KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 27. januar 2010
om Tysklands statsstøtte C 27/08 (ex N 426/05) til fordel for Sovello AG (tidligere EverQ GmbH)
(meddelt under nummer K(2010) 172)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2010/358/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUF-traktaten), særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 29. august 2005, der registreredes i Kommissionen den 1. september 2005, underrettede Tyskland Kommissionen om sin hensigt om at yde virksomheden EverQ GmbH (i det følgende »Sovello« (2) en støtte i form af en SMV-bonus. Ved breve af 28. oktober 2005, 24. januar 2006 og 4. april 2006, der registreredes i Kommissionen samme dag, sendte Tyskland Kommissionen yderligere oplysninger.
(2)
Under nummer K(2006) 2092 endelig godkendte Kommissionen den 7. juni 2006 SMV-bonussen til Sovello (statsstøtte N 426/2005 (3).
(3)
Ved undersøgelsen af en anden anmeldt støtteforanstaltning til fordel for Sovello (statsstøtte C 21/08 (4) - ex N 864/06) fandt Kommissionen holdepunkter for, at beslutningen om støtte N 426/05 muligvis var baseret på ufuldstændige eller urigtige oplysninger, som var indsendt i forbindelse med anmeldelsen.
(4)
Ved brev af 17. marts 2008 gav Kommissionen i henhold til artikel 9 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (5) Tyskland lejlighed til at fremsætte bemærkninger vedrørende dens hensigt om at indlede en formel undersøgelsesprocedure inden en eventuel ophævelse af beslutningen af 7. juni 2006. Tyskland fremsendte sine bemærkninger ved breve af 15. april 2008, der registreredes i Kommissionen den 15. og 16. april 2008.
(5)
Ved brev af 17. juni 2008 (K(2008) 2669 endelig) underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren efter EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, med hensyn til den SMV-bonus, der var ydet til Sovello.
(6)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (6). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger.
(7)
Tyskland fremsendte sine bemærkninger ved brev af 10. september 2008, der registreredes i Kommissionen samme dag. Tyskland fremsendte yderligere bemærkninger ved breve af 20. marts, 13. maj og 16. november 2009, der registreredes i Kommissionen samme dag. Den 2. april og den 13. oktober 2009 fandt der møder sted mellem repræsentanter for Kommissionens tjenestegrene og Tyskland.
(8)
Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter.
2. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
2.1. Projektet
(9)
Som led i det støttede projekt (regionalstøtte på grundlag af godkendte støtteordninger samt den anmeldte SMV-bonus) skulle der etableres et nyt 30 MWp-anlæg (Sovello 1), der skulle producere solcellemoduler (ProdCom-Code 32.10.52.37) på basis af String-Ribbon-teknologien (7). Det nye anlæg var Sovellos første produktionsanlæg. Byggeriet blev påbegyndt i december 2004. Fabrikken skulle have en nominel produktionskapacitet på 30 Megawatt peak (8) og være i drift inden 31. december 2007. Sovello1 påbegyndte faktisk allerede produktionen i april 2006.
2.2. Støttemodtager
(10)
Modtageren af den anmeldte støtte er Sovello. Sovello blev i december 2004 etableret som et joint venture mellem Q-Cells SE (9) (i det følgende »Q-Cells«; 24,9 % af kapitalandelene) og det amerikanske selskab Evergreen Solar Inc. (i det følgende »Evergreen«; 75,1 % af kapitalandelene). Dette fremgår af den oprindelige joint venture-aftale (10) af 14. januar 2005 (i det følgende »MJVA1«), der blev indgået mellem Evergreen og Q-Cells. Ifølge MJVA1 havde Q-Cells inden indgåelsen af rammeaftalen erhvervet Topas 107 V.V. GmbH, et tomt selskab (Mantelgesellschaft), som på initiativ af Q-Cells senere blev omdannet til Sovello (på daværende tidspunkt dog EverQ). Det tomme selskab blev den 11. februar 2005 omdøbt til EverQ.
(11)
Evergreen producerer solcellemoduler og har patent på String-Ribbon-teknologien. Q-Cells er en af verdens største producenter af solceller. Formålet med joint venturet Sovello var først at teste rentabiliteten af produktionen af solcellemoduler, på basis af Evergreens String-Ribbon-teknologi og Q-Cells' knowhow inden for produktion af solceller og erfaring på det tyske marked, og derpå senere at muliggøre en industriel produktion af String-Ribbon-moduler.
(12)
I november 2005 erhvervede Renewable Energy Corporation ASA (Norge, i det følgende »REC«) på grundlag af en kontrakt om siliciumleverancer til Sovello en ejerandel på 15 % i joint venturet, mens Evergreen og Q-Cells nedsatte deres ejerandel til henholdsvis 64 % og 21 %. Dette fremgår af den anden joint venture-aftale af 25. november 2005 (i det følgende »MJVA2«), der blev indgået mellem Evergreen, Q-Cells og REC. REC er blandt verdens største producenter af siliciummaterialer til solcelleindustrien.
(13)
På anmeldelsestidspunktet havde Q-Cells og REC en fælles ejer, venturekapitalselskabet Good Energies Investment BV (i det følgende »Good Energies«). Dette selskab ejede 16 % af kapitalandelene i Q-Cells og 39 % af kapitalandelene i REC (pr. 7.3.2006). Tyskland anførte, at der ikke var yderligere forbindelser mellem Q-Cells, REC og Evergreen bortset fra deres ejerandele i Sovello.
(14)
Siden den 19. december 2006 har partnerne Evergreen, Q-Cells og REC hver haft en ejerandel på 33,3 % i Sovello (ændringer af MJVA2 af 29. september 2006).
(15)
Den 5. februar 2007 tilkendegav Q-Cells, at selskabet havde planer om at erhverve en kapitalandel på 17,9 % i REC. Samme dag oplyste Good Energies i en pressemeddelelse, at selskabet ville sælge sin kapitalandel i REC til Q-Cells og Orkla ASA (26. februar 2007).
(16)
Den nuværende ejerstruktur i Sovello fremgår af nedenstående figur (tredje kvartal 2009):
(17)
Forskellige virksomhedsdokumenter og selskabsdeltagerbeslutninger viser Sovellos udvikling. Dokumentet med titlen »Project »Sovello«: Heads of Agreement« (i det følgende »Heads of Agreement«) blev undertegnet af Evergreens og Q-Cells' direktører inden indgåelsen af MJVA1. I denne aftale skitseres hovedlinjerne i en mulig transaktion mellem de to selskaber vedrørende etablering og ledelse af et joint venture med henblik på udvikling, produktion og salg af solenergiprodukter på basis af String-Ribbon-teknologien. Endvidere nævnes det heri, at partnerne var klar over, at Q-Cells' ejerandel i Sovello skal udgøre under 25 % for at være berettiget til visse former for offentlig støtte i Tyskland. Desuden skal det ifølge aftalen sikres, at begge partnere deltager i vigtige forretningsbeslutninger, og den indeholder bestemmelser, som peger på Q-Cells' væsentlige rolle for joint venturets funktionsevne.
(18)
Også i vedtægterne for Sovello indrømmes Q-Cells væsentlige medbestemmelsesrettigheder (i bestyrelsen indgår to personer udnævnt af Evergreen og en person udnævnt af Q-Cells, men i forbindelse med forskellige strategiske beslutninger kræves tilslutning fra mindst ét af de bestyrelsesmedlemmer, som de to partnere hver især har udnævnt).
(19)
I MJVA1 er Evergreens ejerandel i Sovello fastsat til 75,1 % og Q-Cells' ejerandel til 24,9 %. MJVA1 indeholder imidlertid også mulighed for, at Q-Cells forhøjer sin ejerandel til 50 %, såfremt dette ikke medfører en nedsættelse af investeringstilskuddene. Desuden har partnerne i henhold til MJVA1 også mulighed for at indgå yderligere aftaler (inden for tjenesteydelser, teknologi og markedsføring). I praksis blev de moduler, som Sovello producerede, markedsført af Evergreen under mærkenavnet Evergreen (indtil begyndelsen af 2009).
(20)
I MJVA2 er fastsat følgende ejerstruktur: Evergreen 64 %, Q-Cells 21 % og REC 15 %. I MJVA2 bekræftes det, at Q-Cells har mulighed for at øge sin kapitalandel til et niveau svarende til Evergreens, mens REC's mulighed for at forhøje sin kapitalandel til 21 % og til 33,3 % er afhængig af yderligere kontrakter om siliciumleverancer.
(21)
Tabel I indeholder en kronologisk oversigt over Sovellos udvikling og vigtige dokumenter og forretningsbeslutninger.
Tabel I
Sovellos udvikling
Dato
Dokument/begivenhed
Ejerstruktur
Sommer 2004
Heads of Agreement
Evergreen 75,1 %, Q-Cells 24,9 %
27.12.2004
Ansøgning om støtte
13.1.2005
Vedtægter for Sovello
14.1.2005
Første joint venture-aftale (MJVA1)
21.4.2005
Ydelse af støtte
1.9.2005
Anmeldelse af SMV-bonussen (N 426/2005)
25.11.2005
Anden joint venture-aftale (MJVA2)
REC 15 %, Evergreen 64 %, Q-Cells 21 %
7.6.2006
Kommissionens godkendelse af SMV-bonussen (N 426/2005)
29.9.2006
(med virkning pr. 19.12.2006)
Ændring af MJVA2
Evergreen, Q-Cells og REC hver 33,3 %
2.3. Investeringsomkostninger og finansiering af projektet
(22)
Investeringsomkostningerne i forbindelse med projektet beløber sig (nominelt) til i alt 65 699 302 EUR, hvoraf 60 873 300 EUR er regionalstøtteberettigede. Nedenstående tabel II viser fordelingen af de samlede investeringsomkostninger i forbindelse med det anmeldte projekt.
Tabel II
Fordeling af projektomkostningerne (nominelle beløb)
(EUR)
Investeringskategori
Beløb
Jord
[…] (11)
Bygninger
[…]
Maskiner/udstyr
[…]
Samlede investeringsomkostninger
65 699 302
Støtteberettigede omkostninger i alt
60 873 300
(23)
Projektet blev finansieret ved hjælp af egne midler og banklån foruden den ansøgte støtte. Tabel III indeholder en oversigt over finansieringen af det anmeldte projekt.
Tabel III
Finansiering af projektet (nominelle beløb)
(EUR)
Finansieringskilder
Beløb
Egne midler
[…]
GA-tilskud
14 142 000
Præmie i henhold til InvZulG
14 329 100
Banklån (ikke dækket af en offentlig garanti)
8 000 000
Lån fra moderselskaber
[…]
I alt
65 699 302
2.4. Gældende maksimal regionalstøtteintensitet
(24)
Investeringen finder sted i Thalheim, Landkreis Bitterfeld, Sachsen-Anhalt, Tyskland, et støtteberettiget område efter EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), med en maksimal støtteintensitet på 35 % bruttosubventionsækvivalent (BSÆ) i henhold til retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte (12) (i det følgende »retningslinjerne fra 1998«) og regionalstøttekortet for Tyskland (13), som var gældende indtil udgangen af 2006.
2.5. Støttebeløb og støtteintensitet
(25)
Den omhandlede støtte er en SMV-bonus på 15 %, anmeldt under nummer N 426/05 i henhold til godkendelsesbeslutningen efter artikel 4, stk. 3, litra b), i Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (14) (i det følgende »gruppefritagelsesforordningen for SMV«), som skulle ydes til Sovello ved siden af en regionalstøtte på grundlag af de eksisterende regionale støtteordninger i form af forbundsstatens og delstaternes fælles regionalstøtteprogram, »Gemeinschaftsaufgabe« (statsstøtte N 642/02 (15) - i det følgende »GA-ordning«) og »lov af 2005 om investeringspræmier« (Investitionszulagengesetz 2005) (statsstøtte N 142a/04 (16) - i det følgende »InvZulG«). SMV-bonussen svarer til et støttebeløb på 9 130 995 EUR.
2.6. Undersøgelse af Sovellos SMV-status i Kommissionens beslutning N 426/2005
(26)
I henhold til retningslinjerne fra 1998 kan der anvendes et tillæg til regional investeringsstøtte til SMV (17). SMV-bonussen til Sovello blev ydet ved siden af den regionalstøtte, der lovligt var ydet på grundlag af den tyske GA-ordning.
(27)
Undersøgelsen af en virksomheds SMV-status foretages på grundlag af Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (18) (i det følgende »SMV-henstillingen«). I den forbindelse undersøges det navnlig, om den pågældende virksomhed overskrider visse tærskler (antal beskæftigede, omsætning, samlet balance). Ved undersøgelsen tages de tilsvarende data for tilknyttede virksomheder (som hovedsagelig har dominerende indflydelse som følge af, at de har hovedparten af kapitalandelene eller stemmerettighederne) fuldt ud i betragtning, mens dataene for partnervirksomheder (som har mindst 25 % af kapitalandelene eller stemmerettighederne) tages i betragtning i forhold til deres andel i den pågældende virksomhed.
(28)
I sin beslutning N 426/05 (se betragtning 2) medtog Kommissionen de relevante data for Sovello og Evergreen i beregningen, men ikke dataene for Q-Cells og REC, da disse to virksomheder på anmeldelsestidspunktet og indtil Kommissionens vedtagelse af godkendelsesbeslutningen havde mindre end 25 % af kapitalandelene eller stemmerettighederne. På dette grundlag var Kommissionen nået til den konklusion, at Sovello var en SMV, og havde godkendt den anmeldte støtte.
3. BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
3.1. De nye oplysninger
(29)
De nye oplysninger, som Kommissionen opdagede i forbindelse med vurderingen af en anden anmeldt støtte til Sovello, vedrører MJVA1 mellem Evergreen og Q-Cells om etableringen af Sovello, som ikke blev indsendt til Kommissionen under den foreløbige undersøgelse af støtte N 426/05. Disse oplysninger gav anledning til bekymring for, at joint venture-partnerne kunstigt havde holdt Q-Cells' ejerandel under 25 % (i første omgang 24,9 %) for at opnå et højere støttebeløb (herunder SMV-bonus), selv om Q-Cells var repræsenteret i joint venturets ledelse med én ud af tre direktører, som skulle give sin tilslutning i forbindelse med vigtige beslutninger. På dette grundlag opfordrede Kommissionen i henhold til artikel 9 i forordning (EF) nr. 659/1999 Tyskland til at fremsætte bemærkninger vedrørende dens hensigt om at indlede en formel undersøgelsesprocedure inden en eventuel ophævelse af beslutningen af 7. juni 2006 (se betragtning 2).
(30)
Ved brev af 15. april 2008 fremsendte Tyskland vedtægterne for Sovello, Heads of Agreement samt bekræftede kopier af MJVA1, MJVA2 og den ændrede MJVA2. I dette brev var Tyskland af den opfattelse, at de formelle kriterier vedrørende tærsklerne i SMV-henstillingen i Sovellos tilfælde var opfyldt på anmeldelsestidspunktet, og at der i SMV-henstillingen ikke er fastsat andre klart definerede kriterier, der kan anvendes i praksis. Efter Tysklands opfattelse er disse formelle kriterier for undersøgelsen af en virksomheds SMV-status af afgørende betydning for at sikre retssikkerhed og forudsigelighed af Kommissionens politik på statsstøtteområdet. Såfremt Kommissionen ikke længere anser disse formelle kriterier for at være passende, bør den ikke ændre sin praksis i forbindelse med enkelte sager, men overveje en ændring af de gældende bestemmelser.
(31)
Tyskland bemærkede desuden, at oplysninger ikke bevidst var blevet skjult eller tilbageholdt på anmeldelsestidspunktet, og at den oprindelige fordeling af kapitalandelene (75,1 % til Evergreen og 24,9 % til Q-Cells) havde økonomiske grunde. Tyskland gjorde endvidere gældende, at Q-Cells' deltagelse i det oprindelige joint venture ikke gjorde, at Sovello undgik de handicap, der er typiske for nyetablerede SMV.
3.2. Mulige følger af de nye oplysninger for vurderingen
(32)
Kommissionen var imidlertid af den opfattelse, at selv om Sovello opfyldte de formelle kriterier i SMV-definitionen, havde den stærke holdepunkter for, at dette kun var tilfældet, fordi Q-Cells' ejerandel - i en bestræbelse på at opnå en SMV-bonus - kunstigt var blevet holdt under 25 %, og at Q-Cells' faktiske indflydelse på Sovello var større. Kommissionen konkluderede derfor, at den måtte tage den mulighed i betragtning, at der var blevet manipuleret med støttemodtagerens ejerstruktur med det formål at omgå SMV-definitionen.
(33)
De nye oplysninger gav anledning til tvivl hos Kommissionen om, hvorvidt Sovello faktisk var en SMV som omhandlet i SMV-henstillingen. Såfremt dette ikke var tilfældet, var den anmeldte og godkendte SMV-bonus ikke forenelig med EUF-traktaten.
(34)
For at Kommissionen i givet fald kan ophæve sin oprindelige beslutning af 7. juni 2006, som muligvis var baseret på ufuldstændige/urigtige oplysninger, og vedtage denne nye afgørelse, har den indledt den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 9 i forordning (EF) nr. 659/1999. I den nævnte artikel hedder det: »Efter at have givet den pågældende medlemsstat lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger kan Kommissionen ophæve en beslutning (…), hvis den var baseret på urigtige oplysninger, som blev indsendt under proceduren, og som var af afgørende betydning for beslutningen. Inden Kommissionen ophæver en beslutning og vedtager en ny beslutning, indleder den den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 4, stk. 4. (…)«.
4. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(35)
Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter.
5. BEMÆRKNINGER FRA TYSKLAND
5.1. Retsgrundlag
5.1.1. Artikel 9 i forordning (EF) nr. 659/1999 finder ikke anvendelse
(36)
Efter Tysklands opfattelse er betingelserne for at ophæve beslutning N 426/05 - på grundlag af angiveligt nye oplysninger - ikke opfyldt. Tyskland har gjort gældende, at de oplysninger, der blev indsendt til Kommissionen i forbindelse med anmeldelsen i sag N 426/05, hverken var ufuldstændige eller urigtige, og at artikel 9 i forordning (EF) nr. 659/1999 derfor ikke finder anvendelse. Tyskland har fremført, at Kommissionen havde kendskab til, at Sovello var en nyetableret teknologivirksomhed i solenergiindustrien, der var oprettet som et joint venture mellem Evergreen og Q-Cells, som ikke oversteg tærsklerne i SMV-definitionen, og som led under typiske SMV-handicap. Tyskland har tilføjet, at hverken MJVA1 eller Heads of Agreement indeholder nye oplysninger, som kunne begrunde en ophævelse af beslutning N 426/05.
(37)
Tyskland har gjort gældende, at man på Kommissionens anmodning (brev af 30. december 2005, D/57570) fremsendte modelerklæringen i bilaget til Kommissionens meddelelse »Eksempel på erklæring vedrørende oplysninger om en virksomheds status som SMV« (19) (i det følgende »Kommissionens meddelelse om modelerklæringen«) for Sovello i forbindelse med anmeldelsen og deri havde anført, at Evergreen er en tilknyttet virksomhed til Sovello, men at Sovello og Q-Cells er uafhængige af hinanden. Tyskland fremsendte også en erklæring på tro og love fra Q-Cells, hvorefter virksomheden hverken er en partnervirksomhed til Sovello eller tilknyttet Sovello.
(38)
Tyskland har fremført, at det for de tyske myndigheder og for Sovello hverken fremgik klart af gruppefritagelsesforordningen for SMV, af Kommissionens meddelelse om modelerklæringen eller af Kommissionens anmodning om oplysninger, at de skulle have fremsendt joint venture-aftalen i forbindelse med anmeldelsen. Tyskland er derfor af den opfattelse, at de oplysninger, der blev indsendt på daværende tidspunkt, var fuldstændige.
5.1.2. Ved undersøgelsen må der ikke anvendes yderligere kriterier
(39)
Tyskland har anført, at SMV-definitionen i den tidligere SMV-henstilling fra 1996 (20) indeholdt både tærskler og et såkaldt uafhængighedskriterium, mens der i den gældende SMV-definition kun sondres mellem uafhængige virksomheder, partnervirksomheder og tilknyttede virksomheder. Tyskland har fremført, at den gældende gruppefritagelsesforordning for SMV, sammenholdt med SMV-definitionen, er bindende for Kommissionen og absolut ikke må begrænses på grundlag af yderligere, uskrevne kriterier. Hverken Domstolen eller Retten i Første Instans har lagt sådanne kriterier til grund i sine domme i sager på grundlag af den nye SMV-definition.
(40)
Tyskland har bestridt, at de uafhængighedskriterier, som Domstolen anførte i sin dom i sag C-91/01, Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (21) (i det følgende »Solar Tech-sagen«), på grundlag af den tidligere SMV-henstilling, også gælder i tilfælde, der skal undersøges på grundlag af den nye SMV-definition. Ifølge Tyskland er en vurdering på grundlag af sådanne uskrevne kriterier ikke forenelig med formålet med den tilstræbte revision af SMV-definitionen, som ifølge betragtning 8 til gruppefritagelsesforordningen for SMV består i »(…) at undgå forskelle, der kunne medføre konkurrencefordrejninger, og lette samordningen mellem Fællesskabets og medlemsstaternes forskellige initiativer med hensyn til små og mellemstore virksomheder samt af hensyn til den administrative klarhed og retssikkerheden (…)«.
(41)
Tyskland har fremført, at Kommissionen af hensyn til retssikkerhed og ligebehandling først skal offentliggøre eventuelle tilpasninger (indførelse af nye yderligere kriterier) af SMV-definitionen, inden den anvender dem i enkelttilfælde. Hvis den europæiske lovgiver desuden havde ønske at anvende kriteriet »typiske SMV-handicap«, var dette også blevet medtaget i den nye SMV-definition. Om en virksomhed lider under typiske SMV-handicap, må derfor kun undersøges på grundlag af de formelle SMV-kriterier. Desuden er det ifølge Tyskland ikke nødvendigt at fastsætte en tærskel på 25 % for partnervirksomheder, når denne tærskel i praksis ikke anvendes som kriterium.
(42)
Tyskland har gjort gældende, at der med den nye SMV-definition er tilstræbt en ensartet støtte til SMV og myndighedernes og domstolenes kontrol heraf på grundlag af klare og entydige definitioner. På denne baggrund konkluderer Tyskland, at den nye SMV-definition ikke giver mulighed for et frit skøn eller uskrevne betingelser.
5.1.3. Solar Tech-sagen og Pollmeier-sagen kan ikke sammenlignes med Sovello-sagen
(43)
Tyskland har endvidere gjort gældende, at hverken ejerstrukturen eller de økonomiske betingelser i de virksomheder, der henvises til i Solar Tech-sagen og i sagen Pollmeier Malchow GmbH & Co. KG mod Kommissionen (22) (domme på grundlag af den tidligere SMV-henstilling fra 1996), kan sammenlignes med situationen i Sovello.
(44)
I Solar Tech-sagen var kun 24 % af støttemodtagerens kapitalandele ejet af Permasteelisa-koncernen (en stor virksomhed), mens denne koncerns stifter og majoritetsdeltager, som samtidig også var leder af Solar Tech, ejede 46 % af kapitalen, og koncernchefen og et af medlemmerne af Permasteelisas bestyrelse hver ejede 15 % af kapitalen. I betragtning af denne finansielle afhængighed, den mulige indflydelse fra Permasteelisa-aktionærer og de økonomiske og strukturelle forbindelser til Permasteelisa konkluderede Kommissionen, at Solar Tech ikke led under typiske SMV-handicap og derfor ikke opfyldte uafhængighedskriteriet. Tyskland har bemærket, at de to deltagere i joint venturet Sovello derimod var uafhængige af hinanden, og at minoritetsdeltageren Q-Cells ikke havde en større indflydelse på Sovello end en selskabsdeltager, der ejer 24,9 % af kapitalandelene (se afsnit 5.3).
(45)
I Pollmeier-sagen var støttemodtageren Pollmeier 100 % ejet af en fysisk person via et mellemliggende selskab. Alle de andre virksomheder, der var kontrolleret af denne fysiske person, var aktive i de samme eller parallelle sektorer. Kommissionen antog, at de virksomheder, der ejedes af denne fysiske person, udgjorde en økonomisk enhed, og kumulerede de finansielle data og antallet af beskæftigede, som dermed oversteg SMV-tærsklerne. Tyskland har bemærket, at de to selskabsdeltagere på tidspunktet for Sovellos oprettelse var uafhængige af hinanden og forfulgte forskellige kommercielle mål (forskning og udvikling inden for solenergiteknologi for Evergreens vedkommende og produktion af solceller for Q-Cells' vedkommende). Sovellos typiske SMV-handicap kunne derfor ikke mindskes ved hjælp af selskabets tilhørsforhold til en koncern af store virksomheder.
5.1.4. Ingen undtagelse for joint ventures
(46)
Ifølge Tyskland har Kommissionen overskredet sine beføjelser i beslutningen om procedurens indledning af 17. juni 2008 (se betragtning 5), for så vidt den synes at antage, at en støttemodtager og dennes joint venture-partnere automatisk skal behandles som en økonomisk enhed, og de finansielle data og antallet af beskæftigede for alle joint venture-partnerne derfor altid skal kumuleres ved beregningen af SMV-tærsklerne.
(47)
Tyskland har anført, at Kommissionen på denne måde formaster sig til at udelukke en hel kategori af virksomheder (nemlig joint ventures) fra anvendelsen af den juridisk bindende SMV-definition og anvende særlige SMV-kriterier i forbindelse med denne kategori af virksomheder. Tyskland har bestridt, at denne beføjelse kan udledes af EF-retsinstansernes praksis i forbindelse med SMV-henstillingen fra 1996 eller Kommissionens hidtidige praksis.
5.2. Sovellos typiske SMV-handicap
(48)
Tyskland har bekræftet, at Sovello med sit begrænsede antal beskæftigede og sine begrænsede finansielle midler på anmeldelsestidspunktet led under typiske SMV-handicap med hensyn til finansieringen af investeringsprojektet, markedsføringen af produktionen og forretnings- og driftsorganisationen. Tyskland har ganske vist erkendt synergieffekterne i samarbejdet med Evergreen og Q-Cells, men har bestridt, at disse kunne mindske Sovellos handicap, der er typiske for SMV.
5.2.1. Typiske SMV-handicap i forbindelse med finansieringen
(49)
Ifølge Tyskland havde Sovello uden offentlig støtte ikke kunnet tilvejebringe ekstern finansiering til sit investeringsprojekt i Thalheim. Andelen af eksterne investeringer til Sovellos projekt (8 mio. EUR eller 13 % af de samlede investeringer) er typisk for SMV. Tyskland har endvidere anført, at kun […] af de […] banker, der var rettet henvendelse til, var interesseret i at finansiere projektet, hvoraf den ene kun ville stille […] mio. EUR i driftskapital til rådighed og mellemfinansiering på op til 50 % af den offentlige støtte. Denne situation er typisk for SMV, men ikke for store virksomheder.
(50)
Tyskland har anført, at låneaftalen om den eksterne finansiering først blev indgået den […] november 2005. På grund af Sovellos […] rating og selskabsdeltagernes […] finansielle deltagelse (samt Sovellos […] økonomiske situation) var det ikke muligt at forhandle gunstige lånevilkår. Sovello havde problemer med at stille tilstrækkelig sikkerhed for lånet (da virksomheden endnu ikke ejede jorden, maskinerne og anlæggene endnu ikke var leveret, bygningerne stadig var under opførelse, og der endnu ikke fandtes lagre). Selskabsdeltagerne kunne heller ikke stille […] sikkerhed.
(51)
Tyskland har gjort gældende, at selskabsdeltagerne kun kunne indskyde meget begrænsede egne midler. Indtil 2006 havde kun Evergreen stillet finansielle midler til rådighed ud over sin kapitalinteresse og kapitalreserve. Q-Cells var ikke […] at stille sådanne finansielle midler til rådighed, da selskabets […] ressourcer […] var bundet i dets egne investeringsprojekter.
(52)
Tyskland har gjort gældende, at investeringsprojektet ikke kunne være gennemført uden statsstøtte, herunder SMV-bonus.
5.2.2. Typiske SMV-handicap i forbindelse med markedsføringen
(53)
Tyskland har anført, at Sovello var stillet over for betydelige kommercielle risici, da virksomheden først skulle bevise, at der kunne fremstilles kommercielt salgbare produkter med String-Ribbon-teknologien. Den omstændighed, at Sovello havde indgået en salgsaftale med Evergreen, kunne ikke virkeligt reducere denne risiko, da Evergreen ligeledes var en SMV og ikke kendte det tyske marked. Den anden selskabsdeltager, Q-Cells, havde ingen erfaring med at sælge solcellemoduler, da selskabet udelukkende fremstillede solceller. Desuden var Q-Cells også en SMV (23) og måtte koncentrere sine bestræbelser om markedsføringen af sin egen produktion.
5.2.3. Typiske SMV-handicap i forbindelse med forretnings- og driftsorganisationen
(54)
Tyskland har gjort gældende, at de omkostninger, som Sovello skulle afholde til forretnings- og driftsorganisationen, var højere end store virksomheders omkostninger. Sovello var f.eks. […].
5.3. Q-Cells' indflydelse på Sovello
(55)
Tyskland har bestridt, at Q-Cells havde større muligheder for at øve indflydelse på Sovello på anmeldelsestidspunktet, end en selskabsdeltager med 24,9 % af kapitalandelene i Sovello normalt ville have haft. En sådan kapitalandel var derimod ikke usædvanlig i forbindelse med lignende projekter iværksat af nystartede virksomheder inden for højteknologisektorer.
(56)
Tyskland har anført, at initiativet til at påbegynde projektet kom fra Evergreen. I 10 år havde Evergreen investeret over […] mio. USD i udviklingen af String-Ribbon-teknologien, uden at det var lykkedes at gøre den rentabel. Prisen på Evergreen-aktierne faldt fra ca. 20 USD i 2000 til ca. 2 USD i 2003-2004. Evergreen var nødt til at have størst mulig kontrol med investeringsprojektet for at sikre et maksimalt afkast til sine aktionærer, hvis det blev en succes, men kunne ikke tilvejebringe tilstrækkelig kapital uden finansiel deltagelse af en forretningspartner. Q-Cells var en egnet kandidat, da virksomheden foruden finansielle midler også kunne bidrage med sin erfaring med opførelsen af produktionsanlæg i solcellesektoren og sin viden inden for solcelleteknologi. Tyskland har endvidere anført, at Evergreen af disse grunde valgte Q-Cells som joint venture-partner og ikke virksomheden […], som ganske vist var en stærkere finansiel partner, men også ønskede mere indflydelse.
(57)
På det tidspunkt, hvor MJVA1 blev indgået med Evergreen, havde Q-Cells allerede investeret i et stort projekt til produktion af konventionelle solceller. Derfor kunne virksomheden kun investere i andre projekter i begrænset omfang. Ifølge Tyskland ønskede Q-Cells via sin ejerandel i Sovello på den ene side at erhverve knowhow om nye teknologier til produktion af siliciumwafere, solceller og -moduler og på den anden side at anvende sin erfaring med udviklingen af anlæg til produktion af solceller.
(58)
Af ovennævnte grunde accepterede Q-Cells en minoritetsinteresse på 24,9 %. Tyskland har anført, at dette også var baggrunden for Q-Cells sammenlignelige minoritetsinteresse (21,19 %) i CSG Solar AG (24), en virksomhed, der fremstiller solcellemoduler på grundlag af tyndfilmsteknologien. Ejerandelens størrelse beror ikke kun på den mulige finansielle deltagelse, men også på det teknologiske input.
(59)
Tyskland har understreget, at selskabsdeltagernes andele i Sovellos selskabskapital fuldt ud afspejler begge joint venture-partneres faktiske hensigt og indflydelse, og at stemmerettighederne var fordelt i overensstemmelse hermed. Dette har faktisk medført, at Evergreen - i modsætning til Q-Cells - kunne træffe vigtige forretningsbeslutninger alene.
(60)
Tyskland har anført, at en mulig fremtidig forhøjelse af Q-Cells' ejerandel ganske vist var aftalt, men kun kunne finde sted på visse betingelser og med tilrådighedsstillelse af tilsvarende finansielle midler. En af de betingelser, der var nævnt i MJVA1, var, at en sådan forhøjelse af ejerandelen ikke må bringe støtten til Sovello i fare. Tyskland har anført, at støtteforanstaltningen var udslagsgivende for at gennemføre investeringsprojektet i Tyskland og ikke i USA, og at dette ikke er i strid med støttereglerne. Tyskland har tilføjet, at Q-Cells ikke havde nogen indflydelse på denne beslutning, og at støttereglerne hverken tilsidesættes eller omgås, hvis joint venture-partnerne bestræber sig på at sikre finansieringen af Sovello.
(61)
Tyskland er af den opfattelse, at der skal sondres mellem den indflydelse, som findes på et bestemt tidspunkt, og en mulig fremtidig indflydelse, som er baseret på en eventuel forhøjelse af Q-Cells' ejerandel. Tyskland har understreget, at det på ingen måde var klart, om ejerandelen i det hele taget ville blive forhøjet, og at begge partnere vidste, at en forhøjelse ikke var umiddelbart forestående og med sikkerhed ikke ville blive foretaget, inden den nye teknologi havde stået sin prøve. Den forhøjelse på op til 50 %, der er nævnt i MJVA1, er faktisk aldrig blevet foretaget. Q-Cells' ejerandel blev tværtimod nedsat til 21 % på grundlag af den anden aftale (MJVA2) af 22. november 2005. Ifølge Tyskland viser dette entydigt, at der ikke findes nogen »automatik«, som giver grundlag for at konkludere, at det allerede fra begyndelsen var aftalt, at Q-Cells skulle have en ejerandel på over 24,9 % i Sovello.
(62)
Tyskland har endvidere gjort gældende, at den omstændighed, at Q-Cells stillede en leder til rådighed for Sovello, kun var en overgangsordning (december 2004 til april 2005), som ikke forringede indflydelsesmulighederne for Evergreen, der ligeledes stillede en leder til rådighed fra begyndelsen af joint venturet. Desuden havde Evergreen på grundlag af sit flertal i bestyrelsen beføjelse til både at udnævne og afsætte enhver leder.
(63)
Tyskland har bestridt, at den formulering i Heads of Agreement, hvorefter Q-Cells' ejerandel i Sovello skal udgøre under 25 % for at være berettiget til visse støtteforanstaltninger i Tyskland, har medført, at Q-Cells havde større muligheder for indflydelse, end virksomheden egentlig havde ret til på grundlag af sin ejerandel på 24,9 %. Tyskland har derimod anført, at formuleringen blot afspejler det, som senere indgik i MJVA1, nemlig begge partneres bestræbelse på ikke at tilsidesætte statslige støttebetingelser. Tyskland har endvidere henvist til en anden bestemmelse i Heads of Agreement, hvorefter Sovello vil lægge beslag på en stor del af Evergreens produktionskapacitet, og Evergreen derfor i en overskuelig fremtid vil skulle have en majoritetsinteresse i Sovello. Tyskland har endelig konstateret, at Heads of Agreement kun var et arbejdsgrundlag for de to partnere og ikke var juridisk bindende.
(64)
Tyskland har bestridt, at Q-Cells ud over sin ejerandel på 24,9 % havde nogen indflydelse, som kunne udledes af aftaler med Sovello. Alle aftaler var blevet indgået på markedsvilkår, og der havde ikke været mere vidtgående forbindelser af økonomisk, finansiel, organisatorisk eller anden art mellem Q-Cells og Sovello.
(65)
Tyskland har endelig gjort gældende, at ændringerne af ejerandelene efter Sovellos oprettelse ikke var baseret på den oprindelige MJVA1, men stod i forbindelse med REC's indtræden i joint venturet, da REC som modydelse for en ejerandel på 15 % i joint venturet havde givet tilsagn om at levere store mængder silicium til Sovello (som aftalt i MJVA2). Efter REC's indtræden afgav Evergreen 11,1 % og Q-Cells 3,9 % af deres kapitalinteresser. Ifølge Tyskland er dette et bevis for, at Q-Cells havde til hensigt at forblive minoritetsdeltager. Først senere, da REC havde givet tilsagn om at levere endnu større mængder silicium, og efter at det stod fast, at Sovello1 var en teknologisk succes, fik de tre selskabsdeltagere hver især en ejerandel på 33,3 % (ændring af MJVA2 af 29. september 2006, gyldig fra den 19. december 2006).
5.4. Q-Cells' ejerandel på grundlag af tysk selskabsret
(66)
Tyskland har gjort gældende, at de beslutningsbeføjelser, der er indrømmet Q-Cells i joint venturet, ikke er usædvanlige for unge teknologiske joint ventures som Sovello og svarer til dem, der tilkommer venturekapitalinvestorer med minoritetsinteresser. Q-Cells' indflydelse er ikke større end en minoritetsdeltagers indflydelse. Foruden 24,9 % af kapitalen bidrog virksomheden også med sin knowhow inden for produktion af solceller og havde derfor ret til en vis indflydelse på beslutninger i forbindelse med aftalerne om joint venture-samarbejdet. Tyskland har gjort gældende, at denne ret til indflydelse på visse forretningsbeslutninger var nødvendig for at beskytte Q-Cells, da det i modsat fald ikke kunne udelukkes, at Evergreen kunne udøve sin indflydelse på Sovellos ledelse hovedsagelig til egen fordel. Desuden er det normalt at give minoritetsdeltagere lov til at udnævne et bestyrelsesmedlem.
(67)
Til støtte for argumentet om, at Q-Cells' ejerandel ikke blev fastsat til 24,9 % i den hensigt at opnå en SMV-bonus, har Tyskland også henvist til den tyske selskabsret. Først og fremmest er Q-Cells' indflydelse i overensstemmelse med bestemmelserne om beskyttelse af minoritetsdeltagere. I denne forbindelse har Tyskland henvist til §§ 50, 61 og 66 i GmbH-Gesetz (den tyske anpartsselskabslov). Disse paragraffer indrømmer deltagere i et anpartsselskab (GmbH) med en andel på 10 % visse minoritetsrettigheder, som f.eks. vedrører indkaldelse af og beslutningstagning på generalforsamlinger samt opløsningen af et selskab osv. Ifølge Tyskland er Q-Cells' indflydelse ikke større end den indflydelse, som efter tysk selskabsret tilkommer en minoritetsdeltager med mindst 10 % af selskabskapitalen. Endvidere har Tyskland som en yderligere begrundelse for Q-Cells' omfattende medbestemmelsesrettigheder anført den omstændighed, at Q-Cells med sin ejerandel på kun 24,9 % ikke rådede over den lovbestemte spærreminoritet på over 25 %. I stedet for den manglende lovbestemte beskyttelse af Q-Cells er de tilsvarende medbestemmelsesrettigheder derfor blevet indrømmet på grundlag af aftalerne.
5.5. Konklusion
(68)
Tyskland har rejst indsigelse mod de retlige begrundelser, der ligger til grund for Kommissionens indledning af proceduren, og gjort gældende, at der på anmeldelsestidspunktet var indsendt fuldstændige og rigtige oplysninger, og at artikel 9 i forordning (EF) nr. 659/1999 derfor ikke finder anvendelse. Tyskland har endvidere gjort gældende, at Kommissionen kun kan foretage sin vurdering af en virksomheds SMV-status på grundlag af de formelle kriterier (antal beskæftigede og finansielle tærskler) i SMV-definitionen og ikke må anvende yderligere »uskrevne kriterier« for at fastslå, om en virksomhed lider under typiske SMV-handicap. Tyskland har bestridt, at Sovello fik tildelt SMV-bonussen i strid med støttereglerne, og gjort gældende, at Kommissionens formodninger med hensyn til en mulig manipulation ikke er korrekte.
(69)
Ifølge Tyskland opfyldte Sovello på anmeldelsestidspunktet kriterierne i SMV-definitionen: Q-Cells havde kun en minoritetsinteresse på 24,9 % i Sovello og var hverken en partnervirksomhed eller en tilknyttet virksomhed til Sovello som omhandlet i SMV-definitionen. Ved beregningen af tærsklerne for SMV må dataene for Q-Cells derfor ikke tages i betragtning. Tyskland har bestridt, at Q-Cells på anmeldelsestidspunktet udøvede større indflydelse på Sovello, end en investor, der ejede 24,9 % af kapitalandelene i Sovello, havde udøvet. Desuden er Tyskland af den opfattelse, at Sovello absolut led under typiske SMV-handicap, og at investeringsprojektet ikke var blevet gennemført uden statsstøtten, herunder SMV-bonussen.
6. VURDERING AF STØTTEN
6.1. Indledende bemærkninger
(70)
Den 7. juni 2006 godkendte Kommissionen en SMV-bonus på 15 % BSÆ til Sovello (ydet ved siden af regionalstøtte). Senere fandt Kommissionen holdepunkter for, at denne første beslutning muligvis var baseret på urigtige oplysninger, som var indsendt i forbindelse med den oprindelige anmeldelse; da de pågældende oplysninger under visse omstændigheder var afgørende for undersøgelsesresultatet, besluttede Kommissionen den 17. juni 2008 at indlede proceduren efter EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, med hensyn til den omhandlede støtte for at ophæve beslutning N 426/05 og vedtage en ny afgørelse. (Efter Lissabontraktatens ikrafttræden den 1. december 2009 kan nye retsakter, der vedtages af Kommissionen, i den danske version ikke længere kaldes »beslutning«, men hedder »afgørelse«.)
6.2. Anmeldelsespligt, retsgrundlag og gældende lovgivning
(71)
Tyskland anmeldte SMV-bonussen til Sovello ved brev af 29. august 2005, der registreredes i Kommissionen den 1. september 2005.
(72)
SMV-bonussen til Sovello blev tildelt den 21. april 2005 (under forbehold af Kommissionens godkendelse) ved siden af en regionalstøtte, der var lovligt ydet på grundlag af den tyske GA-ordning. Denne ordning indeholder en udtrykkelig bestemmelse (25), hvorefter Tyskland skal foretage individuel anmeldelse af alle SMV-bonusser, som overskrider den tærskel, der er fastsat i gruppefritagelsesforordningen for SMV for anmeldelsespligten for individuelle støtteforanstaltninger. I henhold til den gruppefritagelsesforordning for SMV, der var gældende på anmeldelsestidspunktet, kan der overalt i EU ydes investeringsstøtte til fordel for SMV med en støtteintensitet på 7,5 % nettosubventionsækvivalent (NSÆ) for mellemstore virksomheder og på 15 % NSÆ for små virksomheder. Såfremt støttemodtageren er beliggende i et støtteberettiget område, er også støtte op til det beløb, der er tilladt i henhold til retningslinjerne fra 1998, plus den yderligere SMV-bonus fritaget efter gruppefritagelsesforordningen for SMV. Gruppefritagelsesforordningen for SMV fastsætter imidlertid ingen fritagelse for visse projekter med støtteberettigede udgifter på over 25 mio. EUR eller for projekter, hvortil der ydes bruttostøtte på over 15 mio. EUR. En sådan støtte skal anmeldes individuelt.
(73)
Ved undersøgelsen af, om en virksomhed er en SMV, anvender Kommissionen SMV-henstillingen.
6.3. Undersøgelse af Sovellos SMV-status
6.3.1. Anvendelse af artikel 9 i forordning (EF) nr. 659/1999
(74)
I artikel 9 i forordning (EF) nr. 659/1999 hedder det: »Efter at have givet den pågældende medlemsstat lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger kan Kommissionen ophæve en beslutning (…), hvis den var baseret på urigtige oplysninger, som blev indsendt under proceduren, og som var af afgørende betydning for beslutningen. Inden Kommissionen ophæver en beslutning og vedtager en ny beslutning, indleder den den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 4, stk. 4. (…)«.
(75)
Tyskland har bestridt at have indsendt urigtige eller ufuldstændige oplysninger på noget tidspunkt under den foreløbige undersøgelse, da a) alle de oplysninger, der kræves ifølge Kommissionens meddelelse om modelerklæringen, blev indsendt, og b) ingen af de relevante undersøgelser og bestemmelser, der er fastsat i Kommissionens henstilling, krævede, at der blev indsendt yderligere oplysninger om et joint ventures strukturelle opbygning eller en virksomheds vedtægter.
(76)
Ifølge Kommissionens meddelelse om modelerklæringen er det imidlertid ikke obligatorisk at anvende modelerklæringen, der kun er tænkt som et eksempel, og kontrollen og undersøgelserne efter national og EU-ret berøres ikke af disse erklæringer. Under den foreløbige undersøgelse havde Kommissionen opfordret Tyskland til enten at fremlægge en erklæring på tro og love fra Q-Cells om, at dette selskab ikke opfyldte nogen af kriterierne i artikel 3, stk. 3, litra a)-d), i bilaget til SMV-henstillingen (26), eller, såfremt dette ikke var muligt, at indsende en kopi af vedtægterne for Sovello. Den 28. oktober 2005 indsendte Tyskland en sådan en erklæring på tro og love fra Q-Cells. Da Sovellos ejerstruktur under den foreløbige undersøgelse af den anmeldte støtte ændrede sig som følge af optagelsen af en tredje joint venture-partner (REC), indsendte Tyskland (den 4. april 2006) også en erklæring på tro og love fra denne nye selskabsdeltager. Beslutning N 426/05 blev efter afslutningen af den foreløbige undersøgelse vedtaget på grundlag af disse oplysninger fra Tyskland.
(77)
Kommissionen var nødt til at undersøge, om støttemodtageren var en SMV. Hvis der på tidspunktet for den foreløbige undersøgelse eksisterer dokumenter, hvoraf det udtrykkeligt fremgår skriftligt, at ejerstrukturen i et joint venture blev udformet på en sådan måde, at kriterierne i SMV-definitionen er opfyldt, eller hvoraf det entydigt fremgår, at det er hensigten at ændre virksomhedens struktur, så snart tildelingen af en SMV-bonus er sikret, kan det ikke argumenteres, at disse oplysninger ikke i det mindste var relevante for undersøgelsen af det pågældende joint ventures SMV-status eller ikke var af afgørende betydning for beslutningen.
(78)
Da disse dokumenter (Heads of Agreement, vedtægter, MJVA1 og MJVA2) ikke var blevet indsendt til Kommissionen, var dens billede af den relevante situation på daværende tidspunkt ufuldstændigt, således at dens oprindelige positive beslutning om SMV-bonussen til Sovello var baseret på ufuldstændige og dermed urigtige oplysninger.
(79)
Efter Kommissionens opfattelse var Tyskland forpligtet til at indsende alle oplysninger, der på daværende tidspunkt var til rådighed og relevante for beslutning N 426/05. På denne baggrund når Kommissionen til den konklusion, at de oplysninger, som Tyskland har indsendt, var ufuldstændige og dermed urigtige. Artikel 9 i forordning (EF) nr. 659/1999, der foreskriver en objektiv procedure, hvorefter Kommissionen kan ophæve forkerte beslutninger, finder derfor anvendelse.
(80)
Efter tysk ret var Tyskland forpligtet til at undersøge, om der forelå en omgåelse af SMV-definitionen. I den tyske ordning (27), der dannede grundlag for tildelingen af SMV-bonussen, udelukkes en SMV-status udtrykkeligt - selv når de formelle kriterier i SMV-definitionen er opfyldt - i tilfælde, hvor store virksomheder faktisk udøver kontrollen, samt i forbindelse med økonomiske enheder, som ikke kan betragtes som SMV ud fra økonomiske synspunkter.
6.3.2. Lovligheden af »yderligere kriterier« for vurderingen af en virksomheds SMV-status
(81)
Tyskland har gjort gældende, at da ingen andre kriterier er defineret klart i SMV-henstillingen bortset fra de formelle tærskelkriterier, er de formelle kriterier for undersøgelsen af en virksomheds SMV-status af afgørende betydning for at sikre retssikkerhed og forudsigelighed af Kommissionens politik på statsstøtteområdet. Tyskland har endvidere anført, at eventuelle yderligere kriterier kun kan indføres i forbindelse med en tilpasning af SMV-definitionen og ikke i forbindelse med enkelttilfælde.
(82)
Med hensyn til definitionen af partnervirksomhed er der i Kommissionens henstilling i realiteten ikke fastsat noget andet kriterium end tærsklen på 25 % af kapitalen eller stemmerettighederne. Den indeholder heller ikke noget specifikt forbud mod omgåelse. I forbindelse med statsstøttekontrollen råder Kommissionen imidlertid over et vist skøn, for at det indre marked kan beskyttes mod uberettigede konkurrencefordrejninger.
(83)
Kommissionen erkender, at retssikkerhed og gennemsigtighed er nødvendig ved anvendelsen af støttereglerne. Derfor bør undersøgelser, som går videre end anvendelsen af de formelle kriterier, ubetinget begrænses til sjældne undtagelsestilfælde, hvor der entydigt kan antages at foreligge en omgåelse.
(84)
Kommissionen anvender imidlertid ingen »yderligere kriterier« ved siden af SMV-definitionen, men går kun ud over den rent formelle analyse, hvilket skal være muligt, når Kommissionen skal tage stilling til en individuel støtteforanstaltning på grundlag af artikel 6 i gruppefritagelsesforordningen for SMV. På denne måde sikrer Kommissionen, at kun ægte SMV'er, hvis størrelse faktisk udgør et handicap, tildeles SMV-bonusser og ikke virksomheder, som via tilknyttede virksomheder og/eller partnervirksomheder har adgang til finansielle midler og støtte, som ikke er tilgængelige for konkurrenter af samme størrelse. For at sikre, at kun ægte SMV'er kommer i betragtning, skal der være en måde til at udelukke retlige enheder, hvor SMV-definitionen omgås. Denne tilgang er i overensstemmelse med retspraksis i Solar Tech-sagen og Pollmeier-sagen (se fodnote 20 og 21), hvor EU's retsinstanser har accepteret, at Kommissionen afviser at godkende tildelingen af en SMV-bonus, når der foreligger en omgåelse. Det følger således implicit af SMV-definitionen, at den ikke finder anvendelse, når der er en sådan risiko, og kriterierne kun formelt overholdes.
(85)
Tysklands argument om, at situationen i Sovellos tilfælde adskiller sig fra situationen i Solar Tech-sagen og Pollmeier-sagen, og at retspraksis er baseret på SMV-henstillingen fra 1996 og derfor ikke kan overføres til den nuværende SMV-definition, er ikke holdbart. De vigtigste kriterier i SMV-henstillingen fra 1996 for en partnervirksomhed (kapital eller stemmerettigheder på 25 % eller derover) blev overtaget og blot præciseret i SMV-henstilling 2003/361/EF. Da der imidlertid altid er risiko for, at også de mest omfattende og præcise kriterier omgås, skal det under alle omstændigheder være muligt at modvirke forsøg på at omgå den gældende SMV-definition. I denne henseende har retsinstanserne også bekræftet et ret generelt princip - ingen omgåelse.
6.3.3. Virksomhedsdokumenter og faktisk situation
(86)
I virksomhedens dokumenter (Heads of Agreement, vedtægter for Sovello af 13. januar 2005 og MJVA1) findes der klare holdepunkter for, at den oprindelige virksomhedsstruktur bevidst var opbygget med det formål at opnå en SMV-bonus. I punkt 5 i Heads of Agreement hedder det helt udtrykkeligt i denne henseende:
»The Parties understand that, in order to qualify for maximum grants, it is in the interest of JVCo that Q restricts its equity portion of JVCo until such time that either E or JVCo are no longer categorised as »small or medium enterprises' under the rules for investment grants etc., or that this restriction becomes null and void. As such, .« [Med henblik på at være berettiget til størst mulig støtte er det efter parternes opfattelse i JVCo's interesse, at Q begrænser sin ejerandel i JVCo, indtil enten E eller JVCo ikke længere betragtes som »små eller mellemstore virksomheder« i henhold til bestemmelserne om investeringstilskud osv., eller denne begrænsning bortfalder. I denne forbindelse skal .«] (28) (Kommissionens fremhævelse)
(87)
Denne klare hensigt er bekræftet i artikel 2.5, litra c), i MJVA1:
»The Parties shall use reasonable best efforts as soon as reasonably practicable following the Closing Date, by VentureCo; and to obtain the funds necessary to fund to VentureCo the amounts specified in Section 2.4 (b) and 2.4 (c) when due.« [Parterne gør enhver rimelig indsats for hurtigst muligt efter fristens udløb ; og at VentureCo modtager de midler, der er nødvendige til finansieringen heraf i henhold til afsnit 2.4, litra b) og c), når de forfalder.] (Kommissionens fremhævelse)
(88)
Flere elementer tyder på, at Evergreen og Q-Cells fra begyndelsen havde til hensigt at indrømme begge partnere de samme rettigheder, så snart tildelingen af SMV-bonussen var sikret:
-
I artikel 3, stk. 6, i MJVA1 er det fastsat, at , at Q-Cells forhøjer sin ejerandel i EverQ til 50 %, uden at dette kan medføre, at de kompetente myndigheder ikke (…) imødekommer en ansøgning om statslige investeringstilskud (…), . I denne forbindelse anvendes en særpris.
-
Artikel 3, stk. 6, i MJVA1 indeholder endog en nødplan, hvorefter Q-Cells om nødvendigt kan forhøje sin ejerandel på anden måde end gennem kapitalinteressen:
»If at the time of an Additional Financing request the Grant Impunity Notice cannot be obtained, the Parties shall enter into discussions as to whether Q can participate in the Additional Financing to the extent necessary to enable it to increase its ownership in VentureCo to 50 %, as provided herein, .« [Såfremt der på tidspunktet for en anmodning om yderligere finansiering ikke kan opnås en erklæring om støttens forenelighed, indleder parterne drøftelser om, hvorvidt Q kan deltage i den yderligere finansiering i det omfang, der er nødvendigt for at gøre det muligt for virksomheden at .] (29) (Kommissionens fremhævelse).
(89)
Efter Kommissionens opfattelse giver bestemmelserne i vedtægterne, Heads of Agreement og MJVA1 Q-Cells større muligheder for at øve indflydelse på Sovellos forretningsbeslutninger, end en minoritetsdeltager med en ejerandel på 24,9 % efter traditionel selskabsret kan forvente (i en joint venture-aftale er dette imidlertid ikke nødvendigvis usædvanligt). I Heads of Agreement er fastsat følgende:
»The Governance of JVCo will generally be structured and balanced to take into account each Party's relative economic interest in JVCo and the fact that E needs initially to have a higher degree of control of JVCo as a result of the materiality of the operations of JVCo relative to E's operations on a consolidated basis. At the same time, the JVCo governance structure will include provisions that .« [JVCo's ledelse vil generelt blive struktureret og opdelt på en sådan måde, at der tages hensyn til hver partners økonomiske interesse i JVCo og den omstændighed, at E i første omgang skal kunne udøve en større grad af kontrol med JVCo som følge af den afgørende betydning af JVCo's virksomhed for E's virksomhed på et konsolideret grundlag. Samtidig vil JVCo's ledelsesstruktur være underkastet betingelser, .] (Kommissionens fremhævelse)
(90)
Det hedder endvidere i Heads of Agreement, at partnerne aftaler i fællesskab at identificere visse vigtige forretningsbeslutninger, der kræver tilslutning fra begge parter.
(91)
I de oprindelige vedtægter for Sovello er fastsat følgende:
-
Bestyrelsen består af tre medlemmer (to medlemmer udnævnes af Evergreen, herunder også formanden, der skal være »acceptabel« for Q-Cells; et medlem (samtidig næstformand) udnævnes og afsættes af Q-Cells).
-
Forskellige vigtige forretningsbeslutninger (godkendelse af årsplan og balance, strategiske beslutninger vedrørende tidsplan og produktionsmængde, kapacitetsudvidelse, salg af wafere/celler foruden moduler, bestemmelse af mærker og mærkenavne, aftaler vedrørende intellektuel ejendomsret osv.) kræver tilslutning fra mindst én af de af Evergreen og Q-Cells udnævnte ledere.
(92)
Da Q-Cells således har væsentlige beslutningsbeføjelser, er Tysklands argument om, at Evergreen behøvede en ejerandel på over 75 % for at beskytte sine interesser (og Q-Cells' ejerandel på 24,9 % skyldtes andet end bestræbelser på at omgå bestemmelserne), ikke holdbart. Kommissionen noterer sig, at Evergreen i første omgang faktisk tilstræbte at få en majoritetsinteresse i Sovello (se punkt 5 i Heads of Agreement: »E will be required to own a majority interest in the equity of JVCo in the near term« [E skal inden for en overskuelig fremtid have en majoritetsinteresse i JVCo's selskabskapital]), men at en sådan majoritet også kunne opnås med en anden procentdel (mellem 51 % og 75 %).
(93)
Den omstændighed, at Q-Cells kunne få indflydelse på strategiske beslutninger, bekræftes også i Evergreens årsberetning for 2004, hvori det hedder:
»the strategic partnership is « [det strategiske partnerskab ], (Kommissionens fremhævelse)
og
»although initially a minority shareholder in the strategic partnership, ; as a result, we may be unable to take certain actions that we believe would be in our best interests, which, given the expected materiality of the strategic partnership to our combined operations, could significantly harm our business; further, we may be liable to third parties for the material decisions and actions of Q-Cells in the strategic partnership, which actions may harm the strategic partnership and our business.« [selv om Q-Cells i begyndelsen var minoritetsdeltager i det strategiske partnerskab, vil Q-Cells ; derfor vil vi under visse omstændigheder ikke være i stand til at træffe visse beslutninger, som efter vor opfattelse er i vor interesse, hvilket i betragtning af det strategiske partnerskabs forventede betydning for vore fælles aktiviteter alvorligt kan skade vor virksomhed; endvidere kan vi over for tredjeparter være ansvarlige for Q-Cells' afgørende beslutninger og foranstaltninger i det strategiske partnerskab, og Q-Cells' foranstaltninger kan skade det strategiske partnerskab og vor virksomhed.] (Kommissionens fremhævelse).
(94)
Følgende uddrag af Heads of Agreement viser, at Q-Cells' rolle i Sovello var afgørende for joint ventures funktionsevne:
»It is anticipated that because the facility will be located in Germany near Q's current operations, that Q will be a major source of transferred and seconded employees for JVCo. In addition, initially Q will take primary responsibility for recruiting new employees for the facility.« [Det forventes, at Q bliver en vigtig kilde til overførte og udsendte medarbejdere for JVCo som følge af, at anlægget placeres i Tyskland i nærheden af Q's nuværende produktionsanlæg. Desuden vil Q i begyndelsen have hovedansvaret for at ansætte nye medarbejdere til produktionsanlægget.]
»JVCo may outsource to a Party on a permanent or temporary basis, certain services (Infrastructure, management, operational and technology support and development, etc.) that can be provided by a party to JVCo on a more cost effective basis than if JVCo were to provide such services itself. In particular for the early phases of JVCo, both Parties commit to enter into agreements to supply necessary services to JVCo for a period of at least 2 years, until JVCo is in a position to function cost effectively without this support from its owner entities.« [JVCo kan til en partner varigt eller midlertidigt outsource visse tjenesteydelser (infrastruktur, ledelse, driftsmæssig og teknologisk støtte og udvikling osv.), som kan udføres billigere af en partner end af JVCo selv. Begge partnere forpligter sig til navnlig i JVCo's opstartsfase at indgå aftaler om levering af de nødvendige tjenesteydelser til JVCo i en periode på mindst to år, indtil JVCo er i stand til at arbejde omkostningseffektivt uden denne støtte fra ejernes side.]
»[…For example, it is anticipated that because of the proximity of the JVCo facility to Q, that Q will be in a position to effectively provide JVCo with infrastructure services until such time as JVCo is able to provide such services independently.« [F.eks. antages det, at Q på grund af sin tætte beliggenhed på JVCo's produktionsanlæg vil være i stand til at levere infrastrukturtjenester til JVCo, indtil JVCo selv kan levere sådanne tjenester.]
(95)
I MJVA1 er der ligeledes anført en lang række tjenesteydelser, som kan leveres til Sovello (af de to partnere Q-Cells og Evergreen): generel rådgivning inden for ledelsesspørgsmål, bistand ved ansøgning om det statslige investeringstilskud, bistand ved ansøgning om godkendelser i Tyskland, bistand ved udvælgelse og ansættelse af tyske ledende medarbejdere, bistand i skattespørgsmål, rådgivning inden for forretnings- og virksomhedsstruktur, rådgivning og bistand ved tilvejebringelse af kapital, formidling af partnernes leverandører, rådgivning i forbindelse med overførsel af partnernes teknologier, teknologisk støtte, bistand ved erhvervelse af lokale infrastrukturer, menneskelige ressourcer og ansættelse af medarbejdere (artikel 9.9 i MJVA1). Selv om det er korrekt, at det er fastsat i disse dokumenter, at disse tjenesteydelser leveres til markedsprisen eller til kostprisen plus en fast avance, viser alt dette alligevel, at der er tætte forbindelser mellem Sovello og Q-Cells.
(96)
I en pressemeddelelse udsendt af partnerne den 24. januar 2005 hedder det: »Det planlagte anlæg forventes at blive opført på en grund i nærheden af Q-Cells' eksisterende solcellefabrikker og vil derfor formentlig opnå betydelige synergier med Q-Cells' virksomhed.«
(97)
Desuden erhvervede Q-Cells det tomme selskab for at oprette Sovello, og lederne i dette selskab var Q-Cells' administrerende direktør og økonomidirektør, mens Q-Cells' vicedirektør havde tegningsfuldmagt.
(98)
Q-Cells stillede en leder til rådighed for Sovello, og uanset Tysklands argument om, at dette kun var midlertidigt, og at Evergreen ligeledes stillede en leder til rådighed, er dette ligeledes et holdepunkt for, at forbindelserne mellem Q-Cells og Sovello var meget tætte, i det mindste i begyndelsen af joint venturet.
(99)
Tyskland gjorde gældende, at Evergreen forhandlede med andre potentielle joint venture-partnere på grundlag af en ejerandel på over 75 %, men fremsendte ingen skriftlige beviser herfor. Tyskland tilbød ganske vist i nogle breve at fremsende erklæringer på tro og love fra repræsentanter for Evergreen og Q-Cells om overvejelserne bag ejerandelen på 24,9 %, men gjorde alligevel ikke dette.
(100)
Af ovennævnte grunde kan Kommissionen ikke følge det argument, at Q-Cells' ejerandel på 24,9 % nødvendigvis er et resultat af anvendelsen af den tyske selskabsret og ikke udspringer af ønsket om at opnå en SMV-bonus.
(101)
Kommissionen er ikke overbevist om Tysklands argument om, at den mulighed, der er fastsat i MJVA1, for at Q-Cells kan forhøje sin ejerandel til 50 %, ikke kun afhænger af, at statsstøtten opretholdes, men også af, at begge partnere træffer beslutning om at udvide produktionskapaciteten på grundlag af Sovello1's økonomiske succes, da artikel 3, stk. 6, litra c), i MJVA1 har følgende ordlyd:
»Yderligere finansielle midler. Såfremt VentureCo, , skriftligt anmoder E og Q om yderligere finansielle midler (»yderligere finansielle midler«) ud over »Aggregate Equity Funding« (samlet egenkapitalfinansiering) og »Alternative Funding« (yderligere kapitaltilførsel), og såfremt selskabsdeltagerne godkender en sådan kapitalforhøjelse under overholdelse af bestemmelserne i selskabskontrakten (»anmodning om yderligere finansielle midler«), gælder følgende:
i)
(»erklæring om støttens forenelighed«) - at Q forhøjer sin ejerandel i VentureCo til 50 %, , eller at allerede modtagne statslige investeringstilskud helt eller delvist tilbagesøges af disse, tilbydes Q skriftligt at få yderligere finansielle midler stillet til rådighed, som sætter Q i stand til at forhøje sin ejerandel i VentureCo til et niveau svarende til E's procentdel (…) (uden at overskride denne. (…)«(Kommissionens fremhævelse).
(102)
Efter en nøje gennemgang af forskellige virksomhedsdokumenter er Kommissionen nået til den konklusion, at Sovellos formelle ejer- og beslutningsstruktur, herunder Q-Cells' ejerandel på 24,9 % og Q-Cells' betydelige indflydelse på beslutningstagningen i Sovello, på tidspunktet for den oprindelige anmeldelse faktisk bevidst og helt igennem var fastlagt således, at Sovello kunne opnå SMV-bonussen, mens de to strategiske partnere fra begyndelsen havde til hensigt at oprette et ligeberettiget partnerskab, så snart SMV-bonussen var opnået.
(103)
Tyskland har endvidere gjort gældende, at Q-Cells' ejerandel er baseret på den tyske selskabsret. Tyskland har nærmere bestemt anført, at joint venturet Sovellos succesfulde udvikling var af så stor betydning for Evergreens økonomiske succes, at Evergreen ønskede at fastholde det største omfang af beslutningsbeføjelser og indflydelse på Sovello og derfor i den første fase af Sovellos udvikling ikke accepterede at have kapitalandele og stemmerettigheder, der ikke oversteg 75 %. Dette argument kan kun forstås således, at Evergreen ikke var rede til at overlade 25 % eller derover af kapitalandelene eller stemmerettighederne til Q-Cells.
(104)
For at kunne følge denne argumentation og vurdere troværdigheden heraf analyserede Kommissionen bestemmelserne i den tyske GmbH-Gesetz og dermed den gældende nationale ret, da Sovello AG på daværende tidspunkt hed EverQ GmbH og var omfattet af GmbH-Gesetz.
(105)
I den tyske GmbH-Gesetz er visse lovbestemte minoritetsrettigheder navnlig forankret i §§ 50, 61, 66 og 53. §§ 50, 61 og 66 vedrører rettigheder for selskabsdeltagere med stemmerettigheder på over 10 % og er derfor ikke relevante for denne vurdering, da Q-Cells ejer en sådan andel. Kun i § 53 er der fastsat en minoritetsrettighed, som Q-Cells ikke er omfattet af i henhold til loven på grundlag af sin ejerandel på 24,9 %. I henhold til § 53 i GmbH-Gesetz kan minoritetsdeltagere med over 25 % af stemmerettighederne blokere en ændring af anpartsselskabets selskabskontrakt. Som majoritetsdeltager med over 75 % af stemmerettighederne tilkom det derfor Evergreen ved lov at træffe alle vigtige forretningsbeslutninger, også om ændringer af selskabskontrakten. Hvis bestemmelserne om beslutningsbeføjelserne i vedtægterne og i MJVA ikke fastsatte yderligere beslutningsbeføjelser til Q-Cells, ville det af Tyskland fremførte argument om, at Evergreen behøvede en andel på over 75 %, være korrekt, og Q-Cells' ejerandel på 24,9 % kunne som følge af en nøje anvendelse af lovbestemte rettigheder være begrundet og kunne derfor anses for ikke at afspejle en kunstig virksomhedsstruktur, der tager sigte på at omgå SMV-definitionen.
(106)
Efter tysk selskabsret og uanset overholdelsen af lovbestemmelserne gælder der imidlertid aftalefrihed, og vedtægterne for virksomheden kan under visse omstændigheder indeholde beskyttelsesbestemmelser, som går videre end de lovbestemte beskyttelsesbestemmelser.
(107)
Dette er netop tilfældet i forbindelse med Sovello, da partnerne har fastsat i vedtægterne, at alle vigtige beslutninger og navnlig en ændring af vedtægterne kræver tilslutning fra begge partnere. Såfremt der - som i den foreliggende sag - blev aftalt enstemmighed, gælder ovennævnte regel ikke, da den kun skal beskytte, men ikke begrænse en minoritetsdeltagers rettigheder. På den anden side havde det selvfølgelig stået partnerne fuldstændig frit også at optage samme bestemmelse i vedtægterne, hvis de ikke havde aftalt, at Q-Cells skulle have en andel på 24,9 %, men i en anden størrelsesorden. Derfor er argumentet med hensyn til minoritetsdeltageres vetorettigheder ikke relevant i den foreliggende sag. De argumenter, som Tyskland har fremført, er derfor selvmodsigende; den omstændighed, at en majoritetsdeltager med en majoritet på over 75 % har lovbestemte rettigheder, er uden betydning, hvis de relevante beslutningsbeføjelser på grundlag af majoriteten begrænses ved aftale. I betragtning af ovenstående konkluderer Kommissionen, at der efter tysk selskabsret ikke er nogen grund til at vælge en andel på 24,9 %. Den omstændighed, at Q-Cells' ejerandel efter REC's indtræden i joint venturet midlertidigt blev nedsat, idet denne nedsættelse kun blev opretholdt i yderligere tre måneder efter Kommissionens oprindelige godkendelse af SMV-bonussen, ændrer intet ved dette undersøgelsesresultat.
(108)
Tyskland har gjort gældende, at MJVA1 for det første blev ophævet og erstattet med MJVA2 og Q-Cells' ejerandel for det andet blev nedsat til 21 % i november 2005 (med REC's indtræden gennem erhvervelse af 15 % af aktierne) og derfor inden vedtagelsen af beslutning N 426/05 om SMV-bonussen.
(109)
Generelt vurderer Kommissionen en sag på grundlag af omstændighederne på anmeldelsestidspunktet, såfremt medlemsstaten ikke udtrykkeligt ændrer anmeldelsen. I et tilfælde, hvor en virksomhed allerede på tidspunktet for den første anmeldelse ikke er en SMV (selv om tærsklerne for SMV formelt blev overholdt), og på baggrund af en mulig omgåelse af SMV-definitionen er Kommissionen imidlertid særlig opmærksom på senere ændringer, som den blev underrettet om efter den oprindelige anmeldelse. I den foreliggende sag ændrer de ændringer af ejerstrukturen, som Kommissionen blev underrettet om efter den oprindelige anmeldelse, intet ved den retlige vurdering. Den angivelige hensigt om at holde Q-Cells' andel kunstigt under 25 %, blev ikke berørt af de senere ændringer af virksomhedsstrukturen (inden beslutning N 426/05 om SMV-bonussen), og Q-Cells' stærke indflydelse i joint venturet Sovello opretholdes i MJVA2.
(110)
Den omstændighed, at Q-Cells' indflydelse i det oprindelige joint venture oversteg selskabets kapitalandel på 24,9 %, bekræftes også i MJVA2, hvori det er fastsat, at såfremt en del af tilskuddene skal tilbagebetales, yder de tre partnere Sovello et lån svarende til det beløb, der skal tilbagebetales, idet REC yder en låneandel, der er proportional med selskabets kapitalandel, mens det resterende lånebeløb fordeles ligeligt mellem Evergreen og Q-Cells.
(111)
Den ordning, der er gældende efter REC's indtræden, er fastsat i MJVA2. Ifølge MJVA2 kan Q-Cells på grundlag af en anmodning om yderligere finansielle midler, hvad enten det er med henblik på en kapacitetsudvidelse eller i en anden forbindelse, forhøje sin ejerandel til et niveau svarende til Evergreens ejerandel (artikel 3.5, litra c)). Med forbehold af, at der senest den […] indgås endnu en kontrakt om siliciumleverancer, kan REC forhøje sin ejerandel til 21 % ved at overtage 6 % fra Evergreen (artikel 3.4). I tilfælde af en anmodning om yderligere finansielle midler og ligeledes med forbehold af endnu en kontrakt om siliciumleverancer kan REC forhøje sin ejerandel i Sovello til 33,3 % (artikel 3.5, litra d)) og dermed til et niveau svarende til Evergreens og Q-Cells' ejerandel. Den virksomhedsinterne beslutning om at udvide produktionskapaciteten blev truffet i slutningen af juni 2006. De tre partneres ligelige deltagelse blev aftalt ca. tre måneder efter Kommissionens oprindelige godkendelse af SMV-bonussen, hvor Q-Cells og REC hver især forhøjede deres ejerandel til 33,3 % (ændret MJVA2).
(112)
Bestemmelserne om udnævnelsen af direktører og beslutningsprocedurerne i bestyrelsen blev i det væsentlige bibeholdt: I henhold til MJVA2 har både Q-Cells og REC ret til at udnævne en direktør (to, så snart deres ejerandel overstiger 30 %), og beslutninger kræver tilslutning fra flertallet af direktørerne, idet mindst to af de tre ejervirksomheder skal give deres tilslutning. Dette overstiger imidlertid også de beslutningsbeføjelser, som en minoritetsdeltager kan forvente i en normal virksomhedssituation (om end under visse omstændigheder mindre usædvanligt i et joint venture).
(113)
Desuden bragte Q-Cells REC ind i joint venturet. Q-Cells havde tætte kunde- og leverandørforbindelser til REC og selskabets datterselskaber ScanModule AB, Glava, Sverige (i det følgende »ScanModule«), ScanCell AS, Narvik, Norge (i det følgende »ScanCell«) og ScanWafer ASA, Høvik, Glomfjord, Porsgrunn, Norge. REC leverede silicium til Q-Cells og var den vigtigste leverandør af wafere til Q-Cells, og Q-Cells solgte en betydelig del af sin solcelleproduktion til ScanModule. De celler, som ScanCell fremstillede, blev solgt af Q-Cells. Desuden indgik Q-Cells og REC i 2004 en mundtlig aftale om Q-Cells' støttetjenester inden for afsætning og markedsføring i Norge. Endvidere er der også klare forbindelser via hr. Brenninkmeijer, der var medlem af både Q-Cells' og REC's bestyrelse og også var ansat som administrerende direktør i Good Energies, den virksomhed, der havde 16 % af kapitalandelene i Q-Cells og 39 % af kapitalandelene i REC (se afsnit 2.2). Med hensyn til virksomheden CSG Solar blev der etableret en lignende struktur, hvor både Q-Cells og REC var minoritetsdeltagere, og Q-Cells' direktør og hr. Brenninkmeijer var medlemmer af bestyrelsen.
(114)
På baggrund af ovenstående er Kommissionen af den opfattelse, at Sovellos formelle ejer- og beslutningsstruktur både på anmeldelsestidspunktet og på tidspunktet for vedtagelsen af beslutning N 426/05 bevidst var udformet således, at Sovello kunne opnå SMV-bonussen (ved at Q-Cells' ejerandel blev holdt under 25 %), mens de to og senere tre strategiske partnere (REC sikrede leveringen af silicium) samtidig hele tiden forfulgte målet om at etablere partnerskabet ligeligt, så snart SMV-bonussen var opnået. I praksis blev de tre partneres kapitalandele tilnærmet hinanden (hver 33,3 %) i form af en ændring af MJVA2 tre måneder efter Kommissionens godkendelse af SMV-bonussen.
6.3.4. Beregning af tærsklen for SMV på grundlag af en ejerandel for Q-Cells på 25 %
(115)
Små og mellemstore virksomheder omfatter i henhold til artikel 2 i bilaget til SMV-henstillingen virksomheder,
-
som beskæftiger under 250 personen, og
-
som har en årlig omsætning på ikke over 50 mio. EUR eller
-
en årlig samlet balance på ikke over 43 mio. EUR.
(116)
Hvordan disse tærskler beregnes, afhænger af den pågældende virksomheds struktur (uafhængig virksomhed eller partnervirksomhed/tilknyttet virksomhed som omhandlet i artikel 3 i bilaget til SMV-henstillingen). I henhold til artikel 4 i bilaget til SMV-henstillingen er de data, der i forbindelse med undersøgelsen af støttemodtagerens SMV-status anvendes ved beregningen af antal beskæftigede og beløbsstørrelser, dataene fra det seneste afsluttede regnskabsår, og beregnes på årsbasis. I henhold til artikel 6 i bilaget til SMV-henstillingen skal dataene for tilknyttede virksomheder/partnervirksomheder tillægges ved beregningen af SMV-tærsklerne (100 % med hensyn til tilknyttede virksomheder og proportionelt med hensyn til partnervirksomheder, dvs. mindst 25 %).
(117)
På baggrund af ovenstående er Kommissionen af den opfattelse, at Q-Cells i den oprindelige beslutning burde have været betragtet som partnervirksomhed til Sovello (dvs. som om Q-Cells havde en ejerandel på 25 % i Sovello), hvis Kommissionen havde fået forelagt alle relevante oplysninger. På dette grundlag foretog Kommissionen en ny beregning af de SMV-tærskler, der er fastsat i SMV-henstillingen, for Sovello.
(118)
På grundlag af sin majoritetsinteresse var Evergreen en tilknyttet virksomhed til Sovello. Derfor skulle selskabets data medregnes 100 % ved beregningen af SMV-tærsklerne. De data, der er lagt til grund for Evergreen, vedrører 2004 (215 medarbejdere, årlig omsætning på 18,9 mio. EUR og årlig samlet balance på 36,5 mio. EUR). I samme år havde Sovello hverken medarbejdere eller en omsætning, men en samlet balance på 0,025 mio. EUR. I slutningen af 2004 havde Q-Cells 350 medarbejdere, en årlig omsætning på 128,7 mio. EUR og en årlig samlet balance på 105,6 mio. EUR.
(119)
Kommission foretog en ny beregning af SMV-tærsklerne for Sovello og medregnede 100 % af antal beskæftigede, omsætning og samlet balance for Sovello (data fremsendt sammen med anmeldelsen), ligeledes 100 % af dataene for Evergreen (tilknyttet virksomhed, data fra 2004 fremsendt sammen med anmeldelsen) og 25 % af dataene for Q-Cells. På grundlag af denne beregning er alle SMV-tærskler overskredet, således at Sovello ikke ville blive indrømmet SMV-status, og virksomheden derfor ikke ville være berettiget til en SMV-bonus.
(120)
Tyskland har gjort gældende, at Kommission tilsyneladende har antaget, at et joint venture sammen med sine joint venture-partnere automatisk skal behandles som økonomisk enhed, og at den derfor har udviklet og anvendt særlige SMV-kriterier i forbindelse med joint ventures. Kommissionen bemærker i denne forbindelse, at vurderingen af den foreliggende sag viser, at dette argument ikke er holdbart. I overensstemmelse med artikel 6 i SMV-henstillingen har Kommissionen ved beregningen kun proportionalt (25 %) taget hensyn til dataene for Q-Cells, da den antager, at Q-Cells' ejerandel blev holdt kunstigt under denne tærskel.
6.4. SMV-bonussen ikke nødvendig
(121)
Da SMV-tærsklerne er overskredet, er der ikke behov for en yderligere undersøgelse af, om Sovello faktisk led under typiske SMV-handicap, og om tildelingen af SMV-bonussen derfor var nødvendig. Tyskland opregnede imidlertid forskellige »typiske SMV-handicap«, som Sovello angiveligt led under (se afsnit 5.2). Med hensyn til den begrænsede adgang til finansielle midler og det af Tyskland fremførte argument om, at investeringsprojektet ikke var blevet gennemført uden SMV-bonus, bemærker Kommissionen, at der i MJVA1 var fastsat muligheder for »Alternative Funding« [yderligere kapitaltilførsel], såfremt der ikke blev ydet statsstøtte. I MJVA2 er der fastsat en udligning mellem de tre joint venture-partnere af forpligtelser til at tilbagebetale tilskud (på grundlag af et lån til Sovello, se betragtning 110). Kommissionen er derfor ikke overbevist om, at investeringen ikke var blevet foretaget uden SMV-bonus. Den kommercielle risiko mindskes efter Kommissionens opfattelse, ved at Sovello kunne støtte sig til erfaringen hos sine tre partnere Evergreen (salg og markedsføring), Q-Cells (tilstedeværelse på det tyske marked) og REC (aktiviteter på markedet for solcellemoduler via sine datterselskaber) (se betragtning 113). Kommissionen tilbageviser Tysklands argument om, at Sovello måtte afholde højere drifts- og forretningsomkostninger end store virksomheder, da virksomheden, som anført i betragtning (94) og (95), modtog betydelig støtte fra Q-Cells, og dens siliciumleverancer var sikret gennem REC (i 2005 var der alvorlige forsyningsproblemer i solenergiindustrien).
(122)
Efter Kommissionens opfattelse viser dens vurdering på grundlag af de nye oplysninger, at Sovello gennem sine joint venture-partnere, der er aktive i samme branche, potentielt havde adgang til finansielle midler og bistand, der ikke var til rådighed for konkurrenter af samme størrelse, som ikke blev støttet af tilknyttede virksomheder eller partnervirksomheder. I modsætning til Tysklands argumentation når Kommissionen derfor til den konklusion, at den SMV-bonus, der blev ydet til Sovello, ikke var nødvendig for at sikre finansieringen af investeringsprojektet.
6.5. Konklusion
(123)
På baggrund af ovenstående er Kommissionen af den opfattelse, at Sovello ikke var berettiget til SMV-bonussen på 15 %, og at tildelingen af SMV-bonussen ikke er forenelig med det indre marked.
(124)
I henhold til artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999 skal Kommissionen principielt kræve uforenelig støtte tilbagesøgt fra støttemodtageren -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den beslutning, der blev vedtaget den 7. juni 2006 i støttesag N 426/05, ophæves.
Artikel 2
Den statsstøtte på 9 130 995 EUR i 2007-priser, som Tyskland ulovligt har ydet til fordel for Sovello i strid med EUF-traktatens artikel 108, stk. 3, er ikke forenelig med det indre marked.
Artikel 3
1. Tyskland tilbagesøger den i artikel 2 omhandlede støtte fra støttemodtageren.
2. Den støtte, der skal tilbagesøges, pålægges renter fra det tidspunkt, den blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil den er blevet tilbagebetalt.
3. Beløbet beregnes med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (30).
4. Tyskland indstiller med virkning fra denne afgørelses offentliggørelse enhver resterende udbetaling af den i artikel 2 omhandlede støtte.
Artikel 4
1. Tilbagesøgningen af den i artikel 2 omhandlede støtte iværksættes omgående og effektivt.
2. Tyskland sikrer, at denne afgørelse efterkommes senest fire måneder efter meddelelsestidspunktet.
Artikel 5
1. Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse sender Tyskland Kommissionen følgende oplysninger:
a)
det samlede beløb (hovedstol og renter), der skal tilbagesøges fra støttemodtageren
b)
en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der er truffet eller vil blive truffet for at efterkomme denne afgørelse
c)
dokumentation for, at støttemodtageren har fået påbud om at tilbagebetale støtten.
2. Tyskland underretter Kommissionen om udviklingen i de foranstaltninger, der træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den i artikel 2 omhandlede støtte er fuldt tilbagebetalt. På Kommissionens anmodning fremsender Tyskland omgående oplysninger om de foranstaltninger, der er truffet eller vil blive truffet for at efterkomme denne afgørelse. Desuden fremsender Tyskland udførlige oplysninger om de støttebeløb og renter, støttemodtageren allerede har tilbagebetalt.
Artikel 6
Denne afgørelse er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. januar 2010.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 27 päivänä tammikuuta 2010,
valtiontuesta C 27/08 (ex N 426/05), jonka Saksa on myöntänyt Sovello AG:lle (entinen EverQ GmbH)
(tiedoksiannettu numerolla K(2010) 172)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2010/358/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut kaikkia asianomaisia esittämään huomautuksensa (1),
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Saksa ilmoitti komissiolle 29 päivänä elokuuta 2005 päivätyllä, 1 päivänä syyskuuta 2005 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä aikomuksestaan myöntää yritykselle EverQ GmbH, jäljempänä ’Sovello’ (2), valtiontukea pk-yrityksille myönnettävän korotuksen muodossa. Saksa toimitti komissiolle lisätietoja 28 päivänä lokakuuta 2005, 24 päivänä tammikuuta 2006 ja 4 päivänä huhtikuuta 2006 päivätyillä ja samoina päivinä saapuneiksi kirjatuilla kirjeillä.
(2)
Komissio hyväksyi 7 päivänä kesäkuuta 2006 pk-yrityksille myönnettävän korotuksen Sovellolle viitenumerolla K(2006) 2092 (valtiontuki N 426/05 (3).
(3)
Tutkiessaan toista Sovellolle kohdennettua ilmoitettua tukitoimenpidettä (valtiontuki C 21/08 (4), ex N 864/06) komissio löysi viitteitä siitä, että valtiontuesta N 426/05 tehty päätös oli mahdollisesti perustunut ilmoituksen yhteydessä annettuihin puutteellisiin tai virheellisiin tietoihin.
(4)
Komissio antoi 17 päivänä maaliskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (5) 9 artiklan mukaisesti Saksalle tilaisuuden toimittaa huomautuksensa komission aikomuksesta käynnistää muodollinen tutkintamenettely ennen 7 päivänä kesäkuuta 2006 tehdyn päätöksen mahdollista peruuttamista. Saksa toimitti huomautuksensa 15 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi 15 ja 16 päivänä huhtikuuta 2008.
(5)
Komissio ilmoitti Saksalle 17 päivänä kesäkuuta 2008 päivätyllä kirjeellä (K(2008) 2669 lopullinen) päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukainen menettely, joka koskee Sovellon saamaa pk-yrityksille myönnettävää korotusta.
(6)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (6). Komissio kehotti kaikkia asianomaisia esittämään huomautuksensa.
(7)
Saksa toimitti huomautuksensa 10 päivänä syyskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi samana päivänä. Saksa toimitti lisähuomautuksia 20 päivänä maaliskuuta, 13 päivänä toukokuuta ja 16 päivänä marraskuuta päivätyillä ja samoina päivinä saapuneiksi kirjatuilla kirjeillä. Komission yksiköiden ja Saksan välillä järjestettiin tapaamiset 2 päivänä huhtikuuta ja 13 päivänä lokakuuta 2009.
(8)
Komissio ei saanut huomautuksia asianomaisilta.
2. TOIMENPITEEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
2.1 Hanke
(9)
Tuen kohteena olevan hankkeen (hyväksyttyjen tukiohjelmien mukaisesti myönnetty aluetuki, johon on lisätty ilmoitettu pk-yrityksille myönnettävä korotus) yhteydessä oli tarkoitus rakentaa uusi 30 MWp:n laitos (Sovello 1) aurinkopaneelien (ProdCom-koodi 32.10.52.37) valmistamiseksi String Ribbon -tekniikalla (7). Uusi laitos oli Sovellon ensimmäinen tuotantopiste. Sen rakentaminen alkoi joulukuussa 2004. Laitoksen nimellisen tuotantokapasiteetin oli tarkoitus olla 30 MWp (8) vuodessa, ja sen piti olla toiminnassa 31 päivään joulukuuta 2007 mennessä. Todellisuudessa Sovello1 aloitti tuotannon jo huhtikuussa 2006.
2.2 Tuensaaja
(10)
Ilmoitetun tuen saaja on Sovello. Sovello on yhteisyritys, jonka perustivat joulukuussa 2004 Q-Cells SE (9) (jäljempänä ’Q-Cells’, omistusosuus 24,9 prosenttia) ja yhdysvaltalainen Evergreen Solar Inc. (jäljempänä ”Evergreen”, omistusosuus 75,1 prosenttia). Tämä käy ilmi alkuperäisestä Evergreenin ja Q-Cellsin välisestä, 14 päivänä tammikuuta 2005 tehdystä yhteisyrityspuitesopimuksesta (10), jäljempänä ’yhteisyrityspuitesopimus 1’. Yhteisyrityspuitesopimus 1:n mukaan Q-Cells oli ennen puitesopimuksen tekemistä ostanut pöytälaatikkoyhtiö Topas 107 V.V. GmbH:n, joka muunnettiin myöhemmin Q-Cellsin aloitteesta Sovelloksi (tuolloin tosin EverQ). Pöytälaatikkoyhtiön nimi muutettiin 11 päivänä helmikuuta 2005 EverQ:ksi.
(11)
Evergreen valmistaa aurinkopaneeleja, ja sillä on patentti niin kutsuttuun String Ribbon -tekniikkaan. Q-Cells kuuluu maailman suurimpiin aurinkokennojen valmistajiin. Yhteisyritys Sovellon avulla oli tarkoitus aluksi testata Evergreenin String Ribbon -tekniikkaan ja Q-Cellsin aurinkokennojen valmistuksen tietotaitoon ja kokemukseen Saksan markkinoilla perustuvan aurinkopaneelien valmistuksen taloudellista kannattavuutta ja mahdollistaa myöhemmin String Ribbon -paneelien teollinen valmistus.
(12)
Marraskuussa 2005 norjalainen Renewable Energy Corporation ASA, jäljempänä ’REC’, hankki yhteisyrityksestä 15 prosentin omistusosuuden piin toimituksia Sovellolle koskevan sopimuksen perusteella, jolloin Evergreenin osuus supistui 64 prosenttiin ja Q-Cellsin 21 prosenttiin. Tämä käy ilmi toisesta, Evergreenin, Q-Cellsin ja RECin välisestä, 25 päivänä marraskuuta 2005 tehdystä yhteisyrityspuitesopimuksesta, jäljempänä ’yhteisyrityspuitesopimus 2’. REC on maailman suurimpia aurinkosähköalalla tarvittavien piimateriaalien valmistajia.
(13)
Ilmoitushetkellä Q-Cellsillä ja RECillä oli yhteinen osakkeenomistaja, pääomasijoitusyhtiö Good Energies Investment BV, jäljempänä ’Good Energies’. Sen hallussa oli 16 prosenttia Q-Cellsin osakkeista ja 39 prosenttia RECin osakkeista (tilanne 7 päivänä maaliskuuta 2006). Saksa ilmoitti, ettei Q-Cellsin, RECin ja Evergreenin välillä ollut muita suhteita kuin omistusosuus Sovellossa.
(14)
Liikekumppanien Evergreenin, Q-Cellsin ja RECin hallussa on 19 päivästä joulukuuta 2006 alkaen ollut kullakin 33,3 prosentin osuus Sovellosta (yhteisyrityspuitesopimus 2:een 29 päivänä syyskuuta 2006 tehdyt muutokset).
(15)
Q-Cells ilmoitti 5 päivänä helmikuuta 2007 aikeestaan hankkia 17,9 prosentin osuuden RECistä. Samana päivänä Good Energies ilmoitti lehdistötiedotteella, että se myy osuutensa RECistä Q-Cellsille ja Orkla ASAlle (26 päivänä helmikuuta 2007).
(16)
Jäljempänä oleva kaavio selventää Sovellon tämänhetkistä osakasrakennetta (tilanne vuoden 2009 kolmannella vuosineljänneksellä):
(17)
Erilaiset yrityksen asiakirjat ja osakkeenomistajien päätökset havainnollistavat Sovellon kehitystä. Evergreenin ja Q-Cellsin hallitusten puheenjohtajat olivat allekirjoittaneet asiakirjan nimeltä ”Sovello-hanke: aiesopimus”, jäljempänä ’aiesopimus’, ennen yhteisyrityspuitesopimus 1:n tekemistä. Tässä sopimuksessa esitetään periaatteet näiden kahden yrityksen väliselle mahdolliselle oikeustoimelle, jonka tarkoituksena olisi perustaa String Ribbon -tekniikkaan perustuvia aurinkoenergiatuotteita kehittävä ja valmistava sekä myyvä yhteisyritys ja johtaa sitä. Lisäksi siinä mainitaan kumppaneiden olleen tietoisia siitä, että Q-Cellsin omistusosuuden Sovellosta oli oltava alle 25 prosenttia, jotta Saksassa olisi mahdollista saada tiettyjä valtion myöntämiä tukia. Lisäksi sopimuksen mukaan on tarkoitus taata kummankin kumppanin osallistuminen tärkeiden liiketoimintapäätösten tekemiseen. Siinä on myös määräyksiä, jotka viittaavat Q-Cellsin olennaiseen osuuteen yhteisyrityksen toimintakyvyn kannalta.
(18)
Myös Sovellon yhtiöjärjestyksessä Q-Cellsille varataan huomattava päätösvalta (hallintoneuvostoon kuuluu kaksi Evergreenin nimittämää ja yksi Q-Cellsin nimittämä henkilö, mutta tärkeiden strategisten päätösten kohdalla vaaditaan vähintään yhden kummankin kumppaniyrityksen asettaman hallintoneuvoston jäsenen suostumus).
(19)
Yhteisyrityspuitesopimus 1:ssä Evergreenin omistusosuus Sovellosta on määritelty 75,1 prosentiksi ja Q-Cellsin 24,9 prosentiksi. Kyseisessä puitesopimuksessa tosin annetaan Q-Cellsille myös mahdollisuus kasvattaa omistusosuutensa 50 prosenttiin, kunhan tämä ei johda investointiavustusten supistumiseen. Lisäksi kumppaneilla on yhteisyrityspuitesopimus 1:n mukaan mahdollisuus tehdä lisäsopimuksia (palveluiden, teknologian ja markkinoinnin aloilla). Käytännössä Sovellon (vuoden 2009 alkuun saakka) valmistamia aurinkopaneeleja myi Evergreen, Evergreen-tuotemerkillä.
(20)
Yhteisyrityspuitesopimus 2:ssa määritetään seuraava omistajarakenne: Evergreen 64 prosenttia, Q-Cells 21 prosenttia ja REC 15 prosenttia. Yhteisyrityspuitesopimus 2:ssa vahvistetaan, että Q-Cellsillä on mahdollisuus kasvattaa omistusosuutensa Evergreenin kanssa samalle tasolle, kun taas RECin kohdalla omistusosuuden kasvattaminen 21 prosenttiin ja 33,3 prosenttiin riippuu uusista piintoimitussopimuksista.
(21)
Taulukossa I esitetään kronologinen katsaus Sovellon kehitykseen sekä tärkeisiin asiakirjoihin ja liiketoimintapäätöksiin.
Taulukko I
Sovellon kehitys
Päivämäärä
Asiakirja/tapahtuma
Omistajarakenne
Kesä 2004
Aiesopimus
Evergreen 75,1 %, Q-Cells 24,9 %
27.12.2004
Tukihakemus
13.1.2005
Sovellon yhtiöjärjestys
14.1.2005
Ensimmäinen yhteisyrityspuitesopimus (yhteisyrityspuitesopimus 1)
21.4.2005
Tuen myöntäminen
1.9.2005
Ilmoitus pk-yrityksille myönnettävästä korotuksesta (N 426/2005)
25.11.2005
Toinen yhteisyrityspuitesopimus (yhteisyrityspuitesopimus 2)
REC 15 %, Evergreen 64 %, Q-Cells 21 %
7.6.2006
Komissio hyväksyy pk-yrityksille myönnettävän korotuksen (N 426/2005)
29.9.2006
(voimaantulo 19.12.2006)
Yhteisyrityspuitesopimus 2:n muutos
Evergreen, Q-Cells ja REC kukin 33,3 %
2.3 Investointikustannukset ja hankkeen rahoitus
(22)
Hankkeen (nimelliset) investointikustannukset ovat yhteensä 65 699 302 euroa, mistä 60 873 300 euron osuus on aluetukikelpoinen. Ilmoitetun hankkeen kokonaisinvestointikustannukset on esitetty taulukossa II.
Taulukko II
Selvitys hankkeen kustannuksista (nimellisarvot)
(euroa)
Investointiluokka
Määrä
Tontti
[…] (11)
Rakennukset
(…)
Koneet/laitteet
(…)
Investointikustannukset yhteensä
65 699 302
Tukikelpoiset kustannukset yhteensä
60 873 300
(23)
Haettujen tukien lisäksi hanke rahoitettiin omilla varoilla ja pankkilainalla. Taulukossa III esitetään yhteenveto ilmoitetun hankkeen rahoituksesta.
Taulukko III
Hankkeen rahoitus (nimellisarvot)
(euroa)
Rahoituslähde
Määrä
Omat varat
(…)
Avustus yhteisestä ohjelmasta
14 142 000
Investointitukilain (InvZulG) mukainen lisä
14 329 100
Pankkilaina (ei valtiontakausta)
8 000 000
Emoyhtiöiden myöntämä laina
(…)
Yhteensä
65 699 302
2.4 Sovellettavat aluetuen enimmäisintensiteetit
(24)
Investointipaikka on Saksassa Sachsen-Anhaltin osavaltion Bitterfeldin hallintoalueella sijaitseva Thalheim. Se on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu tukialue, jossa alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (12), jäljempänä ’vuoden 1998 aluetukisuuntaviivat’, ja vuoden 2006 loppuun asti voimassa olleen Saksan aluetukikartan (13) mukaan oli voimassa 35 prosentin enimmäistuki-intensiteetti bruttoavustusekvivalenttina ilmaistuna.
2.5 Tuen määrä ja tuki-intensiteetti
(25)
Käsiteltävänä olevassa tuessa on kysymys 15 prosenttiyksikön suuruisesta pk-yrityksille myönnettävästä korotuksesta, josta on ilmoitettu numerolla 426/05 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 70/2001 (14), jäljempänä ’pk-yrityksiä koskeva ryhmäpoikkeusasetus’, 4 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisen tuen myöntämisestä tehdyn päätöksen mukaisesti. Tukea oli tarkoitus myöntää Sovellolle voimassa oleviin alueellisiin tukiohjelmiin eli alueellisia elinkeinorakenteita edistävään Saksan yhteiseen tukiohjelmaan (valtiontuki N 642/02 (15), jäljempänä ”yhteinen ohjelma”, ja vuoden 2005 investointitukilakiin (Investitionszulagengesetz) (valtiontuki N 142a/04 (16)) perustuvan aluetuen lisäksi. Pk-yrityksille myönnettävä korotus vastaa 9 130 995 euron tukimäärää.
2.6 Sovellon pk-yritykseksi luokittelun arviointi komission päätöksessä N 426/05
(26)
Vuoden 1998 aluetukisuuntaviivojen mukaan pk-yrityksille voidaan myöntää alueellisten investointitukien korotus (17). Sovellolle osoitettu pk-yrityksille myönnettävä korotus myönnettiin Saksan yhteisen ohjelman perusteella sääntöjen mukaisesti myönnetyn aluetuen lisäksi.
(27)
Yrityksen luokittelua pk-yritykseksi arvioidaan mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6 päivänä toukokuuta 2003 annetun komission suosituksen 2003/361/EY (18), jäljempänä ’pk-yritysten määritelmää koskeva suositus’, perusteella. Arvioinnin yhteydessä tarkastellaan erityisesti sitä, ylittääkö kyseessä oleva yritys tietyt kynnysarvot (henkilöstömäärä, liikevaihto, taseen loppusumma). Tarkastelussa otetaan huomioon vastaavat tiedot sidosyrityksiltä (joilla on määräävä asema pääasiassa siksi, että niillä on enemmistöosuus osakkeista tai äänimäärästä) kokonaisuudessaan, mutta omistusyhteysyrityksiltä (joilla on vähintään 25 prosentin osuus osakkeista tai äänimäärästä) sen sijaan suhteessa omistusosuuteen.
(28)
Päätöksessään N 426/05 (ks. edellä 2 kohta) komissio otti laskelmissa huomioon asianomaiset tiedot Sovellon ja Evergreenin osalta, mutta ei Q-Cellsin ja RECin osalta, koska näiden kahden yrityksen osuus ilmoituksen tekohetkestä aina komission hyväksymispäätöksen tekemiseen saakka oli alle 25 prosenttia osakkeista tai äänimäärästä. Tällä perusteella komissio tuli siihen tulokseen, että Sovello oli pk-yritys, ja hyväksyi ilmoitetun tuen.
3. SYYT MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISELLE
3.1 Uudet tiedot
(29)
Komissio sai uusia tietoja arvioidessaan toista ilmoitettua tukea Sovellolle. Ne koskevat Evergreenin ja Q-Cellsin välillä Sovellon perustamisesta tehtyä yhteisyrityspuitesopimus 1:tä, jota ei toimitettu komissiolle tuen N 426/05 alustavan arvioinnin yhteydessä. Nämä tiedot herättivät epäilyksiä siitä, että yhteisyritykseen osallistuvat kumppanit olisivat pitäneet Q-Cellsin omistusosuutta keinotekoisesti 25 prosenttia alhaisempana (aluksi 24,9 prosentissa), jotta ne olisivat saaneet korkeamman tukimäärän (sekä pk-yrityksille myönnettävän korotuksen), vaikka Q-Cellsiä edusti yhteisyrityksen johdossa yksi kolmesta johtajasta, ja hänen oli hyväksyttävä tärkeät päätökset. Tällä perusteella komissio vaati asetuksen (EY) N:o 659/1999 9 artiklan mukaisesti Saksaa esittämään huomautuksensa komission suunnittelemasta muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta ennen mahdollista 7 päivänä kesäkuuta 2006 tehdyn päätöksen (ks. edellä 2 kohta) peruuttamista.
(30)
Saksa toimitti 15 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyllä kirjeellä Sovellon yhtiöjärjestyksen, aiesopimuksen sekä oikeaksi todistetut jäljennökset yhteisyrityspuitesopimus 1:stä ja 2:sta sekä muutetusta yhteisyrityspuitesopimus 2:sta. Tässä kirjeessä Saksan kanta oli, että Sovellon tapauksessa pk-yritysten määritelmää koskevassa suosituksessa vahvistettujen kynnysarvojen muodolliset arviointiperusteet täyttyivät ilmoituksen tekohetkellä ja että suosituksessa ei vahvisteta muita selvästi määriteltyjä ja käytännössä sovellettavissa olevia kriteerejä. Saksan näkemyksen mukaan yrityksen pk-yritykseksi luokittelemisen muodollisten kriteerien olisi oltava ratkaisevassa asemassa, jotta taataan oikeusvarmuus ja komission tukien valvontapolitiikan ennakoitavuus. Sen mukaan komission ei pitäisi muuttaa toimintatapaansa yksittäisten tukiasioiden yhteydessä, vaan otettava pohdittavaksi voimassa olevien säännösten muuttaminen, jos se ei pidä näitä muodollisia kriteerejä enää asianmukaisina.
(31)
Lisäksi Saksa huomautti, ettei se ollut ilmoituksen tekohetkellä tietoisesti jättänyt mainitsematta tai pidättänyt itsellään tietoja ja että omistusosuuksien alkuperäisellä jakautumalla (75,1 % Evergreen ja 24,9 % Q-Cells) oli taloudelliset perusteet. Saksa totesi myös, että Q-Cellsin osallistuminen alkuperäiseen yhteisyritykseen ei säästänyt Sovelloa vastaperustetuille pk-yrityksille tyypillisiltä vaikeuksilta.
3.2 Uusien tietojen mahdolliset vaikutukset arviointiin
(32)
Komissio oli kuitenkin sitä mieltä, että Sovello kyllä täytti pk-yrityksen määritelmän muodolliset kriteerit, mutta sen hallussa oli vahvoja viitteitä siitä, että tilanne oli tällainen vain siksi, että Q-Cellsin omistusosuus oli pidetty keinotekoisesti alle 25 prosentissa pk-yrityksille myönnettävän korotuksen saamiseksi ja että Q-Cellsin todellinen vaikutusvalta Sovellossa oli suurempi. Tämän vuoksi komission johtopäätöksenä oli, että sen on otettava huomioon mahdollisuus, että tuensaajan omistusrakennetta on manipuloitu pk-yrityksen määritelmän kiertämiseksi.
(33)
Uudet tiedot herättivät komissiossa epäilyksen siitä, oliko Sovello todella pk-yritysten määritelmää koskevassa suosituksessa tarkoitettu pk-yritys. Ellei näin ollut, ilmoitettu ja hyväksytty pk-yrityksille myönnettävä korotus ei olisi SEUT-sopimuksen mukainen.
(34)
Jotta komissio voisi mahdollisesti peruuttaa 7 päivänä kesäkuuta 2006 tehdyn alkuperäisen päätöksen, joka saattoi perustua epätäydellisiin/virheellisiin tietoihin, ja hyväksyä tämän uuden päätöksen, se aloitti asetuksen (EY) N:o 659/1999 9 artiklan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn. Kyseisessä artiklassa todetaan: ”Komissio voi peruuttaa […] päätöksen annettuaan asianomaiselle jäsenvaltiolle tilaisuuden toimittaa huomautuksensa, jos päätös on perustunut menettelyn aikana annettuihin virheellisiin tietoihin, jotka ovat olleet päätöksen kannalta ratkaisevia. Ennen päätöksen peruuttamista ja uuden päätöksen tekemistä komissio aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti. […]”
4. ASIANOSAISTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(35)
Komissio ei ole saanut huomautuksia asianosaisilta.
5. SAKSAN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
5.1 Oikeusperusta
5.1.1 Asetuksen (EY) N:o 659/1999 9 artikla ei sovellettavissa
(36)
Saksa katsoo, etteivät edellytykset päätöksen N 426/05 peruuttamiselle täyty väitettyjen uusien tietojen perusteella. Saksa esittää, etteivät komissiolle asiassa N 426/05 tehdyn ilmoituksen yhteydessä toimitetut tiedot olleet sen paremmin epätäydellisiä kuin virheellisiäkään, joten asetuksen (EY) N:o 659/1999 9 artiklaa ei voida soveltaa. Saksan mukaan komissio oli ollut tietoinen siitä, että Sovello oli Evergreenin ja Q-Cellsin yhteisyrityksenä vasta perustettu aurinkoenergia-alan teknologiayritys, joka ei ylitä pk-yrityksen määritelmän kynnysarvoja ja jolla oli pk-yritykselle tyypilliset vaikeudet. Saksa lisäsi, ettei sen paremmin yhteisyrityspuitesopimus 1:ssä kuin aiesopimuksessakaan ollut uusia tietoja, jotka olisivat olleet peruste päätöksen N 426/05 peruuttamiselle.
(37)
Saksa toteaa, että se toimitti komission pyynnöstä (30 päivänä joulukuuta 2005 päivätty kirje D/57570) komission tiedonannon Esimerkki pk-yrityksen tunnusmerkkien täyttymistä koskevat tiedot sisältävästä ilmoituksesta (19), jäljempänä ’ilmoituksen mallista annettu komission tiedonanto’, liitteessä olevan ilmoituksen mallin mukaisen ilmoituksen Sovellosta ilmoituksen teon yhteydessä. Siinä Saksa sanoo todenneensa, että Evergreen on Sovellon sidosyritys, mutta Sovello ja Q-Cells ovat toisistaan riippumattomia. Saksa sanoi toimittaneensa myös Q-Cellsin antaman valaehtoisen vakuutuksen, jonka mukaan se ei ole Sovellon omistusyhteysyritys eikä sidoksissa siihen.
(38)
Saksa esitti perusteluna, että sen paremmin Saksan viranomaiset kuin Sovellokaan eivät havainneet pk-yrityksiä koskevassa ryhmäpoikkeusasetuksessa, ilmoituksen mallista annetussa komission tiedonannossa eivätkä komission tietopyynnöissä mainintaa, että niiden olisi pitänyt toimittaa yhteisyrityssopimus ilmoituksen yhteydessä. Sen vuoksi Saksan näkemys on, että sen tuona ajankohtana toimittamat tiedot olivat täydelliset.
5.1.2 Tutkinnassa ei saa käyttää lisäarviointiperusteita
(39)
Saksa esittää, että aikaisemmassa, pk-yritysten määritelmää koskevassa vuoden 1996 suosituksessa (20) esitetty pk-yrityksen määritelmä sisälsi sekä kynnysarvoja että niin kutsutun riippumattomuuskriteerin. Pk-yritysten nykyisen määritelmän mukaan toisistaan erotetaan kuitenkin ainoastaan riippumattomat yritykset, omistusyhteysyritykset ja sidosyritykset. Saksa toteaa, että voimassa oleva pk-yrityksiä koskeva ryhmäpoikkeusasetus yhdessä pk-yritysten määritelmän kanssa sitoo komissiota eikä sitä varmastikaan saa rajoittaa kirjoittamattomilla lisäarviointiperusteilla. Yhteisöjen tuomioistuin sen paremmin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinkaan eivät olleet tuomioissaan, jotka koskivat uuteen pk-yrityksen määritelmään perustuvia tukiasioita, asettaneet perustaksi tällaisia kriteerejä.
(40)
Saksa kiistää, että riippumattomuusedellytykset, jotka yhteisöjen tuomioistuin esitti asiassa C 91/01 antamassaan tuomiossa Italian tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio (21), jäljempänä ’Solar Tech -asia’, aikaisemman pk-yritysten määritelmää koskevan suosituksen perusteella, pätisivät myös asioissa, joita on tutkittava pk-yrityksen uuden määritelmän perusteella. Saksan mukaan tällaisten kirjoittamattomien arviointiperusteiden käyttäminen arvioinnissa ei sovi yhteen pk-yrityksen määritelmän uudistamisen tavoitteen kanssa, johon pk-yrityksiä koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen johdanto-osan 8 kappaleen mukaan pyritään ”kilpailun vääristymistä mahdollisesti aiheuttavien erojen poistamiseksi, pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevien yhteisön ja kansallisten aloitteiden yhteensovittamisen helpottamiseksi ja hallinnollisen selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi (…)”.
(41)
Saksa esittää, että komission olisi oikeusvarmuuden ja yhdenvertaisen kohtelun nimissä julkistettava mahdolliset pk-yrityksen määritelmän mukautukset (uusien lisäarviointiperusteiden käyttöönotto), ennen kuin se soveltaa niitä yksittäistapauksiin. Sitä paitsi jos EU:n lainsäätäjä olisi halunnut käyttää ”pk-yrityksille tyypillisten vaikeuksien” arviointiperustetta, se olisi sisällyttänyt kriteerin myös pk-yritysten uuteen määritelmään. Sitä, onko yrityksellä pk-yritykselle tyypillisiä vaikeuksia, saa sen vuoksi tarkastella ainoastaan muodollisten pk-yrityksiä koskevien arviointiperusteiden pohjalta. Lisäksi Saksan mukaan on tarpeetonta asettaa 25 prosentin kynnysarvo omistusyhteysyrityksille, jos tätä kynnystä ei käytännössä käytetä arviointiperusteena.
(42)
Saksa esittää, että pk-yritysten uudella määritelmällä pyrittiin yhtenäiseen pk-yritysten tukemiseen sekä sen viranomaisten ja oikeuslaitoksen suorittamaan valvontaan selkeiden, yksiselitteisten määritelmien pohjalta. Tästä Saksa tekee sen päätelmän, että pk-yritysten uusi määritelmä ei jätä pelivaraa vapaalle harkinnalle tai kirjoittamattomille ehdoille.
5.1.3 Asiat Solar Tech ja Pollmeier eivät vertailukelpoisia Sovello-asian kanssa
(43)
Saksa toteaa lisäksi, etteivät asioissa Solar Tech ja Pollmeier Malchow GmbH & Co. KG v. komissio (22) (tuomiot annettiin aikaisemman, pk-yritysten määritelmää koskevan vuoden 1996 suosituksen perusteella) kyseessä olleiden yritysten omistajarakenne eivätkä taloudelliset edellytykset olleet vertailukelpoisia Sovellon vastaavien edellytysten kanssa.
(44)
Asiassa Solar Tech tuensaajan osakkeista vain 24 prosenttia oli Permasteelisa-konsernin (suuryritys) omistuksessa, mutta konsernin perustaja ja enemmistöosakas, joka samalla oli Solar Techin johtaja, omisti 46 prosenttia pääomasta, ja konsernin johtaja sekä eräs Permasteelisan hallintoneuvoston jäsen omistivat kumpikin 15 prosenttia pääomasta. Ottaen huomioon nämä taloudelliset riippuvuussuhteet, Permasteelisan omistajien mahdollisen vaikutusvallan sekä taloudelliset ja rakenteelliset suhteet Permasteelisaan komission johtopäätöksenä oli, että Solar Techillä ei ollut pk-yrityksille tyypillisiä vaikeuksia eikä se näin ollen täyttänyt riippumattomuusedellytystä. Saksa huomauttaa, että sen sijaan Sovello-yhteisyrityksen molemmat osakkeenomistajat olivat toisistaan riippumattomia eikä vähemmistöosakas Q-Cellsillä ollut suurempaa vaikutusvaltaa Sovelloon kuin osakkaalla, joka omistaa 24,9 prosenttia osakkeista (vrt. 5.3. jakso).
(45)
Asiassa Pollmeier tuensaaja Pollmeier oli välittäjäyhtiön kautta 100-prosenttisesti luonnollisen henkilön omistuksessa. Kaikki muut, kyseisen luonnollisen henkilön määräysvallassa olleet yritykset toimivat samalla tai rinnakkaisilla talouden aloilla. Komission lähtökohtana oli, että kyseisen luonnollisen henkilön omistuksessa olleet yritykset muodostivat taloudellisen kokonaisuuden, ja se laski taloutta koskevat tiedot ja henkilöstömäärät yhteen, jolloin nämä ylittivät pk-yrityksiä koskeneet kynnysarvot. Saksa huomauttaa, että omistajat olivat Sovellon perustamisen aikaan toisistaan riippumattomia ja niiden kaupalliset päämäärät olivat erilaiset (Evergreenin kohdalla aurinkoenergiateknologian alan tutkimus- ja kehitystoiminta ja Q-Cellsin kohdalla aurinkokennojen tuotanto). Sovellon kohtaamia pk-yrityksille tyypillisiä vaikeuksia ei näin ollen pystytty torjumaan sillä, että se kuului suurten yritysten muodostamaan konserniin.
5.1.4 Ei yhteisyrityksiä koskevaa poikkeusta
(46)
Saksan mielestä komissio on 17 päivänä kesäkuuta 2008 tehdyssä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä (ks. 5 kohta) ylittänyt valtuutensa siltä osin, että se on ilmeisesti ottanut lähtökohdaksi, että tuensaajaa ja sen yhteisyrityskumppaneita on automaattisesti pidettävä yhtenä taloudellisena kokonaisuutena ja sen vuoksi kaikkien yhteisyrityskumppaneiden taloutta koskevat tiedot ja henkilöstömäärät on aina laskettava yhteen pk-yrityksiä koskevien kynnysarvojen laskennassa.
(47)
Saksa selittää, että komissio ottaa tällä tavoin itselleen oikeuden sulkea kokonainen yritysten luokka (yhteisyritykset) pk-yritysten oikeudellisesti sitovan määritelmän käytön ulkopuolelle ja soveltaa tähän yritysluokkaan erityisiä pk-yrityksiä koskevia arviointiperusteita. Saksa kiistää sen, että tällaiset valtuudet olisivat johdettavissa Euroopan yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytännöstä, joka perustuu pk-yritysten määritelmää koskevaan vuoden 1996 suositukseen, tai komission tähänastisesta päätöksentekokäytännöstä.
5.2 Sovellon pk-yrityksille tyypilliset vaikeudet
(48)
Saksa vahvistaa, että Sovellolla oli ilmoituksen tekoaikaan pk-yrityksille tyypillisiä vaikeuksia, jotka liittyivät rajalliseen henkilöstömäärään ja rajoitettuihin taloudellisiin varoihin suhteessa investointihankkeen rahoitukseen, tuotannon markkinointiin sekä liiketoiminnan ja yrityksen organisointiin. Saksa myöntää Evergreenin ja Q-Cellsin yhteistyöstä syntyneet synergiaedut, mutta kiistää, että niillä olisi voitu kompensoida Sovellon pk-yrityksille tyypillisiä vaikeuksia.
5.2.1 Rahoitukseen liittyvät pk-yrityksille tyypilliset vaikeudet
(49)
Saksan mukaan Sovello ei olisi pystynyt hankkimaan ulkoista rahoitusta investointihankkeelleen Thalheimissa ilman julkista tukea. Sovellon hankkeen ulkoisten investointien osuus (8 miljoonaa euroa, mikä vastaa 13:a prosenttia investointien kokonaismäärästä) on sen mukaan pk-yritykselle tyypillinen. Lisäksi Saksa totesi, että […] pankista, joihin otettiin yhteyttä, vain […] oli kiinnostuneita hankkeen rahoittamisesta. Yksi niistä oli valmis antamaan käyttöön vain […] euroa käyttöpääomaa sekä väliaikaisrahoitusta, joka vastasi enintään 50:tä prosenttia julkisesta tuesta. Tällainen tilanne on tyypillinen pk-yrityksille, mutta ei suurille yrityksille.
(50)
Saksan mukaan lainasopimus ulkoisesta rahoituksesta tehtiin vasta […] päivänä marraskuuta 2005. Sovellon […]luokituksen ja osakkeenomistajien […] rahoitusosuuden (sekä Sovellon […] taloustilanteen) vuoksi ei ollut mahdollista saada neuvoteltua suotuisia lainaehtoja. Sovellolla oli vaikeuksia tarjota lainalle riittäviä vakuuksia (koska tontti ei ollut vielä yrityksen omistuksessa, koneita ja laitteita ei ollut vielä toimitettu, rakennukset olivat vielä rakenteilla eikä sillä ollut vielä tuotteita varastossa). Osakkeenomistajien mahdollisuudet tarjota vakuuksia olivat […].
(51)
Saksa esittää, että osakkeenomistajat pystyivät järjestämään hyvin rajallisen määrän omia varoja. Vuoteen 2006 mennessä vain Evergreen oli antanut käyttöön osakepääomaansa ja pääomavarantoaan suuremman määrän rahoitusvaroja. Q-Cells ei […] antamaan käyttöön tällaisia rahoitusvaroja, koska sen […] resurssit olivat […] sidottuina sen omiin investointihankkeisiin.
(52)
Saksan mukaan investointihanketta ei olisi voitu toteuttaa ilman valtiontukea ja pk-yrityksille myönnettävää korotusta.
5.2.2 Markkinointiin liittyvät pk-yrityksille tyypilliset vaikeudet
(53)
Saksan mukaan Sovellolla oli huomattavat kaupalliset riskit, koska yrityksen oli ensin todistettava, että String Ribbon -tekniikalla voidaan valmistaa myytävissä olevia tuotteita. Sovellon Evergreenin kanssa tekemä ostosopimus ei varsinaisesti vähentänyt tätä riskiä, sillä myös Evergreen oli pk-yritys eikä se tuntenut Saksan markkinoita. Toisella osakkeenomistajalla Q-Cellsillä ei ollut kokemusta aurinkopaneelien myynnistä, sillä se valmisti pelkästään aurinkokennoja. Lisäksi myös Q-Cells oli pk-yritys (23), jonka oli keskityttävä oman tuotantonsa markkinoimiseen.
5.2.3 Liiketoiminnan ja yrityksen organisointiin liittyvät pk-yrityksille tyypilliset vaikeudet
(54)
Saksa esittää, että Sovellolle liiketoiminnan ja yrityksen organisoinnista aiheutuneet kustannukset olivat suuremmat kuin suurella yrityksellä. Sovellon oli esimerkiksi […].
5.3 Q-Cellsin vaikutus Sovelloon
(55)
Saksa kiistää, että Q-Cellsin mahdollisuudet vaikuttaa Sovelloon ilmoituksen tekoajankohtana olisivat olleet suuremmat kuin mitä Sovellosta 24,9 prosentin osuuden omistavalla osakkeenomistajalla normaalisti olisi ollut. Lisäksi tällainen osuus on tavallinen nuorten yritysten vastaavanlaisissa hankkeissa korkean teknologian alalla.
(56)
Saksa selostaa, että hanketta koskeva aloite tuli Evergreeniltä. Evergreen oli investoinut 10 vuoden kuluessa yli […] miljoonaa Yhdysvaltain dollaria String Ribbon -tekniikan kehittämiseen saamatta siitä taloudellisesti kannattavaa. Evergreenin osakkeiden hinta laski 20 Yhdysvaltain dollarista vuonna 2000 noin 2 dollariin vuosina 2003-2004. Evergreenin oli pidettävä investointihanketta koskeva määräysvaltansa mahdollisimman suurena, jotta se voisi hankkeen menestyessä varmistaa osakkailleen mahdollisimman suuren tuoton. Se ei kuitenkaan pystynyt hankkimaan tarpeeksi pääomaa ilman liikekumppanin osallistumista rahoitukseen. Q-Cells oli soveltuva ehdokas, koska se pystyi taloudellisten resurssien lisäksi tuomaan hankkeeseen aurinkosähköalan teollisuuslaitosten rakentamisen alalla hankkimansa kokemuksen sekä aurinkokennotekniikan tuntemuksensa. Saksan mukaan Evergreen valitsi näistä syistä yhteisyrityskumppanikseen Q-Cellsin eikä […]-yhtiötä, joka tosin olisi ollut rahoituksellisesti vahvempi kumppani, mutta halusi myös enemmän vaikutusvaltaa.
(57)
Tehdessään yhteisyrityspuitesopimus 1:n Evergreenin kanssa Q-Cells oli juuri investoinut suureen hankkeeseen, joka koski perinteisten aurinkokennojen tuotantoa. Sen vuoksi yrityksen mahdollisuudet investoida muihin hankkeisiin olivat rajalliset. Saksan mukaan Q-Cells tavoitteli osakkuudellaan Sovellosta ensinnäkin aurinkokiekkojen, -kennojen ja -paneelien tuotannossa tarvittavaa uutta tekniikkaa koskevaa taitotietoa ja toiseksi halusi hyödyntää kokemustaan aurinkokennojen tuotantolaitosten kehittämisestä.
(58)
Näistä syistä Q-Cells ilmoitti olevansa valmis 24,9 prosentin vähemmistöosakkuuteen. Saksa selvittää, että tämä on tausta myös Q-Cellsin vastaavalle vähemmistöosakkuudelle (21,19 %) CSG Solar AG:ssä (24), joka on aurinkopaneeleja ohutkalvotekniikalla valmistava yritys. Osakkuuden laajuus ei perustu sen mukaan pelkästään mahdolliseen rahoitusosuuteen, vaan myös teknologiseen panokseen.
(59)
Saksa korostaa, että Sovellon osakkeenomistajien osuudet sen peruspääomasta kuvastivat täysin kummankin yhteisyritykseen osallistuvan kumppanin todellisia aikomuksia ja todellista vaikutusvaltaa ja että äänioikeus oli jaettu vastaavalla tavalla. Tämä johti Saksan mukaan käytännössä siihen, että Evergreen pystyi tekemään tärkeitä liiketoimintapäätöksiä yksin, toisin kuin Q-Cells.
(60)
Saksa selostaa, että Q-Cellsin mahdollisesta tulevasta omistusosuuden lisäyksestä oli kyllä sovittu, mutta sen oli mahdollista toteutua ainoastaan siinä tapauksessa, että tietyt ehdot täyttyisivät ja että käyttöön osoitettaisiin vastaavat rahoitusvarat. Eräs yhteisyrityspuitesopimus 1:ssä mainittu ehto oli, että tällainen omistusosuuden kasvattaminen ei saisi vaarantaa Sovellon saamaa tukea. Saksa viittaa siihen, että tukitoimenpide oli ratkaisevassa asemassa sen kannalta, että investointihanke päätettiin toteuttaa Saksassa eikä Yhdysvalloissa, eikä tämä ole tukisääntöjen vastaista. Saksa lisää, että yhteisyritykseen osallistuneiden kumppaneiden pyrkiessä varmistamaan Sovellon rahoituksen Q-Cellsillä ei ollut vaikutusta tähän päätökseen eikä tukisäännöksiä rikota tai kierretä.
(61)
Saksa on sitä mieltä, että on tehtävä ero tiettynä ajankohtana vallinneen vaikutusvallan ja mahdollisen tulevan, Q-Cellsin omistusosuuden mahdolliseen lisäykseen perustuvan vaikutusvallan välillä. Saksa korostaa sitä, ettei ollut millään tavalla varmaa, lisättäisiinkö omistusosuutta, ja että molemmat kumppanit tiesivät, ettei lisäys tapahtuisi lähiaikoina eikä varmasti ennen kuin uusi teknologia olisi osoittautunut toimivaksi. Tosiasiallisesti yhteisyrityspuitesopimus 1:ssä mainittu lisäys jopa 50 prosenttiin ei koskaan toteutunut. Päinvastoin Q-Cellsin omistusosuutta supistettiin 22 päivänä marraskuuta 2005 tehdyn toisen sopimuksen (yhteisyrityspuitesopimus 2) perusteella 21 prosenttiin. Saksan mukaan tämä osoittaa yksiselitteisesti, ettei ole oikeutettua päätellä automaattisesti, että Q-Cellsin omistusosuus Sovellosta olisi ollut alusta asti sovittu yli 24,9-prosenttiseksi.
(62)
Saksan mukaan se, että Q-Cells asetti yhden johtohenkilön Sovelloon, oli vain siirtymäjärjestely (joulukuusta 2004 huhtikuuhun 2005), joka ei kaventanut Evergreenin vaikutusmahdollisuuksia, ja lisäksi sekin oli nimittänyt yhden johtohenkilön yhteisyrityksen alusta lähtien. Sitä paitsi Evergreenillä oli valtuudet hallintoneuvostossa hallussaan pitämänsä enemmistön perusteella nimittää tai erottaa kuka tahansa johtohenkilö.
(63)
Saksa kiistää, että aiesopimuksen muotoilu, jonka mukaan Q-Cellsin omistusosuuden Sovellosta on oltava alle 25 prosenttia, jotta se voisi hyötyä tietyistä Saksan tukitoimenpiteistä, olisi johtanut siihen, että Q-Cellsin mahdollisuudet vaikutusvaltaan ylittäisivät osuuden, joka yritykselle sen 24,9 prosentin omistusosuuden perusteella oikeastaan kuuluisi. Saksa toteaa, että muotoilu kuvastaa ainoastaan seikkaa, joka myöhemmin sisällytettiin yhteisyrityspuitesopimus 1:een, nimittäin molempien kumppaneiden pyrkimystä olla rikkomatta valtion tukiehtoja. Saksa viittaa lisäksi aiesopimuksen toiseen lausekkeeseen, jonka mukaan Sovello veisi suuren osan Evergreenin tuotantokapasiteetista ja Evergreenillä on tämän seurauksena oltava lähiaikoina enemmistöosuus Sovellon pääomasta. Saksa toteaa lopuksi, että aiesopimuksessa oli kyse pelkästään kummankin kumppanin työskentelyn perustasta, joka ei ollut oikeudellisesti sitova.
(64)
Saksa kiistää, että Q-Cellsillä olisi ollut 24,9 prosentin omistusosuutensa ylittävässä määrin vaikutusvaltaa, joka olisi johdettavissa Sovellon kanssa tehdyistä sopimuksista. Kaikki sopimukset oli tehty markkinaehdoin eikä Q-Cellsin ja Sovellon välillä ollut muita taloudellisia, rahoituksellisia, organisatorisia tai muunlaisia suhteita.
(65)
Saksa toteaa lopuksi, että Sovellon perustamisen jälkeen tehdyt muutokset omistusosuuksiin eivät perustuneet alkuperäiseen yhteisyrityspuitesopimus 1:een, vaan liittyivät RECin mukaantuloon yhteisyritykseen. REC oli nimittäin luvannut vastineena 15 prosentin osuudestaan yhteisyrityksessä toimittaa Sovellolle suuria määriä piitä (kuten yhteisyrityspuitesopimus 2:ssa sovittiin). RECin tultua mukaan Evergreen supisti omistusosuuttaan 11,1 prosentilla ja Q-Cells 3,9 prosentilla. Saksan mukaan tämä on todiste Q-Cellsin aikomuksesta pysyä vähemmistöosakkaana. Vasta myöhemmin, RECin suostuttua vielä suurempien piimäärien toimituksiin ja Sovello1:n teknisen menestyksen varmistuttua, näiden kolmen osakkeenomistajan omistusosuudet nostettiin 33,3 prosenttiin (yhteisyrityspuitesopimus 2:een 29 päivänä syyskuuta 2006 tehty muutos, joka tuli voimaan 19 päivänä joulukuuta 2006).
5.4 Q-Cellsin osakkuus Saksan yhtiöoikeuden perusteella
(66)
Saksa katsoo, että Q-Cellsille yhteisyrityksessä myönnetty päätäntävalta ei ollut Sovellon tapaiselle uudelle teknologia-alan yhteisyritykselle epätavallinen ja vastasi päätäntävaltaa, joka kuuluu vähemmistöosakkaana oleville riskipääomasijoittajille. Q-Cellsin vaikutusvalta ei ole vähemmistöosakkaan vaikutusvaltaa laajempi. Se toi yhteisyritykseen 24,9 prosenttia pääomasta, mutta lisäksi myös tietotaitonsa aurinkokennojen valmistuksen alalla, ja edellytti sen vuoksi tiettyä vaikutusvaltaa päätöksiin, jotka liittyivät sopimuksiin yhteisyritystä koskevasta yhteistyöstä. Saksa esittää, että tämä oikeus vaikuttaa tiettyihin liiketoimintapäätöksiin oli välttämätön Q-Cellsin suojaamiseksi, sillä muussa tapauksessa olisi ollut mahdollista, että Evergreen olisi voinut käyttää Sovellon johtamiseen kohdistuvaa valtaansa ennen kaikkea omaksi hyödykseen. Lisäksi on yleinen tapa antaa vähemmistöosakkaiden nimittää yksi hallintoneuvoston jäsenistä.
(67)
Tukeakseen kantaansa, että Q-Cellsin osakkuutta ei määritetty 24,9 prosentiksi siksi, että näin saataisiin pk-yrityksille myönnettävä korotus, Saksa viittasi myös Saksan yhtiöoikeuteen. Ensinnäkin Q-Cellsin vaikutusvalta vastaa vähemmistöosakkaiden suojaa koskevia säännöksiä. Saksa viittaa osakeyhtiölain (GmbH-Gesetz) 50, 61 ja 66 pykälään. Näissä säännöksissä myönnetään osakeyhtiön osakkaille, joiden omistusosuus on vähintään 10 prosenttia, tiettyjä vähemmistöoikeuksia, jotka koskevat esimerkiksi yhtiökokouksen koollekutsumista ja päätöksentekoa niissä sekä yhtiön lakkauttamista. Saksan mukaan Q-Cellsin vaikutusvalta ei ylitä vaikutusvaltaa, joka Saksan yhtiöoikeuden mukaan kuuluu vähintään 10 prosenttia peruspääomasta omistaville vähemmistöosakkaille. Lisäksi Saksa esittää lisäperusteena Q-Cellsin laajoille päätösoikeuksille sen seikan, että Q-Cellsillä ei 24,9 prosentin osakkuutensa myötä ollut lainsäädännössä vaadittavaa yli 25 prosentin määräenemmistöä. Sen vuoksi lainsäädännön takaaman suojan puuttuessa Q-Cellsille oli myönnetty vastaavat päätösoikeudet sopimusten kautta.
5.5 Yhteenveto
(68)
Saksa esittää vastaväitteitä niitä oikeudellisia perusteita kohtaan, joiden pohjalta komissio käynnisti menettelyn. Se toteaa toimittaneensa ilmoitushetkellä täydelliset ja oikeat tiedot, joten asetuksen (EY) N:o 659/1999 9 artiklaa ei sen mukaan voida soveltaa. Lisäksi Saksa toteaa, että komissio voi tehdä yrityksen pk-yritykseksi luokittelua koskevan arvioinnin ainoastaan pk-yrityksen määritelmää koskevien muodollisten arviointiperusteiden pohjalta (henkilöstömäärä ja taloudelliset kynnysarvot). Komissio ei saisi soveltaa lisäksi ”kirjoittamattomia kriteerejä” todetakseen, onko yrityksellä pk-yritykselle tyypillisiä vaikeuksia. Saksa kiistää, että pk-yrityksille myönnettävä korotus olisi myönnetty Sovellolle tukisäännösten vastaisesti, ja esittää, että komission olettamukset mahdollisesta manipuloinnista eivät ole paikkansapitäviä.
(69)
Saksan mukaan Sovello täytti ilmoitusajankohtana pk-yrityksen määritelmän kriteerit. Q-Cellsillä oli Sovellosta vain 24,9 prosentin vähemmistöosakkuus eikä se ollut pk-yrityksen määritelmässä tarkoitettu Sovellon omistusyhteysyritys sen paremmin kuin sidosyrityskään. Sen vuoksi pk-yrityksen kynnysarvojen laskennassa ei saa ottaa huomioon Q-Cellsin tietoja. Saksa kiistää, että Q-Cellsin vaikutus Sovelloon olisi ollut ilmoitushetkellä suurempi kuin 24,9 prosenttia osakkeista omistavalla sijoittajalla olisi ollut. Lisäksi Saksan näkemys on, että Sovellolla oli ehdottomasti pk-yritykselle tyypillisiä vaikeuksia ja että investointihanketta ei olisi toteutettu ilman valtiontukea ja pk-yritykselle myönnettävää korotusta.
6. OIKEUDELLINEN ARVIOINTI
6.1 Alustavia huomioita
(70)
Komissio hyväksyi 7 päivänä kesäkuuta 2006 Sovellolle (aluetuen lisäksi) pk-yritykselle myönnettävän bruttoavustusekvivalentiltaan 15 prosentin korotuksen. Myöhemmin komissio löysi merkkejä siitä, että tämä ensimmäinen päätös saattoi perustua virheellisiin tietoihin, jotka oli annettu alkuperäisen ilmoituksen yhteydessä. Koska kyseiset tiedot olivat mahdollisesti tutkinnan tuloksen kannalta ratkaisevia, komissio päätti 17 päivänä kesäkuuta 2008 aloittaa kyseessä olevan tuen osalta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn päätöksen N 426/05 peruuttamiseksi ja uuden päätöksen hyväksymiseksi.
6.2 Ilmoitusvelvollisuus, oikeusperusta ja sovellettava lainsäädäntö
(71)
Saksa ilmoitti Sovellolle osoitetusta pk-yritykselle myönnettävästä korotuksesta 29 päivänä elokuuta 2005 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin vastaanotetuksi 1 päivänä syyskuuta 2005.
(72)
Sovellolle osoitettu pk-yrityksille myönnettävä korotus myönnettiin 21 päivänä huhtikuuta 2005 (edellytyksenä komission hyväksyntä) Saksan yhteisen ohjelman perusteella sääntöjen mukaisesti myönnetyn aluetuen lisäksi. Tähän yhteiseen ohjelmaan sisältyy nimenomainen määräys (25), jonka mukaan Saksan on ilmoitettava erikseen kaikki pk-yrityksille myönnettävät korotukset, jotka ylittävät pk-yrityksiä koskevassa ryhmäpoikkeusasetuksessa määritellyn yksittäisiä tukia koskevan ilmoitusvelvollisuuden kynnysarvon. Ilmoitushetkellä voimassa olleen pk-yrityksiä koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen mukaan pk-yrityksille myönnettävät investointituet, joiden tuki-intensiteetti on keskisuurten yritysten osalta nettoavustusekvivalentiltaan 7,5 prosenttia ja pienyritysten osalta 15 prosenttia, ovat sallittuja koko EU:ssa. Jos tuensaaja on sijoittautunut tukialueelle, pk-yrityksiä koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen mukaan poikkeus myönnetään myös tuille, joiden suuruus on enintään vuoden 1998 aluetukisuuntaviivoissa määrätyn enimmäisrajan tasolla lisättynä pk-yrityksille myönnettävällä korotuksella. Pk-yrityksiä koskevassa ryhmäpoikkeusasetuksessa ei kuitenkaan säädetä poikkeuksesta hankkeille, joissa tukikelpoiset kokonaiskustannukset ovat vähintään 25 miljoonaa euroa, eikä hankkeille, joissa tuen bruttomäärä on yhteensä vähintään 15 miljoonaa euroa. Näistä tuista on ilmoitettava erikseen.
(73)
Sen tutkimisessa, onko jokin yritys pk-yritys, komissio soveltaa pk-yrityksen määritelmää koskevaa suositusta.
6.3 Sovellon pk-yritykseksi luokittelun tutkinta
6.3.1 Asetuksen (EY) N:o 659/1999 9 artiklan sovellettavuus
(74)
Asetuksen (EY) N:o 659/1999 9 artiklassa todetaan seuraavaa: ”Komissio voi peruuttaa […] päätöksen annettuaan asianomaiselle jäsenvaltiolle tilaisuuden toimittaa huomautuksensa, jos päätös on perustunut menettelyn aikana annettuihin virheellisiin tietoihin, jotka ovat olleet päätöksen kannalta ratkaisevia. Ennen päätöksen peruuttamista ja uuden päätöksen tekemistä komissio aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti. […]”.
(75)
Saksa kiistää, että se olisi toimittanut missään vaiheessa alustavaa tutkintaa virheellisiä tai epätäydellisiä tietoja, koska a) se esitti kaikki ilmoituksen mallista annetussa komission tiedonannossa edellytetyt tiedot ja koska b) komission suosituksessa määrätyistä asiaa koskevista tarkasteluista ja määräyksistä missään ei edellytetä lisätietojen toimittamista yhteisyrityksen rakenteesta eikä yrityksen yhtiöjärjestyksestä.
(76)
Komission tiedonannossa ilmoituksen mallista ei kuitenkaan määrätä sitovasti ilmoituksen mallin käytöstä, vaan se on ajateltu ainoastaan esimerkiksi, eivätkä tällaiset tiedonannot vaikuta jäsenvaltioiden oikeuden ja EU-oikeuden mukaisiin tarkasteluihin ja tutkintoihin. Alustavan tutkinnan aikana komissio pyysi Saksaa toimittamaan joko Q-Cellsin valaehtoisen vakuutuksen, jonka mukaan se ei täytä mitään pk-yritysten määritelmää koskevan suosituksen liitteen 3 artiklan 3 kohdan a-d kohdan kriteerejä (26), tai ellei tämä ollut mahdollista, jäljennöksen Sovellon yhtiöjärjestyksestä. Saksa toimitti 28 päivänä lokakuuta 2005 tällaisen Q-Cellsin valaehtoisen vakuutuksen. Koska Sovellon omistajarakenne muuttui ilmoitetun tuen alustavan tutkinnan aikana, kun mukaan liittyi kolmas yhteisyritykseen osallistuva kumppani (REC), Saksa toimitti (4 päivänä huhtikuuta 2006) myös tämän uuden omistajan antaman valaehtoisen vakuutuksen. Päätös N 426/05 tehtiin alustavan tutkinnan päättymisen jälkeen näiden Saksan toimittamien tietojen perusteella.
(77)
Komission oli tutkittava, oliko tuensaaja pk-yritys. Jos alustavan tutkinnan aikaan on olemassa asiakirjoja, joista käy selvästi kirjallisesti ilmi, että yhteisyrityksen omistajarakenne suunniteltiin sellaiseksi, että pk-yrityksen määritelmän kriteerit täyttyvät, tai joista käy ilmi yksiselitteinen aikomus muuttaa yrityksen rakennetta, heti kun pk-yritykselle myönnettävä korotus on varmistunut, ei voida väittää, etteivät nämä tiedot olisi olleet kyseisen yhteisyrityksen pk-yritykseksi luokittelun kannalta vähintäänkin merkityksellisiä tai etteivät ne olisi olleet päätöksen kannalta ratkaiseva tekijä.
(78)
Koska näitä asiakirjoja (aiesopimus, yhtiöjärjestys, yhteisyrityspuitesopimus 1 ja 2) ei ollut toimitettu komissiolle, sen käsityksessä tuonhetkisestä tilanteesta oli aukkoja. Näin sen alkuperäinen myönteinen päätös Sovellon saamasta pk-yrityksille myönnettävästä korotuksesta perustui epätäydellisiin ja sen myötä virheellisiin tietoihin.
(79)
Komission käsityksen mukaan Saksalla oli velvollisuus toimittaa sille kaikki tuolloin käytettävissä olleet ja päätöksen N 426/05 kannalta merkitykselliset tiedot. Tämän vuoksi komissio päättelee, että Saksan toimittamat tiedot olivat epätäydellisiä ja sen myötä virheellisiä. Näin ollen voidaan soveltaa asetuksen (EY) N:o 659/1999 9 artiklaa. Siinä säädetään objektiivisesta menettelystä, jonka mukaisesti komissio voi peruuttaa virheellisiä päätöksiä.
(80)
Saksan lainsäädännön mukaan Saksalla oli velvollisuus tutkia, kierrettiinkö pk-yrityksen määritelmää. Saksan tukiohjelmassa (27), jonka perusteella pk-yrityksille myönnettävä korotus myönnettiin, suljetaan nimenomaisesti pois luokittelu pk-yritykseksi (vaikka pk-yrityksen määritelmän muodolliset arviointiperusteet täyttyisivätkin) tapauksissa, joissa määräysvalta on tosiasiassa suuryrityksillä sekä taloudellisilla kokonaisuuksilla, joita ei taloudellisesta näkökohdasta voida pitää pk-yrityksinä.
6.3.2 Pk-yritykseksi luokittelussa käytettävien lisäarviointiperusteiden hyväksyttävyys
(81)
Saksa toteaa, että koska pk-yritysten määritelmää koskevassa suosituksessa ei muodollisten kynnysarvojen lisäksi ole määritelty selkeästi mitään muita arviointiperusteita, yrityksen pk-yritykseksi luokittelun tutkintaa koskevien muodollisten arviointiperusteiden olisi oltava ratkaisevia, jotta taataan oikeusvarmuus ja komission tukienvalvontapolitiikan ennakoitavuus. Saksan kantana on, että mahdolliset lisäarviointiperusteet voitaisiin ottaa käyttöön ainoastaan pk-yrityksen määritelmää mukauttamalla, ei yksittäistapausten yhteydessä.
(82)
Omistusyhteysyritysten määritelmälle ei komission suosituksessa todellakaan ole muuta arviointiperustetta kuin 25 prosentin osuus pääomasta tai äänimäärästä. Siihen ei sisälly myöskään erityistä määräyksen kiertämisen kieltoa. Komissiolla on kuitenkin tukien valvonnan alalla tiettyä harkintavaltaa, jotta sisämarkkinoita pystytään suojaamaan perusteetonta kilpailun vääristymistä vastaan.
(83)
Komissio myöntää, että tukisäännösten soveltamisessa oikeusvarmuus ja avoimuus ovat tarpeen. Sen vuoksi tarkastelut, jotka ovat muodollisia arviointiperusteita laajempia, olisi ehdottomasti rajoitettava harvinaisiin poikkeustapauksiin, joissa voidaan yksiselitteisesti lähteä siitä, että kyseessä on säännösten kiertäminen.
(84)
Komissio ei kylläkään käytä pk-yritysten määritelmän lisäksi mitään ”lisäarviointiperusteita”, vaan tarkastelee tilannetta pelkkää muodollista analyysiä laajemmin. Tämän on oltava mahdollista, jos komission on päätettävä yksittäisestä tuesta pk-yrityksiä koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen 6 artiklan perusteella. Tällä tavoin komissio varmistaa, että pk-yrityksille myönnettävät korotukset kohdennetaan ainoastaan todellisille pk-yrityksille, joilla tosiasiassa on niiden koosta johtuvia vaikeuksia, ei sellaisille yrityksille, jotka pystyvät saamaan sidosyritysten ja/tai omistusyhteysyritysten kautta rahoitusvaroja ja tukea, joita samankokoisilla kilpailijoilla ei ole käytössään. Jotta taataan se, että kysymykseen tulevat vain aidot pk-yritykset, on oltava olemassa tapa sulkea pois oikeushenkilöt, joiden avulla pk-yritysten määritelmää kierretään. Tällainen lähestymistapa on asioissa Solar Tech ja Pollmeier (ks. edellä alaviitteet 20 ja 21) sovelletun oikeuskäytännön mukainen. Niissä Euroopan unionin tuomioistuimet hyväksyivät sen, että komissio jättää hyväksymättä pk-yritykselle myönnettävän korotuksen, jos kyseessä on säännösten kiertäminen. Näin ollen pk-yrityksen määritelmään kuuluu epäsuorasti, että sitä ei voida soveltaa, jos tällainen riski on olemassa ja arviointiperusteita noudatetaan ainoastaan muodollisesti.
(85)
Saksan esittämä väite, jonka mukaan tosiseikat asiassa Sovello eroaisivat asioiden Solar Tech ja Pollmeier tosiseikoista, ja oikeuskäytäntö perustuisi pk-yrityksiä koskevaan vuoden 1996 suositukseen eikä olisi sen vuoksi siirrettävissä koskemaan nykyistä pk-yritysten määritelmää, ei pidä paikkaansa. Pk-yritysten määritelmää koskevan vuoden 1996 suosituksen tärkeimmät omistusyhteysyrityksiä koskeneet arviointiperusteet (vähintään 25 prosentin pääomaosuus tai äänimäärä) sisällytettiin edelleen pk-yritysten määritelmää koskevaan suositukseen 2003/361/EY, ja niitä ainoastaan täsmennettiin. Koska kuitenkin aina on olemassa vaara, että jopa kaikkein laajimpia ja täsmällisimpiä arviointiperusteita kierretään, on joka tapauksessa oltava mahdollista torjua yritykset kiertää voimassa olevaa pk-yritysten määritelmää. Näin ollen tuomioistuimet hyväksyivät melko yleisen periaatteen - eivät säännösten kiertämistä.
6.3.3 Yrityksen asiakirjat ja tilanne
(86)
Yrityksen asiakirjoissa (aiesopimus, Sovellon 13 päivänä tammikuuta 2005 päivätty yhtiöjärjestys sekä yhteisyrityspuitesopimus 1) on selkeitä viitteitä siitä, että alkuperäinen yritysrakenne laadittiin tarkoituksella siten, että saataisiin pk-yritykselle myönnettävä korotus. Aiesopimuksen 5 kohdassa määrätään asiasta nimenomaisesti:
”The Parties understand that, in order to qualify for maximum grants, it is in the interest of JVCo that Q restricts its equity portion of JVCo until such time that either E or JVCo are no longer categorised as ’small or medium enterprises’ under the rules for investment grants etc., or that this restriction becomes null and void. As such, ” [Sopimuspuolilla on se käsitys, että mahdollisimman suurten tukien edellytysten täyttämiseksi on JVCo:n etujen mukaista, että Q rajoittaa osakkuuttaan JVCo:sta niin pitkäksi aikaa, että joko E:tä tai JVCo:ta ei enää investointitukia yms. koskevien sääntöjen mukaan luokitella ”pieniksi tai keskisuuriksi yrityksiksi” tai että rajoitus muuttuu mitättömäksi. Tässä yhteydessä Q:n omistusosuuden JVCo:ssa on oltava alle 25 prosenttia, jotta edellytykset tiettyjen Saksassa myönnettävien tukien saamiseksi täyttyvät]. (28) (alleviivaus komission)
(87)
Tämä selkeä aikomus vahvistetaan yhteisyrityspuitesopimus 1:n 2 artiklan 5 kohdan c alakohdassa.
”The Parties shall use reasonable best efforts as soon as reasonably practicable following the Closing Date, by VentureCo; and to obtain the funds necessary to fund to VentureCo the amounts specified in Section 2.4 (b) and 2.4 (c) when due.” [Sopimuspuolet tekevät parhaansa, jotta mahdollisimman pian määräajan päättymisen jälkeen saadaan hyväksyntä valtion investointiavustusten saamiselle; tähän kuuluvat myös, mutta eivät pelkästään, yhteisyrityksen kokonaisrakenteeseen, tähän sopimukseen, VentureCo:n omistusosuuksiin, yhtiöjärjestykseen ja muihin merkityksellisiin sopimuksiin tehtävät muutokset sen varmistamiseksi, että VentureCo saa enimmäismäärän pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää valtion investointiavustusta, ja jotta saadaan VentureCo:n rahoittamiseksi tarvittavat 2 artiklan 4 kohdan b ja c alakohdan mukaiset varat niiden erääntyessä.] (alleviivaus komission)
(88)
Useat osatekijät viittaavat siihen, että Evergreenin ja Q-Cellsin tarkoituksena oli alusta asti antaa kummallekin kumppanille samat oikeudet, kunhan pk-yrityksille myönnettävän korotuksen saaminen oli varmistettu:
-
Yhteisyrityspuitesopimus 1:n 3 artiklan 6 kohdassa todetaan, että jos Q-Cells pystyisi voimassa olevien tukimääräysten mukaisesti kasvattamaan osakkuutensa EverQ:sta 50 prosenttiin ilman, että tämä voisi johtaa siihen, että toimivaltaiset viranomaiset eivät (…) hyväksy (…) valtion investointiavustuksia koskevaa hakemusta, Q-Cellsille tarjotaan samansuuruista osakkuutta EverQ:sta kuin Evergreenillä. Tässä yhteydessä käytetään etuushintaa.
-
Yhteisyrityspuitesopimus 1:n 3 artiklan 6 kohtaan sisältyy jopa varasuunnitelma, jonka mukaan Q-Cells voi tarvittaessa korottaa omistusosuuttaan muullakin tavalla kuin osakkuuden kautta:
”If at the time of an Additional Financing request the Grant Impunity Notice cannot be obtained, the Parties shall enter into discussions as to whether Q can participate in the Additional Financing to the extent necessary to enable it to , as provided herein.” [Ellei lisärahoitusta haettaessa voida saada tukea koskevaa esteettömyystodistusta, sopimuspuolet aloittavat keskustelut siitä, voiko Q osallistua lisärahoitukseen tarvittavassa määrin niin, että se voi tässä sopimuksessa määrätyllä tavalla kasvattaa omistusosuuttaan VentureCo:sta 50 prosenttiin jollakin muulla tavalla kuin osakkeita merkitsemällä.] (29) (alleviivaus komission).
(89)
Komission käsityksen mukaan yhtiöjärjestyksen, aiesopimuksen ja yhteisyrityspuitesopimus 1:n määräykset antavat Q-Cellsille laajemmat vaikutusmahdollisuudet Sovellon liiketoiminnallisiin päätöksiin kuin mitä 24,9 prosentin osuuden omistava vähemmistöosakas perinteisen yhtiöoikeuden mukaan voi olettaa yleensä saavansa (yhteisyrityssopimuksessa tämä ei tosin ole välttämättä epätavallista). Aiesopimuksessa määrätään seuraavaa:
”The Governance of JVCo will generally be structured and balanced to take into account each Party’s relative economic interest in JVCo and the fact that E needs initially to have a higher degree of control of JVCo as a result of the materiality of the operations of JVCo relative to E's operations on a consolidated basis. At the same time, the JVCo governance structure will include provisions that .” [JVCo:n johto laaditaan yleensä rakenteeltaan sellaiseksi ja tasapainotetaan siten, että otetaan huomioon sopimuspuolten suhteelliset taloudelliset edut JVCo:ssa sekä se tosiseikka, että E:llä on aluksi oltava JVCo:ssa suurempi määräysvalta, koska JVCo:n toiminnalla on ratkaiseva merkitys E:n konsolidoidulle liiketoiminnalle. Samanaikaisesti JVCo:n hallintorakenteeseen sisällytetään määräyksiä, joiden avulla varmistetaan, että sekä E:llä että Q:lla on valta päättää JVCo:n tärkeimmistä toiminnoista.] (alleviivaus komission)
(90)
Lisäksi aiesopimuksessa todetaan, että kumppanit sopivat määrittelevänsä yhdessä sovitulla tavalla siitä, että tiettyihin tärkeisiin liiketoimintapäätöksiin tarvitaan molempien sopimuspuolten hyväksyntä.
(91)
Sovellon alkuperäisessä yhtiöjärjestyksessä todetaan seuraavaa:
-
Hallintoneuvosto koostuu kolmesta jäsenestä (Evergreen nimittää kaksi jäsentä, mm. puheenjohtajan, jonka on oltava myös Q-Cellsin hyväksyttävissä; Q-Cells nimittää yhden jäsenen (joka toimii samalla varapuheenjohtajana) ja voi erottaa tämän).
-
Erilaisiin tärkeisiin liiketoimintapäätöksiin (vuosittaisen liiketoimintasuunnitelman ja taseen hyväksyminen, ajoitusta ja tuotantomääriä koskevat strategiset päätökset, kapasiteetin lisäykset, kiekkojen ja/tai kennojen myynti paneelien lisäksi, merkkien ja tuotenimien määrittely, henkisen omaisuuden alalla tehtävät sopimukset jne.) tarvitaan vähintään yhden Evergreenin nimittämän ja yhden Q-Cellsin nimittämän johtoportaan jäsenen kannatus.
(92)
Koska Q-Cellsillä on siis huomattava päätäntävalta, Saksan väite, jonka mukaan Evergreen olisi tarvinnut etujensa suojaksi yli 75 prosentin osuuden (ja Q-Cellsin 24,9 prosentin osakkuudelle olisi muita syitä kuin säännösten kiertopyrkimykset), ei ole perusteltavissa. Komissio toteaa, että Evergreen pyrki todellakin aluksi hankkimaan Sovellosta enemmistöosakkuuden (vrt. aiesopimuksen 5 kohta: ”E will be required to own a majority interest in the equity of JVCo in the near term” [E:n on lähiaikoina omistettava enemmistöosuus JVCo:n pääomasta]), mutta tällaiseen enemmistöön voitiin päästä muunkinlaisella prosenttiosuudella (51-75 %).
(93)
Q-Cellsin vaikutusvalta strategisiin päätöksiin käy ilmi myös Evergreenin vuoden 2004 vuosikertomuksesta:
”the strategic partnership is ” [strateginen kumppanuus on erittäin riippuvainen Q-Cellsin asiantuntemuksesta], (alleviivaus komission)
sekä
”although initially a minority shareholder in the strategic partnership, as a result, we may be unable to take certain actions that we believe would be in our best interests, which, given the expected materiality of the strategic partnership to our combined operations, could significantly harm our business; further, we may be liable to third parties for the material decisions and actions of Q-Cells in the strategic partnership, which actions may harm the strategic partnership and our business.” [huolimatta Q-Cellsin alkuperäisestä asemasta strategisen kumppanuuden vähemmistöosakkaana se pystyy jatkossa vaikuttamaan strategisen kumppanuuden strategiseen suuntaan ja muihin strategisen kumppanuuden merkittäviin päätöksiin; tämän seurauksena saatamme olla kykenemättömiä tekemään tiettyjä päätöksiä, jotka ovat etujemme mukaisia, mikä saattaisi olla hyvin haitallista liiketoiminnallemme, kun otetaan huomioon strategisen kumppanuuden odotettu merkittävyys yhteiselle toiminnallemme; lisäksi saatamme olla vastuuvelvollisia kolmansiin nähden Q-Cellsin strategisen kumppanuuden puitteissa tekemistä merkittävistä päätöksistä ja toimista, ja Q-Cellsin toimet voivat olla haitallisia strategiselle kumppanuudelle ja liiketoiminnallemme.] (alleviivaus komission)
(94)
Seuraavat otteet aiesopimuksesta osoittavat, että Q-Cellsin rooli Sovellossa oli ratkaiseva yhteisyrityksen toimintakyvyn kannalta:
”It is anticipated that because the facility will be located in Germany near Q's current operations, that Q will be a major source of transferred and seconded employees for JVCo. In addition, initially Q will take primary responsibility for recruiting new employees for the facility.” [Koska laitos sijoitetaan Saksaan lähelle Q:n nykyisiä toimintoja, odotettavissa on, että Q tulee olemaan tärkeä siirretyn työvoiman lähde JVCo:lle. Lisäksi Q:lla on aluksi päävastuu uusien työntekijöiden rekrytoinnista laitokselle.]
”JVCo may outsource to a Party on a permanent or temporary basis, certain services (Infrastructure, management, operational and technology support and development, etc.) that can be provided by a party to JVCo on a more cost effective basis than if JVCo were to provide such services itself. In particular for the early phases of JVCo, both Parties commit to enter into agreements to supply necessary services to JVCo for a period of at least 2 years, until JVCo is in a position to function cost effectively without this support from its owner entities.” [JVCo voi antaa pysyvästi tai tilapäisesti sopimuspuolelle alihankintana tehtäviksi tiettyjä palveluja (infrastruktuuri, hallinto, toiminnallinen ja tekninen tuki ja kehitystyö jne.), jotka kumppani voi tuottaa kustannustehokkaammin kuin JVCo itse. Kumpikin sopimuspuoli sitoutuu erityisesti JVCo:n alkuvaiheessa tekemään sopimuksia tarvittavien palvelujen toimittamisesta JVCo:lle vähintään kahden vuoden ajan, kunnes JVCo pystyy toimimaan kustannustehokkaasti ilman tätä tukea omistajiltaan.]
”For example, it is anticipated that because of the proximity of the JVCo facility to Q, that Q will be in a position to effectively provide JVCo with infrastructure services until such time as JVCo is able to provide such services independently.” [Odotettavissa on esimerkiksi, että koska JVCo:n laitos sijaitsee niin lähellä Q:n laitoksia, Q pystyy toimittamaan JVCo:lle infrastruktuuripalveluja, kunnes JVCo voi ottaa tällaiset palvelut itse hoitaakseen.]
(95)
Myös yhteisyrityspuitesopimus 1:ssä on lueteltu joukko palveluja, joita kumppanit Q-Cells ja Evergreen voivat tuottaa Sovellolle: yleinen neuvonta hallinnollisissa kysymyksissä, tuki valtion investointiavustusten hakemisessa, tuki Saksassa tarvittavien lupien hakemisessa, tuki saksalaisen hallintohenkilöstön valinnassa ja palkkaamisessa, tuki verokysymyksissä, neuvonta liiketoiminta- ja yritysrakennetta koskevissa kysymyksissä, neuvonta ja tuki pääomanhankinnassa, kumppanien alihankkijoiden välitys, kumppanien teknologian siirtoa koskeva neuvonta, tekninen tuki, tuki paikallisten infrastruktuurien ja henkilöstövoimavarojen hankinnassa sekä työntekijöiden palkkaamisessa (yhteisyrityspuitesopimus 1:n 9 artiklan 9 kohta). On kyllä totta, että näissä asiakirjoissa nämä palvelut määrätään tuotettaviksi markkinahinnoin tai kustannusvoittolisämenetelmällä, mutta silti kaikki nämä tekijät viittaavat Sovellon ja Q-Cellsin tiiviiseen suhteeseen.
(96)
Kumppanien 24 päivänä tammikuuta 2005 antamassa lehdistötiedotteessa todetaan, että suunniteltu laitos rakennetaan todennäköisesti tontille, joka sijaitsee lähellä Q-Cellsin jo olemassa olevia aurinkokennotehtaita, minkä vuoksi se saanee huomattavia synergiaetuja Q-Cellsin toiminnasta.
(97)
Lisäksi Q-Cells hankki pöytälaatikkoyhtiön perustaakseen Sovellon. Tämän yhtiön johtoon kuuluivat Q-Cellsin hallituksen puheenjohtaja ja rahoitusjohtaja, ja Q-Cellsin toimitusjohtajalla oli allekirjoitusvaltuudet.
(98)
Q-Cells nimitti yhden Sovellon johtohenkilöistä, ja huolimatta Saksan väitteestä, jonka mukaan tämä oli vain tilapäistä ja että myös Evergreen nimitti yhden johtohenkilön, on tämäkin kuitenkin merkki siitä, että Q-Cellsin ja Sovellon suhteet olivat hyvin tiiviit ainakin yhteisyrityksen alkuvaiheessa.
(99)
Saksa väitti, että Evergreen olisi neuvotellut muiden mahdollisten yhteisyrityskumppaneiden kanssa yli 75 prosentin osakkuudesta, mutta ei toimittanut asiasta kirjallisia todisteita. Saksa kyllä tarjoutui joissakin kirjeissään toimittamaan Evergreenin ja Q-Cellsin edustajien valaehtoiset vakuutukset 24,9 prosentin osakkuuden perusteluista, mutta ei loppujen lopuksi tehnyt niin.
(100)
Näistä syistä komissio ei voi hyväksyä perustelua, jonka mukaan Q-Cellsin 24,9 prosentin osakkuus on välttämätön seuraus Saksan yhtiöoikeuden soveltamisesta eikä johdu tarkoituksesta saada pk-yrityksille myönnettävä korotus.
(101)
Komissio ei ole vakuuttunut Saksan väitteestä, jonka mukaan yhteisyrityspuitesopimus 1:ssä määritelty Q-Cellsin mahdollisuus kasvattaa osakkuutensa 50 prosenttiin ei riippuisi pelkästään valtion tuen jatkumisesta, vaan myös kumppanien päätöksestä lisätä tuotantokapasiteettia Sovello1:n taloudellisen menestyksen pohjalta, sillä yhteisyrityspuitesopimus 1:n 3 artiklan 6 kohdan c alakohta kuuluu seuraavasti:
”Lisärahoitus. Jos VentureCo pyytää kirjallisesti sekä E:ltä että Q:lta lisärahoitusta, joka ylittää kokonaispääomarahoituksen (Aggregate Equity Funding) tai vaihtoehtoisen rahoituksen (’Alternative Funding’) (yhdessä ’lisärahoitus’), ja osakkeenomistajat hyväksyvät tämän pääomankorotuksen yhtiöjärjestyksen mukaisesti (’lisärahoituspyyntö’) sovelletaan seuraavaa:
i)
(’tukea koskeva esteettömyystodistus’), että Q kasvattaa osakkuuttaan VentureCo:ssa 50 prosenttiin tai että ne vaativat maksamaan kokonaan tai osittain takaisin jo saatuja valtion investointiavustuksia, Q:lle esitetään kirjallinen pyyntö antaa lisärahoitusta käyttöön siinä määrin, että Q pystyy osallistumaan VentureCo:hon prosentuaalisesti samassa määrin kuin E (…) (ylittämättä E:n osuutta. (…)”(alleviivaus komission)
(102)
Tutkittuaan huolellisesti yrityksen eri asiakirjoja komissio tuli siihen tulokseen, että Sovellon muodollinen omistus- ja päätöksentekorakenne sekä Q-Cellsin 24,9 prosentin osakkuus ja sen huomattava vaikutusvalta Sovellon päätöksentekoon oli alkuperäisen ilmoituksen tekohetkellä todellakin suunniteltu tarkoituksella ja pohjimmiltaan siten, että Sovello saattoi saada pk-yrityksille myönnettävän korotuksen, kun taas molemmat strategiset kumppanit pyrkivät alusta alkaen muodostamaan tasa-arvoisen kumppanuuden sen jälkeen kun pk-yrityksille myönnettävä korotus oli saatu.
(103)
Saksa esittää, että Q-Cellsin osakkuus perustuu Saksan yhtiöoikeuteen. Saksan perusteluna oli, että yhteisyritys Sovellon menestyksekäs kehitys oli Evergreenin taloudellisen menestyksen kannalta niin tärkeää, että Evergreen halusi säilyttää itsellään mahdollisimman suuren osuuden Sovelloa koskevista päätöksentekovaltuuksista ja vaikutusvallasta eikä tästä syystä hyväksynyt sitä, että Sovellon kehityksen ensi vaiheessa sillä olisi enintään 75 prosenttia peruspääomasta ja äänivallasta. Tämä argumentti voidaan tulkita vain siten, että Evergreen ei ollut valmis antamaan Q-Cellsille 25:tä prosenttia tai sitä suurempaa osuutta osakkeista ja äänivallasta.
(104)
Voidakseen käsittää tämän päättelytavan ja arvioidakseen sen uskottavuutta komissio analysoi Saksan osakeyhtiölain eli voimassa olevan kansallisen lainsäädännön säännöksiä, koska Sovello AG oli tuolloin EverQ ja kuului osakeyhtiölain soveltamisalaan.
(105)
Saksan osakeyhtiölaissa säädetään erityisesti 50, 61, 66 ja 53 pykälässä tietyistä vähemmistöoikeuksista. Lain 50, 61 ja 66 pykälä koskee yli 10 prosentin äänivallan omaavien osakkaiden oikeuksia. Sen vuoksi ne eivät ole tämän arvioinnin kannalta merkityksellisiä, sillä Q-Cells omistaa tällaisen osuuden. Ainoastaan 53 pykälässä säädetään vähemmistöoikeudesta, jota Q-Cellsille ei sen 24,9 prosentin osakkuuden perusteella lainsäädännön mukaan kuulu. Osakeyhtiölain 53 pykälän mukaan vähemmistöosakkaat, joilla on yli 25 prosenttia äänivallasta, voivat torjua yhtiöjärjestyksen muuttamisen. Näin ollen Evergreenin osaksi tuli yli 75 prosenttia äänivallasta omaavana enemmistöosakkaana lain mukaan tehdä kaikki tärkeät liiketoiminnalliset päätökset, myös yhtiöjärjestyksen muuttamista koskevat päätökset. Elleivät yhtiöjärjestyksen ja yhteisyrityspuitesopimuksen määräykset päätösvallasta sisältäisi lisäpäätösoikeuksia Q-Cellsille, Saksan esittämä väite Evergreenin tarvitsemasta yli 75 prosentin osuudesta olisi perusteltu, ja Q-Cellsin 24,9 prosentin osakkuus voisi olla lainsäädännössä määriteltyjen oikeuksien tarkan soveltamisen seurauksena oikeutettu. Tällöin ei tarvitsisi lähteä siitä, että se heijastaa keinotekoista, pk-yrityksen määritelmän kiertämiseen tähtäävää yritysrakennetta.
(106)
Saksan yhtiöoikeuden mukaan ja riippumatta lainsäädännön säännösten noudattamisesta voimassa on kuitenkin sopimusvapaus, ja yrityksen yhtiöjärjestykseen sisältyy mahdollisesti suojamääräyksiä, jotka ovat lainsäädännön suojasäännöksiä kattavampia.
(107)
Juuri tällainen on tilanne Sovellon kohdalla. Kumppaniyritykset ovat määrittäneet yhtiöjärjestyksessä, että kaikissa tärkeissä päätöksissä ja erityisesti yhtiöjärjestystä muutettaessa edellytetään kummankin kumppaniyrityksen hyväksyntää. Jos on sovittu yksimielisyydestä, kuten käsiteltävänä olevassa asiassa, edellä mainittu sääntö ei ole voimassa, sillä se ainoastaan suojaisi, mutta ei rajoittaisi vähemmistöosakkaan oikeuksia. Toisaalta kumppaniyrityksillä olisi ollut täysi vapaus ottaa sama lauseke myös yhtiöjärjestykseen, jos ne eivät olisi sopineet Q-Cellsin osakkuudeksi 24,9:ää prosenttia vaan jonkin muunsuuruisen osuuden. Tämän vuoksi vähemmistöosakkaiden veto-oikeutta koskeva peruste ei ole käsiteltävänä olevassa asiassa merkityksellinen. Saksan esittämät väitteet ovat näin ollen ristiriitaisia; se, että yli 75 prosentin enemmistön omistavalla enemmistöosakkaalla on lainsäädännön mukaisia oikeuksia, on merkityksetöntä, jos enemmistöosuuden perusteella olemassa olevia ratkaisevia päätösvaltuuksia rajoitetaan sopimuksella. Edellä esitettyjen selitysten osalta komissio päättelee, että Saksan yhtiöoikeuden perusteella ei ollut mitään perustetta määrittää osuutta 24,9 prosentiksi. Tätä tutkinnan tulosta ei muuta millään tavalla se, että RECin tultua mukaan yhteisyritykseen Q-Cellsin osakkuutta pienennettiin tilapäisesti, ja pienennys pidettiin voimassa ainoastaan kolme kuukautta sen jälkeen, kun komissio oli alun perin hyväksynyt pk-yritykselle myönnettävän korotuksen.
(108)
Saksa on esittänyt, että marraskuussa 2005 (RECin tultua mukaan hankittuaan 15 prosenttia osakkeista) - ja näin ollen ennen päätöksen N 426/05 tekemistä pk-yrityksille myönnettävästä korotuksesta - yhteisyrityspuitesopimus 1 ensinnäkin mitätöitiin ja korvattiin yhteisyrityspuitesopimus 2:lla ja toiseksi Q-Cellsin osakkuutta supistettiin 21 prosenttiin.
(109)
Yleensä komissio arvioi valtiontukiasiaa ilmoituksen tekohetkellä vallinneiden tosiseikkojen pohjalta, ellei jäsenvaltio nimenomaisesti muuta ilmoitustaan. Tapauksessa, jossa yritys ei edes ensimmäisen ilmoituksen tekohetkellä ole pk-yritys (vaikka se muodollisesti vastaisikin pk-yrityksiä koskevia kynnysarvoja), ja sitä taustaa vasten, että kyseessä on mahdollisesti pk-yritystä koskevan määritelmän kiertäminen, komissio tarkastelee erityisen tarkasti myöhempiä muutoksia, joista sille on ilmoitettu alkuperäisen ilmoituksen jälkeen. Käsiteltävänä olevassa asiassa osakkuusrakenteen muutokset, joista komissiolle ilmoitettiin alkuperäisen ilmoituksen jälkeen, eivät muuta oikeudellista arviointia. Oletettavasti tarkoituksena ollut Q-Cellsin osuuden pitäminen keinotekoisesti 25:ttä prosenttia pienempänä ei muuttunut yritysrakenteeseen myöhemmin (ennen päätöstä N 426/05 pk-yrityksille myönnettävästä korotuksesta) tehtyjen muutosten myötä, ja Q-Cellsin vahva vaikutusvalta yhteisyritys Sovellossa pidetään voimassa yhteisyrityspuitesopimus 2:ssa.
(110)
Se, että Q-Cellsillä oli alkuperäisessä yhteisyrityksessä sen 24,9 prosentin osuutta suurempi vaikutusvalta, saa vahvistuksen myös yhteisyrityspuitesopimus 2:ssa. Siinä määrätään, että jos osa avustuksista on maksettava takaisin, kaikki kolme kumppaniyritystä myöntävät Sovellolle lainan, jonka suuruus vastaa takaisinmaksettavaa määrää. REC myöntää omaa osuuttaan vastaavan määrän lainasta, kun taas lainamäärän loppuosa jaetaan tasan Evergreenin ja Q-Cellsin kesken.
(111)
RECin mukaantulon jälkeen voimaan tulleesta järjestelystä määrätään yhteisyrityspuitesopimus 2:ssa. Yhteisyrityspuitesopimus 2:ssa määrätään, että pyydettyään lisärahoitusta, olipa se kapasiteetin laajennusta tai jotakin muuta tarkoitusta varten, Q-Cells voi kasvattaa osakkuutensa Evergreenin osuutta vastaavaksi (3 artiklan 5 kohdan c alakohta). Jollei toisesta, […] mennessä tehtävästä piintoimitussopimuksesta muuta johdu, REC voi korottaa osakkuutensa 21 prosenttiin hankkimalla Evergreeniltä 6 prosentin osuuden (3 artiklan 4 kohta). Lisärahoitusta koskevan pyynnön tapauksessa ja edelleen, ellei uudesta piintoimitussopimuksesta muuta johdu, REC voi korottaa osakkuutensa Sovellosta 33,3 prosenttiin (3 artiklan 5 kohdan d alakohta) eli samansuuruiseksi kuin Evergreenin ja Q-Cellsin osuus. Yrityksen sisäinen päätös tuotantokapasiteetin laajennuksesta tehtiin kesäkuun 2006 lopulla. Kolmen kumppaniyrityksen samansuuruisista osakkuuksista sovittiin noin kolme kuukautta sen jälkeen, kun komissio oli antanut alkuperäisen hyväksynnän pk-yrityksille myönnettävälle korotukselle. Sekä Q-Cells että REC kasvattivat osakkuutensa 33,3 prosenttiin (muutettu yhteisyrityspuitesopimus 2).
(112)
Johtajien nimittämistä ja hallintoneuvoston päätöksentekomenettelyä koskevat määräykset pidettiin olennaisilta osiltaan ennallaan: yhteisyrityspuitesopimus 2:n mukaan sekä Q-Cellsillä että RECillä on oikeus nimittää yksi johtaja (kaksi johtajaa osakkuuden ylitettyä 30 prosenttia), ja päätöksiin vaaditaan johtajien enemmistön sekä kolmesta omistajayrityksestä vähintään kahden hyväksyntä. Myös tämä järjestely on laajempi kuin päätösvaltuudet, joita vähemmistöosakas voi odottaa tavanomaisessa yritystilanteessa (vaikkakin yhteisyrityksessä mahdollisesti vähemmän epätavallinen).
(113)
Lisäksi Q-Cells toi RECin mukaan yhteisyritykseen. Q-Cellsillä oli tiiviit tilaus- ja toimitussuhteet RECiin ja sen tytäryrityksiin ScanModule AB (Glava, Ruotsi), jäljempänä ’ScanModule’, ScanCell AS (Narvik, Norja), jäljempänä ’ScanCell’, ja ScanWafer ASA (Høvik, Glomfjord, Porsgrunn, Norja). REC toimitti piitä Q-Cellsille ja oli Q-Cellsin tärkein kiekkojen toimittaja, ja Q-Cells myi huomattavan osan aurinkokennojen tuotannostaan ScanModulelle. Q-Cells myi ScanCellin valmistamat kennot. Lisäksi Q-Cells ja REC tekivät vuonna 2004 suullisen sopimuksen Q-Cellsin myynnin ja markkinoinnin tukipalveluista Norjassa. Yksiselitteisiä yhteyksiä on myös M. Brenninkmeijerin kautta, joka oli sekä Q-Cellsin että RECin hallintoneuvoston jäsen ja hoiti Good Energies -yrityksen toimitusjohtajan tehtävää; Good Energies omisti 16 prosenttia Q-Cellsin ja 39 prosenttia RECin osakkeista (vrt. 2.2 jakso). CSG Solarille luotiin samanlainen rakenne. Sekä Q-Cells että REC olivat vähemmistöosakkaita ja Q-Cellsin hallituksen puheenjohtaja ja M. Brenninkmeijer olivat hallintoneuvoston jäseniä.
(114)
Ottaen huomioon edellä esitetyt pohdinnat komission näkemyksenä on, että Sovellon muodollinen omistus- ja päätöksentekorakenne oli sekä ilmoituksen tekoajankohtana että päätöksen N 426/05 tekohetkellä laadittu tarkoituksella sellaiseksi, että Sovellon oli mahdollista saada pk-yrityksille myönnettävä korotus (kun Q-Cellsin osakkuus pidettiin alle 25 prosentissa). Kaksi ja myöhemmin kolme strategista kumppaniyritystä (REC takasi piin toimitukset) pitivät koko ajan päämääränään vakiinnuttaa kumppanuus samansuuruisiin osuuksiin perustuvaksi, kunhan pk-yrityksille myönnettävä korotus oli saatu. Käytännössä kolmen kumppaniyrityksen osakkuudet muutettiin yhteisyrityspuitesopimus 2:ta muuttamalla samansuuruisiksi (kullakin 33,3 prosenttia) kolme kuukautta sen jälkeen, kun komissio oli hyväksynyt pk-yrityksille myönnettävän korotuksen.
6.3.4 Pk-yrityksiin sovellettavan kynnysarvon laskeminen Q-Cellsin 25 prosentin osakkuuden perusteella
(115)
Pk-yritysten määritelmää koskevassa suosituksessa olevan liitteen 2 artiklan mukaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä ovat yritykset, joiden
-
palveluksessa on vähemmän kuin 250 työntekijää, ja
-
vuosiliikevaihto on enintään 50 miljoonaa euroa tai
-
taseen loppusumma on enintään 43 miljoonaa euroa.
(116)
Näiden kynnysarvojen laskutapa riippuu kyseessä olevan yrityksen rakenteesta (pk-yritysten määritelmää koskevassa suosituksessa olevan liitteen 3 artiklassa tarkoitettu riippumaton yritys tai omistusyhteysyritys/sidosyritys). Pk-yritysten määritelmää koskevan suosituksen liitteen 4 artiklan mukaan tutkittaessa tuensaajan luokittelua pk-yritykseksi henkilöstömäärän ja rahamääräisten arvojen laskennassa käytettävät tiedot koskevat viimeistä päättynyttä tilikautta, ja ne lasketaan vuosittain. Suosituksen liitteen 6 artiklan mukaan pk-yrityksiä koskevien kynnysarvojen laskennassa näihin tietoihin on lisättävä sidosyritysten ja/tai omistusyhteysyritysten tiedot (100 prosenttia sidosyritysten tiedoista ja omistusyhteysyritysten osalta suhteuttaen, toisin sanoen vähintään 25 prosenttia).
(117)
Kaikkien edellä esitettyjen pohdintojen perusteella komission näkemys on, että Q-Cells olisi pitänyt luokitella alkuperäisessä päätöksessä Sovellon omistusyhteysyritykseksi (toisin sanoen aivan kuin Q-Cellsillä olisi 25 prosentin osakkuus Sovellosta), jos komissiolla olisi ollut käytettävissään kaikki merkitykselliset tiedot. Tällä perusteella komissio on laskenut pk-yritysten määritelmää koskevassa suosituksessa määritellyt pk-yrityksen kynnysarvot Sovellon osalta uudelleen.
(118)
Evergreen oli enemmistöosakkuutensa perusteella Sovellon sidosyritys. Sen vuoksi sitä koskevista tiedoista on otettava huomioon pk-yrityksiä koskevan kynnysarvon laskennassa 100 prosenttia. Evergreenin osalta perustana käytetyt tiedot koskevat vuotta 2004 (215 työntekijää, vuosiliikevaihto 18,9 miljoonaa euroa ja taseen loppusumma 36,5 miljoonaa euroa). Samana vuonna Sovellolla ei ollut työntekijöitä sen paremmin kuin liikevaihtoakaan, mutta sen taseen loppusumma oli 0,025 miljoonaa euroa. Q-Cellsillä oli vuoden 2004 lopussa 350 työntekijää, 128,7 miljoonan euron vuosiliikevaihto ja taseen loppusumma 105,6 miljoonaa euroa.
(119)
Komissio on laskenut pk-yrityksiä koskevat kynnysarvot Sovellon osalta uudelleen käyttäen perustana 100:aa prosenttia Sovellon henkilöstömäärästä, liikevaihdosta ja taseen loppusummasta (ilmoituksen yhteydessä annetut tiedot), Evergreeniä koskevia tietoja samoin 100-prosenttisesti (sidosyritys, ilmoituksen yhteydessä vuonna 2004 ilmoitettujen tietojen mukainen tilanne), ja Q-Cellsiä koskevia tietoja 25-prosenttisesti. Tämän laskelman perusteella kaikki pk-yrityksiä koskevat kynnysarvot ylittyivät, joten Sovellolle ei myönnettäisi pk-yrityksen asemaa eikä yritys sen myötä voisi tulla kysymykseen pk-yritykselle myönnettävän korotuksen saajana.
(120)
Saksan mukaan komission lähtökohtana on ilmeisesti, että yhteisyritystä ja sen yhteisyrityskumppaneita on automaattisesti kohdeltava yhtenä taloudellisena kokonaisuutena, ja se kehittää ja soveltaa sen vuoksi yhteisyrityksille erityisiä pk-yrityskriteerejä. Komissio huomauttaa tähän, että käsiteltävänä olevassa asiassa tehty arviointi osoittaa tämän väitteen paikkansapitämättömäksi. Pk-yritysten määritelmää koskevan suosituksen 6 artiklan mukaisesti komissio on ottanut laskelmassa huomioon Q-Cellsin tiedot vain suhteutettuina (25 prosenttia), koska se olettaa, että Q-Cellsin osakkuus pidettiin keinotekoisesti tätä kynnysarvoa pienempänä.
6.4 Pk-yrityksille myönnettävä korotus ei ollut välttämätön
(121)
Koska pk-yrityksiä koskevat kynnysarvot ylittyvät, ei tarvita lisätutkimuksia siitä, oliko Sovellolla todella pk-yrityksille tyypillisiä vaikeuksia tai oliko pk-yrityksille myönnettävän korotuksen myöntäminen tästä syystä välttämätöntä. Saksa luetteli kuitenkin erilaisia ”pk-yrityksille tyypillisiä vaikeuksia”, joita Sovellolla väitetysti oli (vrt. 5.2. jakso). Kun tarkastellaan rahoituksen rajoitettua saantia ja Saksan esittämää perustelua, jonka mukaan investointihanketta ei olisi toteutettu ilman pk-yrityksille myönnettävää korotusta, komissio huomauttaa, että yhteisyrityspuitesopimus 1:ssä määrättiin mahdollisuuksista saada vaihtoehtoista rahoitusta ”alternative funding”, jos valtiontukea ei saada. Yhteisyrityspuitesopimus 2:een sisältyy määräys takaisinmaksuvelvoitteiden tasaamisesta kolmen yhteisyrityskumppanin kesken (Sovellolle myönnettävän lainan kautta, vrt. johdanto-osan 110 kappale). Komissio ei sen vuoksi ole vakuuttunut siitä, että investointi olisi jäänyt toteuttamatta ilman pk-yrityksille myönnettävää korotusta. Komissio katsoo, että kaupallista riskiä kompensoi se, että Sovello saattoi tukeutua kokemukseen, jota sen kolmella kumppanilla oli: Evergreenillä myynnin ja markkinoinnin alalla, Q-Cellsillä toiminnasta Saksan markkinoilla ja RECillä toiminnasta aurinkopaneelien markkinoilla tytäryhtiöidensä kautta (vrt. 113 kohta). Komissio torjuu Saksan perustelun, jonka mukaan Sovellolle aiheutui suuria yrityksiä korkeammat toiminnalliset ja liiketoimintakustannukset, sillä kuten 94 ja 95 kohdassa todetaan, se sai merkittävää tukea Q-Cellsiltä ja REC huolehti sen piintoimituksista (tämä oli vuonna 2005 vakava pullonkaula aurinkoenergiateollisuuden alalla).
(122)
Komission näkemyksen mukaan sen uusien tietojen perusteella tekemä arviointi osoittaa, että Sovellolla oli samalla alalla toimivien yhteisyrityskumppaniensa kautta mahdollisuus saada rahoitusta ja apua, jota ei ollut tarjolla samankokoisille, ilman omistusyhteys- tai sidosyritysten tukea toimiville kilpailijoille. Komissio päätyy sen vuoksi Saksan argumentoinnin vastaisesti siihen tulokseen, ettei Sovellon saama pk-yrityksille myönnettävä korotus ollut välttämätön investointihankkeen rahoituksen varmistamiseksi.
6.5 Päätelmät
(123)
Näistä syistä komission näkemys on, että Sovellolle ei olisi pitänyt myöntää pk-yrityksille myönnettävää 15 prosentin korotusta ja että kyseisen korotuksen myöntäminen ei sovellu sisämarkkinoille.
(124)
Asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti komission on periaatteessa määrättävä sisämarkkinoille soveltumattomat tuet perittäviksi takaisin tuensaajalta,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Perutaan 7 päivänä kesäkuuta 2006 tukiasiassa N 426/05 hyväksytty päätös.
2 artikla
Valtiontuki, joka on suuruudeltaan 9 130 995 euroa vuoden 2007 hinnoissa ja jonka Saksa on myöntänyt Sovellolle Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti, ei sovellu sisämarkkinoille.
3 artikla
1. Saksan on perittävä 2 artiklassa tarkoitettu tuki takaisin tuensaajalta.
2. Takaisinperittävästä tuesta on maksettava korkoa siitä lähtien, kun tuki maksettiin tuensaajalle, sen tosiasialliseen takaisinperintään asti.
3. Korot on laskettava komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (30) V luvun säännösten mukaisesti siten, että korolle lasketaan korkoa.
4. Saksan on peruutettava kaikki 2 artiklassa tarkoitetun tuen maksamatta olevat maksut tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä alkaen.
4 artikla
1. Edellä 2 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin viipymättä ja tehokkaasti.
2. Saksan on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
5 artikla
1. Saksan on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta seuraavat tiedot:
a)
tuensaajalta takaisinperittävä kokonaismäärä (tuki ja siitä perittävä korko);
b)
yksityiskohtainen kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;
c)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Saksan on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 2 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Saksan on annettava viipymättä komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Saksan on annettava myös tarkat tiedot tuensaajan jo maksamista tukimääristä ja koroista.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.
Tehty Brysselissä 27 päivänä tammikuuta 2010.