Rådets afgørelse
af 17. december 2001
om et handlingsprogram for udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri ("Pericles"-programmet)
(2001/923/EF)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 123, stk. 4, tredje punktum,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank(3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Traktaten pålægger Fællesskabet at træffe de nødvendige foranstaltninger til en hurtig indførelse af euroen som fælles valuta.
(2) I sin henstilling af 7. juli 1998 om vedtagelse af visse foranstaltninger til forbedring af eurosedlers og -mønters retlige beskyttelse(4) opfordrede Den Europæiske Centralbank (ECB) Kommissionen til at etablere et samarbejde om bekæmpelse af falskneri af euromønter og -sedler og foreslog, at Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne overvejer muligheden for at gennemføre eventuelle andre foranstaltninger til at styrke bekæmpelsen af falskmøntneri.
(3) I sin meddelelse af 22. juli 1998 til Rådet, Europa-Parlamentet og Den Europæiske Centralbank om beskyttelse af euroen mod falskmøntneri oplyste Kommissionen, at den overvejer mulighederne for at iværksætte en foranstaltning for alle, der medvirker til forebyggelse, afsløring og bekæmpelse af falskmøntneri, som skulle gøre det muligt at fastlægge retningslinjerne for kommende planlægning.
(4) Rådet udstedte den 28. juni 2001 forordning (EF) nr. 1338/2001 om fastlæggelse af de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte euroen mod falskmøntneri(5), som omhandler udveksling af oplysninger, samarbejde og gensidig bistand, herunder ydre aspekter af beskyttelsen af euroen samt de finansielle institutters forpligtelser til at tage falske penge ud af omløb, og tilsigter at fastlægge en generel samarbejdsramme inden indførelsen af eurosedler og -mønter i 2002, samt forordning (EF) nr. 1339/2001 om udvidelse af virkningerne af forordning (EF) nr. 1338/2001 om fastlæggelse af de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte euroen mod falskmøntneri, til også at omfatte de medlemsstater, der ikke har indført euroen som fælles valuta(6).
(5) De hidtidige konsultationer og erfaringer viser, hvor vigtigt det er på fællesskabsplan at gennemføre et langsigtet specifikt og tværfagligt program til supplering af foranstaltningerne på nationalt plan. De to ovennævnte forordninger bør derfor suppleres med vedtagelse af et handlingsprogram, der tager sigter på at øge bevidstheden hos alle, der medvirker til beskyttelse af euroen mod falskmøntneri, ved at iværksætte foranstaltninger, der navnlig omfatter udveksling af oplysninger og af personale samt teknisk, videnskabelig og uddannelsesmæssig bistand. Programmet støtter og supplerer medlemsstaternes indsats i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet i medfør af traktatens artikel 5.
(6) Det bør sikres, at der er sammenhæng og komplementaritet mellem dette EF-handlingsprogram, der specifikt handler om beskyttelse af euroen mod falskmøntneri, og andre eksisterende eller kommende programmer og aktioner.
(7) Uden at det berører ECB's rolle med hensyn til beskyttelse af euroen mod falskmøntneri, foranstalter Kommissionen i det ved forordning (EF) nr. 1338/2001 nedsatte rådgivende udvalg konsultationer med de berørte aktører (navnlig de kompetente nationale myndigheder, der er udpeget af medlemsstaterne, ECB og Europol) om vurderingen af behovene for at beskytte euroen, især for så vidt angår udveksling, bistand og uddannelse, med henblik på gennemførelsen af dette program.
(8) Fællesskabet bør fremme samarbejde med tredjelande og internationale organisationer om beskyttelsen af euroen mod falskmøntneri.
(9) Der anføres i denne afgørelse et finansielt referencegrundlag som omhandlet i punkt 34 i den interinstitutionelle aftale af 6. maj 1999 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren(7) for hele programmets varighed, uden at dette berører budgetmyndighedens beføjelser i henhold til traktaten.
(10) Nærværende afgørelse er ikke til hinder for initiativer, som måtte blive truffet i henhold til traktaten om Den Europæiske Union, med henblik på udarbejdelse af programmer, vedrørende strafferetlige aspekter -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
Fastlæggelse af programmet
1. Ved denne afgørelse fastlægges et EF-handlingsprogram, som støtter og supplerer medlemsstaternes foranstaltninger og de eksisterende og kommende programmer med henblik på at beskytte euroen mod falskmøntneri.
2. Dette handlingsprogram benævnes "Pericles"-programmet. Det er gældende i perioden fra 1. januar 2002 til 31. december 2005.
3. Gennemførelsen og evalueringen af programmet sker i overensstemmelse med artikel 5 til 13.
Artikel 2
Programmets målsætninger
1. EF-handlingsprogrammet tager sigte på at beskytte euroen mod falskmøntneri under anvendelse af de forskellige foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 3. Det tager hensyn til tværnationale og tværfaglige aspekter. Det tager specielt sigte på at sikre overensstemmelsen mellem foranstaltningerne og, på grundlag af overvejelser om god praksis, at garantere en ensartet beskyttelse under hensyntagen til de enkelte medlemsstaters særlige traditioner.
2. Programmet har bl.a. til formål:
a) at bevidstgøre de berørte ansatte om den nye valutas fællesskabsdimension (både som reservevaluta og valuta for internationale transaktioner)
b) at virke som katalysator - gennem forskellige egnede metoder, såsom praktikophold, workshops eller deltagelse af gæsteundervisere i de nationale uddannelsesforanstaltninger og udveksling af ansatte - med henblik på at tilskynde til et tættere samarbejde mellem strukturer og de berørte ansatte, opbygning af gensidig tillid og af et tilfredsstillende gensidigt kendskab til bl.a. aktionsmetoder og problemer
c) at samordne undervisernes indsats på et højt niveau, under overholdelse af de nationale operationelle strategier
d) at udbrede kendskabet til de relevante fællesskabsbestemmelser og -instrumenter og relevante internationale bestemmelser og instrumenter.
Artikel 3
Foranstaltningernes indhold
1. Indholdet af uddannelsen og af den operationelle støtte, baseret på en tværfaglig og transnational strategi, omfatter, foruden sikkerhedsaspekter, udveksling af oplysninger, bl.a. tekniske og strategiske, samt teknisk og videnskabelig bistand.
2. Udvekslingen af oplysninger på fællesskabsplan omhandler især metoder til kontrol og analyse for:
a) at evaluere de økonomiske og finansielle konsekvenser af falskmøntneriet
b) databasernes funktion
c) anvendelse af værktøjer til afsløring, bl.a. edb-applikationer
d) undersøgelses- og efterforskningsmetoder
e) videnskabelig bistand (bl.a. videnskabelige databaser, teknologiovervågning og iagttagelse af nyskabelser)
f) varslingssystemernes funktion
g) tilknyttede spørgsmål, såsom rækkevidden af meddelelsesforpligtelsen
h) beskyttelse af personoplysninger
i) de forskellige aspekter af samarbejdet
j) beskyttelsen af euroen uden for EU
k) forskningsaktiviteter
l) tilrådighedsstillelse af særlig operationel ekspertise.
Disse udvekslinger af oplysninger kan ske gennem forskellige foranstaltninger, såsom afholdelse af workshops, møder og seminarer og en målrettet politik med praktikophold og udveksling af ansatte.
3. Den tekniske, videnskabelige og operationelle bistand omfatter især:
a) enhver foranstaltning, der gør det muligt på fællesskabsplan at opbygge pædagogiske værktøjer (samling af EU-lovgivningen, informationsbrev, manualer, glossarer og leksika, databanker, bl.a. vedrørende videnskabelig bistand, teknologiovervågning) eller edb-hjælpemidler (såsom programmel)
b) undersøgelser af tværfaglig og transnational art
c) udvikling af instrumenter og tekniske metoder til støtte for afsløringsaktiviteter på fællesskabsplan.
Artikel 4
Foranstaltningernes og bidragenes adressater
1. Foranstaltningerne er bl.a. rettet imod:
a) ansatte inden for de tjenester, der er beskæftiget med afsløring og bekæmpelse af falskmøntneri (især politiet og skattevæsenet, afhængigt af opgavefordelingen på nationalt plan)
b) ansatte inden for efterretningsvæsenet
c) repræsentanter for de nationale centralbanker, møntanstalterne og andre finansielle formidlere (bl.a. hvad angår de finansielle institutioners forpligtelser)
d) repræsentanter for handelsbankerne (bl.a. hvad angår de finansielle institutioners forpligtelser)
e) dommere og jurister, der er specialiseret på området
f) enhver anden berørt instans eller erhvervsgruppe (såsom handels- og industrikamre og lignende strukturer, der er forbindelsesled til små og mellemstore virksomheder, handlende og transportvirksomheder).
2. Ud over Kommissionens bidrag vil nedenstående parter blive opfordret til med deres respektive sagkundskab at bidrage til gennemførelse af EF-handlingsprogrammets målsætninger:
a) de nationale centralbanker og ECB, bl.a. hvad angår systemet til overvågning af forfalskning (CMS)
b) de nationale analysecentre og de nationale møntanalysecentre
c) Det Europæiske Tekniske og Videnskabelige Center (ETSC) og de nationale møntanstalter
d) Europol og Interpol
e) de nationale centralkontorer for bekæmpelse af falskmøntneri, som er omhandlet i artikel 12 i den internationale konvention til bekæmpelse af falskmøntneri, undertegnet den 20. april 1929 i Genève(8) og de andre tjenester, der er specialiseret i forebyggelse, afsløring og bekæmpelse af falskmøntneri
f) specialiserede organer, der beskæftiger sig med f.eks. reprografi- og autentifikationsteknikker, trykkere og gravører
g) ethvert andet organ, som besidder en særlig sagkundskab, herunder i givet fald i tredjelande, specielt kandidatlande.
Artikel 5
Sammenhæng og komplementaritet
1. Gennemførelsen og koordineringen af programmet sker i et tæt samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne.
Ved koordineringen tages der også hensyn til foranstaltninger, der iværksættes fra anden side, bl.a. af ECB og Europol.
2. Kommissionen sørger, bl.a. af hensyn til en forsvarlig økonomisk forvaltning, for at sikre sammenhæng og komplementaritet mellem dette EF-handlingsprogram, der specifikt handler om beskyttelse af euroen mod falskmøntneri, og andre eksisterende eller kommende programmer og aktioner.
Artikel 6
Referencebeløb
Det finansielle referencegrundlag til gennemførelsen af EF-handlingsprogrammet for den i artikel 1, stk. 2, omhandlede periode er på 4 millioner euro.
De årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for rammerne af de finansielle overslag.
Artikel 7
Internationalt samarbejde
Programmet er, under hensyntagen til udbredelsen af eurosedler og -mønter, til de operationelle behov, til vurderingen af truslen og risikoanalysen, åbent for deltagelse af de associerede ansøgerlande i overensstemmelse med betingelserne i associeringsaftalerne eller tillægsprotokollerne hertil vedrørende deltagelse i fællesskabsprogrammer, der er indgået eller skal indgås med disse lande.
Desuden er programmet om nødvendigt og i det omfang, der er disponible bevillinger på fællesskabsbudgettet, åbent for tredjelande på de betingelser og vilkår, der aftales med disse lande.
Artikel 8
Finansielle bestemmelser for workshops, møder og seminarer
1. For de i artikel 3, stk. 2, andet afsnit, omhandlede workshops, møder og seminarer, der er organiseret af Kommissionen
a) afholder Fællesskabet:
i) rejse- og opholdsudgifter i en anden medlemsstat for deltagende ansatte og almindelige udgifter i forbindelse med gennemførelsen af sådanne foranstaltninger
ii) udgifter til publicering og oversættelse af pædagogiske værktøjer, der anvendes i forbindelse med disse foranstaltninger
b) afholder medlemsstaterne:
i) udgifter i forbindelse med indledende og videregående uddannelse af deres ansatte, bl.a. for så vidt angår teknisk uddannelse
ii) visse logistikomkostninger i forbindelse med workshops, møder og seminarer, der med fællesskabsfinansiering afholdes på deres territorium (såsom transfers, tilrådighedsstillelse af lokaler og/eller tolkefaciliteter).
2. Når de i artikel 3, stk. 2, andet afsnit, omhandlede workshops, møder og seminarer afholdes i fællesskab med andre partnere såsom EBC, Europol eller Interpol deles udgifterne hertil. Disse partneres bidrag kan bestå i naturalier, forudsat det er betydeligt. Hver partner afholder under alle omstændigheder rejse- og opholdsudgifter for egne deltagere.
Artikel 9
Finansielle bestemmelser for udveksling af ansatte
1. Fællesskabet afholder udgifterne i forbindelse med, at ansatte fra en medlemsstat deltager i de i artikel 3, stk. 2, andet afsnit, omhandlede praktikophold eller udvekslinger, når disse aktiviteter finder sted inden for rammerne af gennemførelsen af de i artikel 2 omhandlede målsætninger.
2. Udgifterne i forbindelse med deltagelse af ansatte fra medlemsstaterne i praktikophold eller udvekslinger, som foranstaltes uden for programmet, afholdes dog af medlemsstaterne.
Artikel 10
Finansielle bestemmelser for bistand
1. Under ordningen for medfinansiering afholder Fællesskabet indtil 70 % af udgifterne til den operationelle bistand, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, specielt:
a) udgifter til udformning og fremstilling af pædagogiske værktøjer og af edb-applikationer og tekniske instrumenter af europæisk interesse
b) udgifter til undersøgelser, f.eks. af sammenlignende ret, vedrørende beskyttelse af euroen mod falskmøntneri.
Hvis der er tale om et initiativ fra Kommissionens side, kan finansieringen af sådanne foranstaltninger vedrørende operationel støtte dog undtagelsesvis udgøre 100 %.
2. Medlemsstaterne afholder dog alle udgifter til nationale elementer i de pædagogiske værktøjer og kommunikations- og informationsudvekslingssystemerne, dvs. de nationale databaser, som udgør en del af systemerne, nettilslutningerne mellem fællesskabselementerne og de nationale elementer, samt det programmel og maskinel, som hver medlemsstat måtte anse for hensigtsmæssigt for at få det fulde udbytte af systemerne overalt i sin administration.
Artikel 11
Finansielle bestemmelser for eksterne foranstaltninger
Under overholdelse af betingelserne i artikel 7 kan Fællesskabet, ud over at afholde omkostningerne ved deltagelse af ansatte fra tredjelande i de i stk. 1 omhandlede workshops, møder og seminarer, medfinansiere indtil 70 % af udgifterne til uddannelsesforanstaltninger på et tredjelands territorium samt foranstaltninger til operationel bistand i disse lande.
Artikel 12
Projektets forelæggelse og udvælgelse
1. Projekter under programmet kan foreslås af medlemsstaternes kompetente myndigheder eller af Kommissionen.
Medlemsstaterne forelægger højst ét projekt om året (workshops, møder og seminarer, som omhandlet i artikel 3, stk. 2, andet afsnit). Der kan også forelægges supplerende projekter vedrørende praktikophold og udvekslinger eller bistand.
2. Kommissionen udvælger de projekter, der forelægges af medlemsstaterne, og projekter på dens eget initiativ, efter følgende kriterier:
a) overensstemmelsen med programmets målsætninger som omhandlet i artikel 2
b) den europæiske dimension, herunder samarbejdet med specielt ECB og Europol
c) komplementariteten med tidligere, igangværende eller kommende projekter
d) arrangørens kapacitet til at gennemføre projekter
e) projektets kvalitet og dets omkostningseffektivitet
f) størrelsen af det beløb, der ansøges om, og hvorledes det står i relation til de forventede resultater
g) de forventede resultaters indvirkning på gennemførelsen af programmets målsætninger.
De projekter, der bliver udvalgt, vil være dem, der svarer bedst til ovennævnte kriterier.
3. Kommissionen er ansvarlig for forvaltningen og gennemførelsen af programmet i samarbejde med medlemsstaterne.
Artikel 13
Overvågning og evaluering
1. Modtagerne af støtten til de udvalgte projekter forelægger Kommissionen en årsrapport.
2. Når projekterne er afsluttet, evaluerer Kommissionen den måde, hvorpå de er gennemført, og deres virkning med henblik på at bedømme, om de oprindeligt fastsatte målsætninger er opfyldt.
3. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet:
a) senest den 30. juni 2005, en i forhold til programmets administrator uafhængig evalueringsrapport om programmets relevans og effektivitet og en meddelelse om, hvorvidt dette program bør videreføres og tilpasses, ledsaget af et relevant forslag.
b) ved afslutningen af programmets gennemførelse og senest den 30. juni 2006 en detaljeret rapport om programmets gennemførelse og resultater, som bl.a. omhandler merværdien i kraft af fællesskabsbistanden.
Artikel 14
Anvendelse
Denne afgørelse får virkning i de medlemsstater, der har indført euroen som fælles valuta.
Artikel 15
Virkning
Denne afgørelse får virkning fra datoen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra 1. januar 2002.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2001.
Neuvoston päätös,
tehty 17 päivänä joulukuuta 2001,
tietojenvaihtoa, avunantoa ja koulutusta koskevan toimintaohjelman perustamisesta euron suojaamiseksi rahanväärennykseltä (Perikles-ohjelma)
(2001/923/EY)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 123 artiklan 4 kohdan kolmannen virkkeen,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon(3),
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Perustamissopimuksessa määrätään, että yhteisön vastuulla on toteuttaa toimenpiteet, jotka ovat tarpeen euron ottamiseksi nopeasti käyttöön yhtenäisvaluuttana.
(2) Toimenpiteistä eurosetelien ja -metallirahojen oikeudellisen aseman turvaamiseksi 7 päivänä heinäkuuta 1998 annetussa Euroopan keskuspankin (EKP) suosituksessa(4) pyydettiin komissiota toteuttamaan yhteistyötä eurosetelien ja -metallirahojen väärentämisen torjunnassa ja ehdotettiin, että neuvosto, komissio ja jäsenvaltiot tarkastelisivat mahdollisuuksia toteuttaa kaikki ajateltavissa olevat toimenpiteet rahanväärennyksen torjunnan tehostamiseksi.
(3) Euron suojelusta 22 päivänä heinäkuuta 1998 neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan keskuspankille annetussa komission tiedonannossa komissio ilmoitti tutkivansa mahdollisuutta aloittaa kaikille rahanväärennyksen ehkäisemis-, havaitsemis- ja torjuntajärjestelmästä vastuussa oleville toimijoille osoitettu toiminta, jonka avulla voitaisiin määritellä tulevan ohjelmatyön suuntaviivat.
(4) Neuvosto antoi 28 päivänä kesäkuuta 2001 euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä asetuksen (EY) N:o 1338/2001(5), jossa käsitellään tietojenvaihtoa, yhteistyötä ja keskinäistä avunantoa, myös euron suojelun ulkoisten näkökohtien osalta, sekä luottolaitosten velvoitetta poistaa liikkeestä vääriksi tietämänsä tai epäilemänsä rahat ja jonka tavoitteena on luoda yleiset yhteistyöpuitteet sovellettavaksi ennen eurosetelien ja -metallirahojen käyttöönottoa vuonna 2002, sekä asetuksen (EY) N:o 1339/2001 euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 1338/2001 vaikutusten laajentamisesta koskemaan niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole ottaneet euroa yhtenäisvaluutaksi(6).
(5) Käydyt neuvottelut ja saadut kokemukset osoittavat, että kansallisen tason toimiin verrattuna on hyödyllistä toteuttaa pitkäaikainen, täydentävä ja monialainen erityisohjelma yhteisön tasolla. Näin ollen edellä mainittuja asetuksia on syytä täydentää hyväksymällä toimintaohjelma, jolla pyritään valistamaan henkilöitä, joita euron suojaaminen rahanväärennykseltä koskee, toteuttamalla muun muassa tietojenvaihtoon ja henkilövaihtoon liittyviä toimenpiteitä sekä teknisiä, tieteellisiä ja koulutuksellisia tukitoimia. Ohjelma tukee ja täydentää jäsenvaltioiden toimia perustamissopimuksen 5 artiklassa määrättyä toissijaisuusperiaatetta noudattaen.
(6) On syytä varmistaa, että tämä yhteisön toimintaohjelma, joka erityisesti koskee euron suojaamista rahanväärennykseltä, on yhdenmukainen muiden nykyisten tai tulevien ohjelmien ja toimien kanssa ja täydentää niitä.
(7) Tämän ohjelman soveltamiseksi komissio kuulee asetuksen (EY) 1338/2001 mukaisessa neuvoa-antavassa komiteassa kaikkien euron suojaamistarpeiden arvioinnista pääasiallisesti vastuussa olevien toimijoiden edustajia (erityisesti jäsenvaltioiden nimeämiä toimivaltaisia kansallisia viranomaisia, Euroopan keskuspankkia ja Europolia) varsinkin vaihdon, avunannon ja koulutuksen alalla, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta euron rahanväärennykseltä suojaamista koskeviin Euroopan keskuspankin tehtäviin.
(8) On tärkeää, että yhteisö suosii yhteistyötä kolmansien maiden kanssa euron suojaamiseksi rahanväärennykseltä.
(9) Tähän päätökseen sisältyy talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 6 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen(7) 34 kohdan mukainen rahoitusohje ohjelman koko keston ajaksi, tämän kuitenkaan vaikuttamatta perustamissopimuksessa määriteltyyn budjettivallan käyttäjän toimivaltaan.
(10) Tämä päätös ei rajoita Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen perustuvia aloitteita rikosoikeudellisia näkökohtia koskevien ohjelmien perustamiseksi,
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
1 artikla
Ohjelman perustaminen
1. Tällä päätöksellä perustetaan yhteisön toimintaohjelma tukemaan ja täydentämään toimia, joihin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet ja joita toteutetaan nykyisten tai tulevien ohjelmien puitteissa euron suojaamiseksi rahanväärennykseltä.
2. Tätä toimintaohjelmaa kutsutaan Perikles-ohjelmaksi. Se pannaan täytäntöön 1 päivän tammikuuta 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2005 välisenä aikana.
3. Ohjelma pannaan täytäntöön ja arvioidaan 5-13 artiklan mukaisesti.
2 artikla
Ohjelman tavoitteet
1. Yhteisön toimintaohjelman tarkoituksena on suojata euroa rahanväärennykseltä 3 artiklassa säädetyin toimenpitein. Ohjelmassa otetaan huomioon monikansalliset ja monialaiset näkökohdat. Sillä pyritään yhdenmukaistamaan toimien sisältöä, jotta varmistettaisiin parhaisiin toimintatapoihin perustuva yhtäläinen suojataso kunkin jäsenvaltion perinteiden mukaisesti.
2. Sen tavoitteena on erityisesti:
a) lisätä asianomaisten henkilöiden tietämystä uuden valuutan merkityksestä yhteisölle (myös varantovaluuttana ja kansainvälisenä maksuvälineenä),
b) edistää keskinäisen luottamuksen ja yhteisymmärryksen luomista asianomaisten organisaatioiden ja henkilöstön välillä, muun muassa toimintamenetelmien ja ongelmien osalta asianmukaisilla eri toimenpiteillä, kuten harjoittelujaksoilla, erityisillä työryhmillä tai luennoitsijoiden osallistumisella kansallisiin koulutustilaisuuksiin sekä henkilövaihdolla,
c) lähentää korkeatasoista kouluttajien koulutusta kansallisia toimintastrategioita noudattaen,
d) tiedottaa suurelle yleisölle erityisesti yhteisön ja kansainvälisestä asiaa koskevasta lainsäädännöstä ja välineistä.
3 artikla
Toimenpiteiden sisältö
1. Koulutuksen ja operatiivisen tuen sisältö laaditaan monialaisen ja monikansallisen lähestymistavan pohjalta, ja siinä otetaan huomioon turvallisuusnäkökohtien lisäksi muun muassa strategisten ja teknisten tietojen vaihtoon liittyvät näkökohdat sekä tekninen ja tieteellinen apu.
2. Tietojenvaihdon toteuttaminen yhteisön tasolla koskee erityisesti valvonta- ja analyysimenetelmiä, jotta voitaisiin arvioida seuraavia seikkoja:
a) rahanväärennyksen taloudelliset vaikutukset,
b) tietokantojen toiminta,
c) tietokonesovellusten käyttäminen väärän rahan paljastamisvälineissä,
d) tutkinta- ja tiedustelumenetelmät,
e) tieteellinen apu (varsinkin tieteelliset tietokannat ja teknologian/uutuuksien seuranta),
f) pikahälytysjärjestelmien toiminta,
g) pikahälytysjärjestelmiin liittyvät kysymykset kuten tiedottamisvelvollisuuden laajuus,
h) henkilötietojen suojaaminen,
i) yhteistyönäkökohdat,
j) euron suojaaminen Euroopan unionin ulkopuolella,
k) tutkimustoiminta,
l) operatiivisen erikoisosaamisen hankkiminen.
Tietojenvaihto voidaan toteuttaa erilaisina toimenpiteinä kuten työkokousten, tapaamisten ja seminaarien järjestämisenä ja tavoitteellisena harjoittelu- ja henkilövaihtopolitiikkana.
3. Teknistä, tieteellistä ja operatiivista apua annetaan erityisesti seuraavissa asioissa:
a) toimenpiteet, joiden avulla yhteisön tasolla kehitetään opetusvälineitä (Euroopan unionin säädöskokoelma, tiedote, käsikirjat, sanastot ja sanaluettelot, erityisesti tieteellistä apua ja teknologian seurantaa koskevat tietopankit) tai tietoteknisiä apuvälineitä (kuten ohjelmistot),
b) monialaisesti ja monikansallisesti suuntautuneiden tutkimusten toteuttaminen,
c) yhteisön tasolla toteutettavan väärän rahan paljastamistoiminnan tukena käytettävien teknisten työvälineiden ja menetelmien kehittäminen.
4 artikla
Toimien ja yhteistyön kohderyhmät
1. Toimien kohderyhminä ovat erityisesti:
a) rahanväärennyksen paljastamiseen ja torjuntaan osallistuvat toimivaltaiset yksiköt (erityisesti poliisilaitos ja veroviranomaiset niiden kansallisten tehtävien mukaisesti),
b) tiedustelupalvelun henkilöstö,
c) kansallisten keskuspankkien, rahapajojen ja muiden rahoituksen välittäjien edustajat (erityisesti rahoituslaitosten vastuualueiden osalta),
d) liikepankkien edustajat (erityisesti rahoituslaitosten vastuualueiden osalta),
e) alaan erikoistuneet tuomarit ja lakimiehet,
f) muut tahot tai ammattiryhmät, joita asia koskee (kuten keskuskauppakamarit tai muut ryhmittymät, jotka ovat yhteydessä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, liikkeenharjoittajiin ja kuljetusalan työntekijöihin).
2. Komission antaman panoksen lisäksi seuraavia tahoja pyydetään osallistumaan erikoisosaamisellaan yhteisön toimintaohjelman tavoitteiden toteuttamiseen:
a) kansalliset keskuspankit ja EKP, muun muassa väärennösten seurantajärjestelmän (CSM) osalta,
b) kansalliset setelien tutkimuskeskukset ja metallirahojen tutkimuskeskukset,
c) Euroopan teknis-tieteellinen eurometallirahaväärennösten analysointi- ja luokittelukeskus ja kansalliset rahapajat,
d) Europol ja Interpol,
e) väärän rahan valmistamisen vastustamisesta 20 päivänä huhtikuuta 1929 Genevessä allekirjoitetun kansainvälisen yleissopimuksen(8) 12 artiklassa tarkoitetut rahanväärennyksen estämisestä vastaavat kansalliset keskustoimistot sekä muut rahanväärennyksen ehkäisyyn, paljastamiseen ja torjuntaan erikoistuneet yksiköt,
f) erikoisalojen edustajat, esimerkiksi monistustekniikan ja aitouden tarkistamistekniikan ammattilaiset, painajat ja kaivertajat,
g) muut asiantuntijayhteisöt, tarvittaessa myös kolmansista maista ja varsinkin jäsenyyttä hakeneista ehdokasmaista.
5 artikla
Johdonmukaisuus ja täydentävyys
1. Komissio ja jäsenvaltiot toteuttavat ja koordinoivat ohjelmaa tiiviissä yhteistyössä.
Koordinoinnissa otetaan huomioon myös muut, erityisesti EKP:n ja Europolin toteuttamat toimet.
2. Komissio valvoo, että tämä yhteisön toimintaohjelma, joka erityisesti koskee euron suojaamista rahanväärennykseltä, on johdonmukainen muiden nykyisten tai tulevien ohjelmien ja toimien kanssa ja täydentää niitä, erityisesti moitteettoman varainhoidon varmistamiseksi.
6 artikla
Rahoitusohje
Rahoitusohje yhteisön toimintaohjelman toteuttamiseksi 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulle ajanjaksolle on 4 miljoonaa euroa.
Budjettivallan käyttäjä myöntää vuosittaiset määrärahat rahoitusnäkymien rajoissa.
7 artikla
Kansainvälinen yhteistyö
Ohjelmaan voivat eurosetelien ja -metallirahojen jakelujärjestelyistä, operatiivisista tarpeista sekä uhkien ja riskien arvioinnista riippuen osallistua assosioituneet jäsenyyttä hakeneet ehdokasmaat niiden edellytysten mukaisesti, jotka on vahvistettu kyseisten maiden kanssa tehdyissä tai tehtävissä assosiaatiosopimuksissa ja niihin liitetyissä yhteisön ohjelmiin osallistumista koskevissa lisäpöytäkirjoissa.
Sikäli kuin yhteisön talousarviossa on käytettävissä määrärahoja, ohjelmaan voivat lisäksi osallistua tarvittaessa kolmannet maat niiden kanssa sovittavien edellytysten ja yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
8 artikla
Työkokouksia, tapaamisia ja seminaareja koskevat rahoitussäännökset
1. Edellä 3 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa mainittujen komission järjestämien työkokousten, tapaamisten ja seminaarien osalta:
a) yhteisö korvaa:
i) osallistuvan henkilöstön matka- ja oleskelukulut jossain toisessa jäsenvaltiossa sekä tilaisuuksien järjestämiseen liittyvät yleiskulut,
ii) tilaisuuksiin liittyvän opetusmateriaalin julkaisu- ja käännöskulut;
b) jäsenvaltiot korvaavat:
i) henkilöstönsä perus- ja jatkokoulutusta koskevat kulut, erityisesti teknisen koulutuksen osalta,
ii) tietyt logistiikkakulut, jotka liittyvät työkokousten, tapaamisten ja seminaarien järjestämiseen yhteisön rahoituksella ja jäsenvaltioiden alueella (kuten maan sisäiset kuljetukset, luentosalien ja/tai tulkkaustilojen tarjoaminen tilaisuuden käyttöön).
2. Kun 3 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa mainittuja työkokouksia, tapaamisia ja seminaareja järjestetään yhdessä muiden kumppanien, kuten EKP:n, Europolin tai Interpolin kanssa, tilaisuuksien järjestämiskulut jaetaan näiden kesken. Kumppanit voivat osallistua kuluihin luontoissuorituksin edellyttäen, että ne ovat huomattavia. Kukin kumppani vastaa kuitenkin omien luennoitsijoidensa matka- ja oleskelukuluista.
9 artikla
Henkilövaihtoa koskevat rahoitussäännökset
1. Yhteisö korvaa kulut jäsenvaltion henkilöstön osallistumisesta 3 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa esitettyyn harjoittelu- tai vaihtotoimintaan, jos se on osa 2 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden toteuttamista.
2. Jäsenvaltiot korvaavat kuitenkin kulut henkilöstönsä osallistumisesta sellaiseen harjoittelu- tai vaihtotoimintaan, joka toteutetaan ohjelman ulkopuolella.
10 artikla
Tukea koskevat rahoitussäännökset
1. Yhteisö korvaa osarahoituksena enintään 70 prosenttia 3 artiklan 2 kohdassa mainitusta operatiivisesta tuesta, ja erityisesti:
a) opetusvälineiden ja tietokonesovellusten tai koko EU:n kannalta merkittävien teknisten työvälineiden suunnittelu- ja kehittämiskulut,
b) tutkimuskulut, esimerkiksi sellaisista lainsäädännön vertailututkimuksista, jotka koskevat euron suojaamista rahanväärennykseltä.
Komission aloitteesta toteutettavat operatiiviset tukitoimet voidaan kuitenkin poikkeuksellisesti rahoittaa kokonaan.
2. Jäsenvaltiot korvaavat kuitenkin kaikki kulut, jotka liittyvät näiden opetusvälineiden sekä viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmien muihin, yhteisön toiminta-alan ulkopuolisiin osiin; niihin kuuluvat kyseisten järjestelmien kansalliset tietokannat, yhteisön vastuulla olevien osien ja muiden osien väliset verkkoyhteydet sekä ohjelmistot ja laitteistot, joita kukin jäsenvaltio pitää tarpeellisina voidakseen käyttää kyseisiä järjestelmiä täysipainoisesti koko hallinnossaan.
11 artikla
Ulkoisia toimia koskevat rahoitussäännökset
Yhteisö korvaa kulut kolmansien maiden henkilöstön osallistumisesta 8 artiklassa säädettyihin työkokouksiin, tapaamisiin ja seminaareihin, ja lisäksi se voi rahoittaa enintään 70 prosentin suuruisen osan kolmannen maan alueella järjestettävistä koulutustoimista sekä maassa toteutettavista operatiiviseen tukeen liittyvistä toimenpiteistä 7 artiklassa säädetyin edellytyksin.
12 artikla
Hankkeiden esittäminen ja valinta
1. Ohjelman yhteydessä toteutettavat hankkeet voivat olla lähtöisin jäsenvaltioiden toimivaltaisilta viranomaisilta tai komissiolta.
Jäsenvaltiot esittävät enintään yhden (3 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuihin työkokouksiin, tapaamisiin ja seminaareihin liittyvän) hankkeen vuodessa; tämän lisäksi ne voivat tehdä harjoittelua, henkilövaihtoa tai avunantoa koskevia hanke-esityksiä.
2. Komissio valitsee jäsenvaltioiden esitykset sekä omat hanke-esityksensä seuraavien perusteiden mukaisesti:
a) yhdenmukaisuus 2 artiklassa määritettyjen ohjelmatavoitteiden kanssa,
b) eurooppalainen ulottuvuus, myös erityisesti EKP:n ja Europolin kanssa tehtävän yhteistyön näkökohdat,
c) se, miten hanke täydentää aiemmin toteutettuja, parhaillaan toteutettavia tai tulevia hankkeita,
d) hankkeen järjestäjän kyky panna hanke täytäntöön,
e) hankkeen omat ansiot ja sen kustannus-hyötysuhde,
f) haettavan tuen määrä ja sen suhde odotettuihin tuloksiin,
g) odotettujen tulosten vaikutus ohjelman tavoitteiden toteuttamiseen.
Ohjelmaan valitaan toimet, jotka vastaavat parhaiten edellä esitettyjä perusteita.
3. Komissio vastaa ohjelman hallinnoinnista ja toteuttamisesta yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.
13 artikla
Seuranta ja arviointi
1. Rahoitettavaksi valittujen hankkeiden edunsaajien on toimitettava komissiolle vuosikertomus.
2. Komissio arvioi hankkeiden päätteeksi niiden toteuttamismenetelmät ja vaikutuksen selvittääkseen, saavuttivatko hankkeet alkuperäiset tavoitteensa.
3. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle:
a) viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2005 ohjelman hallinnoijasta riippumattomien asiantuntijoiden laatiman kertomuksen, jossa arvioidaan ohjelman aiheellisuus, tehokkuus ja vaikuttavuus, sekä tiedonannon, jossa arvioidaan, onko aihetta tämän ohjelman jatkamiseen ja muuttamiseen; komissio liittää tiedonantoon asiaa koskevan ehdotuksen.
b) ohjelman päätyttyä ja viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2006 yksityiskohtaisen selvityksen ohjelman toteuttamisesta ja tuloksista kiinnittäen huomiota erityisesti yhteisön taloudellisen tuen tuomaan lisäarvoon.
14 artikla
Sovellettavuus
Tätä päätöstä sovelletaan jäsenvaltioissa, jotka ovat ottaneet euron yhtenäisvaluutaksi.
15 artikla
Voimaantulo
Tätä päätöstä noudatetaan päivästä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2002.
Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 2001.