KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 2. marts 2005
om Tysklands statsstøtte til fordel for Chemische Werke Piesteritz
(meddelt under nummer K(2005) 427)
(Kun den tyske tekst er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2005/786/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 7. marts 1997, som blev modtaget den 15. april og registreret den 18. april 1997, anmeldte Tyskland statsstøtteforanstaltninger til fordel for Chemische Werke Piesteritz GmbH (herefter benævnt »CWP«). Ifølge anmeldelsen var en del af statsstøtten allerede blevet ydet. Kommissionen krævede ved brev af 14. maj 1997, 22. juli 1997 og 4. november 1997 yderlige oplysninger, og Tyskland forelagde disse ved brev af henholdsvis 10. juli 1997 og 2. september 1997 (begge registreret samme dag). De spørgsmål, som Kommissionen havde stillet i brev af 4. november, blev drøftet på et møde med de tyske myndigheder den 24. november 1997.
(2)
Den 17. juni 1997 modtog Kommissionen en begæring om oplysninger fra en direkte konkurrent til støttemodtageren. Den 28. juli 1997 oplyste Société chimique Prayon-Rupel SA (herefter benævnt »Prayon-Rupel«), som er en direkte konkurrent, at virksomheden frygtede en konkurrenceforvridning.
(3)
Den 16. december 1997 besluttede Kommissionen, at den ikke ville gøre indsigelser; Tyskland fik meddelelse herom den 22. januar 1998. Et resumé af Kommissionens beslutning blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (2). Derudover gav Kommissionen Prayon-Rupel meddelelse herom den 19. december 1997 og tilsendte virksomheden beslutningen i sin helhed den 5. marts 1998.
(4)
Den 5. maj 1998 indgav Prayon-Rupel annullationssøgsmål ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans. Den 15. marts 2001 blev den pågældende beslutning annulleret (3). Dommen blev sendt til Kommissionen den 19. marts 2001.
(5)
Efter denne dom indledte Kommissionen den 20. juni 2001 den formelle undersøgelsesprocedure. Kommissionens beslutning desangående blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (4). Kommissionen opfordrede alle interesserede parter til at udtale sig om støtten. En konkurrent, Chemische Fabrik Budenheim Rudolf A. Oetker (herefter benævnt »CFB«), afgav ved brev af 20. august 2001, som blev registreret den 21. august 2001, en udtalelse. Ved brev af 10. september 2001, som blev registreret den 13. september 2001, supplerede Prayon-Rupel sin udtalelse af 15. juni 2001. BK Giulini GmbH (herefter benævnt »BK Giulini«) afgav udtalelse ved brev af 26. september 2001, som blev registreret samme dag. Disse udtalelser blev fremsendt til Tyskland henholdsvis den 29. oktober 2001 og den 6. august 2002. Tyskland svarede ved brev af 8. oktober 2002, som blev registreret samme dag, idet CWP's svar på tredjeparternes bemærkninger blev fremsendt.
(6)
Tysklands svar på indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure fremgik af brev af 21. september 2001, som blev registreret den 27. september 2001. Bilagene, der bestod af årsberetningerne for perioden 1994-1999, blev fremsendt med brev af 26. september 2001, som blev registreret den 4. oktober 2001. Da en række vigtige oplysninger endnu ikke forelå, krævede Kommissionen disse ved brev af 25. oktober 2001. Den 4. december 2001 blev der i Bruxelles holdt et møde med repræsentanterne for den tyske regering og støttemodtagerne. Efterfølgende fremsendte Kommissionen den 14. december 2001 en række spørgsmål. Ved brev af 20. december 2001, som blev registreret den 4. januar 2002, forelagde Tyskland de dokumenter, der var blevet krævet på mødet. Brevet af 14. december 2001 besvarede Tyskland med et brev af 6. februar 2002, som blev registreret den 8. februar 2002, og et brev af 21. februar 2002, som blev registreret samme dag. Ved brev af 6. februar 2002 fremsendte Tyskland også støttemodtagerens udtalelse. Ved brev af 7. februar 2002, som blev registreret den 14. februar 2002, fremsendte Tyskland bilagene til brevet af 6. februar 2002. Ved brev af 22. februar 2002, som blev registreret den 26. februar 2002, forelagde Tyskland årsberetningen for 2000. Der blev fremsendt yderligere oplysninger ved brev af 13. marts 2002, som blev registreret den 14. marts 2002, og brev af 4. april 2002, som blev registreret den 5. april 2002. Den 14. august 2002 krævede Kommissionen yderligere redegørelser for den pågældende støtte. Tyskland fremsendte de oplysninger, der blev forlangt, ved brev af 15. oktober 2002, som blev registreret samme dag.
(7)
Den 6. marts 2003 meddelte Kommissionen Tyskland, at den havde besluttet at udstede et påbud om oplysninger med henblik på at få overblik over de faktiske forhold og visse foranstaltningers karakter af statsstøtte.
(8)
Tyskland fremsendte de oplysninger, som Kommissionen havde krævet, ved brev af 17. april og 5. maj 2003, som blev registreret henholdsvis den 22. april 2003 og den 6. maj 2003. De tilhørende bilag blev fremsendt ved brev af 28. april 2003, som blev registreret den 6. maj 2003. Der blev fremsendt supplerende oplysninger ved brev af 13. juni 2003, som blev registreret samme dag, ved brev af 4., 9. og 29. juli 2003, som blev registreret henholdsvis den 7., 17. og 29. juli 2003, og ved brev af 13. august 2003, som blev registreret samme dag. Den 22. august 2003 havde Kommissionen en samtale med repræsentanter for forbunds- og delstatsregeringen samt CWP. De spørgsmål, som blev drøftet ved denne lejlighed, blev besvaret ved brev af 3. og 26. september 2003, som blev registreret henholdsvis den 4. og den 26. september 2003.
(9)
Der blev holdt endnu et møde med de tyske myndigheder den 14. maj 2004. Ved brev af 18. juni 2004, som blev registreret den 24. juni 2004, fremsendte Tyskland supplerende bemærkninger. Der blev holdt et sidste møde med de tyske myndigheder den 6. juli 2004; et brev desangående af 29. juli 2004 blev registreret samme dag. Tyskland fremsendte yderligere oplysninger ved brev af 26. august 2004, som blev registreret samme dag.
II. BESKRIVELSE
A. Støttemodtageren
(10)
CWP er et aktieselskab, der hører hjemme i Piesteritz i Sachsen-Anhalt, som er et støtteberettiget område som omhandlet i artikel 87, stk. 3, litra a), i EF-traktaten. Virksomheden fremstiller fosforsyre og heraf afledte produkter, navnlig fosfat. CWP blev grundlagt i 1994 med det formål at overtage afdelingen for »produkter afledt af fosfor« fra Stickstoffwerke AG Wittenberg Piesteritz (herefter benævnt »kvælstoffabrikken«) som led i privatiseringen. Kvælstoffabrikken fremstillede kemiske produkter og var ejet af Treuhandanstalt (herefter benævnt »THA«), et offentligretligt organ, som havde ansvaret for privatiseringen og omstruktureringen af virksomheder, som tidligere havde været statsejet i DDR.
(11)
Privatiseringen fandt sted den 29. juni 1994 efter en licitation gennemført af Goldmann Sachs. Ejerne af CWP var Vopelius GmbH, URSEKO GmbH, Phosphor AG (Kasakhstan) og otte private investorer. Privatiseringen blev gennemført på den betingelse, at Phosphor AG skulle øge sit kapitalindskud fra 30 000 DEM til 1,6 mio. DEM. Da dette ikke skete, blev de andele, som URSEKO GmbH og Phosphor AG havde, overtaget af Vopelius GmbH og seks af CWP's medarbejdere. Ifølge Tysklands oplysninger blev privatiseringsaftalen erklæret retskraftig den 30. november 1994.
(12)
Tyskland fremsendte følgende oplysninger vedrørende CWP's aktiviteter
Tabel 1 (5)
(mio. DEM)
1996/97
1997/98
1998
1999
2000
Årsomsætning
18,8
26,3
6,2
33,0
31,2
Resultat af den ordinære drift
- 4,8
- 4,1
- 7,2
- 5,0
- 4,1
Medarbejdere
80
99
100
100
97
(13)
Ifølge Tysklands oplysninger har CWP siden december 1998 rådet over en selskabskapital på 288 880 EUR (0,565 mio. DEM). Virksomheden ejes af Vopelius Chemie AG (29,2 %), Vopelius GmbH (28,3 %), Thilo Koth von Vopelius (17,7 %) og BVT Industrie GmbH & Co. Chemische Werke Piesteritz KG (24,8 %).
(14)
Vopelius Chemie AG og Vopelius GmbH samt Galvano Chemie Leipzig GmbH og Vopelius-Bioprodukte GmbH (6), der er datterselskaber under Vopelius Chemie AG, udgør en integreret gruppe (herefter benævnt »Vopelius-gruppen«). Thilo von Vopelius er bestyrelsesformand for Vopelius Chemie AG. Vopelius-gruppen og Thilo von Vopelius råder over 75,2 % af CWP's kapital. Som Tyskland meddelte i forbindelse med begæringen om oplysninger, beskæftigede gruppen (uden CWP) 43 medarbejdere i 2002, og den havde en omsætning på 17 252 657 EUR (33,755 mio. DEM) og rådede over aktiver til en værdi af 6 777 174 EUR (13,255 mio. DEM). Det skal understreges, at ifølge Tysklands oplysninger udgør virksomhederne ikke nogen gruppe i handelsretlig forstand.
(15)
Virksomheden BVT Industrie GmbH & Co. Chemische Werke Piesteritz KG er en del af BVT-gruppen, en international investerings- og finansieringsvirksomhed med en samlet investeringsvolumen på over 3 mia. EUR (6 mia. DEM) (7). Denne gruppe råder over 24,8 % af aktierne i CWP og betragtes af Tyskland som en institutionel partner.
(16)
I februar 2001 solgte CWP fosfatproduktionsanlæggene til […]* (8) (TI), som fremstiller fosfor og produkter afledt af fosfor. Ifølge købsaftalen blev goodwill, immaterielle aktiver, lagre osv. solgt for […]* EUR ([…]* DEM), og grunde og anlæg blev solgt for […]* EUR ([…]* DEM). Ifølge Tysklands oplysninger afhænger købet af grunde og anlæg dog af en ubehæftet overdragelse af aktiverne og af Kommissionens beslutning om den statsstøtte, som CWP har modtaget, hvoraf det fremgår, at TI ikke kan drages til ansvar i forbindelse med et eventuelt krav om tilbagebetaling af støtten. I tilfælde af en positiv beslutning frigiver Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (BvS) og delstaten Sachsen-Anhalt den sikkerhed, de har i de aktiver, som TI skal overtage, således at kriteriet om en ubehæftet overdragelse af aktiverne vil blive opfyldt, og købsaftalen kan træde i kraft. Der skal først betales […]* EUR ([…]* DEM) i det øjeblik, hvor købsaftalen bliver juridisk bindende. Indtil aftalen træder i kraft, producerer CWP udelukkende fosfat for TI, som leverer råmaterialerne.
B. Offentlige finansielle foranstaltninger
(17)
I forbindelse med privatiseringen den 29. juni 1994 indgik CWP aftale om en købspris på 3 181 769 EUR (6,223 mio. DEM) for kvælstoffabrikkens afdeling for »produkter afledt af fosfor«, som skulle betales med tre rater på hver 511 292 EUR (1 mio. DEM), som forfaldt henholdsvis den 30. juni 1995, den 1. juni 1996 og den 30. juni 1996, og et restbeløb på 1 647 894 EUR (3,223 mio. DEM), som forfaldt den 1. juli 1997. Ydermere forpligtede CWP sig til at garantere 70 arbejdspladser indtil den 1. oktober 1999 og at foretage investeringer for 5 112 919 EUR (10 mio. DEM) inden den 31. december 2002.
(18)
Til gengæld ville THA gennemføre en række foranstaltninger. En række af disse foranstaltninger blev tilpasset som led i de talrige tilføjelser til privatiseringskontrakten, der blev foretaget i perioden 1994-2003. Tabel 2 nedenfor giver et overblik over disse.
Tabel 2
(mio. EUR)
Foranstaltninger gennemført i forbindelse med privatiseringen (THA)
1
Finansiel garanti
1,02
1a
Forlængelse af den finansielle garanti og konvertering til lån/tilskud
(1,02)
2
Investeringstilskud
3,06
3
Bearbejdelse af restprodukter
0,31
I alt
4,39
(19)
Foranstaltning 1: En finansiel garanti på 102 283 EUR (2 mio. DEM) for en driftskredit. Kreditten blev oprindeligt ydet af Deutsche Bank, men blev overdraget til Commerzbank i 1996 og til Hypovereinsbank i 1998.
(20)
Foranstaltning 1a: Oprindeligt skulle den finansielle garanti, der er nævnt under foranstaltning 1, løbe til december 1995. Efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure meddelte Tyskland dog, at denne finansielle garanti efter forskellige tilføjelser til privatiseringsaftalen var blevet forlænget flere gange, senest indtil den 30. november 2000. Før udløbet af fristen ydede det offentlige organ, der efterfulgte THA - Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (herefter benævnt »BvS«) - den 21. november 2000 CWP et lån til tilbagebetaling af kreditten på samme beløb, som den finansielle garanti, der blev stillet for kreditten. Lånet trådte i stedet for kreditten, og den finansielle garanti faldt bort. Ifølge Tyskland løber det nye lån indtil den 31. december 2005, og rentesatsen svarer til den referencerentesats, som Kommissionen har fastsat (9). I forbindelse med den seneste ændring af privatiseringsaftalen i juli 2003 blev det bestemt, at lånet skulle konverteres til et tilskud, hvis Kommissionen traf en positiv beslutning, dvs. der blev givet afkald på tilbagebetaling fra CWP's side.
(21)
Foranstaltning 2: Et tilskud, som ikke er tilbagebetalingspligtigt, på 3 067 751 EUR (6 mio. DEM) til finansiering af investeringer, der har til formål at opretholde produktionen.
(22)
Foranstaltning 3: THA overtog omkostningerne forbundet med bearbejdelse af restprodukter, som beløb sig til ca. 623 776 EUR (1,22 mio. DEM). Senere blev dette tilskud forhøjet med 306 775 EUR (0,6 mio. DEM). Ifølge Tysklands oplysninger blev dette yderligere beløb dog aldrig udbetalt, da det viste sig, at det ikke var teknisk muligt at gennemføre den aktivitet, der skulle støttes.
(23)
I forbindelse med de første ændringer af privatiseringsaftalen blev det bl.a. planlagt, at den finansielle garanti, der er nævnt under foranstaltning 1 (foranstaltning 1a), skulle forlænges, og at betalingen af købsprisen skulle udskydes.
(24)
Virksomheden og BvS indgik yderligere en aftale i slutningen af 1996/begyndelsen af 1997 for at afværge CWP's insolvens. Der blev planlagt en række offentlige foranstaltninger, som udgjorde det centrale element i anmeldelsen fra 1997. Tabel 3 nedenfor giver et overblik over de omstruktureringsforanstaltninger, der blev anmeldt i 1997.
Tabel 3
(mio. EUR)
Foranstaltninger gennemført af THA/BvS
Beløb
4
Eftergivelse af købsprisen
3,18
5
Eftergivelse af morarenterne
0,23
6
Investeringstilskud
1,79
7
Finansiel garanti på 20 % for et privat investeringslån på 6,3 mio. DEM.
0,64
8
Finansiel garanti på 20 % for et privat driftslån på 8,5 mio. DEM.
0,87
7a/8a
Konvertering af finansielle garantier til lån/tilskud
(1,51)
Foranstaltninger gennemført af delstaten Sachsen-Anhalt
9
Finansiel garanti på 80 % for et privat investeringslån på 6,3 mio. DEM.
2,58
10
Finansiel garanti på 80 % for et privat driftslån på 8,5 mio. DEM.
3,47
Foranstaltninger inden for rammerne af godkendte støtteordninger
11
Direkte investeringstilskud (GA-Mittel) af den 8.7.1998
1,94
12
Investeringsgodtgørelse (1994-1997)
0,15
I alt
14,85
(25)
Foranstaltning 4: Inden for rammerne af denne aftale godkendte BvS i december 1996, at betalingen af købsprisen, som allerede var blevet udsat flere gange på grund af tidligere ændringer af privatiseringsaftalen, blev udsat yderligere indtil den 31. december 1999. Til sidst blev købsprisen eftergivet den 5. juli 1999. Kommissionen fik meddelelse herom ved hjælp af de såkaldte »kontraktforvaltningslister«, som indeholder oplysninger om de aktiviteter, som BvS gennemfører, for så vidt angår kontraktovervågning (10).
(26)
Foranstaltning 5: Efter indledningen af den officielle undersøgelsesprocedure indrømmede Tyskland, at renter i størrelsesordenen 237 239 EUR (0,464 mio. DEM), der indtil slutningen af 1996 var påløbet som følge af udsættelse af betalingen, var blevet eftergivet ved en beslutning fra december 1996. Derudover tilkendegav BvS, at man også i fremtiden var rede til at undlade at kræve renter i forbindelse med betalingsudsættelsen.
(27)
Foranstaltning 6: BvS forhøjede tilskuddet til finansiering af investeringer, der har til formål at opretholde produktionen (foranstaltning 2), med 2 065 619 EUR (4,04 mio. DEM). Efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure meddelte Tyskland, at ud af det beløb på i alt 5 133 370 EUR (10,04 mio. DEM), der skulle anvendes til finansiering af investeringer (foranstaltning 2 og 6), var kun 4 867 499 EUR (9,52 mio. DEM) blevet anvendt. Følgelig beløb forhøjelsen af tilskuddet sig til 1 799 747 EUR (3,52 mio. DEM).
(28)
Foranstaltning 7: I april 1998 fik CWP et driftslån på 3 221 139 EUR (6,3 mio. DEM) i Hypovereinsbank. Dette lån var sikret ved hjælp af en finansiel garanti på 20 % (644 228 EUR (1,26 mio. DEM)) fra BvS. De resterende 80 % var sikret ved hjælp af en finansiel garanti fra delstaten Sachsen-Anhalt (foranstaltning 9). Lånet skulle løbe indtil december 1998. Det blev dog forlænget flere gange og er ifølge de seneste oplysninger endnu ikke blevet indfriet.
(29)
Foranstaltning 8: I april 1998 fik CWP ligeledes et investeringslån på 4 345 981 EUR (8,5 mio. DEM) i Hypovereinsbank. Dette lån var sikret ved hjælp af en finansiel garanti på 20 % (869 196 EUR (1,7 mio. DEM)) fra BvS. De resterende 80 % blev sikret ved hjælp af en finansiel garanti fra delstaten Sachsen-Anhalt (jf. foranstaltning 10). Lånet løber indtil maj 2013. Ifølge de seneste oplysninger er det endnu ikke blevet indfriet.
(30)
Foranstaltning 7a/8a: Efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure oplyste Tyskland, at den finansielle garanti på 20 % fra BvS var blevet forlænget i flere tilfælde. Sluttelig betalte BvS den 21. november 2000 bankerne direkte den del af lånet, der var sikret gennem den finansielle garanti, nemlig 1 513 424 EUR (2,96 mio. DEM). Dette kontantbeløb tjener som sikkerhed for CWP's tilbagebetaling af kreditten. Set fra bankernes synspunkt er der kun tale om en erstatning for en bestående sikkerhed, mens der set fra CWP's synspunkt er tale om et nyt lån, som træder i stedet for 20 % af det foregående lån. CWP skulle betale beløbet på 1 513 424 EUR (2,96 mio. DEM) senest den 31. december 2005 og svare renter svarende til Kommissionens referencerentesats. I svaret på påbuddet om oplysninger oplyste Tyskland dog, at CWP ikke har betalt renter siden januar 2003, og at der er blevet givet henstand med betalingen. Renter på 301 000 EUR (588 705 DEM), som er påløbet indtil december 2002, blev betalt i juli 2003. I forbindelse med den seneste ændring af privatiseringsaftalen i juli 2003 blev det bestemt, at lånet samt de renter, der var givet henstand med siden 2003, skulle konverteres til et tilskud, dvs. der blev givet afkald på CWP's tilbagebetaling af lånet inklusive skyldige renter, hvis Kommissionen traf en positiv beslutning. Da de pågældende foranstaltninger kun består af en forlængelse eller en tilføjelse til de foranstaltninger, som er dækket af beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, skal de vurderes af Kommissionen i nærværende beslutning.
(31)
Foranstaltning 9: Driftslånet på 3 221 138 EUR (6,3 mio. DEM) (foranstaltning 7) var, hvad angår restbeløbet, også sikret ved hjælp af en finansiel garanti på 80 % (2 576 911 EUR (5,04 mio. DEM)) fra delstaten Sachsen-Anhalt. Den finansielle garanti løb oprindeligt indtil den 30. april 1998, men blev flere gange forlænget med et år. CWP har ansøgt om en yderligere forlængelse. Ifølge Tysklands oplysninger løber den finansielle garanti stadig. Hvis Kommissionen træffer en positiv beslutning i sagen, vil delstaten Sachsen-Anhalt overveje en yderligere forlængelse af den finansielle garanti.
(32)
Foranstaltning 10: Investeringslånet på 4 345 981 EUR (8,5 mio. DEM) (foranstaltning 8) var, hvad angår restbeløbet, også sikret ved hjælp af en finansiel garanti på 80 % (3 476 785 EUR (6,8 mio. DEM)) fra delstaten Sachsen-Anhalt. Den finansielle garanti udløber i april 2013.
(33)
Foranstaltning 11: Den 8. juli 1998 blev der ydet investeringstilskud på 1 937 796 EUR (3,79 mio. DEM). Ifølge Tysklands oplysninger blev kun 1 845 764 EUR (3,61 mio. DEM) heraf anvendt.
(34)
Foranstaltning 12: En investeringsgodtgørelse på 357 904 EUR (0,7 mio. DEM).
C. Omstruktureringen
(35)
Ifølge Tysklands oplysninger fra 1997 blev der allerede efter privatiseringen gjort en første omstruktureringsindsats, som blev støttet af THA’s foranstaltninger (foranstaltning 1-3). Denne lykkedes dog ikke, og i regnskabsåret 1996 fik CWP problemer på grund af et utilstrækkeligt kapitalgrundlag, afbrydelse af råstofforsyningen og manglende likviditet.
(36)
Det utilstrækkelige kapitalgrundlag skyldtes, at Phosfor AG ikke havde forhøjet sit kapitalindskud fra 15 339 EUR (30 000 DEM) til 818 067 EUR (1,6 mio. DEM) inden den 30. september 1994. Hvad angår råstofforsyningen, havde CWP regnet med levering af elementært fosfor som råstof til produktionen af fosforsyre. Fosforsyre udgør grundlaget for produktion af fosfater. Elementært fosfor skulle leveres fra Phosfor AG i Kasakhstan. Da disse leverancer udeblev, opstod der i regnskabsåret 1995/1996 problemer med leveringen af råvarer. Det lykkedes kun delvist for virksomheden at løse problemerne gennem indkøb af råmaterialer til en højere pris på andre markeder. Dette medførte, at produktionen blev lagt stille, hvilket igen medførte tab i 1995 og 1996, og virksomhedens likviditetsspillerum blev således væsentligt forringet.
(37)
Genoprettelse af virksomhedens rentabilitet på lang sigt krævede en bæredygtig omstrukturering. I henhold til anmeldelsen fra 1997 skulle omstruktureringen finde sted mellem 1997 og 2000. Planen var, at der hovedsageligt skulle investeres i en ny produktionsproces (vådprocessen).
(38)
Indtil 1996 havde CWP først og fremmest fremstillet fosfat med lav renhedsgrad, som hovedsageligt blev anvendt i vaskemidler. Fosfater bliver udvundet af fosforsyre. CWP fremstillede fosforsyre både til eget brug (videreforarbejdning til fosfat) og til videresalg. Der findes to forskellige processer til fremstilling af fosforsyre, hvortil der kræves forskellige typer råmaterialer. Ved »vådprocessen« fremstilles der ved hjælp af en kemisk reaktion ren fosforsyre af rå fosforsyre (Merchant Grade Acid - MGA). Ved den termiske produktionsproces, som blev anvendt af CWP, udvindes der ren fosforsyre gennem forbrænding af elementært fosfor. Da rå fosforsyre ifølge anmeldelsen er mere tilgængeligt og billigere at forarbejde end elementært fosfor, besluttede CWP inden for rammerne af omstruktureringsplanen at ændre råmaterialegrundlaget og dermed også produktionsprocessen. Problemet vedrørende levering af elementært fosfor fra Kasakhstan skulle løses således.
(39)
Tyskland forelagde to dokumenter, hvoraf omstruktureringsplanen skulle fremgå. Disse dokumenter modsiger anmeldelsen fra 1997.
(40)
Det første dokument af 29. maj 1996 med titlen »Neues Unternehmenskonzept zur Weiterführung der CWP als Nachfolgeunternehmen des Bereiches Fosforfolgeprodukte aus der Stickstoffwerke AG Wittenberg« sammenfatter CWP's omstruktureringsstrategi, som grundlæggende har to mål: For det første, udvidelse af råmaterialegrundlaget, og for det andet, udvidelse af virksomhedens aktivitetsspektrum. At man ville gå bort fra den termiske produktionsproces, bliver dog ikke nævnt i dette dokument. Tværtimod skulle produktionen på grundlag af elementært fosfor og den termiske proces videreføres, og visse anlæg skulle omstilles til bearbejdning af rå fosforsyre indkøbt på markedet. Ligeledes blev det anført, at det på mellemlang sigt skulle overvejes at bygge et ekstraktionsanlæg til rensning af MGA, dvs. produktion ved hjælp af vådprocessen.
(41)
I det andet dokument af 16. oktober 1996 med titlen »Vorschlag zur langfristigen Sicherung des Unternehmens CWP einschließlich Investitions- und Finanzierungsplan« redegør CWP for sin investeringsprioritering og den planlagte finansiering, uden at der blev sat spørgsmålstegn ved den allerede fastlagte strategi for bibeholdelse af den termiske produktionsproces samtidig med indførelsen af vådprocessen. Investeringsprioriteringen omfattede bl.a. tilpasning af bestående anlæg og udstyr til bearbejdning af våd fosforsyre og etablering af ovennævnte ekstraktionsanlæg, således at CWP inden september 1998 ikke længere ville være afhængig af elementært fosfor. Mulighederne for at etablere dette ekstraktionsanlæg blev undersøgt af en ekspert, DLM (11), som også foretog en omkostningsanalyse (12), hvori omkostningerne til anlægget blev anslået til 3,07 mio. EUR (6 mio. DEM).
(42)
I svaret vedrørende indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure anførte Tyskland, at den tekniske plan for bygningen af ekstraktionsanlægget var blevet ændret og udvidet. En første ændring blev gennemført i december 1997, efter at en række forsøg havde vist, at en efterbehandling af syren bestående af en defluoriterings- og en koncentreringsfase var påkrævet for at opnå fødevarekvalitet. I februar 1999 opsagde en af CWP's leverandører, der hidtil havde leveret syre i MAG-kvalitet, som ikke krævede forrensning, sin leveringsaftale. Derefter måtte CWP købe, forrense og blege syre i MAG-standardkvalitet. Disse to ændringer medførte meromkostninger og en forsinkelse på ca. halvandet år med hensyn til gennemførelsen af planen, og derudover blev CWP tvunget til at udbygge sine anlæg, hvilket også medførte meromkostninger og forsinkede gennemførelsen yderligere. Omkostningerne forbundet med ekstraktionsanlægget steg fra 3,07 mio. EUR (6 mio. DEM) til 7,772 mio. EUR (15,1 mio. DEM).
(43)
Derudover viste det yderst giftige biprodukt raffinat sig i 2000 at være et problem. I svaret vedrørende indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure anførte Tyskland, at CWP havde håbet på, at en tredjepart ville genbruge raffinatet, og i 2000 måtte konstatere, at ingen havde afgivet tilbud herpå. Den krise, som dette gav anledning til, medførte sammen med forsinkelserne med hensyn til gennemførelsen af omstruktureringsforanstaltningerne et byggestop for ekstraktionsanlægget. På trods af at aktionærerne gennemførte en række kapitaludvidelser, stod virksomheden i sommeren umiddelbart foran en konkurs. Denne kunne dog i sidste ende afværges ved hjælp af en aftale med TI.
(44)
Aftalen blev indgået i begyndelsen af 2001 og vedrørte salg af fosfatproduktionen til TI som beskrevet ovenfor. Indtil aftalen bliver retskraftig, producerer CWP udelukkende fosfat for TI, som leverer råmaterialerne. Efter aftalens ikrafttræden vil CWP indstille fosfatproduktionen fuldstændigt og kun fremstille fosforsyre ved hjælp af vådprocessen, så snart ekstraktionsanlægget er færdigt. Dette kræver, at der gennemføres nye foranstaltninger til lukning af anlæggene til produktion af termisk fosforsyre (CWP's traditionelle fremstillingsmetode), fosforpentoxid og natriumhypophosphit (et af de produkter, der blev indført i forbindelse med omstruktureringen) samt til lukning af fosforlageret (fordi fosfor ikke længere anvendes som råmateriale). CWP's arbejdsstyrke blev reduceret med ca. 33 personer.
(45)
Efter Tysklands opfattelse blev CWP's omstrukturering inden for fosfatproduktionen, som skal overtages af TI, gennemført på vellykket vis. Også hvad angår produktionen af fosforsyre, vil omstruktureringen blive gennemført på vellykket vis, så snart TI har betalt købsprisen for CWP's aktiver. Derefter vil CWP kunne færdiggøre ekstraktionsanlægget og kunne sikre sin rentabilitet på lang sigt uden at fravige den oprindelige omstruktureringsplan i væsentlig grad. Ifølge Tyskland er 90 % af ekstraktionsanlægget færdigbygget. Produktionen af termisk fosforsyre blev allerede indstillet i februar 2001. Anlægget blev tømt og rengjort, og det anvendes ikke længere.
D. Omkostninger forbundet med omstruktureringen
(46)
I henhold til dokumentet »Vorschlag zur langfristigen Sicherung des Unternehmens CWP einschließlich Investitions- und Finanzierungsplan« af 16. oktober 1996 havde CWP i perioden 1996-2000 behov for investeringer på 5,62 mio. EUR (11 mio. DEM) og en driftskapital på 2,56 mio. EUR (5 mio. DEM). Dette dokument omfatter da også en investeringsplan, hvoraf det fremgår, at der i alt skal investeres over 9,29 mio. EUR (18,17 mio. DEM). I henhold til anmeldelsen fra 1997 beløber omstruktureringsomkostningerne sig til i alt 12,88 mio. EUR (25,2 mio. DEM). De omstruktureringsforanstaltninger, der blev anmeldt i 1997, er sammenfattet i tabel 4.
Tabel 4
(mio. EUR)
Omstruktureringsforanstaltninger
Omkostninger
Dækning af tab (1995-1998)
4,91
Investeringer i sikkerhed
2,15
Omstruktureringsinvesteringer
5,52
Løsning af miljøproblemer fra tiden før den 1. juli 1990
0,31
I alt
12,88
(47)
Efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure blev disse omkostninger angivet til 18,87 mio. EUR (36,9 mio. DEM). Det kan konstateres, at tabel 5 indeholder to nye rubrikker - »Tilskud« og »Eftergivelse af købsprisen« - som snarere udgør yderligere finansielle midler end omstruktureringsomkostninger.
Tabel 5
(mio. EUR)
Omstruktureringsforanstaltninger
Omkostninger
Dækning af tab (1995-1998)
4,86
Investeringer i sikkerhed
2,05
Omstruktureringsinvesteringer
7,98
Løsning af miljøproblemer fra tiden før den 1. juli 1990
0,31
Tilskud
0,20
Eftergivelse af købsprisen
3,43
I alt
18,87
(48)
I svaret på påbuddet om oplysninger inddelte Tyskland omstruktureringen i to områder: omstrukturering af fosfatproduktionen og omstrukturering af de øvrige områder (hovedsageligt fremstilling af fosforsyre). Omkostningerne forbundet med omstruktureringen af fosfatproduktionen blev angivet til i alt 7,99 mio. EUR (15,63 mio. DEM) og omfatter investeringer på 4,71 mio. EUR (9,21 mio. DEM). Omkostningerne forbundet med omstruktureringen af de øvrige forretningsområder blev angivet til i alt 27,14 mio. EUR (53,08 mio. DEM) og omfatter investeringer på 13,22 mio. EUR (25,86 mio. DEM). Omstruktureringsomkostningerne beløber sig således til i alt 35,13 mio. EUR (68,71 mio. DEM). Det kan dog konstateres, at disse omstruktureringsomkostninger (13) inkluderer udgifter i perioden 1995-2001, dvs. også den fejlslagne omstruktureringsperiode efter privatiseringen.
(49)
I brevet af 26. august 2004 angav Tyskland sluttelig de samlede omkostninger siden 1997 og indtil denne dato til ca. 31,20 mio. EUR (61 mio. DEM). Afvigelsen fra de beløb, der er anført i svaret på påbuddet om oplysninger, redegøres der ikke for.
E. Egne bidrag
(50)
Ifølge anmeldelsen fra 1997 bestod CWP's egne bidrag til omstruktureringen i finansiering af visse investeringer og et bidrag fra aktionærerne.
(51)
CWP skulle senest den 31. december 2002 have foretaget investeringer for i alt 5,11 mio. EUR (10 mio. DEM). Det må dog slås fast, at denne investeringspligt var blevet aftalt allerede ved privatiseringen den 29. juni 1994, og at det i denne forbindelse ikke var planlagt, at disse investeringer skulle finansieres med private midler.
(52)
I svaret vedrørende indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure oplyste Tyskland, at der i perioden 1994-2000 var blevet foretaget investeringer på 15,7 mio. EUR (30,70 mio. DEM). 7,21 mio. EUR (14,11 mio. DEM) heraf var blevet finansieret med private midler. Det må dog slås fast, at dette beløb omfatter offentligt finansierede foranstaltninger til en værdi af 3,73 mio. EUR (7,3 mio. DEM). Aktionærernes bidrag til disse investeringer beløber sig således til 3,48 mio. EUR (6,81 mio. DEM).
(53)
Hvad angår den anden del af egenbidraget, dvs. aktionærernes bidrag, skulle Vopelius Chemie GmbH ifølge anmeldelsen fra 1997 stille en kredit på 0,15 mio. EUR (0,3 mio. DEM) til rådighed. I svaret vedrørende indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure oplyste Tyskland, at der var tale om lejekøb (»Mietkauf«) af investeringsgoder, for hvilke Vopelius overtog en selvskyldnerkaution.
(54)
I svaret vedrørende indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure gav Tyskland derudover udtryk for, at den indbetalte egenkapital på 288 879 EUR (0,565 mio. DEM) ligeledes skulle betragtes som aktionærernes bidrag til finansiering af investeringerne.
(55)
I svaret på påbuddet om oplysninger opførte Tyskland de foranstaltninger (tabel 6), der efter Tysklands mening skulle kategoriseres som privat finansiering.
Tabel 6
(mio. EUR)
Privat finansiering
Beløb
Kommanditistindskud (BVT)
4,84
Aktionærlån (BVT)
0,15
Aktionærtilskud (BVT)
0,11
Indskud af aktiekapital
0,29
Indtægter fra salthandelen
1,64
Indtægter fra saltanlæggene (endnu ikke modtaget)
1,66
Leverandørkredit (Vopelius)
2,75
I alt
11,44
(56)
Forhøjelsen af den private finansiering kommer ifølge Tysklands oplysninger hovedsageligt fra kapitalbidraget fra BVT, som i december 1998 overtog en atypisk passiv kapitalinteresse i CWP. BVT gav også i marts 2001 et lån og i september 2001 et tilskud. Derudover blev en leverandørkredit fra Vopelius, som blev givet mellem januar 1997 og januar 1998 i form af henstand med betalingen for det råmateriale, som Vopelius havde leveret, og de indtægter, som CWP ville opnå ved salget af fosfatforretningen til TI, af Tyskland anført som investorbidrag.
(57)
Forholdet mellem de foranstaltninger, der er anført i tabel 6, og de omstruktureringsomkostninger, der er beskrevet under betragtning 46-49, er dog uklart.
F. Markedsanalyse
(58)
Traditionelt var CWP producent af industrielt fosfat, og virksomheden fremstillede fosforsyre til eget brug. I henhold til omstruktureringsplanen skulle fosfaters kvalitet forbedres, således at der kunne produceres for fødevareindustrien, og produktion af fosforsyre ved hjælp af vådprocessen skulle indføres. Det kan konstateres, at fosforsyre fremstillet ved hjælp af vådprocessen har samme kvalitet og samme egenskaber som termisk fosforsyre. Der bruges dog forskellige former for råmaterialer ved de to produktionsmetoder, nemlig elementært fosfor ved den termiske metode og MAG ved vådprocessen. Derudover omfatter vådprocessen forskellige procestrin og medfører biprodukter (navnlig raffinat), der skal bearbejdes yderligere.
(59)
Fosforsyre udgør grundlaget for fremstilling af fosfatprodukter, der forudsætter råmateriale med en højere renhedsgrad. Fosforsyre anvendes til fremstilling af fosfatgødning til landbruget og fosfater til fødevareindustrien. Polyfosfater, navnlig natriumtripolyfosfat, anvendes i vaske- og opvaskemidler samt andre rengøringsmidler. De har også forskellige andre industrielle og tekniske anvendelsesmuligheder.
(60)
Af »Chemical Economics Handbook« fra 2002 fremgår det, at efterspørgslen efter termisk fosforsyre er drastisk faldende, fordi der til afledte kemiprodukter foretrækkes fosforsyre fremstillet ved hjælp af vådprocessen. Ydermere er konkurrencen hård på grund af indførsel fra Kina. I forbindelse med talrige fosfatprodukter og direkte anvendelsesmåder, hvor der tidligere var behov for termisk fosforsyre, bliver der nu anvendt fosforsyre fremstillet ved ekstraktion, hvilket giver betydelige omkostningsfordele. Råfosforsyre findes i rigelige mængder til relativt lave priser. Det fremgår endvidere, at der i 2002 stadig var fire producenter af termisk fosforsyre i Vesteuropa, nemlig TI (den største producent), CWP, FEBEX S.A. og Krems Chemie.
(61)
Ifølge de tyske oplysninger er det europæiske marked for fosforsyre og fosfat præget af oligopol, og der findes ingen overkapacitet. Efter CWP's mening er der dog ikke oligopol på det relevante europæiske marked. En række af CWP's konkurrenter deler dette synspunkt, men mener dog også, at der klart er tale om overkapacitet.
(62)
Både Tyskland og CWP mener, at CWP's markedsandel på det samlede vesteuropæiske fosfatmarked (industrielle fosfater og fosfater til fødevarer) er ubetydelig. Denne andel angives til 5,1 % i 2000. Siden 2001 har CWP udelukkende produceret for TI og er altså ikke længere at finde på markedet. Virksomhedens markedsandel er blevet overtaget af TI. Tyskland oplyser også, at TI ikke i lighed med CWP opererer inden for segmentet for specielle fosfater, men kun opererer på markedet for fosfor, fosforsyrer og andre afledte produkter.
(63)
Hvad angår produktionen af fosforsyre, anfører CWP, at virksomhedens produktion på 40 000 tons termisk fosforsyre skal reduceres til 20 000 tons syre fremstillet ved ekstraktion. Den oprindeligt planlagte markedsandel på 6 % for fosforsyre vil blive reduceret til 3 % i Vesteuropa. Da det termiske anlæg er blevet lukket, og ekstraktionsanlægget endnu ikke er driftsklart, producerer CWP på nuværende tidspunkt ikke fosforsyre, og markedsandelen er lig nul.
III. BEGRUNDELSER FOR AT INDLEDE DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
(64)
På grundlag af et annullationssøgsmål indgivet af Prayon-Rupel ophævede Retten i Første Instans i sin dom af 15. marts 2001 Kommissionens beslutning af 16. december 1997 (14) på grund af tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter. Retten i Første Instans fastslog, at Kommissionen skulle have indledt den formelle undersøgelsesprocedure, i betragtning af at det havde været meget vanskeligt at vurdere, hvorvidt støtten er forenelig med fællesmarkedet.
(65)
Efter Rettens mening havde dette været vanskeligt, fordi Kommissionen havde truffet beslutningen uden et tilstrækkeligt kendskab til de tekniske omstruktureringsforanstaltninger. For det første bekræftede Retten i Første Instans, at Kommissionen havde beskrevet de omstruktureringsforanstaltninger, som CWP havde gennemført, fejlagtigt. Kommissionen havde i forbindelse med beskrivelsen af de tekniske omstruktureringsforanstaltninger støttet sig til de oplysninger, som Tyskland havde afgivet i 1997, om at den termiske proces for fremstilling af fosforsyre skulle erstattes med vådprocessen. Men som Retten i Første Instans understregede, er der i de to udkast til en omstruktureringsplan fra henholdsvis maj og oktober 1996, som Tyskland havde indsendt til Kommissionen, ikke tale om at opgive at opgive den termiske proces. For det andet fastslog Retten i Første Instans, at Kommissionen åbenbart havde bedømt den tekniske gennemførlighed og rentabiliteten af omstruktureringsforanstaltningerne forkert. Ifølge Retten i Første Instans dokumenteres dette entydigt ved hjælp af ekspertudtalelse, som sagsøgeren har forelagt.
(66)
I henhold til artikel 233, stk. 1, i EF-traktaten havde Kommissionen pligt til at gennemføre de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af dommen afsagt af Retten i Første Instans. Kommissionen gennemførte en foreløbig undersøgelse af foranstaltningerne til fordel for CWP, herunder de foranstaltninger, der ikke var blevet undersøgt i forbindelse med den foregående beslutning, og fik bekræftet sin opfattelse af, at der var tale om statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1, i EF-traktaten. Kommissionen var dog stærkt i tvivl om, hvorvidt støtten var forenelig med fællesmarkedet. For det første kunne Kommissionen ikke fastslå støttebeløbets nøjagtige størrelse. For det andet gav en foreløbig undersøgelse på grundlag af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder fra 1994 (herefter benævnt benævnt Fællesskabets rammebestemmelser (1994)) (15) anledning til alvorlige betænkeligheder, for så vidt angår støttens forenelighed med fællesmarkedet. Derefter indledte Kommissionen den formelle undersøgelsesprocedure.
IV. BEGRUNDELSER FOR PÅBUDDET OM OPLYSNINGER
(67)
Kommissionen indledte hovedsageligt proceduren på grundlag af oplysninger, der blev forelagt i 1997. Tysklands svar vedrørende påbuddet om oplysninger indeholdt dog enkeltheder om tidligere foranstaltninger, der blev fremstillet som eksisterende støtte (foranstaltning 1-3), og ændringer af bestemte foranstaltninger (foranstaltning 1a og foranstaltning 7a/8a). Derudover kategoriserede Tyskland foranstaltninger, der hidtil havde været betegnet som ad hoc-foranstaltninger, som eksisterende støtte (foranstaltning 9 og 10) efter indledningen af proceduren. På grundlag af de til rådighed værende oplysninger kunne Kommissionen ikke afgøre, om de foranstaltninger, der blev betegnet som eksisterende støtte, rent faktisk er i overensstemmelse med de ordninger, på grundlag af hvilke de påstås at være blevet gennemført. For at kaste lys over dette udstedte Kommissionen den 6. marts 2003 et påbud om oplysninger.
V. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(68)
Efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure indsendte tre af CWP's direkte konkurrenter samt CWP selv bemærkninger, og disse er sammenfattet i det følgende.
A. Bemærkninger fremsat af Prayon-Rupel
(69)
Prayon-Rupel fremsendte en udførlig beskrivelse af begge fremstillingsprocesser (den termiske proces og vådprocessen) og af relevante produkter og markeder. Prayon-Rupel betvivler for det første, at planen kan betragtes som en omstruktureringsplan. En ændring af produktionsmetoden udgør ikke en bæredygtig omstrukturering som omhandlet i Fællesskabets rammebestemmelser (1994). Hvis virksomhedens vanskeligheder skyldes et forsyningsproblem, bliver dette ikke løst ved hjælp af en ændring af produktionsmetoden. Derudover er der ikke forsyningsproblemer, da virksomheden i stedet for at købe fosfor i Kasakhstan kan købe det i Kina, verdens største producent.
(70)
For det andet betvivler Prayon-Rupel omstruktureringsplanens bæredygtighed. Den omstilling fra den termiske proces til vådprocessen, som er beskrevet i det første dokument, kan ikke lade sig gøre. En sådan omstilling ville kræve betydelige investeringer, herunder et helt nyt anlæg, og ikke kun de begrænsede investeringer, som Tyskland har anført. Derudover vil en ændring af produktionsmetoden ikke give et produkt af højere kvalitet; et synspunkt, der deles af Tyskland. Sluttelig betvivler Prayon-Rupel også, at CWP's rentabilitet kan genoprettes, da prognoserne for omsætningen er baseret på yderst optimistiske antagelser, og driftsresultaterne stadig er negative. En ændring af produktionsmetoden med utilstrækkelige investeringer kan kun medføre produkter af ringere kvalitet og dermed yderligere reduktion af overskuddet.
(71)
For det tredje mener Prayon-Rupel, at CWP øger sin kapacitet. I henhold til det første dokument vedrørende omstruktureringen skulle vådprocessen indføres, uden at den termiske proces opgives. Dette betyder ifølge Prayon-Rupel, at kapaciteten fordobles.
(72)
For det fjerde mener Prayon-Rupel, at støtten ikke er begrænset til det nødvendige minimum, og at aktionærernes forpligtelse til at investere 5,11 mio. EUR (10 mio. DEM) efter privatiseringen ikke er knyttet til omstruktureringen, men er hypotetisk og utilstrækkelig.
(73)
Sluttelig betvivler Prayon-Rupel, at omstruktureringsplanen vil blive gennemført i sin helhed. TI’s overtagelse af fosforproduktionen fra CWP bekræfter allerede, at planen ikke gennemføres i sin oprindelige form.
B. Bemærkninger fremsat af Chemische Fabrik Budenheim A. Oetker
(74)
Chemische Fabrik Budenheim A. Oetker (herefter benævnt CFB) betvivlede i sit brev af 20. august 2001 omstruktureringsplanens bæredygtighed. Det kan ikke lade sig gøre at bygge et nyt ekstraktionsanlæg til så lav en pris og på så kort tid, som CWP har planlagt. Dette er efterfølgende blevet bekræftet, da CWP's termiske anlæg er blevet lukket og byggeriet af det nye ekstraktionsanlæg er blevet indstillet. Efter CFB’s mening blev byggeudgifterne til det nye anlæg beregnet for lavt, og derudover råder CWP ikke over den knowhow, som er nødvendig for at anvende en ny proces til fremstilling af fosforsyre. Ydermere oplyser CWP ikke, hvordan de giftige biprodukter, der opstår ved den nye fremstillingsproces, skal bearbejdes. Derudover konstaterer CWP, at TI uden problemer fremstiller fosforsyre ved hjælp af den termiske proces, hvilket modbeviser, at en ændring af fremstillingsprocessen er nødvendig for at genoprette CWP's rentabilitet. CFB betvivler, at der var problemer med forsyningen af elementært fosfor. Fremstilling af fosforsyre i det nye anlæg ville altså ikke reducere omkostningerne ved forhåndsfinansieringen.
(75)
Ydermere konstaterer CFB, at det tætte samarbejde mellem CWP og TI, herunder overdragelse af fosfatforretningen til TI og - efter en vis tid - TI’s ret til at overtage dette forretningsområde fra CWP, giver anledning til at spørge, om støtten ikke i sidste ende kommer TI til gode.
(76)
Ydermere gør CFB opmærksom på, at CWP modtager økonomisk støtte fra sine aktionærer, navnlig BVT Industrie GmbH og TI. Derfor skal der i forbindelse med tildelingen af støtte tages hensyn til CWP's forhold, hvad angår egenkapital.
C. Bemærkninger fremsat af BK Giulini
(77)
BK Giulini anfører i sit brev af 26. september 2001, at CWP ikke har en omstruktureringsplan, og at konceptet er utilstrækkeligt og urealistisk. Ændringen af produktionsmetoden er ikke nødvendig og ud fra et teknisk og økonomisk synspunkt uigennemførlig. Da CWP derudover ikke har til hensigt at opgive den termiske proces, er der i forbindelse med foranstaltningerne tale om driftsstøtte, der ikke er forenelig med fællesmarkedet. Leveringsvanskeligheder og manglende likviditet er ikke tilstrækkelig begrundelse for en omstilling af produktionsprocessen eller en omstrukturering. Den støtte, der er blevet givet, er ikke blevet anvendt til investeringer, men som likviditetstilskud, hvilket har medført markedsforvridninger i Fællesskabet. Overkapacitet på det europæiske marked for fosforsyre anføres som endnu et argument mod støtten til CWP.
(78)
Derudover fremfører BK Giulini, at den støtte, som Tyskland har givet, bevisligt ikke har bidraget til genoprettelse af CWP's rentabilitet. På trods af støtten har virksomheden haft tab siden 1998. Aftalen mellem CWP og TI er et bevis på, at omstruktureringsforanstaltningerne er slået fuldstændig fejl.
(79)
Derudover er TI efter BK Giulinis mening den egentlige støttemodtager.
D. Bemærkninger fremsat af CWP
(80)
Ved brev af 21. september 2001 og 6. februar 2002 fremsendte Tyskland oplysninger om CWP's reaktion på, at den formelle undersøgelsesprocedure var blevet indledt. I brevet af 8. oktober 2002, hvormed Tyskland fremsendte CWP's svar på ovennævnte tredjeparters bemærkninger, tog CWP stilling til de betænkeligheder, som Kommissionen og alle andre interesserede parter gav udtryk for, da den formelle undersøgelsesprocedure blev indledt.
(81)
Hvad angår omstruktureringsplanen forklarer CWP, at der er to hovedmål med omstruktureringen: udvidelse af udbuddet af fosfatprodukter og tilvejebringelse af et bredere råstofgrundlag i form af billige alternativer til fosfor. Der er ikke blevet ændret ved disse mål i løbet af hele omstruktureringsprocessen, selv om planen reelt er blevet ændret flere gange.
(82)
Hvad angår de spørgsmålstegn, der sættes ved omstruktureringsforanstaltningerne, mener CWP, at der kan opnås en udvidelse af udbuddet af fosfatprodukter gennem installation af et nyt hvirvelstrømsanlæg (Wirbelschichttrockner) til fremstilling af vandfri fosfater. Hvad angår udvidelsen af råstofgrundlaget, det andet mål, fastslår CWP, at man med ekstraktionsanlægget kan fremstille de samme produkter i samme kvalitet og til lavere priser end ved den termiske proces uden at være afhængig af, at en tredjepart leverer elementært fosfor.
(83)
Hvad angår CFB’s bemærkning om, at TI uden problemer fremstiller fosforsyre ved hjælp af den termiske proces, forklarer CWP, at TI ikke er afhængig af leverancer af elementært fosfor, da virksomheden selv fremstiller dette. TI kan også holde især udgifterne til elektricitet (som udgør den største del af produktionsomkostningerne for elementært fosfor) nede, da en af TI’s aktionærer driver et kernekraftværk og kan levere strøm til TI til præferencepriser. Derfor befinder TI sig i en helt anden situation end CWP.
(84)
Hvad angår de spørgsmål, der stilles ved muligheden for at gennemføre omstruktureringsforanstaltningerne, forklarer CWP, at de foranstaltninger, der er blevet iværksat, udgør en klassisk virksomhedsomstrukturering. Beslutningen om at bygge de to anlæg vil medføre, at der opnås et overskud. Det forventes først og fremmest, at man med ekstraktionsanlægget kan opnå en reduktion af produktionsomkostningerne på 7 % i forhold til omkostningerne forbundet med den termiske proces og et afkast af nettokapitalen på 23 %. De første test viste, at der med ekstraktionsanlægget kan fremstilles fosforsyre af samme kvalitet som med den termiske proces. Derudover konstaterer CWP, at andre konkurrenter, navnlig Prayon-Rupel, har meddelt, at der skal bygges et ekstraktionsanlæg, der er seks gange større end CWP's anlæg. Forsinkelserne med hensyn til byggeriet af ekstraktionsanlægget skyldes leveringsproblemer og ikke, at det er umuligt at bygge anlægget. 90 % af anlægget er nu færdig, og der findes en virksomhed, der er interesseret i at få licens til CWP's knowhow.
(85)
Ydermere mener CWP, at der ikke er tale om konkurrenceforvridning. CWP henviser til, at CRU International Ltd i en ajourføring af undersøgelsen »The Market for Industrial and Food Phosphates« for perioden 1998-2002 forudsiger, at mens der i 2003 sandsynligvis er samlet kapacitet nok til at møde efterspørgslen, vil der stadig være betydelige regionale skævheder, der skal udlignes. Hvad angår industrielle fosfater og fosfater til fødevarer, er der kun overkapacitet på papiret, da anlæggene ifølge undersøgelsen er i meget dårlig stand og skal fornys. Ydermere er CWP's markedsandel på de relevante markeder som beskrevet under betragtning 62 og 63 ubetydelig. Desforuden har CWP aldrig solgt til priser, der ligger under markedsprisen.
(86)
CWP anfører også, at BK Giulini ikke er en direkte konkurrent. Virksomheden, som fremstiller specielle fosfater, købte i 2000 mere end to tredjedele af CWP's fosfatproduktion og var interesseret i at overtage produktionsområderne fosforsyre og fosfater fra CWP. Støtten har efter CWP's mening ingen betydning for BK Giulini.
(87)
Hvad angår egne bidrag til omstruktureringen fastslår CWP, at virksomheden på grund af de store udgifter til råmaterialer ikke var i stand til at finansiere omstruktureringsplanen udelukkende med egne midler. Den ydede dog et betydeligt beløb. De investeringer, der er finansieret privat, beløber sig ifølge CWP til 5,11 mio. EUR (10 mio. DEM). Alle de lån, som virksomheden er blevet ydet - herunder også de lån, der er sikret ved hjælp af finansielle garantier fra BvS og delstaten - skal betragtes som egne bidrag til omstruktureringen, fordi CWP betaler renter, og fordi det er meningen, at de skal tilbagebetales ved hjælp af indtægterne fra salget af fosfatproduktionsanlæggene til TI.
(88)
Med hensyn til støttemodtagerens identitet fastslår CWP, at virksomheden ikke udgør en del af TI. Efter salget af fosfatforretningen til TI vil der være to uafhængige virksomheder på CWP's område: TI vil stå for fosfatforretningen, og CWP for produktionen af fosforsyre. CWP har ikke, som CFB giver udtryk for, på noget tidspunkt leveret termisk fosforsyre til TI. Derudover er CWP den eneste støttemodtager.
VI. BEMÆRKNINGER FREMSAT AF TYSKLAND
(89)
I sit svar vedrørende indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure fremsendte Tyskland de oplysninger angående ændring af omstruktureringsplanen, som der er redegjort for under betragtning 42-44. Som beskrevet under betragtning 17-34 forelagde Tyskland også oplysninger om samtlige offentlige finansielle foranstaltninger, som blev gennemført til fordel for virksomheden i forbindelse med privatiseringen og omstruktureringen. De under betragtning 50-57 anførte oplysninger om egne bidrag til omstruktureringen samt virksomhedens årsberetninger for årene 1994-2000 og markedsoplysninger blev ligeledes forelagt. Hvad angår tredjeparternes bemærkninger, henviser Tyskland til CWP's reaktion, som blev fremsendt ved brev af 8. oktober 2002.
(90)
I svaret vedrørende påbuddet om oplysninger forelagde Tyskland oplysninger om eksisterende støtteforanstaltningers forenelighed med de ordninger, på grundlag af hvilke de angiveligt blev gennemført. Tyskland mente derudover, at der skulle foretages en opdeling af sagen mellem henholdsvis forretningsområdet fosfater, som efter Tysklands mening blev omstruktureret med held, og CWP's øvrige forretningsområder, hovedsageligt produktionen af fosforsyre på ekstraktionsanlægget, som forventes at blive effektiv, så snart TI har betalt den del af købsprisen, som stadig er udestående.
VII. VURDERING
A. Indledning
(91)
En række af de foranstaltninger, der skal bedømmes, blev allerede undersøgt i forbindelse med den foregående beslutning, som blev annulleret af Retten i Første Instans. Ved planens påbegyndelse var en række af disse foranstaltninger blevet anmeldt i overensstemmelse med artikel 93, stk. 3, i EF-traktaten (nu artikel 88, stk. 3, i EF-traktaten), mens andre var blevet iværksat, før Kommissionen havde truffet en beslutning. Et antal andre foranstaltninger blev ikke undersøgt i forbindelse med den beslutning, som blev annulleret, eller blev forlænget eller udvidet efter beslutningen.
(92)
I forbindelse med undersøgelsen af de enkelte foranstaltninger vil Kommissionen, hvad angår de anmeldte foranstaltninger, tage hensyn til forholdene på tidspunktet for den første beslutning, og hvad angår de foranstaltninger, der ikke er blevet anmeldt, vil den tage hensyn til forholdene i den periode, hvor de finansielle støtteforanstaltninger blev gennemført. Kommissionen skal dog foretage en samlet vurdering af omstruktureringen, hvor der tages hensyn til den relevante udvikling i sagen indtil tidspunktet for gennemførelsen af de sidste foranstaltninger.
B. Virksomheden
(93)
Som reaktion på påbuddet om oplysninger fremlagde Tyskland udførlige oplysninger om CWP's ejerforhold. Det fremgår af disse, at CWP i 2002 sammen med Vopelius-gruppen, herunder Thilo von Vopelius, som råder over 75,2 % af kapitalen, beskæftigede 100 medarbejdere, rådede over aktiver til en værdi af 25,81 mio. EUR (50,48 mio. DEM) og havde en omsætning på 22,36 mio. EUR (43,73 mio. DEM). Dermed bliver det loft, der er fastlagt i Kommissionens henstilling 96/280/EF af 3. april 1996 vedrørende definitionen af små og mellemstore virksomheder (16), ikke overskredet.
(94)
Hvad angår BvT-gruppen, som råder over de øvrige 24,8 % af kapitalen, meddeler Tyskland, at denne gruppe skal betragtes som en institutionel investor, da den kun stiller risikokapital til rådighed uden at udøve kontrol over CWP's operationelle drift. Følgelig kan CWP placeres i SMV-kategorien. CWP har også i årene før 1997 (det første år, for hvilket der foreligger fuldstændige oplysninger) opfyldt SMV-kriterierne.
(95)
På grundlag af de til rådighed værende oplysninger konstaterer Kommissionen, at CWP efter indgåelse af aftalen med TI i februar 2001 ikke synes at have fået stillet finansielle foranstaltninger til rådighed fra statens side. Kommissionen har derudover taget den ekspertudtalelse, som AnChem Consult har udarbejdet, og som Tyskland har fremsendt, til efterretning, og af denne fremgår det, at aftalen blev indgået på grundlag af en åben og gennemsigtig proces, hvor alle relevante virksomheder på markedet i Europa fik mulighed for at afgive tilbud, at TI’s tilbud blev udvalgt som det bedste og økonomisk mest bæredygtige, og at salgsprisen svarer til markedsprisen. Følgelig mener Kommissionen, at den statsstøtte, som er blevet ydet CWP, hverken direkte eller indirekte er kommet TI til gode.
C. Eksisterende støtte
(96)
En række foranstaltninger udgør angiveligt eksisterende støtte og skal ikke vurderes af Kommissionen igen. Disse foranstaltningers forenelighed med de ordninger, på grundlag af hvilke de angiveligt er blevet gennemført, skal derimod undersøges.
(97)
Foranstaltning 1, 2 og 3: Da virksomheden på tidspunktet for privatiseringen beskæftigede ca. 70 medarbejdere, falder den støtte, der er blevet givet i denne sammenhæng, ind under THA-ordning N 768/94 (17). Kommissionen erkender, at virksomheden beskæftigede under 250 personer på tidspunktet for privatiseringen. Derfor skulle Kommissionen ikke underrettes om disse foranstaltninger, og de skal kategoriseres som eksisterende støtte.
(98)
Foranstaltning 1a: Da den finansielle garanti falder ind under THA-ordningen, holdt man sig allerede fra begyndelsen for øje, at den finansielle garanti kunne ændres til et lån eller et tilskud, da virksomheden allerede på daværende tidspunkt befandt sig i vanskeligheder. Denne mulighed anerkendes i samtlige tre THA-ordninger, som udgør grundlaget for den finansielle garanti. Af beslutningen vedrørende THA-ordning E 15/92 fremgår det udtrykkeligt, at lån og finansielle garantier fra THA's side i stigende grad egner sig til at blive ændret til tilskud (18). Konvertering af den finansielle garanti til et lån eller et tilskud var allerede omfattet af THA-ordningen og kan derfor ikke kategoriseres som ny støtte.
(99)
Foranstaltning 9 og 10: Efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure meddelte Tyskland for første gang, at disse finansielle garantier var blevet ydet på grundlag af et program, som Kommissionen havde godkendt til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (19). Kommissionen kan konstatere, at alle programmets betingelser for ydelse af finansielle garantier er opfyldt i denne sag. Det skal understreges, at ordningen blev indført, før Fællesskabets rammebestemmelser (1994) trådte i kraft, og at det i disse rammebestemmelser ikke kræves af medlemsstaterne, at de skal sørge for overensstemmelse mellem deres eksisterende støtteordninger og de nye regler (jf. punkt 2.5 i Fællesskabets rammebestemmelser (1994)). Derudover har Kommissionen ikke undersøgt den pågældende ordning efter vedtagelsen af Fællesskabets rammebestemmelser (1994). Dette forklarer, hvorfor foranstaltning 9 og 10 er acceptable inden for rammerne af rednings- og omstruktureringsprogrammet, men ikke er i overensstemmelse med Fællesskabets rammebestemmelser (1994). Følgelig kan disse foranstaltninger kategoriseres som eksisterende støtte, som ikke skal vurderes igen.
(100)
Foranstaltning 11: Der blev ydet investeringstilskud på 1,94 mio. EUR (3,8 mio. DEM) på grundlag af et støtteprogram, som Kommissionen har godkendt som regional investeringsstøtte (20). I svaret vedrørende påbuddet om oplysninger gjorde Tyskland opmærksom på, at det ville blive sikret, at kumulationsreglerne overholdes i forbindelse med tildelingen af regional støtte til CWP, og at loftet for regional støtte til SMV’er respekteres. Kommissionen betragter derfor foranstaltningen som eksisterende støtte. Derudover var støtteforanstaltningen ikke blevet vedtaget, da den formelle undersøgelsesprocedure blev indledt.
(101)
Foranstaltning 12: Investeringstilskud på 0,36 mio. EUR (0,7 mio. DEM), der blev ydet som regional investeringsstøtte på grundlag af støtteprogrammer, som Kommissionen havde godkendt. I svaret vedrørende påbuddet om oplysninger gjorde Tyskland opmærksom på, at det ville blive sikret, at kumulationsreglerne overholdes i forbindelse med tildelingen af regional støtte til CWP, og at loftet for regional støtte til SMV’er respekteres. Kommissionen betragter derfor foranstaltningen som eksisterende støtte. Derudover var støtteforanstaltningen ikke blevet vedtaget, da den formelle undersøgelsesprocedure blev indledt.
(102)
Følgelig går Kommissionen på grundlag af de foreliggende oplysninger ud fra, at foranstaltning 1 (herunder 1a), 2 og 3 samt foranstaltning 9, 10, 11 og 12 kan kategoriseres som eksisterende støtte, som Kommissionen ikke skal vurdere igen. Der bliver dog taget hensyn til beløbene i forbindelse med vurderingen af den samlede støttes proportionalitet.
D. Øvrig statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1, i EF-traktaten
(103)
I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. De finansielle foranstaltninger til fordel for CWP har givet virksomheden fordele, som en virksomhed i vanskeligheder på markedet ikke havde kunnet opnå. Der skal mindes om, at CWP i 1997 stod umiddelbart foran en konkurs, og at ingen private investorer var rede til at stille den nødvendige finansiering til rådighed for CWP. Da der også handles med de produkter, som CWP fremstiller, og CWP's konkurrenter er på markedet i andre medlemsstater, truer foranstaltningerne med at fordreje konkurrencen og at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(104)
Foranstaltningerne finansieres ved statsmidler og stilles til rådighed af henholdsvis THA/BvS og delstaten Sachsen-Anhalt. THA blev oprettet som et offentligretligt organ med ansvar for privatiseringen af virksomheder, som tidligere havde været statsejet i DDR, og hørte direkte under det tyske finansministerium. BvS er som det offentlige organ, der efterfulgte THA, også et offentligretligt organ. Dermed må foranstaltningerne betragtes som statslige. De udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1, i EF-traktaten og skal dermed vurderes.
(105)
Foranstaltning 4, 5, 6, 7 og 8: Disse foranstaltninger, dvs. eftergivelse af købsprisen og påløbne renter, investeringstilskuddet og begge finansielle garantier på 20 % fra BvS, blev gennemført uden for rammerne af støtteordningerne; de udgør derfor ad hoc-støtte og skal altså vurderes. Dette bestrides ikke af Tyskland.
(106)
Foranstaltning 7a/8a: Efter Tysklands opfattelse skal forlængelsen af de finansielle garantier og den efterfølgende konvertering til lån og tilskud ikke betragtes som ny støtte. Dette spørgsmål ville dog kun være relevant, hvis der i forbindelse med foranstaltning 7 og 8 var tale om eksisterende støtte, hvilket ikke er tilfældet. Da foranstaltning 7 og 8 skal vurderes som ad hoc-støtte, indgår foranstaltning 7a og 8a i vurderingen af foreneligheden af foranstaltning 7 og 8.
(107)
De finansielle garantier i forbindelse med foranstaltning 7 (inkl. 7a) og foranstaltning 8 (inkl. 8a) har givet CWP mulighed for at opnå lån på gunstigere vilkår, end der normalt kan opnås på de finansielle markeder. Kommissionen betragter støtteelementet i den finansielle garanti, der blev ydet i forbindelse med foranstaltning 7, og i den finansielle garanti, der blev ydet i forbindelse med foranstaltning 8, betragtes af som værende forskellen mellem den rentesats, som CWP havde skullet betale i forbindelse med et lån på markedsvilkår (dvs. uden finansiel garanti), og den rentesats, som reelt gjaldt for det sikrede lån. Da CWP på det tidspunkt, hvor de finansielle garantier og lånet blev ydet, var i store finansielle vanskeligheder, kan støtteelementet udgøre op til 100 % af de finansielle garantier, da CWP ikke havde kunnet opnå lån uden finansielle garantier. I henhold til Kommissionens meddelelse om metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (21) skal referencesatsen afspejle den gældende gennemsnitlige rentesats i de forskellige medlemsstater for mellem- og langfristede lån med normal sikkerhed. Ydermere fremgår det af meddelelsen, at den således fastsatte referencesats er en minimumssats, der kan forhøjes i tilfælde af særlige risici (f.eks. en virksomhed i vanskeligheder). I dette tilfælde kan forhøjelsen være på 400 basispoint eller mere. Derfor mener Kommissionen i det foreliggende tilfælde, at CWP uden de finansielle garantier mindst havde skullet betale en rentesats svarende til referencesatsen plus 400 basispoint. De enkelte finansielle garantiers støtteelement består derfor af forskellen mellem referencesatsen plus 400 basispoint og den rentesats, der skulle betales for det lån, som blev sikret med den finansielle garanti.
(108)
Lignende overvejelser gælder for konverteringen af de finansielle garantier til lån ydet af BvS. Efter Kommissionens opfattelse blev lånene ydet til en rentesats, der er lavere end den rentesats, som CWP kunne opnå på markedet. Støtteelementet i BvS-lånet i forbindelse med foranstaltning 7 (inkl. 7a) og BvS-lånet i forbindelse med foranstaltning 8 (inkl. 8a) består altså af forskellen mellem den rentesats, som CWP havde kunnet opnå på markedet i forbindelse med et sådant lån, og den rentesats, som skulle betales for det lån, der blev ydet af BvS. Efter Kommissionens opfattelse havde CWP skullet betale en rentesats, der mindst svarer til referencesatsen plus 400 basispoint. De enkelte låns støtteelement består altså af forskellen mellem referencesatsen plus 400 basispoint og den rentesats, der rent faktisk skulle betales for det lån, der blev ydet.
E. Forenelighed
(109)
Foranstaltning 4, 5, 6, 7 (inkl. 7a) og 8 (inkl. 8a) skal Kommissionen vurdere som ad hoc-støtte. Artikel 87, stk. 2 og 3, i EF-traktaten indeholder bestemmelser om undtagelser fra det overordnede forbud mod støtte i artikel 87, stk. 1.
(110)
Undtagelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 2, finder ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde, da der hverken er tale om støtte af social karakter til enkelte forbrugere eller om støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder, eller om støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Tysklands områder, som er påvirket af Tysklands deling. Tyskland har ikke gjort disse undtagelsesbestemmelser gældende.
(111)
Artikel 87, stk. 3, litra a) og c), i EF-traktaten indeholder yderligere undtagelsesbestemmelser. Da hovedmålet med støtten ikke er regional udvikling, men genoprettelse af den langsigtede rentabilitet for en virksomhed i vanskeligheder, kan der i dette tilfælde kun være tale om godkendelse af omstruktureringsstøtten. Hvad angår omstruktureringsstøtte, henvises der navnlig til undtagelsesbestemmelsen i artikel 87, stk. 3, litra c), i EF-traktaten.
(112)
Til brug ved vurderingen af rednings- og omstruktureringsstøtte har Kommissionen udgivet Fællesskabets rammebestemmelser (1994) (22), som finder anvendelse i dette tilfælde (23). Betingelserne for anvendelse af Fællesskabets rammebestemmelser (1994) undersøges nedenfor.
(113)
Ingen af de andre grundlag for forenelighed, navnlig ikke Fællesskabets rammebestemmelser for f.eks. forskning og udvikling, miljøbeskyttelse, små og mellemstore virksomheder, beskæftigelse og uddannelser eller risikokapital, kan efter Kommissionens mening anvendes.
(114)
I henhold til punkt 2.1 i Fællesskabets rammebestemmelser (1994) skal de finansielle svagheder hos en virksomhed, der modtager støtte til omstruktureringen, skyldes utilfredsstillende effektivitet på et tidligere tidspunkt og ugunstige fremtidsudsigter. De typiske symptomer er ofte faldende indtjeningsevne eller voksende underskud, faldende omsætning, voksende lagerbeholdninger, overskudskapacitet, faldende cash flow, stigende gældsætning, stigende finansieringsudgifter og faldende nettoformue.
(115)
På det tidspunkt, hvor CWP blev givet støtte, havde virksomheden et voksende underskud, og den stod over for alvorlige likviditetsproblemer som beskrevet indgående ovenfor. Derfor mener Kommissionen, at CWP på det tidspunkt, hvor virksomheden blev givet støtte, kunne betegnes som en virksomhed i vanskeligheder.
(116)
Det er en absolut betingelse, at omstruktureringsplanen inden for et rimeligt tidsrum og på basis af en realistisk vurdering af virksomhedens fremtidige driftsvilkår skal kunne gøre virksomheden rentabel på længere sigt. Omstruktureringsstøtten må derfor være betinget af en bæredygtig omstruktureringsplan. En omstruktureringsplan omfatter normalt omorganisering og rationalisering af forretningsområderne på et mere effektivt grundlag. Der skal bl.a. tages hensyn til de forhold, der forårsagede vanskelighederne.
(117)
I CWP's tilfælde kan det konstateres, at en første omstrukturering efter privatiseringen slog fejl. Der blev i 1997 gennemført endnu en omstrukturering på grundlag af de to dokumenter, der henvises til under betragtning 40 og 41. På trods af forskellene mellem de to omstruktureringer var strategien åbenbart rettet mod at indføre vådprocessen, hvilket nødvendiggjorde etableringen af et ekstraktionsanlæg, som gør det muligt at anvende MGA som råmateriale og mindsker behovet for at købe elementært fosfor til en høj pris. Derudover skulle kvaliteten af det vigtigste slutprodukt, fosfat, forbedres. De to mål var forbundet med hinanden: CWP kunne kun opnå en rentabel produktion af fosfat på grundlag af råmaterialer, som er tilgængelige i større mængder og til gunstigere priser, ved hjælp af vådprocessen. For at kunne fastslå om strategien fra 1996 var bæredygtig, er det nødvendigt at vurdere de foranstaltninger, der havde indførelse af vådprocessen som formål.
(118)
Som det fremgår af Prayon-Rupels ekspertudtalelse, kan den nye produktionsmetode ikke indføres ved hjælp af beskedne ændringer af de bestående anlæg. Vådprocessen kræver helt andre anlæg end den termiske proces og nødvendiggør bl.a. for- og efterbehandling af produktet, herunder defluoridering, koncentrering, blegning osv. Disse faser var der ikke taget højde for i strategien fra 1996. Forbehandlingsfasen blev indført i december 1997, hvor projektet allerede var blevet iværksat, efter at en række laboratorieforsøg havde påvist nødvendigheden heraf. Sådanne forsøg burde have været gennemført, før projektet blev påbegyndt, således at de kunne have været anvendt som grundlag for beregningen af de samlede udgifter. I DLM-undersøgelsen vedrørende muligheden for etablering af anlægget fra november 1997 nævnes nødvendigheden af at forbehandle fosforsyren i forbindelse med vådprocessen også. Denne undersøgelse burde have været gennemført før udarbejdelsen af omstruktureringsplanen og have været anvendt som grundlag for beregning af omkostningerne og finansieringsbehovet i forbindelse med omstruktureringen. Efterbehandlingen blev først indført i begyndelsen af 1999, på trods af at CWP oplyser, at den kun blev nødvendig, fordi virksomhedens leverandør ikke længere kunne levere syre af en passende kvalitet. Kommissionen er dog ikke af samme opfattelse: Aftalen mellem CWP og leverandøren er fra juli 1998, mens planen blev udarbejdet i 1996. Det skulle således allerede i 1996 have stået klart, at en efterbehandlingsfase var nødvendig, navnlig for at få produkter med en høj renhedsgrad til fødevareindustrien i overensstemmelse med CWP's planer. For- og efterbehandlingen forudsætter også større anlæg, hvilket CWP konstaterede i 1999. Dette burde også have været forudset fra begyndelsen.
(119)
Derudover findes der i dokumenterne fra 1996, som er grundlaget for omstruktureringsplanen, ingen tilfredsstillende løsning på problemet vedrørende det yderst giftige raffinat. Dette problem nævnes overhovedet ikke og nævnes heller ikke i anmeldelsen fra 1997. I DLM-undersøgelsen vedrørende muligheden for etablering af anlægget fra november 1997 hedder det, at fosfat udvundet af (fosforsyreholdigt) raffinat har et for højt indhold af metal, og at det skal fastlægges, hvor stort et indhold der kan accepteres. Med andre ord peges der i undersøgelsen på et problem og en mulig løsningsmodel, men løsningen er ikke angivet. Senere håbede CWP vel på, at raffinatet kunne sælges, men måtte konstatere, at der ikke var nogen efterspørgsel, hvilket bidrog til den akutte finansielle krise i 2000. Allerede i udarbejdelsesfasen i 1996 burde det have været klart, at der skulle findes en løsning på problemet vedrørende det giftige raffinat. Hvis denne løsning bestod i at sælge det, burde det have været undersøgt ved hjælp af en markedsundersøgelse, om dette overhovedet ville være muligt. I dokumenterne fra 1996 og 1997 bliver problemet ikke engang nævnt.
(120)
På grund af den utilstrækkelige planlægning af de tiltag, som var nødvendige for at nå målet, blev omkostningerne i forbindelse med investeringsprogrammet og navnlig ekstraktionsanlægget helt klart undervurderet. Tyskland deler ikke dette synspunkt og forelagde en undersøgelse vedrørende omkostningerne forbundet med ekstraktionsanlægget, som DLM havde gennemført. I det fire sider lange dokument, der er baseret på teoretiske beregninger, som skal dokumenteres ved hjælp af praktiske test, findes der kun en liste over omkostninger forbundet med fremstilling af fosforsyre ved hjælp af vådprocessen. Der bliver ikke givet et overslag over de omkostninger, der er forbundet med at bygge selve anlægget. Derfor vurderes det stadig, at omkostningerne forbundet med investeringsprogrammet og navnlig ekstraktionsanlægget ikke er blevet beregnet med den rette omhu i forbindelse med fastlæggelsen af omstruktureringsstrategien. Dette bekræftes efterfølgende, idet omkostningerne blev stærkt undervurderet. Det ekstraktionsanlæg, som man planlagde at bygge i 1996, og som skulle koste 3,07 mio. EUR (6 mio. DEM), havde indtil 2000/2001, hvor arbejdet blev indstillet på grund af likviditetsmangel, kostet 7,72 mio. EUR (15,1 mio. DEM). De samlede investeringer, som efter planen fra 1996 skulle beløbe sig til 7,67 mio. EUR, var i 2000/2001 steget til 17,93 mio. EUR.
(121)
Den manglende faktiske planlægning, for så vidt angår omstruktureringsforanstaltningerne og investeringsomkostningerne, medførte uvægerligt, at ekstraktionsanlægget ikke blev færdigt til 1998, og at CWP ikke havde genoprettet sin rentabilitet i 2000, som det oprindeligt var planlagt. I 2000 havde CWP ikke tilbagebetalt nogen af de lån, som virksomheden var blevet ydet, ekstraktionsanlægget var langt fra at være færdigt, virksomheden var stadig afhængig af elementært fosfor og stod over for en truende konkurs. Man kan således gå ud fra, at omstruktureringsstrategien fra 1996 var slået fejl i 2000.
(122)
Tyskland er dog af en anden mening. Set fra tysk side har CWP afsluttet omstruktureringen af dette forretningsområde på vellykket vis, idet virksomheden undgik konkurs ved at sælge fosfatforretningen til TI. Omstruktureringen af forretningsområdet fosforsyre vil efter Tysklands opfattelse blive afsluttet på vellykket vis, så snart TI har betalt den udestående del af købsprisen, da CWP så vil kunne færdiggøre det innovative ekstraktionsanlæg og genetablere sin rentabilitet. Til støtte for denne påstand vedlagde Tyskland en ekspertudtalelse fra Dr. Scheibitz af 25. juli 2000. Tyskland konkluderer, at den oprindelige strategi var vellykket, og - selv om Kommissionen ikke deler denne opfattelse - at ændringerne af den oprindelige plan har sikret CWP's rentabilitet.
(123)
Kommissionen kan ikke acceptere denne opfattelse. For det første kan CWP's omstrukturering ikke opdeles i to forretningsområder (fosfat og fosforsyre): Der var tale om en virksomhed, som var i vanskeligheder, og der blev udarbejdet en omstruktureringsstrategi for den. Derudover hænger omstruktureringen af de to områder sammen: En effektiv fosfatproduktion var kun mulig, hvis CWP kunne forlade sig på en rentabel produktion af fosforsyre. Selv hvis CWP udvidede udbuddet af produkter og potentielt også formåede at forbedre kvaliteten af fosfatet, ville det ikke på noget tidspunkt være muligt at opnå en effektiv produktion, fordi virksomheden stadig var afhængig af elementært fosfor. Det forhold, at CWP for at undgå en truende konkurs trak sig tilbage fra sit traditionelle marked ved at sælge fosfatforretningen, kan ikke betragtes som en vellykket omstrukturering, men er derimod bevis for, at den oprindelige plan slog fejl. Derudover kan det konstateres, at omstruktureringen ikke blev tilendebragt. Ekstraktionsanlægget, som efter planen skulle have været færdigt i 1998, dvs. før »salget« af fosfatforretningen til TI, kan endnu ikke tages i drift, og anlæggene til fremstilling af fosforsyre ved hjælp af den termiske proces er blevet lukket. Kommissionen kan ikke betragte dette som en ændring af den oprindelige omstruktureringsplan: Det står klart, at den oprindelige strategi var slået fuldstændig fejl i 2000, og at CWP siden da har befundet sig i en helt anden situation.
(124)
Kommissionen kan heller ikke være enig med Tyskland i, at den modificerede strategi har forbedret CWP's chancer for at overleve. Kommissionen konstaterer, at der i ekspertudtalelsen fra Dr. Scheibitz, som Tyskland forelægger som dokumentation for den tekniske gennemførlighed af ekstraktionsanlægget, peges på to hovedproblemer. For det første kan anlægget ikke drives, hvis ikke problemet med raffinatet bliver løst. For det andet har CWP åbenbart ikke planlagt nogen pilotfase, som klart kunne vise, om der var problemer med anlægget. Som det kunne forventes, stod CWP, kort efter at ekspertudtalelsen var blevet udarbejdet, umiddelbart foran en konkurs. Det fremgår af de foreliggende oplysninger, at problemet med raffinatet ikke er blevet løst. Selv hvis CWP færdiggør anlægget, kan der uden en pilotfase opstå yderligere problemer. Sluttelig konstaterer Kommissionen, at CWP er en lille aktør på et vanskeligt og stærkt koncentreret marked, som beherskes af store virksomheder som Rhodia, Astaris, Prayon og TI. CWP har åbenbart ikke let adgang til finansiering og lider under en kronisk likviditetsmangel. Selv færdiggørelse af ekstraktionsanlægget ville ikke automatisk kunne sikre virksomhedens overlevelse.
(125)
Sluttelig mener Kommissionen, at strategien fra 1996 ikke var planlagt omhyggeligt, at visse faser manglede, og at omkostningerne blev undervurderet. En sådan strategi kunne ikke sikre genoprettelse af rentabiliteten på langt sigt. De talrige ændringer af planen bekræfter dette. Det er derfor ikke overraskende, at CWP på det tidspunkt, hvor omstruktureringen skulle have været afsluttet på vellykket vis, stod umiddelbart foran en konkurs. Kommissionen mener ydermere, at strategien fra 1996, som støtten blev ydet til, var slået fuldstændig fejl i 2000, og at der ikke er garanti for, at CWP kan overleve på længere sigt. Følgelig er betingelserne i punkt 3.2.2., nr. i), i Fællesskabets rammebestemmelser (1994) klart ikke opfyldt.
(126)
Støttens størrelse og intensitet skal være begrænset til det for omstruktureringen strengt nødvendige minimum og stå i forhold til de fordele, der forventes fra Fællesskabets synspunkt. Støttemodtagerne vil derfor normalt skulle yde et betydeligt bidrag til omstruktureringsprogrammet af egne midler eller gennem finansiering udefra på markedsvilkår. Desuden skal støtten ydes på en sådan måde, at virksomheden ikke modtager overskydende likviditet, som kan anvendes til aggressive og markedsfordrejende aktiviteter på aktivitetsområder uden tilknytning til omstruktureringsprocessen.
(127)
Ifølge Tysklands oplysninger fra 1997 skulle omstruktureringsomkostningerne beløbe sig til i alt 12,88 mio. EUR, som det fremgår af tabel 4. I svaret vedrørende indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure oplyste Tyskland, at de samlede omkostninger forbundet med omstruktureringen beløber sig til 18,87 mio. EUR, som det fremgår af tabel 5.
(128)
To poster nævnes i anmeldelsen fra 1997 som støttemodtagerens bidrag til omstruktureringen: finansiering af investeringer på 5,11 mio. EUR (10 mio. DEM) og aktionærernes bidrag, der oprindeligt var på 0,15 mio. EUR (0,3 mio. DEM). Som det blev konstateret ved indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure, var investeringspligten, som blev accepteret to år før påbegyndelse af omstruktureringen, en forudsætning for privatiseringen i 1994 og ikke et bidrag til omstruktureringen i 1996. Derudover omfattede denne investeringspligt kun, at der skulle gennemføres investeringer for 5,11 mio. EUR. Derfor kan denne pligt ikke betragtes som et privat investorbidrag til omstruktureringen i 1996.
(129)
Lån, der er sikret med statslige finansielle garantier, kan ikke betragtes som private investorbidrag, som CWP påstår.
(130)
I svaret vedrørende påbuddet om oplysninger anfører Tyskland en leverandørkredit fra Vopelius som investorbidrag. Det kan konstateres, at der i den forbindelse ikke er tale om en kredit som sådan, men om en udskydelse af betalingen for leverancer af råmaterialer fra Vopelius på flere uger. Det beløb på 2,75 mio. EUR, som Tyskland anfører som investorbidrag, er i virkeligheden Vopelius’ uindfriede fordring fra januar 1998. Fordringens størrelse varierer konstant. I januar 1997 var den på 0,73 mio. EUR, hvorefter den i april faldt til 0,4 mio. EUR, før den i januar 1998 igen steg. Denne kortvarige udskydelse af betalingen vedrørende forpligtelser, der ikke har noget at gøre med finansieringen af omstruktureringsomkostningerne, kan ikke betragtes som egne bidrag til omstruktureringen.
(131)
De andre foranstaltninger, der nævnes som egne bidrag i Tysklands svar vedrørende påbuddet om oplysninger, er fra tiden efter 1998 og vedrører altså ikke den støtte, der blev givet i slutningen af 1996/begyndelsen af 1997, eller den oprindelige omstruktureringsplan.
(132)
Selv hvis Kommissionen tog hensyn til de planlagte omstruktureringsomkostninger, som de oprindeligt var blevet anmeldt af Tyskland (12,88 mio. EUR), og anerkendte virksomhedens tegnede kapital på 0,29 mio. EUR samt de 0,15 mio. EUR, der i anmeldelsen fra 1997 anføres som aktionærernes egne bidrag, ville den komme frem til, at egne bidrag kun udgør 3,4 % af omstruktureringsomkostningerne, hvilket naturligvis er utilstrækkeligt, selv hvis man tager hensyn til den hidtidige praksis, hvad angår støtte til virksomheder, der hører hjemme i de østtyske delstater.
(133)
Følgelig er kravet om, at støtten skal stå i forhold til omkostningerne og fordelene ved omstruktureringen, ikke opfyldt. Det er åbenbart, at kravene i punkt 3.2.2, nr. iii) i Fællesskabets rammebestemmelser (1994) ikke opfyldes.
(134)
Som allerede nævnt er omstruktureringsplanen fra 1996 ikke blevet gennemført. Følgelig er betingelserne i punkt 3.2.2, nr. iv) i Fællesskabets rammebestemmelser (1994) ikke opfyldt.
F. Konklusion
(135)
En forudgående vurdering viser, at støtten, som den oprindeligt var blevet planlagt og ydet, ikke opfylder betingelserne i Fællesskabets rammebestemmelser (1994), og derfor ikke kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet. Derudover kan det konstateres, at senere begivenheder såvel i løbet af den periode, hvor der blev gennemført yderligere foranstaltninger, som efter at de sidste foranstaltninger blev gennemført, bekræfter denne konklusion: Det står klart, at den oprindelige strategi, som var genstand for støtten, er slået fejl, og at virksomhedens fremtid er højst usikker.
(136)
Derfor betragter Kommissionen den støtte, som CWP har modtaget, som uforenelig med fællesmarkedet. I overensstemmelse med artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (24) (nu artikel 88) bestemmer Kommissionen i negative beslutninger om ulovlig støtte, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren, medmindre det vil være i modstrid med et generelt princip i fællesskabslovgivningen.
(137)
I dette tilfælde er alle støtteforanstaltningerne, herunder de foranstaltninger, der oprindeligt blev anmeldt, allerede blevet gennemført og ikke blevet godkendt ved en gyldig beslutning truffet af Kommissionen. De må dermed anses for at være ulovlig støtte. I betragtning af at den tidligere beslutning blev anfægtet inden for søgsmålfristen og derpå annulleret af Retten i Første Instans, udelukker de generelle principper i fællesskabslovgivningen og navnlig retssikkerhedsprincippet eller princippet om den berettigede forventning ikke tilbagesøgning. Dette er i overensstemmelse med domstolenes relevante praksis (25). Såfremt Retten fastslog noget andet, ville den kontrol, Fællesskabets retsinstanser udøver med lovligheden af fællesskabsinstitutionernes retsakter i henhold til EF-traktatens artikel 220, artikel 230, stk. 1, og artikel 233 blive frataget sin effektive virkning (26). Der kan således ikke skelnes mellem de oprindeligt anmeldte støtteforanstaltninger og de støtteforanstaltninger, der fra begyndelsen blev gennemført ulovligt.
(138)
Kommissionen mener derfor, at Tyskland inden for to måneder fra datoen for denne beslutning skal iværksætte tilbagesøgning af støtten inklusive renter fra støttemodtageren. Kommissionen finder det desuden nødvendigt, at Tyskland inden for to måneder fra datoen for denne beslutning fremsender dokumentation for, at der er blevet indledt en tilbagesøgningsprocedure mod modtageren af den ulovlige støtte (f.eks. cirkulærer eller tilbagesøgningsanmodninger) -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Tysklands statsstøtte til fordel for Chemische Werke Piesteritz er uforenelig med fællesmarkedet.
Støtten omfatter følgende foranstaltninger:
1)
Foranstaltning 4: Eftergivelse af købsprisen på 3 181 769 EUR.
2)
Foranstaltning 5: Eftergivelse af 237 239 EUR i renter, som er påløbet købsprisen indtil slutningen af 1996.
3)
Foranstaltning 6: Investeringstilskud på 1 799 747 EUR.
4)
Foranstaltning 7 (inkl. 7a): Finansiel garanti/lån fra BvS på 644 228 EUR. Støtteelementet i den finansielle garanti beregnes som forskellen mellem referencesatsen plus 400 basispoint og den rentesats, der skulle betales for det lån, som blev sikret med den finansielle garanti. Lånets støtteelement svarer til forskellen mellem referencesatsen plus 400 basispoint og den rentesats, der skulle betales for det lån, som BvS ydede.
5)
Foranstaltning 8 (inkl. 8a): Finansiel garanti/lån fra BvS på 869 196 EUR. Støtteelementet i den finansielle garanti beregnes som forskellen mellem referencesatsen plus 400 basispoint og den rentesats, der skulle betales for det lån, som blev sikret med den finansielle garanti. Lånets støtteelement svarer til forskellen mellem referencesatsen plus 400 basispoint og den rentesats, der skulle betales for det lån, som BvS ydede.
Artikel 2
1. Tyskland træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte, som allerede ulovligt er udbetalt til støttemodtageren.
Inden for to måneder efter meddelelsen af nærværende beslutning stilles lånet under foranstaltning 7 (inkl. 7a) og lånet under foranstaltning 8 (inkl. 8a) ikke længere til rådighed.
2. Tilbagesøgningen skal ske uopholdeligt og i overensstemmelse med national lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme beslutningen hurtigt og effektivt. De beløb, der kræves tilbagebetalt, omfatter renter fra det tidspunkt, hvor modtageren har haft rådighed over den ulovlige støtte, indtil beløbets faktiske tilbagebetaling. Renterne beregnes i henhold til bestemmelserne i kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (27).
Artikel 3
Tyskland underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.
Til dette formål anvender Tyskland spørgeskemaet i bilaget til denne beslutning. Navnlig fremsender Tyskland dokumentation for, at der er blevet indledt en tilbagesøgningsprocedure mod modtageren af den ulovlige støtte.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Bruxelles, den 2. marts 2005.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 2 päivänä maaliskuuta 2005,
Saksan Chemische Werke Piesteritzille myöntämästä valtiontuesta
(tiedoksiannettu numerolla K(2005) 427)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2005/786/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa edellä mainittujen artiklojen mukaisesti (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Saksa ilmoitti 7 päivänä maaliskuuta 1997 päivätyllä, 15 päivänä huhtikuuta 1997 vastaanotetulla ja 18 päivänä huhtikuuta 1997 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä valtiontukitoimenpiteistä Chemische Werke Piesteritz GmbH:n (jäljempänä ’CWP’) hyväksi. Ilmoituksen mukaan osa tuesta oli jo myönnetty. Komissio pyysi 14 päivänä toukokuuta 1997, 22 päivänä heinäkuuta 1997 ja 4 päivänä marraskuuta 1997 päivätyillä kirjeillä lisätietoja, jotka Saksa toimitti 10 päivänä heinäkuuta 1997 ja 2 päivänä syyskuuta 1997 päivätyillä ja kyseisinä päivinä saapuneiksi kirjatuilla kirjeillä. Komission 4 päivänä marraskuuta päivätyssä kirjeessä esittämistä kysymyksistä keskusteltiin Saksan viranomaisten kanssa 24 päivänä marraskuuta 1997 pidetyssä kokouksessa.
(2)
Komissio sai 17 päivänä kesäkuuta 1997 tietopyynnön tuensaajan suoralta kilpailijalta. Heinäkuun 28 päivänä 1997 CWP:n suora kilpailija Société chimique Prayon-Rupel SA (jäljempänä ’Prayon-Rupel’) toi esille tukeen liittyviä kilpailuoikeudellisia ongelmia.
(3)
Joulukuun 16 päivänä 1997 komissio teki päätöksen olla vastustamatta tukea. Päätös annettiin tiedoksi Saksalle 22 päivänä tammikuuta 1998 ja sen tiivistelmä julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (2). Lisäksi komissio ilmoitti päätöksestä Prayon-Rupelille 19 päivänä joulukuuta 1997 ja toimitti sille päätöksen lyhentämättömänä 5 päivänä maaliskuuta 1998.
(4)
Prayon-Rupel nosti 5 päivänä toukokuuta 1998 kumoamiskanteen yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Kanteen kohteena ollut päätös kumottiin 15 päivänä maaliskuuta 2001 (3). Tuomio annettiin tiedoksi komissiolle 19 päivänä maaliskuuta 2001.
(5)
Komissio aloitti tuomion johdosta 20 päivänä kesäkuuta 2001 muodollisen tutkintamenettelyn. Tutkintamenettelyn aloittamista koskeva komission päätös julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (4). Komissio kehotti kaikkia asianomaisia esittämään huomautuksensa tuesta. Eräs CWP:n kilpailijoista, Chemische Fabrik Budenheim Rudolf A. Oetker (jäljempänä ’CFB’), esitti huomautuksensa 20 päivänä elokuuta 2001 päivätyllä ja 21 päivänä elokuuta 2001 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Prayon-Rupel täydensi 15 päivänä kesäkuuta 2001 esittämiään huomautuksia 10 päivänä syyskuuta 2001 päivätyllä ja 13 päivänä syyskuuta 2001 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. BK Giulini GmbH (jäljempänä ’BK Giulini’) esitti huomatuksensa 26 päivänä syyskuuta 2001 päivätyllä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Edellä mainitut huomautukset toimitettiin Saksalle 29 päivänä lokakuuta 2001 ja 6 päivänä elokuuta 2002. Saksa vastasi huomautuksiin 8 päivänä lokakuuta 2002 päivätyllä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, jolla se toimitti CWP:n vastaukset asianomaisten esittämiin huomautuksiin.
(6)
Saksa vastasi muodollisen tutkintamenettelyn aloittamiseen 21 päivänä syyskuuta 2001 päivätyllä ja 27 päivänä syyskuuta 2001 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Kirjeen liitteet, jotka koostuivat vuosien 1994-1999 toimintakertomuksista, toimitettiin 26 päivänä syyskuuta 2001 päivätyllä ja 4 päivänä lokakuuta 2001 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Koska tärkeitä tietoja puuttui edelleen, komissio pyysi kyseisiä tietoja 25 päivänä lokakuuta 2001 päivätyllä kirjeellä. Joulukuun 4 päivänä 2001 pidettiin Brysselissä kokous Saksan hallituksen ja tuensaajan edustajien kanssa. Komissio esitti kokouksen pohjalta 14 päivänä joulukuuta 2001 joukon kysymyksiä. Saksa toimitti 20 päivänä joulukuuta 2001 päivätyllä ja 4 päivänä tammikuuta 2002 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä kokouksessa pyydetyt asiakirjat. Saksa vastasi 14 päivänä joulukuuta 2001 päivättyyn kirjeeseen 6 päivänä helmikuuta 2002 päivätyllä ja 8 päivänä helmikuuta 2002 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä sekä 21 päivänä helmikuuta 2002 kirjatulla ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Se toimitti tuensaajan huomautukset 6 päivänä helmikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä, jonka liitteet se lähetti 7 päivänä helmikuuta 2002 päivätyllä ja 14 päivänä helmikuuta 2002 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Lisäksi se toimitti 22 päivänä helmikuuta 2002 päivätyllä ja 26 päivänä helmikuuta 2002 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä vuoden 2000 toimintakertomuksen. Lisätietoja toimitettiin 13 päivänä maaliskuuta 2002 päivätyllä ja 14 päivänä maaliskuuta 2002 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä sekä 4 päivänä huhtikuuta 2002 päivätyllä ja 5 päivänä huhtikuuta 2002 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Komissio pyysi 14 päivänä elokuuta 2002 päivätyllä kirjeellä selvennystä kyseessä olevista tuista. Saksa toimitti pyydetyt tiedot 15 päivänä lokakuuta 2002 päivätyllä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla kirjeellä.
(7)
Komissio antoi 6 päivänä maaliskuuta 2003 Saksalle tiedoksi tietojen antamista koskevan välipäätöksensä, jonka se oli tehnyt selkeyttääkseen asiaa koskevia tosiseikkoja ja eräiden toimenpiteiden tukiluonnetta.
(8)
Saksa toimitti komission pyytämät tiedot 17 päivänä huhtikuuta 2003 päivätyllä ja 22 päivänä huhtikuuta 2003 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä sekä 5 päivänä toukokuuta 2003 päivätyllä ja 6 päivänä toukokuuta 2003 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Kirjeiden liitteet toimitettiin 28 päivänä huhtikuuta 2003 päivätyllä ja 6 päivänä toukokuuta 2003 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Lisätietoja toimitettiin 13 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyllä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, 4 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyllä ja 7 päivänä heinäkuuta 2003 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, 9 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyllä ja 17 päivänä heinäkuuta 2003 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, 29 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyllä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla kirjeellä sekä 13 päivänä elokuuta 2003 päivätyllä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Elokuun 22 päivänä 2003 pidettiin komission sekä osa- ja liittovaltion hallitusten edustajien ja CWP:n edustajien välinen kokous. Vastaukset kokouksessa esitettyihin kysymyksiin toimitettiin 3 päivänä syyskuuta 2003 päivätyllä ja 4 päivänä syyskuuta 2003 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä sekä 26 päivänä syyskuuta 2003 päivätyllä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla kirjeellä.
(9)
Saksan viranomaisten kanssa järjestettiin toinen kokous 14 päivänä toukokuuta 2004. Saksa toimitti lisähuomautuksia 18 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyllä ja 24 päivänä kesäkuuta 2004 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Saksan viranomaisten kanssa järjestettiin tämän jälkeen vielä yksi kokous 6 päivänä heinäkuuta 2004. Heinäkuun 29 päivänä 2004 Saksa toimitti kokoukseen liittyvän kirjeen, joka kirjattiin saapuneeksi samana päivänä. Saksa toimitti vielä lisätietoja 26 päivänä elokuuta 2004 päivätyllä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla kirjeellä.
II TUEN KUVAUS
A. Tuensaaja
(10)
CWP on osakeyhtiö, jonka kotipaikka on Sachsen-Anhaltin osavaltiossa sijaitsevassa Piesteritzissä. Alue on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu tukialue. CWP valmistaa fosforihappoa ja fosforiyhdisteitä, etenkin fosfaatteja. CWP perustettiin vuonna 1994 Stickstoffwerke AG Wittenberg Piesteritzin (jäljempänä ’Stickstoffwerke’) yksityistämisen yhteydessä yritykseksi, joka osti Stickstoffwerken liiketoiminta-alueista fosforiyhdisteisiin liittyvän liiketoiminnan. Stickstoffwerke oli kemian tuotteita valmistava, Treuhandanstaltin (jäljempänä ’THA’) omistuksessa oleva yritys. THA puolestaan oli entisen Saksan demokraattisen tasavallan alueen yritysten yksityistämisestä ja rakenneuudistuksesta vastaava julkisoikeudellinen laitos.
(11)
Yksityistäminen toteutettiin Goldmann Sachsin järjestämän tarjouskilpailun perusteella 29 päivänä kesäkuuta 1994. CWP:n omistivat tuolloin Vopelius GmbH, URSEKO GmbH, Phosphor AG (Kazakstan) ja kahdeksan yksityistä sijoittajaa. Yksityistämisen ehtona oli, että Phosphor AG korottaa pääomapanostaan 30 000 Saksan markasta 1,6 miljoonaan Saksan markkaan. Pääomankorotusta ei kuitenkaan tehty, ja Vopelius GmbH sekä kuusi CWP:n työntekijää ostivat URSEKO GmbH:n ja Phosphor AG:n osakkeet. Saksan viranomaisten antamien tietojen mukaan yksityistämissopimuksesta tuli oikeudellisesti sitova 30 päivänä marraskuuta 1994.
(12)
Saksa toimitti seuraavat CWP:n liiketoimintaa koskevat tiedot:
Taulukko 1 (5)
(miljoonaa Saksan markkaa)
1996/97
1997/98
1998
1999
2000
Vuotuinen liikevaihto
18,8
26,3
6,2
33,0
31,2
Tavanomaisen liiketoiminnan tulos
- 4,8
- 4,1
- 7,2
- 5,0
- 4,1
Henkilöstö
80
99
100
100
97
(13)
CWP:n osakepääoma on Saksan viranomaisten antamien tietojen mukaan ollut joulukuusta 1998 lähtien 288 880 euroa (0,565 miljoonaa Saksan markkaa). CWP:n omistavat Vopelius Chemie AG (29,2 prosenttia), Vopelius GmbH (28,3 prosenttia), Thilo Koth von Vopelius (17,7 prosenttia) ja BVT Industrie GmbH & Co. Chemische Werke Piesteritz KG (24,8 prosenttia).
(14)
Vopelius Chemie AG, Vopelius GmbH, Galvano Chemie Leipzig GmbH ja Vopelius-Bioprodukte GmbH (6), jotka ovat kaikki Vopelius Chemie AG:n tytäryhtiöitä, muodostavat yhden konsernin (jäljempänä ’Vopelius-konserni’). Vopelius Chemie AG:n hallituksen puheenjohtaja on Thilo von Vopelius. Vopelius-konsernilla Thilo von Vopelius mukaan luettuna on hallussaan 75,2 prosenttia CWP:n osakepääomasta. Vastauksessaan komission esittämään tietopyyntöön Saksan viranomaiset ilmoittivat, että vuonna 2002 konsernin palveluksessa (ilman CWP:tä) oli 43 työntekijää ja sen liikevaihto oli 17 252 657 euroa (33,755 miljoonaa Saksan markkaa) ja varallisuus 6 777 174 euroa (13,255 miljoonaa Saksan markkaa). Tässä yhteydessä on mainittava, että Saksan antamien tietojen mukaan yritykset eivät muodosta kauppaoikeuden mukaista konsernia.
(15)
BVT Industrie GmbH & Co. Chemische Werke Piesteritz KG kuuluu BVT-konserniin. BVT on kansainvälinen sijoitus- ja rahoituspalvelukonserni, jonka investointitoiminnan kokonaisvolyymi on yli 3 miljardia euroa (6 miljardia Saksan markkaa) (7). Sillä on hallussaan 24,8 prosenttia CWP:n osakepääomasta, ja Saksa katsoo sen olevan yhteisöosakas.
(16)
CWP myi helmikuussa 2001 fosfaattituotantolaitteistonsa […]* -yritykselle (8) (jäljempänä ’TI’), joka tuottaa fosforia ja fosforiyhdisteitä. Kauppasopimuksen mukaan liikearvo, aineeton omaisuus, varastot jne. myytiin […]* euron ([…]* Saksan markan) kauppahintaan ja kiinteistöt sekä laitteistot […]* euron ([…]* Saksan markan) kauppahintaan. Kiinteistöjen ja laitteistojen hankinta riippuu Saksan toimittamien tietojen mukaan kuitenkin vielä rasitteettomien omaisuuserien luovutuksesta sekä CWP:lle myönnettyä valtiontukea koskevasta komission päätöksestä, jossa vahvistetaan, ettei TI:ltä voida vaatia myönnetyn valtiontuen takaisinmaksua. Jos komissio tekee myönteisen päätöksen, BvS ja Sachsen-Anhaltin osavaltio vapauttavat TI:lle luovutettavaan omaisuuteen liittyvät vakuudet, jolloin rasitteettomien omaisuuserien luovutusta koskeva vaatimus täyttyy ja kauppasopimus voi tulla voimaan. […]* euron maksu suoritetaan vasta, kun kauppasopimuksesta tulee oikeudellisesti sitova. CWP valmistaa fosfaatteja kauppasopimuksen voimaantuloon asti yksinomaan TI:lle, joka toimittaa tarvittavat raaka-aineet.
B. Julkisten viranomaisten rahoitustoimenpiteet
(17)
CWP sopi 29 päivänä kesäkuuta 1994 toteutetun yksityistämisen yhteydessä maksavansa Stickstoffwerken liiketoiminta-alueesta ”fosforiyhdisteet”3 181 769 euron (6,223 miljoonan Saksan markan) kauppahinnan. Hinta sovittiin maksettavaksi kolmessa 511 292 euron (yhden miljoonan Saksan markan) suuruisessa erässä, joiden eräpäivät olivat 30 päivänä kesäkuuta 1995, 1 päivänä kesäkuuta 1996 ja 30 päivänä kesäkuuta 1996, sekä 1 647 894 euron (3,223 miljoonan Saksan markan) suuruisena loppumaksuna, jonka eräpäivä oli 1 päivänä heinäkuuta 1997. CWP sitoutui lisäksi takaamaan 70 työpaikkaa 1 päivään lokakuuta 1999 asti sekä tekemään 5 112 919 euron (10 miljoonan Saksan markan) investoinnit 31 päivään joulukuuta 2002 mennessä.
(18)
THA sitoutui vuorostaan toteuttamaan joukon erilaisia toimenpiteitä. Osaa näistä toimenpiteistä muutettiin yksityistämissopimukseen vuosina 1994-2003 tehtyjen lukuisten lisäysten yhteydessä. Taulukossa 2 on esitetty yhteenveto kyseisistä toimenpiteistä.
Taulukko 2
(miljoonaa euroa)
Yksityistämiseen liittyvät toimenpiteet (THA)
1
Takaukset
1,02
1a
Takauksen voimassaolon pidentäminen ja muuttaminen lainaksi ja/tai avustukseksi
(1,02)
2
Investointiavustus
3,06
3
Tuotannossa syntyneen jätteen käsittely
0,31
Yhteensä
4,39
(19)
Toimenpide 1: yhteensä 1 022 583 euron (2 miljoonan Saksan markan) takaus käyttöpääomalainalle. Lainan myönsi alun perin Deutsche Bank. Laina siirrettiin vuonna 1996 Commerzbankille ja vuonna 1998 Hypovereinsbankille.
(20)
Toimenpide 1a: Toimenpiteen 1 mukaisen takauksen oli alun perin tarkoitus olla voimassa vuoden 1995 joulukuuhun asti. Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Saksa kuitenkin ilmoitti, että takauksen voimassaoloa oli yksityistämissopimukseen tehtyjen lisäysten yhteydessä pidennetty useita kertoja, viimeksi 30 päivään marraskuuta 2000. THA:n seuraajaksi perustettu viranomainen Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (jäljempänä ’BvS’) myönsi 21 päivänä marraskuuta 2000 ennen takauksen voimassaolon päättymistä CWP:lle takauksella katetun käyttöpääomalainan takaisinmaksua varten uuden, kyseisen lainan suuruisen lainan. Käyttöpääomalaina korvattiin tällä lainalla ja takaus peruutettiin. Uuden lainan laina-aika päättyy Saksan antamien tietojen mukaan 31 päivänä joulukuuta 2005, ja sen korko vastaa komission vahvistamaa viitekorkoa (9). Yksityistämissopimukseen heinäkuussa 2003 tehdyn uusimman muutoksen mukaan laina muutetaan avustukseksi eikä CWP:ltä näin vaadita lainan takaisinmaksua, jos komissio tekee myönteisen päätöksen.
(21)
Toimenpide 2: yhteensä 3 067 751 euron (6 miljoonan Saksan markan) suuruinen avustus, jota ei tarvitse maksaa takaisin ja joka on tarkoitettu tuotannon ylläpitämistä tukeviin investointeihin.
(22)
Toimenpide 3: THA otti vastatakseen tuotannossa syntyvien jätteiden käsittelykustannuksista, jotka olivat noin 623 776 euroa (1,22 miljoonaa Saksan markkaa). Avustusta korotettiin myöhemmin 306 775 eurolla (0,6 miljoonalla Saksan markalla). Saksan antamien tietojen mukaan tätä lisäavustusta ei kuitenkaan koskaan maksettu, koska osoittautui, että hanke, jonka tukemiseen se oli tarkoitettu, ei ollut teknisesti toteutettavissa.
(23)
Ensimmäiset yksityistämissopimukseen tehdyt muutokset koskivat muun muassa toimenpiteen 1 (toimenpiteen 1a) mukaisen takauksen voimassaolon pidentämistä ja kauppahinnan maksun lykkäämistä.
(24)
CWP ja BvS tekivät vuoden 1996 lopun ja vuoden 1997 alun välisellä jaksolla uuden sopimuksen, jonka tarkoituksena oli estää CWP:n maksukyvyttömyys. Sopimus sisälsi useita julkisten viranomaisten toimenpiteitä, jotka muodostivat vuonna 1997 tehdyn ilmoituksen pääsisällön. Taulukossa 3 on esitetty yhteenveto vuonna 1997 ilmoitetuista rakenneuudistustoimenpiteistä.
Taulukko 3
(miljoonaa euroa)
THA:n ja BvS:n toimenpiteet
Määrä
4
Luopuminen kauppahinnan perimisestä
3,18
5
Luopuminen maksuajan pidennykseen liittyvien korkojen perimisestä
0,23
6
Investointiavustus
1,79
7
20 prosentin takaus 6,3 miljoonan Saksan markan yksityistä investointilainaa varten
0,64
8
20 prosentin takaus 8,5 miljoonan Saksan markan yksityistä käyttöpääomalainaa varten
0,87
7a/8a
Takausten muuttaminen lainoiksi ja/tai avustuksiksi
(1,51)
Sachsen-Anhaltin osavaltion toimenpiteet
9
80 prosentin takaus 6,3 miljoonan Saksan markan yksityistä investointilainaa varten
2,58
10
80 prosentin takaus 8,5 miljoonan Saksan markan yksityistä käyttöpääomalainaa varten
3,47
Hyväksyttyjen tukiohjelmien mukaiset toimenpiteet
11
Suorat investointiavustukset (varat Saksan yhteisestä tukiohjelmasta), 8.7.1998
1,94
12
Investointeihin perustuvat verohelpotukset (1994-1997)
0,15
Yhteensä
14,85
(25)
Toimenpide 4: BvS myönsi edellä mainitun sopimuksen puitteissa joulukuussa 1996 kauppahinnan maksulle uuden lykkäyksen 31 päivään joulukuuta 1999 asti. Kauppahinnan maksua oli tuohon mennessä jo lykätty useaan otteeseen yksityistämissopimukseen tehdyillä muutoksilla. Heinäkuun 5 päivänä 1999 luovuttiin lopulta kauppahinnan perimisestä. Komissiolle ilmoitettiin tästä sopimusten hallinnointia koskevien luetteloiden yhteydessä. Luettelot sisältävät sopimusten valvontaan liittyviä tietoja BvS:n toimista (10).
(26)
Toimenpide 5: Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Saksa myönsi, että maksunlykkäyksen seurauksena vuoden 1996 loppuun mennessä kertyneiden 237 239 euron (0,464 miljoonan Saksan markan) korkojen perimisestä oli luovuttu joulukuussa 1996 tehdyllä päätöksellä. BvS ilmoitti lisäksi olevansa myös vastaisuudessa valmis olemaan veloittamatta korkoa kauppahinnan maksunlykkäyksestä.
(27)
Toimenpide 6: BvS korotti tuotannon ylläpitämiseksi tehtävien investointien (toimenpide 2) rahoittamiseen tarkoitettua avustusta 2 065 619 eurolla (4,04 miljoonalla Saksan markalla). Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Saksa ilmoitti, että investointien rahoittamiseen (toimenpiteet 2 ja 6) myönnetystä 5 133 370 euron (10,04 miljoonan Saksan markan) kokonaissummasta oli käytetty vain 4 867 499 euroa (9,52 miljoonaa Saksan markkaa). Korotus oli näin ollen 1 799 747 euroa (3,52 miljoonaa Saksan markkaa).
(28)
Toimenpide 7: CWP sai Hypovereinsbankilta huhtikuussa 1998 yhteensä 3 221 139 euron (6,3 miljoonan Saksan markan) käyttöpääomalainan. Lainalla oli BvS:n myöntämä 20 prosentin eli 644 228 euron (1,26 miljoonan Saksan markan) takaus. Jäljelle jäävän 80 prosentin osuuden takasi Sachsen-Anhaltin osavaltio (toimenpide 9). Laina-ajan päättymisajankohdaksi sovittiin joulukuu 1998. Laina-aikaa pidennettiin kuitenkin useita kertoja, ja laina on tuoreimpien tietojen mukaan edelleen maksamatta.
(29)
Toimenpide 8: CWP sai Hypovereinsbankilta huhtikuussa 1998 yhteensä 4 345 981 euron (8,5 miljoonan Saksan markan) investointilainan. Lainalla oli BvS:n myöntämä 20 prosentin eli 869 196 euron (1,7 miljoonan Saksan markan) takaus. Jäljelle jäävän 80 prosentin osuuden takasi Sachsen-Anhaltin osavaltio (toimenpide 10). Laina-aika päättyy toukokuussa 2013. Tuoreimpien tietojen mukaan lainaa ei ole vielä maksettu takaisin.
(30)
Toimenpiteet 7a ja 8a: Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Saksa ilmoitti, että BvS:n myöntämien 20 prosentin takausten voimassaoloa oli pidennetty useita kertoja. BvS maksoi lopulta 21 päivänä marraskuuta 2000 suoraan pankeille edellä mainittujen takausten kattaman osuuden lainasta eli 1 513 424 euroa (2,96 miljoonaa Saksan markkaa). Nämä käteisvarat ovat CWP:n lainanmaksun vakuutena. Pankkien näkökulmasta kyse on vain yhden vakuuden korvaamisesta toisella. CWP:n näkökulmasta kyse on kuitenkin uudesta lainasta, jolla korvataan 20 prosenttia aikaisemmista lainoista. CWP:n on maksettava 1 513 424 euron (2,96 miljoonan Saksan markan) summa ja komission viitekoron mukainen korko 31 päivään joulukuuta 2005 mennessä. Saksa ilmoitti kuitenkin tietojen antamista koskevaan välipäätökseen antamassaan vastauksessa, ettei CWP ole maksanut korkoa vuoden 2003 tammikuun jälkeen ja että maksuja on lykätty. Joulukuuhun 2002 mennessä kertyneet, yhteensä 301 000 euron (588 705 Saksan markan) korot maksettiin heinäkuussa 2003. Yksityistämissopimukseen heinäkuussa 2003 tehdyllä viimeisellä muutoksella kyseinen laina ja korot, joiden maksua oli lykätty tammikuusta 2003, muutettiin avustukseksi. CWP:ltä ei näin vaadita lainan takaisinmaksua eikä kertynyttä maksamatta olevaa korkoa, jos komissio tekee asiassa myönteisen päätöksen. Koska edellä mainituilla toimenpiteillä vain pidennetään muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksen soveltamisalaan kuuluvien toimenpiteiden voimassaoloa tai täydennetään niitä, komission on arvioitava kyseiset toimenpiteet tässä päätöksessään.
(31)
Toimenpide 9: 3 221 138 euron (6,3 miljoonan Saksan markan) käyttöpääomalainalle (toimenpide 7) myönnetty Sachsen-Anhaltin osavaltion 80 prosentin eli 2 576 911 euron (5,04 miljoonan Saksan markan) takaus, jolla katettiin jäljellä oleva osuus lainasta. Takaus myönnettiin alun perin 30 päivään huhtikuuta 1998 asti, mutta sen voimassaoloaikaa jatkettiin useita kertoja vuodella. CWP on hakenut uutta pidennystä takauksen voimassaololle. Saksan toimittamien tietojen mukaan takaus on ilmeisesti edelleen voimassa. Jos komissio tekee asiassa myönteisen päätöksen, Sachsen-Anhaltin osavaltio harkitsee takauksen voimassaoloajan jatkamista.
(32)
Toimenpide 10: 4 345 981 euron (8,5 miljoonan Saksan markan) investointilainalle (toimenpide 8) myönnetty Sachsen-Anhaltin osavaltion 80 prosentin eli 3 476 785 euron (6,8 miljoonan Saksan markan) takaus, jolla katettiin jäljellä oleva osuus lainasta. Takauksen voimassaoloaika päättyy huhtikuussa 2013.
(33)
Toimenpide 11: Heinäkuun 8 päivänä 1998 myönnettiin yhteensä 1 937 796 euron (3,79 miljoonan Saksan markan) suuruinen investointiavustus. Saksan toimittamien tietojen mukaan summasta on käytetty vain 1 845 764 euroa (3,61 miljoonaa Saksan markkaa).
(34)
Toimenpide 12: investointien perusteella myönnetyt 357 904 euron (0,7 miljoonan Saksan markan) verohelpotukset.
C. Rakenneuudistus
(35)
Saksan vuonna 1997 toimittamien tietojen mukaan ensimmäiset rakenneuudistuspyrkimykset toteutettiin jo yksityistämisen yhteydessä THA:n toteuttamien toimien (toimenpiteet 1-3) tuella. Uudistuspyrkimykset eivät kuitenkaan onnistuneet, ja CWP joutui toimintavuonna 1996 vaikeuksiin oman pääoman riittämättömyyden, raaka-ainetoimitusten keskeytymisen ja maksuvalmiuden heikkenemisen vuoksi.
(36)
Oman pääoman riittämättömyys oli seurausta siitä, ettei Phosfor AG korottanut pääomapanostaan 15 339 eurosta (30 000 Saksan markasta) 818 067 euroon (1,6 miljoonaan Saksan markkaan) 30 päivään syyskuuta 1994 mennessä. Raaka-ainetoimituksiin liittyvät ongelmat johtuivat puolestaan siitä, että CWP tarvitsi fosforihappotuotantonsa raaka-aineeksi alkuaineen muodossa olevaa fosforia. Fosforihappo on puolestaan fosfaattien lähtöaine. Alkuaineen muodossa oleva fosfori oli tarkoitus hankkia Phosfor AG:ltä Kazakstanista. Toimitukset eivät kuitenkaan toteutuneet, mikä aiheutti toimintavuonna 1995/1996 raaka-ainepulan. CWP pystyi tasoittamaan toimitusvajeen ainoastaan osittain ostamalla kyseistä raaka-ainetta korkeampaan hintaan muilta markkinoilta. Tämä aiheutti tuotantoseisokin, joka johti vuosina 1995 ja 1996 tappioihin. Tappiot puolestaan heikensivät huomattavasti yrityksen maksuvalmiutta.
(37)
Yrityksen kannattavuuden palauttamiseksi ja säilyttämiseksi pitkällä aikavälillä tarvittiin kestävää rakenneuudistusta. Vuonna 1997 annetun ilmoituksen mukaan rakenneuudistus oli tarkoitus toteuttaa vuosina 1997-2000. Sen tärkeimpänä osatekijänä olivat investoinnit uuteen tuotantomenetelmään (nk. märkäprosessiin).
(38)
CWP tuotti vuoteen 1996 asti pääasiassa lähinnä pesuaineissa käytettäviä puhtausasteeltaan alhaisia fosfaatteja. Fosfaatteja valmistetaan fosforihaposta. CWP tuotti fosforihappoa sekä omaan käyttöönsä (fosfaattien valmistusta varten) että ulkopuolisille myytäväksi. Fosforihappoa voidaan valmistaa kahdella menetelmällä, joissa käytetään eri raaka-ainetta. Märkäprosessissa puhdasta fosforihappoa (Merchant Grade Acid, jäljempänä ’MGA’) valmistetaan raakafosforihaposta kemiallisen reaktion avulla. CWP:n käyttämässä lämpöprosessiin perustuvassa valmistusmenetelmässä puhdasta fosforihappoa saadaan alkuaineen muodossa olevan fosforin palamisen tuloksena. Koska raakafosforihapon hankkiminen oli helpompaa ja sen käsittely edullisempaa kuin alkuaineen muodossa olevan fosforin, kuten ilmoituksessa todettiin, CWP päätti rakenneuudistussuunnitelmassaan vaihtaa raaka-ainetta ja tuotantomenetelmää. Näin oli tarkoitus ratkaista myös Kazakstanista peräisin olevan alkuainemuotoisen fosforin toimitusongelmat.
(39)
Saksa toimitti kaksi asiakirjaa, jotka sen mukaan muodostivat rakenneuudistussuunnitelman. Nämä asiakirjat eivät vastaa vuonna 1997 tehtyä ilmoitusta.
(40)
Ensimmäisessä 29 päivänä toukokuuta 1996 päivätyssä asiakirjassa, joka koskee Stickstoffwerke AG Wittenbergiltä fosforiyhdisteet kattaneen liiketoiminta-alueen ostaneen CWP:n toiminnan jatkamiseksi luotua uutta toiminta-ajatusta (”Neues Unternehmenskonzept zur Weiterführung der CWP als Nachfolgeunternehmen des Bereiches Phosphorfolgeprodukte aus der Stickstoffwerke AG Wittenberg”), esitellään CWP:n rakenneuudistusstrategia. Strategialla on kaksi päätavoitetta, jotka ovat raaka-ainepohjan ja yrityksen toiminta-alan laajentaminen. Tässä asiakirjassa ei kuitenkaan mainita lämpöprosessiin perustuvasta tuotantomenetelmästä luopumista. Asiakirjan mukaan tuotantoa oli sitä vastoin tarkoitus jatkaa käyttämällä alkuaineen muodossa olevaan fosforiin perustuvaa lämpöprosessia, joskin jotkin laitokset oli tarkoitus mukauttaa CWP:n ostaman raakafosforihapon jatkojalostusta varten. Lisäksi asiakirjassa ehdotettiin, että keskipitkällä aikavälillä harkittaisiin uuttolaitoksen (Extraktionsanlage) rakentamista MGA:n puhdistamista eli märkäprosessiin perustuvaa tuotantoa varten.
(41)
Toisessa, 16 päivänä lokakuuta 1996 päivätyssä asiakirjassa, joka koskee ehdotusta CWP:n toiminnan pitkäaikaiseksi turvaamiseksi sekä investointi- ja rahoitussuunnitelmaksi (”Vorschlag zur langfristigen Sicherung des Unternehmens CWP einschließlich Investitions- und Finanzierungsplan”), CWP määritteli ensisijaiset investointitavoitteensa ja esitti investointien rahoitussuunnitelman kyseenalaistamatta kuitenkaan aikaisemmin laadittua strategiaa, jonka mukaan märkäprosessi oli tarkoitus ottaa käyttöön lämpöprosessin rinnalla. Ensisijaisiin investointeihin kuului asiakirjan mukaan nykyisten laitosten ja laitteistojen mukauttaminen fosforihapon märkäkäsittelyä varten sekä edellä mainitun uuttolaitoksen rakentaminen. Näin oli tarkoitus varmistaa, ettei CWP olisi enää syyskuusta 1998 lähtien ollut riippuvainen alkuaineen muodossa olevasta fosforista. Uuttolaitoksesta teetettiin toteutettavuustutkimus (11) DLM-asiantuntijayrityksellä, joka laati myös kustannusselvityksen (12), jossa laitoksen kustannukset arvioitiin 3,07 miljoonaksi euroksi (6 miljoonaksi Saksan markaksi).
(42)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevaan päätökseen antamassaan vastauksessa Saksa myönsi, että uuttolaitosta koskevaa teknistä rakennussuunnitelmaa muutettiin ja laajennettiin. Ensimmäinen muutos tehtiin joulukuussa 1997, kun testit olivat osoittaneet, että hapon jälkikäsittely, joka koostuu fluorinpoistosta ja väkevöinnistä, oli tarpeen elintarvikkeilta vaadittavan laadun saavuttamiseksi. Helmikuussa 1999 yksi CWP:n raaka-ainetoimittajista, joka oli siihen asti toimittanut MAG-laatuista happoa, jota ei tarvinnut esipuhdistaa, sanoi irti toimitussopimuksensa. CWP joutui tämän vuoksi ostamaan MAG-standardilaatuista happoa, jonka se joutui esipuhdistamaan ja valkaisemaan. Nämä kaksi muutosta aiheuttivat lisäkustannuksia ja viivästyttivät suunnitelman toteuttamista noin puolellatoista vuodella. Lisäksi CWP joutui niiden vuoksi laajentamaan laitoksiaan, mikä kasvatti niin ikään kustannuksia ja viivästytti suunnitelman toteuttamista entisestään. Uuttolaitoksen kustannukset kasvoivat 3,07 miljoonasta eurosta (6 miljoonasta Saksan markasta) 7,772 miljoonaan euroon (15,1 miljoonaan Saksan markkaan).
(43)
Tämän lisäksi vuonna 2000 ilmeni ongelma, joka liittyi tuotannossa rinnakkaistuotteena syntyvään erittäin myrkylliseen raffinaattiin. Saksa totesi muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevaan päätökseen antamassaan vastauksessa CWP:n toivoneen, että ulkopuoliset tahot olisivat olleet kiinnostuneita kyseisen raffinaatin jatkohyödyntämisestä, mutta CWP joutui vuoden 2000 puolivälissä toteamaan, ettei kiinnostusta tähän ollut. Tämä aiheutti kriisin, joka johti yhdessä rakenneuudistustoimenpiteiden toteuttamisviiveiden kanssa siihen, että uuttolaitoksen rakentaminen keskeytettiin. Useista osakkeenomistajien toteuttamista pääomankorotuksista huolimatta CWP oli kesällä 2000 lähes maksukyvytön. Konkurssi vältettiin TI:n kanssa tehdyn sopimuksen ansiosta.
(44)
Sopimus tehtiin vuoden 2001 alussa, ja se koski fosfaattituotannon myyntiä TI:lle, kuten edellä on esitetty. Sopimuksen lainvoimaiseksi tulemiseen asti CWP valmistaa fosfaatteja yksinomaan TI:lle, joka puolestaan toimittaa tarvittavat raaka-aineet. Sopimuksen tultua voimaan CWP lopettaa fosfaattituotannon kokonaan ja alkaa uuttolaitoksen valmistuttua tuottaa ainoastaan fosforihappoa märkäprosessilla. Tämä edellyttää toimenpiteitä useiden toimintojen ja niihin liittyvien laitosten lakkauttamiseksi. Näihin kuuluvat fosforihapon valmistus lämpöprosessilla (CWP:n aikaisemmin käyttämä menetelmä), fosforipentoksidin valmistus, natriumhypofosfiitin valmistus (uusi tuote, jonka valmistus aloitettiin rakenneuudistuksen myötä) ja fosforin varastointi (koska fosforia ei enää käytetä raaka-aineena). CWP:n henkilöstöä vähennettiin noin 33 työntekijällä.
(45)
Saksa katsoo, että CWP:n rakenneuudistus toteutettiin onnistuneesti TI:n ostaman fosfaattituotannon osalta. Rakenneuudistus saadaan Saksan mukaan toteutettua myös fosforihappotuotannon osalta heti kun TI on maksanut kauppahinnan CWP:n omaisuudesta. CWP voi tämän jälkeen rakentaa uuttolaitoksen valmiiksi ja turvata toimintansa pitkällä aikavälillä poikkeamatta merkittävästi alkuperäisestä rakenneuudistussuunnitelmasta. Saksan toimittamien tietojen mukaan uuttolaitos on jo 90-prosenttisesti valmis. Lämpöprosessiin perustuva fosforihappotuotanto lopetettiin jo helmikuussa 2001. Laitokset on tyhjennetty ja puhdistettu, eikä niitä ole enää tarkoitus käyttää.
D. Rakenneuudistuksen kustannukset
(46)
Lokakuun 16 päivänä 1996 päivätyssä asiakirjassa, joka koskee ehdotusta CWP:n toiminnan pitkäaikaiseksi turvaamiseksi sekä investointi- ja rahoitussuunnitelmaksi (”Vorschlag zur langfristigen Sicherung des Unternehmens CWP einschließlich Investitions- und Finanzierungsplan”), todetaan, että CWP tarvitsi vuosina 1996-2000 investointeja yhteensä 5,62 miljoonan euron (11 miljoonan Saksan markan) ja käyttöpääomaa yhteensä 2,56 miljoonan euron (5 miljoonan Saksan markan) arvosta. Kyseinen asiakirja sisältää investointisuunnitelman, jonka mukaiset investoinnit ovat yhteensä 9,29 miljoonaa euroa (18,17 miljoonaa Saksan markkaa). Vuonna 1997 tehdyn ilmoituksen mukaan rakenneuudistuskustannukset ovat yhteensä 12,88 miljoonaa euroa (25,2 miljoonaa Saksan markkaa). Taulukossa 4 on yhteenveto vuonna 1997 ilmoitetuista rakenneuudistustoimenpiteistä.
Taulukko 4
(miljoonaa euroa)
Rakenneuudistustoimenpiteet
Kulut
Tappiokorvaukset (1995-1998)
4,91
Toiminnan turvaamiseen liittyvät investoinnit
2,15
Rakenneuudistusinvestoinnit
5,52
1.7.1990 edeltävältä ajalta olevien ympäristövahinkojen korjaaminen
0,31
Yhteensä
12,88
(47)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen edellä mainittujen kustannusten ilmoitettiin olevan 18,87 miljoonaa euroa (36,9 Saksan markkaa). On huomattava, että taulukko 5 sisältää kaksi uutta kustannuserää, jotka ovat ”Avustukset” ja ”Luopuminen kauppahinnan perimisestä”. Nämä erät ovat pikemminkin rahoitusvaroja kuin rakenneuudistuskustannuksia.
Taulukko 5
(miljoonaa euroa)
Rakenneuudistustoimenpiteet
Kulut
Tappiokorvaukset (1995-1998)
4,86
Toiminnan turvaamiseen liittyvät investoinnit
2,05
Rakenneuudistusinvestoinnit
7,98
1.7.1990 edeltävältä ajalta olevien ympäristövahinkojen korjaaminen
0,31
Avustukset
0,20
Luopuminen kauppahinnan perimisestä
3,43
Yhteensä
18,87
(48)
Vastauksessaan tietojen antamista koskevaan välipäätökseen Saksa jakoi rakenneuudistuksen kahteen osaan: fosfaattituotannon rakenneuudistukseen ja muiden osa-alueiden (lähinnä fosforihappotuotannon) rakenneuudistukseen. Fosfaattituotannon rakenneuudistuksen kokonaiskustannuksiksi ilmoitettiin 7,99 miljoonaa euroa (15,63 miljoonaa Saksan markkaa). Investointien osuus tästä summasta on 4,71 miljoonaa euroa (9,21 miljoonaa Saksan markkaa). Muiden toimintojen rakenneuudistuksen kokonaiskustannuksiksi ilmoitettiin 27,14 miljoonaa euroa (53,08 miljoonaa Saksan markkaa). Investointien osuus tästä summasta on 13,22 miljoonaa euroa (25,86 miljoonaa Saksan markkaa). Rakenneuudistuksen kokonaiskustannukset ovat näin 35,13 miljoonaa euroa (68,71 miljoonaa Saksan markkaa). On kuitenkin todettava, että edellä mainitut rakenneuudistuskustannukset (13) sisältävät vuosien 1995-2001 menot eli myös kustannukset, jotka aiheutuivat yksityistämistä seuranneista epäonnistuneista rakenneuudistuspyrkimyksistä.
(49)
Saksa ilmoitti 26 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään, että vuodesta 1997 kyseiseen päivämäärään ulottuvan jakson kokonaiskustannukset olivat yhteensä 31,20 miljoonaa euroa (61 miljoonaa Saksan markkaa). Saksa ei anna selitystä sille, miksi edellä esitetyt tiedot poikkeavat tietojen antamista koskevaan välipäätökseen annetussa vastauksessa ilmoitetuista tiedoista.
E. Omarahoitus
(50)
Rakenneuudistukseen osoitettu CWP:n omarahoitus koostui vuonna 1997 annetun ilmoituksen mukaan tiettyjen investointien rahoituksesta ja osakkaiden rahoitusosuudesta.
(51)
CWP oli sitoutunut tekemään 31 päivään joulukuuta 2002 mennessä investointeja yhteensä 5,11 miljoonan euron (10 miljoonan Saksan markan) arvosta. Tässä yhteydessä on todettava, että kyseisestä investointivelvoitteesta sovittiin jo yksityistämisen yhteydessä 29 päivänä kesäkuuta 1994 eikä tällöin edellytetty, että kyseiset investoinnit rahoitetaan yksityisin varoin.
(52)
Vastauksessaan muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevaan päätökseen Saksa totesi, että investointeja tehtiin vuosina 1994-2000 yhteensä 15,7 miljoonan euron (30,70 miljoonan Saksan markan) arvosta. Näistä investoinneista 7,21 miljoonaa euroa (14,11 miljoonaa Saksan markkaa) rahoitettiin yksityisin varoin. On kuitenkin todettava, että viimeksi mainittu summa sisältää 3,73 miljoonan euron (7,3 miljoonan Saksan markan) arvosta julkisin varoin rahoitettuja toimenpiteitä. Osakkaiden rahoitusosuus investoinneista on näin 3,48 miljoonaa euroa (6,81 miljoonaa Saksan markkaa).
(53)
Kun tarkastellaan omarahoituksen toista osaa eli osakkaiden rahoitusosuuksia, voidaan todeta, että vuonna 1997 annetun ilmoituksen mukaan Vopelius Chemie GmbH:n oli tarkoitus myöntää CWP:lle 0,15 miljoonan euron (0,3 miljoonan Saksan markan) suuruinen laina. Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevaan päätökseen antamassaan vastauksessa Saksa ilmoitti, että kyseessä oli pääomahyödykkeiden vuokrausosto (Mietkauf), jolle Vopelius oli antanut omavelkaisen takauksen.
(54)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevaan päätökseen antamassaan vastauksessa Saksa ilmoitti lisäksi katsovansa, että maksettu 288 879 euron (0,565 miljoonan Saksan markan) oma pääoma on katsottava rahoitusosuudeksi, jolla osakkaat osallistuvat investointien rahoittamiseen.
(55)
Vastauksessaan tietojen antamista koskevaan välipäätökseen Saksa esitti luettelon toimenpiteistä (taulukko 6), joiden se katsoi olevan yksityistä rahoitusta.
Taulukko 6
(miljoonaa euroa)
Yksityinen rahoitus
Määrä
Kommandiittiyhtiön yhtiömiesten pääomapanokset (BVT)
4,84
Osakkaiden myöntämät lainat (BVT)
0,15
Osakkaiden myöntämät avustukset (BVT)
0,11
Peruspääomapanos
0,29
Myyntivoitto fosfaattikaupasta
1,64
Myyntivoitto fosfaattituotantolaitoksista (maksamatta)
1,66
Toimitusluotto (Vopelius)
2,75
Yhteensä
11,44
(56)
Yksityisen rahoitusosuuden kasvu on Saksan mukaan seurausta lähinnä BVT:n pääomapanoksesta. BVT:stä tuli joulukuussa 1998 CWP:n äänetön osakas (atypische stille Beteiligung). Lisäksi BVT myönsi CWP:lle lainan maaliskuussa 2001 ja avustuksen syyskuussa 2001. Saksa sisällytti yksityisten sijoittajien rahoitusosuuteen myös Vopeliuksen myöntämän toimitusluoton, joka asetettiin CWP:n käyttöön vuoden 1997 tammikuun ja vuoden 1998 tammikuun välisellä ajanjaksolla ja toteutettiin Vopeliuksen raaka-ainetoimituksista suoritettavan maksun lykkäyksenä, sekä tuoton, jonka CWP saa fosfaatteihin liittyvän liiketoimintansa myynnistä TI:lle.
(57)
On kuitenkin epäselvää, miten taulukossa 6 luetellut toimenpiteet liittyvät johdanto-osan 46-49 kappaleessa tarkasteltuihin rakenneuudistuskustannuksiin.
F. Markkina-analyysi
(58)
CWP tuotti teollisuuskäyttöön tarkoitettuja fosfaatteja ja valmisti fosforihappoa omaan käyttöön. Rakenneuudistussuunnitelmassa tavoitteena oli fosfaattien laadun parantaminen, jotta yritys voisi tuottaa fosfaatteja myös elintarviketeollisuutta varten, sekä märkäprosessin käyttöönotto fosforihapon valmistuksessa. Tässä yhteydessä on todettava, että märkäprosessilla valmistettu fosforihappo ei laadultaan eikä ominaisuuksiltaan poikkea lämpöprosessilla valmistetusta fosforihaposta. Valmistusmenetelmissä käytetään kuitenkin eri raaka-ainetta: lämpöprosessissa raaka-aineena on alkuaineen muodossa oleva fosfori ja märkäprosessissa MAG-laatuinen fosforihappo. Lisäksi märkäprosessi on monivaiheinen, ja siinä syntyy jatkokäsittelyä vaativia rinnakkaistuotteita (etenkin raffinaattia).
(59)
Fosforihappoa käytetään perusraaka-aineena sellaisten fosfaattituotteiden valmistuksessa, jotka edellyttävät raaka-aineilta hyvää puhtausastetta. Fosforihappoa käytetään raaka-aineena maataloudessa käytettävien fosfaattilannoitteiden sekä elintarviketeollisuudessa käytettävien fosfaattien valmistuksessa. Polyfosfaatteja, etenkin natriumtripolyfosfaattia, käytetään pyykin- ja astianpesuaineissa sekä muissa puhdistusaineissa. Niillä on lisäksi useita käyttötarkoituksia teollisuudessa ja tekniikassa.
(60)
Vuodelta 2002 olevassa Chemical Economics Handbook -julkaisussa todetaan, että lämpöprosessilla valmistetun fosforihapon kysyntä vähenee vastaisuudessa merkittävästi, sillä kyseinen raaka-aine korvataan yhä useammin etenkin jatkojalostettujen kemian tuotteiden valmistuksessa märkäprosessilla tuotetulla fosforihapolla. Lisäksi alalla on julkaisun mukaan runsaasti kilpailua Kiinasta peräisin olevan tuonnin vuoksi. Monien fosfaattituotteiden valmistuksessa ja monissa välittömissä käyttöyhteyksissä, joissa aikaisemmin tarvittiin lämpöprosessilla valmistettua fosforihappoa, käytetään nykyisin märkäprosessilla uutettua fosforihappoa, millä saavutetaan huomattavat kustannussäästöt. Raakafosforihappoa on julkaisun mukaan saatavilla runsaasti, ja se on melko edullista. Julkaisussa todetaan lisäksi, että vuonna 2002 Länsi-Euroopassa oli vielä neljä lämpöprosessilla fosforihappoa valmistavaa tuottajaa, jotka olivat TI (suurin tuottaja), CWP, FEBEX SA ja Krems Chemie.
(61)
Saksa katsoo, että fosforihapon ja fosfaattien eurooppalaiset markkinat ovat oligopolistiset ja ettei kyseisillä markkinoilla ole ylikapasiteettia. CWP:n mielestä merkityksellisillä eurooppalaisilla markkinoilla ei kuitenkaan ole oligopolia. Tätä mieltä ovat myös jotkin CWP:n kilpailijoista, jotka tosin katsovat, että markkinoilla on selvästi ylikapasiteettia.
(62)
Sekä Saksa että CWP katsovat, että CWP:n markkinaosuus Länsi-Euroopan fosfaattimarkkinoista (teollisuuden ja elintarviketeollisuuden fosfaatit) on hyvin pieni. Vuoden 2000 markkinaosuudeksi ilmoitetaan 5,1 prosenttia. CWP on vuodesta 2001 tuottanut ainoastaan TI:lle, joten se ei enää toimi markkinoilla. Sen markkinaosuus on siirtynyt TI:lle. Kuten Saksa toteaa, TI ei toimi CWP:n tapaan erityisfosfaattien markkinoilla vaan fosforin, fosforihapon ja muiden fosforiyhdisteiden markkinoilla.
(63)
Fosforihapon valmistuksen osalta CWP toteaa, että sen tuotanto, joka on 40 000 tonnia lämpöprosessilla valmistettua fosforihappoa, supistuu vastaisuudessa 20 000 tonniin uuttamalla valmistettua fosforihappoa. Näin sen markkinaosuus, jonka arvioitiin alun perin olevan kuusi prosenttia fosforihapon markkinoista, supistuu Länsi-Euroopassa kolmeen prosenttiin. Koska lämpöprosessia käyttävien tuotantolaitosten toiminta on lopetettu ja uuttolaitos ei vielä ole toimintavalmis, CWP ei tällä hetkellä valmista fosforihappoa ja sen markkinaosuus on näin nolla prosenttia.
III PERUSTEET MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISELLE
(64)
Prayon-Rupelin yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostaman kumoamiskanteen seurauksena tuomioistuin kumosi 15 päivänä maaliskuuta 2001 antamallaan tuomiolla komission 16 päivänä joulukuuta 1997 tekemän päätöksen (14) olennaisen muotovirheen vuoksi. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että komission olisi pitänyt aloittaa muodollinen tutkintamenettely, koska tuen yhteismarkkinoille soveltuvuutta koskevaan arviointiin liittyi vakavia vaikeuksia.
(65)
Tuomioistuin katsoi vakavien vaikeuksien johtuneen siitä, että komissio oli tehnyt päätöksen ilman, että sillä oli riittävästi tietoa teknisistä rakenneuudistustoimenpiteistä. Tuomioistuin vahvisti ensinnäkin, että komissio oli kuvaillut CWP:n toteuttamat rakenneuudistustoimenpiteet virheellisesti. Komission kuvaus teknisistä rakenneuudistustoimenpiteistä perustui Saksan vuonna 1997 toimittamiin tietoihin, joiden mukaan fosforihapon valmistuksessa käytetty lämpöprosessi korvataan märkäprosessilla. Kuten tuomioistuin kuitenkin korosti, Saksan komissiolle toimittamissa kahdessa rakenneuudistussuunnitelman luonnoksessa, joista toinen oli toukokuulta ja toinen lokakuulta 1996, ei kummassakaan mainittu lämpöprosessista luopumista. Tuomioistuin totesi lisäksi, että komission arvio rakenneuudistustoimenpiteiden teknisestä toteutettavuudesta ja niiden kannattavuudesta oli selkeästi virheellinen. Tuomioistuimen mukaan tämä kävi yksiselitteisesti ilmi kantajan esittämästä asiantuntijalausunnosta.
(66)
Komissio oli EY:n perustamissopimuksen 233 artiklan 1 kohdan mukaisesti velvollinen toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antaman tuomion noudattamiseksi. Komissio suoritti alustavan arvioinnin CWP:n hyväksi toteutetuista toimenpiteistä, joihin kuului myös sellaisia toimenpiteitä, joita se ei ollut tutkinut aikaisemmassa päätöksessään. Se vahvisti arviointinsa perusteella, että kyse oli EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta. Komissio piti kuitenkin tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille erittäin kyseenalaisena. Komissio ei ensinnäkään pystynyt selvittämään tuen tarkkaa kokonaismäärää. Toiseksi alustavassa arvioinnissa, jonka komissio teki vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen (jäljempänä ’vuonna 1994 annetut yhteisön suuntaviivat’) (15) perusteella, nousi esille vakavia epäilyjä tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Komissio aloitti tämän perusteella muodollisen tutkintamenettelyn.
IV PERUSTEET TIETOJEN ANTAMISTA KOSKEVAN VÄLIPÄÄTÖKSEN TEKEMISELLE
(67)
Komissio aloitti menettelyn pääasiassa niiden tietojen perusteella, jotka sille oli toimitettu vuonna 1997. Saksan vastaus tietojen antamista koskevaan välipäätökseen sisälsi kuitenkin tietoja jo aikaisemmin toteutetuista toimenpiteistä, joiden Saksa ilmoitti olevan voimassa olevaa tukea (toimenpiteet 1-3), sekä tiettyihin tukitoimenpiteisiin tehdyistä muutoksista (toimenpide 1a sekä toimenpiteet 7a ja/tai 8 a). Lisäksi Saksa luokitteli menettelyn aloittamisen jälkeen eräät siihen asti tapauskohtaisina pidetyt toimenpiteet voimassa olevaksi tueksi (toimenpiteet 9 ja 10). Komissio ei pystynyt käytettävissään olevien tietojen perusteella arvioimaan, olivatko voimassa olevaksi tueksi katsotut toimenpiteet niiden tukiohjelmien mukaisia, joiden perusteella ne ilmoitettiin myönnetyiksi. Komissio teki 6 päivänä maaliskuuta 2003 tietojen antamista koskevan välipäätöksen selvittääkseen asian.
V ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(68)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen komissio sai huomautuksia kolmelta CWP:n suoralta kilpailijalta sekä CWP:ltä itseltään. Seuraavassa on esitetty yhteenveto näistä huomautuksista.
A. Prayon-Rupelin esittämät huomautukset
(69)
Prayon-Rupel toimitti perusteellisen selvityksen kummastakin valmistusprosessista (lämpö- ja märkäprosessista) sekä kyseessä olevista tuotteista ja markkinoista. Prayon-Rupel epäilee ensinnäkin sitä, voidaanko tarkasteltavana olevaa hanketta pitää rakenneuudistussuunnitelmana. Valmistusmenetelmän muuttaminen ei Prayon-Rupelin mukaan ole vuonna 1994 annetuissa yhteisön suuntaviivoissa tarkoitettu kestävä rakenneuudistus. Jos yrityksen ongelmat johtuvat toimitusvaikeuksista, se ei Prayon-Rupelin mukaan pysty ratkaisemaan niitä muuttamalla valmistusmenetelmää. Lisäksi Prayon-Rupel toteaa, että toimitusongelmat olisi voitu ratkaista hankkimalla fosforia maailman suurimmalta tuottajamaalta Kiinalta Kazakstanin sijaan.
(70)
Toiseksi Prayon-Rupel epäilee rakenneuudistussuunnitelman kestävyyttä. Ensimmäisessä asiakirjassa esitetty siirtyminen lämpöprosessin käytöstä märkäprosessin käyttöön ei sen mukaan ollut toteutettavissa. Tämänkaltaisen muutoksen toteuttamiseksi eivät Prayon-Rupelin mukaan riitä Saksan ilmoittamat vähäiset investoinnit, vaan hanke vaatii huomattavasti suurempia investointeja, joihin kuuluu muun muassa täysin uusi laitos. Lisäksi se katsoo, ettei valmistusmenetelmän muuttaminen paranna tuotteen laatua. Tämä vastaa Saksan näkemystä. Prayon-Rupel epäilee lopuksi sitä, että CWP voisi palauttaa toimintansa kannattavuuden, sillä liikevaihtoennusteet perustuvat erittäin optimistisiin oletuksiin ja liiketoiminnan tulos on jatkuvasti negatiivinen. Se katsoo, että riittämättömin investoinnein toteutettu valmistusmenetelmän muutos voi johtaa vain tuotteen laadun heikkenemiseen ja voittojen supistumiseen.
(71)
Prayon-Rupel katsoo lisäksi, että CWP lisää toimenpiteillä tuotantokapasiteettiaan. Rakenneuudistusta koskevan ensimmäisen asiakirjan mukaan märkäprosessi otetaan käyttöön lämpöprosessin rinnalle. Tämä merkitsee Prayon-Rupelin mukaan kapasiteetin kaksinkertaistamista.
(72)
Prayon-Rupel katsoo myös, ettei tuki rajoitu välttämättömään vähimmäismäärään. Sen mukaan osakkaiden sitoumus, jonka mukaan ne investoivat yksityistämisen yhteydessä 5,11 miljoonaa euroa (10 miljoonaa Saksan markkaa), on hypoteettinen ja riittämätön eikä liity rakenneuudistukseen.
(73)
Lopuksi Prayon-Rupel epäilee, ettei rakenneuudistussuunnitelmaa toteuteta kokonaisuudessaan. CWP:n fosforituotannon myyminen TI:lle osoittaa Praoyn-Rupelin mukaan jo sen, ettei suunnitelmaa ole toteutettu aiotulla tavalla.
B. Chemische Fabrik Budenheim A. Oetkerin esittämät huomautukset
(74)
Chemische Fabrik Budenheim A. Oetker (jäljempänä ’CFB’) esitti 20 päivänä elokuuta 2001 päivätyssä kirjeessään epäilyksensä rakenneuudistussuunnitelman kestävyydestä. Se katsoo, että CWP:n suunnitelman mukaiset uuttolaitoksen rakentamiskustannukset olivat niin pienet ja laitoksen rakentamisaikataulu niin tiukka, ettei suunnitelma ollut realistinen. CFB:n mukaan sen näkemys on jälkikäteen osoittautunut oikeaksi, sillä lämpöprosessia hyödyntävän laitoksen toiminta on markkinatietojen mukaan lakkautettu ja uuden uuttolaitoksen rakentaminen keskeytetty. CFB katsoo lisäksi, että uuden laitoksen rakentamiskustannukset arvioitiin liian pieniksi ja että CWP:ltä puuttuu fosforihapon uuden valmistusmenetelmän edellyttämä tietotaito. CWP ei myöskään ilmoittanut, miten uuden valmistusprosessin rinnakkaistuotteena syntyvät myrkylliset aineet on tarkoitus jatkokäsitellä. CFB toteaa myös, että TI tuottaa fosforihappoa lämpöprosessilla menestyksekkäästi, joten valmistusmenetelmän muuttaminen ei ollut välttämätöntä CWP:n kannattavuuden palauttamiseksi. CFB epäilee sitä, että alkuaineen muodossa olevan fosforin toimituksiin olisi liittynyt ongelmia. Se huomauttaa, että fosforihapon tuottaminen uudessa laitoksessa ei näin ollen vähentäisi ennakkorahoituksen kustannuksia.
(75)
CFB toteaa lisäksi, että CWP:n ja TI:n välinen läheinen yhteistyö, johon kuuluu myös sopimus CWP:n fosfaatteihin liittyvän liiketoiminnan luovuttamisesta TI:lle ja TI:n oikeus ottaa tietyn ajan kuluttua kyseinen liiketoiminta osaksi toimintaansa, nostaa esille kysymyksen siitä, oliko lopullisena tuensaajana TI.
(76)
CFB toteaa myös, että CWP saa käyttöönsä rahoitusta osakkailtaan, etenkin BVT Industrie GmbH:lta ja TI:ltä. Tuen myöntämisessä olisi tämän vuoksi otettava huomioon CWP:n oman pääoman määrä.
C. BK Giulinin esittämät huomautukset
(77)
BK Giulini katsoo 26 päivänä syyskuuta 2001 päivätyssä kirjeessään, ettei CWP:llä ole rakenneuudistussuunnitelmaa. Esitetty suunnitelma ei sen mukaan ole riittävä eikä oikeasuhteinen. Sen mukaan tuotantomenetelmän muuttaminen ei ole välttämätöntä eikä muutos ole teknisesti eikä taloudellisesti toteutettavissa. Koska CWP ei aikonut luopua lämpöprosessista, BK Giulini katsoo, että toimenpiteet ovat yhteismarkkinoille soveltumatonta toimintatukea. Toimitusvaikeudet ja heikentynyt maksuvalmius eivät sen mukaan riitä syyksi tuotantoprosessin muuttamiselle tai rakenneuudistukselle. Myönnettyä tukea ei BK Giulinin mukaan käytetty investointeihin vaan maksuvalmiuden parantamiseen, mikä vääristi kilpailua yhteisön markkinoilla. Argumenttina CWP:lle myönnettyä tukea vastaan voidaan BK Giulinin mukaan esittää lisäksi se seikka, että fosforihapon eurooppalaisilla markkinoilla on ylikapasiteettia.
(78)
BK Giulinin mukaan voidaan lisäksi osoittaa, ettei Saksan CWP:lle myöntämällä tuella pystytty palauttamaan CWP:n elinkelpoisuutta. Yrityksen toiminta on tuesta huolimatta ollut vuodesta 1998 tappiollista. CWP:n ja TI:n välinen sopimus on BK Giulinin mukaan osoitus rakenneuudistustoimenpiteiden täydellisestä epäonnistumisesta.
(79)
BK Giulini katsoo myös, että varsinaisena tuensaajana on TI.
D. CWP:n huomautukset
(80)
Saksa toimitti 21 päivänä syyskuuta 2001 ja 6 päivänä helmikuuta 2002 päivätyissä kirjeissään CWP:n muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen johdosta esittämät huomautukset. Lokakuun 8 päivänä 2002 päivätyssä kirjeessä, jolla Saksa toimitti CWP:n vastauksen edellä mainittujen asianomaisten esittämiin huomautuksiin, CWP tarkastelee epäilyjä, jotka komissio esitti muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen yhteydessä, sekä epäilyjä, joita muut asianomaiset ovat esittäneet.
(81)
Rakenneuudistussuunnitelman olemassaoloon liittyvistä epäilyistä CWP toteaa, että rakenneuudistuksella oli kaksi tavoitetta: fosfaattituotteiden valikoiman laajentaminen sekä raaka-ainepohjan laajentaminen alkuaineen muodossa olevaa fosforia edullisempiin raaka-ainevaihtoehtoihin. Nämä tavoitteet ovat CWP:n mukaan säilyneet rakenneuudistusprosessissa muuttumattomina itse suunnitelmaan useaan otteeseen tehdyistä muutoksista huolimatta.
(82)
Rakenneuudistustoimenpiteiden kestävyyteen kohdistuvien epäilyjen osalta CWP toteaa, että fosfaattituotteiden valikoimaa pystyttiin laajentamaan uuden, vedettömien fosfaattien valmistukseen tarkoitetun leijukerroskuivaimen käyttöönoton ansiosta. Toisena tavoitteena olleen raaka-ainepohjan laajentamisen osalta CWP toteaa, että uudella uuttolaitoksella voidaan tuottaa samoja tuotteita kuin lämpöprosessilla mutta pienemmin kustannuksin. Tuotteiden laatu on sama, eikä yritys ole enää riippuvainen ulkopuolisilta hankittavasta alkuainemuodossa olevasta fosforista.
(83)
Vastauksena CFB:n esittämään huomautukseen siitä, että TI pystyy tuottamaan fosforihappoa lämpöprosessilla, CWP toteaa, ettei TI ole riippuvainen alkuaineen muodossa olevan fosforin toimituksista, koska se valmistaa kyseistä raaka-ainetta itse. Lisäksi TI pystyy säästämään etenkin sähkön kustannuksissa (jotka muodostavat suurimman osuuden alkuaineen muodossa olevan fosforin tuotantokustannuksista), koska yksi sen osakkaista operoi ydinvoimalaa ja TI saa sähköä alennettuun hintaan. Näin ollen TI:n tilanne poikkeaa merkittävästi CWP:n tilanteesta.
(84)
Rakenneuudistussuunnitelman toteutuksen onnistumiseen liittyvistä epäilyistä CWP toteaa, että toteutetut toimenpiteet ovat tyypillisiä yrityksen rakenneuudistuksen yhteydessä toteutettavia toimenpiteitä. CWP katsoo, että molempien laitosten rakentaminen oli tuottava ratkaisu. Lämpöprosessia hyödyntävään laitokseen verrattuna uuttolaitoksen odotetaan pienentävän tuotantokustannuksia 7 prosentilla ja tarjoavan pääomalle 23 prosentin nettotuoton. Ensimmäiset testit olivat CWP:n mukaan osoittaneet, että uuttolaitoksella voitiin tuottaa samanlaatuista fosforihappoa kuin lämpöprosessilla. Lisäksi CWP toteaa, että muut kilpailijat ja etenkin Prayon-Rupel ovat ilmoittaneet rakentavansa uuttolaitoksen, joka on kuusi kertaa suurempi kuin CWP:n laitos. Uuttolaitoksen rakentaminen ei viivästynyt sen vuoksi, ettei se olisi ollut toteutettavissa, vaan syynä olivat tavarantoimituksiin liittyneet ongelmat. CWP:n mukaan uuttolaitos on nyt 90-prosenttisesti valmis ja eräs laitos on kiinnostunut hankkimaan lisenssin siihen liittyvään tietotaitoon.
(85)
Lisäksi CWP katsoo, ettei kilpailun vääristymistä ole tapahtunut. Se toteaa, että CRU International Ltd:n teollisuus- ja elintarviketeollisuuskäyttöön tarkoitettujen fosfaattien markkinoista laatiman tutkimuksen vuosia 1998-2002 koskevassa päivityksessä ”The Market for Industrial and Food Phosphates” ennustetaan, että vaikka alalla on vuonna 2003 todennäköisesti riittävästi kokonaiskapasiteettia kysyntään vastaamiseksi, alueiden välille muodostuu vastaisuudessa merkittävä epätasapaino, joka joudutaan korjaamaan. Teollisuus- ja elintarviketeollisuuskäyttöön tarkoitettuihin fosfaatteihin liittyy CWP:n mukaan ylikapasiteettia vain teoriassa, koska edellä mainitun raportin mukaan laitokset ovat erittäin huonossa kunnossa ja vaativat uudistamista. CWP katsoo lisäksi, että sen osuus merkityksellisistä markkinoista on hyvin pieni, kuten johdanto-osan 62 ja 63 kappaleessa todetaan. Se toteaa lisäksi, ettei se ole koskaan myynyt tuotteitaan markkinahintaa alhaisempaan hintaan.
(86)
CWP toteaa, ettei BK Giulini ole sen suora kilpailija. Tämä erityisfosfaatteja tuottava yritys osti vuonna 2000 CWP:n tuottamista fosfaateista lähes kaksi kolmasosaa ja oli kiinnostunut ostamaan myös CWP:n fosforihappo- ja fosfaattituotannon. CWP katsoo, ettei sen saamalla tuella ollut vaikutusta BK Giulinin toimintaan.
(87)
Rakenneuudistukseen osoitetusta omarahoituksesta CWP toteaa, ettei se pystynyt suurten raaka-ainekustannusten vuoksi kattamaan kaikkia rakenneuudistussuunnitelman kustannuksia omista varoistaan. Sen oma rahoitusosuus oli tästä huolimatta merkittävä. Yksityisellä rahoituksella katetut investoinnit olivat CWP:n antamien tietojen mukaan 5,11 miljoonaa euroa (10 miljoonaa Saksan markkaa). CWP katsoo, että kaikkia sille myönnettyjä lainoja, joihin kuuluvat myös BvS:n ja osavaltion takaamat lainat, on pidettävä rakenneuudistukseen osoitettuna omarahoituksena, sillä se maksaa lainoista korkoa ja aikoo maksaa lainat takaisin myyntitulosta, jonka se saa fosfaattituotantolaitostensa myynnistä TI:lle.
(88)
Tuensaajan määrittämisestä CWP toteaa, ettei se ole yhdistynyt TI:hin. Kun fosfaatteihin liittyvä liiketoiminta on myyty TI:lle, CWP:n toimipaikassa toimii kaksi toisistaan riippumatonta yritystä: TI, joka tuottaa fosfaatteja, ja CWP, joka tuottaa fosforihappoa. Vastoin CFB:n huomatusta CWP ei ole koskaan toimittanut lämpöprosessilla valmistettua fosforihappoa TI:lle. CWP katsoo olevansa ainoa tuensaaja.
VI SAKSAN HUOMAUTUKSET
(89)
Vastauksessaan muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevaan päätökseen Saksa toimitti johdanto-osan 42-44 kappaleessa mainitut rakenneuudistussuunnitelman muuttamista koskevat tiedot. Se toimitti myös tiedot kaikista julkisen sektorin rahoitustoimenpiteistä, jotka toteutettiin CWP:n hyväksi yksityistämisen ja rakenneuudistuksen aikana ja jotka on kuvattu johdanto-osan 17-34 kappaleessa. Saksa toimitti lisäksi johdanto-osan 50-57 kappaleessa esitetyt tiedot rakenneuudistukseen osoitetusta omarahoituksesta sekä yrityksen vuosien 1994-2000 toimintakertomukset ja markkinatiedot. Asianomaisten esittämien huomautusten osalta Saksa viittaa CWP:n antamiin vastauksiin, jotka toimitettiin 8 päivänä lokakuuta 2002 päivätyllä kirjeellä.
(90)
Vastauksessaan tietojen antamista koskevaan välipäätökseen Saksa toimitti tietoja, jotka koskivat tarkasteltavina olevien valtiontukitoimenpiteiden yhdenmukaisuutta niiden tukiohjelmien kanssa, joiden perusteella toimenpiteet ilmoitettiin toteutetuiksi. Saksa totesi lisäksi, että menettelyssä olisi erotettava toisistaan kaksi liiketoiminta-aluetta: fosfaattituotanto, jonka osalta rakenneuudistus oli Saksan mukaan toteutettu onnistuneesti, ja CWP:n muut liiketoiminta-alueet, joihin kuuluu etenkin fosforihapon valmistus uuttolaitoksessa ja joiden toiminta voidaan palauttaa kannattavaksi heti kun TI on maksanut vielä suorittamatta olevan osuuden kauppahinnasta.
VII TUEN ARVIOINTI
A. Johdanto
(91)
Osa arvioitavista toimenpiteistä tutkittiin jo aiemmassa päätöksessä, jonka yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi. Osa näistä jo aiemmin tutkituista toimenpiteistä oli ilmoitettu hankkeen suunnitteluajankohtana EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan (nykyisen 88 artiklan 3 kohdan) mukaisesti, kun taas osa oli toteutettu ennen komission päätöksen tekemistä. Muut arvioitavat toimenpiteet ovat toimenpiteitä, joita ei tutkittu kumotussa päätöksessä tai jotka tutkittiin mutta joiden voimassaoloa on pidennetty tai joita on täydennetty päätöksen tekemisen jälkeen.
(92)
Tutkiessaan yksittäisiä toimenpiteitä komissio ottaa lähtökohdakseen ensimmäisen päätöksensä tekoajankohtana vallinneet olosuhteet, kun kyse on ilmoitetuista toimenpiteistä. Kun kyse on toimenpiteistä, joita ei ole ilmoitettu, lähtökohtana on rahoitustukitoimenpiteiden toteutusajanjakso. Komissio antaa kuitenkin myös kokonaisarvion rakenneuudistuksesta. Se ottaa tässä yhteydessä huomioon kaikki viimeisen toimenpiteen toteutusajankohtaan mennessä tapahtuneet tosiseikkojen merkitykselliset muutokset.
B. Tarkastelun kohteena oleva yritys
(93)
Saksa toimitti vastauksessaan tietojen antamista koskevaan välipäätökseen tyhjentävät tiedot CWP:n osakasrakenteesta. Tiedoista käy ilmi, että vuonna 2002 CWP:llä, jonka pääomasta Vopelius-konserni Thilo von Vopelius mukaan luettuna omistaa 75,2 prosenttia, oli palveluksessaan 100 työntekijää ja sen varallisuus oli yhteensä 25,81 miljoonaa euroa (50,48 miljoonaa Saksan markkaa) ja liikevaihto 22,36 miljoonaa euroa (43,73 miljoonaa Saksan markkaa). Nämä arvot eivät ylitä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetussa komission suosituksessa (16) vahvistettuja kynnysarvoja.
(94)
Saksa toteaa BvT-konsernista, joka omistaa jäljelle jäävän 24,8 prosentin osuuden, että kyseistä konsernia olisi pidettävä institutionaalisena sijoittajana, sillä se tarjoaa vain riskipääomaa eikä sillä näin ole määräysvaltaa CWP:n operatiivisessa liiketoiminnassa. CWP voidaan sen vuoksi katsoa pk-yritykseksi. CWP täytti pk-yrityksen kriteerit myös ennen vuotta 1997 (joka oli ensimmäinen vuosi, jolta kaikki tiedot olivat saatavilla).
(95)
Komissio toteaa, että saatavilla olevien tietojen perusteella vaikuttaa siltä, ettei CWP:lle ole myönnetty rahoitusta julkisista lähteistä sen jälkeen, kun se teki helmikuussa 2001 sopimuksen TI:n kanssa. Komissio on lisäksi ottanut huomioon Saksan sille toimittaman AnChem Consultin laatiman asiantuntijalausunnon, jonka mukaan sopimuksen tekemisessä noudatettiin avointa ja läpinäkyvää menettelyä, jossa kaikille merkityksellisillä eurooppalaisilla markkinoilla toimiville yrityksille annettiin mahdollisuus tarjouksen tekemiseen. Lausunnon mukaan TI:n tarjous valittiin, koska se oli taloudellisesti edullisin ja paras tarjous ja kauppahinta vastasi markkinahintaa. Komissio katsoo tämän vuoksi, ettei TI ole välittömästi eikä välillisesti hyötynyt CWP:lle myönnetystä valtiontuesta.
C. Voimassa olevat tuet
(96)
Useiden toimenpiteiden ilmoitetaan olevan voimassa olevaa tukea, joten komission ei tarvitse arvioida kyseisiä toimenpiteitä uudelleen. On kuitenkin tutkittava, ovatko nämä toimenpiteet niiden tukiohjelmien mukaisia, joiden perusteella ne on ilmoitettu myönnetyiksi.
(97)
Toimenpiteet 1, 2 ja 3: Koska yrityksellä oli yksityistämisajankohtana palveluksessaan noin 70 työntekijää, Saksa katsoo, että kaikki tässä yhteydessä myönnetty tuki kuuluu THA-tukijärjestelyn N 768/94 (17) piiriin. Komissio toteaa, että yrityksellä oli yksityistämisajankohtana palveluksessaan alle 250 työntekijää. Kyseisiä toimenpiteitä ei sen vuoksi tarvinnut ilmoittaa komissiolle, ja ne on katsottava voimassa olevaksi tueksi.
(98)
Toimenpide 1a: Koska takauksen myöntäminen kuuluu THA-tukijärjestelyn piiriin, mahdollisuus, että takaus muutetaan lainaksi tai tueksi, otettiin alusta alkaen huomioon, koska yritys oli jo tuolloin vaikeassa tilanteessa. Tämä on johdonmukaisesti otettu lähtökohdaksi niissä kolmessa THA-tukijärjestelyssä, jotka muodostavat oikeusperustan takauksen myöntämiselle. THA-tukijärjestelyä E 15/92 koskevassa päätöksessä (18) todetaan nimenomaisesti, että järjestelyn puitteissa myönnettyjen lainojen ja takausten muuttaminen avustuksiksi on entistä todennäköisempää. Näin ollen takauksen muuttaminen lainaksi tai tueksi kuului jo THA-tukijärjestelyn piiriin, joten kyseistä toimenpidettä ei voida pitää uutena tukena.
(99)
Toimenpiteet 9 ja 10: Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Saksa ilmoitti ensimmäistä kertaa, että kyseiset takaukset oli myönnetty sellaisen ohjelman mukaisesti, jonka komissio oli hyväksynyt vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja rakenneuudistusta varten (19). Komissio toteaa, että kaikki kyseisessä ohjelmassa takausten myöntämiselle asetetut ehdot täyttyvät tarkasteltavana olevassa tapauksessa. Lisäksi on korostettava, että ohjelma oli hyväksytty ennen vuonna 1994 annettujen yhteisön suuntaviivojen voimaantuloa ja ettei kyseisissä suuntaviivoissa vaadittu jäsenvaltioita saattamaan tuolloin voimassa olleita tukiohjelmiaan uusien säännösten mukaisiksi (ks. vuonna 1994 annettujen suuntaviivojen 2.5 kohta). Komissio ei myöskään tutkinut kyseistä tukiohjelmaa vuonna 1994 annettujen yhteisön suuntaviivojen hyväksymisen jälkeen. Tämä selittää sen, miksi toimenpiteet 9 ja 10 ovat pelastamis- ja rakenneuudistusohjelman mukaiset mutta eivät noudata vuonna 1994 annettuja yhteisön suuntaviivoja. Nämä toimenpiteet voidaan tämän vuoksi katsoa voimassa olevaksi tueksi, eikä niitä ole tarpeen tutkia uudelleen.
(100)
Toimenpide 11: 1,94 miljoonan euron (3,8 miljoonan Saksan markan) investointiavustukset myönnettiin tukiohjelmasta, jonka komissio on hyväksynyt alueelliseksi investointitueksi (20). Vastauksessaan tietojen antamista koskevaan välipäätökseen Saksa ilmoitti varmistavansa, että tuen kumuloitumista koskevia säännöksiä noudatetaan kaikessa CWP:lle myönnettävässä aluetuessa ja että pk-yrityksille asetettua aluetuen enimmäismäärää noudatetaan. Komissio katsoo sen vuoksi, että toimenpide on voimassa olevaa tukea. Tämän lisäksi muodollisen tutkintamenettelyn aloittaminen ei koskenut kyseistä tukitoimenpidettä.
(101)
Toimenpide 12: investointeihin perustuvat 0,36 miljoonan euron (0,7 miljoonan Saksan markan) verohelpotukset, jotka myönnettiin komission hyväksymien tukiohjelmien mukaisesti alueellisena investointitukena. Vastauksessaan tietojen antamista koskevaan välipäätökseen Saksa ilmoitti varmistavansa, että tuen kumuloitumista koskevia säännöksiä noudatetaan kaikessa CWP:lle myönnettävässä aluetuessa ja että pk-yrityksille asetettua aluetuen enimmäismäärää noudatetaan. Komissio katsoo sen vuoksi, että toimenpide on voimassa olevaa tukea. Tämän lisäksi muodollisen tutkintamenettelyn aloittaminen ei koskenut kyseistä tukitoimenpidettä.
(102)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että toimenpiteet 1 (toimenpide 1a mukaan luettuna), 2 ja 3 sekä toimenpiteet 9, 10, 11 ja 12 ovat toimitettujen tietojen perusteella voimassa olevaa tukea, jota komission ei tarvitse arvioida uudelleen. Niiden määrät otetaan kuitenkin huomioon arvioitaessa kokonaistuen oikeasuhteisuutta.
D. Muu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki
(103)
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotain yritystä, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. CWP on saanut toteutetuista rahoitustoimenpiteistä etua, jota vaikeuksissa oleva yritys ei olisi saanut markkinoilta. Tässä yhteydessä olisi muistettava, että CWP oli vuonna 1997 lähes maksukyvytön eikä yksikään yksityinen sijoittaja ollut tuolloin valmis tarjoamaan CWP:lle sen tarvitsemaa rahoitusta. Koska CWP:n valmistamia tuotteita on kaupan ja sillä on kilpailijoita myös muissa jäsenvaltioissa, toimenpiteet uhkaavat vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(104)
Toimenpiteet rahoitetaan valtion varoista, ja niiden toteuttamisesta vastaa THA/BvS tai Sachsen-Anhaltin osavaltio. THA oli entisessä Saksan demokraattisessa tasavallassa toimineiden valtionyritysten yksityistämiseksi perustettu julkisoikeudellinen laitos, joka toimi suoraan Saksan valtionvarainministeriön alaisuudessa. BvS on THA:n seuraajaksi perustettu viranomainen, ja se on niin ikään julkisoikeudellinen laitos. Tarkasteltavana olevat toimenpiteet on näin ollen katsottava valtion toimenpiteiksi. Ne ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, ja niitä on arvioitava sen mukaisesti.
(105)
Toimenpiteet 4, 5, 6, 7 ja 8: Nämä toimenpiteet, eli kauppahinnan ja kertyneiden korkojen perimisestä luopuminen, investointiavustus sekä BvS:n myöntämät kaksi 20 prosentin takausta, toteutettiin tukiohjelmien ulkopuolella. Ne ovat sen vuoksi tapauskohtaista tukea, ja ne on arvioitava sen mukaisesti. Saksa ei kiistä tätä.
(106)
Toimenpiteet 7a/8 a: Saksan mukaan näiden takausten voimassaolon pidentämistä ja niiden myöhempää muuttamista lainoiksi ja avustuksiksi ei voida pitää uutena tukena. Tällä seikalla olisi kuitenkin merkitystä vain siinä tapauksessa, että toimenpiteet 7 ja 8 olisivat voimassa olevaa tukea, mitä ne kuitenkaan eivät ole. Koska toimenpiteitä 7 ja 8 on arvioitava tapauskohtaisena tukena, toimenpiteet 7a ja 8 a otetaan osaksi arviointia, jossa tarkastellaan toimenpiteiden 7 ja 8 soveltuvuutta yhteismarkkinoille.
(107)
CWP sai toimenpiteen 7 (toimenpide 7a mukaan luettuna) ja toimenpiteen 8 (toimenpide 8 a mukaan luettuna) yhteydessä myönnettyjen takausten ansiosta lainaa rahoitusmarkkinoilla tavanomaisesti sovellettavia ehtoja edullisemmin ehdoin. Komissio katsoo, että toimenpiteeseen 7 kuuluneen takauksen ja toimenpiteeseen 8 kuuluneen takauksen sisältämä tuki vastaa erotusta, joka saadaan vähentämällä korosta, jonka CWP olisi joutunut maksamaan markkinaehtoisesta lainasta (ilman takausta), korko, joka CWP:ltä tosiasiassa veloitettiin sille myönnetystä takauksella katetusta lainasta. Koska CWP oli takausten ja lainojen myöntämisajankohtana vakavissa rahoitusvaikeuksissa, tuen osuus voi olla jopa 100 prosenttia takauksista, sillä CWP ei olisi takausten puuttuessa saanut lainkaan lainaa. Komission viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmästä antaman tiedonannon (21) mukaan viitekorot vastaavat tavanomaisin takauksin katetuista keskipitkän ja pitkän aikavälin lainoista markkinoilla veloitettavaa keskimääräistä korkoa. Tiedonannossa todetaan lisäksi, että tällä tavoin määritetty viitekorko on vähimmäiskorko, jota voidaan tiettyjen riskitekijöiden (kuten se, että yritys on vaikeuksissa) perusteella korottaa. Korotus voi tällöin olla 400 peruspistettä tai jopa tätä enemmän. Sen vuoksi komissio katsoo tarkasteltavana olevassa tapauksessa, että CWP olisi joutunut takausten puuttuessa maksamaan vähintään korkoa, joka on viitekorko 400 peruspisteellä korotettuna. Kuhunkin takaukseen sisältyvä tuki muodostuu näin ollen 400 peruspisteellä korotetun viitekoron ja takauksella katetusta lainasta veloitetun koron erotuksesta.
(108)
Samaa periaatetta sovelletaan silloin, kun takaukset on muutettu BvS:n lainoiksi. Komissio katsoo, että CWP:ltä lainoista veloitettu korko oli alhaisempi kuin korko, jota CWP olisi joutunut maksamaan markkinoilla. Toimenpiteen 7 (toimenpide 7a mukaan luettuna) puitteissa myönnettyyn BvS:n lainaan ja toimenpiteen 8 (toimenpide 8 a mukaan luettuna) puitteissa myönnettyyn BvS:n lainaan sisältyvä tuki vastaa siis erotusta, joka saadaan vähentämällä korosta, jonka CWP olisi joutunut maksamaan vastaavasta lainasta markkinoilla, korko, jonka BvS veloitti myöntämistään lainoista. Komissio katsoo, että CWP olisi joutunut maksamaan vähintään korkoa, joka on viitekorko 400 peruspisteellä korotettuna. Kuhunkin lainaan sisältyvä tuki muodostuu näin ollen 400 peruspisteellä korotetun viitekoron ja myönnetystä lainasta tosiasiassa veloitetun koron erotuksesta.
E. Tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille
(109)
Komission on arvioitava toimenpiteet 4, 5, 6, 7 (toimenpide 7a mukaan luettuna) ja 8 (toimenpide 8 a mukaan luettuna) tapauskohtaisena tukena. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätään poikkeuksista kyseisen artiklan 1 kohdan mukaiseen yleiseen tukikieltoon.
(110)
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan poikkeuksia ei voida soveltaa tarkasteltavana olevaan tapaukseen, koska kyseessä ei ole yksittäisille kuluttajille myönnettävä sosiaalinen tuki, luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettävä tuki eikä tuki taloudellisen haitan korvaamiseksi sellaisille alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut. Saksa ei ole vedonnut edellä mainittuihin poikkeuksiin.
(111)
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa määrätään muista poikkeuksista. Koska tuen päätarkoituksena ei ole alueellinen kehitys vaan vaikeuksissa olevan yrityksen pitkän aikavälin kannattavuuden palauttaminen, tarkasteltavana olevassa tapauksessa voidaan hyväksyä vain rakenneuudistustuki. Rakenneuudistustuen osalta sovelletaan lähinnä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta.
(112)
Komissio on antanut pelastamis- ja rakenneuudistustuen arvioimiseksi yhteisön suuntaviivat (1994) (22), joita sovelletaan tarkasteltavana olevassa asiassa (23). Vuonna 1994 annettujen yhteisön suuntaviivojen soveltamisedellytykset tutkitaan jäljempänä.
(113)
Komissio katsoo, ettei tarkasteltavana olevassa asiassa voida soveltaa muita yhteismarkkinoille soveltuvuuden perusteita eikä etenkään muita, esimerkiksi tutkimusta ja kehittämistä, ympäristönsuojelua, pieniä ja keskisuuria yrityksiä, työllisyyttä ja koulutusta tai riskipääomaa koskevia yhteisön puitteita.
(114)
Vuonna 1994 annettujen yhteisön suuntaviivojen 2.1 kohdassa edellytetään, että rakenneuudistustukea saavien yritysten heikko taloudellinen tilanne johtuu niiden harjoittaman toiminnan tehottomuudesta ja epäsuotuisista tulevaisuudennäkymistä. Tämä ilmenee etenkin kannattavuuden heikkenemisenä tai tappioiden kasvuna, liikevaihdon supistumisena, varastojen kasvuna, ylikapasiteettina, kassavirran vähenemisenä, lisääntyvänä velkaantumisena, korkokulujen lisääntymisenä ja nettovarallisuuden vähentymisenä.
(115)
Tuen myöntämisajankohtana CWP:n tappiot olivat kasvussa ja sillä oli vakavia maksukykyyn liittyviä ongelmia, kuten edellä on yksityiskohtaisesti kuvattu. Komissio katsoo tämän vuoksi, että CWP oli tuen myöntämisajankohtana vaikeuksissa oleva yritys.
(116)
Kaikilta rakenneuudistussuunnitelmilta edellytetään ehdottomasti sitä, että niillä voidaan kohtuullisessa ajassa palauttaa yrityksen pitkän aikavälin kannattavuus tilanteessa, jossa yrityksen tulevat toimintaedellytykset perustuvat realistisiin oletuksiin. Rakenneuudistustuen perustana on näin aina oltava toteuttamiskelpoinen rakenneuudistussuunnitelma. Rakenneuudistussuunnitelman tavoitteena on yleensä liiketoiminnan uudelleenjärjestäminen ja järkeistäminen tehokkaamman toimintaperustan pohjalta. Suunnitelmassa on näin tarkasteltava muun muassa ongelmiin johtaneita olosuhteita.
(117)
CWP:n tapauksessa voidaan todeta, että ensimmäisen, yksityistämisen jälkeen käynnistetyn rakenneuudistuksen toteuttaminen epäonnistui. Toinen, johdanto-osan 40 ja 41 kappaleessa mainittuihin kahteen asiakirjaan perustuva rakenneuudistus toteutettiin vuonna 1997. Vaikka näiden kahden rakenneuudistushankkeen välillä on eroja, molempien tarkoituksena näyttää olleen märkäprosessin käyttöönotto, jota varten tarvittiin uuttolaitosta. Tavoitteena oli mahdollistaa MGA:n käyttö raaka-aineena ja näin vähentää riippuvuutta alkuaineen muodossa olevan fosforin korkeista hinnoista. Tarkoituksena oli lisäksi tärkeimpänä lopputuotteena olevan fosfaatin laadun parantaminen. Edellä mainitut kaksi tavoitetta liittyvät toisiinsa: CWP pystyi tuottamaan fosfaattia taloudellisesti kannattavalla tavalla helpommin saatavilla olevasta ja edullisemmasta raaka-aineesta vain märkäprosessin avulla. Vuoden 1996 strategian kestävyyttä arvioitaessa on tarkasteltava märkäprosessin käyttöönottoon liittyviä toimenpiteitä.
(118)
Kuten Prayon-Rupelin toimittamasta asiantuntijalausunnosta käy ilmi, uutta tuotantomenetelmää ei voida ottaa käyttöön, jos nykyisiin tuotantolaitoksiin tehdään vain vähäisiä muutoksia. Märkäprosessi edellyttää täysin toisenlaisia laitteistoja kuin lämpöprosessi, ja se vaatii muun muassa tuotteen esi- ja jälkikäsittelyä, kuten fluorin poistoa, väkevöintiä ja valkaisua. Vuoden 1996 strategia ei kuitenkaan sisältänyt näitä käsittelyvaiheita. Esikäsittelyvaihe otettiin käyttöön joulukuussa 1997 sen jälkeen, kun hanke oli jo käynnistetty ja kun esikäsittely oli laboratoriotesteissä osoittautunut tarpeelliseksi. Tällaiset testit olisi pitänyt tehdä jo ennen hankkeen käynnistämistä ja niiden tulokset ottaa huomioon hankkeen kokonaiskustannuksia laskettaessa. DLM:n marraskuussa 1997 laatimassa, laitoksen toteutettavuutta koskevassa selvityksessä mainitaan, että märkäprosessi edellyttää fosforihapon esikäsittelyä. Tämä selvitys olisi pitänyt tehdä ennen rakenneuudistussuunnitelman laatimista, ja sitä olisi pitänyt käyttää perustana kustannuksia ja rakenneuudistukseen tarvittavaa rahoitusta määritettäessä. Jälkikäsittelyvaihe otettiin käyttöön vasta vuoden 1999 alussa. CWP tosin toteaa, että kyseinen vaihe osoittautui tarpeelliseksi vain sen vuoksi, ettei sen tavarantoimittaja enää kyennyt toimittamaan riittävän hyvälaatuista happoa. Komissio ei kuitenkaan voi yhtyä tähän näkökantaan: CWP:n ja sen toimittajan välinen sopimus on heinäkuulta 1998, kun taas hankesuunnitelma on vuodelta 1996. Näin ollen vuonna 1996 olisi jo pitänyt olla tiedossa, että jälkikäsittelyvaihe on tarpeen, etenkin valmistettaessa korkean puhtausasteen tuotteita elintarviketeollisuutta varten, kuten CWP suunnitteli. Tuotteiden esi- ja jälkikäsittely edellyttävät myös suurempia laitoksia, kuten CWP totesi vuonna 1999. Myös tähän olisi pitänyt varautua alusta alkaen.
(119)
Vuodelta 1996 olevissa rakenneuudistussuunnitelman muodostavissa asiakirjoissa ei myöskään esitetä tyydyttävää ratkaisua erittäin myrkyllisen raffinaatin muodostamaan ongelmaan. Ongelmaa ei itse asiassa mainita asiakirjoissa lainkaan, eikä sitä myöskään mainita vuonna 1997 tehdyssä ilmoituksessa. DLM:n marraskuussa 1997 uuttolaitoksen toteutettavuudesta laatimassa selvityksessä todetaan, että (fosforihappopitoisesta) raffinaatista valmistetun fosfaatin metallipitoisuus on liian suuri ja että olisi määritettävä, mikä olisi hyväksyttävä pitoisuus. Toisin sanoen selvityksessä todetaan ongelma ja sen mahdollinen ratkaisutapa, mutta ei anneta varsinaista ratkaisua. Myöhemmin CWP toivoi voivansa myydä raffinaatin, mutta joutui toteamaan, ettei sille ollut kysyntää. Tämä vaikutti osaltaan siihen, että yritys joutui äkillisiin rahoitusvaikeuksiin vuonna 2000. Jo suunnitelman laadintavaiheessa vuonna 1996 olisi pitänyt olla tiedossa se, että myrkyllisen raffinaatin muodostamaan ongelmaan on löydettävä ratkaisu. Jos ratkaisuksi valittiin raffinaatin myynti, ratkaisun toteutettavuus olisi pitänyt arvioida markkinatutkimuksella. Vuosilta 1996 ja 1997 olevissa asiakirjoissa ei kuitenkaan mainita lainkaan kyseistä ongelmaa.
(120)
Koska tavoitteen saavuttamiseksi tarpeellisten vaiheiden suunnittelu oli puutteellista, koko investointiohjelman ja etenkin uuttolaitoksen kustannukset arvioitiin selkeästi liian pieniksi. Saksa ei kuitenkaan ollut tätä mieltä, vaan esitti DLM:n laatiman selvityksen uuttolaitoksen kustannuksista. Nelisivuinen selvitys, joka perustuu käytännön testausta vaativiin teoreettisiin laskelmiin, sisältää ainoastaan luettelon märkäprosessiin perustuvan fosforihappotuotannon kustannuksista. Siinä ei anneta lainkaan arviota itse laitoksen rakentamiskustannuksista. Selvitys ei näin ollen muuta sitä päätelmää, jonka mukaan investointiohjelman ja etenkään uuttolaitoksen kustannuksia ei suunniteltu huolellisesti rakenneuudistusstrategiaa laadittaessa. Tämä päätelmä sai vahvistuksen myöhemmin, sillä kustannukset arvioitiin paljon todellista pienemmiksi. Uuttolaitos, jonka kustannukset arvioitiin vuonna 1996 yhteensä 3,07 miljoonaksi euroksi (6 miljoonaksi Saksan markaksi), oli toimintavuoteen 2000/2001 mennessä, jolloin työt keskeytettiin maksukyvyn heikkenemisen vuoksi, tullut maksamaan 7,72 miljoonaa euroa (15,1 miljoonaa Saksan markkaa). Vuoden 1996 suunnitelmissa 7,67 miljoonaksi euroksi arvioidut kokonaisinvestoinnit olivat vuoteen 2000/2001 mennessä kasvaneet 17,93 miljoonaan euroon.
(121)
Rakenneuudistustoimenpiteiden ja investointikustannusten puutteellinen suunnittelu johti väistämättä siihen, ettei uuttolaitosta saatu valmiiksi vuoteen 1998 mennessä eikä CWP pystynyt palauttamaan pitkän aikavälin kannattavuuttaan vuoteen 2000 mennessä, kuten alun perin oli suunniteltu. Sen sijaan tilanne oli vuonna 2000 se, ettei CWP ollut maksanut takaisin yhtäkään sille myönnetyistä lainoista, uuttolaitoksen rakentaminen oli vielä pahasti kesken, yritys oli edelleen riippuvainen alkuaineen muodossa olevasta fosforista ja oli menettämässä maksukykynsä. Tämän vuoksi voidaan lähteä siitä oletuksesta, että vuoden 1996 rakenneuudistusstrategian toteuttamisessa oli lopullisesti epäonnistuttu vuonna 2000.
(122)
Tämä ei kuitenkaan vastaa Saksan näkemystä asiasta. Saksa katsoo, että CWP toteutti fosfaatteihin liittyvän liiketoimintansa rakenneuudistuksen onnistuneesti myydessään kyseisen liiketoiminnan TI:lle ja välttäessään näin maksukyvyttömyyden. Fosforihappoon liittyvän liiketoiminta-alueen rakenneuudistus saadaan Saksan mukaan onnistuneesti päätökseen heti, kun TI maksaa jäljellä olevan kauppahinnan. CWP saattaa tämän jälkeen päätöksen innovatiivisen uuttolaitoksensa rakennustyöt ja pystyy näin palauttamaan kannattavuutensa. Saksa esitti väitteensä tueksi tri Scheibitzin 25 päivänä heinäkuuta 2000 päivätyn asiantuntijalausunnon. Saksa päättelee, että alkuperäisen strategian toteuttaminen onnistui, ja katsoo komission kannasta poiketen, että alkuperäiseen suunnitelmaan tehdyillä muutoksilla on varmistettu CWP:n elinkelpoisuus.
(123)
Komissio ei voi yhtyä tähän näkemykseen. Ensinnäkään CWP:n rakenneuudistusta ei voida jakaa kahteen liiketoiminta-alueeseen (fosfaatteihin ja fosforihappoon): CWP oli vaikeuksiin joutunut yritys, jolle laadittiin rakenneuudistusstrategia. Edellä mainittujen kahden liiketoiminta-alueen rakenneuudistukset ovat lisäksi yhteydessä toisiinsa: fosfaattien tehokas tuotanto oli mahdollista vain, jos CWP:llä oli käytössään taloudellisesti kannattava fosforihapon valmistusmenetelmä. Vaikka CWP laajensi tuotevalikoimaansa ja mahdollisesti myös paransi fosfaattituotteidensa laatua, tehokas tuotanto ei missään vaiheessa ollut mahdollista, koska yritys oli kaiken aikaa riippuvainen alkuainemuodossa olevasta fosforista. Näin ollen sitä seikkaa, että CWP vetäytyi tavanomaisilta markkinoiltaan myymällä fosfaatteihin liittyvän liiketoimintansa maksukyvyttömyyden välttämiseksi, ei voida pitää osoituksena rakenneuudistuksen onnistumisesta, vaan se on katsottava todisteeksi alkuperäisen suunnitelman toteuttamisen epäonnistumisesta. Lisäksi on todettava, ettei rakenneuudistusta ole vielä saatu päätökseen. Uuttolaitos, jonka olisi pitänyt valmistua vuoteen 1998 mennessä eli ennen fosfaatteihin liittyvän liiketoiminnan ”myymistä” TI:lle, ei edelleenkään ole toimintavalmis, ja lämpöprosessilla fosforihappoa valmistavan tuotantolaitoksen toiminta on lopetettu. Komissio ei voi pitää edellä mainittuja toimia alkuperäiseen rakenneuudistussuunnitelmaan tehtyinä muutoksina: on selvää, että alkuperäisen strategian toteuttamisessa oli vuoteen 2000 mennessä epäonnistuttu täysin ja että CWP:n tilanne muuttui tämän jälkeen ratkaisevasti.
(124)
Komissio ei myöskään voi yhtyä Saksan näkemykseen, jonka mukaan muutetulla strategialla parannettiin CWP:n selviytymismahdollisuuksia. Komissio toteaa, että tri Scheibitzin laatimassa asiantuntijalausunnossa, jonka Saksa esitti osoittaakseen, että uuttolaitos oli teknisesti toteutuskelpoinen, tuodaan esille kaksi pääongelmaa. Ensinnäkään laitos ei voi toimia, ellei raffinaatin muodostamaa ongelmaa ratkaista. Toiseksi näyttää siltä, ettei CWP ollut suunnitellut toteuttavansa pilottivaihetta, jonka avulla olisi voitu selvittää, liittyykö laitokseen ongelmia. CWP:tä uhkasi pian asiantuntijalausunnon antamisen jälkeen jälleen maksukyvyttömyys, kuten oli oletettavissa. Raffinaatin muodostama ongelma on käytettävissä olevien tietojen mukaan edelleen ratkaisematta. Vaikka CWP saisi laitoksen valmiiksi, lisäongelmia saattaa ilmetä, ellei pilottivaihetta toteuteta. Komissio toteaa lopuksi, että CWP on pieni toimija vaikeilla, voimakkaasti keskittyneillä markkinoilla, joita hallitsevat suuret yritykset, kuten Rhodia, Astaris, Prayon ja TI. CWP:n ei selvästikään ole helppo hankkia rahoitusta, ja se kärsii jatkuvista maksuvaikeuksista. Vaikka uuttolaitos saataisiin valmiiksi, tämä ei yksin riittäisi takaamaan yrityksen elinkelpoisuutta.
(125)
Komissio katsoo, että vuodelta 1996 olevaa strategiaa ei ollut suunniteltu huolellisesti, se ei sisältänyt kaikkia vaiheita ja sen kustannukset arvioitiin todellista pienemmiksi. Tällaisella strategialla ei voitu palauttaa yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuutta. Tätä näkemystä tukevat myös lukuisat strategiaan tehdyt muutokset. Tämän vuoksi ei ole yllättävää, että CWP:tä uhkasi maksukyvyttömyys ajankohtana, jolloin rakenneuudistuksen olisi pitänyt olla kaikilta osiltaan onnistuneesti toteutettu. Komissio katsoo lisäksi, että vuonna 1996 laaditun strategian, jolle tuki myönnettiin, toteuttamisessa oli vuoteen 2000 mennessä epäonnistuttu täysin ja ettei CWP:n toiminnan jatkumisesta ollut takeita. Vuonna 1994 annettujen yhteisön suuntaviivojen 3.2.2 kohdan i alakohdassa asetetut edellytykset jäävät tämän vuoksi selvästi täyttymättä.
(126)
Tuen määrä ja intensiteetti on rajattava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä rakenneuudistuksen toteuttamiseksi, ja niiden on oltava oikeassa suhteessa yhteisön kannalta saatavaan hyötyyn. Tuensaajien on tämän vuoksi yleensä rahoitettava merkittävä osuus rakenneuudistussuunnitelman kustannuksista joko omilla varoillaan tai lainarahoituksella. Tuki on lisäksi myönnettävä sellaisessa muodossa, ettei yritys saa sen johdosta ylimääräistä likviditeettiä, jota se voisi käyttää aggressiiviseen ja markkinoita vääristävään toimintaan muilla kuin rakenneuudistusprosessiin liittyvillä liiketoiminta-aloilla.
(127)
Saksan vuonna 1997 toimittamien tietojen mukaan rakenneuudistuksen kustannukset ovat yhteensä 12,88 miljoonaa euroa, kuten taulukossa 4 on esitetty. Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevaan päätökseen antamassaan vastauksessa Saksa ilmoitti rakenneuudistuksen kokonaiskustannusten olevan yhteensä 18,87 miljoonaa euroa, kuten taulukossa 5 on esitetty.
(128)
Tuensaajan osuudeksi rakenneuudistuksen rahoituksesta ilmoitettiin vuonna 1997 seuraavat kaksi erää: investointeihin osoitettu 5,11 miljoonan euron (10 miljoonan Saksan markan) rahoitusosuus ja alun perin 0,15 miljoonan euron (0,3 miljoonan Saksan markan) suuruinen osakkaiden rahoitusosuus. Kuten muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen yhteydessä todettiin, investointivelvoite oli edellytyksenä kaksi vuotta ennen rakenneuudistusta vuonna 1994 toteutetulle yksityistämiselle. Se ei siis liittynyt vuonna 1996 toteutettuun rakenneuudistukseen. Investointivelvoite edellytti ainoastaan 5,11 miljoonan euron investointeja. Velvoitetta ei siis voida katsoa vuoden 1996 rakenneuudistuksen rahoittamiseen tarkoitetuksi yksityisten sijoittajien rahoitusosuudeksi.
(129)
Valtion takaamia lainoja ei voida katsoa yksityisten sijoittajien rahoitusosuudeksi, kuten CWP esittää.
(130)
Tietojen antamista koskevaan välipäätökseen antamassaan vastauksessa Saksa katsoo Vopeliuksen myöntämän toimitusluoton sijoittajien rahoitusosuudeksi. On huomattava, että kyseessä ei ole varsinainen laina vaan toimenpide, jolla Vopeliuksen raaka-ainetoimituksistaan veloittaman maksun suorittamista lykätään usealla viikolla. Saksan sijoittajien rahoitusosuudeksi ilmoittama 2,75 miljoonan euron summa on itse asiassa Vopeliuksen saaminen CWP:ltä tammikuussa 1998. Saamisen määrä vaihtelee jatkuvasti. Summa oli vuoden 1997 tammikuussa 0,73 miljoonaa euroa ja vuoden 1997 huhtikuussa enää 0,4 miljoonaa euroa, minkä jälkeen se kasvoi jälleen tammikuussa 1998. Tätä velkojen maksun lyhytaikaista lykkäystä, joka ei millään tavoin liity rakenneuudistuskustannusten rahoittamiseen, ei voida katsoa rakenneuudistukseen osoitetuksi omarahoitukseksi.
(131)
Muut toimenpiteet, jotka Saksa mainitsee tietojen antamista koskevaan välipäätökseen antamassaan vastauksessa omarahoituksena, on toteutettu vuoden 1998 jälkeen, joten ne eivät liity vuoden 1996 lopulla ja vuoden 1997 alussa myönnettyyn tukeen eivätkä alkuperäiseen rakenneuudistussuunnitelmaan.
(132)
Vaikka komissio katsoisi, että suunnitellut rakenneuudistuskustannukset ovat Saksan tekemän alkuperäisen ilmoituksen mukaiset (12,88 miljoonaa euroa), ja vaikka se ottaisi huomioon 0,29 miljoonan euron merkityn pääoman sekä vuonna 1997 annetussa ilmoituksessa mainitun 0,15 miljoonan euron osakkaiden rahoitusosuuden omarahoituksena, omarahoitusosuus olisi 3,4 prosenttia suhteessa rakenneuudistuskustannuksiin. Tämä on selvästi liian vähän, vaikka sitä arvioitaisiin sen käytännön perusteella, jota on tähän asti sovellettu entisen Itä-Saksan osavaltioihin sijoittautuneille yrityksille myönnettyyn tukeen.
(133)
Tämän vuoksi ehto, jonka mukaan tuen on oltava oikeassa suhteessa rakenneuudistuksen kustannuksiin ja siitä saatavaan hyötyyn, ei täyty. Vuonna 1994 annettujen yhteisön suuntaviivojen 3.2.2 kohdan iii alakohdassa asetetut kriteerit jäävät näin ollen selkeästi täyttymättä.
(134)
Kuten edellä on mainittu, vuoden 1996 ”rakenneuudistussuunnitelmaa” ei ole toteutettu. Tästä on seurauksena, etteivät myöskään ne edellytykset täyty, jotka on asetettu vuonna 1994 annettujen yhteisön suuntaviivojen 3.2.2 kohdan iv alakohdassa.
F. Päätelmät
(135)
Tuen ennakkoarviointi osoittaa, että alkuperäisen suunnitelman mukaisesti myönnetty ja toteutettu tuki ei täytä vuonna 1994 annetuissa yhteisön suuntaviivoissa asetettuja edellytyksiä. Tukea ei sen vuoksi voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana. Lisäksi voidaan todeta, että sekä lisätoimenpiteiden että viimeisten tukitoimenpiteiden toteuttamisjaksojen aikaiset tapahtumat vahvistavat edellä esitetyn päätelmän: on selvää, että alkuperäinen strategia, jota varten tuki myönnettiin, epäonnistui ja että yrityksen tulevaisuus on hyvin epävarmalla pohjalla.
(136)
Komissio katsoo sen vuoksi, että CWP:lle myönnetty tuki ei sovellu yhteismarkkinoille. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (24) 14 artiklan mukaisesti komissio vahvistaa sääntöjenvastaista tukea koskevassa kielteisessä päätöksessään, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet, ellei tämä ole yhteisön lainsäädännön jonkin yleisen periaatteen vastaista.
(137)
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa kaikki tuet, joihin kuuluvat myös alun perin ilmoitetut tuet, on myönnetty ilman, että ne on hyväksytty lainvoimaisella komission päätöksellä. Ne on sen vuoksi katsottava sääntöjenvastaiseksi tueksi. Vaikka aikaisemmasta päätöksestä valitettiin määräajassa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi kyseisen päätöksen, yhteisön oikeuden yleisperiaatteet ja etenkään oikeusvarmuutta ja luottamuksensuojaa koskeva periaate eivät sulje pois takaisinperintää. Tämä näkemys on yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytännön mukainen. (25) Muunlainen päätelmä merkitsisi sitä, ettei periaate, jonka mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimet tutkivat EY:n perustamissopimuksen 220 artiklan, 230 artiklan 1 kohdan ja 233 artiklan nojalla toimielinten säädösten laillisuuden, toimisi käytännössä. (26) Tässä yhteydessä ei voida tehdä eroa alun perin ilmoitettujen tukitoimenpiteiden ja alusta lähtien sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen välillä.
(138)
Komissio katsoo sen vuoksi, että Saksan on kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tekemisestä vaadittava tuensaajaa maksamaan takaisin sille myönnetty tuki korkoineen. Komissio vaatii lisäksi, että Saksa toimittaa kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tekemisestä asiakirjat (kuten hallinnollisen kiertokirjeen tai perintämääräyksen), jotka osoittavat, että menettely sääntöjenvastaisesti maksetun tuen takaisinperimiseksi tuensaajalta on aloitettu,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Valtiontuki, jonka Saksa on myöntänyt Chemische Werke Piesteritzille, ei sovellu yhteismarkkinoille.
Tähän tukeen kuuluvat seuraavat toimenpiteet:
1)
Toimenpide 4: luopuminen 3 181 769 euron kauppahinnan perimisestä.
2)
Toimenpide 5: luopuminen kauppahinnasta vuoden 1996 loppuun mennessä kertyneiden 237 239 euron korkojen perimisestä.
3)
Toimenpide 6: 1 799 747 euron investointiavustukset.
4)
Toimenpide 7 (toimenpide 7a mukaan luettuna): BvS:n myöntämä 644 228 euron takaus ja/tai laina. Takaukseen sisältyvä tuki lasketaan vähentämällä 400 peruspisteellä korotetusta viitekorosta korko, joka veloitettiin myönnetystä, takauksella katetusta lainasta. Lainaan sisältyvä tuki muodostuu näin ollen 400 peruspisteellä korotetun viitekoron ja BvS:n myöntämästään lainasta veloittaman koron erotuksesta.
5)
Toimenpide 8 (toimenpide 8 a mukaan luettuna): BvS:n myöntämä 869 196 euron takaus ja/tai laina. Takaukseen sisältyvä tuki lasketaan vähentämällä 400 peruspisteellä korotetusta viitekorosta korko, joka veloitettiin myönnetystä, takauksella katetusta lainasta. Lainaan sisältyvä tuki muodostuu näin ollen 400 peruspisteellä korotetun viitekoron ja BvS:n myöntämästään lainasta veloittaman koron erotuksesta.
2 artikla
1. Saksan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitetun sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta.
Toimenpiteen 7 (toimenpide 7a mukaan luettuna) mukainen laina ja toimenpiteen 8 (toimenpide 8 a mukaan luettuna) mukainen laina on lakkautettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta.
2. Tuki on perittävä takaisin viipymättä noudattaen kansallisen oikeuden mukaisia menettelyjä, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön täytäntöönpano. Takaisinperittävään määrään sisällytetään korko alkaen siitä, kun sääntöjenvastainen tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, siihen asti, kunnes tuki on maksettu takaisin. Korko lasketaan komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (27) V luvun säännösten mukaisesti.
3 artikla
Saksan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.
Saksan on tehtävä ilmoitus käyttämällä tämän päätöksen liitteenä olevaa lomaketta. Saksan on etenkin toimitettava komissiolle kaikki asiakirjat, jotka osoittavat, että menettely sääntöjenvastaisesti maksetun tuen takaisinperimiseksi tuensaajalta on aloitettu.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.
Tehty Brysselissä 2 päivänä maaliskuuta 2005.