KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 491/2008
af 3. juni 2008
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår produktionsrestitutioner for korn
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 98 sammenholdt med artikel 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 1784/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for korn (2) ophæves fra den 1. juli 2008, jf. artikel 201, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 1234/2007.
(2)
Kommissionens forordning (EØF) nr. 1722/93 af 30. juni 1993 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 for så vidt angår produktionsrestitutioner for korn (3) er flere gange blevet gennemgribende ændret. Efter at forordning (EF) nr. 1234/2007 er blevet vedtaget som fusionsmarkedsordning, bør forordning (EØF) nr. 1722/93 tilpasses i overensstemmelse hermed. For klarhedens skyld bør nævnte forordning ophæves og afløses af en ny forordning.
(3)
På grund af de særlige forhold på stivelsesmarkedet, herunder nødvendigheden af at opretholde konkurrencedygtige priser i forhold til priserne på stivelse, der produceres i tredjelande og importeres som varer, som importordningerne ikke beskytter EF-producenterne tilstrækkeligt imod, kan der i henhold til artikel 96 i forordning (EF) nr. 1234/2007 ydes produktionsrestitution for majs-, hvede- og kartoffelstivelse og for visse afledte produkter, der anvendes til fremstilling af visse produkter, som Kommissionen opstiller en liste over, og hvis der ikke findes nogen væsentlig indenlandsk produktion af andet korn til fremstilling af stivelse, for en vis mængde stivelse, der hvert produktionsår fremstilles i Finland og Sverige af byg og havre, såfremt det ikke medfører forøgelse af stivelsesproduktionen på grundlag af disse to kornarter. Formålet med at yde denne restitution er at give de pågældende forarbejdningsvirksomheder adgang til stivelse og bestemte afledte produkter til en lavere pris end den, der ville følge af anvendelsen af bestemmelserne i den fælles markedsordning for de pågældende produkter.
(4)
I henhold til artikel 98 i forordning (EF) nr. 1234/2007 skal der fastsættes betingelser for ydelse af produktionsrestitutioner, herunder regler for kontrol og udbetaling, således at der gælder de samme regler i alle medlemsstaterne.
(5)
Ifølge forordning (EF) nr. 1234/2007 skal der opstilles en liste over de produkter, der giver ret til produktionsrestitutioner for den stivelse, der er anvendt ved deres fremstilling.
(6)
Med henblik på en mere effektiv kontrol bør producenterne for at kunne opnå restitution først godkendes af den medlemsstat, på hvis område fremstillingen af ovennævnte produkter finder sted.
(7)
Det bør fastsættes, hvordan produktionsrestitutionen skal beregnes, og hvor ofte den skal fastsættes. Den mest tilfredsstillende beregningsmetode er på nuværende tidspunkt baseret på forskellen mellem markedsprisen for korn og den pris, der anvendes til beregning af importafgiften. For stabilitetens skyld bør produktionsrestitutionen normalt fastsættes hver måned, og for at der kan føres kontrol med, at produktionsrestitutionen har den korrekte størrelse, bør udviklingen i kornpriserne følges på verdensmarkedet og på EF's mest repræsentative markeder. Det bør præciseres, hvilke EF-markeder der skal overvåges, og det er kun majs, der bør overvåges. Da der ikke hidtil har været nogen praktiske fordele forbundet med at tage andre kornpriser i betragtning ved beregningen af restitutionens størrelse, burde det ikke være nødvendigt at tage hensyn til andre kornarter.
(8)
Der skal udbetales produktionsrestitutioner for anvendelse af stivelse og bestemte afledte produkter, der anvendes til fremstilling af bestemte varer. Der kræves udførlige oplysninger, så det bliver lettere at føre passende kontrol med produktionsrestitutionerne og udbetale dem til ansøgerne. Myndighederne i den pågældende medlemsstat bør have beføjelse til at kræve, at ansøgerne giver dem alle nødvendige oplysninger og giver dem adgang til at foretage de undersøgelser og inspektioner, der måtte være nødvendige for at gennemføre en sådan kontrol.
(9)
Fabrikanten af produktet bruger ikke nødvendigvis ubehandlet stivelse, og der bør derfor opstilles en liste over stivelsesprodukter, hvis anvendelse giver fabrikanten ret til at modtage restitution.
(10)
Esterificeret og etherificeret stivelse kan som følge af disse produkters særlige beskaffenhed forlede til forarbejdning i spekulationsøjemed for at opnå produktionsrestitution mere end én gang. For at undgå spekulation bør der fastsættes foranstaltninger for at sikre, at esterificeret og etherificeret stivelse ikke igen omdannes til en råvare, ved hvis anvendelse der kan ansøges om restitution. Sikkerhedsstillelsens størrelse bør tilpasses for at forebygge spekulation.
(11)
Produktionsrestitutionen bør først udbetales, når forarbejdningen har fundet sted. Når den har fundet sted, bør udbetalingen ske senest fem måneder efter, at myndigheden har fået meddelelse om, at stivelsen er blevet forarbejdet. Fabrikanten bør dog kunne få et forskud, inden kontrollen er afsluttet.
(12)
Af forenklingshensyn og for at mindske den administrative byrde og i betragtning af omkostningerne ved at genomdanne modificeret stivelse bør det produktionsrestitutionsbeløb, der skiller mellem, om der kræves kontrolforanstaltninger eller ej, forhøjes, dog uden at øge risikoen for, at EF's midler anvendes uretmæssigt.
(13)
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (4) gælder for ordningerne i nærværende forordning. Det er derfor nødvendigt at fastlægge de primære krav i forbindelse med de forpligtelser, der påhviler fabrikanterne, og hvis opfyldelse er garanteret ved en sikkerhedsstillelse.
(14)
Forvaltningskomitéen for Den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter har ikke afgivet udtalelse inden for den tidsfrist, der er fastsat af dens formand -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Ifølge artikel 96 i forordning (EF) nr. 1234/2007 kan der ydes produktionsrestitution (i det følgende benævnt »restitution«) til fysiske eller juridiske personer, der anvender hvede-, majs- eller kartoffelstivelse eller bestemte stivelsesprodukter til fremstilling af de varer, som er anført på listen i bilag I til nærværende forordning.
For Finland og Sverige kan der ligeledes ydes restitution for anvendelsen af byg- og havrestivelse for højst 50 000 tons i Finland og 10 000 tons i Sverige.
2. Når det skal besluttes, om der skal ydes restitution, tages følgende i betragtning:
a)
konkurrencen fra tredjelande og den beskyttelse mod denne konkurrence, som mekanismerne i den fælles landbrugspolitik og den fælles toldtarif yder
b)
den tekniske udvikling inden for fremstilling og anvendelse af stivelse
c)
den procentdel, stivelsen udgør af færdigvaren, og/eller den relative værdi af stivelsen i færdigvaren og/eller varens betydning som afsætningsmulighed for stivelsen i konkurrence med andre varer.
3. Eventuel ydelse af restitution for en vare må ikke medføre konkurrencefordrejninger i forhold til andre varer, som ikke er restitutionsberettigede.
4. Hvis der konstateres konkurrencefordrejning som følge af ydelsen af restitution, skal restitutionen:
a)
afskaffes, eller
b)
ændres i det omfang, det er nødvendigt for at hindre konkurrencefordrejningen.
5. Der kan ikke ydes restitution for stivelse, der er importeret til EF under en importordning med nedsat importafgift.
6. Kommissionen vedtager de beslutninger, der er nævnt i denne artikel, efter proceduren i artikel 195, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007.
Artikel 2
I denne forordning forstås ved:
a)
»stivelse«: ubehandlet stivelse og stivelsesprodukter som anført i bilag II
b)
»godkendte produkter«: produkter, som anført i bilag I
c)
»fabrikant«: den, der anvender stivelsen til fremstilling af godkendte produkter.
Artikel 3
1. Når der ydes restitution, fastsættes den én gang om måneden. Hvis priserne for majs og/eller hvede ændrer sig betydeligt i EF eller på verdensmarkedet, kan restitutionen, der er beregnet i henhold til stk. 2, dog ændres i løbet af måneden for at tage hensyn til ændringerne.
2. Restitutionen pr. ton majs-, hvede-, byg- eller havrestivelse beregnes bl.a. på basis af forskellen, multipliceret med en koefficient på 1,6, mellem:
a)
gennemsnittet af de markedspriser for majs, der i Frankrig og Ungarn gælder i de fem dage forud for fastsættelsesdagen, og
b)
gennemsnittet af de repræsentative importpriser cif Rotterdam, der blev anvendt ved beregningen af importafgiften for majs, og som blev noteret i de fem dage før den første anvendelsesdag.
Med henblik på beregningen af den forskel, der er nævnt i første afsnit, gælder følgende regler:
a)
Hvis den markedspris for majs, der er nævnt i litra a), er højere end interventionsprisen, jf. artikel 18 i forordning (EF) nr. 1234/2007, men lavere end 155 % af denne pris, skal der tages hensyn til en pris svarende til interventionsprisen forhøjet med halvdelen af forskellen mellem den reelle pris og interventionsprisen.
b)
Hvis den markedspris for majs, der er nævnt i litra a), er højere end 155 % af interventionsprisen, skal der tages hensyn til en pris svarende til interventionsprisen forhøjet med 27,5 % af denne pris.
For kartoffelstivelse kan der fastsættes en anden restitution for at tage hensyn til den minimumspris, der er nævnt i artikel 4a i Rådets forordning (EF) nr. 1868/94 (5). I dette tilfælde foretages beregningen på basis af den markedspris for majs i Frankrig og Ungarn, der er nævnt i første afsnit, litra a), med en begrænsning, der er fastsat til 115 % af interventionsprisen.
I juli, august og september nedsættes den majspris, der er nævnt i første afsnit, litra a), med forskellen mellem den i juni gældende interventionspris for korn, jf. artikel 18 i forordning (EF) nr. 1234/2007, og den i juli gældende pris, undtagen hvis den majspris, som er nævnt i første afsnit, litra a), allerede svarer til den, der gælder for den nye høst.
3. Den restitution, der skal betales, beregnes i henhold til stk. 2 og multipliceres med den koefficient, der er anført i bilag II for KN-koden for den stivelse, der rent faktisk er anvendt til fremstilling af de godkendte produkter.
4. Kommissionen vedtager de beslutninger, der er nævnt i denne artikel, efter proceduren i artikel 195, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007.
Artikel 4
1. Fabrikanter, der vil ansøge om restitution, retter henvendelse til myndighederne i den medlemsstat, hvor stivelsen skal anvendes, og giver følgende oplysninger:
a)
fabrikantens navn og adresse
b)
de produkter, til hvis fremstilling der anvendes stivelse, herunder dem, der er anført på listen i bilag I, og dem, der ikke er anført, med en fuldstændig beskrivelse og angivelse af KN-kode
c)
adressen på det sted eller de steder, hvor stivelsen skal forarbejdes til et godkendt produkt, hvis adressen er en anden end fabrikantens.
Medlemsstaterne kan anmode fabrikanterne om yderligere oplysninger.
2. Fabrikanterne skal give myndighederne et skriftligt tilsagn om, at de giver myndighederne tilladelse til at foretage alle undersøgelser og inspektioner, der er nødvendige for at føre kontrol med anvendelsen af stivelsen, og at de vil udlevere alle de oplysninger, myndighederne anmoder om.
3. Myndighederne træffer foranstaltninger til at sikre, at fabrikanten er en etableret virksomhed, der er officielt godkendt i medlemsstaten.
4. På grundlag af de oplysninger, der er nævnt i stk. 1 og 2, udarbejder myndighederne en liste over godkendte fabrikanter, som den holder ajourført.
Kun således godkendte fabrikanter har ret til at ansøge om restitution i henhold til artikel 5.
Artikel 5
1. En fabrikant, der ønsker at ansøge om restitution, skal skriftligt anmode myndighederne om at få udstedt et restitutionscertifikat. Ansøgningen indgives på arbejdsdage inden kl. 13 (belgisk tid).
2. Ansøgningen skal indeholde:
a)
fabrikantens navn og adresse
b)
den mængde stivelse, der skal anvendes
c)
ved fremstilling af et produkt henhørende under KN-kode 3505 10 50, den mængde stivelse, der vil blive anvendt
d)
stedet eller stederne, hvor stivelsen vil blive anvendt
e)
de forventede tidspunkter for forarbejdningen.
3. Ansøgningen skal ledsages af følgende:
a)
en sikkerhedsstillelse, jf. artikel 8
b)
en erklæring fra stivelsesleverandøren om, at det produkt, der skal anvendes, er fremstillet direkte af majs, hvede, byg, havre eller kartofler, uden at der er anvendt nogen form for biprodukter fra fremstilling af andre landbrugsprodukter eller -varer.
4. Medlemsstaterne kan kræve supplerende oplysninger.
Artikel 6
1. Efter kontrol, der skal finde sted umiddelbart efter modtagelsen af den ansøgning, der indgives i henhold til artikel 5, udsteder myndighederne straks restitutionscertifikatet.
2. Medlemsstaterne udsteder restitutionscertifikaterne på nationale blanketter, som mindst skal indeholde de oplysninger, der er anført i stk. 3, uden af dette dog indskrænker anvendelsen af andre EF-bestemmelser.
3. Restitutionscertifikatet skal indeholde de oplysninger, der er anført i artikel 5, stk. 2, og desuden angive restitutionssatsen og sidste dato for certifikatets gyldighed, der er den sidste dag i den tredje måned efter udstedelsesmåneden.
I juli og august og til og med den 24. september er gyldighedsperioden for de certifikater, der er ansøgt om i de pågældende perioder, dog begrænset til 30 dage fra udstedelsesdatoen uden dog at kunne overskride den 30. september.
4. Den restitutionssats, der anvendes og anføres på certifikatet, er den, der gælder på datoen for ansøgningens modtagelse.
Hvis en del af den mængde stivelse, der er anført på certifikatet, forarbejdes i kornproduktionsåret efter det produktionsår, hvor ansøgningen blev modtaget, skal restitutionen for den stivelse, der forarbejdes i det nye produktionsår, justeres med forskellen mellem den interventionspris, der gælder i måneden for udstedelsen af restitutionscertifikatet, og den interventionspris, der gælder i forarbejdningsmåneden, multipliceret med koefficienten 1,60. Den udløsende begivenhed for den vekselkurs, der gælder for restitutionen, er den, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1913/2006.
Artikel 7
1. Fabrikanter, der er i besiddelse af et restitutionscertifikat udstedt i henhold til artikel 6, kan, hvis alle krav i denne forordning er opfyldt, anmode om udbetaling af den restitution, der er anført på certifikatet, når stivelsen er blevet anvendt til fremstilling af de pågældende godkendte produkter.
2. Rettigheder i henhold til certifikatet kan ikke overdrages.
Artikel 8
1. Udstedelsen af et certifikat er betinget af, at fabrikanten over for myndighederne stiller en sikkerhed svarende til 15 EUR/ton ubehandlet stivelse, eventuelt multipliceret med den koefficient, der i bilag II er anført for den type stivelse, der skal anvendes.
2. Sikkerhedsstillelsen frigives i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2220/85. Det primære krav, jf. artikel 20 i nævnte forordning, er, at den mængde stivelse, der er anført i ansøgningen, forarbejdes til godkendte produkter inden for certifikatets gyldighedsperiode. Såfremt en fabrikant har forarbejdet mindst 90 % af den mængde stivelse, der er anført i ansøgningen, anses ovennævnte primære krav dog for opfyldt.
Artikel 9
1. Den endelige betaling af restitutionen kan først finde sted, når fabrikanten har givet myndighederne følgende oplysninger:
a)
datoen eller datoerne for køb og levering af stivelsen
b)
navn og adresse på stivelsesleverandørerne
c)
navn og adresse på stivelsesproducenterne
d)
datoen eller datoerne for forarbejdning af stivelsen
e)
den anvendte stivelsesmængde og -type, herunder KN-koder
f)
den mængde af det godkendte produkt, der er anført på certifikatet og fremstillet ved hjælp af stivelsen.
2. Hvis det produkt, der er anført på certifikatet, henhører under KN-kode 3505 10 50, skal der i forbindelse med den meddelelse, der er nævnt i stk. 1, stilles en sikkerhed svarende til den restitution, der skal betales for fremstillingen af det pågældende produkt. Hvis restitutionen er på under 30 EUR/ton stivelse, er sikkerhedsstillelsen dog ikke påkrævet, og kontrolforanstaltningerne i artikel 10 finder ikke anvendelse.
Det primære krav, jf. artikel 20 i forordning (EØF) nr. 2220/85, er, at produktet anvendes eller eksporteres i overensstemmelse med de respektive bestemmelser i artikel 10, stk. 1, litra a) og b), i nærværende forordning. Produktet skal anvendes eller eksporteres senest 12 måneder efter, at certifikatets gyldighedsperiode er udløbet. Denne frist kan forlænges med højst seks måneder efter en behørigt begrundet ansøgning til myndighederne.
3. Inden udbetalingen finder sted, forvisser myndighederne sig om, at stivelsen er blevet anvendt til fremstilling af godkendte produkter i overensstemmelse med oplysningerne på certifikatet. Dette vil normalt ske ved en administrativ kontrol, men denne suppleres med fysisk kontrol, når det er nødvendigt.
4. Al den kontrol, der er omhandlet i denne forordning, skal være afsluttet senest fem måneder efter, at myndighederne har modtaget de oplysninger, der kræves i stk. 1.
5. Hvis den forarbejdede mængde stivelse er større end den mængde, der er anført på restitutionscertifikatet, anses den yderligere mængde, dog højst 5 %, for at være forarbejdet ifølge dokumentet, således at den giver ret til den deri anførte restitution.
Artikel 10
1. Den sikkerhedsstillelse, der er nævnt i artikel 9, stk. 2, frigives først, når myndighederne har modtaget bevis for, at produktet, der henhører under KN-kode 3505 10 50:
a)
inden for EF's toldområde er blevet anvendt til fremstilling af andre produkter end dem, der er anført i bilag II, eller
b)
i tilfælde af direkte eksport til tredjelande har forladt EF's toldområde.
2. Det bevis, der er nævnt i stk. 1, litra a), føres ved, at fabrikanten indgiver en erklæring til myndighederne, hvoraf følgende fremgår:
a)
om det pågældende produkt skal forarbejdes
b)
at produktet kun vil blive anvendt til fremstilling af andre produkter end dem, der er anført i bilag II
c)
at det pågældende produkt udelukkende vil blive afsat til en køber, som påtager sig forpligtelsen i litra b), der skal fastlægges ved en særlig bestemmelse i kontrakten eller anføres på fakturaen som en særlig betingelse; fabrikanten beholder en kopi af kontrakten eller fakturaen, som opbevares til rådighed for myndighederne
d)
at fabrikanten er bekendt med bestemmelserne i stk. 8
e)
navn og adresse på modtageren, hvis produktet er genstand for en transaktion, samt den modtagne mængde
f)
nummeret på T 5-kontroleksemplaret, hvis køberen er hjemmehørende i en anden medlemsstat.
3. Ved udgangen af hvert kvartal sender fabrikanten inden for en frist på 20 arbejdsdage kopier af den erklæring, der er omhandlet i stk. 2, til de ansvarlige myndigheder. Efter modtagelsen heraf fremsender de myndigheder, som fabrikanten henhører under, de pågældende dokumenter til de myndigheder, som opkøberen henhører under, inden for en frist på 20 arbejdsdage.
4. Både fabrikanter og opkøbere af produkter, der henhører under KN-kode 3505 10 50, skal have et lagerregnskabssystem, der er godkendt af medlemsstaterne, og som giver mulighed for at kontrollere, at forpligtelserne i fabrikantens erklæring, jf. stk. 2, er blevet overholdt, og at de deri anførte oplysninger er rigtige. Medlemsstaternes myndigheder fører i nødvendigt omfang kontrol på grundlag af lagerregnskabet sammenholdt med det almindelige regnskab, herunder fakturaer og bankudtog, for at forvisse sig om de registrerede fysiske transaktioners rigtighed.
Opkøbere, der pr. kvartal anvender under 1 000 kg produkter henhørende under den pågældende KN-kode, kan dog fritages fra denne bestemmelse.
5. De respektive medlemsstaters myndigheder foretager ved udløbet af hvert kvartal den kontrol, der er omhandlet i stk. 4, hos fabrikanten og opkøberen. Den går ud på at undersøge, om der er overensstemmelse mellem de samlede oplysninger for denne periode for de berørte fabrikanter og opkøbere, og skal mindst omfatte 10 % af alle de transaktioner og anvendelser, som har fundet sted.
Myndighederne fastlægger kontrollen på grundlag af en risikoanalyse ud fra, hvor store mængder og beløb der er tale om, tidligere kontrolresultater og andre faktorer, som myndighederne fastsætter.
Kontrollen skal være afsluttet senest fem måneder efter udløbet af hvert kvartal.
Resultaterne af hver kontrol skal foreligge for de myndigheder, fabrikanten henhører under, senest 20 arbejdsdage efter, at den pågældende kontrol er foretaget.
Hvis kontrollen finder sted i to eller flere medlemsstater, giver de berørte myndigheder hinanden meddelelse om resultaterne af kontrollen efter procedurerne i Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 (6).
6. Hvis der konstateres uregelmæssigheder i mindst 3 % af de tilfælde, hvor der foretages kontrol som omhandlet i stk. 5, skærper myndighederne kontrollen.
På grundlag af kontrolresultaterne pålægger de myndigheder, som har frigivet sikkerhedsstillelsen, den pågældende fabrikant den sanktion, som er fastsat i stk. 8.
7. Hvis det pågældende produkt handles inden for EF eller eksporteres til tredjelande gennem en anden medlemsstats område, udstedes et T 5-kontroleksemplar i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (7).
Kontroleksemplaret forsynes i rubrik 104 under »Anden« med en af angivelserne i bilag III til nærværende forordning.
8. Hvis det konstateres, at betingelserne i stk. 1 til 7 ikke er opfyldt, kræver myndighederne i den pågældende medlemsstat betaling af et beløb svarende til 150 % af den højeste restitution, der har været gældende for det pågældende produkt i de foregående 12 måneder, uden at dette dog udelukker anvendelsen af eventuelle nationale sanktioner.
Artikel 11
1. Den restitution, der er anført på certifikatet, udbetales kun for den mængde stivelse, der faktisk er forarbejdet. Sideløbende hermed frigives den sikkerhedsstillelse, der er nævnt i artikel 8, stk. 1, i overensstemmelse med afsnit V i forordning (EØF) nr. 2220/85.
2. Restitutionen udbetales senest fem måneder efter afslutningen af den kontrol, der er omhandlet i artikel 9, stk. 3. Myndighederne kan dog på fabrikantens anmodning udbetale et forskud svarende til restitutionen 30 dage efter modtagelsen af oplysningerne. Bortset fra de tilfælde, hvor produktet henhører under KN-kode 3505 10 50, betinges forskuddet af, at fabrikanten stiller en sikkerhed svarende til 115 % af forskuddet. Sikkerhedsstillelsen frigives i overensstemmelse med artikel 19, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2220/85.
Artikel 12
Medlemsstaterne underretter:
a)
senest ved udgangen af den første uge i hver måned Kommissionen om de mængder stivelse, som der i den foregående måned blev ansøgt om restitutionscertifikater for, jf. artikel 5, stk. 1.
b)
senest tre måneder efter udgangen af hvert kvartal om arten, mængden og oprindelsen af den stivelse (majs, hvede, kartofler, byg eller havre), der er udbetalt restitutioner for, og om typen og mængden af de produkter, stivelsen er blevet anvendt til.
Artikel 13
Forordning (EØF) nr. 1722/93 ophæves.
Artikel 14
Denne forordning træder i kraft den 1. juli 2008.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 3. juni 2008.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 491/2008,
annettu 3 päivänä kesäkuuta 2008,
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä vilja-alan tuotantotukien osalta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1), jäljempänä ’yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus’, ja erityisesti sen 98 artiklan yhdessä sen 4 artiklan kanssa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä syyskuuta 2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1784/2003 (2) kumotaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 201 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti 1 päivästä heinäkuuta 2008 alkaen.
(2)
Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä vilja-alan tuotantotukien osalta 30 päivänä kesäkuuta 1993 annettua komission asetusta (ETY) N:o 1722/93 (3) on muutettu huomattavasti useita kertoja. Nyt kun asetus (EY) N:o 1234/2007 on hyväksytty yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevaksi asetukseksi, asetusta (ETY) N:o 1722/93 on aiheellista mukauttaa. Selkeyden vuoksi mainittu asetus olisi kumottava ja korvattava se uudella asetuksella.
(3)
Tärkkelysmarkkinoiden erityistilanteen vuoksi ja erityisesti sen vuoksi, että on tarpeen pitää yllä kilpailukykyisiä hintoja suhteessa kolmansissa maissa tuotettuun tärkkelykseen, joka tuodaan sellaisina tavaroina, joiden osalta tuontijärjestelmä ei takaa yhteisön tuotteille riittävää suojaa, asetuksen (EY) N:o 1234/2007 96 artiklassa säädetään tuotantotuen myöntämisestä maissista, vehnästä tai perunasta saatavalle tärkkelykselle sekä tietyille johdannaisille, joita käytetään tiettyjen tuotteiden valmistukseen ja joita koskevan luettelon komissio laatii, tai Suomessa ja Ruotsissa ohrasta tai kaurasta kunakin markkinointivuonna saatavalle tärkkelykselle, koska mainituissa jäsenvaltioissa ei ole muiden tärkkelyksen tuotannossa käytettävien viljalajien merkittävää kotimaista tuotantoa, sikäli kuin tuki ei lisää näistä kahdesta viljalajista saatavan tärkkelyksen tuotantoa. Tuen myöntämisen tavoitteena on, että tärkkelystä käyttävä teollisuus saisi käyttöönsä tärkkelystä ja tiettyjä siitä johdettuja tuotteita alhaisemmalla hinnalla kuin kyseisten tuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn sääntöjä sovellettaessa.
(4)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 98 artiklan nojalla on tarpeen antaa tuotantotukien myöntämisen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, valvontaa ja maksamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt mukaan luettuina, jotta kaikissa jäsenvaltioissa sovelletaan samoja sääntöjä.
(5)
Asetuksessa (EY) N:o 1234/2007 säädetään luettelon laatimisesta tuotteista, joiden valmistuksessa tärkkelyksen käyttö oikeuttaa tukeen.
(6)
Valvontatoimenpiteiden tehokkuuden varmistamiseksi on syytä säätää, että tuen saajien on oltava sen jäsenvaltion ennakolta hyväksymiä, jonka alueella kyseiset tuotteet valmistetaan.
(7)
On tarpeen määritellä tuotantotuen laskentamenetelmä ja vahvistamistiheys. Tyydyttävin laskentamenetelmä on tällä hetkellä menetelmä, joka perustuu viljojen markkinahinnan ja tuontitullin laskemisessa käytetyn hinnan väliseen erotukseen. Vakaussyistä tuotantotuki olisi pääsääntöisesti vahvistettava joka kuukausi, ja viljojen hintoja maailmanmarkkinoilla ja yhteisön edustavimmilla markkinoilla olisi seurattava sen tarkistamiseksi, että tuotantotuella on oikea arvo. Olisi täsmennettävä, mitä yhteisön markkinoita seurataan, ja seurannan olisi koskettava ainoastaan maissia. Viittaukset muihin viljoihin eivät ole tarpeen, koska aiemmin muiden viljojen hinnoilla ei käytännössä ole ollut vaikutusta tuen määrää laskettaessa.
(8)
Tuotantotukia maksetaan tärkkelyksen ja tiettyjen siitä johdettujen tuotteiden käytöstä tiettyjen tavaroiden valmistuksessa. Tarvitaan yksityiskohtaisia tietoja, joilla helpotetaan asianmukaista valvontaa sekä tuotantotukien maksamista hakijoille. Jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava oikeus vaatia hakijoilta, että he toimittavat viranomaisille kaikki tiedot ja sallivat heidän suorittaa valvontaan tarvittavat tarkastukset tai tutkimukset.
(9)
Tuotteen valmistuksessa ei välttämättä käytetä perustärkkelystä, minkä vuoksi on laadittava luettelo tärkkelyksestä johdetuista tuotteista, joiden käyttö antaa tuottajalle oikeuden saada tukea.
(10)
Esteröidyn tai eetteröidyn tärkkelyksen erityisluonne voi johtaa tiettyihin laskelmoiviin jalostustoimiin tuotantotuen saamiseksi useammin kuin kerran. Tällaisen laskelmoinnin estämiseksi on tarpeen säätää toimenpiteistä sen varmistamiseksi, ettei esteröityä tai eetteröityä tärkkelystä jalosteta uudelleen raaka-aineeksi, jonka käyttö oikeuttaisi tuen hakemiseen. Vakuuden tasoa olisi mukautettava niin, että se estää tällaisen laskelmoinnin.
(11)
Tuotantotukea ei pitäisi maksaa ennen jalostusta. Kun jalostus on tehty, maksu olisi kuitenkin suoritettava viiden kuukauden kuluessa siitä, kun toimivaltainen viranomainen on varmistanut, että tärkkelys on jalostettu. Valmistajan olisi kuitenkin voitava saada ennakkomaksu ennen kuin tarkastukset on saatu päätökseen.
(12)
Yksinkertaistamisen sekä hallinnollisen taakan ja modifioitujen tärkkelysten uudelleenmuuntamiskustannusten vähentämisen vuoksi on aiheellista korottaa sitä tuotantotuen määrää, jota pienemmästä määrästä alkaen valvontatoimenpiteitä ei katsota tarpeellisiksi, ilman että vaara yhteisön varojen asiattomasta käytöstä kasvaisi.
(13)
Maataloustuotteiden vakuusjärjestelmän soveltamista koskevien yhteisten yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamisesta 22 päivänä heinäkuuta 1985 annettua komission asetusta (ETY) N:o 2220/85 (4) sovelletaan tässä asetuksessa säädettyihin järjestelyihin. Sen vuoksi olisi määriteltävä tuottajien velvoitteiden ensisijaiset vaatimukset, jotka taataan antamalla vakuus.
(14)
Maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitea ei ole antanut lausuntoa puheenjohtajansa asettamassa määräajassa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 96 artiklan mukaisesti tuotantotuki, jäljempänä ’tuki’, voidaan myöntää jokaiselle luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle, joka käyttää vehnästä, maissista tai perunoista saatua tärkkelystä tai tiettyjä tärkkelyksestä johdettuja tuotteita tämän asetuksen liitteen I luettelossa mainittujen tavaroiden valmistukseen.
Suomen ja Ruotsin osalta tukea voidaan myöntää myös ohra- ja kauratärkkelyksen käytölle Suomessa 50 000 tonnin ja Ruotsissa 10 000 tonnin suuruisen vuotuisen kokonaismäärän rajoissa.
2. Tukea myönnettäessä otetaan huomioon erityisesti seuraavat seikat:
a)
kolmansien maiden kanssa käytävä kilpailu ja tätä kilpailua koskeva suoja, jotka on saavutettu yhteisen maatalouspolitiikan mekanismeilla ja yhteisellä tullitariffilla;
b)
tärkkelyksen valmistus- ja käyttötekniikan kehitys;
c)
tärkkelyksen määrä lopullisessa tuotteessa ja/tai tärkkelyksen suhteellinen arvo lopullisessa tuotteessa ja/tai tuotteen merkitys tärkkelyksen markkina-alueena muiden tuotteiden kanssa käytävään kilpailuun verrattuna.
3. Tuotantotuen myöntäminen tuotteelle ei saa aiheuttaa vääristymiä kilpailussa muiden tuotteiden kanssa, joille ei myönnetä tällaisia tukia.
4. Jos todetaan, että tuotantotuen myöntämisestä on aiheutunut vääristymä, tämä tuki
a)
joko poistetaan;
b)
tai sitä mukautetaan siinä määrin kuin on tarpeen kilpailuedellytysten vääristymän poistamiseksi.
5. Tuontitullin alennukseen oikeuttavan tuontĳärjestelmän mukaisesti yhteisöön tuotu tärkkelys ei voi saada tuotantotukea.
6. Komissio tekee tässä artiklassa säädetyt päätökset asetuksen (EY) N:o 1234/2007 195 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
2 artikla
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’tärkkelyksellä’ perustärkkelystä tai liitteessä II lueteltua tärkkelyksestä johdettua tuotetta;
b)
’hyväksytyillä tuotteilla’ mitä tahansa liitteessä I olevassa luettelossa lueteltua tuotetta;
c)
’valmistajalla’ käyttäjää, joka käyttää tärkkelystä hyväksyttyjen tuotteiden tuottamiseen.
3 artikla
1. Jos tukea myönnetään, se vahvistetaan kerran kuukaudessa. Jos maissin ja/tai vehnän hinnat kuitenkin muuttuvat merkittävästi yhteisössä tai maailmanmarkkinoilla, 2 kohdan mukaisesti laskettua tukea voidaan muuttaa kyseisen kuukauden kuluessa näiden muutosten huomioon ottamiseksi.
2. Maissista, vehnästä, ohrasta tai kaurasta saatuina tärkkelystonneina ilmaistu tuki lasketaan erityisesti seuraavien tekijöiden välisen erotuksen perusteella kerrottuna kertoimella 1,6:
a)
vahvistamispäivää edeltävinä viitenä päivänä Ranskassa ja Unkarissa voimassa olevien maissin markkinahintojen keskiarvo; sekä
b)
maissin tuontitullien määrittelemiseen käytettyjen ja soveltamisen alkamispäivää edeltävinä viitenä päivänä todettujen edustavien Rotterdamin cif-tuontihintojen keskiarvo.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun erotuksen laskemiseksi sovelletaan seuraavia sääntöjä:
a)
jos a alakohdassa tarkoitettu maissin markkinahinta on korkeampi kuin asetuksen (EY) N:o 1234/2007 18 artiklassa tarkoitettu interventiohinta, mutta alle 155 prosenttia kyseisestä hinnasta, huomioon otettava hinta vastaa interventiohintaa korotettuna puolella tosiasiallisen ja interventiohinnan välisestä erotuksesta;
b)
jos a alakohdassa tarkoitettu maissin markkinahinta on yli 155 prosenttia interventiohinnasta, huomioon otettava hinta vastaa interventiohintaa korotettuna 27,5 prosentilla interventiohinnasta.
Perunatärkkelykselle voidaan vahvistaa eri suuruinen tuki neuvoston asetuksen (EY) N:o 1868/1994 (5) 4 a artiklassa tarkoitetun vähimmäishintatason huomioon ottamiseksi. Tällöin laskenta tapahtuu ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetun, Ranskassa ja Unkarissa voimassa olevan maissin markkinahinnan perusteella, ja enimmäismääräksi vahvistetaan 115 prosenttia interventiohinnasta.
Heinä-, elo- ja syyskuussa ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettua maissin hintaa vähennetään asetuksen (EY) N:o 1234/2007 18 artiklassa tarkoitetun kesäkuussa ja heinäkuussa voimassa olevan vehnän interventiohinnan välisellä erotuksella, paitsi jos ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettu maissin hinta vastaa jo uudelle sadolle voimassa olevaa hintaa.
3. Maksettava tuki on 2 kohdan mukaisesti laskettu tuki, joka on kerrottu liitteessä II osoitetulla kertoimella ja joka vastaa hyväksyttyjen tuotteiden valmistuksessa tosiasiallisesti käytetyn tärkkelyksen CN-koodia.
4. Komissio tekee tässä artiklassa säädetyt päätökset asetuksen (EY) N:o 1234/2007 195 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
4 artikla
1. Valmistajien, jotka aikovat hakea tukia, on käännyttävä sen jäsenvaltion, jossa tärkkelystä käytetään, toimivaltaisen viranomaisen puoleen ja toimitettava seuraavat tiedot:
a)
valmistajan nimi ja osoite;
b)
tärkkelyksestä saatujen tuotteiden valikoima, mukaan luettuna sekä liitteen I luettelossa olevat tuotteet että siihen kuulumattomat tuotteet, niiden täydellinen kuvaus ja CN-koodit;
c)
sen paikan osoite tai niiden paikkojen osoite, jossa tai joissa tärkkelys jalostetaan hyväksytyksi tuotteeksi, jos eri kuin valmistajan osoite.
Jäsenvaltiot voivat pyytää valmistajalta lisätietoja.
2. Valmistajien on esitettävä toimivaltaiselle viranomaiselle kirjallinen sitoumus, jolla annetaan toimivaltaisille viranomaisille lupa suorittaa kaikki vaaditut tarkastukset ja tutkimukset tärkkelyksen käytön valvomiseksi ja jossa todetaan, että valmistajat toimittavat kaikki vaaditut tiedot.
3. Toimivaltainen viranomainen toteuttaa toimenpiteet sen varmistamiseksi, että valmistaja on yhteisöön sijoittautunut ja yhteisössä virallisesti hyväksytty.
4. Toimivaltainen viranomainen laatii 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella hyväksyttyjen valmistajien luettelon, jota se pitää ajan tasalla.
Ainoastaan tällä tavalla hyväksytyt valmistajat voivat hakea tukea 5 artiklan mukaisesti.
5 artikla
1. Jos valmistaja haluaa hakea tukea, hänen on käännyttävä kirjallisesti toimivaltaisen viranomaisensa puoleen saadakseen tukitodistuksen. Hakemus voidaan jättää jokaisena työpäivänä kello 13.00 mennessä Brysselin aikaa.
2. Hakemuksessa on oltava seuraavat tiedot:
a)
valmistajan nimi ja osoite;
b)
käytettävän tärkkelyksen määrä;
c)
valmistettaessa CN-koodiin 3505 10 50 kuuluvaa tuotetta: tärkkelyksen määrä, joka aiotaan käyttää;
d)
paikka tai paikat, joissa tärkkelystä aiotaan käyttää;
e)
jalostustoimien suunnitellut päivämäärät.
3. Hakemukseen on liitettävä
a)
vakuuden asettaminen 8 artiklan mukaisesti;
b)
tärkkelyksen toimittajan ilmoitus siitä, että käytettävä tuote on valmistettu suoraan maissista, vehnästä, ohrasta, kaurasta tai perunasta siten, että sivutuotteita ei käytetä muiden maataloustuotteiden tai tavaroiden valmistuksessa.
4. Jäsenvaltiot voivat vaatia lisätietoja.
6 artikla
1. Saatuaan 5 artiklan mukaisesti jätetyn hakemuksen toimivaltainen viranomainen tarkastaa sen viipymättä ja myöntää välittömästi tukitodistuksen.
2. Jäsenvaltiot käyttävät tukitodistuksena kansallisia lomakkeita, joissa on oltava vähintään 3 kohdassa tarkennetut tiedot, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön lainsäädännön muiden säännösten soveltamista.
3. Tukitodistuksessa on annettava 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot, ja lisäksi siinä on ilmoitettava tuen määrä ja todistuksen viimeinen voimassaolopäivä, joka on todistuksen myöntämiskuukautta seuraavan kolmannen kuukauden viimeinen päivä.
Heinä- ja elokuussa ja 24 päivään syyskuuta asti haettujen todistusten voimassaoloaika rajoitetaan kuitenkin 30 päivään niiden myöntämispäivästä, niin että voimassaolo päättyy viimeistään 30 päivänä syyskuuta.
4. Todistuksessa mainittu sovellettava tuen määrä, joka mainitaan todistuksessa, on hakemuksen vastaanottopäivänä voimassa olevan tuen määrä.
Jos todistuksessa mainittu tietty tärkkelysmäärä jalostetaan viljojen markkinointivuonna, joka seuraa sitä markkinointivuotta, jona hakemus on saatu, uuden markkinointivuoden aikana jalostettuun tärkkelykseen sovellettavaa tukea tarkistetaan kuitenkin tukitodistuksen myöntämiskuukauden aikana sovellettavan interventiohinnan ja jalostuskuukauden aikana sovellettavan interventiohinnan välisellä erotuksella kerrottuna kertoimella 1,60. Tukeen sovellettava valuuttakurssin määräytymisperuste on asetuksen (EY) N:o 1913/2006 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu määräytymisperuste.
7 artikla
1. Jos kaikkia tämän asetuksen vaatimuksia on noudatettu, valmistajilla, joilla on 6 artiklan mukaisesti myönnetty tukitodistus, on oikeus vaatia todistukseen merkityn tuen maksamista sen jälkeen, kun tärkkelys on käytetty kyseisten hyväksyttyjen tuotteiden valmistukseen.
2. Todistuksesta johtuvia oikeuksia ei voida siirtää.
8 artikla
1. Todistuksen myöntämisen edellytyksenä on se, että valmistaja asettaa toimivaltaiselle viranomaiselle vakuuden, joka on 15 euroa perustärkkelystonnilta, kerrottuna tarvittaessa käytettävän tärkkelystyypin kohdalla liitteessä II vahvistetulla kertoimella.
2. Vakuus vapautetaan asetuksen (ETY) N:o 2220/85 säännösten mukaisesti. Mainitun asetuksen 20 artiklassa tarkoitettu ensisijainen vaatimus on hakemukseen merkityn tärkkelysmäärän jalostus hyväksytyiksi tuotteiksi todistuksen voimassaoloaikana. Jos valmistaja on kuitenkin jalostanut vähintään 90 prosenttia hakemukseen merkitystä tärkkelysmäärästä, valmistajan katsotaan täyttäneen tämän ensisijaisen vaatimuksen.
9 artikla
1. Tukea ei voida maksaa lopullisesti ennen kuin valmistaja on antanut tiedoksi toimivaltaiselle viranomaiselle seuraavat tiedot:
a)
tärkkelyksen osto- ja toimituspäivä tai -päivät;
b)
tärkkelyksen toimittajien nimi ja osoite;
c)
tärkkelyksen tuottajien nimi ja osoite;
d)
tärkkelyksen jalostuspäivä tai -päivät;
e)
käytetyn tärkkelyksen määrä ja laatu sekä CN-koodit;
f)
todistukseen merkityn, tärkkelyksestä valmistetun hyväksytyn tuotteen määrä.
2. Jos todistukseen merkitty tuote kuuluu CN-koodiin 3505 10 50, 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen yhteydessä on asetettava vakuus, joka on samansuuruinen kuin kyseisen tuotteen valmistamisesta maksettava tuotantotuki. Jos tuotantotuen määrä on kuitenkin alle 30 euroa tärkkelystonnilta, kyseistä vakuutta ei tarvitse asettaa eikä 10 artiklassa säädettyjä tarkastus- ja valvontatoimenpiteitä sovelleta.
Asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklassa tarkoitettuna ensisijaisena vaatimuksena on tuotteen käyttö tai vienti tämän asetuksen 10 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan säännösten mukaisesti. Käytön tai viennin on tapahduttava 12 kuukauden kuluessa todistuksen viimeisestä voimassaolopäivästä. Toimivaltaiselle viranomaiselle osoitetun, asianmukaisesti perustellun hakemuksen perusteella voidaan harkita kyseisen voimassaoloajan jatkamista enintään kuudella kuukaudella.
3. Ennen maksamista toimivaltainen viranomainen varmistaa, että tärkkelys on käytetty hyväksyttyjen tuotteiden valmistukseen todistuksessa olevien tietojen mukaisesti. Tarkastus suoritetaan tavallisesti hallinnollisilla tarkastuksilla, mutta niitä on tarvittaessa tuettava käytännön tarkastuksilla.
4. Kaikki tässä asetuksessa säädetyt tarkastukset on saatava päätökseen viiden kuukauden kuluessa siitä päivästä, jolloin toimivaltainen viranomainen on saanut 1 kohdassa vaaditut tiedot.
5. Jos jalostetun tärkkelyksen määrä on suurempi kuin tukitodistukseen merkitty määrä, tätä lisämäärää pidetään 5 prosenttiin asti kyseisen asiakirjan mukaisesti jalostettuna, ja se on oikeutettu asiakirjaan merkityn tuen maksamiseen.
10 artikla
1. Edellä 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu vakuus vapautetaan ainoastaan, jos toimivaltainen viranomainen on saanut todisteen siitä, että CN-koodiin 3505 10 50 kuuluva tuote
a)
on käytetty muiden kuin liitteessä II lueteltujen tuotteiden valmistamiseen yhteisön tullialueella; tai
b)
suoraan kolmanteen maahan vietäessä on poistunut yhteisön tullialueelta.
2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu todiste koostuu ilmoituksesta, jonka valmistaja jättää toimivaltaiselle viranomaiselle ja jossa ilmoitetaan seuraavaa:
a)
onko kyseinen tuote jalostettava;
b)
että kyseistä tuotetta käytetään ainoastaan muiden kuin liitteessä II lueteltujen tuotteiden valmistamiseen;
c)
että kyseinen tuote myydään ainoastaan osapuolelle, joka antaa b alakohdassa tarkoitetun sitoumuksen tätä varten laaditun sopimuslausekkeen tai myyntilaskussa olevan erityisehdon perusteella; valmistajan on pidettävä myyntisopimuksen tai myyntilaskun jäljennös toimivaltaisen viranomaisen käytettävissä;
d)
että valmistaja on tietoinen 8 kohdan säännöksistä;
e)
tuotteen vastaanottajan nimi ja osoite sekä vastaanotettu määrä, jos tuote siirretään;
f)
T5-valvontakappaleen numero, jos tuotteen ostaja on toisessa jäsenvaltiossa.
3. Kunkin kalenterivuoden vuosineljänneksen lopussa valmistajan on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen 20 työpäivän kuluessa jäljennökset 2 kohdassa tarkoitetusta ilmoituksesta. Vastaanotettuaan kyseiset jäljennökset valmistajan toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava 20 työpäivän kuluessa nämä samat asiakirjat ostajan toimivaltaiselle viranomaiselle.
4. CN-koodiin 3505 10 50 kuuluvan tuotteen valmistajien ja ostajien on käytettävä jäsenvaltioiden hyväksymää varastokirjanpitojärjestelmää, jolla voidaan varmistaa, että 2 kohdassa tarkoitetussa valmistajan ilmoituksessa olevia sitoumuksia ja tietoja on noudatettu. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset tekevät varastokirjanpidon perusteella tarkastuksia verraten sitä liikekirjanpitoon, johon sisältyvät laskut ja pankin tiliotteet, sikäli kuin se on tarpeen siihen, että viranomaiset saavat varmuuden kirjanpitoon otetuista määrällisistä toimista.
Ostajat, jotka käyttävät kalenterivuoden vuosineljänneksen aikana vähemmän kuin 1 000 kilogrammaa kyseiseen koodiin kuuluvia tuotteita, voidaan kuitenkin vapauttaa tästä velvoitteesta.
5. Valmistajan ja ostajan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä 4 kohdassa säädetyt tarkastukset valmistajan ja ostajan tiloissa kunkin vuosineljänneksen loputtua. Näiden tarkastusten on koskettava tähän ajanjaksoon liittyvien kokonaistietojen täsmäyttämistä kyseisten valmistajien ja ostajien osalta sekä vähintään kymmentä prosenttia kaikista jäsenvaltiossa tai jäsenvaltioissa tapahtuvista liiketoimista ja käyttötarkoituksista.
Toimivaltaisten viranomaisten on määritettävä tällaiset tarkastustoimet riskianalyysin perusteella ottaen huomioon kyseessä olevien määrien ja summien suuruuden, edellisten tarkastusten havainnot ja muut tekijät, joista päättävät toimivaltaiset valvontaviranomaiset.
Kukin tarkastus on saatava päätökseen viiden kuukauden kuluessa kunkin vuosineljänneksen lopusta laskien.
Valmistajan toimivaltaisella viranomaisella on oltava käytettävissään kunkin tarkastuksen tulokset 20 työpäivän kuluessa kunkin tarkastustoimen päättymisestä.
Jos tarkastuksia tehdään kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa, kyseiset toimivaltaiset viranomaiset toimittavat toisilleen neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1468/81 (6) tarkoitettuja menettelyjä noudattaen suoritettujen tarkastusten tulokset.
6. Jos vähintään 3 prosentissa 5 kohdassa tarkoitetuista tarkastustoimista havaitaan, ettei säännöksiä ole noudatettu, toimivaltaisten viranomaisten on tehostettava tarkastuksia.
Näiden tarkastusten tulosten perusteella viranomainen, joka vapautti vakuuden, soveltaa kyseiseen valmistajaan 8 kohdassa säädettyä seuraamusta.
7. Kun kyseinen tuote on yhteisön sisäisen kaupan kohteena tai se viedään kolmansiin maihin toisen jäsenvaltion alueen kautta, on annettava T5-valvontakappale komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (7) mukaisesti.
Valvontakappaleen 104 kohdassa on oltava otsikon ”Muu” alla jokin tämän asetuksen liitteessä III luetelluista maininnoista.
8. Jollei 1-7 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä noudateta, kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on vaadittava maksettavaksi summaa, joka on 150 prosenttia kyseiseen tuotteeseen 12 edeltävän kuukauden aikana sovelletusta korkeimmasta tuesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten seuraamusten soveltamista.
11 artikla
1. Todistukseen merkitty tuki maksetaan ainoastaan sen tärkkelysmäärän osalta, joka on tosiasiallisesti jalostettu. Samanaikaisesti vapautetaan 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus asetuksen (ETY) N:o 2220/85 V osaston mukaisesti.
2. Tuki on maksettava viimeistään 9 artiklan 3 kohdassa säädetyn tarkastuksen päättymispäivää seuraavan viiden kuukauden kuluessa. Valmistajan hakemuksesta toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin myöntää tuen suuruisen ennakkomaksun 30 päivää näiden tietojen vastaanottamisen jälkeen. Lukuun ottamatta tapauksia, joissa tuote kuuluu CN-koodiin 3505 10 50, tämän ennakkomaksun edellytyksenä on se, että valmistaja asettaa vakuuden, jonka suuruus on 115 prosenttia ennakolta maksetusta tuesta. Vakuus vapautetaan asetuksen (ETY) N:o 2220/85 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
12 artikla
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle:
a)
viimeistään kunkin kuukauden ensimmäisen viikon lopussa tärkkelyksen määrät, joista on edeltävän kuukauden aikana jätetty 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja todistushakemuksia;
b)
kolmen kuukauden kuluessa kalenterivuoden kunkin vuosineljänneksen päättymisestä tärkkelyksen (maissi, vehnä, peruna, ohra tai kaura), jolle on maksettu tukia, tyyppi, määrä ja alkuperä sekä niiden tuotteiden määrät, joihin tärkkelystä on käytetty.
13 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 1722/93.
14 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2008.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 3 päivänä kesäkuuta 2008.