RAADETS DIREKTIV 94/56/EF af 21. november 1994 om fastlaeggelse af de grundlaeggende principper for undersoegelse af flyvehavarier og flyvehaendelser inden for civil luftfart
RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (2),
i henhold til fremgangsmaaden i artikel 189 C (3) i traktaten, og
ud fra foelgende betragtninger:
der boer opretholdes et hoejt sikkerhedsniveau inden for civil luftfart i Europa, og der boer goeres alt for at nedbringe antallet af flyvehavarier og flyvehaendelser;
hurtig gennemfoerelse af de tekniske undersoegelser af flyvehavarier og flyvehaendelser inden for civil luftfart forbedrer flyvesikkerheden ved at bidrage til at forebygge saadanne havarier og haendelser;
der boer tages hensyn til konventionen angaaende international civil luftfart, der blev undertegnet den 7. december 1944 i Chicago, og som tager sigte paa gennemfoerelse af foranstaltninger, der er noedvendige til sikring af luftfarten; der boer tages hensyn specielt til anneks 13 til ovennaevnte konvention, hvori der fastsaettes internationale standarder og anbefalet praksis vedroerende undersoegelsen af flyvehavarier;
internationale standarder i anneks 13 foreskriver, at havariundersoegelsen skal udfoeres under den stats ansvar, hvor flyvehavariet finder sted;
hvis undersoegelsen af en alvorlig flyvehaendelse ikke indledes af den stat, hvor den indtraeffer, boer den udfoeres af registreringsstaten;
undersoegelsen af alvorlige flyvehaendelser boer udfoeres paa lignende maade som undersoegelsen af flyvehavarier;
undersoegelsernes omfang boer afpasses efter det erfaringsgrundlag, der vil kunne tilvejebringes med henblik paa forbedring af sikkerheden;
flyvesikkerheden kraever, at undersoegelser udfoeres saa hurtigt som muligt;
undersoegelsespersonalet skal kunne udfoere deres arbejde med den noedvendige uafhaengighed;
under overholdelse af gaeldende lovgivning vedroerende kompetencen for de myndigheder, der er ansvarlige for den retlige undersoegelse, og i givet fald i naert samarbejde med disse, soerger medlemsstaterne for, at de ansvarlige for den tekniske undersoegelse faar mulighed for at udfoere deres opgaver under de bedst mulige vilkaar;
undersoegelsen af flyvehavarier og flyvehaendelser inden for civil luftfart boer udfoeres af eller under kontrol af en uafhaengig instans eller enhed for at undgaa interessekonflikter og udelukke enhver mulighed for, at undersoegelsespersonalet er impliceret i haendelsesforloebet vedroerende den begivenhed, der undersoeges;
denne instans eller enhed boer vaere passende udstyret, og dens arbejdsopgaver boer ogsaa kunne omfatte aktiviteter af forebyggende karakter;
medlemsstaterne boer traeffe foranstaltninger til om fornoedent at sikre gensidig bistand til at udfoere undersoegelserne;
en medlemsstat kan delegere udfoerelsen af en undersoegelse til en anden medlemsstat;
det er vigtigt for forebyggelsen af flyvehavarier, at konklusionerne af undersoegelserne offentliggoeres hurtigst muligt;
ved udbredelsen af konklusionerne af undersoegelser af flyvehaendelser skal der tages hensyn til haendelsernes saerlige karakter;
medlemsstaterne boer tage skyldigt hensyn til de sikkerhedsanbefalinger, som en undersoegelse af en flyvehavari eller en flyvehaendelse resulterer i;
den tekniske undersoegelse har udelukkende til formaal at tilvejebringe et erfaringsgrundlag, saaledes at fremtidige flyvehavarier og flyvehaendelser kan forebygges, og analysen af haendelsesforloebet, konklusionerne og sikkerhedsanbefalinger kan derfor ikke benyttes til at fastslaa skyld eller placere ansvar;
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formaal
Formaalet med dette direktiv er at oege flyvesikkerheden ved at fremme hurtig gennemfoerelse af undersoegelser, hvis eneste formaal er at forebygge fremtidige flyvehavarier og flyvehaendelser.
Artikel 2
Anvendelsesomraade
1. Dette direktiv finder anvendelse paa undersoegelse af flyvehavarier og flyvehaendelser inden for civil luftfart paa Faellesskabets omraade, under hensyntagen til medlemsstaternes internationale forpligtelser.
2. Dette direktiv finder ogsaa anvendelse uden for Faellesskabets omraade
i) paa undersoegelser af flyvehavarier, som omfatter luftfartoejer, der er registreret i en medlemsstat, naar en saadan undersoegelse ikke udfoeres af en anden stat
ii) paa undersoegelser af alvorlige flyvehaendelser, som omfatter luftfartoejer, der er registreret i en medlemsstat, eller som benyttes af et foretagende, der er etableret i en medlemsstat, naar en saadan undersoegelse ikke udfoeres af en anden stat.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv forstaas ved:
a) »Flyvehavari« (havari): en begivenhed, der indtraeffer i forbindelse med anvendelse af et luftfartoej fra det tidspunkt, hvor en person gaar om bord i luftfartoejet i den hensigt at flyve, og indtil alle er gaaet fra borde, og hvor:
1) nogen afgaar ved doeden eller kommer alvorligt til skade som foelge af
- at vaere i luftfartoejet, eller
- direkte beroering med en hvilken som helst del af luftfartoejet, herunder dele, som har loesnet sig fra luftfartoejet, eller
- direkte udsaettelse for lufttrykket fra en jetmotor
undtagen hvis skaderne har naturlige aarsager, er paafoert af personen selv eller af andre personer, eller hvis skaderne rammer blinde passagerer, der har skjult sig uden for de omraader, som passagerer og besaetning normalt har adgang til; eller
2) luftfartoejer udsaettes for skade eller strukturelle fejl, der:
- nedsaetter strukturens styrke eller luftfartoejets flyveegenskaber, og som
- normalt vil noedvendiggoere en stoerre reparation eller udskiftning af de paagaeldende dele
bortset fra motorfejl eller motorskade, naar skaden er begraenset til motoren, deres motorskaerme eller tilbehoer, og bortset fra sakde, der er begraenset til propeller, vingespidser, antenner, daek, bremser eller skaerme, eller til mindre buler eller huller i luftfartoejets beklaedning, eller
3) luftfartoejet savnes eller er fuldstaendig utilgaengeligt
b) »alvorlig kvaestelse«: en kvaestelse, som en person har paadraget sig ved et havari, og
1) som kraever hospitalsindlaeggelse i mere end to doegn, hvis indlaeggelse sker senest syv dage efter den dag, hvor personen blev kvaestet; eller
2) hvorved der er sket knoglebrud (bortset fra ukomplicerede brud paa fingre, taeer eller naese): eller
3) hvorved der er fremkommet alvorlig bloedning, eller nerve-, muskel- eller seneskade; eller
4) hvorved der er sket kvaestelse af et indre organ; eller
5) hvorved der er sket anden- eller tredjegrads forbraendninger eller forbraendninger, der daekker mere end 5% af kroppens overflade; eller
6) hvorved der er sket bevislig udsaettelse for smitsomme stoffer eller skadelig straaling;
c) »doedsbringende kvaestelse«: en kvaestelse, som en person har paadraget sig ved et havari, og som medfoerer doeden inden for 30 dage efter datoen for havariet;
d) »aarsager«: handling(er), undladelse(r), tildragelse(r), forhold, eller en kombination heraf, som foerer til havariet eller flyvehaendelsen (haendelse)
e) »undersoegelse«: aktiviteter, der udfoeres med det formaal at forebygge havarier og haendelser, og som omfatter indsamling og analyse af oplysninger, udarbejdelse af konklusioner, herunder fastlaeggelse af aarsag(er) og om noedvendigt udarbejdelse af sikkerhedsanbefalinger
f) »undersoegelsesleder«: en person, der paa grundlag af sine kvalifikationer faar overdraget ansvaret for tilrettelaeggelsen og gennemfoerelsen af samt tilsynet med en undersoegelse
g) »flight recorder«: enhver form for apparat installeret i et luftfartoej med det formaal at supplere undersoegelser af havarier og haendelser
h) »foretagende«: enhver fysisk eller juridisk person, uanset om denne driver virksomhed med oekonomisk vinding for oeje, eller ethvert officielt organ, uanset om det har selvstaendig status som juridisk person
i) »operatoer«: person, organ eller foretagende, der varetager eller tilbyder at varetage driften af et eller flere luftfartoejer
j) »flyvehaendelse« (haendelse): en begivenhed, som ikke er et havari, men som indtraeffer i forbindelse med anvendelsen af et luftfartoej, og som har indflydelse paa eller vil kunne faa indflydelse paa sikkerheden i forbindelse med luftfartoejers anvendelse
k) »alvorlig flyvehaendelse« (alvorlig haendelse): en haendelse, der rummer omstaendigheder, som indicerer, at der var naer ved at indtraeffe et havari (bilaget indeholder en liste med eksempler paa alvorlige flyvehaendelser)
l) »sikkerhedsanbefaling«: et forslag, der er fremsat af den instans, der undersoeger havarier i den stat, der foretager den tekniske undersoegelse paa grundlag af oplysninger, der hidroerer fra denne undersoegelse, og som har til formaal at forebygge havarier og haendelser.
Artikel 4
Forpligtelse til undersoegelse
1. Ethvert havari eller enhver alvorlig haendelse skal goeres til genstand for en undersoegelse.
Medlemsstaterne kan dog traeffe foranstaltninger til at gennemfoere en undersoegelse af haendelser, der ikke er omfattet af foerste afsnit, hvis undersoegelsesinstansen forventer at kunne tilvejebringe et erfaringsgrundlag i flyvesikkerhedsmaessig henseende.
2. Undersoegelsernes omfang og den fremgangsmaade, der skal foelges ved disse undersoegelser, bestemmes af undersoegelsesinstansen under hensyn til principperne i og maalsaetningen for dette direktiv samt til det erfaringsgrundlag, som undersoegelsesinstansen forventer at kunne tilvejebringe i forbindelse med havariet eller den alvorlige haendelse med henblik paa forbedring af sikkerheden.
3. Undersoegelser efter stk. 1 tager under ingen omstaendigheder sigte paa placering af skyld og ansvar.
Artikel 5
Status for undersoegelsen
1. Medlemsstaterne fastsaetter inden for rammerne af deres respektive interne retssystemer en retlig status for undersoegelsen, der tillader undersoegelseslederne at udfoere deres opgave saa effektivt og hurtigt som muligt.
2. I overensstemmelse med gaeldende lovgivning i medlemsstaterne, og eventuelt i samarbejde med de myndigheder, der har ansvaret for den retlige undersoegelse, har undersoegelsespersonalet navnlig ret til:
a) uhindret adgang til stedet for havariet eller haendelsen og til luftfartoejet og dets indhold samt til vraget
b) oejeblikkelig indsamling af bevismateriale og kontrolleret fjernelse af vragdele eller andre dele med henblik paa undersoegelse og analyse
c) oejeblikkelig adgang til og anvendelse af indholdet af flight recorders og enhver anden rekordering
d) adgang til resultaterne af undersoegelser af eller udtagelser af proever af ligene af ofrene
e) oejeblikkelig adgang til resultaterne af undersoegelser af eller udtagelser af proever paa de personer, der var involveret i luftfartoejets drift
f) afhoering af vidner
g) uhindret adgang til alle relevante oplysninger, som luftfartoejets ejer, operatoer eller fabrikant samt de myndigheder, der er ansvarlige for civil luftfart eller for driften af lufthavne, ligger inde med.
Artikel 6
Undersoegelsesstatus eller -enhed
1. Hver medlemsstat skal sikre, at de tekniske undersoegelser gennemfoeres eller kontrolleres af en permanent civil luftfartsinstans eller -enhed. Denne luftfartsinstans eller -enhed skal fungere uafhaengigt af navnlig de nationale luftfartsmyndigheder, der er ansvarlige for luftdygtighed, certificering, flyveoperationer, vedligeholdelse, udstedelse af licenser og certifikater, flyvekontroltjeneste og lufthavnsdrift og generelt af enhver anden part, hvis interesser kunne komme i konflikt med undersoegelsesinstansens eller -enhedens opgave.
2. Uanset stk. 1 kan de aktiviteter, der er overladt til instansen eller enheden, udvides til ogsaa at omfatte indsamling og analyse, isaer i forebyggende oejemed, af data vedroerende flyvesikkerhed, dersom disse aktiviteter ikke har indflydelse paa instansens eller enhedens uafhaengighed og ikke indebaerer ansvar i henseende til regeludstedelse eller forvaltning.
3. Den i stk. 1 naevnte instans eller enhed skal vaere tilstraekkeligt udstyret til at kunne varetage sin opgave uafhaengigt af luftfartsmyndighederne i stk. 1, og den skal kunne raade over tilstraekkelige midler hertil. Dens undersoegelsespersonale skal have en status, der giver det garanti for den noedvendige uafhaengighed. Personalet skal mindst omfatte én person, der kan fungere som undersoegelsesleder i tilfaelde af, at der indtraeffer et flyvehavari eller en alvorlige flyvehaendelse.
4. Om noedvendigt kan undersoegelsesinstansen eller -enheden anmode instanser eller enheder i andre medlemsstater om at faa stillet foelgende til raadighed:
a) installationer, faciliteter og udstyr til:
- teknisk undersoegelse af vragdele og flyudstyr samt andre genstande, der er af betydning for undersoegelsen
- vurdering af oplysningerne fra flight recorders
- lagring af data om flyvehavarier i databaser og analyse heraf.
b) eksperter i havariundersoegelser til udfoerelse af specielle opgaver, men kun naar en undersoegelse er paabegyndt i anledning af et stoerre havari.
En saadan bistand voer saa vidt muligt vaere vederlagsfri.
5. En medlemsstat kan delegere opgaven med at udfoere en undersoegelse af et havari eller en haendelse til en anden medlemsstat.
Artikel 7
Havarirapport
1. I forbindelse med enhver undersoegelse af et havari skal der udarbejdes en rapport i en form, der er afpasset efter havariets art og omfang. I rapporten skal der henvises til det eneste sigte med undersoegelsen, jf. artikel 1, og den skal om noedvendigt indeholde sikkerhedsanbefalinger.
2. Undersoegelsesinstansen eller -enheden skal offentliggoere den endelige havarirapport hurtigst muligt, og om muligt ikke senere end tolv maaneder efter datoen for havariet.
Artikel 8
Haendelsesrapport
1. I forbindelse med enhver undersoegelse af en haendelse skal der udarbejdes en rapport i en form, der er afpasset efter haendelsens art og omfang. Rapporten skal om noedvendigt indeholde relevante sikkerhedsanbefalinger. Rapporten skal sikre de i haendelsen involverede personer anonymitet.
2. Haendelsesrapporten sendes til de parter, der maa anses for at kunne faa nytte af rapportens undersoegelsesresultater, der vedroerer sikkerhed.
Artikel 9
Sikkerhedsanbefalinger
De rapporter og sikkerhedsanbefalinger, der er naevnt i artikel 7 og 8, skal rettes til de beroerte foretagender og nationale luftfartsmyndigheder. Der skal sendes kopi til Kommissionen.
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at der tages behoerigt hensyn til undersoegelsesinstansens eller -enhedens sikkerhedsanbefalinger, og at de alt efter omstaendighederne efterkommes, uden at dette i oevrigt beroerer faellesskabsbestemmelserne.
Artikel 10
Sikkerhedsanbefalinger skaber ikke i sig selv formodning om skyld eller ansvar i forbindelse med et havari eller en haendelse.
Artikel 11
Raadets direktiv 80/1266/EOEF af 16. december 1980 om fremtidigt samarbejde og gensidig bistand mellem medlemsstaterne med hensyn til undersoegelser af flyveulykker (4) ophaeves.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 21. november 1993. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 21. november 1994.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 94/56/EY,
annettu 21 päivänä marraskuuta 1994,
siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnan perusperiaatteista
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),
noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä (),
sekä katsoo, että
Euroopan siviili-ilmailun korkea turvallisuustaso olisi säilytettävä ja pyrittävä kaikin tavoin vähentämään onnettomuuksien ja vaaratilanteiden määrää,
siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ripeä ja tehokas tekninen tutkiminen parantavat lentoturvallisuutta ehkäisemällä osaltaan vastaavanlaisia onnettomuuksia ja vaaratilanteita,
olisi otettava huomioon Chicagossa 7 päivänä joulukuuta 1944 allekirjoitettu kansainvälinen siviili-ilmailun yleissopimus, jossa määrätään kaikkien ilma-alusten turvallisen käytön varmistamiseksi tarvittavien toimenpiteiden toteuttamisesta; olisi erityisesti otettava huomioon kyseisen yleissopimuksen liite 13, joka sisältää ilmaalusten onnettomuustutkinnan kansainväliset standardit ja suositukset,
liitteen 13 kansainvälisten standardien mukaan onnettomuustutkinnasta vastaa valtio, jossa onnettomuus on tapahtunut,
jos valtio, jossa vaaratilanne on tapahtunut, ei tutki sitä, rekisteröintivaltion on tutkittava tapaus,
vakavat vaaratilanteet olisi tutkittava samalla tavalla kuin onnettomuudet,
tutkinnan laajuudesta päätettäessä on otettava huomioon niistä mahdollisesti saatavat turvallisuuden parantamista hyödyttävät tiedot,
lentoturvallisuus edellyttää tapausten mahdollisimman nopeaa tutkimista,
tutkinta olisi voitava suorittaa tehtävän vaatimalla toimintavapaudella,
jäsenvaltioiden olisi oikeudellisesta tutkinnasta vastaavien viranomaisten toimivaltaa koskevaa voimassa olevaa lainsäädäntöä noudattaen, ja tarvittaessa läheisessä yhteistyössä niiden kanssa, huolehdittava siitä, että teknisestä tutkinnasta vastaavat henkilöt voivat suorittaa tehtävänsä parhain mahdollisin edellytyksin,
siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinta olisi suoritettava riippumattoman toimielimen tai yhteisön toimesta tai mainitun kaltaisen toimielimen tai yhteisön valvonnassa, jotta vältyttäisiin mahdollisilta eturistiriidoilta ja tutkintaelimen mahdolliselta osallisuudelta tutkittavien tapahtumien syihin,
toimielimellä tai yhteisöllä olisi oltava asianmukaiset valmiudet ja sen tehtäviin voisi kuulua muuta ehkäisevää toimintaa,
jäsenvaltioiden olisi toteutettava toimenpiteitä keskinäisen avun antamiseksi tarvittaessa tutkinnan toteuttamiseksi,
jäsenvaltion on voitava siirtää tutkinnan toteuttaminen toiselle jäsenvaltiolle,
onnettomuuksien ehkäisemiseksi on tärkeää julkistaa onnettomuustutkinnan tulokset mahdollisimman nopeasti,
vaaratilanteiden erityispiirteet olisi otettava huomioon niiden tutkinnan tulosten jakelussa,
jäsenvaltioiden on otettava asianmukaisesti huomioon onnettomuuden tai vaaratilanteen tutkinnan perusteella annetut turvallisuuteen liittyvät suositukset, ja
teknisen tutkinnan yksinomainen tavoite on kerätä tietoja, jotka saattavat olla hyödyllisiä tulevien onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ehkäisemisessä, ja tämän vuoksi tapahtumien analysointia, päätelmiä ja turvallisuuteen liittyviä suosituksia ei käytetä syyllisyyden tai vastuun osoittamiseen,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tavoite
Tämän direktiivin tarkoituksena on parantaa lentoturvallisuutta helpottamalla sellaisten teknisten tutkimusten ripeää ja tehokasta toteuttamista, joiden yksinomaisena tavoitteena on tulevien onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ehkäisy.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tämä direktiivi koskee yhteisön alueella tapahtuneiden siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintaa ottaen huomioon jäsenvaltioiden kansainväliset velvoitteet.
2. Tätä direktiiviä sovelletaan myös yhteisön alueen ulkopuolella:
i)
tutkittaessa sellaisia onnettomuuksia, joissa on osallisena jäsenvaltiossa rekisteröity ilma-alus silloin, kun toinen valtio ei suorita tutkintaa;
ii)
tutkittaessa sellaisia vakavia vaaratilanteita, joissa on osallisena jäsenvaltiossa rekisteröity tai jäsenvaltioon sijoittautuneen yrityksen käyttämä ilma-alus silloin, kun toinen valtio ei suorita tutkintaa.
3 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) "onnettomuudella" ilma-aluksen käyttöön liittyvää tapahtumaa ajanjaksona, joka alkaa henkilön astuessa ilma-alukseen ilmailutarkoituksessa ja päättyy kaikkien tässä tarkoituksessa ilma-alukseen tulleiden henkilöiden poistuttua ilma-aluksesta, ja jonka aikana:
1) yksi henkilö loukkaantuu kuolettavasti tai vakavasti sen seurauksena, että hän on ollut:
1) P ilma-aluksessa
tai
1) P suorassa kosketuksessa ilma-aluksen osan kanssa, ilma-aluksesta irronneet osat mukaan lukien
tai
1) P suoraan alttiina ilma-aluksen moottorien suihkuvirtaukselle,
1) P lukuun ottamatta tapauksia, joissa vammat ovat aiheutuneet luonnollisista syistä, ovat itseaiheutettuja tai muiden henkilöiden aiheuttamia tai jos vammat ovat aiheutuneet salamatkustajalle, joka on piiloutunut tavallisesti matkustajien ja miehistön käytettävissä olevien alueiden ulkopuolelle
tai
2) ilma-alus tai sen rakenteet vaurioituvat siten, että:
2) P sen rakenteiden lujuus, suorituskyky tai lento-ominaisuudet muuttuvat
ja
2) P yleensä edellytettäisiin suurempaa korjausta tai vaurioituneen osan vaihtoa,
lukuun ottamatta tapauksia, joissa on kyse moottoriviasta tai -vauriosta, joka rajoittuu moottoriin, sen suojapelteihin tai lisälaitteisiin, tai vauriosta, joka rajoittuu potkureihin, siivenkärkiin, antenneihin, renkaisiin, jarruihin, muotolevyihin tai ilma-aluksen pintalevyjen pieniin lommoihin tai reikiin
2) P tai
3) ilma-alus on kadonnut tai täysin luoksepääsemätön;
b) "vakavalla vammalla" henkilön onnettomuudessa saamaa vammaa, joka:
1) edellyttää yli 48 tunnin mittaista sairaalahoitoa, joka alkaa seitsemän päivän kuluessa vamman saamisesta
tai
2) ilmenee luun murtumana (lukuun ottamatta yksinkertaisia murtumia sormissa tai varpaissa taikka nenäluun murtumaa)
tai
3) ilmenee haavoina, jotka aiheuttavat vakavaa verenvuotoa tai hermo-, lihastai jännevaurioita
tai
4) ilmenee sisäelinvaurioina
tai
5) ilmenee toisen tai kolmannen asteen palovammoina tai palovammoina, jotka ovat laajuudeltaan yli 5 prosenttia ihon pinta-alasta
tai
6) johtuu toteennäytetystä altistumisesta tartuntaa aiheuttaville aineille tai vahingoittavalle säteilylle;
c)
"kuolettavalla vammalla" henkilön onnettomuudessa saamaa vammaa, joka johtaa kuolemaan 30 päivän kuluessa onnettomuuspäivästä;
d)
"syillä" tekoja, laiminlyöntejä, tapahtumia tai olosuhteita tai näiden yhdistelmiä, jotka ovat johtaneet onnettomuuteen tai vaaratilanteeseen;
e)
"tutkinnalla" onnettomuuden ja vaaratilanteen ehkäisemiseksi suoritettua toimintaa, johon kuuluu tietojen hankkiminen ja analysointi, johtopäätösten teko, syiden selvittäminen ja tarvittaessa turvallisuuteen liittyvien suositusten antaminen;
f)
"tutkinnasta vastaavalla" henkilöä, jolle pätevyyden perusteella on annettu vastuu tutkinnan järjestämisestä, suorittamisesta ja valvonnasta;
g)
"lennonrekisteröintilaitteella" rekisteröintilaitetta, joka on asennettu ilma-alukseen helpottamaan onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintaa;
h)
"yrityksellä" luonnollista henkilöä, voittoa tavoittelevaa tai tavoittelematonta oikeushenkilöä taikka virallista toimielintä riippumatta siitä, onko se oikeushenkilö;
i)
"käyttäjällä" henkilöä, toimielintä tai yritystä, joka käyttää tai suunnittelee käyttävänsä yhtä tai useampaa ilma-alusta;
j)
"vaaratilanteella" tapahtumaa, joka ei ole onnettomuus mutta joka liittyy ilmaaluksen käyttöön ja joka vaarantaa tai saattaisi vaarantaa käytön turvallisuuden;
k)
"vakavalla vaaratilanteella" vaaratilannetta, jonka olosuhteista käy ilmi, että oli vähällä tapahtua onnettomuus (liitteenä on vakavien vaaratilanteiden esimerkkiluettelo);
l)
"turvallisuuteen liittyvällä suosituksella" teknistä tutkintaa suorittavan valtion onnettomuuden tutkintaelimen tutkinnasta saatujen tietojen perusteella tekemää ehdotusta onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ehkäisemiseksi.
4 artikla
Tutkintavelvoite
1. Jokainen onnettomuus ja vakava vaaratilanne on tutkittava.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin toteuttaa toimenpiteitä muun kuin ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun vaaratilanteen tutkimiseksi, jos tutkintaelimellä on aihetta olettaa saavansa siitä lentoturvallisuutta hyödyttäviä tietoja.
2. Tutkinnan sekä tutkintamenettelyiden laajuuden määrittää tutkintaelin ottaen huomioon tässä direktiivissä esitetyt periaatteet ja tavoitteen sekä ne tiedot, jotka se olettaa saavansa onnettomuudesta tai vakavasta vaaratilanteesta turvallisuuden parantamiseksi.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tutkinnassa ei missään tapauksessa pyritä osoittamaan syyllisyyttä tai vastuuta.
5 artikla
Tutkinnan asema
1. Jäsenvaltioiden on määriteltävä omassa kansallisessa oikeusjärjestelmässään tutkinnan oikeudellinen asema siten, että tutkinnasta vastaavat voivat suorittaa tehtävänsä mahdollisimman tehokkaasti ja nopeasti.
2. Jäsenvaltioissa voimassa olevan lainsäädännön mukaan, ja tarvittaessa yhteistyössä oikeudellisesta tutkinnasta vastaavien viranomaisten kanssa, tutkinnasta vastaavien sallitaan erityisesti:
a)
päästä vapaasti onnettomuus- tai vaaratilannepaikalle sekä tutkimaan ilma-alusta, sen sisältöä tai sen hylkyä;
b)
luetteloida viipymättä todisteet ja suorittaa valvottu näytteenotto jäännöksistä tai aineksista tutkimuksia ja analyysia varten;
c)
tutustua viipymättä lennonrekisteröintilaitteiden ja muiden tallennuslaitteiden sisältämiin tietoihin sekä käyttää niitä hyväksi;
d)
tutustua uhrien ruumiille tehtyjen tutkimusten ja niistä otettujen näytteiden tuloksiin;
e)
tutustua viipymättä ilma-aluksen käyttöön osallistuneille henkilöille tehtyjen tutkimusten ja heistä otettujen näytteiden tuloksiin;
f)
kuulla todistajia;
g)
tutustua vapaasti kaikkiin merkityksellisiin tietoihin, jotka ovat ilma-aluksen omistajan, käyttäjän tai valmistajan sekä siviili-ilmailuviranomaisten tai lentoasemasta vastaavan viranomaisen hallussa.
6 artikla
Tutkintaelin tai -yhteisö
1. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että tekninen tutkinta suoritetaan pysyvän siviili-ilmailualan toimielimen tai yhteisön toimesta tai mainitun kaltaisen toimielimen tai yhteisön valvonnassa. Kyseisen toimielimen tai yhteisön on oltava toiminnallisesti riippumaton erityisesti kansallisista ilmailuviranomaisista, jotka vastaavat lentokelpoisuudesta, tyyppihyväksynnästä, lentotoiminnasta, huoltotoiminnasta, toimiluvista ja lupakirjoista, lennonjohdosta tai lentoasemien käytöstä, ja yleensä kaikista osapuolista, joiden edut saattavat joutua ristiriitaan tutkintaelimelle tai -yhteisölle annetun tehtävän kanssa.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kyseisen toimielimen tai yhteisön tehtäviin voidaan sisällyttää lentoturvallisuuteen liittyvien tietojen kokoaminen ja analysointi, erityisesti ehkäisemistarkoituksia varten, siltä osin kuin tämä toiminta ei vaikuta sen riippumattomuuteen eikä aiheuta sääntelyyn, hallintoon tai standardeihin liittyvää vastuuta.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetulle toimielimelle tai yhteisölle on taattava edellytykset hoitaa tehtävänsä täysin riippumattomasti 1 kohdassa tarkoitetuista viranomaisista, ja sillä on oltava käytettävissään tähän tarkoitukseen riittävät voimavarat. Sen tutkinnasta vastaavilla henkilöillä on oltava asema, joka takaa heille tarvittavan riippumattomuuden. Siihen on kuuluttava vähintään yksi henkilö, joka voi toimia tutkinnasta vastaavana ilma-aluksen onnettomuuden tai vakavan vaaratilanteen sattuessa.
4. Tarvittaessa tutkintaelin tai -yhteisö voi pyytää muiden jäsenvaltioiden toimielimiä tai yhteisöjä toimittamaan:
a) toimitilat, laitteet ja välineet:
a) P ilma-aluksen hylyn ja laitteiden sekä muiden tutkinnan kannalta merkityksellisten esineiden tutkimista varten,
a) P lennonrekisteröintilaitteiden sisältämien tietojen hyödyntämiseksi,
a) P lento-onnettomuuden tietojen tallentamiseksi ja arvioimiseksi tietokoneen avulla;
b)
onnettomuustutkinnan asiantuntijoita avuksi suorittamaan erikseen määrättyjä tehtäviä, kuitenkin ainoastaan suuronnettomuuksia tutkittaessa.
Tällaista apua olisi annettava, jos mahdollista, korvauksetta.
5. Jäsenvaltio voi siirtää onnettomuuden tai vaaratilanteen tutkinnan toiselle jäsenvaltiolle.
7 artikla
Onnettomuustutkintakertomus
1. Jokaisesta onnettomuuden tutkinnasta on laadittava tutkintakertomus onnettomuuden luonteeseen ja vakavuuteen nähden sopivassa muodossa. Tutkintakertomuksessa on ilmoitettava 1 artiklassa esitetty tutkinnan yksinomainen tavoite, ja siinä on tarvittaessa oltava turvallisuuteen liittyviä suosituksia.
2. Tutkintaelimen tai -yhteisön on julkistettava onnettomuustutkinnan loppukertomus mahdollisimman nopeasti ja, jos mahdollista, kahdentoista kuukauden kuluessa onnettomuuspäivästä.
8 artikla
Vaaratilannetutkintakertomus
1. Jokaisesta vaaratilanteen tutkinnasta on laadittava tutkintakertomus vaaratilanteen luonteeseen ja vakavuuteen nähden sopivassa muodossa. Tutkintakertomuksessa on tarvittaessa oltava asianmukaisia turvallisuuteen liittyviä suosituksia. Siinä ei saa olla vaaratilanteeseen osallisina olleiden henkilöiden nimiä.
2. Vaaratilannetutkintakertomusta on jaettava niille, jotka voivat hyödyntää sen tuloksia turvallisuuden parantamiseksi.
9 artikla
Turvallisuuteen liittyvät suositukset
Edellä 7 ja 8 artiklassa tarkoitetut tutkintakertomukset ja turvallisuuteen liittyvät suositukset on toimitettava tiedoksi asianomaisille yrityksille tai kansallisille ilmailuviranomaisille. Niistä on toimitettava jäljennökset komissiolle.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että tutkintaelimen ja -yhteisön turvallisuuteen liittyvät suositukset otetaan asianmukaisesti huomioon ja että niiden johdosta ryhdytään tarvittaessa toimenpiteisiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön lainsäädäntöä.
10 artikla
Turvallisuuteen liittyvä suositus ei missään tapauksessa luo oletusta onnettomuuteen tai vaaratilanteeseen liittyvästä syyllisyydestä tai vastuusta.
11 artikla
Kumotaan jäsenvaltioiden tulevasta yhteistyöstä ja keskinäisestä avusta lento-onnettomuuksien tutkimisessa 16 päivänä joulukuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi 80/1266/ETY ().
12 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 21 päivänä marraskuuta 1996. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus niitä virallisesti julkaistaessa. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
13 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 21 päivänä marraskuuta 1994.