udløb. Tallene for Libyen og Belarus er henholdsvis højst 140 000 og 150 000 tons. Ligeledes ville tallene for Kroatien sandsynligvis ikke vokse væsentligt fra deres nuværende niveau.
(111)
Eksportpriserne til Fællesskabet og til tredjelande er blevet analyseret ovenfor. Sammen med de nedenfor beskrevne markedsvilkår og den sandsynlige udvikling i centrale omkostningsfaktorer som f.eks. gas peger denne analyse på sandsynligheden for, at eksportpriserne fortsat ville være høje. Derfor kan det ikke konkluderes, at priserne sandsynligvis væsentligt ville underbyde EF-erhvervsgrenens priser og omkostninger.
3. Indvirkning på EF-erhvervsgrenen af de planlagte eksportmængder og prismæssige virkninger, hvis foranstaltningerne ophæves
(112)
Urinstofmarkedet forventes at vokse betydeligt i de kommende år både i Fællesskabet (9) og på verdensplan, navnlig på grund af øget landbrugsproduktion (til biobrændstofanvendelser) og udvidet industriel anvendelse af AdBlue (10). Eksempelvis bekræftes det i »Prospects for agricultural markets and income 2007-2014«, der blev offentliggjort af Generaldirektoratet for Landbrug og Udvikling i Landdistrikter i juli 2007, at kornproduktionen sandsynligvis vil vokse med op til 20 % i denne periode. Ansøgerens egen vurdering er en vækst på 10 %. Endvidere blev der i slutningen af september 2007 fastsat undtagelser for udtaget land for året 2008, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1107/2007 (11). Den forventede vækst på fællesskabsmarkedet (yderligere omkring 1 mio. tons) vil sandsynligvis overstige de maksimumsmængder, som de eksporterende lande kunne eksportere til Fællesskabet. Derfor medfører denne yderligere eksport sandsynligvis ingen mængdemæssig ubalance, ikke mindst fordi forskellen mellem Fællesskabets maksimale potentielle produktion og forbrug ligger på omkring 2 mio. tons, og der er intet, som tyder på, at andre eksportører (dvs. med oprindelse i Rusland, jf. forordning (EF) nr. 907/2007) ville gå ind og udfylde dette hul med overudbud og trykkede markedspriser til følge.
(113)
I betragtning af ovenstående er det ikke sandsynligt, at EF-erhvervsgrenen ville blive nødsaget til at mindske sit salg, sin produktion eller sine priser i et omfang, som væsentligt ville skade dens fortjeneste og position som helhed. Derfor ville fortjenesterne sandsynligvis forblive på deres nuværende niveau og afspejle de gunstige markedsvilkår, der herskede navnlig fra 2004 til FUP.
4. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fornyet skade
(114)
Ud fra ovenstående kan det ikke konkluderes, at der er sandsynlighed for fornyet skade for EF-erhvervsgrenen, hvis de gældende foranstaltninger ophæves.
G. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(115)
Alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det er hensigten at anbefale, at de nuværende foranstaltninger ophæves. De fik også en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til disse oplysninger. Der blev ikke fremsat nogen bemærkninger, som kunne ændre ovennævnte konklusioner.
(116)
Det følger af ovenstående, at antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af urinstof med oprindelse i Belarus, Kroatien, Libyen og Ukraine bør ophæves, og proceduren afsluttes, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2.
(117)
I betragtning af ovenfor beskrevne omstændigheder, nemlig at alle fire berørte landes eksportørers omkostningsstruktur og/eller eksport er kraftigt forvredet, anses det for nødvendigt nøje at følge udviklingen i importen af urinstof med oprindelse i Belarus, Kroatien, Libyen og Ukraine med henblik på at lette en hurtig og hensigtsmæssig indsats, hvis situationen kræver det -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Antidumpingtolden på importen af urinstof, også i vandig opløsning, henhørende under KN-kode 3102 10 10 og 3102 10 90, med oprindelse i Belarus, Kroatien, Libyen og Ukraine ophæves hermed, og proceduren vedrørende denne import afsluttes.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. marts 2008.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 240/2008,
annettu 17 päivänä maaliskuuta 2008,
Valko-Venäjältä, Kroatiasta, Libyasta ja Ukrainasta peräisin olevan urean tuontiin sovellettavan polkumyyntitullin kumoamisesta asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun johdosta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan ja 11 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti tammikuussa 2002 asetuksella (EY) N:o 92/2002 (2) käyttöön Valko-Venäjältä, Kroatiasta, Libyasta ja Ukrainasta peräisin olevan, myös vesiliuoksena olevan virtsa-aineen (urean) tuonnissa lopullisen polkumyyntitullin, jonka määrä oli 7,81-16,84 euroa tonnilta. Samalla asetuksella otettiin käyttöön Virosta, Liettuasta, Bulgariasta ja Romaniasta peräisin olevan urean tuontiin sovellettava lopullinen polkumyyntitulli, jonka määrä oli 6,18-21,43 euroa tonnilta ja joka kumottiin ilman eri toimenpiteitä 1 päivänä toukokuuta 2004 Viron ja Liettuan osalta, kun ne liittyivät yhteisöön, ja 1 päivänä tammikuuta 2007 Bulgarian ja Romanian osalta niiden liittymisen ajankohtana.
2. Tarkastelua koskeva pyyntö
(2)
Huhtikuussa 2006 komissio julkaisi ilmoituksen polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden voimassaolon lähestyvästä päättymisestä (3). Komissio vastaanotti 17 päivänä lokakuuta 2006 pyynnön tarkastella edellä mainittujen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(3)
Pyynnön esitti tuottajien puolesta Euroopan lannoitevalmistajien yhdistys (EFMA) jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, jonka edustus kattaa valtaosan eli yli 50 prosenttia urean kokonaistuotannosta yhteisössä.
(4)
Pyynnön esittäjä väitti ja esitti väitteensä tueksi riittävän alustavan näytön siitä, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti johtaisi polkumyynnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuvan vahingon jatkumiseen tai toistumiseen, kun on kyse Valko-Venäjältä, Kroatiasta, Libyasta ja Ukrainasta, jäljempänä ’asianomaiset maat’, peräisin olevan urean tuonnista.
(5)
Neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan komissio päätti, että oli olemassa riittävä näyttö perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireille panemiseksi, minkä johdosta se julkaisi Euroopan unionin virallisessa lehdessä tarkastelun vireillepanoa koskevan ilmoituksen (4).
3. Muita maita koskevat tutkimukset
(6)
Komissio pani toukokuussa 2006 vireille Venäjältä peräisin olevan urean tuonnissa neuvoston asetuksella (EY) N:o 901/2001 (5) käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin tarkastelun (6) perusasetuksen 11 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti. Kyseisen tarkastelun johdosta neuvosto kumosi asetuksella (EY) N:o 907/2007 (7) Venäjältä peräisin olevan urean tuontiin sovellettavan polkumyyntitullin. Tarkastelussa todettiin, että merkittävä vahinko yhteisön tuotannonalalle ei ollut jatkunut ja että vahingon toistuminen ei olisi todennäköistä, jos toimenpiteitä ei toteuteta.
4. Tämä tutkimus
4.1 Tutkimusajanjakso
(7)
Polkumyynnin ja vahingon jatkumista tai toistumista koskeva tutkimus käsitti 1 päivän lokakuuta 2005 ja 30 päivän syyskuuta 2006 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden arvioinnin kannalta merkittävien kehityssuuntien tarkastelu kattoi vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson lopun välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
4.2 Tutkimuksen osapuolet
(8)
Komissio ilmoitti virallisesti tarkastelun vireillepanosta pyynnön esittäjälle, yhteisön tuottajille, valkovenäläisille, kroatialaisille, libyalaisille ja ukrainalaisille vientiä harjoittaville tuottajille, jäljempänä ’asianomaiset viejät’, tuojille, kauppiaille, käyttäjille ja niitä edustaville järjestöille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä viejämaiden hallitusten edustajille.
(9)
Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille edellä mainituille osapuolille ja tarkastelun vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa ilmoittautuneille osapuolille.
(10)
Komissio antoi myös osapuolille, joita asia suoraan koski, mahdollisuuden esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi tarkastelun vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(11)
Mahdollisuus tulla kuulluiksi myönnettiin kaikille asianomaisille osapuolille, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli erityisiä syitä.
(12)
Koska yhteisön tuottajia, yhteisössä toimivia tuojia ja ukrainalaisia vientiä harjoittavia tuottajia on ilmeisen paljon, katsottiin asianmukaiseksi tutkia perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti, olisiko otantamenetelmää syytä käyttää. Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi edellä mainittuja osapuolia ilmoittautumaan perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti 15 päivän kuluessa tutkimuksen aloittamisesta ja toimittamaan komissiolle tarkastelun vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa pyydetyt tiedot.
(13)
Yhteisöön tuontia harjoittavien tuojien osallistuminen yhteistyöhön oli hyvin laimeaa, koska vain yksi tuoja ilmaisi halukkuutensa yhteistyöhön. Näin ollen päätettiin, ettei otanta ollut tarpeen tuojien osalta.
(14)
Kaksitoista yhteisön tuottajaa toimitti asianmukaisesti täytetyt otantalomakkeet ja suostui virallisesti jatkamaan yhteistyötä tutkimuksessa. Näistä 12 yrityksestä valittiin otokseen neljä yritystä, joiden todettiin edustavan yhteisön tuotannonalaa urean tuotannon määrän ja yhteisössä tapahtuvan myynnin suhteen. Otokseen valittujen neljän yhteisön tuottajan osuus yhteisön tuotannonalan kokonaistuotannosta oli tutkimusajanjaksolla noin 60 prosenttia, ja edellä mainittujen 12 yhteisön tuottajan osuus yhteisön tuotannosta oli noin 80 prosenttia. Tämä otos edusti suurinta sellaista edustavaa urean tuotanto- ja myyntimäärää yhteisössä, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevan ajan kuluessa.
(15)
Neljä ukrainalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa toimitti asianmukaisesti täytetyn otantalomakkeen säädetyssä määräajassa ja suostui virallisesti jatkamaan yhteistyötä tutkimuksessa. Näiden neljän vientiä harjoittavan tuottajan osuus Ukrainasta yhteisöön tapahtuvan viennin kokonaismäärästä oli lähes 100 prosenttia tutkimusajanjaksolla. Koska ukrainalaisia yhteistyöhön osallistuneita yrityksiä oli vähän, päätettiin olla soveltamatta otantaa, ja kaikkia yrityksiä pyydettiin toimittamaan tiedot kyselylomakkeella.
(16)
Vastaukset saatiin neljältä yhteisön tuottajalta, yhdeltä tuojalta, kahdelta käyttäjältä ja neljältä ukrainalaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta sekä yhdeltä valkovenäläiseltä, yhdeltä kroatialaiselta ja yhdeltä libyalaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta. Lisäksi useat tuojat ja käyttäjät ja niiden yhdistykset toimittivat huomautuksia vastaamatta kyselylomakkeeseen.
(17)
Komissio hankki ja tarkasti kaikki polkumyynnin ja vahingon jatkumisen todennäköisyyden ja yhteisön edun määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot. Seuraavien yritysten toimitiloihin tehtiin tarkastuskäyntejä:
a)
Otokseen valitut yhteisön tuottajat:
-
Fertiberia SA, Madrid, Espanja,
-
SKW Stickstoffwerke Piesteritz GmbH, Lutherstadt Wittenberg, Saksa,
-
Yara Group (Yara Spa Ferrara, Italia ja Yara Sluiskil B.V., Sluiskil, Alankomaat),
-
Zakłady Azotowe Puławy SA, Puławy, Puola;
b)
Vientiä harjoittavat tuottajat:
-
Ukraina:
-
Joint Stock Company Concern Stirol, Gorlovka,
-
Close Joint Stock Company Severodonetsk, Severodonetsk,
-
Joint Stock Company Dnipro Azot, Dneprodzerzhinsk,
-
Open Joint Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy;
-
Kroatia:
-
Petrokemija D.D., Kutina;
c)
Yhteisön tuojat:
-
Dynea Austria GmbH, Krems, Itävalta;
d)
Yhteisön käyttäjät:
-
Associazione Liberi Agricoltori Cremonesi, Cremona, Italia,
-
Acefer, Asociación Comercial Española de Fertilizantes, Madrid, Espanja.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(18)
Tarkasteltavana oleva tuote on sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa, eli Valko-Venäjältä, Kroatiasta, Libyasta ja Ukrainasta peräisin oleva CN-koodeihin 3102 10 10 ja 3102 10 90 kuuluva virtsa-aine (urea).
(19)
Ureaa tuotetaan pääasiassa ammoniakista, jota puolestaan tuotetaan maakaasusta. Se voi olla kiinteässä tai nestemäisessä muodossa. Kiinteää ureaa voidaan käyttää maataloudessa ja teollisuudessa. Maatalouslaatuista ureaa voidaan käyttää lannoitteena maahan levitettynä tai eläinrehun lisäaineena. Teollista ureaa käytetään tiettyjen liimojen ja muovien raaka-aineena. Nestemäistä ureaa voidaan käyttää sekä lannoitteena että teollisuudessa. Vaikka ureaa esiintyy edellä mainituissa eri muodoissa, sen kemialliset ominaisuudet ovat pohjimmiltaan samat ja sitä voidaan tässä menettelyssä pitää yhtenä tuotteena.
2. Samankaltainen tuote
(20)
Tarkastelua koskevassa tutkimuksessa vahvistettiin alkuperäisessä tutkimuksessa tehty päätelmä, jonka mukaan Valko-Venäjällä, Kroatiassa, Libyassa ja Ukrainassa valmistetuilla ja näiden maiden vientiä harjoittavien tuottajien viemillä tuotteilla, kyseisten maiden kotimarkkinoilla tuotetuilla ja myydyillä tuotteilla sekä yhteisön tuottajien yhteisön markkinoilla tuottamilla ja myymillä tuotteilla on samat fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet ja pääasiassa samat käyttötarkoitukset. Tämän vuoksi niitä pidetään perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
C. POLKUMYYNNIN JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
(21)
Vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyydestä tehtyjen päätelmien johdosta seuraavassa käsitellään ainoastaan polkumyynnin jatkumista tai toistumista koskevia keskeisiä väitteitä.
1. Polkumyynnillä tapahtunut tuonti tutkimusajanjakson aikana
1.1 Yleiset periaatteet
(22)
Perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkittiin, esiintyikö polkumyyntiä tutkimusajanjakson aikana, ja jos esiintyi, johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti polkumyynnin jatkumiseen.
(23)
Kolmelle viejämaalle, Kroatialle, Libyalle ja Ukrainalle, oli myönnetty markkinatalousasema, joten niiden tapauksessa normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 1-3 kohdan mukaisesti. Valko-Venäjän osalta normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti.
1.2 Kroatia
(24)
Kroatian ainoan vientiä harjoittavan tuottajan polkumyyntimarginaali määritettiin painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen vientihinnan välisellä vertailulla perusasetuksen 2 artiklan 5, 11 ja 12 kohdan mukaisesti.
(25)
Kroatia vei tutkimusajanjaksolla ureaa yhteisöön yli 200 000 tonnia, joka vastaa 2,3 prosentin osuutta yhteisön markkinoista. Ainoan tiedossa olleen ja yhteistyöhön osallistuneen vientiä harjoittavan tuottajan todettiin tutkimusajanjaksolla edelleen harjoittaneen vientiä yhteisöön selkeästi polkumyyntihinnoin. Polkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin yli 20 prosenttia.
(26)
Esitettiin vakavia epäilyjä siitä, oliko urean tärkeimmän tuotantopanoksen eli kaasun kustannukset merkitty todellisuutta vastaavasti vientiä harjoittavan tuottajan kirjanpitoon. Havaittiin, että kaasua hankittiin erityisehdoin sillä perusteella, että sekä vientiä harjoittavan tuottajan että kaasuntoimittajan pääomistajana on Kroatian valtio ja että kaasun hinnat olivat epätavallisen alhaiset. Koska vääristymättömiä kaasun kotimarkkinahintoja ei ollut Kroatian osalta saatavilla, kaasun hinnat oli perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti määritettävä ’mitä tahansa muuta hyväksyttävää perustetta käyttäen, mukaan lukien muilta edustavilta markkinoilta saadut tiedot’. Koska asianomaisen tuotteen valmistuksessa käytetty kaasu on pääosin peräisin Venäjältä, oikaistu hinta perustui Saksan/Tšekin rajalla (Waidhaus) vietäväksi myydyn venäläisen maakaasun keskihintaan, josta vähennettiin kuljetuskustannukset; Waidhaus on tärkein venäläisen kaasun myyntikanava EU:hun. Tämä nostaisi polkumyyntimarginaalia merkittävästi. Koska polkumyyntiä esiintyy ilman tätä oikaisua ja kun otetaan huomioon edellä esitetyt päätelmät vahingon toistumisen todennäköisyydestä, aihetta ei käsitelty sen enempää.
1.3 Valko-Venäjä, Libya ja Ukraina
(27)
Kuten edellä olevissa johdanto-osan 29, 38 ja 45 kappaleessa selostetaan, kolmesta muusta asianomaisesta vientimaasta viedyt määrät olivat niin vähäiset, että niihin liittyvät vientihinnat yksinään eivät olisi olleet riittävän luotettavia polkumyynnin jatkumista koskevien päätelmien tekemiseksi.
2. Polkumyynnin toistumisen todennäköisyys
2.1 Valko-Venäjä
(28)
Koska Valko-Venäjää ei pidetä markkinatalousmaana, normaaliarvo määritettiin kolmanteen markkinatalousmaahan sijoittautuneelta tuottajalta saatujen tietojen pohjalta. Tarkastelun vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa Yhdysvaltoja kaavailtiin sopivaksi vertailumaaksi, koska sitä oli jo käytetty alkuperäisessä tutkimuksessa. Osapuolet eivät esittäneet huomautuksia asiasta. Yhdysvaltalainen tuottaja, joka jo toimi yhteistyössä alkuperäisessä tutkimuksessa, toimitti kyselylomakkeella tiedot, joita käytettiin normaaliarvon määrittämisessä.
(29)
Ainoa tiedossa ollut valkovenäläinen tuottaja toimitti vastaukset kyselylomakkeella. Kaiken kaikkiaan Valko-Venäjä vei ureaa noin 25 000 tonnia eli 0,3 prosenttia yhteisön markkinoista. Koska markkinaosuus on hyvin pieni, Valko-Venäjän osalta tarkastellaan lähinnä polkumyynnin toistumisen todennäköisyyttä.
(30)
Tarkastelu koski Valko-Venäjän vientikäyttäytymistä kaikkiin kolmansiin maihin suuntautuvassa viennissä. Maailman kaikille alueille suuntautunutta vientiä harjoitettiin hinnoin, jotka olivat johdonmukaisesti alhaisempia kuin samankaltaisilla markkinoilla todettu normaaliarvo, mikä on osoitus polkumyyntihinnoittelusta muille vientimarkkinoille.
(31)
Lisäksi tarkasteltiin, olisivatko Valko-Venäjän vientihinnat polkumyyntihintoja, jos ne vahvistettaisiin yhteisön nykyistä hintatasoa vastaaviksi. Urean kaltaisen hyödyketuotteen kohdalla olisi epätodennäköistä, että tuotetta myytäisiin nykyisiä markkinahintoja korkeammilla hinnoilla. Myös tämän tarkastelu johti merkittävien polkumyyntimarginaalien vahvistamiseen.
(32)
Samaan aikaan muille vientimarkkinoille suuntautuneen viennin hintojen todettiin olleen hieman korkeammat kuin yhteisöön suuntautuneen viennin hinnat. On kuitenkin syytä epäillä, olisiko yhteisö hintojen suhteen houkuttelevampi markkina-alue kuin muiden kolmansien maiden markkinat.
(33)
Edellä esitettyjen seikkojen ja huomioiden perusteella on viitteitä polkumyynnin todennäköisestä toistumisesta, jos toimenpiteitä ei toteuteta.
2.2 Kroatia
(34)
Kuten johdanto-osan 25 kappaleessa esitetään, yhteisöön suuntautuneen viennin todettiin tapahtuneen polkumyyntihinnoin. Tarkastelu koski myös Kroatian vientikäyttäytymistä kaikkiin kolmansiin maihin suuntautuvassa viennissä. Maailman kaikille alueille suuntautunutta vientiä harjoitettiin hinnoin, jotka olivat alhaisempia kuin normaaliarvo, mikä on osoitus polkumyynnistä jopa ilman edellä kuvattua oikaisua.
(35)
Lisäksi tarkasteltiin, olisivatko Kroatian vientihinnat polkumyyntihintoja, jos ne vahvistettaisiin yhteisön nykyistä hintatasoa vastaaviksi. Urean kaltaisen hyödyketuotteen kohdalla olisi epätodennäköistä, että tuotetta myytäisiin nykyisiä markkinahintoja korkeampiin hintoihin. Myös tämän tarkastelu johti merkittävien polkumyyntimarginaalien vahvistamiseen.
(36)
Samaan aikaan muille vientimarkkinoille suuntautuneen viennin hintojen todettiin olleen hieman korkeammat kuin yhteisöön suuntautuneen viennin hinnat. On kuitenkin syytä epäillä, olisiko yhteisö hintojen suhteen houkuttelevampi markkina-alue kuin muiden kolmansien maiden markkinat.
(37)
Sen vuoksi on viitteitä polkumyynnin todennäköisestä toistumisesta, jos toimenpiteitä ei toteuteta.
2.3 Libya
(38)
Ainoa tiedossa ollut vientiä harjoittanut tuottaja toimitti vastaukset kyselylomakkeeseen epätäydellisinä. Koska se ei toimittanut joitakin puuttuneista tiedoista, oli tarpeen mukaan sovellettava perusasetuksen 18 artiklaa, kun se oli aiheellista. Saatavilla olleiden tietojen mukaan Libya vei tutkimusajanjaksolla ureaa yhteisöön yhteensä noin 70 000 tonnia, eli 0,8 prosenttia yhteisön markkinoista. Koska markkinaosuus on hyvin pieni, Libyan osalta tarkastellaan lähinnä polkumyynnin toistumisen todennäköisyyttä. Polkumyynnin ja sen toistumisen todennäköisyyden tarkastelu perustui saatavilla olleisiin tietoihin.
(39)
Koska käytettävissä ei ollut Libyan kotimarkkinamyynnin edustavia lukuja, normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti alkuperämaan tuotantokustannusten perusteella lisättynä kohtuullisella määrällä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa. Tässä tapauksessa 8 prosentin voittomarginaali todettiin kohtuulliseksi.
(40)
Yhteistyössä toimineen libyalaisen yrityksen toimittaman kyselylomakkeen tarkastelu osoitti, että yritys harjoitti vientiä enimmäkseen muihin kolmansiin maihin. Sen vienti kolmansien maiden markkinoille oli tutkimusajanjaksolla noin 570 000 tonnia, eli yli kahdeksan kertaa yhteisön markkinoille suuntautuneen kokonaisviennin määrä. Vientihintojen vertailu normaaliarvoon edellä kuvatulla tavalla osoitti polkumyynnin olleen merkittävää.
(41)
Esitettiin vakavia epäilyjä siitä, oliko urean tärkeimmän tuotantopanoksen eli kaasun kustannukset merkitty todellisuutta vastaavasti vientiä harjoittavan tuottajan kirjanpitoon. Saatavilla olleiden tietojen perusteella todettiin, että kaasua oli hankittu erityisehdoin sillä perusteella, että sekä vientiä harjoittavan tuottajan että kaasuntoimittajan pääomistajana on Libyan valtio, ja että kaasun hinnat olivat epätavallisen alhaiset. Oikaisu nostaisi polkumyyntimarginaalia merkittävästi. Koska polkumyyntiä esiintyy ilman tätä oikaisua ja kun otetaan huomioon edellä esitetyt päätelmät vahingon toistumisen todennäköisyydestä, tällaisen oikaisun tekemistä ei pidetty tarpeellisena, vaikka siihen oli perusteet.
(42)
Lisäksi tarkasteltiin, olisivatko Libyan vientihinnat polkumyyntihintoja, jos ne vahvistettaisiin yhteisön nykyistä hintatasoa vastaaviksi. Urean kaltaisen hyödyketuotteen kohdalla olisi epätodennäköistä, että tuotetta myytäisiin nykyisiä markkinahintoja korkeammilla hinnoilla. Myös tämän tarkastelu johti merkittävien polkumyyntimarginaalien vahvistamiseen.
(43)
Samaan aikaan muille vientimarkkinoille suuntautuneen viennin hintojen todettiin olleen hieman korkeammat kuin yhteisöön suuntautuneen viennin hinnat. On kuitenkin syytä epäillä, olisiko yhteisö hintojen suhteen houkuttelevampi markkina-alue kuin muiden kolmansien maiden markkinat.
(44)
Edellä esitetyn perusteella on viitteitä polkumyynnin todennäköisestä toistumisesta, jos toimenpiteitä ei toteuteta.
2.4 Ukraina
(45)
Neljä tuottajaa toimi yhteistyössä tässä tutkimuksessa. Vain kaksi niistä harjoitti vientimyyntiä yhteisöön tutkimusajanjaksolla. Kaiken kaikkiaan Ukraina vei ureaa noin 20 000 tonnia eli 0,2 prosenttia yhteisön markkinoista. Koska markkinaosuus on hyvin pieni, Ukrainan osalta tarkastellaan lähinnä polkumyynnin toistumisen todennäköisyyttä.
(46)
Kaasun kustannusten osalta havaittiin, että Ukraina tuo Venäjältä suurimman osan tuotantoalueella kulutetusta kaasusta. Tässä suhteessa kaikki saatavilla olevat tiedot osoittavat, että Venäjältä Ukrainaan tuodun maakaasun hinnat ovat selvästi sääntelemättömillä maakaasumarkkinoilla maksettuja markkinahintoja alemmat. Tutkimuksesta kävi ilmi, että Venäjältä yhteisöön vietynä maakaasun hinta oli noin kaksi kertaa korkeampi kuin kaasun kotimarkkinahinta Ukrainassa. Siksi pyynnön esittäjän maksamat kaasukustannukset oikaistiin muilta edustavilta markkinoilta saatujen tietojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Oikaistu hinta perustui Saksan ja Tšekin rajalla (Waidhaus) vietäväksi myydyn venäläisen maakaasun keskihintaan, josta vähennettiin kuljetuskustannukset. Waidhaus on tärkein venäläisen kaasun myyntikanava EU:hun, joka on venäläisen kaasun suurin markkina-alue ja jossa hinnat antavat kohtuullisen hyvän käsityksen kustannuksista, joten sitä voidaan pitää perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuna edustavana markkina-alueena.
(47)
Koska oikaistut kotimarkkinahinnat alittivat tutkimuksessa mukana olleista yrityksistä kolmen kustannukset, normaaliarvona käytettiin tuotantokustannuksia, joihin lisättiin 8 prosentin kohtuullinen voittomarginaali. Neljännen yrityksen osalta tähän tarkoitukseen käytettiin asianmukaisesti oikaistuja kotimarkkinahintoja.
(48)
Sen jälkeen tarkasteltiin ukrainalaisten vientiä harjoittavien tuottajien vientikäyttäytymistä kaikkiin kolmansiin maihin suuntautuvassa viennissä. Maailman kaikille alueille suuntautunutta vientiä harjoitettiin hinnoin, jotka olivat johdonmukaisesti ja merkittävästi alhaisempia kuin määritetty normaaliarvo.
(49)
Lisäksi tarkasteltiin, olisivatko Ukrainan vientihinnat polkumyyntihintoja, jos ne vahvistettaisiin yhteisön nykyistä hintatasoa vastaaviksi. Urean kaltaisen hyödyketuotteen kohdalla olisi epätodennäköistä, että tuotetta myytäisiin nykyisiä markkinahintoja korkeammilla hinnoilla. Myös tämän tarkastelu johti merkittävien polkumyyntimarginaalien vahvistamiseen. Samaan aikaan muille vientimarkkinoille suuntautuneen viennin hintojen todettiin olleen vertailukelpoisella tasolla yhteisöön suuntautuneen viennin hintoihin nähden. On kuitenkin syytä epäillä, olisiko yhteisö hintojen suhteen houkuttelevampi markkina-alue kuin muiden kolmansien maiden markkinat. Edellä esitettyjen seikkojen ja huomioiden perusteella on viitteitä polkumyynnin todennäköisestä toistumisesta, jos toimenpiteitä ei toteuteta.
3. Tuonnin kehitys siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan
3.1 Valko-Venäjä
(50)
Saatujen tietojen mukaan Valko-Venäjällä oli tutkimusajanjaksolla enintään noin 150 000 tonnin käyttämätön kapasiteetti. Lisäksi sen vienti kolmansiin maihin oli noin 225 000 tonnia.
(51)
Ei ole poissuljettua, että osa käyttämättömästä kapasiteetista suunnataan yhteisöön, jos toimenpiteet kumotaan. Ainoalla valkovenäläisellä viejällä on toimivat jakelukanavat yhteisössä, ja yhteisön markkinat ovat yleisesti kokonsa puolesta houkuttelevat etenkin maantieteellisesti lähellä sijaitsevien maiden kannalta.
(52)
Ei kuitenkaan ole poissuljettua, että osa tästä määrästä viedään myös muihin kolmansiin maihin, koska noudettuna lähettäjältä -hinnat kyseisille alueille ovat todennäköisesti samaa luokkaa (tai jopa korkeampia) kuin hinnat, joita voitaisiin veloittaa yhteisöön suuntautuvasta viennistä. Ei myöskään ole mahdotonta, että urean kulutus kasvaa maailman muilla alueilla, kun otetaan huomioon laajamittaisen maataloustuotannon nykyiset suuntaukset. Kaiken kaikkiaan ei ole odotettavissa, että vienti kasvaisi koko käyttämättömän kapasiteetin verran, mutta se todennäköisesti ylittäisi vähimmäistason, jos toimenpiteiden voimassaolo päättyy.
(53)
Viennin mahdolliseen suuntaamiseen kolmansista maista yhteisöön pätevät samankaltaiset väitteet, joten on epätodennäköistä, että vienti yhteisöön kasvaisi merkittävästi lähitulevaisuudessa, jos toimenpiteiden voimassaolo päättyy.
3.2 Kroatia
(54)
Saatujen tietojen mukaan Kroatialla oli tutkimusajanjaksolla enintään noin 120 000 tonnin käyttämätön kapasiteetti. Lisäksi sen vienti kolmansiin maihin oli noin 60 000 tonnia. Ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että osa käyttämättömästä kapasiteetista suunnattaisiin yhteisöön, jos toimenpiteet kumotaan. Ainoalla kroatialaisella viejällä on hyvin toimivat jakelukanavat yhteisössä, ja yhteisön markkinat ovat yleisesti kokonsa puolesta houkuttelevat etenkin maantieteellisesti lähellä sijaitsevien maiden kannalta.
(55)
Polkumyynnin vastaiset toimenpiteet eivät kuitenkaan ole estäneet Kroatiaa viemästä huomattavia määriä yhteisöön. Ei ole viitteitä siitä, että toimenpiteet olisivat estäneet yhteisöön vietyjen määrien lisäämistä. Näin ollen ei ole todennäköistä, että vientiä yhteisöön merkittävästi kasvatettaisiin kyseisen käyttämättömän kapasiteetin käyttöönotolla. Ei myöskään ole poissuljettua, että osa tästä määrästä voidaan viedä myös muihin kolmansiin maihin, koska noudettuna lähettäjältä -hinnat kyseisille alueille olisivat todennäköisesti samaa luokkaa (tai hieman korkeampia) kuin hinnat, joita voitaisiin veloittaa yhteisöön suuntautuvasta viennistä.
(56)
Ei myöskään ole mahdotonta, että urean kulutus kasvaa maailman muilla alueilla, kun otetaan huomioon laajamittaisen maataloustuotannon nykyiset suuntaukset. Kaiken kaikkiaan ei ole odotettavissa, että merkittävä osa Kroatian käyttämättömästä kapasiteetista käytettäisiin yhteisöön suuntautuvan viennin kasvattamiseen, mutta vientimäärät huomioon ottaen yhteisöön suuntautuvan viennin odotetaan säilyvän vähimmäistason yläpuolella.
(57)
Viennin mahdolliseen suuntaamiseen kolmansista maista yhteisöön pätevät samankaltaiset väitteet, joten on epätodennäköistä, että vienti yhteisöön kasvaisi merkittävästi lähitulevaisuudessa, jos toimenpiteiden voimassaolo päättyy.
3.3 Libya
(58)
Saatavilla olevien tietojen mukaan Libyalla oli tutkimusajanjaksolla enintään noin 140 000 tonnin käyttämätön kapasiteetti. Lisäksi sen vienti kolmansiin maihin oli noin 570 000 tonnia. Ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että osa käyttämättömästä kapasiteetista suunnataan yhteisöön, jos toimenpiteet kumotaan. Ainoalla libyalaisella viejällä on toimivat jakelukanavat yhteisössä, ja yhteisön markkinat ovat yleisesti kokonsa puolesta houkuttelevat etenkin maantieteellisesti lähellä sijaitsevien maiden kannalta.
(59)
Ei kuitenkaan ole poissuljettua, että osa tästä määrästä viedään myös muihin kolmansiin maihin, koska noudettuna lähettäjältä -hinnat kyseisille alueille ovat todennäköisesti samaa luokkaa (tai jopa korkeampia) kuin hinnat, joita voitaisiin veloittaa yhteisöön suuntautuvasta viennistä. Ei myöskään ole mahdotonta, että urean kulutus kasvaa maailman muilla alueilla, kun otetaan huomioon laajamittaisen maataloustuotannon nykyiset suuntaukset. Kaiken kaikkiaan ei ole odotettavissa, että vienti kasvaisi koko käyttämättömän kapasiteetin verran mutta se todennäköisesti ylittäisi vähimmäistason, jos toimenpiteiden voimassaolo päättyy.
(60)
Viennin mahdolliseen suuntaamiseen kolmansista maista yhteisöön pätevät samankaltaiset väitteet, joten on epätodennäköistä, että vienti yhteisöön kasvaisi merkittävästi lähitulevaisuudessa, jos toimenpiteiden voimassaolo päättyy.
3.4 Ukraina
(61)
Saatujen tietojen mukaan Ukrainalla oli tutkimusajanjaksolla enintään noin 375 000 tonnin käyttämätön kapasiteetti. Lisäksi sen vienti kolmansiin maihin oli noin 3 500 000 tonnia. Ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että osa käyttämättömästä kapasiteetista suunnataan yhteisöön, jos toimenpiteet kumotaan. Ukrainalaisilla viejillä on toimivat jakelukanavat yhteisössä, ja yhteisön markkinat ovat yleisesti kokonsa puolesta houkuttelevat etenkin maantieteellisesti lähellä sijaitsevien maiden kannalta. Ei kuitenkaan ole poissuljettua, että osa tästä määrästä viedään myös muihin kolmansiin maihin, koska noudettuna lähettäjältä -hinnat kyseisille alueille ovat todennäköisesti samaa luokkaa kuin hinnat, joita voitaisiin veloittaa yhteisöön suuntautuvasta viennistä. Ei myöskään ole mahdotonta, että urean kulutus kasvaa maailman muilla alueilla, kun otetaan huomioon laajamittaisen maataloustuotannon nykyiset suuntaukset. Kaiken kaikkiaan ei ole odotettavissa, että vienti kasvaisi koko käyttämättömän kapasiteetin verran mutta se todennäköisesti ylittäisi vähimmäistason, jos toimenpiteiden voimassaolo päättyy.
(62)
Viennin mahdollisesta suuntaamisesta kolmansista maista uudelleen yhteisöön pyynnön esittäjät ovat väittäneet, että ennustettu kapasiteetin lisäys muilla alueilla (etenkin Lähi-idässä) korvaisi Ukrainan viennin varsinkin Aasiassa, mutta myös Afrikassa ja Latinalaisessa Amerikassa, yli 3 000 000 tonnin osalta, joten tämä määrä suunnattaisiin uudelleen yhteisöön vietäväksi. Saatujen tietojen perusteella ei ole kuitenkaan mahdollista päätellä, että tällainen siirtymä tapahtuisi, muun muassa siksi, että nämä markkinoille mahdollisesti tulevat ylimääräiset määrät voisivat tulla katetuksi kasvavalla maailmanlaajuisella kysynnällä. Ei ole myöskään poissuljettua, että kapasiteetti kasvaa pyynnön esittäjän arvioimaa aikaväliä pitemmällä ajalla. Kaiken kaikkiaan ei ole mahdollista vahvistaa, että yhteisön markkinoille todennäköisesti suunnattaisiin uudelleen huomattavasti aiempaa suurempia määriä lähitulevaisuudessa, jos toimenpiteiden voimassaolo päättyy.
4. Päätelmät polkumyynnin jatkumisen tai toistumisen todennäköisyydestä
(63)
Edellä mainitun tarkastelun perusteella todetaan, että merkittävien ureamäärien polkumyynti ei todennäköisesti jatkuisi Kroatian tapauksessa ja että polkumyynti ei toistuisi kolmen muun asianomaisen maan kohdalla, jos toimenpiteet kumottaisiin.
D. YHTEISÖN TUOTANNONALAN MÄÄRITELMÄ
1. Yhteisön tuotannonalan määritelmä
(64)
Yhteisössä samankaltaista tuotetta valmistaa 16 tuottajaa, joiden tuotoksen katsotaan muodostavan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun koko yhteisön tuotannon. Kahdeksasta on tullut yhteisön tuottajia Euroopan unionin laajentumisen ajankohtana 1 päivänä toukokuuta 2004.
(65)
Yhteensä 16:sta yhteisön tuottajasta 12 suostui yhteistyöhön tutkimuksessa, ja kolme lähetti tiedot otantaa varten mutta ei tarjoutunut laajempaan yhteistyöhön. Yksikään yhteisön tuottaja ei vastustanut tarkastelupyyntöä.
(66)
Yhteistyötä tekivät siis seuraavat 12 tuottajaa:
-
Achema AB (Liettua),
-
Adubos de Portugal (Portugali),
-
AMI Agrolinz Melamine International GmbH (Itävalta),
-
Duslo a.s. (Slovakia),
-
Fertiberia SA (Espanja),
-
AS Nitrofert (Viro),
-
Nitrogénmüvek Zrt (Unkari),
-
SKW Stickstoffwerke Piesteritz (Saksa),
-
Yara Group (johon kuuluvat Yara France SA (Ranska), Yara Italia S.p.A (Italia), Yara Brunsbuttel GmbH (Saksa) ja Yara Sluiskil BV (Alankomaat),
-
Zakłady Azotowe Puławy SA, Puławy (Puola),
-
ZAK S.A. (Puola),
-
BASF AG (Saksa).
(67)
Näiden 12 yhteisön tuottajan osuus yhteisön koko tuotannosta oli tutkimusajanjaksolla noin 80 prosenttia, joten niiden katsotaan edustavan suurinta osaa samankaltaisen tuotteen koko tuotannosta yhteisössä. Niiden katsotaan siten muodostavan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan, ja niistä käytetään jäljempänä nimitystä ’yhteisön tuotannonala’. Neljästä yhteistyöhön osallistumattomasta yhteisön tuottajasta käytetään jäljempänä nimitystä ’muut yhteisön tuottajat’.
(68)
Kuten edellä mainitaan, tutkimukseen valittiin neljän yrityksen otos. Kaikki otokseen valitut yhteisön tuottajat tekivät yhteistyötä ja lähettivät vastaukset kyselylomakkeeseen määräajassa. Lisäksi muut kahdeksan yhteistyöhön osallistuvaa tuottajaa toimittivat pyydettyjä yleisiä tietoja vahinkoa koskevaa tarkastelua varten.
E. TILANNE YHTEISÖN MARKKINOILLA
1. Kulutus yhteisön markkinoilla
(69)
Yhteisön kulutus määritettiin yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla tapahtuneen myynnin määrän, muiden yhteisön tuottajien yhteisön markkinoilla tapahtuneen myynnin määrän ja EU:hun tapahtuvaa tuontia koskevien Eurostatin tilastojen perusteella. Euroopan unioni laajentui vuonna 2004, mutta kulutus määritettiin analyysin selkeyden ja johdonmukaisuuden vuoksi 25 jäsenvaltion EU:n markkinoiden pohjalta koko tarkastelujakson ajalta. Koska tämä tutkimus pantiin vireille ennen Euroopan unionin laajentumista edelleen Bulgariaan ja Romaniaan, analyysi rajattiin koskemaan tilannetta 25 jäsenvaltiota käsittävässä EU:ssa.
(70)
Yhteisön kulutus kasvoi 3 prosenttia vuodesta 2002 vuoteen 2003 ja säilyi vakaana tutkimusajanjaksoon asti.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
EY:n kokonaiskulutus (tonnia)
8 650 000
8 945 000
8 955 000
8 875 000
8 950 000
Indeksi (2002 = 100)
100
103
104
103
103
2. Tuonti asianomaisista maista
2.1 Tuonnin määrä, markkinaosuus ja hinta
(71)
Valko-Venäjältä, Kroatiasta, Libyasta ja Ukrainasta tulevan tuonnin määrät, markkinaosuudet ja keskimääräiset hinnat kehittyivät seuraavassa kuvatulla tavalla. Tiedot perustuvat Eurostatin tilastoihin.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Valko-Venäjä - Tuonti (tonnia)
134 931
167 981
62 546
62 044
25 193
Markkinaosuus
1,6 %
1,9 %
0,7 %
0,7 %
0,3 %
Tuontihinnat
(euroa/tonni)
107,5
126,6
148,5
165,7
190,5
Indeksi (2002 = 100)
100
118
138
154
177
Ukraina - Tuonti (tonnia)
44 945
36 304
77 270
84 338
52 553
Markkinaosuus
0,5 %
0,4 %
0,8 %
0,9 %
0,5 %
Tuontihinnat
(euroa/tonni)
117,4
134,5
139,6
192,7
194,0
Indeksi (2002 = 100)
100
115
119
164
165
Kroatia - Tuonti (tonnia)
126 400
179 325
205 921
187 765
208 050
Markkinaosuus
1,5 %
2,0 %
2,3 %
2,1 %
2,3 %
Tuontihinnat
(euroa/tonni)
125,1
135,0
145,0
171,7
185,0
Indeksi (2002 = 100)
100
108
116
137
148
Libya - Tuonti (tonnia)
142 644
227 793
153 390
124 515
73 361
Markkinaosuus
1,6 %
2,5 %
1,7 %
1,4 %
0,8 %
Tuontihinnat
(euroa/tonni)
114,1
134,9
147,2
193,8
201,6
Indeksi (2002 = 100)
100
118
129
170
177
(72)
Valko-Venäjän tuontimäärät kasvoivat hieman vuodesta 2002 vuoteen 2003 ja vähenivät sen jälkeen koko ajan tarkastelujakson aikana (- 81 prosenttia koko ajanjaksolla). Vastaavasti sen markkinaosuus kasvoi hieman vuodesta 2002 vuoteen 2003, pieneni sen jälkeen jatkuvasti, ja oli tutkimusajanjaksolla 0,3 prosenttia. Määrät vastasivat vähimmäismääriä vuodesta 2004 alkaen. Hinnat nousivat tarkastelujaksolla 107:sta 190 euroon/tonni.
(73)
Ukrainan tuontimäärät alittivat koko ajan vähimmäismäärän, ja sen tuontihinnat puolestaan nousivat 65 prosenttia vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana.
(74)
Kroatian tuonti oli melko vakaata koko ajan, noin 2 prosenttia yhteisön markkinoista, mutta sen tuontihinnat nousivat 48 prosenttia.
(75)
Libyasta tullut tuonti kasvoi vuonna 2003 mutta laski sitten jatkuvasti tutkimusajanjakson loppuun asti. Koko ajanjaksolla tuonti väheni 49 prosenttia ja markkinaosuus putosi vuonna 2002 kirjatusta 1,6 prosentista 0,8 prosenttiin tutkimusajanjaksolla. Muiden asianomaisten maiden tapaan myös Libyan tuontihinnat nousivat, ja hinnannousuksi todettiin 77 prosenttia vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välisen aikana.
(76)
Näiden neljän maan tuontihintojen kasvu on suhteellisesti suurempi tai vastaava kuin yhteisön myyntihintojen kasvu tuotannonalalla.
(77)
Tutkimusajanjaksolla esiintyneen hintojen alittavuuden määrittämiseksi verrattiin yhteisön tuotannonalan etuyhteydettömiltä asiakkailta veloittamia noudettuna lähettäjältä -hintoja Kroatian ainoan vientiä harjoittavan ja yhteistyössä toimineen tuottajan CIF yhteisön rajalla -hintoihin, joita oli oikaistu asianmukaisesti, jotta ne vastaisivat hintoja määräsatamissa. Vertailu osoitti, että tuontihinnat alittivat yhteisön tuotannonalan hinnat 4,7 prosentin verran. Hinnat olivat kuitenkin samaa tasoa kuin vahvistettu yhteisön tuotannonalan hinta vahingollisten toimien puuttuessa.
(78)
Kun otetaan huomioon, että asianomaisista neljästä maasta kolmen markkinaosuudet jäivät alle vähimmäistason, sekä yksittäin että yhdessä tarkasteltuna, katsottiin, että niiden harjoittama tuonti yhteisöön ei aiheuttanut vahinkoa ja että sen vuoksi hinnan alittavuuden marginaalit eivät olleet olennaisia vahingon jatkumisen tarkastelun kannalta.
3. Tuonti muista maista
(79)
Seuraavassa taulukossa esitetään tuontimäärät muista kolmansista maista tarkastelujakson aikana. Myös seuraavat määrät ja hintasuuntaukset perustuvat Eurostatin tietoihin.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Tuonti Venäjältä (tonnia)
1 360 025
1 429 543
1 783 742
1 404 863
1 488 367
Markkinaosuus
15,7 %
16,0 %
19,9 %
15,8 %
16,6 %
Tuontihinnat, Venäjä (euroa/tonni)
119
133
154
180
196
Tuonti Egyptistä (tonnia)
579 830
629 801
422 892
385 855
624 718
Markkinaosuus
6,7 %
7,0 %
4,7 %
4,3 %
7,0 %
Tuontihinnat, Egypti (euroa/tonni)
149
163
178
220
222
Tuonti Romaniasta (tonnia)
260 298
398 606
235 417
309 195
248 377
Markkinaosuus
3,0 %
4,5 %
2,6 %
3,5 %
2,8 %
Tuontihinnat, Romania (euroa/tonni)
123
142
175
197
210
Tuonti kaikista muista kolmansista maista (tonnia)
373 732
291 620
254 311
336 110
326 579
Markkinaosuus
4,3 %
3,3 %
2,8 %
3,8 %
3,6 %
Tuontihinnat, kaikki muut kolmannet maat (euroa/tonni)
141
170
194
221
224
Markkinaosuus, kaikki kolmannet maat
29,7 %
30,8 %
30,0 %
27,4 %
30,0 %
(80)
On huomattava, että kokonaistuonti kolmansista maista kasvoi 4,4 prosenttia koko ajanjaksolla. Tämä johtuu lähinnä tähän asti tärkeimmästä viejämaasta eli Venäjältä tulleen tuonnin kasvusta (9,4 prosenttia). On myös huomattava, että Venäjältä tapahtuvaan tuontiin sovellettiin toimenpiteitä vähimmäistuontihintojen muodossa koko ajanjaksolla; nämä toimenpiteet kumottiin asetuksella (EY) N:o 907/2007 (ks. johdanto-osan 6 kappale). Vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana Egyptistä tapahtunut tuonti kasvoi 7,7 prosenttia, kun taas tuonti muista kolmansista maista väheni saman verran, ja Romanian osuus tästä muiden kolmansien maiden tuonnista oli yli 40 prosenttia. Kaikki edellä mainitut maat harjoittivat vientiä yhteisöön hinnoin, jotka eivät alittaneet yhteisön tuotannonalan hintoja tutkimusajanjaksolla ja/tai jotka ylittävät yhteisön tuotannonalan hinnan vahingollisten toimien puuttuessa.
4. Yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne
(81)
Komissio tarkasteli perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikkia sellaisia olennaisia taloudellisia tekijöitä ja osoittimia, jotka vaikuttavat yhteisön tuotannonalan tilanteeseen.
4.1 Alustavat huomiot
(82)
Yhteistyössä toimineista yhteisön tuottajista suurimman osan havaittiin käyttävän samankaltaista tuotetta jalostaakseen siitä sekoite- tai synteettisiä lannoitteita, jotka ovat typpipitoisia jatkojalostustuotteita ja sisältävät typen lisäksi myös muita aineita, kuten vesiliukoista fosforia ja/tai vesiliukoista kaliumia.
(83)
Tällaisten urean tuotannossa käytettävien sisäisten siirtojen todettiin pysyvän erillään avoimista markkinoista, eivätkä ne näytä kilpailevan suoraan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin kanssa. Tutkimuksesta kävi ilmi, että tällaisen kytköskäytön osuus on tasaisesti noin 20 prosentin luokkaa yhteisön tuotannonalan kokonaistuotannosta. Siksi sillä ei katsota olevan suurta merkitystä yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon kannalta.
(84)
Tietyt vahinkoindikaattorit (tuotanto, tuotantokapasiteetti, varastot, myynti, markkinaosuus, kasvu ja työllisyys) arvioidaan otantaa sovellettaessa vakiintuneen käytännön mukaan koko yhteisön tuotannonalan osalta (ks. jäljempänä olevat taulukot), kun taas yksittäisten yritysten tulokseen liittyviä vahinkoindikaattoreita, kuten hintoja, tuotantokustannuksia, kannattavuutta, palkkoja, investointeja, sijoitetun pääoman tuottoa, kassavirtaa ja pääoman saantia tarkastellaan otokseen valituilta yhteisön tuottajilta saatujen tietojen pohjalta (ks. jäljempänä olevat taulukot).
4.2 Koko yhteisön tuotannonalaan liittyvät tiedot
a) Tuotanto
(85)
Yhteisön tuotannonalan tuotanto, kytkössiirtoihin käytetty osuus mukaan luettuna, säilyi käytännöllisesti katsoen samalla tasolla vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, sillä se kasvoi 5 prosenttia vuonna 2003 ja väheni saman verran vuonna 2004. Tuotanto kasvoi hieman vuonna 2005 (2 prosenttiyksikköä) ja tutkimusajanjaksolla (1 prosenttiyksikkö) 4,45 miljoonan tonnin tasolle.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yhteisön tuotannonalan tuotanto (tonnia)
4 300 000
4 500 000
4 300 000
4 400 000
4 450 000
Indeksi (2002 = 100)
100
105
100
102
103
Kytkössiirtoihin käytetty yhteisön tuotannonalan tuotanto
800 000
800 000
800 000
900 000
900 000
Prosenttiosuus tuotannosta
19,3 %
18,5 %
19,5 %
20,6 %
20,2 %
Lähde: pyynnön esittäjät, otantakyselyyn annetut vastaukset ja tarkistetut kyselylomakkeen vastaukset.
b) Kapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(86)
Tuotantokapasiteetti lisääntyi hiukan (5 prosenttia) vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tuotanto säilyi vakaana, joten kapasiteetin käyttöaste laski hieman vuoden 2002 tasolta 84 prosentista 81 prosenttiin tutkimusajanjaksolla. Kapasiteetin käyttöasteeseen voi kuitenkin tämäntyyppisessä tuotannossa ja teollisuudessa vaikuttaa muiden samoilla tuotantolaitteilla valmistettavien tuotteiden tuotanto, jolloin käyttöasteen merkitys vahinkoa kuvaavana indikaattorina vähenee.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yhteisön tuotannonalan tuotantokapasiteetti (tonnia)
5 100 000
5 200 000
5 200 000
5 400 000
5 360 000
Indeksi (2002 = 100)
100
101
101
106
105
Yhteisön tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste
84 %
88 %
84 %
81 %
81 %
Indeksi (2002 = 100)
100
104
100
96
96
c) Varastot
(87)
Yhteisön tuotannonalan loppuvarastot säilyivät suhteellisen vakaina vuosien 2002 ja 2004 välisenä aikana ja kasvoivat sen jälkeen jyrkästi (24 prosenttiyksikköä vuonna 2005 ja edelleen 13 prosenttiyksikköä tutkimusajanjakson lopussa). Koska kytkössiirtoihin käytettyä ureaa varastoidaan sen tuotteen kanssa, jota myydään vapaille markkinoille, varastojen tasoa pidetään vähemmän merkityksellisenä vahinkoindikaattorina. Lisäksi on huomattava, että tutkimusajanjakson päättyminen osuu kausialennusmyyntien alkamisen ajankohtaan.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yhteisön tuotannonalan loppuvarastot (tonnia)
250 000
240 000
260 000
320 000
350 000
Indeksi (2002 = 100)
100
94
103
127
140
d) Myyntimäärä
(88)
Yhteisön tuotannonalan myynti yhteisön markkinoilla väheni hieman eli 3 prosenttia vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välillä.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yhteisön tuotannonalan myynti yhteisöön (tonnia)
3 150 000
3 240 000
3 050 000
3 000 000
3 070 000
Indeksi (2002 = 100)
100
103
97
95
97
e) Markkinaosuus
(89)
Myös yhteisön tuotannonalan markkinaosuus pieneni jonkin verran vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, 36,5 prosentista 34,3 prosenttiin.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus
36,5 %
36,3 %
34,1 %
33,8 %
34,3 %
Indeksi (2002 = 100)
100
99
93
93
94
f) Kasvu
(90)
Yhteisön tuotannonala menetti pienen osan markkinaosuudestaan vakailla markkinoilla tarkastelujakson aikana. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden menetys ei korvautunut asianomaisten neljän maan tuonnilla; kyseisten maiden markkinaosuus pieneni 5,8 prosentista 4,4 prosenttiin vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana.
g) Työllisyys
(91)
Työllisyys yhteisön tuotannonalalla putosi 6 prosenttia vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välillä samalla kun tuotanto hieman kasvoi, mikä kuvastaa yhteisön tuotannonalan pyrkimystä parantaa jatkuvasti tuottavuuttaan ja kilpailukykyään.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Työllisyys yhteisön tuotannonalalla tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa
1 235
1 230
1 155
1 160
1 165
Indeksi (2002 = 100)
100
100
94
94
94
h) Tuottavuus
(92)
Yhteisön tuotannonalan tuotanto työntekijää kohti vuodessa kasvoi 6 prosenttia vuosien 2002 ja 2003 välillä ja säilyi muuttumattomana tutkimusajanjaksoon asti, mikä on osoitus yhteisön tuotannonalan työvoiman vähentämisen ja tuotannon kasvun positiivisesta yhteisvaikutuksesta.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yhteisön tuotannonalan tuottavuus (tonnia työntekijää kohti)
3 500
3 700
3 745
3 765
3 735
Indeksi (2002 = 100)
100
106
107
108
107
i) Polkumyyntimarginaalin suuruus
(93)
Tarkasteltaessa tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin suuruuden vaikutuksia yhteisön tuotannonalaan tutkimusajanjaksolla ottaen huomioon, että i) tuonti Valko-Venäjältä, Ukrainasta ja Libyasta oli vähimmäistasoa pienempi, ii) tuonti Kroatiasta säilyi samalla tasolla ja tuonnin hinnat nousivat EU:n myyntihintojen kasvua mukaillen ja iii) yhteisön tuotannonalan yleinen taloudellinen tilanne oli hyvin myönteinen, kyseisiä vaikutuksia ei pidetä merkittävinä eikä indikaattoria merkityksellisenä.
j) Aiemman polkumyynnin vaikutuksista toipuminen
(94)
Edellä ja jäljempänä tarkastellut indikaattorit osoittavat selvästi huomattavaa parannusta yhteisön tuotannonalan taloudellisessa ja rahoituksellisessa tilanteessa.
4.3 Otokseen valittuihin yhteisön tuottajiin liittyvät tiedot
a) Myyntihinnat ja kotimarkkinahintoihin vaikuttavat tekijät
(95)
Otokseen valittujen yhteisön tuotannonalan tuottajien keskimääräinen nettomyyntihinta kasvoi huomattavasti vuoden 2004 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, mikä on osoitus johdonmukaisesta ja jatkuvasta raaka-aineiden kustannusten noususta ja kyseisellä ajalla vallitsevista myönteisistä urean kansainvälisistä markkinaolosuhteista.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Yksikköhinta EY:n markkinoilla, otokseen valitut tuottajat (euroa/tonni)
138
149
164
189
207
Indeksi (2002 = 100)
100
108
120
138
151
b) Palkat
(96)
Työntekijäkohtainen keskipalkka nousi 13 prosenttia vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välillä jäljempänä olevan taulukon mukaisesti. Palkkojen nousua voidaan pitää maltillisena, kun otetaan huomioon inflaatio ja työvoiman yleinen vähentyminen.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Otokseen valittujen tuottajien vuotuiset työvoimakustannukset työntekijää kohti (tuhatta euroa)
44,2
47,2
47,1
48,6
49,9
Indeksi (2002 = 100)
100
107
107
110
113
c) Investoinnit
(97)
Otokseen valittujen neljän tuottajan vuotuiset investoinnit samankaltaiseen tuotteeseen kasvoivat tarkastelujakson aikana 74 prosenttia vaihdellen kuitenkin jonkin verran. Investoinnit kohdistuivat pääasiassa vanhojen koneiden ajanmukaistamiseen ja ympäristövaatimusten täyttämiseen. Tämä on osoitus yhteisön tuotannonalan pyrkimyksistä parantaa jatkuvasti tuottavuuttaan ja kilpailukykyään. Tulokset näkyvät tuottavuuden kehityksessä: se kasvoi samana aikana huomattavasti (ks. johdanto-osan 92 kappale).
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Otokseen valittujen tuottajien nettoinvestoinnit (tuhatta euroa)
20 493
11 095
31 559
40 001
35 565
Indeksi (2002 = 100)
100
54
154
195
174
d) Kannattavuus ja sijoitetun pääoman tuotto
(98)
Otokseen valittujen tuottajien kannattavuus parani selvästi vuodesta 2002 vuoteen 2005, jolloin se oli yli 19 prosenttia myynnin arvosta. Kaasun hinnan tasainen nousu vuoden 2006 alussa johti tuloksen palautumiseen 10,7 prosentin tasolle tutkimusajanjakson aikana. Alkuperäisessä tutkimuksessa oli katsottu, että ilman vahingollista polkumyyntiä olisi voitu saavuttaa 8 prosentin voittomarginaali. Sijoitetun pääoman tuotto ilmaistuna voittoprosenttina sijoitetun pääoman nettokirjanpitoarvosta noudatti suunnilleen kannattavuuden kehitystä koko tarkastelujakson ajan.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Otokseen valittujen tuottajien etuyhteydettömille asiakkaille suuntautuneen EY-myynnin kannattavuus (% nettomyynnistä)
4,6 %
11,1 %
18,4 %
19,3 %
10,7 %
Indeksi (2002 = 100)
100
241
400
419
233
Otokseen valittujen tuottajien sijoitetun pääoman tuotto (voitto prosentteina sijoitusten nettokirjanpitoarvosta)
10,7 %
31,0 %
48,8 %
51,1 %
29,4 %
Indeksi (2002 = 100)
100
290
456
477
275
e) Kassavirta ja pääoman saanti
(99)
Kassavirta kasvoi huomattavasti vuodesta 2002 vuoteen 2005 ja pieneni tasaisesti tutkimusajanjaksolla. Kehitys on samansuuntainen samalla kaudella havaitun yleisen kannattavuuden kehittymisen kanssa.
2002
2003
2004
2005
Tutkimusajanjakso
Otokseen valittujen tuottajien kassavirta (tuhatta euroa)
38 534
60 289
92 671
111 722
58 912
Indeksi (2002 = 100)
100
156
240
290
153
(100)
Tutkimuksessa ei havaittu, että otokseen valituilla yhteisön tuottajilla olisi ollut vaikeuksia saada pääomaa.
5. Päätelmät
(101)
Vuoden 2002 ja tutkimusajanjakson välillä yhteisön tuotannonalan markkinaosuus samoin kuin sen myynnin määrä yhteisön markkinoilla laskivat hieman. Yhteisön tuotannonalan kokonaistilanne parani kuitenkin tarkastelujakson aikana.
(102)
Varastojen kasvua lukuun ottamatta lähes kaikkien muiden vahinkoindikaattorien kehitys oli myönteistä: yhteisön tuotannonalan tuotantomäärä kasvoi ja yksikkömyyntihinnat nousivat, ja vuoden 2002 jälkeen kannattavuus ylitti merkittävästi alkuperäisessä tutkimuksessa asetetun kannattavuuden tavoitetason.
(103)
Sijoitetun pääoman tuotto ja kassavirta kehittyivät nekin myönteisesti. Palkkakehitys oli maltillista ja yhteisön tuotannonala jatkoi investoimista. Myös tuottavuus kasvoi huomattavasti, mikä kertoo tuotannon myönteisestä kehityksestä ja yhteisön tuotannonalan pyrkimyksistä parantaa sitä investoinnein.
(104)
Pyynnön esittäjä väitti, että pitkän aikavälin kannattavuusvaatimusten myynnin tuottona mitattuna olisi urean tuotannonalalla oltava 25 prosentin tasolla verojen jälkeen. Tämä tarkoittaisi noin 36 prosentin voittoa liikevaihdosta ennen veroja. Pyynnön esittäjä väitti, että tämä olisi perusteltua uuden ammoniakin/urean tuotantolaitoksen perustamiskustannusten vuoksi, mikä edellyttäisi 11 prosentin suuruista sijoitetun pääoman tuottoa (jonka väitetään vastaavan 36 prosentin voittoa liikevaihdosta ennen veroja). Tältä osin on huomattava, ettei pyynnön esittäjä ole missään vaiheessa tätä menettelyä vaatinut näin korkeaa tavoitetasoa voitolle, ja alkuperäisessä tutkimuksessa määritettiin 8 prosentin voittomarginaali, johon voidaan päästä silloin, kun vahinkoa aiheuttavaa polkumyyntiä ei esiinny. Lisäksi yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asiassa T-210/95 antamassaan tuomiossa vahvistanut, että ’… voittomarginaali, joka neuvoston on käytettävä laskiessaan tavoitehintaa, jolla voidaan poistaa kyseinen vahinko, saa olla korkeintaan sen voittomarginaalin suuruinen, jonka yhteisön teollisuus voi kohtuudella odottaa saavansa tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa, joissa ei esiinny polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia.’ (8) Samassa asiassa vahvistettiin myös, että ’… väitteelle, jonka mukaan voittomarginaali, jota toimielinten on käytettävä, on oltava se, jota tarvitaan yhteisön teollisuuden henkiinjäämisen ja/tai pääomalle saatavan riittävän tuoton varmistamiseksi, ei löydy mitään tukea perusasetuksesta.’
(105)
Pyynnön esittäjä väitti myös, että lannoitetuotannossa myynnin tuotto ei ole asianmukainen vahingon indikaattori voiton osalta ja että sijoitetun pääoman tuotto on tällaiseen arviointiin laadullisesti paremmin soveltuva. Lisäksi väitettiin, että viimeksi mainitun indikaattorin perusteella yhteisön tuotannonalalle aiheutui vahinkoa.
(106)
Kun otetaan huomioon lannoiteteollisuuden erityispiirteet (muun muassa sen pääomaintensiivisyys) ja lannoitemarkkinoiden luonne (sen raaka-ainehintojen ja lopputuotteiden hintojen vaihtelu), on todettava, että myynnin tuotto ei yksinään ole välttämättä kaikkein informatiivisin kannattavuuden indikaattori ja että sen lisäksi olisi käytettävä esimerkiksi sijoitetun pääoman tuottoa kuvaavia indikaattoreita. Pyynnön esittäjä ei kuitenkaan ole toimittanut näyttöä siitä, että jos polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia ei olisi esiintynyt, yhteisön tuotannonala olisi kyennyt saavuttamaan tuottoja vaaditulla tasolla. Pyynnön esittäjä ei myöskään osoittanut, minkä voittomarginaalin yhteisön tuotannonala olisi kyennyt saavuttamaan, jos polkumyynnillä tapahtunutta tuontia ei olisi esiintynyt. Näin ollen väite hylättiin.
(107)
Sen vuoksi todetaan, että yhteisön tuotannonalalle aiheutunut merkittävä vahinko ei jatkunut.
F. VAHINGON TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
1. Yleistä
(108)
Koska asianomaisesta maasta peräisin olevan tuonnin aiheuttama vahinko ei jatkunut, arvioinnissa keskityttiin tarkastelemaan merkittävän vahingon toistumisen todennäköisyyttä siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumottaisiin. Sitä varten tarkasteltiin kahta keskeistä muuttujaa: i) asianomaisten maiden mahdollisia vientimääriä ja hintoja sekä ii) arvioitujen määrien ja hintojen vaikutuksia yhteisön tuotannonalaan.
(109)
Tarkastelu perustuu yleisiin markkinaolosuhteisiin, joille on ominaista hinnannousun ja voiton jatkuva kasvu sekä yhteisössä sekä muualla maailmassa. Tämä johtuu pitkälti tarjonnan ylittävästä kysynnästä. Ei ole viitteitä siitä, että kyseiset yleiset olosuhteet vaihtelisivat merkittävästi lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä.
2. Asianomaisten maiden mahdolliset vientimäärät ja hinnat
(110)
Kuten edellä todettiin, ukrainalaiset vientiä harjoittavat tuottajat veisivät todennäköisesti enintään 375 000 tonnia lisää ureaa yhteisöön, jos toimenpiteiden voimassaolo lakkaa. Libyan osalta tämä määrä olisi enintään 140 000 tonnia ja Valko-Venäjän kohdalla enintään 150 000 tonnia. Myöskään Kroatian osalta luvut eivät todennäköisesti kasvaisi paljoakaan nykytasosta.
(111)
Yhteisöön ja kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hintoja on tarkasteltu edellä. Kun otetaan huomioon myös jäljempänä kuvatut markkinaolosuhteet ja hintaan eniten vaikuttavat tekijät, kuten kaasu, tarkastelun tuloksena todetaan, että vientihinnat säilyvät todennäköisesti korkeina. Näin ollen ei voida päätellä, että hinnat ja/tai myynti todennäköisesti huomattavasti alittaisivat yhteisön tuotannonalan hinnat tai kustannukset.
3. Arvioidun tulevan vientimäärän vaikutukset yhteisön tuotannonalaan ja hintavaikutukset, mikäli toimenpiteet kumotaan
(112)
Urean markkinoiden ennustetaan tulevina vuosina merkittävästi kasvavan sekä yhteisössä (9) että maailmanlaajuisesti lähinnä maataloustuotannon kasvun vuoksi (biopolttoainesovellusten osalta) mutta myös AdBluen (10) teollisen käytön laajentumisen myötä. Esimerkiksi maatalouden pääosaston heinäkuussa 2007 julkaisemassa Euroopan unionin maatalousmarkkinoiden näkymiä vuosina 2007-2014 käsittelevässä asiakirjassa vahvistetaan, että viljantuotanto kasvaa todennäköisesti jopa 20 prosenttia kyseisenä aikana. Pyynnön esittäjän oman arvion mukaan kasvu olisi 10 prosenttia. Lisäksi syyskuun lopussa 2007 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1107/2007 (11) säädetään poikkeamisesta kesannoinnin osalta vuonna 2008. Yhteisön markkinoiden odotettavissa oleva kasvu (noin 1 miljoonan tonnin lisäys) todennäköisesti ylittää enimmäismäärät, joita viejämaat pystyisivät viemään yhteisöön. Sen vuoksi kyseisestä lisäviennistä ei todennäköisesti aiheutuisi merkittävää määrien epätasapainoa varsinkaan siksi, että yhteisön mahdollisen enimmäistuotannon ja kulutuksen väliseksi eroksi on arvioitu noin 2 miljoonaa tonnia, eikä ole viitteitä siitä, että tätä eroa voitaisiin kuroa umpeen muulla tuonnilla (esim. Venäjältä peräisin olevalla tuonnilla, jota kuvataan asetuksessa (EY) N:o 907/2007) siinä määrin, että ylitarjonta estäisi markkinahintojen kasvua tai alentaisi niitä.
(113)
Edellä esitetyn perusteella ei ole todennäköistä, että yhteisön tuotannonalan olisi vähennettävä myyntiään tai tuotantoaan tai alennettava hintojaan siinä määrin, että vähennyksillä olisi merkittävä vaikutus sen kannattavuuteen ja kokonaisasemaan. Sen vuoksi on todennäköistä, että voitot säilyvät nykytasolla ja ovat osoitus suotuisista markkinaolosuhteista, jotka ovat vallinneet etenkin vuoden 2004 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana.
4. Päätelmät vahingon toistumisen todennäköisyydestä
(114)
Edellä esitetyn johdosta ei voida päätellä, että yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon toistuminen olisi todennäköistä, jos voimassa olevat toimenpiteet kumotaan.
G. POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET
(115)
Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä oleellisista seikoista ja huomioista, joiden perusteella voimassa olevien toimenpiteiden kumoamista aiotaan suositella. Lisäksi asetettiin määräaika, jonka kuluessa osapuolilla oli mahdollisuus esittää huomautuksia ilmoitettujen tietojen johdosta. Huomautuksia, jotka olisivat antaneet aihetta muuttaa edellä mainittuja päätelmiä, ei esitetty.
(116)
Edellä selostetun perusteella ja perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti voidaan todeta, että Valko-Venäjältä, Kroatiasta, Libyasta ja Ukrainasta peräisin olevan urean tuonnissa sovellettavat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet olisi kumottava ja menettely olisi päätettävä.
(117)
Kun otetaan huomioon edellä kuvatut olosuhteet eli kustannusrakenteen huomattava vääristyminen ja/tai viejien harjoittama vienti kaikista neljästä asianomaisesta maasta, on todettu tarpeelliseksi seurata tarkasti Valko-Venäjältä, Kroatiasta, Libyasta ja Ukrainasta peräisin olevan urean tuonnin kehitystä, jotta tilanteen niin vaatiessa voidaan ryhtyä nopeasti tarpeellisiin toimiin,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kumotaan polkumyyntitulli Valko-Venäjältä, Kroatiasta, Libyasta ja Ukrainasta peräisin olevan CN-koodeihin 3102 10 10 ja 3102 10 90 kuuluvan, myös vesiliuoksena olevan virtsa-aineen (urea) tuonnissa ja päätetään kyseistä tuontia koskeva menettely.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä maaliskuuta 2008.