KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1586/97 af 29. juli 1997 om gennemførelsesbestemmelser for anvendelse af udtagne landbrugsarealer med henblik på tilvejebringelse af materialer til fremstilling i Fællesskabet af produkter, som ikke primært er bestemt til konsum eller foderbrug
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 af 30. juni 1992 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1422/97 (2), særlig artikel 12 og 16,
under henvisning til Rådets afgørelse 93/355/EØF af 8. juni 1993 om indgåelse af et aftalememorandum inden for rammerne af GATT mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om visse olieafgrøder (3), særlig punkt 7 i aftalememorandummet om visse olieafgrøder, og
ud fra følgende betragtninger:
I medfør af artikel 7, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 1765/92 kan udtagne landbrugsarealer anvendes til at tilvejebringe materialer til fremstilling i Fællesskabet af produkter, som ikke primært er bestemt til konsum eller foderbrug under forudsætning af, at der anvendes effektive kontrolordninger;
erfaringerne viser, at det er nødvendigt at foretage yderligere ændringer af gennemførelsesbestemmelserne for anvendelse af udtagne landbrugsarealer med henblik på tilvejebringelse af materialer til fremstilling i Fællesskabet af produkter, som ikke primært er bestemt til konsum eller foderbrug; Kommissionens forordning (EØF) nr. 334/93 af 15. februar 1993 om gennemførelsesbestemmelser for anvendelse af udtagne landbrugsarealer med henblik på tilvejebringelse af materialer til fremstilling i Fællesskabet af produkter, som ikke primært er bestemt til konsum eller foderbrug (4), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2991/95 (5), er blevet ændret flere gange; for at skabe størst mulig klarhed bør nævnte forordning omarbejdes; forordning (EØF) nr. 334/93 bør derfor ophæves, samtidig med at de berettigede forventninger, forordningen har givet anledning til, bevares;
antallet af råvarer og af de slutprodukter, der kan fremstilles af dem, bør begrænses, så de traditionelle markeder beskyttes, uden at adgangen til at finde nye afsætningsmuligheder for råvarerne indskrænkes;
det bør fortsat fastlægges, hvad der kan betragtes som et slutprodukt, der ikke primært er bestemt til konsum eller foderbrug;
ved anvendelsen af ordningen bør der på den ene side tages hensyn til de særlige betingelser, der gør sig gældende i visse medlemsstater, navnlig med hensyn til dyrkningsforhold, kontrol, folkesundhed, miljø og strafferet, men på den anden side bør de forskelle, der skyldes hensynet til sådanne faktorer, begrænses inden for Fællesskabet;
der kan ikke ydes nogen form for EF-støtte, hverken for en råvare, der er dyrket på udtagne landbrugsarealer, eller for et produkt, der er afledt af en sådan råvare;
der bør ved fastsættelsen af gennemførelsesbestemmelser skelnes mellem råvarer, som det er muligt at anvende til konsum eller foderbrug, og råvarer, som det ikke er muligt at anvende hertil;
det er nødvendigt nøje at fastlægge, hvilken funktion de enkelte hovedaktører på markedet har; da der fortsat er behov for regler for handelen på dette marked, bør det defineres, hvad en opkøber er; det er nødvendigt at fastlægge, hvilke råvarer der må dyrkes på udtagne landbrugsarealer, og hvilken slutanvendelse råvarerne kan have, for at landbrugeren kan få gavn af ordningen uden forsinkelse;
det er nødvendigt at skelne klart mellem ansøgerens forpligtelser, der slutter ved leveringen af alle de høstede råvarer, og opkøberens eller den første forarbejdningsvirksomheds forpligtelser, der begynder ved leveringen og slutter ved forarbejdningen af råvarerne til det planlagte non-foodslutprodukt; hvis ansøgeren ikke overholder sine forpligtelser, anvendes der sanktioner over for vedkommende i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 3887/92 (6), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2015/95 (7), hvis opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed ikke overholder sine forpligtelser, fortabes hele eller en del af den sikkerhed, der er stillet i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 (8), senest ændret ved forordning (EF) nr. 3403/93 (9);
endvidere er det nødvendigt at indføre en metode, der kan tjene til at fastlægge værdien af dels de produkter, der ikke betragtes som værende bestemt til konsum eller foderbrug, dels de produkter, der er bestemt til disse formål, for at forholdet mellem de to produkttyper kan beregnes, idet værdien af dette forhold bør være det kriterium, ud fra hvilket den primære anvendelse fastslås;
af kontrolhensyn er det nødvendigt at kræve, at der for råvaren indgås en kontrakt mellem den landbrugsproducent, der er støtteansøger, og enten første forarbejdningsvirksomhed eller opkøber; kontrakten skal være et væsentligt redskab til fremme af afbalancerede markedsforhold; i medfør af artikel 6, stk. 9, i Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 (10), senest ændret ved forordning (EF) nr. 820/97 (11), betragtes denne kontrakt som en del af ansøgningen om arealstøtte, erfaringerne har vist, at kontrakten af kontrolhensyn bør forelægges for de respektive myndigheder af både ansøger og opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed, inden er udbetales godtgørelse;
det er en forudsætning for en effektiv kontrol med ordningen, at ansøgeren underretter myndighederne, hvis han ikke kan levere hele eller en del af den råvaremængde, der er anført i kontrakten; det bør tillades, at kontrakten ændres eller annulleres som følge af normale agronomiske forhold; det bør specificeres, under hvilke omstændigheder ændringen kan medføre en reduktion af det areal, kontrakten omfatter, uden at ansøgeren fortaber retten til godtgørelse;
kravet om, at der skal indgås en kontrakt inden første udsåning af råvarerne, skaber logistiske problemer for ansøgeren; kontrollen af ordningen bliver ikke mindre effektiv, hvis blot kontrakten indgås, inden ansøgningen om arealstøtte indgives, dog inden opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed indgiver en genpart af kontrakten;
af kontrolhensyn er det nødvendigt at sikre, at det udbytte, der er anført i kontrakten mellem ansøger og opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed, mindst svarer til det forventede udbytte;
det er nødvendigt at sikre, at hele den råvaremængde, som høstes på det areal, der er indgået kontrakt for, leveres til en virksomhed, der foretager den første forarbejdning, eller til en opkøber; for at sikre dette bør såvel ansøger som opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed afgive en erklæring til de respektive myndigheder;
erfaringerne har vist, at kravet om, at de berørte myndigheder skal underrettes om sorten af den råvare, ansøgeren har leveret, og opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed har modtaget, ikke er en forudsætning for, at ordningen kan kontrolleres effektivt;
til gengæld for godtgørelsen for pligten til jordudtagningen skal ansøgeren underkaste sig en kontrolordning, der forpligter vedkommende til at anmelde de berørte arealer og høstmængderne;
af kontrolhensyn er det nødvendigt, at der for råvarer, som uden for nærværende ordning er omfattet af en ordning for offentligt interventionsopkøb, og for råvarer, der produceres af bestemte rybs-, raps- og solsikkefrø, fastsættes et repræsentativt individuelt udbytte eller eventuelt et repræsentativt lokalt udbytte; de lokalområder, der anvendes ved beregning af det repræsentative lokale udbytte, kan eventuelt svare til regionerne i regionaliseringsplanen, jf. forordning (EØF) nr. 1765/92; kontrollen af sådanne råvarer bliver mere effektiv, hvis den leverede mængde svarer til disse repræsentative udbytter; i behørigt begrundede tilfælde kan en manko på indtil 10 % af disse udbytter dog godtages; under særlige omstændigheder med unormale agronomiske forhold kan større mankoer være begrundet;
for at undgå spekulation og for at sikre, at råvaren forarbejdes til det planlagte slutprodukt, bør der indføres et kontrolsystem, hvorefter opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed stiller sikkerhed; sikkerheden skal være stor nok til at beskytte mod risikoen for, at råvarerne som slutprodukt anvendes til konsum eller foderbrug; det er tilstrækkeligt med en sikkerhed på 250 ECU pr. hektar, der anvendes til dyrkning af råvaren; sikkerheden bør kunne frigives i forhold til de mængder slutprodukter, der er produceret inden for en bestemt frist; ifølge artikel 12, stk. 4, sidste led, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1068/93 (12), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1482/96 (13), er den udløsende begivenhed for landbrugsomregningskursen for sikkerheden det tidspunkt, hvor sikkerheden får virkning.
når en opkøber, der har stillet sikkerhed, efterfølgende leverer de af en kontrakt omfattede råvarer til første forarbejdningsvirksomhed, er det erfaringsmæssigt første forarbejdningsvirksomhed og ikke opkøberen, som forarbejder råvaren til slutprodukter; det vil derfor være hensigtsmæssigt at tillade, at sikkerheden frigives, hvis første forarbejdningsvirksomhed har stillet en tilsvarende sikkerhed over for myndighederne;
af klarhedshensyn bør det specificeres, at det under ordningen er tilladt at anvende mængder af mellem- og biprodukter svarende til de mængder, der fremstilles af den høstede råvare; hvis der under ordningen anvendes mængder, der svarer til mængden af den høstede råvare eller mængden af mellem- eller biprodukter fremstillet af den høstede råvare, og som har oprindelse i en anden medlemsstat end den, hvori råvaren er høstet, skal medlemsstaterne underrette hinanden herom, så der kan foretages fornøden kontrol;
ordningen vil i højere grad være i overensstemmelse med handelspraksis, hvis det kan tillades, at opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed ændrer de planlagte slutanvendelser, der er anført i kontrakten, efter at ansøgeren har leveret råvaren i henhold til denne forordning, samtidig med at der opretholdes en effektiv kontrol af ordningen;
visse transporter i Fællesskabet af råvarer og heraf afledte produkter bør være omfattet af kontrolsystemer, der sikrer, at råvarernes oprindelse kan spores, og at bestemmelserne i denne forordning er overholdt i den forbindelse; sådanne kontrolsystemer bør omfatte anvendelse af erklæringer og T5-kontroleksemplarer; råvarer, mellemprodukter, eller biprodukter, som er omfattet af en kontrakt i henhold til ordningen, bør ledsages af et kontroleksemplar T5, der er udstedt i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (14), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1427/97 (15), indtil de i kontrakten anførte slutprodukter er fremstillet;
det er nødvendigt at præcisere, at forarbejdning af råvarerne til et af de støtteberettigede slutprodukter skal ske senest den 31. juli i det andet år efter høsten;
i medfør af forordning (EØF) nr. 1765/92 kan Kommissionen fastsætte betingelser for dyrkning af afgrøder uden godtgørelse på udtagne landbrugsarealer; der bør gives tilladelse til dyrkning af sukkerroer, jordskokker og cikorierødder uden godtgørelse på udtagne landbrugsarealer, hvis dette ikke har skadelig indvirkning på sukkermarkedet; det er dog nødvendigt at sikre, at dyrkningen er i overensstemmelse med reglerne for anvendelse af udtagne landbrugsarealer til dyrkning af non-foodafgrøder; for at undgå spekulation og for at sikre, at råvaren forarbejdes til det planlagte slutprodukt, bør der stilles sikkerhed, selv om der ikke skal udbetales godtgørelse;
for at efterkomme aftalememorandummet mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater inden for rammerne af GATT om visse olieafgrøder må der indføres et overvågningssystem til vurdering af mængderne af biprodukter til konsum eller foderbrug, udtrykt i sojakageækvivalenter, fremstillet af rybsfrø, rapsfrø, solsikkefrø og sojabønner, der er dyrket på udtagne landbrugsarealer til andre formål end konsum eller foderbrug;
for råvarer, der ikke kan anvendes til konsum eller foderbrug, kan der vedtages forenklede bestemmelser; det er tilstrækkeligt, at ansøgeren indgiver en erklæring om markerne med sådanne afgrøder og deres høsthyppighed samt et tilsagn om, at råvarernes slutanvendelse ved anvendelse eller salg ikke primært er bestemt til konsum eller foderbrug;
der bør indføres en konkret kontrolforanstaltning for hver type hovedaktør; det bør fastsættes, at kontrollen skærpes, hvis det konstateres, at bestemmelserne i denne forordning ikke er blevet overholdt;
ordningen bør evalueres med henblik på at sikre, at målene for reformen af den fælles landbrugspolitik er blevet tilgodeset, idet oplysninger om ordningens faktiske anvendelse i medlemsstaterne anvendes hertil;
der er opstået uoverensstemmelser mellem varebeskrivelsen af visse råvarer og deres KN-koder som følge af ændringerne af Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (16), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1195/97 (17); de pågældende KN-koder bør derfor tilpasses;
Forvaltningskomitéen for Korn har ikke afgivet udtalelse inden for den af formanden fastsatte frist -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
Definitioner
Artikel 1
I denne forordning forstås ved:
- »ansøger«: en person, der ansøger om godtgørelse, jf. artikel 2, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 1765/92, i det følgende benævnt »godtgørelse«
- »første forarbejdningsvirksomhed«: brugeren af råvarerne, som foretager den første forarbejdning af dem med henblik på fremstilling af et eller flere af de produkter, der er anført i bilag III
- »opkøber«: enhver person, der har underskrevet den i artikel 4 nævnte kontrakt, og som for egen regning opkøber de råvarer, der er anført i bilag I og bestemt til de slutanvendelser, som er nævnt i bilag III
- »opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed«: opkøberen eller efter omstændighederne den første forarbejdningsvirksomhed.
KAPITEL II
Råvarer som skal være omfattet af en kontrakt
Artikel 2
1. Bestemmelserne i dette afsnit gælder for de råvarer, der er anført i bilag I, og i dette afsnit forstås ved »råvarer« sådanne råvarer.
2. Godtgørelse efter artikel 2, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 1765/92 udbetales ikke i henhold til den ordning, der er fastsat i nærværende afsnit, for udtagne landbrugsarealer, hvor der dyrkes sukkerroer, jordskokker eller cikorierødder. Alle bestemmelserne i dette afsnit anvendes imidlertid, når der dyrkes sukkerroer, jordskokker eller cikorierødder på udtagne landbrugsarealer, på samme måde som de skulle anvendes, hvis der udbetaltes godtgørelse.
Artikel 3
1. Råvarer må kun dyrkes på udtagne landbrugsarealer, hvis deres primære slutanvendelse er fremstilling af et af de produkter, der er anført i bilag III. Den økonomiske værdi af non-foodprodukter, der stammer fra forarbejdningen af disse råvarer, skal være større end værdien af alle øvrige produkter, der er bestemt til konsum eller foderbrug, og som er fremkommet ved samme forarbejdning, jf. vurderingsmetoden i artikel 6, stk. 3.
2. Råvarer, som dyrkes på udtagne landbrugsarealer, skal være omfattet af en kontrakt efter artikel 4.
3. Ansøgeren skal levere alle de høstede råvarer. Opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed skal modtage alle råvarerne og sikre, at en mængde, der svarer til disse råvarer, anvendes til fremstilling i Fællesskabet af et eller flere af de slutprodukter, som er anført i bilag III.
Hvis opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed anvender de pågældende høstede råvarer til fremstilling af mellem- eller biprodukter, kan vedkommende anvende en tilsvarende mængde af sådanne mellem- eller bi-produkter til fremstilling af et eller flere af de produkter, som er omhandlet i første afsnit.
Hvis opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed benytter mulighederne i første eller andet afsnit, skal han underrette de myndigheder, sikkerheden er stillet overfor, herom. Hvis den tilsvarende mængde anvendes i en anden medlemsstat end der, hvor råvarerne er høstet, skal myndighederne i de berørte medlemsstater underrette hinanden herom.
Artikel 4
1. Til støtte for ansøgningen om arealstøtte skal ansøgeren forelægge myndighederne en kontrakt, der er indgået mellem vedkommende og opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed.
2. Ansøgeren skal sikre, at kontrakten indeholder følgende:
a) kontrahenternes navn og adresse
b) kontraktens løbetid
c) de enkelte råvarers art og for hver art størrelsen af det tilsåede areal
d) den forventede råvaremængde for hver art samt alle eventuelle leveringsbetingelser. Mængden skal mindst svare til det udbytte, som myndighederne anser for repræsentativt for den pågældende råvare. Der tages her blandt andet hensyn til det gennemsnitsudbytte, der er fastsat for regionen, hvis et sådant foreligger.
e) tilsagn om, at forpligtelserne i artikel 3, stk. 3, vil blive overholdt
f) oplysning om de vigtigste planlagte slutanvendelser for råvaren; for hver af disse anvendelser skal betingelserne i artikel 3, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, være opfyldt.
3. Ansøgeren påser, at kontrakten indgås så betids, at opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed kan indgive en genpart af kontrakten til myndighederne senest de datoer, der er fastsat i artikel 6, stk. 1.
4. Hvis kontrakten vedrører rybsfrø, rapsfrø, solsikkefrø eller sojabønner henhørende under KN-kode ex 1205 00 90, 1206 00 90 eller 1201 00 90, skal ansøgeren sikre, at den foruden de oplysninger, der kræves ifølge stk. 2, indeholder oplysninger om den forventede produktion af biprodukter bestemt til andet end konsum eller foderbrug.
5. Medlemsstaterne kan af kontrolhensyn bestemme, at den enkelte ansøger kun kan indgå én leveringskontrakt pr. råvare.
Artikel 5
1. Ansøgeren skal hvert år i den ansøgning om arealstøtte, der indgives til myndighederne, identificere den eller de marker, hvor råvarerne skal dyrkes. For hver udtagen mark og hver råvare, der dyrkes på den, skal følgende oplyses:
- råvareart og -sort
- det forventede udbytte for hver art og sort.
Hvis samme arter eller sorter på samme bedrift også dyrkes på marker, der ikke er udtaget af produktion, skal der gives oplysninger om disse arter eller sorter og det forventede høstudbytte, samt om de berørte marker, deres beliggenhed og deres matrikelreference.
2. Hvis parterne ændrer eller annullerer kontrakten, efter at ansøgeren har ansøgt om arealstøtte, kan ansøgeren kun anmode om godtgørelse, hvis
- han giver myndighederne meddelelse om ændringen eller annulleringen, så der kan foretages fornøden kontrol
- han giver denne meddelelse senest på den dato, der er sat som sidste frist for ændring af ansøgningen om arealstøtte i den pågældende medlemsstat.
Hvis ansøgeren meddeler myndighederne, at han på grund af særlige omstændigheder ikke kan levere hele eller en del af den råvaremængde, der er anført i kontrakten, kan myndighederne uanset første afsnit, når de har fået forelagt tilfredsstillende dokumentation for de særlige omstændigheder, tillade, at kontrakten ændres i behørigt omfang eller ophæves. Hvis ændringen af kontrakten medfører en reduktion af det areal, der er omfattet af kontrakten, eller hvis kontrakten ophæves, skal ansøgeren for at bevare sin ret til godtgørelse
- på en måde, som er godkendt af myndighederne, på ny braklægge de udtagne landbrugsarealer
- miste retten til at sælge, forære væk eller i øvrigt anvende den råvare, som ikke længere omfattes af kontrakten.
Uanset første afsnit kan opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed ændre de vigtigste planlagte slutanvendelser for råvaren, jf. artikel 4, stk. 2, litra f), efter at den råvare, der er omfattet af kontrakten, er leveret til opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed, og betingelserne i stk. 4, første afsnit, og i artikel 6, stk. 4, første afsnit, er opfyldt. Ændringen af slutanvendelserne skal være i overensstemmelse med betingelserne i artikel 3, stk. 1, og artikel 6, stk. 3. Opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed underretter myndighederne forud, for at den fornødne kontrol kan foretages.
3. For råvarer, som uden for nærværende ordning er omfattet af en ordning for offentligt interventionsopkøb, og for rybs- og rapsfrø henhørende under KN-kode ex 1205 00 90, undtagen sorter med højt erucasyreindhold, samt solsikkefrø henhørende under KN-kode 1206 00 90 fastlægger medlemsstaterne hvert år inden høsten de repræsentative udbytter, der skal opnås i praksis. De repræsentative udbytter skal fastlægges
- individuelt for de enkelte bedrifter, eller
- lokalt. Medlemsstaterne udpeger de lokalområder, der skal anvendes ved beregning af disse udbytter, og som evt. kan svare til regionerne i deres regionaliseringsplan, jf. forordning (EØF) nr. 1765/92.
Hver år inden høsten, dog senest
- den 31. juli for råvarer, som uden for nærværende ordning er omfattet af en ordning for offentligt interventionsopkøb, og for rybs- og rapsfrø som omhandlet i første afsnit
- den 31. august for solsikkefrø som omhandlet i første afsnit giver medlemsstaterne de berørte ansøgere meddelelse om de repræsentative udbytter.
4. Ansøgeren underretter myndighederne om den samlede høstede mængde råvarer for hver art og anfører, hvor meget han har leveret, og hvem han har leveret råvaren til.
For de råvarer, der er anført i stk. 3, skal den mængde, ansøgeren faktisk leverer til opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed, mindst svare til det repræsentative individuelle udbytte eller i givet fald det repræsentative lokale udbytte, som medlemsstaterne har fastlagt for de pågældende marker i henhold til stk. 3.
Der gælder dog følgende:
- i behørigt begrundede tilfælde kan medlemsstaterne undtagelsesvis godtage en manko på indtil 10 % af udbyttet, eller
- i tilfælde, hvor myndighederne har tilladt, at kontrakten ændres eller annulleres, jf. stk. 2, andet afsnit, kan myndighederne i behørigt omfang nedsætte den mængde, ansøgeren har pligt til at levere ifølge første afsnit i nærværende stykke.
Hvis ansøgeren ikke leverer den mængde af en given råvare, der kræves efter denne forordning, anses han i medfør af artikel 9, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 3887/92 for ikke at have opfyldt alle sine forpligtelser vedrørende marker, der er lagt brak med henblik på non-foodformål, for et areal, der beregnes ved, at det samlede udtagne landbrugsareal, der er anvendt til at producere råvaren ifølge ordningen i nærværende forordning, multipliceres med den del, mankoen udgør.
5. For landbrugsarealer, der er taget ud af produktion på de i forordning (EØF) nr. 1765/92 fastsatte betingelser, kan godtgørelsen udbetales til ansøgeren, inden råvaren forarbejdes. Udbetalingen kan dog kun ske, hvis den mængde råvarer, der skal leveres i henhold til nærværende forordning, er blevet leveret til opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed, og hvis følgende betingelser er opfyldt:
a) der skal være indgivet erklæring efter stk. 4
b) en genpart af kontrakten skal være indgivet til opkøberens eller den første forarbejdningsvirksomheds myndigheder, betingelserne i artikel 6, stk. 2, skal være opfyldt, og den i artikel 6, stk. 4, første afsnit, nævnte oplysning skal være meddelt af opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed
c) myndighederne skal have modtaget bevis for fuldstændig sikkerhedsstillelse efter artikel 7, stk. 2
d) de myndigheder, der varetager udbetalingen af godtgørelsen, skal for hver enkelt ansøgning have kontrolleret, at betingelserne i artikel 4 er opfyldt.
Artikel 6
1. Opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed skal indgive en genpart af kontrakten til deres respektive myndigheder
- senest den 31. december i det pågældende år, for så vidt angår råvarer, der udsås mellem den 1. juli og den 31. december, eller
- senest på den dato, der er sat som sidste frist for indgivelse af ansøgningen om arealstøtte i det pågældende år i den pågældende medlemsstat, for så vidt angår råvarer, der udsås mellem den 1. januar og den 30. juni.
Hvis ansøger og opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed ændrer eller ophæver kontrakten inden den dato, der er omhandlet i artikel 5, stk. 2, første afsnit, andet led, skal opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed indgive en genpart af den ændrede eller ophævede kontrakt til myndighederne senest på ovennævnte dato i det pågældende år.
2. De i stk. 1 nævnte myndigheder kontrollerer, at den forelagte kontrakt opfylder betingelserne i artikel 3, stk. 1. Er betingelserne ikke opfyldt, skal ansøgerens myndigheder underrettes.
For at kontrollen kan foretages, skal opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed give de pågældende myndigheder alle fornødne oplysninger om den pågældende forarbejdningsproces, navnlig priserne og de tekniske forarbejdningskoefficienter, der tjener til bestemmelse af mængden af de slutprodukter, som kan opnås. Disse koefficienter skal være de i artikel 9, stk. 2, omhandlede.
3. For at kontrollere, at artikel 3, stk. 1, er overholdt, sammenligner myndighederne på grundlag af de i stk. 2 nævnte oplysninger summen af værdierne for hvert non-foodprodukt med summen af værdierne for alle andre produkter, der er bestemt til konsum eller foderbrug, og som er fremkommet ved samme forarbejdning.
Hver værdi er resultatet af den respektive mængde multipliceret med gennemsnittet af de priser ab fabrik, som er konstateret i det foregående produktionsår.
Er disse priser ikke til rådighed, fastlægger myndighederne passende priser, navnlig på grundlag af de i stk. 2 nævnte faktorer.
4. Den opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed, der har modtaget råvarer fra ansøgeren, underretter myndighederne om den modtagne mængde råvarer med angivelse af art samt navn og adresse på den kontrahent, der har leveret råvaren, og leveringssted og en henvisning til kontrakten inden for en frist, der fastsættes af medlemsstaterne, så det sikres, at godtgørelsen kan udbetales i den periode, der er omhandlet i artikel 10 i forordning (EØF) nr. 1765/92.
Opkøberen underretter myndighederne om navn og adresse på den virksomhed, som foretager første forarbejdning af den modtagne råvare, senest 40 arbejdsdage efter leveringen af råvaren til denne første forarbejdningsvirksomhed. Første forarbejdningsvirksomhed underretter myndighederne om navn og adresse på den opkøber, der har leveret råvaren, mængde og art af den modtagne råvare og leveringsdato senest 40 arbejdsdage efter, at den har modtaget råvaren.
Er leverancen af råvaren til første forarbejdningsvirksomhed ikke foretaget direkte af opkøber, skal denne meddele myndighederne navn og adresse på de parter, der indgår i leveringskæden, herunder navn og adresse på første forarbejdningsvirksomhed. Meddelelsen skal gives senest 40 arbejdsdage efter, at første forarbejdningsvirksomhed har modtaget råvaren.
Hver part, der indgår i leveringskæden, skal for sit vedkommende inden for en frist på 40 arbejdsdage underrette myndighederne om navn og adresse på råvarens køber samt den solgte mængde.
Hvis første forarbejdningsvirksomheds myndighed og myndigheden for de enkelte parter, der indgår i leveringskæden for råvaren, jf. tredje afsnit, er forskellig fra opkøbers myndighed, underrettes denne om de mængder, der er leveret til første forarbejdningsvirksomhed.
Hvis opkøbers eller første forarbejdningsvirksomheds medlemsstat er en anden end den, hvor råvaren er dyrket, skal den berørte myndighed senest 40 arbejdsdage efter modtagelsen af den i første og tredje afsnit omhandlede meddelelse underrette ansøgers myndighed om den samlede mængde råvare, der er leveret.
5. Uden at det tilsidesætter stk. 1-4, skal de i stk. 1 omhandlede myndigheder hurtigst muligt og senest den 31. maj i det år, hvor råvaren skal høstes, underrette Kommissionen om den forventede samlede mængde biprodukter bestemt til konsum eller foderbrug, som er omfattet af de i artikel 4 omhandlede kontrakter, hvis disse kontrakter vedrører rybsfrø, rapsfrø, solsikkefrø eller sojabønner henhørende under KN-kode ex 1205 00 90, 1206 00 90 eller 1201 00 90.
Myndighederne beregner den forventede mængde således:
a) den forventede samlede produktion af alle biprodukter fremstillet af rybsfrø, rapsfrø, solsikkefrø eller sojabønner henhørende under KN-kode ex 1205 00 90, 1206 00 90 eller 1201 00 90 beregnes ved hjælp af følgende koefficienter:
- 100 kg rybsfrø og/eller rapsfrø henhørende under KN-kode 1205 00 90 svarer til 56 kg biprodukter
- 100 kg solsikkefrø henhørende under KN-kode 1206 00 90 svarer til 56 kg biprodukter
- 100 kg sojabønner henhørende under KN-kode 1201 00 90 svarer til 78 kg biprodukter
b) den forventede produktion af biprodukter som omhandlet i artikel 4, stk. 4, trækkes fra den forventede samlede produktion af alle biprodukter beregnet efter litra a).
6. Kommissionen beregner på grundlag af oplysningerne efter stk. 5 den forventede samlede produktion af biprodukter bestemt til konsum eller foderbrug udtrykt i sojakageækvivalenter.
Artikel 7
1. Opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed skal stille den i stk. 2 nævnte sikkerhed over for myndighederne senest på den dato, der er sat som sidste frist for indgivelse af ansøgningen om arealstøtte i det pågældende år i den pågældende medlemsstat.
2. Sikkerheden beregnes for hver råvare med en sats på 250 ECU pr. ha multipliceret med det samlede landbrugsareal, der er udtaget i henhold til nærværende ordning, og som er omfattet af en kontrakt underskrevet af den pågældende opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed, og som er anvendt til produktion af den pågældende råvare.
3. Er kontrakten blevet ændret eller ophæves, jf. artikel 5, stk. 2, første og andet afsnit, tilpasses sikkerheden i forhold hertil.
4. Sikkerheden frigives for hver råvare i forhold til de mængder af råvaren, der er forarbejdet til det planlagte primære non-foodslutprodukt, forudsat at det over for opkøbers eller første forarbejdningsvirksomheds myndighed er godtgjort, at den pågældende mængde råvarer er blevet forarbejdet i overensstemmelse med betingelserne i artikel 4, stk. 2, litra f), i givet fald under hensyntagen til eventuelle ændringer i henhold til artikel 5, stk. 2, tredje afsnit.
Hvis opkøber har stillet sikkerhed, frigives den, når råvaren er leveret til første forarbejdningsvirksomhed, hvis opkøberens myndigheder har fået bevis for, at første forarbejdningsvirksomhed har stillet en tilsvarende sikkerhed over for sine myndigheder, jf. dog første afsnit.
Artikel 8
1. Myndighederne i den medlemsstat, hvor forarbejdning finder sted, træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at forarbejdningsvirksomhederne på medlemsstatens område frembyder fuld sikkerhed, for at de indgåede forpligtelser opfyldes.
2. Det er et primært krav, jf. artikel 20 i forordning (EØF) nr. 2220/85, at råvaremængderne hovedsageligt forarbejdes til et af de slutprodukter, der er anført i kontrakten.
Forarbejdning til et eller flere af de slutprodukter, der er anført i bilag III, skal ske senest den 31. juli i det andet år efter det år, hvor råvaren blev høstet af ansøgeren.
3. Følgende forpligtelser, der påhviler opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed, udgør hver især et underordnet krav, som omhandlet i forordning (EØF) nr. 2220/85:
- forpligtelsen til at modtage hele den råvaremængde, ansøgeren leverer, jf. artikel 3, stk. 3
- forpligtelsen til at indgive en genpart af kontrakten, jf. artikel 6, stk. 1
- forpligtelsen til at give meddelelse, artikel 6, stk. 4, første, andet og tredje afsnit
- forpligtelsen til at stille sikkerhed, jf. artikel 7, stk. 1.
4. Hvis opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed sælger eller på anden måde afstår råvarer eller mellemprodukter og/eller biprodukter, der er omfattet af en kontrakt i henhold til artikel 4, til en forarbejdningsvirksomhed i en anden medlemsstat, skal produktet ledsages af et kontroleksemplar T5, der udstedes efter Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93. Rubrik 104 i kontroleksemplaret forsynes under »Anden« med en af følgende angivelser:
- Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el artículo 4 del Reglamento (CE) n° 1586/97 de la Comisión
- Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1586/97
- Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 1586/97 der Kommission zu verwenden
- ÐñÝðåé íá ÷ñçóéìïðïéçèåß ãéá ìåôáðïßçóç Þ ðáñÜäïóç óýìöùíá ìå ôï Üñèñï 4 ôïõ êáíïíéóìïý (ÅÊ) áñéè. 1586/97 ôçò ÅðéôñïðÞò
- To be used for processing or delivery in accordance with Article 4 of Commission Regulation (EC) No 1586/97
- À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de l'article 4 du règlement (CE) n° 1586/97 de la Commission
- Da consegnare o trasformare conformemente all'articolo 4 del regolamento (CE) n. 1586/97 della Commissione
- Te gebruiken voor verwerking of levering overeenkomstig artikel 4 van Verordening (EG) nr. 1586/97 van de Commissie
- A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 4º do Regulamento (CE) nº 1586/97 da Comissão
- Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 1586/97 mukaisesti
- Används till bearbetning eller leverans i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1586/97.
Denne procedure gælder for ethvert efterfølgende salg til forarbejdningsvirksomheder i andre medlemsstater, indtil det i kontrakten fastsatte slutprodukt fremstilles.
For biprodukter gælder dette krav kun, hvis der kan ydes eksportrestitution til produktet, når det er fremstillet af råvarer, som er dyrket uden for denne ordning.
5. Hvis råvarens levering til første forarbejdningsvirksomhed delvis eller i sin helhed ikke foretages af en opkøber, der er etableret i en anden medlemsstat end første forarbejdningsvirksomhed, skal opkøber udfærdige et kontroleksemplar T5, der i rubrik 104 under »Anden« forsynes med følgende oplysninger:
a) den mængde, som opkøberen har leveret direkte til første forarbejdningsvirksomhed
b) navn og adresse på første forarbejdningsvirksomhed
c) navn og adresse på andre parter, der indgår i leveringskæden, også selv om de er bosat i den medlemsstat, hvor den første forarbejdning finder sted
d) de mængder, som er leveret af de andre parter, der indgår i leveringskæden.
6. De parter, der indgår i leveringskæden, jf. stk. 5, litra c), og som ikke er etableret i samme medlemsstat som første forarbejdningsvirksomhed, skal udfærdige et kontroleksemplar T5 og i rubrik 104 anføre opkøbers navn og adresse samt de oplysninger, der er nævnt i stk. 5, litra a) og b).
7. Hvis et eller flere slutprodukter, mellemprodukter eller biprodukter, som er omfattet af en kontrakt i henhold til artikel 4, er bestemt til eksport til tredjelande, skal de under transport inden for Fællesskabet ledsages af et kontroleksemplar T5, der er udstedt af myndighederne i den medlemsstat, hvor disse produkter er fremstillet.
En af følgende angivelser skal være anført i rubrik 104 i kontroleksemplar T5:
- Este producto no podrá acogerse a ninguna de las medidas previstas en el apartado 2 del artículo 1 del Reglamento (CEE) n° 729/70 del Consejo (18)
- De finansieringsforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 (19) kan ikke anvendes på dette produkt
- Dieses Erzeugnis kommt für keine Finanzierungen gemäß Artikel 1 Absatz 2 der Verordnung (EWG) Nr. 729/70 des Rates (20) in Betracht
- Ôï ðñïúüí áõôü äåí ìðïñåß íá åðùöåëçèåß áðü ôá ìÝôñá ðïõ ðñïâëÝðïíôáé óôï Üñèñï 1 ðáñÜãñáöïò 2 ôïõ êáíïíéóìïý (ÅÏÊ) áñéè. 729/70 ôïõ Óõìâïõëßïõ (21) 7
- This product shall not qualify for any benefit pursuant to Article 1 (2) of Council Regulation (EEC) No 729/70 (22)- Ce produit ne peut pas bénéficier des financements prévus à l'article 1er paragraphe 2 du règlement (CEE) n° 729/70 du Conseil (23)- Questo prodotto non può beneficiare delle misure di cui all'articolo 1, paragrafo 2 del regolamento (CEE) n. 729/70 del Consiglio (24)- Dit product komt niet in aanmerking voor financieringen als bedoeld in artikel 1, lid 2, van Verordening (EEG) nr. 729/70 van de Raad (25)- O presente produto não pode beneficiar de medidas ao abrigo do nº 2 do artigo 1º do Regulamento (CEE) nº 729/70 do Conselho (26)- Tähän tuotteeseen ei sovelleta neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 (27) 1 artiklan 2 kohdan mukaisia toimenpiteitä
- De åtgärder som avses i artikel 1.2. i rådets förordning (EEG) nr 729/70 (28) kan inte användas för denna produkt.
Dette krav gælder kun, hvis der for det i bilag III nævnte slutprodukt, mellemproduktet eller biproduktet, som er omfattet af en kontrakt i henhold til artikel 4, kan ydes eksportrestitution, når det er fremstillet af råvarer, som er dyrket uden for denne ordning.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne fastsætter, hvilke bøger den enkelte opkøber og forarbejdningsvirksomhed skal føre. Bøgerne skal mindst angive følgende:
a) for opkøbere:
- mængderne af alle råvarer, der er købt og solgt til forarbejdning under denne ordning
- navn og adresse på efterfølgende købere/forabejdningsvirksomheder.
b) for forarbejdningsvirksomheder, for et nærmere bestemt tidsrum, der fastsættes af myndighederne:
- mængderne af alle råvarer, der er købt til forarbejdning
- de mængder råvarer, der er forarbejdet, samt mængderne og typerne af slutprodukter og biprodukter, som er fremstillet af dem
- svind ved forarbejdningen
- mængder, der er blevet ødelagt, og grunden hertil
- mængden og typen af produkter, som forarbejdningsvirksomheden har solgt eller på anden måde afstået, og de opnåede priser
- navn og adresse på efterfølgende købere/forarbejdningsvirksomheder.
2. Opkøberens myndigheder og myndighederne i de medlemsstater, hvor forarbejdning har fundet sted, gennemfører kontrol, herunder besigtigelser og undersøgelse af handelsdokumenter, for at sikre følgende:
- for så vidt angår opkøberen: at der er sammenhæng mellem opkøbet af råvarer og de respektive leverancer; for så vidt angår forarbejdningsvirksomheden: at der er sammenhæng mellem leverancen af råvarer, slutprodukter og biprodukter.
Denne forbindelse skal navnlig kontrolleres for de pågældende råvarer på grundlag af tekniske forarbejdningskoefficienter.
Hvis sådanne koefficienter i forbindelse med eksport eksisterer i EF-bestemmelserne, skal de anvendes. Eksisterer de ikke, men er der andre koefficienter i EF-bestemmelserne, anvendes disse. I alle andre tilfælde anvendes de koefficienter, der er almindeligt anerkendte i den pågældende forarbejdningsindustri
- korrekt slutanvendelse af råvarer og biprodukter
- overholdelse af artikel 3, stk. 1, og artikel 6, stk. 3.
Kontrollen skal omfatte mindst 10 % af de transaktioner og forarbejdningsprocesser, der finder sted i medlemsstaten, og myndighederne foretager udvælgelsen på grundlag af risikoanalyse og et vist repræsentativt udsnit af de indgivne kontrakter.
3. Hvis der konstateres
- uregelmæssigheder, som vedrører 3 % eller derover af den kontrol, der er nævnt i stk. 2
- afgivelser fra en forarbejdningsvirksomheds tidligere kapacitet
- forarbejdningsprocesser, hvor der er
i) misforhold mellem mængderne eller værdierne af slutprodukter og biprodukter, når de i stk. 2, første afsnit, nævnte koefficienter anvendes
ii) misforhold ved sammenligning med de kriterier for den økonomiske udnyttelse af produkterne, som er omhandlet i artikel 3, stk. 1, og artikel 6, stk. 3
skærper medlemsstaterne den i stk. 2 nævnte kontrol og underretter straks Kommissionen.
KAPITEL III
Råvarer, som ikke skal være omfattet af en kontrakt
Artikel 10
Bestemmelserne i dette afsnit gælder for de råvarer, der er anført i bilag II, og i dette afsnit forstås ved »råvarer« sådanne råvarer.
Artikel 11
Råvarer må dyrkes på udtagne landbrugsarealer, hvis deres slutanvendelse er fremstilling af et af de produkter, der er anført i bilag III.
Artikel 12
1. For at opnå ret til godtgørelse skal en ansøger, som ønsker at anvende de udtagne landbrugsarealer til dyrkning af råvarer, ved indgivelsen af ansøgningen om arealstøtte til myndighederne i sin medlemsstat også indgive skriftligt tilsagn om, at eventuel anvendelse eller salg af de pågældende råvarer sker til de i bilag III fastsatte formål.
2. Ansøgeren skal hvert år i den ansøgning om arealstøtte, han indgiver til myndighederne, oplyse, hvilke marker der omfattes af jordudtagning i henhold til dette kapitel, hvilke afgrøder der dyrkes på disse marker, hvor lang dyrkningscyklen er, og hvilken høsthyppighed der forventes.
KAPITEL IV
Almindelige bestemmelser
Artikel 13
Medlemsstaterne kan udelukke råvarer, der er anført i bilag I eller bilag II, fra den ordning, der er fastsat i denne forordning, hvis de forårsager vanskeligheder med hensyn til dyrkningsforholdene, kontrollen, folkesundheden eller miljøet, eller med hensyn til medlemsstatens straffelovgivning. I så fald underretter medlemsstaten Kommissionen om, hvilken eller hvilke råvarer den agter at udelukke, og oplyser grundene hertil. Har Kommissionen ikke reageret senest 20 arbejdsdage efter at være blevet underrettet, kan medlemsstaten foretage den påtænkte udelukkelse.
Artikel 14
1. Råvarer, der er anført i bilag I, og som er dyrket på udtagne landbrugsarealer, samt slutprodukter, mellemprodukter eller biprodukter, der er afledt heraf, og råvarer, der er anført i bilag II, og som er dyrket på udtagne arealer, samt produkter, der er afledt heraf, og arealer, der anvendes til produktion af sådanne råvarer, kan ikke
- være omfattet af foranstaltninger, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen i henhold til artikel 1, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 729/70 eller
- modtage EF-støtte, der ydes efter Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 (29) og (EØF) nr. 2080/92 (30).
2. Udtagne landbrugsarealer, der anvendes til dyrkning af de i bilag I eller bilag II anførte råvarer, er omfattet af bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 762/94 (31).
Dog
- anses dyrkning af sådanne råvarer for at være i overensstemmelse med disse bestemmelser
- er det ikke nødvendigt at braklægge de pågældende arealer fra den 15. januar, uanset artikel 3, stk. 4, andet led, i forordning (EØF) nr. 762/94
på betingelse af, at betingelserne i nærværende forordning overholdes.
Artikel 15
Medlemsstaterne meddeler senest tre måneder efter hvert produktionsårs afslutning Kommissionen alle fornødne oplysninger til vurdering af den ordning, der er fastsat i denne forordning.
Meddelelserne skal navnlig omfatte følgende oplysninger:
a) vedrørende kapitel II:
- arealerne for de enkelte arter af råvarer, de forventede udbytter, jf. artikel 4, stk. 2, litra d), og de repræsentative udbytter, jf. artikel 5, stk. 3
- mængderne af de enkelte arter af råvarer, som ikke er blevet solgt af opkøberne
- mængderne af de enkelte typer slutprodukter og biprodukter, der er fremstillet, med angivelse af den anvendte type råvarer
b) vedrørende kapitel III: størrelsen af det udtagne landbrugsareal for de enkelte afgrøder, der er blevet dyrket på det.
Artikel 16
1. Medlemsstaterne udpeger de i denne forordning omhandlede myndigheder.
2. Medlemsstaterne kan træffe alle yderligere foranstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne forordning, idet de underretter Kommissionen herom.
Artikel 17
Forordning (EØF) nr. 334/93 ophæves, men gælder fortsat for kontrakter, der er indgået inden nærværende forordnings ikrafttrædelse.
Artikel 18
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. juli 1997.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1586/97,
annettu 29 päivänä heinäkuuta 1997,
kesannoidun maan käyttöä koskevista yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä sellaisten raaka-aineiden tuottamisen osalta, jotka käytetään yhteisössä ensisijaisesti muuhun tarkoitukseen kuin ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden valmistukseen
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1765/92 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1422/97 (2), ja erityisesti sen 12 ja 16 artiklan,
ottaa huomioon GATT-sopimukseen liittyvästä Euroopan talousyhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisestä öljysiemeniä koskevasta yhteisymmärryspöytäkirjasta 8 päivänä kesäkuuta 1993 tehdyn neuvoston päätöksen 93/355/ETY (3) ja erityisesti öljysiemeniä koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan 7 kohdan,
sekä katsoo, että
asetuksen (ETY) N:o 1765/92 7 artiklan 4 kohdassa sallitaan kesannon käyttö sellaisten yhteisössä valmistettavien teollisuustuotteiden raaka-aineiden tuottamiseen, joita ei ole tarkoitettu suoraan ihmisten tai eläinten ravinnoksi, jos niihin sovelletaan tehokkaita valvontajärjestelmiä,
kokemuksen perusteella on tarpeen tehdä lisämuutoksia yksityiskohtaisiin sääntöihin, jotka koskevat kesannoidun maan käyttöä sellaisten yhteisössä valmistettavien tuotteiden raaka-aineiden tuottamiseen, joita ei ole tarkoitettu suoraan ihmisten tai eläinten ravinnoksi; yksityiskohtaisista säännöistä kesannointimaan käytön soveltamisesta yhteisössä valmistettavien tuotteiden raaka-aineiden tuottamiseen ensisijaisesti muihin tarkoituksiin kuin ihmisten tai eläinten ravinnoksi 15 päivänä helmikuuta 1993 annettua komission asetusta (ETY) N:o 334/93 (4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2991/95 (5), on muutettu useita kertoja; selvyyden vuoksi kyseinen asetus olisi laadittava uudelleen; sen vuoksi olisi kumottava asetus (ETY) N:o 334/93, mutta suojattava kuitenkin siihen perustuvat oikeutetut odotukset,
olisi rajoitettava raaka-aineiden ja niistä valmistettavien lopputuotteiden määrää, jotta olisi mahdollista suojata perinteiset markkinat rajoittamatta kuitenkaan raaka-aineiden uusien menekkimahdollisuuksien löytämistä,
on tarpeen jatkaa ensisijaisesti muuksi kuin ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitetun lopputuotteen määrittelyä,
tällä järjestelyllä olisi voitava toisaalta ottaa huomioon tietyissä jäsenvaltioissa mahdollisesti vallitsevat erityiset olosuhteet, jotka voivat liittyä varsinkin maatalouden harjoittamiseen, valvontaan, kansanterveyteen, ympäristöön tai jäsenvaltioiden rikosoikeuteen; toisaalta tällaisten tekijöiden kohtelussa ei saisi olla suuria eroja yhteisössä,
kesannolla viljellylle raaka-aineelle tai millekään tällaisesta raaka-aineesta johdetulle tuotteelle ei pitäisi myöntää yhteisön tukea,
täytäntöönpanoa koskevista toimenpiteistä säädettäessä on aiheellista erottaa raaka-aineet, joita voi käyttää ihmisten tai eläinten ravinnoksi, sellaisista raaka-aineista, joilla tätä mahdollisuutta ei ole,
on tarpeen määritellä selvästi jokaisen pääasiallisen toimijan tehtävä markkinoilla; koska on tarpeen jatkaa täsmällisten säännösten antamista tästä kaupankäyntimuodosta näillä markkinoilla, olisi määriteltävä keräilijän käsite; on tarpeen määritellä raaka-aineet, joita saa kasvattaa kesannoiduilla maa-alueilla, sekä niiden hyväksytyt lopulliset käyttötarkoitukset, jotta maataloustuottajat voivat viipymättä päästä osallisiksi tämän järjestelmän eduista,
on tarpeen erottaa selvästi hakijan velvollisuudet, jotka päättyvät, kun kaikki korjattu raaka-aine on toimitettu, ja keräilijän tai ensimmäisen jalostajan velvollisuudet, jotka alkavat raaka-aineen toimituksesta ja päättyvät, kun raaka-aine on jalostettu muuhun kuin elintarvikekäyttöön tarkoitetuksi lopputuotteeksi; jos hakija ei noudata velvollisuuksiaan, häneen sovelletaan komission asetuksen (ETY) N:o 3887/92 (6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2015/95 (7), mukaisia seuraamuksia; jos keräilijä tai ensimmäinen jalostaja ei noudata velvollisuuksiaan, siitä seuraa asetuksen (ETY) N:o 2220/85 (8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3403/93 (9), mukaisesti annetun vakuuden pidättäminen osittain tai kokonaan,
lisäksi on tarpeen määritellä menetelmä, jolla arvioidaan sekä tuotteet, joita ei pidetä ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettuina, että näihin käyttötarkoituksiin suunnatut tuotteet; menetelmällä olisi voitava ilmaista näiden tuotteiden määrällinen suhde, jonka perusteella yksilöidään ensisijainen lopullinen käyttötarkoitus,
valvontasyistä on tarpeen vaatia, että viljeltävästä raaka-aineesta tehdään sopimus maataloustuottajan, jota nimitetään hakijaksi, ja ensimmäisen jalostajan tai keräilijän välillä; tällainen sopimus on merkittävä väline tasapainoisten markkinoiden toteuttamisessa; neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 (10), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 820/97 (11), 6 artiklan 9 kohdan nojalla tätä sopimusta pidetään osana pinta-alatukea koskevaa hakemusta; kokemus on osoittanut, että valvontasyistä sekä hakijan että keräilijän tai ensimmäisen jalostajan olisi ennen korvauksen maksamista toimitettava tämä sopimus sille toimivaltaiselle viranomaiselle, jonka toimivallan alainen hän on,
järjestelmän tehokas valvonta edellyttää, että hakija ilmoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle, jos hän ei pysty toimittamaan sopimuksessa mainittua raaka-ainetta tai osaa siitä; on aiheellista sallia sopimuksen muuttaminen tai sen mitätöiminen sellaisissa erityisolosuhteissa, jotka eivät vastaa maatalouden tavanomaisia edellytyksiä; on aiheellista täsmentää olosuhteet, joissa muutos voi johtaa sopimuksen kattaman alan vähennykseen ilman hakijan oikeutta menetettyyn korvaukseen,
vaatimus siitä, että sopimus on tehtävä ennen kylvöä, aiheuttaa logistisia ongelmia hakijalle; järjestelmän tehokas valvonta ei vähenisi, jos sopimukset tehdään pinta-alatukea koskevan hakemuksen jättöpäivän mukaan tai sen päivän perusteella, jona jäljennös sopimuksesta toimitetaan keräilijälle tai ensimmäiselle jalostajalle, riippuen siitä kumpi päivä on aikaisempi,
valvonnan vuoksi on tarpeen varmistaa, että hakijan ja keräilijän tai ensimmäisen jalostajan välillä tehdyssä sopimuksessa määritelty tuotos vastaa vähintään ennustettua tuotosta,
on tarpeen varmistaa, että kaikki sopimukseen kuuluvalta alalta korjattu raaka-aine toimitetaan ensimmäiselle jalostajalle tai keräilijälle; tämän edellytyksen täyttymisen turvaamiseksi sekä hakijan että keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on tehtävä ilmoitus sille toimivaltaiselle viranomaiselle, jonka toimivallan alainen hän on,
kokemus on osoittanut, että vaatimus, jonka mukaan asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle on ilmoitettava hakijan toimittaman ja keräilijän tai ensimmäisen jalostajan vastaanottaman raaka-aineen lajike, ei ole tarpeen järjestelmän tehokkaan valvonnan kannalta,
kesannointivelvollisuudesta saadun korvauksen vastineeksi hakijan olisi suostuttava valvontaan, johon liittyy velvollisuus ilmoittaa sekä pinta-alat että korjatut määrät,
valvonnan vuoksi on tarpeen vahvistaa edustava yksittäinen tuotos tai tarvittaessa edustava paikallinen tuotos sekä niiden raaka-aineiden osalta, joita voidaan ostaa julkiseen interventioon tämän järjestelyn ulkopuolella, että sellaisten raaka-aineiden osalta, joita tuotetaan tietyistä rapsin-, rypsin- ja auringonkukansiemenistä; edustavan paikallisen tuotoksen laskemisessa käytetyt paikkakunnat voivat, mutta niiden ei tarvitse, vastata asetuksen (ETY) N:o 1765/92 mukaisen alueellistamissuunnitelman alueita; näiden raaka-aineiden osalta valvonnan tehokkuus paranee, jos toimitettu määrä noudattaa edustavaa tuotosta; asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa voidaan hyväksyä enintään kymmenen prosentin vajaus suhteessa näihin tuotoksiin; sellaisissa erityisolosuhteissa, jotka eivät vastaa maatalouden tavanomaisia edellytyksiä, suurempi vajaus voi olla perusteltavissa,
keinottelun estämiseksi ja sen varmistamiseksi, että raaka-aine jalostetaan aiotuksi lopputuotteeksi, on tarpeen ottaa käyttöön valvontajärjestelmä, jossa vaaditaan keräilijältä tai ensimmäseltä jalostajalta vakuus; vakuuden olisi oltava määrältään riittävä takaamaan, että raaka-aineita ei lopulta käytetä ihmisten tai eläinten ravinnoksi; 250 ecua hehtaarilta raaka-aineen kasvattamiseen käytettyä maata olisi riittävä vakuus; tämä vakuus voidaan vapauttaa suhteessa määräaikana valmistettujen lopputuotteiden määrään; komission asetuksen (ETY) N:o 1068/93 (12), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1482/96 (13), 12 artiklan 4 kohdan viimeisen luetelmakohdan mukaan takuiden osalta maatalouden muuntokurssin määräytymisperuste on takuun voimaantulopäivä,
kokemus on osoittanut, että silloin, kun vakuuden antanut keräilijä toimittaa sopimuksen mukaisen raaka-aineen ensimmäiselle jalostajalle, raaka-aineen jalostaa lopputuotteeksi ensimmäinen jalostaja eikä keräilijä; sen vuoksi olisi aiheellista säätää vakuuden vapauttamisesta, jos ensimmäinen jalostaja on antanut vastaavan vakuuden omalle toimivaltaiselle viranomaiselleen,
selvyyden vuoksi on aiheellista täsmentää, että järjestelyn mukaisesti on sallittua käyttää sellainen määrä lopputuotteita tai sivutuotteita, joka vastaa korjatusta raaka-aineesta saatujen tuotteiden määrää; kun korjattua raaka-ainetta vastaava määrä tai korjatusta raaka-aineesta saatuja väli- tai lopputuotteita vastaava määrä käytetään järjestelyn mukaisesti jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa raaka-aine on korjattu, jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava toisilleen kyseisestä toimesta asianmukaisten tarkastusten suorittamiseksi,
järjestely vastaisi paremmin kaupan käytäntöjä, jos keräilijällä tai ensimmäisellä jalostajalla olisi lupa muuttaa sopimuksessa mainittuja aiottuja loppukäyttöjä sen jälkeen, kun hakija on toimittanut raaka-aineen tämän asetuksen mukaisesti; järjestelmän tehokas valvonta on kuitenkin turvattava,
raaka-aineiden ja niistä johdettujen tuotteiden tiettyihin kuljetuksiin yhteisössä olisi sovellettava valvontajärjestelmiä niiden jäjlitettävyyden turvaamiseksi ja sen varmistamiseksi, että niiden osalta on noudatettu tämän asetuksen vaatimuksia; tällaisiin valvontajärjestelmiin olisi sisällyttävä ilmoitusten ja T5-valvontakappaleiden käyttö; järjestelyn mukaisen sopimuksen piiriin kuuluvien raaka-aineiden, välituotteiden, rinnakkaistuotteiden tai sivutuotteiden mukana olisi seurattava komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (14), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1427/97 (15), mukaisesti laadittu T5-valvontakappale sopimuksessa tarkoitetun lopputuotteen valmistukseen asti,
on tarpeen täsmentää, että raaka-aineet on valmistettava korvaukseen oikeuttaviksi lopputuotteiksi sadon korjuuta seuraavan toisen vuoden 31 päivään heinäkuuta mennessä,
asetuksessa (ETY) N:o 1765/92 annetaan komissiolle mahdollisuus asettaa edellytyksiä, jotka koskevat peltokasvien viljelyä kesannolla ilman korvausta; on suotavaa sallia sokerijuurikkaan, maa-artisokan ja juurisikurin viljely kesannolla ilman korvausta, jos se ei vaikuta haitallisesti sokerimarkkinoihin; on kuitenkin tarpeen varmistaa, että tällainen viljely noudattaa sääntöjä, jotka koskevat kesannoidun maan käyttöä muuhun kuin elintarvikekäyttöön tarkoitettujen kasvien viljelyyn; keinottelun ehkäisemiseksi ja sen varmistamiseksi, että raaka-aine jalostetaan aiotuksi lopputuotteeksi, olisi annettava vakuus siitäkin huolimatta, että korvausta ei makseta,
GATT-sopimukseen liittyvän Euroopan talousyhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisen tiettyjä öljysiemeniä koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan noudattamiseksi on tarpeen ottaa käyttöön seurantajärjestelmä kesannolla muuhun tarkoitukseen kuin ihmisten tai eläinten ravinnoksi viljellyistä rypsin-, rapsin- ja auringonkukansiemenistä ja soijapavuista saatujen ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen sivutuotteiden määrän arvioimiseksi vastaavana määränä soijajauhoa,
niiden raaka-aineiden osalta, joita ei ole mahdollista käyttää ihmisten tai eläinten ravinnoksi, voidaan antaa yksinkertaistettuja sääntöjä; tässä tapauksessa riittää hakijan ilmoitus näiden kasvien viljelyyn käytetyistä lohkoista ja niiden viljelykierrosta sekä sitoumus siitä, että jos raaka-aineet käytetään tai myydään, niiden loppukäyttö ei ole tarkoitettu ensisijaisesti ihmisten tai eläinten ravinnoksi,
kutakin pääasiallista toimijaa varten olisi otettava käyttöön todennettavissa oleva valvontatoimenpide; valvontaa on tehostettava heti, jos käy ilmi, että tässä asetuksessa vahvistettuja sääntöjä ei ole noudatettu,
järjestelyä olisi arvioitava yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen tavoitteiden toteutumisen kannalta niiden tietojen perusteella, joita on saatu järjestelyn todellisesta käytöstä jäsenvaltioissa,
tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (16), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1195/97 (17), muutosten vuoksi esiintyy epäsäännöllisyyttä tiettyjen raaka-aineiden kuvauksen sanamuodon ja niiden CN-koodien välillä; sen vuoksi olisi tarkistettava kyseiset CN-koodit, ja
viljan hallintokomitea ei ole antanut lausuntoa puheenjohtajansa asettamassa määräajassa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
Määritelmät
1 artikla
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
- `hakijalla` henkilöä, joka hakee asetuksen (ETY) N:o 1765/92 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua korvausta, jäljempänä `korvaus`.
- ensimmäisellä `jalostajalla` raaka-aineiden käyttäjää, joka vastaa niiden jalostamisesta valmistaakseen yhtä tai useampaa liitteessä III mainituista tuotteista
- `keräilijällä` jokaista tämän asetuksen 4 artiklassa säädetyn sopimuksen allekirjoittajaa, joka ostaa omaan laskuunsa liitteessä I mainittuja raaka-aineita, jotka on tarkoitettu liitteessä III mainittuihin loppukäyttöihin
- `keräilijällä tai ensimmäisellä jalostajalla` keräilijää tai ensimmäistä jalostajaa tapauksen mukaan.
II LUKU
Raaka-aineet, joista on tehtävä sopimus
2 artikla
1. Tämän osaston säännöksiä sovelletaan liitteessä I lueteltuihin raaka-aineisiin ja tässä osastossa `raaka-aineilla` tarkoitetaan kyseisiä raaka-aineita.
2. Asetuksen (ETY) N:o 1765/92 2 artiklan 5 kohdan mukaista korvausta ei makseta tässä osastossa vahvistetussa järjestelyssä kesannosta, jolla viljellään sokerijuurikasta, maa-artisokkaa tai juurisikuria. Kaikkia tämän osaston säännöksiä sovelletaan kuitenkin kesannolla viljeltyyn sokerijuurikkaaseen, maa-artisokkaan ja juurisikuriin samalla tavoin kuin niitä sovellettaisiin, jos korvaus maksettaisiin.
3 artikla
1. Raaka-aineita saa viljellä kesannoidulla maalla ainoastaan, jos niiden ensisijainen käyttötarkoitus on jonkin liitteessä III tarkoitetun tuotteen valmistaminen. Edellä tarkoitetuista raaka-aineista jalostamalla saatujen muiden kuin elintarvikekäyttöön tarkoitettujen tuotteiden taloudellisen arvon on oltava suurempi kuin samasta jalostuksesta peräisin olevien ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden arvo 6 artiklan 3 kohdan mukaisella menetelmällä arvioituna.
2. Kesannolla viljellyistä raaka-aineista on tehtävä 4 artiklan mukainen sopimus.
3. Hakijan on toimitettava kaikki korjattu raaka-aine. Keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on otettava vastaan kaikki hakijan toimittama raaka-aine ja taattava vastaavan raaka-ainemäärän käyttö yhden tai useamman liitteessä III tarkoitetun lopputuotteen valmistukseen yhteisössä.
Jos keräilijä tai ensimmäinen jalostaja käyttää korjattua raaka-ainetta väli- tai sivutuotteen valmistamiseen, hän voi käyttää vastaavan määrän kyseistä väli- tai sivutuotetta yhden tai useamman ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun lopputuotteen valmistukseen.
Jos keräilijä tai ensimmäinen jalostaja käyttää ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa säädettyä mahdollisuutta hyväkseen, hänen on ilmoitettava tästä sille toimivaltaiselle viranomaiselle, jolle vakuus on annettu. Jos vastaava määrä käytetään muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa raaka-aine on korjattu, asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava toisilleen kyseisestä toimesta.
4 artikla
1. Hakijan on esitettävä pinta-alatukea koskevan hakemuksensa tueksi oman jäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle itsensä ja keräilijän tai ensimmäisen jalostajan välillä tehty sopimus.
2. Hakijan on varmistettava, että sopimuksessa on seuraavat tiedot:
a) Kaikkien sopimuspuolten nimi ja osoite;
b) Sopimuksen kesto;
c) Kunkin raaka-aineen laji ja viljelty pinta-ala;
d) Kunkin lajin ennakoitu tuotos ja kaikki raaka-aineen toimittamiseen mahdollisesti vaikuttavat olosuhteet. Määrän on vastattava vähintään toimivaltaisen viranomaisen kyseiselle raaka-aineelle edustavana pitämää ennakoitua tuotosta. Ennakoidun tuloksen arvioinnissa on otettava huomioon muun muassa kyseiselle alueelle todettu keskimääräinen tuotos, jos sellainen on vahvistettu;
e) Sitoumus 3 artiklan 3 kohdan mukaisten velvollisuuksien noudattamisesta;
f) Raaka-aineiden suunnitellut ensisijaiset lopulliset käyttötarkoitukset, joiden on täytettävä 3 artiklan 1 kohdassa ja 6 artiklan 3 kohdassa vahvistetut edellytykset.
3. Hakijan on varmistettava sopimuksen tekeminen sellaiseen päivämäärään mennessä, että keräilijä tai ensimmäinen hakija voi antaa toimivaltaiselle viranomaiselle jäljennöksen sopimuksesta 6 artiklan 1 kohdassa säädettyinä päivinä.
4. Jos sopimus koskee CN-koodeihin ex 1205 00 90, ex 1206 00 90 tai ex 1201 00 90 kuuluvia rypsin-, rapsin- ja auringonkukansiemeniä tai soijapapuja, hakijan on 2 kohdassa vaadittujen tietojen lisäksi tarkennettava muuksi kuin ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen sivutuotteiden ennakoitu määrä.
5. Jäsenvaltiot voivat valvontasyistä vaatia, että jokainen hakija saa tehdä ainoastaan yhden toimitussopimuksen kutakin raaka-ainetta kohti.
5 artikla
1. Hakijan on kunakin vuonna toimivaltaiselle viranomaiselle jättämässään pinta-alatukea koskevassa hakemuksessa yksilöitävä lohko tai lohkot, joilla raaka-aineita tullaan viljelemään. Jokaisesta kesannoidusta lohkosta ja kustakin niillä viljellystä raaka-aineesta on mainittava seuraavat tiedot:
- raaka-aineen lajit ja lajikkeet,
- kunkin lajin ja lajikkeen ennakoitu tuotos.
Jos samalla tilalla viljellään samaa lajia tai lajiketta myös viljelykäytössä olevalla alalla, on ilmoitettavat kyseiset lajit tai lajikkeet ja niiden ennakoidut tuotokset sekä kyseiset lohkot, niiden sijainti ja tunnistetiedot.
2. Jos sopimuksen osapuolet muuttavat sopimusta tai mitätöivät sen hakijan pinta-alatukihakemuksen jättämisen jälkeen, hakija säilyttää oikeuden hakea korvausta vain, jos
- hän ilmoittaa muutoksesta tai mitätöimisestä toimivaltaiselle viranomaiselleen tarvittavien tarkastusten suorittamiseksi,
- tämä ilmoitus tehdään pinta-alatukihakemuksen muutoksen viimeiseen kyseisessä jäsenvaltiossa sallittuun päivään mennessä.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, ja jos hakija ilmoittaa toimivaltaiselle viranomaiselleen, että erityisten olosuhteiden vuoksi hän ei voi toimittaa sopimuksessa ilmoitettua raaka-ainetta tai osaa siitä, toimivaltainen viranomainen voi, saatuaan riittävät todisteet näistä erityisistä olosuhteista, antaa luvan sopimuksen muuttamiseen siinä määrin kuin muutos näyttää olevan perusteltavissa, tai sen mitätöimiseen. Jos sopimuksen muutos johtaa siihen sisältyvän pinta-alan vähenemiseen tai jos sopimus mitätöidään, säilyttääkseen oikeutensa korvaukseen hakija:
- palauttaa kaikki kyseiset maa-alueet kesannoksi toimivaltaisen viranomaisen hyväksymällä tavalla,
- menettää oikeutensa myydä, luovuttaa tai käyttää sopimuksesta poistettua raaka-ainetta.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, keräilijä tai ensimmäinen jalostaja voi muuttaa 4 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitettuja raaka-aineen suunniteltuja ensisijaisia lopullisia käyttötarkoituksia sen jälkeen, kun sopimuksen mukainen raaka-aine on toimitettu keräilijälle tai ensimmäiselle jalostajalle ja tämän artiklan 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja 6 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut edellytykset on täytetty. Lopullisen käyttötarkoituksen muutoksen on täytettävä 3 artiklan 1 kohdassa ja 6 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset. Keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on tehtävä ennakkoilmoitus toimivaltaiselle viranomaiselleen, jotta kaikki tarvittavat tarkastukset voidaan toimittaa.
3. Niiden raaka-aineiden osalta, joita voidaan ostaa julkiseen interventioon tämän järjestelyn ulkopuolella, ja CN-koodiin ex 1205 00 90 kuuluvien rypsin- ja rapsinsiementen osalta, lukuun ottamatta lajikkeita, joilla on korkea erukahappopitoisuus, sekä CN-koodiin 1206 00 90 kuuluvien auringonkukansiementen osalta jäsenvaltioiden on vahvistettava joka vuosi ennen sadonkorjuuta tosiasiallisesti saatavat edustavat tuotokset. Nämä edustavat tuotokset vahvistetaan joko:
- yksittäisesti kyseisille tiloille tai
- paikallisin perustein. Jäsenvaltioiden on valittava näiden tuotosten laskemisessa käytettävät paikkakunnat, jotka voivat, mutta niiden ei tarvitse, vastata asetuksen (ETY) N:o 1765/92 mukaisesti tehdyssä jäsenvaltioiden alueellistamissuunnitelmassa vahvistettuja alueita.
Ennen kunkin vuoden sadonkorjuuta ja viimeistään:
- 31 päivänä heinäkuuta sellaisten raaka-aineiden osalta, joita voidaan ostaa julkiseen interventioon tämän järjestelyn ulkopuolella, sekä ensimmäisessä alakohdassa mainittujen rypsin- ja rapsinsiementen osalta, ja
- 31 päivänä elokuuta ensimmäisessä alakohdassa mainittujen auringonkukansiementen osalta
jäsenvaltioiden on ilmoitettava kyseisille hakijoille nämä edustavat tuotokset.
4. Hakijan on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen korjatun raaka-aineen kokonaismäärä lajikeittain ja vahvistettava sekä toimitettu määrä että sopimuspuoli, jolle hän on toimittanut tämän raaka-aineen.
Edellä 3 kohdassa mainittujen raaka-aineiden osalta määrän, jonka hakija todellisuudessa toimittaa keräilijälle tai ensimmäiselle jalostajalle, on vastattava vähintään edustavaa yksittäistä tuotosta tai tapauksen mukaan kyseisten lohkojen edustavaa paikallista tuotosta, jonka jäsenvaltiot ovat vahvistaneet kyseisen kohdan mukaisesti.
Tästä huolimatta:
- jäsenvaltiot voivat asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa hyväksyä poikkeuksellisesti enintään 10 prosentin vajauksen tästä tuotoksesta, tai
- jos toimivaltainen viranomainen on antanut luvan sopimuksen muuttamiseen tai mitätöimiseen 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti, toimivaltainen viranomainen voi vähentää määrää, joka hakijan on tämän kohdan toisen alakohdan mukaisesti toimitettava, siinä määrin kuin se näyttäisi olevan perusteltavissa.
Jos hakija ei tietyn raaka-aineen osalta pysty toimittamaan tämän asetuksen mukaisesti vaadittua määrää, on katsottava asetuksen (ETY) N:o 3887/92 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti, että hän ei ole muuhun kuin elintarvikekäytön tarkoituksiin kesannoitujen lohkojen osalta täyttänyt kaikkia hänelle kuuluvia velvollisuuksia suhteessa pinta-alaan, joka lasketaan kertomalla koko sen viljelykäytöstä poistetun maan ala, jonka hän on käyttänyt kyseisen raaka-aineen tuottamiseen tässä asetuksessa vahvistetun järjestelyn mukaisesti, vastaavalla vajauksella kyseisen raaka-aineen toimituksessa.
5. Asetuksessa (ETY) N:o 1765/92 vahvistettujen edellytysten mukaisesti viljelykäytöstä poistetun maan osalta hakijalle voidaan maksaa korvaus ennen raaka-aineen jalostamista. Tämän korvauksen saa kuitenkin maksaa vasta, kun tässä asetuksessa toimitettavaksi vaadittu raaka-aineen määrä on toimitettu keräilijälle tai ensimmäiselle jalostajalle ja jos:
a) 4 kohdassa mainittu ilmoitus on tehty,
b) jäljennös sopimuksesta on annettu keräilijän tai ensimmäisen jalostajan toimivaltaiselle viranomaiselle, 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut edellytykset on täytetty ja keräilijä tai ensimmäinen jalostaja on toimittanut 6 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyt tiedot,
c) toimivaltainen viranomainen on saanut todisteen siitä, että 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu vakuus on annettu,
d) korvauksen maksamisesta vastaava toimivaltainen viranomainen on tarkistanut kunkin pyynnön osalta, että 4 artiklan edellytykset on täytetty.
6 artikla
1. Keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on annettava jäljennös sopimuksesta toimivaltaiselle viranomaiselleen:
- ajanjaksolla 1 päivästä heinäkuuta 31 päivään joulukuuta kylvettävien raaka-aineiden osalta kyseisen vuoden 31 päivään joulukuuta mennessä,
- ajanjaksolla 1 päivästä tammikuuta 30 päivään kesäkuuta kylvettävien raaka-aineiden osalta kyseisessä jäsenvaltiossa kyseisenä vuonna tehtävän pinta-alatukihakemuksen viimeiseen jättöpäivään mennessä.
Jos hakija ja keräilijä tai ensimmäinen jalostaja muuttavat sopimusta tai mitätöivät sen ennen 5 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettua päivää minä tahansa vuonna, keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on annettava jäljennös kyseisestä muutetusta tai mitätöidystä sopimuksesta toimivaltaiselle viranomaiselleen kyseisen vuoden kyseiseen päivään mennessä.
2. Edellä 1 kohdassa mainitun toimivaltaisen viranomaisen on tarkistettava, että toimitetut sopimukset noudattavat 3 artiklan 1 kohdassa mainittuja edellytyksiä. Jos edellytyksiä ei ole noudatettu, siitä on ilmoitettava hakijan toimivaltaiselle viranomaiselle.
Tämän tarkistuksen mahdollistamiseksi keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on toimitettava 1 kohdassa mainitulle toimivaltaiselle viranomaiselle kyseistä jalostusketjua koskevat tarvittavat tiedot ja erityisesti tiedot niistä hinnoista ja teknisistä jalostuskertoimista, joiden avulla määritellään saatavien lopputuotteiden määrä. Näistä kertoimista säädetään 9 artiklan 2 kohdassa.
3. Edellä 3 artiklan 1 kohdan noudattamisen valvomiseksi asianomainen toimivaltainen viranomainen vertaa 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella jokaisen muun kuin elintarvikkeeksi tarkoitetun tuotteen yhteenlaskettua arvoa samasta jalostuksesta saatujen ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon.
Tuotteen arvo saadaan kertomalla sen määrä edellisen markkinointivuoden aikana tarkistettujen vapaasti tehtaalla -hintojen keskiarvolla.
Jos näitä hintoja ei ole käytettävissä, toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä asianomaiset hinnat erityisesti 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella.
4. Keräilijän tai ensimmäisen jalostajan, joka on vastaanottanut raaka-aineen hakijalta, on ilmoitettava omalle toimivaltaiselle viranomaiselleen vastaanotetun raaka-aineen määrä lajeittain eriteltynä, raaka-aineen toimittaneen sopimuspuolen nimi ja osoite sekä toimituspaikka jäsenvaltioiden vahvistamaan määräaikaan mennessä sen varmistamiseksi, että korvaus voidaan maksaa asetuksen (ETY) N:o 1765/92 10 artiklassa vahvistetun ajanjakson kuluessa.
Keräilijän on ilmoitettava omalle toimivaltaiselle viranomaiselleen vastaanottamansa raaka-aineen ensimmäisen jalostajan nimi ja osoite 40 päivän kuluessa raaka-aineen toimittamisesta kyseiselle ensimmäiselle jalostajalle. Ensimmäisen jalostajan on puolestaan ilmoitettava omalle toimivaltaiselle viranomaiselleen raaka-aineen toimittaneen keräilijän nimi ja osoite, vastaanotetun raaka-aineen määrä ja laji sekä toimituspäivämäärä 40 työpäivän kuluessa siitä, kun hän on ottanut raaka-aineen vastaan.
Jos keräilijä ei toimita raaka-ainetta suoraan ensimmäiselle jalostajalle, keräilijän on ilmoitettava omalle toimivaltaiselle viranomaiselleen muiden jakeluketjuun osallistuvien nimet ja osoitteet, mukaan lukien ensimmäisen jalostajan nimi ja osoite. Tämä ilmoitus on tehtävä 40 työpäivän kuluessa siitä, kun ensimmäinen jalostaja on vastaanottanut raaka-aineen.
Kaikkien jakeluketjuun osallistuvien on puolestaan ilmoitettava omalle toimivaltaiselle viranomaiselleen 40 työpäivän kuluessa raaka-aineen ostajan nimi ja osoite ja tälle myydyn raaka-aineen määrä.
Jos kyse on eri viranomaisista, ensimmäisen jalostajan toimivaltaisen viranomaisen ja jokaisen kolmannessa alakohdassa mainitun raaka-aineen jakeluketjun osapuolen toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava keräilijän toimivaltaiselle viranomaiselle määrät, jotka on toimitettu ensimmäiselle jalostajalle.
Jos keräilijän tai ensimmäisen jalostajan jäsenvaltio on eri valtio kuin se, missä raaka-aine on viljelty, asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava hakijan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle toimitetun raaka-aineen kokonaismäärä 40 työpäivän kuluessa siitä, kun ensimmäisessä ja kolmannessa alakohdassa tarkoitetut tiedot on vastaanotettu.
5. Kun sopimus koskee CN-koodeihin ex 1205 00 90, ex 1206 00 90 tai ex 1201 00 90 kuuluvia rypsin-, rapsin- ja auringonkukansiemeniä tai soijapapuja, 1 kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava komissiolle niin pian kuin mahdollista ja viimeistään raaka-aineen korjaamisvuoden 31 päivänä toukokuuta ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen sivutuotteiden ennakoitu, 4 artiklassa tarkoitettuun sopimukseen kuuluva määrä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1-4 kohdan säännösten soveltamista.
Toimivaltainen viranomainen laskee tämän ennakoidun määrän seuraavasti:
a) CN-koodeihin ex 1205 00 90, ex 1206 00 90 tai ex 1201 00 90 kuuluvien rypsin-, rapsin- ja auringonkukansiemenistä tai soijapavuista tuotettavien sivutuotteiden ennakoitu määrä lasketaan soveltamalla seuraavia kertoimia:
- 100 kilogramman CN-koodiin 1205 00 90 kuuluvia rypsin- ja/tai rapsinsiemeniä katsotaan vastaavan 56:ta kilogrammaa sivutuotteita,
- 100 kilogramman CN-koodiin 1206 00 90 kuuluvia auringonkukansiemeniä katsotaan vastaavan 56:ta kilogrammaa sivutuotteita,
- 100 kilogramman CN-koodiin 1201 00 90 kuuluvia soijapapuja katsotaan vastaavan 78:aa kilogrammaa sivutuotteita.
b) Edellä 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu sivutuotteiden ennakoitu määrä vähennetään kaikkien sivutuotteiden a alakohdan mukaisesti lasketuista ennakoiduista määristä.
6. Komissio laskee 5 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen sivutuotteiden ennakoidun kokonaismäärän vastaavana määränä soijajauhoja.
7 artikla
1. Keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on annettava toimivaltaiselle viranomaiselleen 2 kohdassa tarkoitettu vakuus kokonaisuudessaan kyseisenä vuonna kyseisessä jäsenvaltiossa tehtävän pinta-alatukihakemuksen viimeiseen jättöpäivään mennessä.
2. Kunkin raaka-aineen osalta vakuus on 250 ecua hehtaarilta kerrottuna kaikkien tämän järjestelyn mukaisesti kesannoitujen sellaisten pinta-alojen summalla, joista on tehty keräilijän tai ensimmäisen jalostajan allekirjoittama sopimus ja joita käytetään kyseisen raaka-aineen tuottamiseen.
3. Jos sopimusta muutetaan tai se mitätöidään 5 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdan mukaisesti, vakuus mukautetaan vastaavasti.
4. Vakuus vapautetaan kunkin raaka-aineen osalta suhteessa niihin määriin tätä raaka-ainetta, jotka on jalostettu ainotuiksi muuhun kuin elintarvikekäyttöön tarkoitetuiksi lopputuotteiksi, jos keräilijän tai ensimmäisen jalostajan toimivaltainen viranomainen on saanut todisteet siitä, että kyseinen raaka-aineen määrä on jalostettu 4 artiklan 2 kohdan f alakohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti, tarvittaessa ottaen huomioon mahdolliset 5 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti tehdyt muutokset.
Jos vakuuden on antanut keräilijä, vakuus vapauttaan sen jälkeen, kun kyseinen raaka-aine on toimitettu ensimmäiselle jalostajalle edellyttäen, että keräilijän toimivaltainen viranomainen on saanut todisteet siitä, että ensimmäinen jalostaja on antanut vastaavan vakuuden omalle toimivaltaiselle viranomaiselleen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta ensimmäisen alakohdan säännösten soveltamista.
8 artikla
1. Sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen, jossa jalostus tapahtuu, on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen takaamiseksi, että jäsenvaltion alueella toimivat jalostajat antavat kaikki mahdolliset takeet velvoitteiden noudattamisesta.
2. Raaka-aineiden jalostaminen ensisijaisesti sopimuksessa mainituiksi lopputuotteiksi muodostaa asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklan mukaisen ensisijaisen vaatimuksen.
Jalostaminen yhdeksi tai useammaksi liitteen III mainituista lopputuotteista on tehtävä sitä vuotta, jona hakija on korjannut raaka-aineen, seuraavan toisen vuoden 31 päivään heinäkuuta mennessä.
3. Seuraavat keräilijän tai ensimmäisen jalostajan velvollisuudet ovat asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklan mukaisia alempiasteisia vaatimuksia:
- velvollisuus ottaa vastaan kaikki hakijan 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittama raaka-aine,
- velvollisuus antaa jäljennös sopimuksesta 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti,
- velvollisuus tehdä 6 artiklan 4 kohdan ensimmäisen, toisen ja kolmannen alakohdan mukaiset ilmoitukset,
- velvollisuus antaa vakuus 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
4. Jos keräilijä tai ensimmäinen jalostaja myy tai luovuttaa 4 artiklassa tarkoitetun sopimuksen kohteena olevia raaka-aineita tai välituotteita ja/tai rinnakkaistuotteita tai sivutuotteita toisessa jäsenvaltiossa toimivalle jalostajalle, tuotteen mukana on oltava komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 mukaisesti annettu T5-valvontakappale. T5-valvontakappaleen 104 kohtaan otsikon "muuta" alle on merkittävä yksi seuraavista maininnoista:
- Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el artículo 4 del Reglamento (CE) n° 1586/97 de la Comisión
- Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1586/97
- Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 1586/97 der Kommission zu verwenden
- ÐñÝðåé íá ÷ñçóéìïðïéçèåß ãéá ìåôáðïßçóç Þ ðáñÜäïóç óýìöùíá ìå ôï Üñèñï 4 ôïõ êáíïíéóìïý (ÅÊ) áñéè. 1586/97 ôçò ÅðéôñïðÞò
- To be used for processing or delivery in accordance with Article 4 of Commission Regulation (EC) No 1586/97
- À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de l'article 4 du règlement (CE) n° 1586/97 de la Commission
- Da consegnare o trasformare conformemente all'articolo 4 del regolamento (CE) n. 1586/97 della Commissione
- Te gebruiken voor verwerking of levering overeenkomstig artikel 4 van Verordening (EG) nr. 1586/97 van de Commissie
- A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 4º do Regulamento (CE) nº 1586/97 da Comissão
- Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 1586/97 mukaisesti
- Används till bearbetning eller leverans i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1586/97.
Samaa menettelyä sovelletaan kaikkiin seuraaviin myynteihin muissa jäsenvaltioissa toimiville jalostajille sopimuksessa tarkoitetun lopputuotteen valmistukseen asti.
Jos kyseessä on rinnakkaistuote tai sivutuote, tätä vaatimusta sovelletaan ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseinen tuote voisi saada vientitukea, jos se olisi saatu muista kuin tämän järjestelyn mukaisesti viljellyistä raaka-aineista.
5. Jos keräilijä, joka toimii toisessa jäsenvaltiossa kuin ensimmäinen jalostaja, ei ole toimittanut raaka-ainetta tai osaa siitä ensimmäiselle jalostajalle, keräilijän on laadittava T5-valvontakappale, jonka 104 kohdassa ilmoitetaan otsikon "muuta" alla, seuraavat tiedot:
a) keräilijän suoraan ensimmäiselle jalostajalle toimittama määrä,
b) ensimmäisen jalostajan nimi ja osoite,
c) muiden jakeluketjuun osallistuneiden osapuolten nimet ja osoitteet, myös jos nämä osapuolet ovat sijoittautuneet siihen jäsenvaltioon, jossa ensimmäinen jalostaminen on tapahtunut,
d) kaikkien edellä mainittujen muiden osapuolten toimittamat määrät.
6. Kaikkien 5 kohdan c alakohdassa mainittujen jakeluketjuun osallistuneiden osapuolten, jotka eivät ole sijoittautuneet samaan jäsenvaltioon kuin ensimmäinen jalostaja, on täytettävä T5-valvontakappale ja ilmoitettava sen 104 kohdassa keräilijän nimi ja osoite sekä 5 kohdan a ja b alakohdassa säädetyt tiedot.
7. Jos yksi tai useampi niistä lopputuotteista, välituotteista, rinnakkaistuotteista tai sivutuotteista, joita 4 artiklan mukainen sopimus koskee, on tarkoitettu vietäväksi kolmanteen maahan, niitä yhteisössä kuljetettaessa mukana on oltava T5-valvontakappale, jonka on myöntänyt sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jossa kyseiset tuotteet on valmistettu.
T5-valvontakappaleen 104 kohdassa on oltava seuraava maininta:
- Este producto no podrá acogerse a ninguna de las medidas previstas en el apartado 2 del artículo 1 del Reglamento (CEE) n° 729/70 del Consejo (18)
- De finansieringsforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 (19) kan ikke anvendes på dette produkt
- Dieses Erzeugnis kommt für keine Finanzierungen gemäß Artikel 1 Absatz 2 der Verordnung (EWG) Nr. 729/70 des Rates (20) in Betracht
- Ôï ðñïúüí áõôü äåí ìðïñåß íá åðùöåëçèåß áðü ôá ìÝôñá ðïõ ðñïâëÝðïíôáé óôï Üñèñï 1 ðáñÜãñáöïò 2 ôïõ êáíïíéóìïý (ÅÏÊ) áñéè. 729/70 ôïõ Óõìâïõëßïõ (21) 7
- This product shall not qualify for any benefit pursuant to Article 1 (2) of Council Regulation (EEC) No 729/70 (22)
- Ce produit ne peut pas bénéficier des financements prévus à l'article 1er paragraphe 2 du règlement (CEE) n° 729/70 du Conseil (23)
- Questo prodotto non può beneficiare delle misure di cui all'articolo 1, paragrafo 2 del regolamento (CEE) n. 729/70 del Consiglio (24)
- Dit product komt niet in aanmerking voor financieringen als bedoeld in artikel 1, lid 2, van Verordening (EEG) nr. 729/70 van de Raad (25)
- O presente produto não pode beneficiar de medidas ao abrigo do nº 2 do artigo 1º do Regulamento (CEE) nº 729/70 do Conselho (26)
- Tähän tuotteeseen ei sovelleta neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 (27) 1 artiklan 2 kohdan mukaisia toimenpiteitä
- De åtgärder som avses i artikel 1.2. i rådets förordning (EEG) nr 729/70 (28) kan inte användas för denna produkt.
Tämä vaatimus koskee ainoastaan tapauksia, joissa liitteessä III tarkoitettu lopputuote tai välituote, rinnakkaistuote tai sivutuote, josta on tehty 4 artiklan mukainen sopimus, olisi oikeutettu vientitukeen, jos se olisi tuotettu tämän järjestelyn ulkopuolella viljellyistä raaka-aineista.
9 artikla
1. Jäsenvaltion on täsmennettävä, mitkä tiedot keräilijän ja ensimmäisen jalostajan on säilytettävä. Säilytettävistä tiedoista on käytävä ilmi vähintään seuraavat seikat:
a) Keräilijän tapauksessa:
- kaikkien tämän järjestelyn mukaisesti jalostettavaksi myytyjen ja ostettujen raaka-aineiden määrät,
- ostajien ja jalostajien nimet ja osoitteet.
b) Jalostajan tapauksessa on kirjattava toimivaltaisen viranomaisen erikseen määrittelemin säännöllisin väliajoin:
- kaikkien jalostettavaksi ostettujen raaka-aineiden määrät,
- jalostetujen raaka-aineiden määrät sekä niistä saatujen lopputuotteiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden määrä ja laji,
- jalostuksesta johtuva hävikki,
- tuhotut määrät ja perustelut tuhoamiselle,
- jalostajan myymien tai luovuttamien tuotteiden määrä ja laji ja niistä saadut hinnat,
- ostajien ja jalostajien nimet ja osoitteet.
2. Keräilijän toimivaltaisen viranomaisen ja niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joissa jalostaminen on tapahtunut, on tehtävä tarkastuksia, joihin kuuluu sekä fyysisiä tarkastuksia että kaupallisten asiakirjojen tarkastuksia; tarkastuksilla varmistetaan:
- Keräilijän osalta raaka-aineostojen ja toimitusten vastaavuus ja jalostajan osalta raaka-aineiden toimitusten sekä lopputuotteiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden vastaavuus.
Toimivaltaisen viranomaisen on tässä tarkastuksessa käytettävä erityisesti kyseisten raaka-aineiden jalostuksen teknisiä kertoimia.
Jos yhteisön lainsäädännössä on säädetty tällaisista kertoimista vientiä varten, sovelletaan näitä kertoimia. Niiden puuttuessa sovelletaan muita yhteisön lainsäädännössä säädettyjä kertoimia. Kaikissa muissa tapauksissa tarkastuksen on perustuttava jalostusteollisuudessa yleisesti hyväksyttyihin kertoimiin.
- Raaka-aineiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden asianmukainen loppukäyttö.
- 3 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 3 kohdan noudattaminen.
Näiden tarkastusten on katettava vähintään 10 prosenttia jäsenvaltiossa toteutuneista liiketoimista ja jalostustapahtumista ja toimivaltaisen viranomaisen on valittava ne riskianalyysin ja toimitettujen sopimusten edustavuuden perusteella.
3. Jos:
- sääntöjenvastaisuudet, koskevat vähintään kolmea prosenttia 2 kohdassa tarkoitetuista tarkastuksista,
- esiintyy poikkeuksia jalostajan aikaisempaan toimintaan verrattuna,
- havaitaan jalostustoimia, joissa:
i) lopputuotteiden, sivutuotteiden tai rinnakkaistuotteiden määrät tai arvot eivät ole oikeassa suhteessa 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin kertoimiin,
ii) määrä ei ole suhteessa 3 artiklan 1 kohdassa ja 6 artiklan 3 kohdassa esitettyihin tuotteiden taloudellisen hyödyntämisen perusteisiin,
toimivaltaisten viranomaisten on tehostettava 2 kohdassa säädettyjä tarkastuksia ja ilmoitettava siitä viipymättä komissiolle.
III LUKU
Raaka-aineet, joista ei tarvitse tehdä sopimusta
10 artikla
Tämä osaston säännöksiä sovelletaan liitteessä II lueteltuihin raaka-aineisiin, ja tässä osastossa `raaka-aineella` tarkoitetaan kyseisiä raaka-aineita.
11 artikla
Raaka-aineita saa viljellä kesannolla, jos niiden lopullinen käyttötarkoitus on jonkin liitteessä III ilmoitetun tuotteen valmistaminen.
12 artikla
1. Korvauksen saamiseksi hakijan, joka haluaa käyttää kesannoitua maata raaka-aineiden viljelyyn, on annettava pinta-alatukea koskevan hakemuksensa jättämisen yhteydessä jäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle kirjallinen sitoumus siitä, että jos kyseiset raaka-aineet käytetään tai myydään, ne käytetään liitteessä III vahvistettuihin tarkoituksiin.
2. Hakijoiden on joka vuosi, tämän osaston mukaisesti kesannoituja lohkoja koskevan pinta-alatukihakemuksensa jättämisen yhteydessä, ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen näillä lohkoilla viljellyt kasvit, viljelykierron pituus ja suunniteltu sadonkorjuutiheys.
IV LUKU
Yleiset säännökset
13 artikla
Jäsenvaltiot voivat jättää minkä tahansa liitteessä I ja/tai II luetelluista raaka-aineista tässä asetuksessa vahvistetun järjestelyn ulkopuolelle, jos niistä aiheutuu vaikeuksia maatalouden harjoittamisen, valvonnan, kansanterveyden tai ympäristön taikka jäsenvaltioiden rikosoikeuden suhteen. Tällaisessa tapauksessa kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle raaka-aine tai raaka-aineet, jotka se aikoo jättää järjestelyn ulkopuolelle, sekä perustelut tällaiselle toimelle. Jos komissio ei vastaa 20 työpäivän kuluessa siitä, kun se on saanut tämän ilmoituksen, toimen saa toteuttaa.
14 artikla
1. Liitteessä I tarkoitetut raaka-aineet, joita viljellään kesannolla, sekä niistä johdetut välituotteet, lopputuotteet, rinnakkaistuotteet ja sivutuotteet samoin kuin liitteessä II luetellut kesannolla viljellyt raaka-aineet ja niistä johdetut tuotteet sekä näiden raaka-aineiden tuottamiseen käytetty maa eivät anna oikeutta:
- mihinkään Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosastosta asetuksen (ETY) N:o 729/70 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti rahoitettuun etuuteen tai
- neuvoston asetuksissa (ETY) N:o 2078/92 (29) ja (ETY) N:o 2080/92 (30) säädettyyn yhteisön tukeen.
2. Liitteessä I tai II lueteltujen raaka-aineiden viljelyyn käytettyä kesantoa koskevat komission asetuksen (EY) N:o 762/94 (31) säännökset.
Kuitenkin siten, että:
- näiden raaka-aineiden viljelyä pidetään kyseisten säännösten kanssa yhteensopivana ja
- asetuksen (EY) N:o 762/94 3 artiklan 4 kohdan toisesta luetelmakohdasta poiketen kyseisiä maa-alueita ei tarvitse kesannoida 15 päivästä tammikuuta alkaen,
jos tämän asetuksen vaatimukset on täytetty:
15 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava kunkin markkinointivuoden päättymistä seuraavien kolmen kuukauden kuluessa komissiolle kaikki tässä asetuksessa säädetyn järjestelyn arvioimiseksi tarvittavat tiedot.
Näihin tietoihin on sisällytettävä erityisesti:
a) II luvun osalta:
- kunkin raaka-ainelajin viljelyalat, 4 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetut ennakoidut tuotokset ja 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut edustavat tuotokset,
- ne kunkin raaka-aineen määrät, joita keräilijät eivät ole myyneet,
- kunkin lopputuotteen, sivuotuotteen ja rinnakkaistuotteen määrät sekä niihin käytettyjen raaka-aineiden laji.
b) III luvun osalta kutankin viljeltyä raaka-ainetta kohti kesannoidun maan määrä.
16 artikla
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä tässä asetuksessa tarkoitetut toimivaltaiset viranomaiset.
2. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavia lisätoimenpiteitä, joista niiden on ilmoitettava komissiolle.
17 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 334/93, mutta jatketaan sen soveltamista ennen tämän asetuksen voimaantuloa tehtyihin sopimuksiin.
18 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 29 päivänä heinäkuuta 1997.