*****
KOMMISSIONENS FORORDNING (EOEF) Nr. 3105/88
af 7. oktober 1988
om gennemfoerelsesbestemmelser for obligatorisk destillation som omhandlet i artikel 35 og 36 i forordning (EOEF) nr. 822/87
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,
under henvisning til Akten vedroerende Spaniens og Portugals Tiltraedelse,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 822/87 af 16. marts 1987 om den faelles markedsordning for vin (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 2964/88 (2), saerlig artikel 35, stk. 8, artikel 36, stk. 6, artikel 47, stk. 3, og artikel 81, og
ud fra foelgende betragtninger:
De i artikel 35 og 36 i forordning (EOEF) nr. 822/87 omhandlede destillationsforanstaltninger boer gennemfoeres efter Raadets forordning (EOEF) nr. 2179/83 af 25. juli 1983 om fastsaettelse af generelle regler for destillation af vin og biprodukter fra vinfremstilling (3), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 2505/88 (4);
det er noedvendigt dels at fastsaette betingelserne for producenternes opfyldelse af de i artikel 35 og 36 i forordning (EOEF) nr. 822/87 omhandlede forpligtelser, dels at fastsaette destilleriernes forpligtelse;
artikel 14 i forordning (EOEF) nr. 2179/83 aabner mulighed for visse mindre producter for at blive fritaget for den i artikel 35 i forordning (EOEF) nr. 822/87 omhandlede forpligtelse ved tilbagetraekning af biprodukter fra vinfremstilling under kontrol; denne mulighed boer derfor efter Italiens anmodning udnyttes i den italienske del af vinavlszonerne C for producenter, hvis produktion ikke overstiger 40 hl, for at undgaa en urimelig byrde;
vinproducenter har pligt til i forbindelse med destillationen som omhandlet i artikel 35 i forordning (EOEF) nr. 822/87 at levere en produktmaengde til destillation, hvis totale alkoholindhold er lig med en procentdel af den maengde alkohol, som naturligt findes i de druer, der anvendes til fremstilling af vin;
beregningen af, hvor stor en produktmaengde der skal leveres i forhold til alkoholindholdet i de druer, der medgaar til vinfremstillingen, er yderst vanskelig i praksis, fordi forholdet mellem maengden af druer og den maengde vin, der fremstilles af samme, kan variere meget staerkt, afhaengigt af druesorterne; disse vanskeligheder kan undgaas, og kontrollen goeres simplere og mere effektiv, hvis beregningen foretages paa grundlag af alkoholindholdet i vinen; ved denne beregningsmaade bliver ogsaa foranstaltningens oekonomiske maal naaet, uden at producenterne forpligtes til at levere oegede maengder;
i overensstemmelse med artikel 13, stk. 3, i forordning (EOEF) nr. 2179/83 anvendes der en lavere sats for producenter, der leverer deres presserester af druer til fremstilling af oenocyanin; da den alkohol, der findes i presseresterne, udgoer en betydelig del af den maengde alkohol, der kan leveres, boer denne sats fastsaettes til 5 %; efter samme bestemmelse anvendes der en lavere sats for producenter af hvide kvbd; under hensyntagen til erfaringerne fra de foregaaende produktionsaar boer denne sats fastsaettes til 7 %;
med henblik paa et konstatere om de produkter, der skal leveres, indeholder den fornoedne alkohol, er det ligeledes noedvendigt i overensstemmelse med artikel 35, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 822/87 at fastsaette et fast naturligt alkoholindhold for hvert produktionsaar og for hver vinavlszone; efter artikel 35, stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 822/87 gaelder den paagaeldende forpligtelse imidlertid ikke for producenterne i visse zoner; da der ikke foreligger praecise oplysninger om alkoholindholdet i vine fra de naeste produktionsaar, kan denne fastsaettelse ske paa grundlag af gennemsnitsvaerdierne i de paagaeldende vinavlszoner i de foregaaende produktionsaar og paa grundlag af kvalitetsforbedringen; det er dog noedvendigt at aabne mulighed for at aendre ovennaevnte alkoholprocent inden vindestillationsperiodens begyndelse for at tage hensyn til de kvalitative resultater af hoesten; erfaringerne har vist, at det er noedvendigt at give mulighed for at fastlaegge afvigende alkoholprocenter for de administrative enheder, der er blevet ramt af usaedvanligt ugunstige vejrforhold, og som af medlemsstaterne anerkendes som katastroferamte;
ifoelge artikel 35, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EOEF) nr. 822/87 boer det fastsaettes, hvilke minimumskrav saadanne biprodukter skal opfylde; i tilfaelde af levering til destillation har fastsaettelsen alene som formaal at goere det muligt for destillatoererne at raade over en raavare, som kan anvendes uden unoedigt store omkostninger, medens minimumskravene til biprodukterne er et vaesentligt element i overholdelsen af foranstaltningen;
med hensyn til destillationen som omhandlet i artikel 36 i forordning (EOEF) nr. 822/87 boer det fastsaettes, at der i den enkelte producents destillationsforpligtelse kan fraregnes en fast maengde, der hoejst maa vaere lig med hjemmeforbruget og den maengde, der eksporteres; det boer derfor fastsaettes, at den paagaeldende vin skal eksporteres inden et bestemt tidspunkt, saaledes at den resterende maengde kan blive destilleret som fastsat inden produktionsaarets udgang;
efter artikel 36, stk. 2 i forordning (EOEF) nr. 822/87 gaelder destillationsforpligtelsen ikke for den normalt fremstillede vinmaengde; denne maengde boer fastlaegges for hver af de forskellige kategorier vin fremstillet af druesorter med dobbelt klassificering;
fastsaettelsen af den maengde, der skal destilleres for hver producent, skal finde sted paa grundlag af den samlede producerede maengde; denne fremgaar af de anmeldelser, der er omhandlet i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3929/87 af 17. december 1987 om hoest-, produktions- og beholdningsanmeldelser i vinsektoren (1), samt af bogfoeringerne i de til- og afgangsboeger, der er omhandlet i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1153/75 af 30, april 1975 om udstedelse af ledsagedokumenter og om fastsaettelse af de forpligtelser, der inden for vinsektoren paahviler producent og forhandler, undtagen detailhandler (2), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 418/86 (3);
der maa fastsaettes visse frister for, hvornaar destillerierne skal betale producenterne den minimumsopkoebspris, der er fastsat efter artikel 35, stk. 5a, og artikel 36, stk. 3, i forordning (EOEF) nr. 822/87;
destillerierne kan ifoelge artikel 35, stk. 6, og artikel 36, stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 822/87 enten modtage stoette for det produkt, der skal destilleres, eller levere destillatet til interventionsorganet;
for at faa stoette boer de paagaeldende indsende ansoegning vedlagt bestemte bilag; af hensyn til en ensartet anvendelse af ordningen i medlemsstaterne boer der fastsaettes indsendelsesfrister for ansoegningerne;
for at undgaa risiko for uberettigede udbetalinger boer det fastsaettes, at udbetalingen af stoetten eller betalingen af den alkohol, der leveres til interventionsorganet, kun finder sted, hvis destilleriet over for naevnte organ fremlaegger bevis for, at det har betalt producenten opkoebsprisen eller stillet en sikkerhed over for producenten;
det er noedvendigt at fastsaette visse frister for producenters og destilleriers gennemfoerelse for at sikre, at foranstaltningen bliver saa effektiv som mulig;
for at opnaa en forbedring af vinens kvalitet et det noedvendigt, at alle presserester og al baerme destilleres; det er derfor hensigtsmaessigt at fastsaette, at destillation af vin i forbindelse med den destillation, der er fastsat i artikel 35 i forordning (EOEF) nr. 822/87, ikke er tilladt i begyndelsen af produktionsaaret;
det er noedvendigt at undgaa risikoen for, at de produkter, der fremkommer ved destillation af visse vine, for hvilke den i artikel 35 og 36 i forordning (EOEF) nr. 822/87 omhandlede forpligtelse gaelder, skal forstyrre markedet for vinbraendevin med oprindelsesbetegnelse; det boer derfor efter artikel 3, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 2179/83 fastsaettes, at der ved direkte destillation af saadan vin ikke maa fremstilles et produkt med et alkoholindhold paa under 92 % vol;
da der ikke eksisterer en markedsordning for ethanol paa faellesskabsplan, er de interventionsorganer, som har til opgave at afsaette saadan alkohol, tvunget til at videresaelge til en pris, der er lavere end opkoebsprisen; det er derfor noedvendigt at fastsaette, at forskellen mellem opkoebsprisen og salgsprisen for denne alkohol daekkes af EUGFL, Garantisektionen, op til et vist fast beloeb;
bestemmelserne om finansiering af de interventioner, der er omhandlet i Raadets forordning (EOEF) nr. 729/70 (4), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 2048/88 (5), boer ogsaa omfatte interventionsorganernes overtagelse af produkter hidroerende fra destillation;
visse vine, der skal leveres til destillation som omhandlet i artikel 36 eller eventuelt i artikel 35 i forordning (EOEF) nr. 822/87, kan forarbejdes til vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation; bestemmelserne vedroerende destillation boer derfor tilpasses i overensstemmelse hermed, jf. artikel 25 og 26 i forordning (EOEF) nr. 2179/83;
for at Kommissionen kan danne sig et overblik over, om forpligtelserne i forbindelse med den destillation, der er omhandlet i artikel 36 i forordning (EOEF) nr. 822/87 overholdes, er det noedvendigt, at de paagaeldende medlemsstater paa grundlag af meddelelser fra destillerierne regelmaessigt underretter Kommissionen om destillationens forloeb og resultaterne heraf;
de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Vin -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Ved denne forordning fastsaettes der:
1. i afsnit I saerlige gennemfoerelsesbestemmelser for destillation som omhandlet i artikel 35 i forordning (EOEF) nr. 822/87
2. i afsnit II saerlige gennemfoerelsesbestemmelser for destillation som omhandlet i artikel 36 i forordning (EOEF) nr. 822/87
3. i afsnit III faelles bestemmelser for destillation som omhandlet i afsnit I og II.
AFSNIT I
Destillation som omhandlet i artikel 35 i forordning (EOEF) nr. 822/87
Artikel 2
1. Uden at artikel 13, stk. 3, i forordning (EOEF) nr. 2179/83 tilsidesaettes, opfylder producenter, der er undergivet den i artikel 35, stk. 2 og 3, i forordning (EOEF) nr. 822/87 fastsatte forpligtelse, denne ved inden den 31. juli i paagaeldende produktionsaar i overensstemmelse med artikel 3 at levere:
- den samlede maengde presserester og baerme til et godkendt destilleri, og
- i givet fald vin til et godkendt destilleri eller til en godkendt virksomhed, der fremstiller vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation.
2. I den italienske del af vinavlszonerne C kan producenter, der er undergivet den i stk. 1 omhandlede forpligtelse, fritages herfor ved at udnytte den mulighed, der aabnes i artikel 35, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 822/87, saafremt de har foretaget vinfremstilling eller enhver anden forarbejdning af druer for en maengde, der svarer til over 25 hl vin, men hoejst 40 hl.
Artikel 3
1. Alkoholindholdet i de produkter, der leveres til destillation, skal mindst vaere lig med:
- 10 % vol naturligt alkoholindhold i vinen, naar denne er fremstillet direkte af druer
- 5 % vol naturligt alkoholindhold i vinen, naar denne er fremstillet af druemost, druemost i gaering eller ung, ikke faerdiggaeret vin.
2. Det i stk. 1, foerste led, naevnte indhold nedsaettes til
- 5 % for producenter, der leverer presserester til fremstilling af oenocyanin
- 7 % for producenter af hvid kvbd for den del af deres hoest, som denne betegnelse kan benyttes for.
Artikel 4
Med henblik paa bestemmelsen af alkoholindholdet i de produkter, der skal leveres til destillation i en af de i artikel 2 omhandlede former, fastsaettes det faste, naturlige alkoholindhold, der skal laegges til grund, til
- 8,5 % for zone B
- 9,0 % for zone C I
- 9,5 % for zone C II
- 10,0 % for zone C III.
Hvis de kvalitative resultater af hoesten goer det noedvendigt, kan ovennaevnte indhold aendres, inden destillationen af den i artikel 11, stk. 2, omhandlede vin indledes, for at der kan tages hensyn til disse resultater. Indholdet kan envidere aendres for de administrative enheder eller dele heraf, der i medlemsstaternes nationale lovgivning er anerkendt som katastroferamte.
Artikel 5
De gennemsnitlige karakteristika, som biprodukterne fra vinfremstilling skal frembyde ved deres levering til destilleret, er for at holde destillationsomkostningerne inden for acceptable graenser mindst foelgende:
A. Presserester fra vindruer:
- i vinavlszone B: 2 liter ren alkohol pr. 100 kg
- i vinavlszone C: 2 liter ren alkohol pr. 100 kg, naar de stammer fra sorter, der i klassificeringen af vinstoksorter for den paagaeldende administrative enhed er anfoert som druesorter til spisebrug eller som druesorter til fremstilling af vinbraendevin; 2,8 liter ren alkohol pr. 100 kg, naar de stammer fra sorter, der i klassificeringen for den paagaeldende administrative enhed kun en anfoert som druesorter til persning.
B. Vinbaerme:
- i vinavlszone B: 3 liter ren alkohol pr. 100 kg med et vandindhold paa 45 %
- i vinavlszone C: 4 liter ren alkohol pr. 100 kg med et vandindhold paa 45 %. Artikel 6
1. Minimumsindholdet af ren alkohol i biprodukter fra vinfremstillingen, der traekkes tilbage under kontrol, jf. artikel 35, stk. 4 og 5, i forordning (EOEF) nr. 822/87, fastsaettes til foelgende maengder:
- presserester fra vindruer:
2,1 liter pr. 100 kg i tilfaelde af hvid kvbd
3 liter pr. 100 kg i andre tilfaelde
- vinbaerme:
3,5 liter pr. 100 kg i tilfaelde af hvid kvbd
5 liter pr. 100 kg i andre tilfaelde.
2. Saafremt tilbagetraekningen under kontrol kun vedroerer presserester fra vindruer, er de gennemsnitlige karakteristika, som biprodukterne fra vinfremstillingen skal frembyde, mindst foelgende:
- presserester fra vindruer: 2 liter ren alkohol pr. 100 kg
- vinbaerme: 3 liter ren alkohol pr. 100 kg med et vandindhold paa 45 %.
3. Den i stk. 2 samt i artikel 5, punkt B, omhandlede procentsats paa 45 gaelder indtil den 31. august 1990. For perioden herefter fastsaettes den inden denne dato paa et hoejere niveau.
AFSNIT II
Destillation som omhandlet i artikel 36 i forordning (EOEF) nr. 822/87
Artikel 7
Producenter, der er undergivet den i artikel 36 i forordning (EOEF) nr. 822/87 omhandlede forpligtelse til destillation, opfylder deres forpligtelse ved at levere deres vin til et godkendt destilleri senest den 31. juli i det paagaeldende produktionsaar.
I det i artikel 26, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2179/83 omhandlede tilfaelde opfyldes forpligtelsen ved levering af vinen til en godkendt virksomhed, der fremstiller vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation, senest den 30. juni i det paagaeldende produktionsaar.
Artikel 8
1. Med hensyn til de i artikel 36, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 822/87 omhandlede vine har den enkelte producent pligt til at levere en maengde, der er lig med den samlede maengde, han har produceret. Denne maengde nedsaettes med den maengde, for hvilken han foerer bevis for, at den er udfoert senest den 31. juli i det paagaeldende produktionsaar. Desuden kan producenten fradrage en maengde paa hoejst 10 hl fra den maengde, der skal leveres.
Hvis destillationsforpligtelsen paahviler et kooperativ, gaelder det i foerste afsnit fastsatte fradrag paa 10 hl for hvert af de medlemmer, der faktisk har leveret spisedruer til kooperativet. Den samlede maengde, som kooperativet kan fradrage, maa dog ikke overstige den samlede maengde, der er tilbageblevet til hvert af de medlemmer, som har leveret spisedruer i loebet af produktionsaaret.
2. Med hensyn til de i artikel 36, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 822/87 omhandlede vine har den enkelte producent pligt til at levere en maengde, der svarer til den samlede maengde, han har produceret. Fra denne maengde traekkes:
- den maengde, der svarer til den normalt fremstillede maengde, beregnet efter stk. 3
- de maengde, for hvilken han foerer bevis for, at den er udfoert senest den 31. juli i det paagaeldende produktionsaar.
Desuden kan producenter fra den maengde, der skal leveres, traekke en maengde paa hoejst 10 hl.
3. For hver administrativ enhed er den samlede normalt fremstillede maengde vin lig med gennemsnittet af de fremstillede maengder i produktionsaarene 1974/75 til 1979/80 i De Ti og 1978/79 til 1983/84 i Spanien, for saa vidt angaar vin af druer, der i klassificeringen er anfoert baade som druesorter til persning og som druesorter til anden anvendelse.
Hvad angaar vin af druer, der i klassificeringen for én og samme administrative enhed er anfoert baade som druesorter til persning og som druesorter til fremstilling af vinbraendevin, nedsaettes denne maengde dog med de maengder, der har vaeret omfattet af en anden destillation end den, hvis formaal er at fremstille vinbraendevin med oprindelsesbetegnelse.
Hvad angaar den i foerste afsnit omhandlede vin, fastsaetter de paagaeldende medlemssater, hvor stor en maengde vin der normalt fremstilles pr. ha, ved for den i naevnte afsnit omhandlede referenceperiode at fastsaette delkvoter af vin af druer, der i klassificeringen for én og samme administrative enhed er anfoert baade som druesort til persning og som druesort til anden anvendelse.
4. Den enkelte producents samlede producerede maengde er lig med summen af maengderne af de i artikel 7 omhandlede vine, der fremgaar af den i artikel 2, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 3929/87 omhandlede produktionsanmeldelse, og de maengder, der er anfoert i de i artikel 14 i forordning (EOEF) nr. 1153/75 omhandlede til- og afgangsboeger, og som producenten efter tidspunktet for indgivelse af produktionsanmeldelse selv har fremstillet af druer eller af most af druer af sorter, som omhandles i artikel 36, stk. 1 og 2, i forordning (EOEF) nr. 822/87, saaledes som anfoert i anmeldelsen.
Artikel 9
I overensstemmelse med den i artikel 36, stk. 1 og 2, i forordning (EOEF) nr. 822/87 fastsatte mulighed kan de i samme artikel omhandlede vine forsendes: - til et toldsted med henblik paa afslutning af toldformaliteter ved udfoersel og derefter forlade Faellesskabets toldomraade
- til en virksomhed, der er godkendt til fremstilling af vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation, med henblik paa en saadan fremstilling.
AFSNIT III
Faelles bestemmelser
Artikel 10
1. De i henholdsvis artikel 35, stk. 5a, og artikel 36, stk. 3, i forordning (EOEF) nr. 822/87 omhandlede opkoebspriser fastsaettes hvert aar inden den 1. august for det efterfoelgende produktionsaar.
2. Destilleriet betaler producenten den i stk. 1 omhandlede opkoebspris senest tre maaneder regnet fra den dag, hvor hvert parti leveret produkt tilgaar destilleriet.
Ved den i artikel 35 i forordning (EOEF) nr. 822/87 omhandlede destillation kan destilleriet og producenten dog aftale:
- at destilleriet senest tre maaneder efter levering af produkterne udbetaler producenten et acontobeloeb svarende til 80 % af opkoebsprisen
eller
- at det i foerste led omhandlede acontobeloeb udbetales efter leveringen af produkterne og senest en maaned efter forelaeggelsen af fakturaen, der skal udfaerdiges for de paagaeldende produkter inden produktionsaarets udgang.
Restbeloebet udbetales til producenten senest den efterfoelgende 30. november.
Artikel 11
1. Destillerierne kan modtage stoette paa de i stk. 2 fastsatte betingelser. Stoettebeloebene fastsaettes hvert aar inden den 1. august for det efterfoelgende produktionsaar. Endvidere fastsaettes de stoettebeloeb, der gaelder i tilfaelde af anvendelse af artikel 18, stk. 3, i forordning (EOEF) nr. 2179/83.
2. Destillerier, som oensker at modtage den i stk. 1 omhandlede stoette, indgiver senest den 31. oktober efter produktionsaarets udgang en ansoegning til interventionsorganet i den medlemsstat, paa hvis omraade destillationen har fundet sted, jf. artikel 17, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2179/83.
Medlemsstaterne kan kraeve, at den i stk. 1, litra a), i naevnte artikel omhandlede sammenfattende opgoerelse paategnes af en kontrolinstans.
3. Interventionsorganets udbetaling af stoetten til destilleriet er betinget af, at destilleriet inden to maaneder efter indgivelsen af den i stk. 2 omhandlede ansoegning:
- fremlaegger bevis for, at det har betalt den i artikel 10 omhandlede opkoebspris
eller
- stiller sikkerhed over for interventionsorganet. Sikkerhedsstillelsen skal vaere paa 110 % af den stoette, der ansoeges om.
Interventionsorganet betaler destilleriet et beloeb svarende til stoetten senest tre maaneder efter fremlaeggelsen af bevis for stillelse af den i foerste afsnit, andet led, omhandlede sikkerhed.
I det i foerste afsnit, andet led, naevnte tilfaelde skal destilleriet senest den 31. december efter det paagaeldende produktionsaar over for interventionsorganet fremlaegge bevis for, at det har betalt hele den i artikel 10 naevnte opkoebspris.
Interventionsorganet frigiver sikkerhedsstillelsen senest tre maaneder efter fremlaeggelsen af beviset.
Hvis beviset foerst fremlaegges efter den 31. december, men inden den 1. marts aaret efter, og hvis denne forsinkelse ikke skyldes grov forsoemmelse fra destilleriets side, frigiver interventionsorganet 80 % af sikkerhedsstillelsen.
4. I det i artikel 10, stk. 2, andet afsnit, omhandlede tilfaelde erstattes det i stk. 3, foerste afsnit, foerste led, omhandlede bevis for betaling af opkoebsprisen af et bevis for udbetaling af acontobeloebet.
I dette tilfaelde skal destilleriet senest den 31. december efter det paagaeldende produktionsaar over for interventionsorganet fremlaegge bevis for, at det har betalt det i artikel 10, stk. 2, tredje afsnit, omhandlede restbeloeb. Hvis beviset fremlaegges efter den 31. december, men inden den 1. marts aaret efter, og hvis denne forsinkelse ikke skyldes grov forsoemmelse fra destilleriets side, inddrager interventionsorganet et beloeb svarende til 20 % af den udbetalte stoette. Hvis beviset ikke fremlaegges inden den 1. marts, inddrages hele stoetten.
5. Hvis det fastslaas, at destilleriet ikke har betalt producenten opkoebsprisen, udbetaler interventionsorganet inden den efterfoelgende 1. juni til producenten et beloeb svarende til stoetten, eventuelt gennem interventionsorganet i den medlemsstat, hvor producenten er hjemmehoerende.
Artikel 12
1. Destillation maa ikke finde sted efter den 31. august i det paagaeldende produktionsaar, jf. dog artikel 11 i forordning (EOEF) nr. 2179/83. 2. Den vin, der maatte vaere leveret for at opfylde forpligtelsen i artikel 35, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 822/87, maa foerst destilleres fra den 1. januar i det paagaeldende produktionsaar.
3. Ved direkte destillation af den vin fremstillet af druesorter, som i klassificeringen for den samme administrative enhed baade figurerer som druesorter til vinfremstilling og som sorter til fremstilling af vinbraendevin, maa der kun fremstilles et produkt, der har et alkoholindhold paa 92 % vol eller derover.
4. Destillerierne sender senest den tiende i hver maaned interventionsorganerne en opgoerelse for den foregaaende maaned over, hvor stor en maengde produkter der er blevet destilleret, og hvor stor en maengde destillat der er blevet fremstillet, opdelt i de kategorier, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, foerste afsnit, i forordning (EOEF) nr. 2179/83.
Artikel 13
1. Destilleriet leverer interventionsorganet et produkt med et alkoholindhold paa mindst 92 % vol senest den 31. oktober efter det paagaeldende produktionsaars udgang eller, hvis artikel 11, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 2179/83 anvendes, inden den af den kompetente nationale myndighed fastsatte dato.
2. De priser, der skal betales destilleriet for det i stk. 1 omhandlede produkt, fastsaettes hvert aar inden den 1. august for det efterfoelgende produktionsaar, jf. artikel 18 i forordning (EOEF) nr. 2179/83.
Har destilleriet modtaget stoette paa de i artikel 11 fastsatte betingelser, nedsaettes priserne med et beloeb svarende til stoetten.
Har destilleriet ikke modtaget stoette, anvendes bestemmelserne i artikel 11, stk. 2 til 5 tilsvarende.
3. De i stk. 2, foerste afsnit, omhandlede priser gaelder for neutral alkohol som defineret i bilaget til forordning (EOEF) nr. 2179/83. For andre former for alkohol nedsaettes de i stk. 2 og 3 omhandlede priser med et beloeb, der skal fastsaettes aarligt inden hvert produktionsaars begyndelse.
4. Interventionsorganet betaler destilleriet prisen senest tre maaneder efter datoen for alkoholens levering.
Artikel 14
1. Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, daekker en del af interventionsorganernes udgifter til overtagelse af alkoholen.
Stoerrelsen af dette bidrag fastsaettes inden hvert produktionsaars begyndelse.
For alkohol, der overtages efter artikel 11, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 2179/83, ydes der dog ikke noget bidrag.
2. Artikel 4 og 5 i forordning (EOEF) nr. 729/70 anvendes i forbindelse med bidraget.
Artikel 15
1. I det i artikel 26, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2179/83 omhandlede tilfaelde indgives kontrakten eller angivelsen om levering med henblik paa fremstilling af vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation, til det kompetente interventionsorgan til godkendelse senest den 31. januar i det paagaeldende produktionsaar.
Interventionsorganet meddeler producenten resultatet af godkendelsesproceduren senest femten dage efter datoen for kontraktens eller angivelsens indgivelse.
2. Destillation som omhandlet i artikel 35 i forordning (EOEF) nr. 822/87 maa foerst finde sted fra den 1. januar i det paagaeldende produktionsaar og under alle omstaendigheder foerst efter godkendelse af kontrakten eller angivelsen.
3. Fremstilling af vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation maa ikke finde sted efter den 31. juli i det paagaeldende produktionsaar.
Destillation af vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation maa ikke finde sted efter den 31. august i det paagaeldende produktionsaar.
4. Virksomheden sender senest den tiende i hver maaned interventionsorganet en opgoerelse over, hvor stor en maengde vin der er blevet leveret i den foregaaende maaned.
5. For vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation modtager virksomheden en stoette, der fastsaettes inden hvert produktionsaars begyndelse.
For at modtage stoette indsender virksomheden senest den 30. november efter det paagaeldende produktionsaars udgang en ansoegning til det kompetente interventionsorgan vedlagt en kopi af ledsagedokumenterne for transporten af den vin, for hvilken der ansoeges om stoette, eller en oversigt over disse dokumenter.
Medlemsstaterne kan kraeve, at to kopier eller den oversigt, der er omhandlet i andet afsnit, paategnes af en kontrolinstans.
Stoetten udbetales senest tre maaneder efter datoen for fremlaeggelse af bevis for, at den i artikel 26, stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 2179/83 omhandlede sikkerhed er blevet stillet, og under alle omstaendigheder efter datoen for godkendelse af kontrakten eller angivelsen. 6. Den i stk. 5, sidste afsnit, omhandlede sikkerhedsstillelse frigives kun, saafremt der senest den 31. december efter det paagaeldende produktionsaars udgang fremlaegges bevis for:
- at den samlede maengde vin, som er anfoert i kontrakten eller angivelsen, er blevet forarbejdet til vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation og er blevet destilleret
- at den for den paagaeldende destillation fastsatte opkoebspris er blevet betalt til producenten inden for den i artikel 10, stk. 2, omhandlede frist.
Hvis disse beviser foerst fremlaegges efter fristens udloeb, men inden den 1. marts aaret efter, og hvis denne forsinkelse ikke skyldes grov forsoemmelse fra virksomhedens side, frigiver interventionsorganet 80 % af sikkerhedsstillelsen.
Hvis det fastslaas, at virksomheden ikke har betalt producenten opkoebsprisen, udbetaler interventionsorganet inden den efterfoelgende 1. juni et beloeb svarende til stoetten, eventuelt gennem interventionsorganet i den medlemsstat, hvor producenten er hjemmehoerende.
Artikel 16
1. Uden at dette i oevrigt beroerer anvendelsen af bestemmelserne i artikel 47 i forordning (EOEF) nr. 822/87, og bortset fra tilfaelde af force majeure, fastsaetter den kompetente myndighed, hvis producenten eller destilleriet ikke opfylder en af de forpligtelser, der paahviler ham/det efter denne forordning, de foranstaltninger, som den skoenner noedvendige under hensyn til den paaberaabte omstaendighed.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de tilfaelde, hvor stk. 1 er blevet anvendt, samt om, hvorledes anmodninger om anvendelse af force majeure-klausulen er blevet behandlet.
Artikel 17
1. Medlemsstaterne sender senest den 20. i hver maaned Kommissionen en oversigt for den foregaaende maaned over:
- hvilke maengder vin, baerme og vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation der er blevet destilleret
- hvilke maengder alkohol der er blevet leveret til interventionsorganerne i forbindelse med destillation som omhandlet i artikel 35 og 36 i forordning (EOEF) nr. 822/87
- hvilke maengder vinbraendevin der er blevet produceret, samt hvor meget alkohol disse produkter indeholder
- hvilke maengder andre produkter med et alkoholindhold paa mindst 52 % vol der er blevet ansoegt om stoette for.
2. For alkohol, der er overtaget af interventionsorganerne, giver medlemsstaterne inden den 1. oktober for det foregaaende produktionsaar Kommissionen meddelelse om salgspriserne i hele produktionsaaret samt om i hvilke maengder, der er solgt til disse priser, og hvilke karakteristika de paagaeldende produkter havde.
3. Senest den 31. marts giver medlemsstaterne for det foregaaende produktionsaar Kommissionen meddelelse om de tilfaelde, hvor destillerierne eller de virksomheder, der fremstiller vin, tilsat alkohol, bestemt for destillation, ikke har overholdt deres forpligtelser, og om de foranstaltninger, der er truffet som foelge heraf.
Artikel 18
Den i artikel 47, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 822/87 omhandlede referenceperiode gaar for saa vidt angaar de i samme forordnings artikel 35 og 36 omhandlede forpligtelser fra den 1. september til den 31. juli i det paagaeldende produktionsaar.
Artikel 19
Denne forordning traeder i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. september 1988.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 7. oktober 1988.
KOMISSION ASETUS (ETY) N:o 3105/88,
annettu 7 päivänä lokakuuta 1988,
asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 ja 36 artiklassa tarkoitettujen pakollisten tislausten soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjan,
ottaa huomioon viinikaupan yhteisestä järjestämisestä 16 päivänä maaliskuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 822/87(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2964/88(2), ja erityisesti sen 35 artiklan 8 kohdan, 36 artiklan 6 kohdan, 47 artiklan 3 kohdan ja 81 artiklan,
sekä katsoo, että
asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 ja 36 artiklassa tarkoitetut toimet on suoritettava viinien ja viiniyttämisen sivutuotteiden tislauksen yleisistä säännöistä 25 päivänä heinäkuuta 1983 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2179/83(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2505/88(4), säännösten mukaisesti,
on tarpeen määritellä ne olosuhteet, joissa tuottajien on täytettävä asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 ja 36 artiklassa säädetyt velvoitteet, sekä tislaajien velvoitteet,
asetuksen (ETY) N:o 2179/83 14 artiklassa säädetään tiettyjen pienten tuottajien mahdollisuudesta saada vapautus asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklassa tarkoitetusta velvoitteesta vetämällä viiniyttämisen sivutuotteet valvotusti pois; Italian pyynnöstä tämä mahdollisuus voidaan myöntää Italian C-viininviljelyvyöhykkeellä sellaisille tuottajille, joiden tuotanto ei ole suurempi kuin 40 hehtolitraa näiden suhteettoman suurten kulujen välttämiseksi,
viinintuottajien on toimitettava asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklassa tarkoitettuun tislaukseen tuotemäärä, jonka kokonaisalkoholipitoisuus vastaa prosenttiosuutta viininvalmistuksessa käytettävien viinirypäleiden luonnollisesta alkoholipitoisuudesta,
toimitettavan tuotteen määrän laskeminen suhteessa käytettyjen viinirypäleiden alkoholipitoisuuteen on erityisen vaikea tehdä käytännössä, erityisesti, koska viinirypälelajikkeet aiheuttavat suuria vaihteluita käytettyjen viinirypäleiden ja saadun viinin välillä; toisaalta nämä vaikeudet voidaan poistaa ja valvonta voidaan tehdä yksinkertaisemmaksi ja tehokkaammaksi, jos tämä laskeminen tehdään suhteessa viinin alkoholipitoisuuteen; tällä laskentatavalla toimenpiteen taloudellinen tavoite saavutetaan myös ilman, että tuottajien olisi toimitettava suurempia määriä,
asetuksen (ETY) N:o 2179/83 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuottajia, jotka toimittavat rypäleen puristejäännöksen oenosyaniinin valmistukseen, koskee alennettu prosenttimäärä; puristejäännöksen sisältämä alkoholi on tärkeä osa mahdollisesti toimitettavasta alkoholimäärästä, ja sen vuoksi tämä prosenttimäärä olisi vahvistettava 5 prosenttiin; saman säännöksen mukaisesti tma-laatuvalkoviinien tuottajia koskee alennettu prosenttimäärä; edellisinä viinivuosina saatu kokemus huomioon ottaen olisi vahvistettava tämä luku 7 prosenttiin,
toimitettavan tuotteen sisältämän alkoholimäärän määrittämiseksi on myös tarpeen vahvistaa asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklan 2 kohdan mukaisesti kiinteämääräinen luonnollinen alkoholipitoisuus jokaiselle viinivuodelle ja jokaiselle viininviljelyvyöhykkeelle; kuitenkin tiettyjen vyöhykkeiden tuottajia ei koske kyseinen velvoite asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklan 4 kohdan mukaisesti; tulevien viininvuosien viinin alkoholipitoisuutta koskevien tarkkojen tietojen puuttuessa tämä määrittäminen voidaan tehdä ottaen huomioon kyseisten viininviljelyvyöhykkeiden keskiarvot edellisiltä viinivuosilta sekä laadun paraneminen; on kuitenkin tarpeen säätää mahdollisuudesta muuttaa ennen viinin tislausajan alkua edellä mainittua alkoholipitoisuutta, jotta voidaan ottaa huomioon korjuun laadulliset tulokset; saatu kokemus on myös osoittanut tarpeelliseksi säätää mahdollisuudesta käyttää eri alkoholipitoisuuksia sellaisissa hallintoyksiköissä, joita on kohdannut erityisen epäsuotuisat ilmastolliset olosuhteet ja jotka jäsenvaltiot ovat tunnustaneet tuhoalueiksi,
asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti olisi vahvistettava näiden sivutuotteiden ominaisuuksia koskevat vähimmäisvaatimukset; tislaukseen toimittamisen osalta tämän vahvistamisen tavoitteena on ainoastaan sallia tislaajille käytettävissä olevan raaka-aineen käyttäminen ilman suhteettoman suuria kuluja, kun taas jos nämä tuotteet vedetään valvotusti pois, sivutuotteiden ominaisuuksia koskevat vähimmäisvaatimukset ovat tärkeä osa toimenpiteen noudattamista,
asetuksen (ETY) N:o 822/87 36 artiklassa tarkoitetun tislauksen osalta olisi säädettävä mahdollisuudesta sulkea pois jokaiselta tuottajalta tislausvelvoitteesta tietty kiinteä määrä, joka vastaa enimmillään perheen kulutukseen tarkoitettua määrää ja vietyä määrää; tämän vuoksi on tarpeen säätää, että kyseisten viinien vienti olisi toteutettava ennen päivämäärää, jona jäljellä olevat määrät tislataan säädetyn mukaisesti ennen viinivuoden loppua,
asetuksen (ETY) N:o 822/87 36 artiklan 2 kohdan mukaisesti tislausvelvoitteesta vapautetaan tavanomaisesti viiniytetyt määrät; nämä määrät olisi määriteltävä jokaisen viiniluokan osalta, joka on saatu kaksinkertaiseen luokitukseen kuuluvista viinirypälelajikkeista,
jokaisen tuottajan tislaukseen toimitettavan määrän määrittäminen olisi tehtävä tuotetun kokonaismäärän perusteella; määrä saadaan viinialan sato-, tuotanto- ja varastoilmoituksista 17 päivänä joulukuuta 1987 annetussa asetuksessa (ETY) N:o 3929/87(5) säädetyistä ilmoituksista sekä viinituotteiden saateasiakirjoista ja viinialan tuottajien ja muiden kauppiaiden kuin vähittäiskauppiaiden velvoitteista viinialalla 30 päivänä huhtikuuta 1975 annetussa komission asetuksessa (ETY) N:o 1153/75(6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 418/86(7), säädettyihin rekistereihin merkityistä määristä,
on tarpeen säätää tietyistä määräajoista, joissa tislaajan on maksettava tuottajalle vähimmäisostohinta, joka vahvistetaan asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklan 5a kohdan ja 36 artiklan 3 kohdan mukaisesti,
tislaajat voivat asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklan 6 kohdan ja 36 artiklan 4 kohdan mukaisesti joko saada tislattavalle tuotteelle annettavaa tukea tai toimittaa tislauksesta saadun tuotteen interventioelimelle,
tuen saamiseksi asiasta kiinnostuneiden on jätettävä hakemus, jonka liitteenä on tietty määrä todisteasiakirjoja; järjestelmän yhdenmukaisen toiminnan varmistamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa olisi säädettävä määräajasta tämän hakemuksen jättämiselle,
perusteettomien maksujen maksamisen välttämiseksi olisi säädettävä, että tuen maksaminen tai interventioelimelle toimitetusta alkoholista maksaminen tehdään ainoastaan, jos tislaaja toimittaa mainitulle toimielimelle todisteen ostohinnan maksamisesta tuottajalle tai jos tämä antaa viimeksi mainitulle vakuuden,
toimien aikataulusta on tarpeen säätää tiettyjä määräaikoja tuottajille ja tislaajille, jotta taattaisiin toimenpiteelle paras mahdollinen tehokkuus,
viinin laadun parantamiseksi on tarpeen tislata kaikki puristejäännös ja viinisakka; tämän vuoksi olisi säädettävä, että asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklassa säädetyn tislauksen mukaisesti tehtävää viinin tislausta ei hyväksytä viinivuoden alussa,
on tarpeen välttää sitä, että tiettyjen viinien tislauksesta saatavat tuotteet, joita koskee asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 ja 36 artiklassa tarkoitettu velvoite, aiheuttaisivat häiriötä viinistä valmistettujen alkuperänimityksen saaneiden alkoholijuomien markkinoilla; tämän vuoksi on asianmukaista säätää asetuksen (ETY) N:o 2179/83 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti, että näiden viinien suoralla tislauksella ei voida saada aikaan tuotetta, jonka alkoholipitoisuus on pienempi kuin 92 tilavuusprosenttia,
etyylialkoholimarkkinoiden järjestäytymättömyyden vuoksi yhteisön tasolla tämän alkoholin kaupan pitämisestä vastaavien interventioelinten on pakko myydä tuote edelleen ostohintaa alhaisempaan hintaan; on tarpeen säätää, että erotus tämän alkoholin ostohinnan ja myyntihinnan välillä katetaan kiinteällä summalla Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosastosta,
olisi laajennettava interventioelinten tislauksesta saatujen tuotteiden haltuunottoa koskemaan neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 729/70(8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2048/88(9), olevien interventioiden rahoitusta koskevat säännökset,
tietyt asetuksen (ETY) N:o 822/87 36 artiklassa tai mahdollisesti 35 artiklassa tarkoitettuun tislaukseen toimitettavat viinit voidaan jalostaa tislausta varten väkevöidyiksi viineiksi; olisi annettava säännökset, joita sovellettaisiin asetuksen (ETY) N:o 2179/83 25 ja 26 artiklan sääntöjen mukaisesti,
sen vuoksi, että komissio saisi kokonaiskuvan asetuksen (ETY) N:o 822/87 36 artiklassa tarkoitettujen tislausvelvoitteiden noudattamisesta, on tarpeen, että kyseiset jäsenvaltiot ilmoittavat sille tasaisin väliajoin tislaajien antamien tietojen perusteella tislaustoimien kulusta ja tuloksista, ja
tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat viinin hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tässä asetuksessa säädetään:
1 I osastossa asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklassa tarkoitetun tislauksen soveltamista koskevat erityissäännöt;
2 II osastossa asetuksen (ETY) N:o 822/87 36 artiklassa tarkoitetun tislauksen soveltamista koskevat erityissäännöt;
3 III osastossa I ja II osastossa tarkoitettuja tislauksia koskevat yhteiset säännökset.
I OSASTO Asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklassa tarkoitettu tislaus
2 artikla
1 Tuottajat, joita koskee asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetty velvoite, täyttävät tämän velvoitteen toimittamalla 3 artiklan mukaisesti ja viimeistään kyseisen viinivuoden 31 päivänä heinäkuuta, tämän rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 2179/83 13 artiklan 3 kohdassa soveltamista:
- rypäleen puristejäännöksen ja viinisakan kokonaisuudessaan hyväksytylle tislaajalle,
ja
- mahdollisesti viinit hyväksytylle tislaajalle tai tislausta varten väkevöidyn viinin hyväksytylle valmistajalle.
2 C-viininviljelyvyöhykkeiden italialaisessa osassa ne, joita koskee 1 kohdassa tarkoitettu velvoite, voivat saada vapautuksen tästä velvoitteesta käyttämällä asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklan 5 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, jos he ovat viiniyttäneet tai muutoin jalostaneet viinirypäleitä määrän, joka vastaa enemmän kuin 25 hehtolitraa mutta vähemmän 40 hehtolitraa viiniä.
3 artikla
1 Tislattavaksi toimitettavien tuotteiden alkoholimäärän on oltava vähintään;
- 10 prosenttia viinin sisältämästä alkoholimäärästä, jos se on saatu viiniyttämällä suoraan rypäleistä,
- 5 prosenttia viinin sisältämästä alkoholimäärästä, jos se on saatu viiniyttämällä rypälemehuista, osittain käyneistä rypälemehuista tai käymistilassa olevasta uudesta viinistä.
2 Edellä 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettu prosenttiosuus on:
- 5 prosenttia sellaisten tuottajien osalta, jotka toimittavat puristejäännöksen oenosyaniinin valmistukseen,
- 7 prosenttia tma-laatuvalkoviinien tuottajille siitä osasta heidän satoaan, joka voi saada tämän nimityksen.
4 artikla
Edellä 2 artiklassa tarkoitettuina tuotteina tislaukseen toimitettavien tuotteiden alkoholimäärän määrittämiseksi kiinteämääräinen luonnollinen alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina, joka on otettava huomioon eri viininviljelyvyöhykkeillä, vahvistetaan:
- 8,5 prosentiksi B -vyöhykkeelle,
- 9,0 prosentiksi C I -vyöhykkeelle,
- 9,5 prosentiksi C II -vyöhykkeelle,
- 10,0 prosentiksi C III -vyöhykkeelle.
Jos sadon laadulliset tulokset kuitenkin niin edellyttävät, edellä mainittuja lukuja voidaan muuttaa ennen 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen viinien tislaustoimien aloittamista tulosten huomioon ottamiseksi. Näitä lukuja voidaan myös muuttaa sellaisten hallintoyksiköiden osalta, jotka jäsenmaat ovat todenneet tuhoalueiksi kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
5 artikla
Jotta tislauskustannukset voitaisiin pitää hyväksyttävissä rajoissa, viiniyttämisen sivutuotteiden keskimääräisten ominaisuuksien on oltava sivutuotteita tislaamoon toimitettaessa vähintään seuraavat:
A Rypäleen puristejäännös:
- B-viininviljelyvyöhykkeellä: 2 litraa puhdasta alkoholia desitonnia kohden,
- C-viininviljelyvyöhykkeellä: 2 litraa puhdasta alkoholia desitonnia kohden, jos ne on valmistettu lajikkeista, jotka on luokiteltu kyseisen hallintoyksikön viinirypälelajikkeiden luokituksessa syötäväksi tarkoitettujen viinirypäleiden lajikkeeseen tai viinistä tislatun alkoholijuoman valmistukseen käytettävien rypäleiden lajikkeeseen; 2,8 litraa puhdasta alkoholia desitonnia kohden, jos ne on valmistettu lajikkeista, jotka on luokiteltu kyseisen hallintoyksikön viinirypälelajikkeiden luokituksessa ainoastaan viininvalmistuksessa käytettäviin rypälelajikkeisiin;
B viinisakka:
- B-viininviljelyvyöhykkeellä: 3 litraa puhdasta alkoholia desitonnia kohden, 45 prosenttia kosteutta,
- C-viininviljelyvyöhykkeellä: 4 litraa puhdasta alkoholia desitonnia kohden, 45 prosenttia kosteutta.
6 artikla
1 Niiden viiniyttämisen sivutuotteiden, joita koskee asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklan 4 ja 5 kohdassa tarkoitettu velvoite vetää viiniyttämisen sivutuotteet valvotusti pois, puhtaan alkoholin vähimmäispitoisuudet ovat seuraavat:
- puristejäännökselle:
2,1 litraa desitonnia kohden tma-laatuvalkoviinien osalta, 3 litraa desitonnia kohden muissa tapauksissa.
- viinisakalle:
3,5 litraa desitonnia kohden tma-laatuvalkoviinien osalta, 5 litraa desitonnia kohden muissa tapauksissa.
2 Jos tuotteiden pois vetäminen valvotusti koskee ainoastaan rypäleen puristejäännöstä, viiniyttämisen sivutuotteiden keskimääräisten ominaisuuksien on oltava vähintään:
- rypäleen puristejäännökselle: 2 litraa puhdasta alkoholia desitonnia kohden,
- viinisakalle: 3 litraa puhdasta alkoholia desitonnia kohden ja 45 prosenttia kosteutta.
3 Edellä 2 kohdassa ja 5 artiklan B kohdassa olevaa prosenttiosuutta sovelletaan 31 päivään elokuuta 1990. Tämän jälkeiselle kaudelle se vahvistetaan ennen tätä päivämäärää korkeammalle tasolle.
II OSASTO Asetuksen (ETY) N:o 822/87 36 artiklassa tarkoitettu tislaus
7 artikla
Tuottajat, joita koskee asetuksen (ETY) N:o 822/87 36 artiklassa säädetty tislausvelvoite, täyttävät velvoitteensa toimittamalla viimeistään kyseisen viinivuoden 31 päivänä heinäkuuta viininsä hyväksytylle tislaajalle.
Asetuksen (ETY) N:o 2179/83 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa velvoite täytetään toimittamalla viinit hyväksytylle tislausta varten väkevöidyn viinin valmistajalle viimeistään kyseisen viinivuoden 30 päivänä kesäkuuta.
8 artikla
1 Asetuksen (ETY) N:o 822/87 36 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen viinien osalta jokaisen tuottajan on toimitettava tuottamaansa kokonaismäärää vastaava määrä. Tästä määrästä vähennetään se määrä, josta tuottaja antaa todisteen siitä, että se on viety maasta viimeistään kyseisen viinivuoden 31 päivänä heinäkuuta. Tuottaja voi myös vähentää toimitettavasta määrästä määrän, joka vastaa enimmillään 10 hehtolitraa.
Jos tislausvelvoite koskee osuuskunnallista tilaa, ensimmäisessä alakohdassa säädettyä 10 hehtolitran vähennystä sovelletaan sen jokaiseen jäseneen, joka on todellisuudessa toimittanut osuuskuntaan syötäväksi tarkoitettuja viinirypäleitä. Osuuskunnallisen tilan vähentämä kokonaismäärä ei voi kuitenkaan ylittää sitä yhteismäärää jokaiselle sellaiselle jäsenelle luovutetuista määristä, joka on toimittanut kyseisenä viinivuonna syötäväksi tarkoitettuja viinirypäleitä.
2 Asetuksen (ETY) N:o 822/87 36 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen viinien osalta jokaisen tuottajan on toimitettava tuottamaansa kokonaismäärää vastaava määrä. Tästä määrästä vähennetään:
- tavanomaisesti viiniytettyä määrää vastaava määrä, joka lasketaan 3 kohdan mukaisesti,
- määrä, josta tuottaja on esittänyt todisteen siitä, että se on viety maasta viimeistään kyseisen viinivuoden 31 päivänä heinäkuuta.
Lisäksi tuottaja voi vähentää toimitettavasta määrästä määrän, joka vastaa enintään 10 hehtolitraa.
3 Jokaisessa hallintoyksikössä tavanomaisesti viiniytetty määrä on yhtä suuri kuin kymmenen jäsenen yhteisössä viinivuosina 1974/1975 - 1979/1980 viiniytettyjen määrien ja Espanjassa 1978/1979 - 1983/1984 viiniytettyjen määrien keskiarvo sellaisten viinien osalta, jotka ovat peräisin tässä samassa hallintoyksikössä samanaikaisesti viininvalmistuksessa käytettäviin rypälelajikkeisiin ja muuhun käyttöön tarkoitettuihin rypälelajikkeisiin luokitelluista lajikkeista.
Kuitenkin sellaisten viinien osalta, jotka ovat peräisin tässä samassa hallintoyksikössä samanaikaisesti viininvalmistuksessa käytettäviin rypälelajikkeisiin ja viinistä tislatun alkoholijuoman valmistukseen tarkoitettuihin rypälelajikkeisiin luokitelluista lajikkeista tästä määrästä vähennetään ne määrät, jotka on tislattu muulla tavoin kuin alkuperänimityksen saaneiden viinistä tislattujen alkoholijuomien valmistamiseksi käytettävällä tavalla.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen viinien osalta tavanomaisesti viiniytettävä määrä hehtaaria kohden vahvistetaan kyseisissä jäsenvaltioissa niin, että tässä alakohdassa mainitulle viiteajalle määrätään osuudet sellaisten viinien osalta, jotka ovat peräisin tässä samassa hallintoyksikössä samanaikaisesti viininvalmistuksessa käytettäviin rypälelajikkeisiin ja muuhun käyttöön tarkoitettuihin rypälelajikkeisiin luokitelluista lajikkeista.
4 Jokaisen tuottajan tuottama kokonaismäärä saadaan asetuksen (ETY) N:o 3929/87 7 artiklassa tarkoitettujen viinien ja 2 artiklan 1 kohdan tuotantoilmoituksessa olevien viinien määrien sekä asetuksen (ETY) N:o 1153/75 14 artiklassa tarkoitettuun rekisteriin kirjattujen tuottajan itsensä, tuotantoilmoituksen esittämispäivän jälkeen kyseisessä ilmoituksessa olevista, asetuksen (ETY) N:o 822/87 36 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista rypälelajikkeista saaduista rypälemehuista tai rypäleistä valmistetuista viinimääristä.
9 artikla
Asetuksen (ETY) N:o 822/87 36 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyn poikkeuksen soveltamiseksi mainitussa artiklassa tarkoitetut viinit voivat liikkua:
- tullitoimistoon, jossa tullimuodollisuudet suoritetaan, jonka jälkeen ne poistuvat yhteisön tullialueelta,
- tislausta varten väkevöityjen viinien hyväksytyn valmistajan tiloihin, jossa ne jalostetaan tislausta varten väkevöidyksi viiniksi.
III OSASTO Yleiset säännökset
10 artikla
1 Asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklan 5 a kohdassa ja 36 artiklan 3 kohdassa säädetyt ostohinnat vahvistetaan vuosittain ennen seuraavan viinivuoden 1 päivää elokuuta.
2 Tislaaja maksaa 1 kohdassa tarkoitetun ostohinnan tuottajalle kolmen kuukauden kuluessa jokaisen toimitetun tuote-erän tislaamoon saapumispäivästä.
Jos kyseessä on kuitenkin asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklassa tarkoitettu tislaus, tislaaja ja tuottajat voivat sopia, että:
- tislaaja maksaa tuottajalle viimeistään kolmen kuukauden kuluttua tuotteiden toimittamisesta ennakkomaksun, joka on 80 prosenttia ostohinnasta
tai
- ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu ennakkomaksu maksetaan tuotteiden toimituksen jälkeen ja viimeistään kuukauden kuluttua siitä, kun on esitetty lasku kyseisistä tuotteista ennen viinivuoden loppua.
Tislaaja maksaa tuottajalle jäljelle jääneen osan viimeistään seuraavan marraskuun 30 päivänä.
11 artikla
1 Tislaaja voi saada tukea 2 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti.
Tuen määrä vahvistetaan vuosittain ennen 1 päivää elokuuta seuraavalle viinivuodelle. Lisäksi vahvistetaan tuen määrät, jos sovelletaan asetuksen (ETY) N:o 2179/83 18 artiklan 3 kohtaa.
2 Tislaajan, jonka aikomuksena on saada 1 kohdassa tarkoitettua tukea, on jätettävä hakemus viimeistään sen lokakuun 31 päivänä, joka seuraa kyseisen viinivuoden loppua, sen jäsenvaltion interventioelimelle, jonka alueella asetuksen (ETY) N:o 2179/83 17 artiklan 1 kohdan säännösten mukainen tislaus on tehty.
Jäsenvaltiot voivat vaatia, että mainitun artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun yhteenvedon tarkastaa valvontaelin.
3 Interventioelimen tislaajalle maksama tuki edellyttää, että tislaaja kahden kuukauden kuluessa 2 kohdassa tarkoitetun hakemuksen jättämisestä:
- esittää todisteen 10 artiklassa tarkoitetun ostohinnan maksamisesta
tai
- antaa vakuuden interventioelimelle; vakuus on 110 prosenttia haetusta tuesta.
Interventioelin maksaa tislaajalle tukea vastaavan summan kolmen kuukauden kuluessa ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun vakuuden antamisesta.
Ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetussa tapauksessa tislaajan on toimitettava interventioelimelle viimeistään sen joulukuun 31 päivänä, joka seuraa kyseistä viinivuotta, todiste siitä, että hän on maksanut kokonaisuudessaan 10 artiklassa tarkoitetun ostohinnan.
Viimeistään kolme kuukautta tämän todisteen antamisesta interventioelin vapauttaa vakuuden.
Jos todiste kuitenkin esitetään 31 päivä joulukuuta jälkeen mutta ennen seuraavan vuoden maaliskuun 1 päivää ja jos tämä myöhästyminen ei johdu tislaajan vakavasta laiminlyönnistä, interventioelin vapauttaa 80 prosenttia vakuudesta.
4 Edellä 10 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa 3 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettu todiste ostohinnan maksamisesta korvataan todisteella ennakkomaksun maksamisesta.
Tällöin tislaajan on toimitettava interventioelimelle viimeistään sen joulukuun 31 päivänä, joka seuraa kyseistä viinivuotta, todiste siitä, että hän on maksanut 10 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetun jäljelle jääneen osan. Jos tämä todiste esitetään 31 päivä joulukuuta jälkeen mutta ennen seuraavan vuoden maaliskuun 1 päivää ja jos tämä myöhästyminen ei johdu tislaajan vakavasta laiminlyönnistä, interventioelin perii takaisin 20 prosenttia maksetusta tuesta. Jos tätä todistetta ei esitetä ennen 1 päivää maaliskuuta, tuki peritään takaisin kokonaisuudessaan.
5 Jos huomataan, että tislaaja ei ole maksanut ostohintaa tuottajalle, interventioelin maksaa tuottajalle ennen seuraavaa 1 päivää kesäkuuta tukea vastaavan määrän, tarvittaessa tuottajan jäsenvaltion interventioelimen välityksellä.
12 artikla
1 Jollei asetuksen (ETY) N:o 2179/83 11 artiklasta muuta johdu, tislaustoimia ei saa suorittaa kyseisen viinivuoden 31 päivän elokuuta jälkeen.
2 Viini, joka mahdollisesti toimitetaan asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklan 2 kohdassa säädetyn velvoitteen täyttämiseksi, voidaan tislata vasta kyseisen viinivuoden 1 päivästä tammikuuta alkaen.
3 Sellaisten viinien suoralla tislauksella, jotka ovat peräisin samassa hallintoyksikössä samanaikaisesti viininvalmistuksessa käytettäviin rypälelajikkeisiin ja viinistä tislatun alkoholijuoman valmistukseen tarkoitettuihin rypälelajikkeisiin luokitelluista lajikkeista, voidaan saada ainoastaan sellainen tuote, jonka alkoholipitoisuus on vähintään 92 tilavuusprosenttia.
4 Tislaajien on osoitettava interventioelimelle viimeistään jokaisen kuukauden 10 päivänä edellisen kuukauden osalta selvitys tislatuista tuotemääristä ja tislauksesta saatujen tuotteiden määristä, jaettuina asetuksen (ETY) N:o 2179/83 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin luokkiin.
13 artikla
1 Tislaajan interventioelimelle toimittamien alkoholipitoisuudeltaan vähintään 92 tilavuusprosenttia sisältävien tuotteiden toimitus on tehtävä viimeistään sen lokakuun 31 päivänä, joka seuraa kyseistä viinivuotta, tai sovellettaessa asetuksen (ETY) N:o 2179/83 11 artiklan 2 kohtaa, toimivaltaisen kansallisen viranomaisen vahvistamana päivänä.
2 Tislaajalle maksettavat hinnat 1 kohdassa tarkoitetusta tuotteesta vahvistetaan vuosittain asetuksen (ETY) N:o 2179/83 18 artiklan mukaisesti ennen 1 päivää elokuuta seuraavalle viinivuodelle.
Jos tislaaja on saanut tukea 11 artiklassa säädetyin edellytyksin, näistä hinnoista vähennetään tätä tukea vastaava määrä.
Jos tislaaja ei ole saanut tukea, 11 artiklan 2-5 kohdan säännöksiä sovelletaan ottaen huomioon mahdolliset mukautukset.
3 Edellä 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja hintoja sovelletaan asetuksen (ETY) N:o 2179/83 liitteessä olevaa määritelmää vastaavaan neutraaliin alkoholiin. Muiden alkoholien osalta 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuista hinnoista vähennetään vuosittain vahvistettava määrä ennen jokaisen viinivuoden alkua.
4 Interventioelin maksaa tislaajalle viimeistään kolmen kuukauden kuluttua alkoholin toimittamisesta.
14 artikla
1 Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosasto osallistuu alkoholin haltuunotosta interventioelimille aiheutuviin kuluihin.
Tämän osallistumisen määrä vahvistetaan ennen jokaisen viinivuoden alkua.
Kuitenkin asetuksen (ETY) N:o 2179/83 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti haltuunotetun alkoholin kuluihin ei osallistuta.
2 Asetuksen (ETY) N:o 729/70 4 ja 5 artiklaa sovelletaan tähän osallistumiseen.
15 artikla
1 Asetuksen (ETY) N:o 2179/83 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa toimitussopimus tai -ilmoitus tislausta varten väkevöidyn viinin valmistukseen viemisestä on esitettävä toimivaltaisen interventioelimen hyväksyttäväksi viimeistään kyseisen viinivuoden 31 päivänä tammikuuta. Interventioelin ilmoittaa tuottajalle hyväksymismenettelyn tuloksen sopimuksen tai ilmoituksen esittämistä seuraavien 15 päivän kuluessa.
2 Asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 artiklassa säädetyn tislauksen osalta tämä valmistaminen voidaan tehdä vasta kyseisen viinivuoden 1 päivästä tammikuuta alkaen ja joka tapauksessa sopimuksen tai ilmoituksen hyväksymisen jälkeen.
3 Väkevöityä viiniä ei voida valmistaa kyseisen viinivuoden 31 päivän heinäkuuta jälkeen.
4 Viininvalmistajan on osoitettava interventioelimelle viimeistään jokaisen kuukauden 10 päivänä selvitys niistä viinimääristä, jotka hänelle on toimitettu kuluneen kuukauden aikana.
5 Tislausta varten väkevöidyksi viiniksi muutetun viinin osalta valmistaja saa tukea, joka vahvistetaan ennen jokaisen viinivuoden alkua.
Saadakseen tukea valmistajan on jätettävä viimeistään sen marraskuun 30 päivänä, joka seuraa kyseistä viinivuotta, hakemus toimivaltaiselle interventioelimelle, johon on liitettävä jäljennös saateasiakirjoista, jotka koskevat sen viinin kuljetusta, jolle tukea haetaan, tai yhteenveto näistä asiakirjoista.
Jäsenvaltiot voivat vaatia, että toisessa alakohdassa tarkoitetut jäljennökset tai yhteenvedon tarkastaa valvontaelin.
Tukea maksetaan viimeistään kolmen kuukauden päästä asetuksen (ETY) N:o 2179/83 26 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun vakuuden antamisesta annetun todisteen esittämisestä, ja joka tapauksessa sen päivän jälkeen, jolloin sopimus tai ilmoitus on hyväksytty.
6 Edellä 5 kohdan viimeisessä alakohdassa tarkoitettu vakuus vapautetaan ainoastaan jos viimeistään sen joulukuun 31 päivänä, joka seuraa kyseistä viinivuotta, todistetaan että:
- koko sopimuksessa tai ilmoituksessa ilmoitettu viinimäärä on jalostettu tislausta varten väkevöidyksi viiniksi ja tislattu,
- kyseistä tislausta varten säädetty ostohinta on maksettu tuottajalle 10 artiklan 2 kohdan mukaisissa määräajoissa.
Jos nämä todisteet esitetään kuitenkin säädetyn määräajan päättymisen jälkeen mutta ennen seuraavan vuoden 1 päivää maaliskuuta ja jos tämä myöhästyminen ei johdu valmistajan vakavasta laiminlyönnistä, vakuus vapautetaan 80 prosenttiin saakka.
Jos todetaan, että valmistaja ei ole maksanut ostohintaa tuottajalle, interventioelin maksaa tuottajalle ennen seuraavaa 1 päivää kesäkuuta tukea vastaavan määrän, tarvittaessa tuottajan jäsenvaltion interventioelimen välityksellä.
16 artikla
1 Muutoin kuin ylivoimaisen esteen sattuessa, jos tuottaja tai tislaaja ei täytä jotakin häntä tämän asetuksen mukaisesti koskevista velvoitteista, toimivaltainen viranomainen vahvistaa toimenpiteet, jotka se katsoo tämän vuoksi tarpeellisiksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 822/87 47 artiklan säännösten soveltamista.
2 Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdan soveltamisesta sekä ylivoimaisen esteen lausekkeeseen viittaavien hakijoiden saamasta vastauksesta.
17 artikla
1 Jäsenvaltioiden on osoitettava komissiolle viimeistään jokaisen kuukauden 20 päivänä edellisen kuukauden osalta selvitys, jossa on:
- tislatut viinin, rypäleen puristejäännöksen ja tislausta varten väkevöidyn viinin määrät,
- asetuksen (ETY) N:o 822/87 35 ja 36 artiklassa tarkoitettuihin tislauksiin interventioelimille toimitetut alkoholimäärät,
- tuotetut viinistä tislatun alkoholijuoman määrät sekä näiden tuotteiden sisältämät alkoholimäärät,
- muiden, vähintään 52-prosenttisten tuotteiden määrät, joille on haettu tukea.
2 Omien interventioelintensä haltuunottamasta alkoholista jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ennen 1 päivää lokakuuta edellisestä viinivuodesta koko viinivuoden aikana käytössä olleet hinnat sekä näihin hintoihin myytyjen tuotteiden ominaisuudet ja määrät.
3 Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle edellisen viinivuoden osalta viimeistään 31 päivään maaliskuuta mennessä ne tapaukset, joissa tislaajat tai väkevöidyn viinin tuottajat eivät ole noudattaneet velvoitteitaan, ja ne toimenpiteet, joihin tämä on johtanut.
18 artikla
Asetuksen (ETY) N:o 822/87 47 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu viiteaika on mainitun asetuksen 35 ja 36 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden osalta kyseisen viinivuoden 1 päivästä syyskuuta 31 päivään heinäkuuta.
19 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä syyskuuta 1988.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 7 päivänä lokakuuta 1988.