KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 28. oktober 1998
om Spaniens statsstøtte til virksomheden SNIACE SA i Torrelavega i Cantabrien
(meddelt under nummer K(1998) 3437)
(Kun den spanske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(1999/395/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2,
efter i overensstemmelse med ovennævnte bestemmelser at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger(1), og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. PROCEDURE
(1) Ved skrivelse af 17. april 1997 modtog Kommissionen en klage fra et advokatfirma på vegne af den østrigske virksomhed Lenzing AG, den største EU-producent af viskosefibre, vedrørende forskellige former for ulovlig støtte, som var ydet til virksomhedens spanske konkurrent, Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Española SA (i det følgende benævnt "SNIACE"). Klageren fremlagde nye oplysninger, der ikke indgik i den oprindelige klage af 4. juli 1996, med hensyn til hvilken Kommissionen konkluderede, at der ikke forelå tilstrækkelige beviser for, at der var tale om statsstøtte. De nye oplysninger til Kommissionen omfattede en kopi af en rentabilitetsplan for SNIACE udarbejdet af et privat konsulentfirma. I følge klageren havde SNIACE modtaget en betydelig statsstøtte i en periode på adskillige år, helt tilbage til slutningen af 1980'erne. Den pågældende støtte var hverken blevet anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med traktatens artikel 93, stk. 3, eller rammebestemmelserne for støtte til kunstfiberindustrien. Støtten havde fordrejet konkurrencen i en sektor præget af strukturel overkapacitet og havde holdt SNIACE kunstigt i live.
(2) Der fulgte en langvarig indledende undersøgelse, hvorunder GD IV holdt møder med klageren og de spanske myndigheder henholdsvis den 17. maj 1997 og den 16. juni 1997. Klagen blev registreret som ikke-anmeldt støtte NN 118/97 den 17. juli 1997.
(3) Ved brev af 7. november 1997 underrettede Kommissionen den spanske regering om sin beslutning om at indlede proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til forskellige elementer af den formodede støtte (jf. nedenfor).
(4) Kommissionens beslutning om at indlede procedure blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger med hensyn til den formodede støtte.
(5) Ved brev af 19. december 1997 besvarede den spanske regering Kommissionens brev om indledning af proceduren. Svaret indeholdt yderligere oplysninger til støtte for den spanske opfattelse hvorefter ingen af de forhold, undersøgelsen omfattede, udgjorde statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1.
(6) Ved brev af 23. februar 1997 bad Kommissionen om at få klarlagt en række spørgsmål. Den spanske regering besvarede dette brev ved brev af 16. april 1998.
(7) Kommissionen modtog bemærkninger fra de interesserede parter og videregav dem til de spanske myndigheder, som fik lejlighed til at udtale sig herom. Dette skete ved brev af 24. juni 1998.
II. SNIACE
(8) Virksomheden SNIACE, der blev grundlagt i 1939 fremstiller cellulose, papir, viskosefibre, kunstfibre og natriumsulfat. Virksomheden er etableret i Torrelavega i Cantabrien, som siden september 1995 har været en støtteberettiget region i henhold til artikel 92, stk. 3, litra a). Inden dette tidspunkt var regionen støtteberettiget i henhold til artikel 92, stk. 3, litra c).
(9) SNIACE har på nuværende tidspunkt omkring 600 ansatte. Virksomheden er en af de fem EF-producenter af viskosefibre og har en kapacitet på ca. 32000 tons (ca. 9 % af kapaciteten i EF). Virksomheden fremstiller også kunstfibre, blandt andet polyamidgarn og -fiber. SNIACE har opnået følgende resultater i de seneste år:
TABELPOSITION
(10) Ved indledningen af proceduren efter artikel 93, stk. 2, gjorde Kommissionen opmærksom på, at virksomheden tydeligvis har haft finansielle problemer i adskillige år, hvilket fremgik af en lang række forlydender i pressen. Efter at virksomheden i 1992 havde indgivet anmodning om betalingsstandsning, afsagde de spanske domstole kendelse herom i marts 1993. Denne kendelse blev ophævet efter en kreditoraftale i oktober 1996, hvor SNIACE's private kreditorer blev enige om at konvertere 40 % af deres tilgodehavender til aktier. De offentlige kreditorer deltog ikke i denne aftale.
(11) Ved udgangen af 1997 androg virksomhedens kortfristede gæld i alt 8,37 mia. ESP, medens omsætningsaktiverne var på 4,54 mia. ESP, og virksomhedens nettoværdi var 1,73 mia. ESP. De problemer, som virksomheden har stået over for, bl.a. arbejdsmarkedskonflikter, har i de seneste år medført, at produktionen i perioder er blevet standset. Virksomheden indstillede produktionen i en stor del af 1993. Produktionen blev igen standset i en stor del af 1996 og i begyndelsen af 1997. Produktionen blev genoptaget i februar 1997, og virksomheden kører i øjeblikket på fuld kraft.
III. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEFORANSTALTNINGERNE
(12) Kommissionen indledte proceduren efter artikel 93, stk. 3, med hensyn til følgende elementer af den formodede støtte:
a) SNIACE's manglende betaling af miljøafgifter siden 1987. Kommissionen påpegede, at der kunne være tale om statsstøtte, fordi virksomheden i flere år ikke havde betalt sine miljøafgifter til vandforsyningen (Confederación Hidrográfica del Norte). Eftersom virksomheden tilsyneladende havde haft finansielle problemer gennem flere år, har den manglende betaling af disse afgifter muligvis afværget en konkurs.
b) Intet krav om socialsikringsbidrag siden 1991. Kommissionen gav udtryk for sin tvivl om, hvorvidt vilkårene for omlægningen af gælden til socialsikringen svarede til markedsvilkårene.
i) en aftale af 8. marts 1996 om omlægning af gæld på i alt 2,9 mia. ESP for perioden februar 1991 til februar 1995 og indfrielse i form af 96 månedlige afdrag fra 1996 til marts 2004 til en ved lov fastsat rente på 9 %
ii) en aftale af 7. maj 1996 om henstand det første år og 84 månedlige afdrag til en ved lov fastsat rente på 9 %.
c) En lånegaranti på i alt 1 mia. ESP godkendt ved lov 7/93. Kommissionen gav udtryk for mistanke om, at lov 7/93, hvorved den cantabriske regionalregering godkendte en lånegaranti for SNIACE på 1 mia. ESP, indeholdt et element af statsstøtte.
d) Aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til rensning af spildevand. Kommissionen mente ikke at kunne afgøre med sikkerhed, om aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til rensning af spildevand indeholdte støtteelementer.
e) Delvis eftergivelse af gæld på i alt 116 mio. ESP til Torrelavega kommune. Kommissionen påpegede, at de foranstaltninger, der blev iværksat af Torrelavega kommune, i praksis syntes at have nedbragt virksomhedens gæld med 116 mio. ESP, og at myndighedernes indgåelse af en særaftale med virksomheden indebar, at de havde benyttet skønsmæssige beføjelser, og der således kunne være tale om statsstøtte.
f) Aftaler mellem SNIACE og lønmodtagernes garantifond (Fogasa) om tilbagebetaling af et beløb på i alt 1,702 mia. ESP svarende til arbejdstagernes løntilgodehavender, som Fogasa har udbetalt på vegne af SNIACE.
TABELPOSITION
(13) Kommissionen tvivlede på, om vilkårene for de tidligere aftaler svarede til markedsvilkårene.
IV. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(14) Kommissionen modtog bemærkninger fra en medlemsstat (Det Forenede Kongerige), en række konkurrenter til SNIACE i medlemsstaterne og International Rayon and Synthetic Fibres Commission (CIRFS). Bemærkningerne fra Bayerns ministerium for økonomi, transport og teknologi blev fremsat noget efter fristens udløb, og de kan derfor ikke inddrages i proceduren.
(15) Säteri, der fremstiller stapelfibre af viskose, hævdede, at SNIACE havde konkurreret illoyalt, især i Italien, Det Forenede Kongerige, Tyskland og Frankrig. Som følge af den ulovlige støtte havde SNIACE kunnet underbyde Säteris priser med 10-20 %. Svenska Rayon, der også fremstiller stapelfibre af viskose, mente, at SNIACE i flere år havde forstyrret markedet for stapelfibre af viskose ved at sælge til kunstigt lave priser, hvilket især havde berørt Svenska Rayon på det italienske marked.
(16) Nylstar mente at have været udsat for illoyal konkurrence fra SNIACE's side inden for polyamidgarnsektoren, især på det spanske marked. Textil Finanz, der tilhører Radici Group, var særlig bekymret for de mulige negative følger, den ulovligt tildelte støtte kunne få indenfor polyamidfiber- og polyamidgarnsektoren. Bemberg henviste til SNIACE's illoyale konkurrence i denne sektor, især i Italien, Tyskland, Det Forenede Kongerige, Spanien, Frankrig og Schweiz, der havde ført til tabt salg og tabte kontrakter som følge af SNIACE's priser på polyamidgarn, som ikke svarede til de herskende markedsvilkår.
(17) Europas næststørste producent af stapelfibre af viskose, Courtaulds plc, understregede, at sektoren var præget af overkapacitet, og påpegede, hvilke foranstaltninger virksomheden havde truffet i de sidste ti år for at nedbringe kapaciteten og omkostningerne, hvilket havde medført reduktioner af arbejdsstyrken i Det Forenede Kongerige, Tyskland og Frankrig. Virksomheden oplyste, at tekstilsektorens udflytning til økonomier med lavere omkostninger havde ført til et fald i det industrielle forbrug af fibre i Europa på lang sigt på mellem 1,5 % og 2 % om året. Dette forbrug var erstattet af import af garn, stykvarer og beklædning først og fremmest fra Asien, især Indien. Som følge heraf var kapaciteten i Europa faldet fra 687000 tons i 1980 til 355000 tons i 1998. Courtaulds alene havde nedskåret sin kapacitet med 195000 tons i de sidste 20 år, herunder en nedskæring på 30000 tons på anlægget i Grimsby i 1997. Courtaulds hævdede, at regnskaberne indeholdt klare beviser for, at SNIACE's priser lå under konkurrenternes, og oplyste, at i Det Forenede Kongerige, Tyskland, Italien, Spanien, Frankrig og Belgien lå SNIACE's priser mindst 20 % under Courtaulds. Virksomheden var desuden overbevist om, at et anlæg af SNIACE's størrelse ikke var rentabelt.
(18) Det advokatfirma, der repræsenterer Lenzing AG, hvis klage i første omgang førte til indledning af proceduren, gentog sit synspunkt, hvorefter de forskellige støtteelementer var ulovlige og uforenelige med fællesmarkedet. Det blev blandt andet understreget, at der var tale om skønsmæssige og ikke generelle foranstaltninger, som de spanske myndigheder hævdede. Advokatfirmaet gentog desuden, at det mente, at støtteforanstaltningerne havde medvirket til at holde virksomheden kunstigt i live.
(19) CIRFS præsenterede sig som repræsentativt organ for den europæiske kunstfiberindustri. CIRFS' medlemmer tegner sig for 92 % af produktionen af stapelfibre af viskose og 76 % af produktionen af polyamidgarn (de to vigtigste fibre, som SNIACE fremstiller). CIRFS mente, at Kommissionen skulle anvende statsstøttereglerne strikt, og understregede, at EF-markedet for stapelfibre af viskose er stagnerende. Forbruget vil falde på længere sigt, idet der i 2002 forventes en ny nedgang på 7 %. De europæiske producenter fastholdt deres politik, der gik ud på nedskæring af kapaciteten for bedre at kunne tilpasse sig efterspørgslen. Endvidere var udnyttelsesgraden utilfredsstillende for en sektor med en kapitalintensitet på ca. 81 % og 84 % i henholdsvis 1996 og 1997. Generelt var målet for producenter af stapelfibre af viskose at nå op på en kapacitetsudnyttelsesgrad på mindst 90 % for at få en rimelig forrentning af kapitalen. CIRFS anslog, at alle fem producenter i EF i 1997 havde lidt tab på deres viskoseproduktion. Hvad angår polyamidgarnsektoren, oplyste CIRFS, at der også her var tale om en gradvis faldende tendens på lang sigt. Kapaciteten i EF faldt gradvis som følge af en markedsstyret rationaliserings- og omstruktureringsproces, der tog sigte på en bedre tilpasning til efterspørgslen. Kapacitetsudnyttelsen lå stadig under de 90 %, der var nødvendige for at nå et rimeligt rentabilitetsniveau.
(20) Det Forenede Kongeriges Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union mente, at støtten var blevet ydet for at give SNIACE mulighed for at opretholde driften, og at den uvægerligt ville føre til arbejdsløshed i andre dele af Europa som følge af den nuværende overkapacitet i kunstfibersektoren.
(21) Lenzing og Courtaulds gav endvidere udtryk for deres betænkelighed ved presseforlydender om, at en offentlig sparekasse, Caja de Cantabria, skulle havde givet SNIACE yderligere støtte i form af lånekapital på 2 mia. ESP, som ikke var i overensstemmelse med de normale markedsvilkår.
V. DEN SPANSKE REGERINGS BEMÆRKNINGER
(22) Generelt gentog den spanske regering de synspunkter den havde givet udtryk for inden indledningen af proceduren og især, at de forskellige offentlige organer havde fulgt de normale procedurer i henhold til spansk lovgivning om forvaltning af skatterestancer og restancer til socialsikringen, og at de ikke havde givet virksomheden nogen særbehandling.
SNIACE's manglende betaling af miljøafgifter siden 1987
(23) Den spanske regering fremførte, at Confederación Hidrográfica del Norte i 1988 i overensstemmelse med vandloven (lov 29/1985 af 2. august 1985) og dens gennemførelsesbestemmelser begyndte at udarbejde opgørelser over forfalden vandudledningsafgift for udledninger i 1987 og de følgende år for enkeltpersoner og virksomheder, der udledte deres spildevand i organets område. I 1988 fik SNIACE tilsendt opgørelse nr. 282/1988, hvori virksomhedens skatterestance blev opgjort til 210 mio. ESP for udledning i forbindelse med dens produktion i 1987.
(24) Virksomheden indbragte en økonomisk-administrativ klage over denne opgørelse for Tribunal Económico Administrativo Regional de Asturias (TEARA) og anfægtede opgørelsens lovlighed.
(25) I artikel 81 i loven om økonomisk-administrativ procedure, som blev gennemført ved dekret 1999/1981 af 20. august 1981, og som gjaldt i 1988, fastslås det, at gennemførelsen af indklagede beslutninger skal suspenderes, når klageren forelægger den økonomiske domstol en bankgaranti for gælden. I overensstemmelse med denne bestemmelse forelagde SNIACE TEARA en garanti på 210 mio. ESP udstedt af Banco Español de Crédito, som dækkede opgørelse nr. 282/1988. TEARA fandt, at denne garanti var tilstrækkelig, og suspenderede virkningerne af skatteopgørelsen, indtil der forelå en afgørelse om klagen. Senere vedtog TEARA en beslutning, der imødekom SNIACE's klage og ophævede og suspenderede virkningerne af skatteopgørelsen samt returnerede virksomhedens bankgaranti. Confederación Hidrográfica del Norte nægtede at acceptere denne beslutning og indbragte sagen for Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC).
(26) I 1989 udarbejdede Confederación Hidrográfica del Norte en opgørelse, hvorefter SNIACE's skatterestance for 1988 beløb sig til 315 mio. ESP (opgørelse nr. 271/89), og SNIACE indbragte ligesom året før sagen for TEARA og forelagde en bankgaranti fra Banco Español de Crédito, hvorefter opkrævningen blev suspenderet i overensstemmelse med procedurebestemmelserne. På samme retlige grundlag imødekom TEARA SNIACE's klage og ophævede og suspenderede virkningerne af opgørelse nr. 271/89, og ligesom i det foregående tilfælde blev virksomhedens bankgaranti returneret. Confederación Hidrográfica del Norte indbragte på sin side denne anden beslutning for TEAC.
(27) TEAC behandlede de to klager under et og afgav en samlet dom den 28. november 1990, hvori den stadfæstede og bekræftede, at de to opgørelser for 1987 og 1988 var lovlige (opgørelse nr. 282/88 og 271/89). Eftersom bankgarantierne var returneret til SNIACE i henhold til TEARA's tidligere beslutninger, overdrog Confederación Hidrográfica de to opgørelser til skattevæsenet (Agenda Tributaria del Estado) med henblik på inddrivelse ved administrativ procedure.
(28) I april 1990 fik SNIACE forelagt afgiftsopgørelse nr. 421/90 for udledning af spildevand, hvori virksomhedens restance for 1989 var fastsat til 525 mio. ESP, og ligesom i 1987 og 1988 indbragte virksomheden sagen for TEARA og forelagde en bankgaranti fra Banco Español de Crédito.
(29) På baggrund af TEAC's dom af 28. november 1990 afviste TEARA nu virksomhedens klage (8. marts 1991) og bekræftede, at opgørelse nr. 421/90 var lovlig, mens bankgarantien blev opretholdt, indtil resultatet af SNIACE's anke forelå. Eftersom bankgarantien var opretholdt, udbetalte Banco Español de Crédito de 525 mio. ESP, som garantien dækkede, samt morarenter til Confederación Hidrográfica, da domstolen havde afvist SNIACE's anke.
(30) Den spanske regering understregede, at loven om økonomisk-administrativ procedure, som blev gennemført ved dekret 1999/1981 af 20. august 1981, giver klageren ret til at afgøre, om der skal stilles garanti. Fordelen ved garantien er, at når den er accepteret, suspenderes gennemførelsen af den anfægtede beslutning, indtil domstolen har udtalt sig om klagen.
(31) I denne situation fandt den spanske regering det rimeligt fra et juridisk synspunkt, at SNIACE forelagde bankgarantier, når virksomheden anfægtede opgørelser over spildevandsudledning fra 1988, 1989 og 1990, da der ikke var enighed om, hvorvidt de var lovlige. Da TEAC den 28. november 1990 fastslog, at opgørelserne var lovlige, og Confederación Hidrográfica havde krævet garantien for opgørelse nr. 421/90 udbetalt (525 mio. ESP plus renter), idet det var den eneste, der kunne udbetales, eftersom TEARA som førnævnt havde returneret garantierne for 1987 og 1988, må det formodes, at det ville have været vanskeligt for SNIACE at overtale bankerne til at stille garantier i forbindelse med klager, der antagelig ville blive afvist.
(32) Der blev derfor ikke stillet garanti i anledning af opgørelserne for 1991 og de efterfølgende år, selv om de blev indbragt for TEARA, og den administrative procedure blev heller ikke suspenderet. Når fristerne for frivillig indbetaling udløb, blev opgørelserne overdraget til skattevæsenet med henblik på inddrivelse gennem administrativ procedure.
(33) Ifølge de spanske myndigheder har SNIACE oparbejdet følgende restancer (ESP):
TABELPOSITION
(34) Morarenterne er beregnet frem til den 1. marts 1998. De beregnes fra forfaldsdatoen til den officielle rentesats for hvert år. Renterne forfalder ved indfrielsen af gælden.
(35) Det samlede afgiftsbeløb for udledning af spildevand, som SNIACE skal betale, og skattevæsenet skal inddrive, er nu omfattet af den administrative inkassoprocedure, jf. bog III i det generelle inkassoreglement (kongeligt dekret 1684/1990 af 20. december, som ændret ved kongeligt dekret 448/1995 af 24. marts).
(36) Den administrative inkassoprocedure har nu nået udlægsfasen, hvilket indebærer, at der er foretaget udlæg i debitors aktiver og værdipapirer for et beløb, der kan dække den samlede gæld, der skal inddrives.
(37) De midler, der er inddrevet ved beslaglæggelse af penge og kortfristede kreditter, er allerede anvendt til indfrielse af gælden og opført i kolonnen "Inddrevet" i ovenstående tabel. Næste trin i den obligatoriske inkassoprocedure er udlæg ved offentlig auktion i SNIACE's anlægsaktiver, herunder fabrikken og installationer og udstyr, der kan gøres udlæg i.
(38) De spanske myndigheder har oplyst, at udlægget i SNIACE's anlægsaktiver skaber problemer, der skyldes såvel virksomhedens situation som karakteren af de pågældende aktiver:
a) Fabrikken og dens installationer og udstyr befinder sig på et område, der officielt er kategoriseret som industrizone, og både fabrikken og dens installationer og udstyr er indrettet efter virksomhedens aktiviteter. Det indebærer, at markedet for ethvert salg er meget begrænset, fordi der ikke er mulighed for at anvende grunden til andet end industri, og fordi ændring af installationerne med henblik på enhver anden aktivitet ville være for dyr. Endvidere er ejendommen allerede belånt for et beløb på over 5 mia. ESP i en række pengeinstitutter i forbindelse med forretningsmæssige lån til SNIACE, der blev optaget inden indledningen af proceduren for at få afviklet restancerne for udledning af spildevand. Disse panter, der går forud for udlægget, vil stadig være gyldige, hvis anlægsaktiverne sælges, hvilket begrænser afsætningsmulighederne betydeligt.
b) SNIACE er en virksomhed i fuld aktivitet med en meget stor arbejdsstyrke. Det er overvejende sandsynligt, at salg af fabrikken og dens installationer og udstyr vil betyde, at produktionen indstilles, og virksomheden forsvinder. Det vil igen skabe ny gæld i form af ubetalte lønninger og forpligtelser til at betale erstatning for opsigelse af ansættelseskontrakter. Selv hvis man fandt en køber til SNIACE's anlægsaktiver, ville indtægterne fra salget gå til at betale lønkravene, der i henhold til spansk lovgivning har højere prioritet end restancer til skattevæsenet.
c) Den gæld, der har ført til udlægget i virksomhedens anlægsaktiver, er i øjeblikket genstand for en række administrative og retlige procedurer og kan derfor ikke opgøres endeligt. Selv om inddrivelsen ikke er suspenderet, fordi SNIACE ikke har forelagt domstolene en garanti, må skattevæsenet i det mindste fare med lempe, inden det sælger anlægsaktiverne, da der er tale om en uigenkaldelig handling, der kunne blive erklæret ugyldig, hvis domstolene traf afgørelse til fordel for virksomheden. Hidtil har myndighedernes fremfærd afgjort været præget af forsigtighed i denne type sager. Lov 1 af 26. februar 1998 om skattepligtiges rettigheder og forpligtelser omhandler udtrykkeligt dette spørgsmål og understreger i endnu højere grad, at skattevæsenet skal fare med lempe i forbindelse med uigenkaldelige beslutninger vedrørende gæld, der ikke er endeligt opgjort. Disse bestemmelser, der trådte i kraft den 19. marts 1998, begrænser skattevæsenets beføjelser ved salg af aktiver, der er foretaget udlæg i, når der er stillet garanti for indfrielse af den gæld, der førte til udlægget. Hvad angår de foranstaltninger, skattevæsenet traf for at garantere betalingen af gælden, understreger de spanske myndigheder, at skattevæsenet i det foreliggende tilfælde har benyttet alle de foranstaltninger, lovgivningen giver mulighed for. Der er foretaget udlæg i kreditter og værdipapirer samt i fabrikken, installationerne og det udstyr, der benyttes ved virksomhedens aktiviteter.
(39) Ifølge de spanske myndigheder har de vanskeligheder, der er opstået under gennemførelsen af inkassoproceduren, ført til drøftelser med virksomheden og Confederación Hidrográfica del Norte, som har til opgave at inddrive afgiften for SNIACE's udledning af spildevand, med henblik på at nå til en aftale om betaling i overensstemmelse med de generelle inkassoregler, for så vidt angår betalingshenstand og afdragsbetaling. I øjeblikket drøfter man vilkårene for afdragsbetalingerne og de garantier, SNIACE skal tilbyde.
(40) De spanske myndigheder understregede, at drøftelserne med virksomheden af muligheden for at foretage afdragsbetalinger ikke nødvendigvis er ensbetydende med, at man vælger denne løsning. Resultatet skal være i overensstemmelse med de retlige krav på området og især kravene til garantier.
Intet krav om socialsikringsbidrag siden 1991
(41) Den spanske regering oplyste, at man var nået til en ny aftale om omlægning af restancerne til socialsikringssystemet i overensstemmelse med artikel 40 ff. i det generelle reglement om inddrivelse af midler til det sociale sikringssystem, som blev godkendt ved kongeligt dekret 1637/1995 af 6. oktober (statstidende af 24/10/95), og mere specifikt en aftale af 30. september 1997 om 3510387323 ESP af den omlagte gæld for perioden februar 1991 og februar 1997 plus gebyrer på 615056349 ESP, som opdeles i 120 månedlige betalinger, med renter, og hvorpå der i det første og andet år kun betales renter med den lovpligtige rente på 7,5 % efterfulgt af indfrielse af hovedstolen fra det tredje til det tiende år plus renter til en stigende årlig rente på henholdsvis 5 %, 5 %, 10 %, 10 %, 15 %, 15 %, 20 % og 20 %.
(42) I april 1998 havde SNIACE SA betalt 216118863 ESP tilbage til socialsikringen i henhold til den nye afdragsordning.
(43) Den spanske regering oplyste, at denne nye opdeling af indfrielsen gælder de restancer, der var omfattet af ovennævnte aftale af 8. marts 1996, som blev ændret ved udsættelsen af 7. maj 1996, der blev ugyldig, fordi de aftalte afdrag ikke blev betalt af virksomheden.
(44) Den spanske regering gentog, at socialsikringens generelle finansforvaltning havde handlet i overensstemmelse med de gældende forskrifter, og at man ikke kunne betragte dens adfærd som statsstøtte. Generelt gælder de pågældende forskrifter alle virksomheder, der befinder sig i en af de situationer, der er specificeret deri, og de er ikke rettet mod bestemte virksomheder eller sektorer. De foranstaltninger, som socialsikringen iværksatte for at inddrive SNIACE's restancer, var på ethvert tidspunkt i overensstemmelse med den procedure, der er fastlagt i det generelle reglement for inddrivelse af midler til socialsikringssystemet.
(45) Den spanske regering understregede, at udsættelse af indfrielsen er en generel forholdsregel og ikke myndighedernes skønsmæssige beslutning. Proceduren for denne udsættelse er fastlagt i artikel 40-43 i det generelle reglement for inddrivelse af midler til socialsikringssystemet, der blev vedtaget ved kongeligt dekret nr. 1637/1995 af 6. oktober. I henhold til dette reglement kan de betalingspligtige anmode om en udsættelse eller opdeling af betalingen af restancer til socialsikringen, når deres økonomiske eller finansielle situation forhindrer dem i at overholde deres forpligtelser (artikel 40). Med andre ord kan en virksomhed, der anmoder om det, få udsættelse, når den opfylder reglementets krav. Beslutninger om udsættelse vedtages altid for at søge at sikre, at penge betales tilbage til socialsikringen, idet alle andre initiativer ville føre til lukning af den pågældende virksomhed, hvorved man ville miste enhver mulighed for at garantere betalingen.
(46) Den spanske regering tilføjede, at virksomheden som garanti for indfrielsen ville give socialsikringens finansforvaltning og lønmodtagernes garantifond (Fogasa) fælles pant i fabrikken, installationerne og udstyret i Torrelavega. Ifølge en vurdering foretaget den 31. december 1996 af American Appraisal España, SA, var den reelle værdi af de pågældende aktiver på 25,58 mia. ESP. Imidlertid anmodede SNIACE på grund af vanskelighederne ved at iværksætte de komplekse foranstaltninger, der var påkrævede, for at garantien kunne få fuld retlig virkning, om en udsættelse af fristen for at stille garantien. Denne udsættelse på op til seks måneder gav generaldirektøren for socialsikringens finansforvaltning den 19. december 1997 i henhold til artikel 21 i ministeriel bekendtgørelse af 22. februar 1996. I denne periode ville socialsikringens finansforvaltnings anmodninger om udlæg ikke blive gennemført.
(47) I udsættelsesperioden indgav virksomheden under hensyn til ovennævnte vanskeligheder, og fordi den ikke kunne fastsætte en endelig dato for afslutningen af indfrielsen, en anmodning om "garantierstatning" for at forhindre, at udlægsanmodningerne blev gennemført. Ifølge de spanske myndigheder er man i færd med at foretage en vurdering af, om den nye garanti er tilstrækkelig til at dække de udsatte restancer.
(48) Ifølge de spanske myndigheder kan man ikke betragte denne udsættelse som statsstøtte til virksomheden, fordi vilkårene for afvikling af restancerne med renter beregnet efter den lovpligtige rentesats på den dato, hvor udsættelsen blev givet, svarer til de gældende vilkår, som skal anvendes i henhold til spansk lovgivning.
(49) Imidlertid oplyste de spanske myndigheder i brev af 24. juni 1998, at deres holdning ikke var i strid med klagerens standpunkt, hvorefter udsættelse af indfrielsen er regeringens skønsmæssige foranstaltning, som iværksættes efter en individuel analyse af den pågældende sag. Selv om de spanske myndigheder erkender, at artikel 20 i den generelle lov om socialsikring anvender ordet "kan" (podrán) om myndighedernes mulighed for at indrømme udsættelse med betaling af restancer til socialsikringen, kan man kun ved at anlægge en helt bogstavelig fortolkning, ifølge den spanske regering sige, at myndighederne har skønsmæssige beføjelser. Samtidig fremførte den spanske regering, at skønsmæssig ikke er det samme som arbitrær, hvilket ville være ensbetydende med tilfældig og ulige anvendelse af lovgivningen på ensartede situationer. I realiteten blev udsættelsen altid givet, når en virksomhed i en økonomisk eller finansiel situation, der forhindrede den i at betale sin gæld tilbage, anmodede herom, og kun når de retlige betingelser i den gældende lovgivning var opfyldt (hvilket naturligvis nødvendiggør en individuel sagsbehandling). I denne forbindelse fremfører de spanske myndigheder, at denne foranstaltning er almen praksis, og at de samme kriterier anvendes i alle sager.
(50) Endelig fastholdt den spanske regering sit argument om, at udsættelser beskytter socialsikringssystemets interesser med hensyn til betaling af restancer bedre end noget andet initiativ, der ville føre til lukning af virksomheder, hvorefter det ville være fuldstændig umuligt at inddrive ikke blot hele gælden, men bare en betydelig del af den. Derfor foretrækker man den fremgangsmåde, der er den mest fordelagtige for socialsikringssystemet.
Lånegaranti på 1 mia. ESP godkendt ved lov 7/93
(51) Den spanske regering fastholdt sin opfattelse, hvorefter der ikke er tale om statsstøtte, fordi lånegarantien ikke var formaliseret. Den gentog, at artikel 2 i lov nr. 7/1993 af 16. september blot gav lokalregeringen bemyndigelse til at stille en garanti for SNIACE, der dækkede et lån på 1 mia. ESP. Garantien blev ikke stillet, fordi loven opstillede en række strenge betingelser, der skulle opfyldes, for at lokalregeringen kunne stille garantien, og de var på daværende tidspunkt endnu ikke opfyldt. Derfor blev garantien ikke stillet eller udnyttet. Desuden havde virksomheden end ikke anmodet om den. Den spanske regering gentog, at inden enhver mulig formalisering af denne garanti, ville den underrette Kommissionen.
(52) Den spanske regering tilføjede, at i privatretten (artikel 440 i handelslovbogen og artikel 1822-1856 i civillovbogen) er garanti defineret som en formel transaktion. Det indebærer, at hvis det selskab, der skal løbe en risiko, ikke modtager et garantidokument, eksisterer garantien ikke og afføder ingen rettigheder eller forpligtelser. En garanti er mere end blot en hensigtserklæring. For at den foreliggende garanti kan anvendes, skal følgende betingelser være opfyldt:
a) det skal bekræftes, at den er i overensstemmelse med lov 7/1993
b) der skal udarbejdes en retlig rapport om garantidokumentet
c) der skal foreligge en generel høringsrapport
d) der skal foreligge et garantiforslag fra lokalregeringens økonomi- og handelsminister
e) lokalregeringen skal have godkendt garantien
f) der skal udarbejdes et garantidokument.
Aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til rensning af spildevand
(53) Den spanske regering oplyste, at den havde planlagt at opføre et rensningsanlæg som led i den integrerede vandmiljøplan for Besaya-floden, som ikke kun var rettet mod SNIACE, men at projektet endnu kun var på udkaststadiet.
(54) Virksomheden er i færd med at forberede installationen af et anlæg til behandling af spildevand. Alle initiativer, der vedtages i forbindelse med behandling af det spildevand, virksomheden leder ud i Besaya-floden, er forbundet med de forholdsregler, der er truffet som led i den generelle vandmiljøplan for Saja/Besaya-floddalen, som er erklæret af national interesse, i øjeblikket vurderes teknisk. Indtil denne fase afsluttes, er det umuligt at sige, hvilke forholdsregler de virksomheder, der leder spildevand ud i Besaya-floden, skal træffe i sidste ende.
(55) Ifølge de tekniske undersøgelser, der hidtil er foretaget i forbindelse med den generelle vandmiljøplan for Saja/Besaya-floddalen skal spildevand, der udledes af industrivirksomheder i området, herunder SNIACE, behandles på stedet af virksomhederne selv, og det vil blive tilladt at lede renset spildevand ud i det almindelige spildevandssystem under overholdelse af de grænser, der er fastsat i reglementet om udledning, når der betales afgifter svarende til den tilladte forureningsmængde. Man har opgivet at behandle alt industrielt spildevand på et særskilt rensningsanlæg parallelt med det kommunale, da denne løsning er meget kompleks.
(56) I brev af 16. april 1998 tilføjede de spanske myndigheder, at SNIACE allerede havde erhvervet materialerne til rensningsanlægget uden nogen form for offentlig støtte, idet der ikke findes konkrete planer om at yde støtte af denne karakter.
Delvis eftergivelse af gæld på i alt 116 mio. ESP til Torrelavega kommune
(57) De spanske myndigheder oplyste, at Torrelavega kommune aldrig havde overskredet sine beføjelser, og at fritagelsen for ovennævnte afgifter ikke var ensbetydende med en "eftergivelse" af gælden i henhold til spansk lov.
(58) Torrelavega kommune deltog ikke i kreditoraftalen fra oktober 1996 i forbindelse med betalingsstandsningen, men den havde indgået en særaftale på grundlag af akkordbestemmelserne i spansk skattelovgivning, hvori den accepterede de samme tab som de private investorer, dvs. at alle indvilgede i at reducere beløbet og forlænge den frist, der var fastsat i kreditoraftalen, samt at tillade, at betalingen blev spredt over en periode på fem år med en afdragsfri periode og de rentesatser, der blev fastsat i kreditoraftalen. Det eneste formål med særaftalen var at garantere, at SNIACE's skattegæld til kommunen blev betalt, eftersom de fritagne beløb ikke var omfattet af nogen garanti, og der ikke fandtes ubehæftede aktiver. Aftalen var i nøje overensstemmelse med artikel 129, stk. 4, i den generelle skattelov.
(59) Ifølge de spanske myndigheder skelner man i den spanske konkurslov klart mellem begreberne eftergivelse på den ene side og reduktion af beløbet og forlængelse af frister på den anden side. Eftergivelse kan kun ske ved lov og benyttes generelt i krisesituationer, hvor det er tilrådeligt at fritage for skatter. Reduktion af beløb og forlængelse af frister indrømmes kun for at inddrive eller få mulighed for at garantere betaling af i det mindste en del af gælden, og det sker kun i forbindelse med konkursprocedurer, hvor den uomtvistelige tilstedeværelse af panthavere (Banco Español de Crédito) med rettigheder til grunde og bygninger gør det umuligt at gennemføre nogen form for genoprettelse, således som det er tilfældet i den foreliggende sag.
(60) De spanske myndigheder sendte Kommissionen en kopi af Torrelavega kommunes beslutning nr. 4358/97 af 15. december, hvori det blandt andet blev oplyst, at SNIACE's skatterestancer pr. denne dato var på 216245424 ESP plus et erhvervsskattebeløb for 1996 på 37523859 ESP, hvortil skal lægges gebyrer og betaling af lovpligtige renter. Et beløb på 101093800 ESP blev garanteret mod pant, og et beløb på 45 mio. ESP skal udbetales som kompensation. I henhold til artikel 73 i den generelle skattelov nyder skat på fast ejendom godt af en særbehandling, idet den betragtes som et implicit retligt pant.
(61) De spanske myndigheder understregede, at fritagelsen for betaling af gælden vedrører skatteopgørelser, der ikke er omfattet af prioriterede krav eller tidligere pant, og opgørelser af f.eks. erhvervsskat (impuesto sobre actividades económicas), der kunne og burde annulleres, eftersom de er baseret på et helt års aktiviteter (hvilket ikke var relevant i 1995 og 1996, fordi virksomheden lå stille gennem flere måneder):
TABELPOSITION
(62) Ifølge den spanske regering kan man ikke betragte fritagelsen for at betale en gæld på 116 mio. ESP som direkte eller indirekte støtte, fordi kommunens beslutning var begrænset til den gæld, som ikke kunne inddrives, hvoraf en del (f.eks. erhvervsskatten for 1995 og 1996 og inkassogebyrerne) måtte eftergives delvis, eftersom beregningen var foretaget på grundlag af et helt års aktivitet, medens virksomheden dårligt nok var aktiv i 1995 og 1996. Centralregeringen fastsætter skatteprocenten for erhvervsskatten for hele den økonomiske aktivitet. Det vil sige, at regeringen går ud fra, at der findes en arbejdsstyrke og et energiforbrug, der svarer til virksomhedens normale aktivitetsniveau. I virkeligheden blev produktionen indstillet i denne periode, og beløbene for disse to år bør derfor automatisk eftergives.
(63) Af det samlede beløb, der var omfattet af aftalen om fritagelse for betaling af gæld, udgjorde 100216447 ESP derfor uinddrivelig gæld svarende til den fejlagtigt beregnede erhvervsskat og gebyrerne, der var en postering svarende til den reelle skatterestance, fritagelsen omfattede, hvilket vil sige, at denne postering blot var en regnskabsmæssig oplysning uden nogen som helst praktisk betydning.
(64) Der var også tale om en alvorlig regnefejl i forbindelse med de resterende beløb, der vedrørte vandforbrug og renovation, idet taksten for renovation mindst var baseret på en formodning om, at der ville blive tale om fuld økonomisk aktivitet, hvilket ikke var tilfældet i 1994, 1995 og 1996. Der blev derfor foretaget nye opgørelser, der afspejlede det reelle aktivitetsniveau. Opgørelserne af erhvervsskatten for 1995 og 1996 til 79497353 ESP var således helt urealistiske, og de måtte derfor annulleres delvis.
(65) Resten af den gæld, beslutningen omfattede, kunne ikke inddrives på nogen måde gennem administrative procedurer, da den ikke havde nogen forrang, og kommunens beslutning har derfor ingen praktiske virkninger for virksomheden, da den omhandler beløb, som ikke kan inddrives, eller som skulle have været annulleret, fordi virksomheden ikke havde nogen reel økonomisk aktivitet.
(66) De spanske myndigheder fremførte endelig, at Torrelavega kommune blot handlede for at sikre en reel og effektiv beskyttelse af sine finansielle interesser og gjorde alt, hvad der stod i dens magt for at inddrive SNIACE's gæld. Dens initiativer var i fuld overensstemmelse med gældende retsregler og fik på intet tidspunkt til følge, at kommunens midler blev reduceret. På den anden side kan man heller ikke sige, at der var tale om direkte eller indirekte støtte til virksomheden, idet fritagelsen for indfrielsen af gælden var begrænset til beløb, som af forskellige årsager ikke kunne inddrives.
Aftaler mellem SNIACE og lønmodtagernes garantifond (Fogasa) om tilbagebetaling af et beløb på i alt 1,702 mia. ESP svarende til arbejdstagernes løntilgodehavender, som Fogasa har udbetalt på vegne af SNIACE
(67) Den spanske regering gentog, at Fogasa betaler lønmodtagerne de beløb, de har til gode i form af lønninger og honorarer i insolvente eller konkursramte virksomheder. Denne støtte udbetales til arbejdstagerne, hvilket indebærer, at kun de har ret til denne løngaranti, og at der aldrig er tale om støtte eller lån til virksomheder med gæld i form af lønninger. En ministeriel bekendtgørelse af 20. august 1985 omhandler indgåelse af aftaler om tilbagebetaling af beløb udbetalt af lønmodtagernes garantifond, og den nævner udtrykkeligt fondens muligheder for at indgå aftaler om udsættelse og opdeling af afviklingen af gælden i overensstemmelse med forskrifterne.
(68) Fogasa undertegnede to tilbagebetalingsaftaler med SNIACE i overensstemmelse med bekendtgørelsen af 20. august 1985, der gennemførte artikel 32 i kongeligt dekret nr. 505/85 af 6. marts:
a) 5. november 1993
Samlet beløb inkl. renter: 1362708700 ESP
Afviklingsperiode: otte år
Betalingstermin: hver sjette måned
Rentesats: 10 %, som var den lovpligtige rentesats i 1993, jf. bekendtgørelsen af 20. august 1985
Garanti: pant i fast ejendom
b) 31. oktober 1975
Samlet beløb inkl. renter: 339459878 ESP
Afviklingsperiode: otte år
Betalingstermin: hver sjette måned
Rentesats: 9 %, som var den lovpligtige rentesats i 1995, jf. bekendtgørelsen af 20. august 1985
Garanti: pant i fast ejendom.
(69) I juni 1998 havde virksomheden afviklet et beløb på 186963594 ESP i henhold til de to aftaler.
(70) Ifølge de spanske myndigheder indebærer aftalerne ikke, at staten har ydet støtte eller tilskud som defineret i artikel 81 i den ændrede udgave af den generelle finanslov. Herved forstås enhver fri tildeling af offentlige midler foretaget af staten eller dens autonome organer til enkeltpersoner eller offentlige eller private organer med henblik på at fremme en aktivitet af social karakter eller at lette opfyldelsen af en offentlig målsætning eller mere generelt, som det ville være tilfældet med enhver form for støtte, der belaster statens eller dens autonome organers budget, samt tilskud eller støtte, som helt eller delvis er finansieret med EU-midler. De vedrører snarere virksomhedskreditter, som det pågældende organ har ret til i forhold til virksomheder, fordi det er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer arbejdstagere, der har modtaget tilskud.
(71) Endelig fremførte den spanske regering, at de pågældende normer og reglementer generelt anvendes på alle virksomheder, der befinder sig i en af de nævnte situationer, og ikke er rettet mod bestemte virksomheder eller sektorer. Fogasa udbetaler lønmodtagerne deres tilgodehavender og udbetaler under ingen omstændigheder noget til de pågældende virksomheder, da det er forbudt i henhold til gældende lovgivning.
(72) Ud over at fremsætte sine bemærkninger til de spørgsmål, der undersøges som led i proceduren, oplyste den spanske regering desuden som svar på bemærkninger fra andre interesserede parter, at det anmeldte lån på 2 mia. ESP, som Caja Cantabrica gav SNIACE, ikke udgjorde statsstøtte. Den henviste blandt andet til, at Caja Cantabrica er et kreditinstitut, der henhører under privatretten, og som må træffe sine investeringsbeslutninger under hensyntagen til rentabilitets- og solvenskriterier. På baggrund af de oplysninger, der foreligger i øjeblikket, erkender Kommissionen, at den formodede støtte fra Caja Cantabrica ikke er omfattet af proceduren. Den kan imidlertid ikke helt udelukke, at der er tale om støtte, og den forbeholder sig ret til fortsat at undersøge dette spørgsmål uden for rammerne af denne procedure.
VI. VURDERING AF DEN FORMODEDE STØTTE
(73) Kommissionen skal for det første afgøre, om de forskellige foranstaltninger, der er omfattet af proceduren, udgør statsstøtte efter traktatens artikel 92, stk. l, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. På baggrund af de foreliggende oplysninger er Kommissionen kommet til følgende konklusion:
(74) SNIACE er en af de fem viskoseproducenter i EF. Virksomhedens produkter sælges i de øvrige medlemsstater, og de forskellige producenter konkurrerer indbyrdes. Samhandelen mellem medlemsstaterne med viskosefibre (KN-kode 5504 10 00 ) steg i 1997 til ca. 101000 tons. SNIACE er aktiv i en sektor i nedgang, hvilket har tvunget nogle af konkurrenterne til at rationalisere deres kapacitet. I EØS faldt produktionen af denne type fibre fra 760000 tons i 1992 til 684000 tons i 1997 (et fald på 10 %), og forbruget faldt i samme periode med 11 %. Den gennemsnitlige udnyttelsesgrad lå omkring 84 %, hvilket er forholdsvis lavt for en sektor med høj kapitalintensitet. Ud over at forsyne det spanske marked har SNIACE traditionelt leveret til andre europæiske markeder, især det italienske og det franske. Desuden fremstiller SNIACE kunstfibre, især polyamidgarn. Denne sektor er præget af en betydelig overkapacitet og havde en gennemsnitlig udnyttelsesgrad på kun 76 % i 1995-1997.
SNIACE's manglende betaling af miljøafgifter siden 1987
(75) Det skal bemærkes, at den 1. marts 1998 var den samlede værdi af restancerne med hensyn til miljøafgifter for udledning, inklusive gebyrer og renter for perioden 1987-1995, på 6268766095 ESP (og ikke de 6354149834 ESP, som de spanske myndigheder havde beregnet uden at medregne de beløb, der allerede var inddrevet i 1987 og 1988). Imidlertid blev den administrative procedure for at inddrive gælden indledt for otte år siden på grundlag af den centrale økonomisk-administrative domstols dom af 28. november 1990 vedrørende lovligheden af opgørelserne for 1987 og 1988. Som de spanske myndigheder selv erkender, har den administrative procedure ikke opsættende virkning i den foreliggende sag, da SNIACE ikke har forelagt bankgarantier for de gentagne opgørelser over miljøafgifter (undtagen for 1988).
(76) Kommissionen erkender til gengæld, at i henhold til spansk lov er det skattevæsenet og ikke Confederación Hidrográfica del Norte, der er ansvarlig for inddrivningen af SNIACE's gæld. I juni 1998 var der inddrevet 85383739 ESP, hvilket svarer til lidt over 1 % af den samlede gæld. Imidlertid stiger gælden fortsat, blandt andet renterne beregnet efter den lovpligtige rentesats og gebyrerne.
(77) Kommissionen erkender, at det har vist sig at være vanskeligt at inddrive gælden, især fordi SNIACE befinder sig i en alvorlig finansiel situation, og fordi virksomheden har indbragt de årlige opgørelser for domstolene. Ved indtil nu ikke at have inddrevet beløbet, hvilket muligvis ville have fået virksomheden til at gå konkurs, har skattevæsenet muligvis villet søge at få dækket i det mindste en del de udestående miljøafgifter, hvilket ellers ville have været umuligt, da der er andre kreditorer med højere prioritet.
(78) Afslutningsvis kan tilføjes, at Kommissionens undersøgelse ikke i øjeblikket gør det muligt at konkludere, at den manglende betaling af miljøafgifterne indeholder statsstøtte. På grund af de komplekse juridiske dilemmaer, der opstår som følge af spørgsmålet om, hvorvidt de offentlige myndigheder har givet SNIACE forskelsbehandling ved ikke at inddrive de skyldige afgifter, har Kommissionen til hensigt at udsætte sin afgørelse herom.
Intet krav om socialsikringsbidrag siden 1991
(79) Kommissionen bestrider ikke de spanske myndigheders argument, hvorefter finansforvaltningen for socialsikringen har handlet for at beskytte egne interesser. Kommissionen understreger samtidig, at den på ingen måde anfægter socialsikringssystemet i Spanien generelt.
(80) De spanske myndigheder har imidlertid erkendt, at hvis finansforvaltningen for socialsikringssystemet havde krævet gælden indfriet, kunne konsekvensen have været en lukning af virksomheden. Det er derfor tydeligt, at den tolerance, finansforvaltningen for socialsikringssystemet har udvist i forbindelse med udsættelsen af betalingen af SNIACE's socialsikringsbidrag gennem mange år, har givet virksomheden en betydelig fordel.
(81) På den anden side er det også tydeligt, at de gældende regler for socialsikring giver myndighederne et vist spillerum ved behandlingen af visse typer sager, hvilket er sket i den foreliggende sag. Kommissionen understreger, at det netop er det skøn, finansforvaltningen for socialsikringen har foretaget i den foreliggende sag, og at virksomheden synes at være urentabel, der har fået den til at afvise de spanske myndigheders opfattelse af, at de foranstaltninger, finansforvaltningen for socialsikringen har iværksat med hensyn til SNIACE, kan betragtes som generelle foranstaltninger(3).
(82) På trods af, at finansforvaltningen for socialsikringen har handlet i overensstemmelse med de gældende regler, synes behandlingen af SNIACE's restancer, der flere gange er blevet omlagt ifølge aftaler herom, ikke at afspejle markedsvilkårene. Det er Kommissionens vanlige praksis at foretage en sammenligning med værdien på det pågældende tidspunkt af den referencesats, som den pågældende medlemsstat har fastsat. Imidlertid blev der ikke fastsat en sådan sats for Spanien før i august 1996. Ved undersøgelse af, om en rentesats svarer til markedsvilkårene, har Kommissionen derfor i tidligere sager, der omfattede omlægning af restancer til socialsikringen(4), foretaget en sammenligning med den gennemsnitlige rente, der anvendtes af private spanske banker for lån med en løbetid på over tre år. Ifølge Banco de Españas statistikker var den gennemsnitlige rentesats, der anvendtes af private spanske banker for lån med en løbetid på over tre år i den pågældende periode, følgende: 1991: 18,24 %, 1992: 17,28 %, 1993: 16,19 %, 1994: 12,51 %, 1995: 13,09 % og i 1996: 11,06 %(5). De øvrige vilkår for omlægningsaftalerne, hvor størstedelen af betalingen af hovedstol og renter samles i slutningen af perioden (tilsyneladende for at lette virksomhedens genoprettelse), svarer heller ikke til de normale markedsvilkår.
(83) Det må derfor konkluderes, at aftalerne indeholdt elementer af statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. l, hvilket er ulovligt, da de ikke var anmeldt til Kommissionen, jf. traktatens artikel 93, stk. 3. Det er vanskeligt at beregne den ulovlige støtte nøjagtigt, men den må mindst svare til den finansielle fordel ved den nedsatte rentesats der anvendes, og gælde fra det tidspunkt, hvor gælden opstod.
En lånegaranti på i alt 1 mia. ESP godkendt ved lov 7/93
(84) Selv om de spanske myndigheder beklageligvis ikke underrettede Kommissionen om, at det regionale parlament i Cantabrien havde til hensigt at godkende den pågældende garanti - det skal bemærkes, at virksomheden blandt andet fremstiller polyamidfibre, som er omfattet den kontrol, der er indført ved rammebestemmelserne for støtte til kunstfiberindustrien - kan den acceptere, at det regionale parlament ikke selv udsteder garantier, og at det ville have været påkrævet at træffe en række yderligere administrative foranstaltninger for at gennemføre garantien. På den anden side har Kommissionen ikke kendskab til nogen form for bevis for, at vedtagelsen af loven gav SNIACE en forretningsmæssig fordel. Under forudsætning af at den spanske regering forud underretter Kommissionen om ethvert forslag om at formalisere garantien, konkluderer Kommissionen derfor, at lov 7/93 ikke i sig selv giver SNIACE en særlig fordel, og at den således ikke indeholder statsstøtte.
Aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til rensning af spildevand
(85) Kommissionen skal bemærke, at ifølge oplysningerne fra den spanske regering befinder den regionale vandmiljøplan for Saja/Besaya-floddalen sig i den tekniske vurderingsfase, og så længe denne fase ikke er færdig, ved man ikke, hvilke foranstaltninger der skal træffes i sidste ende for virksomhedernes (herunder SNIACE's) udledning af spildevand i Besaya-floden. Kommissionen bemærker sig endvidere den spanske regerings garantier for, at de foranstaltninger, SNIACE allerede har iværksat i forbindelse med opførelsen af rensningsanlægget, ikke har givet anledning til nogen form for offentligt tilskud, og at der heller ikke er planer herom. Kommissionens undersøgelse giver den således ikke grund til at mene, at der er tale om støtteelementer i denne forbindelse.
Delvis eftergivelse af gæld på i alt 116 mio. ESP til Torrelavega kommune
(86) Oplysningerne fra den spanske regering tyder på, at Torrelavega kommune har handlet på denne måde for at beskytte alle de fordringer mod SNIACE, som den kan gøre gældende i henhold til spansk ret. Kommissionen undersøgte desuden, om den offentlige kreditors adfærd i dette tilfælde udelukkende skyldtes et ønske om at optimere sine muligheder for at inddrive de forfaldne afgifter, og om dens handlinger svarede til en privat investors adfærd. Som Kommissionen erkendte ved indledningen af proceduren, kunne de offentlige myndigheder ved ikke at tilslutte sig de private kreditorers aftale fra oktober 1996 (som blandt andet betød, at 40 % af gælden skulle konverteres til aktier) som led i betalingsstandsningen i princippet beskytte alle deres fordringer. Kommissionen erkender desuden, at den uafhængige aftale mellem Torrelavega kommune og SNIACE, der blev indgået parallelt med kreditoraftalen, ikke synes at give SNIACE en bedre behandling end kreditoraftalen. Tværtimod omfattede "eftergivelsen" af gæld hovedsagelig beløb, som reelt ikke kunne inddrives, først og fremmest fordi virksomheden ikke havde nogen økonomiske aktiviteter i store dele af 1995 og 1996. Restancerne må derfor beregnes på ny, selv om Kommissionen endnu ikke har modtaget detaljerede oplysninger om de ændrede opgørelser.
(87) På grundlag af de foreliggende oplysninger kan Kommissionen derfor acceptere, at Torrelavega kommunes handlinger i forbindelse med proceduren ikke gav SNIACE nogen urimelig fordel eller førte til en eftergivelse af gæld, og der er således ikke tale om statsstøtte.
Aftaler mellem SNIACE og lønmodtagernes garantifond (Fogasa) om tilbagebetaling af et beløb på i alt 1,702 mia. ESP svarende til arbejdstagernes løntilgodehavender, som Fogasa har udbetalt på vegne af SNIACE
(88) Kommissionen gentager sine udtalelser fra indledningen af proceduren om, at den ikke modsætter sig Fogasas indgreb, for så vidt som det bestod i på SNIACE's vegne og i overensstemmelse med Fogasas regler at dække virksomhedens ansattes retmæssige fordringer, som ellers ikke ville være blevet dækket. I overensstemmelse med Kommissionens praksis må ethvert skønsmæssigt fastsat offentligt bidrag til dækning af sådanne omkostninger imidlertid betragtes som støtte og ikke som en generel foranstaltning, hvis det giver virksomheden finansielle fordele, uanset om udbetalingerne foretages direkte til virksomheden eller til de ansatte gennem et offentligt organ.
(89) Efter Kommissionens opfattelse af disse aftaler kan Fogasa vælge at udsætte eller opdele betalingerne i op til otte år. De udsatte beløb tilskrives renter til den lovpligtige sats. Selv om aftalerne er i overensstemmelse med de gældende regler, synes de ikke at afspejle de herskende markedsvilkår. Af samme grund som angivet ovenfor i forbindelse med restancer til socialsikringen (der blev først fastsat en referencesats for Spanien i august 1996) har Kommissionen foretaget en sammenligning med den gennemsnitlige rentesats, der blev anvendt af private banker for lån med en løbetid på over tre år i den pågældende periode, nemlig: 1993: 16,19 %, 1994: 12,51 %, 1995: 13,09 % og i 1996: 11,06 %. Disse satser ligger langt over dem, der blev anvendt i aftalerne. Endvidere tvivler Kommissionen stadig på, om virksomheden vil være i stand til at opfylde betingelserne i aftalerne i betragtning af dens finansielle problemer. På trods af gentagne opfordringer har den spanske regering ikke fremlagt nærmere oplysninger om, hvilken type pant Fogasa fik tilbudt som garanti.
(90) I overensstemmelse med det standpunkt, der tidligere blev indtaget i forbindelse med restancerne til socialsikringen må man derfor konkludere, at omlægningsaftalerne med Fogasa indeholdt statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, som var ulovlig, fordi den ikke var anmeldt til Kommissionen. Ligesom med restancerne til socialsikringen er det vanskeligt at fastslå, præcis hvor stort et ulovligt støttebeløb der er tale om, men det må mindst svare til den finansielle fordel ved, at rentesatserne i henhold til omlægningsaftalerne kun var på henholdsvis 10 % og 9 %.
(91) Efter at have fastslået, at den manglende betaling af miljøafgifterne, omlægningen af restancerne til socialsikringen og tilbagebetalingsaftalerne med Fogasa udgør ulovlig statsstøtte, må Kommissionen tage stilling til, om denne støtte er uforenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen.
(92) EF-traktatens artikel 92, stk. 1, fastslår princippet om, at støtte, der opfylder dens kriterier, er uforenelig med fællesmarkedet. De undtagelser fra dette princip, der er fastsat i artikel 92, stk. 2, finder ikke anvendelse i den foreliggende sag på grund af støttens karakter og formål.
(93) Hvad angår undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra a) og c) for støtte til fremme af udviklingen i bestemte områder, skal Kommissionen bemærke, at det område, hvor SNIACE er beliggende siden september 1995 modtager regionalstøtte i medfør af artikel 92, stk. 3, litra a), og inden denne dato modtog det støtte i medfør af artikel 92, stk. 3, litra c). Imidlertid kan støtten til SNIACE ikke siges at fremme udviklingen af visse økonomiske regioner, således som denne bestemmelse foreskriver, da den blev givet som driftsstøtte, altså uden at skulle opfylde kravene om investering eller skabelse af arbejdspladser. Desuden kan driftsstøtte i områder, der er omfattet af artikel 92, stk. 3, litra a), kun komme i betragtning med henblik på denne undtagelse i exceptionelle tilfælde, og kun hvis den gives på strikte betingelser og under streng kontrol til kriseramte virksomheder (se nedenfor).
(94) Hvad angår undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra b), er det klart, at støtten ikke skulle fremme virkeliggørelsen af et projekt af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe alvorlige forstyrrelser i den spanske økonomi. Den spanske regering har heller ikke forsøgt at påberåbe sig disse grunde.
(95) Hvad angår undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra d), er det tydeligt, at støtten ikke skulle fremme kulturen og bevarelse af kulturarven.
(96) Kommissionen koncentrerer derfor sin vurdering af foranstaltningerne til fordel for SNIACE om det uspecificerede regionale element i artikel 92, stk. 3, litra c), hvor der indrømmes en undtagelse for "støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse". Støtten til SNIACE kunne betragtes som støtte til en kriseramt virksomhed på grund af den finansielle situation, hvori SNIACE befandt sig i den periode, hvor støtten kom til udbetaling.
(97) Kommissionen finder, at støtte til kriseramte virksomheder indebærer en meget høj risiko for, at arbejdsløshed og industrielle problemer overføres fra en medlemsstat til en anden, idet den anvendes til at opretholde status quo og dermed forhindrer de markedsøkonomiske kræfter i at fremkalde den normale proces, hvor de mindst konkurrencedygtige virksomheder forsvinder under forsøget på at tilpasse sig nye konkurrencevilkår. Samtidig er der mulighed for, at støtten kan have fordrejende virkninger for konkurrencen og samhandelen, idet den påvirker prispolitikken hos støttemodtagerne, der vælger en salgsstrategi med lavere priser for at blive på markedet.
(98) Derfor har Kommissionen i årenes løb udviklet en særlig opfattelse af, hvorledes støtte til kriseramte virksomheder bør vurderes. Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder(6) opstiller en række betingelser, som støtten skal opfylde, og skelner mellem rednings- og omstruktureringsstøtte.
(99) Redningsstøtte, dvs. støtte, der gives for at give en virksomhed mulighed for midlertidigt at videreføre sine aktiviteter, mens man analyserer årsagerne til forværringen af dens økonomiske situation og når frem til en passende løsning, kan kun betragtes som forenelig med fællesmarkedet, når den opfylder følgende betingelser:
a) den skal bestå af tilførsel af likviditet i form af lånegarantier eller lån til normal markedsrente
b) den skal være begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at sikre virksomhedens fortsatte beståen (f.eks. dækning af lønudgifter, rutinemæssige leverancer, osv.)
c) den må kun ydes i det tidsrum, der er nødvendigt for at få fastlagt de fornødne og gennemførlige saneringsforanstaltninger (normalt ikke over seks måneder)
d) den skal være begrundet i alvorlige sociale vanskeligheder og må ikke have uacceptable virkninger for situationen i sektoren i andre medlemsstater.
(100) Det generelle princip er, at omstruktureringsstøtten kun godkendes, hvis den er i Fællesskabets interesse og er ledsaget af et bæredygtigt omstrukturerings/saneringsprogram, som skal forelægges Kommissionen med de fornødne detaljer. Omstruktureringsplanen skal opfylde alle nedenstående betingelser:
a) Planen skal genoprette virksomhedens rentabilitet og solvens på lang sigt inden for en rimelig tidsfrist og på grundlag af realistiske vurderinger af dens fremtidige driftsvilkår.
b) Planen skal så vidt muligt opveje eventuelle skadelige virkninger for konkurrenterne.
c) Støttens størrelse og intensitet skal være begrænset til det strengt nødvendige for at gennemføre omstruktureringen og stå i forhold til de fordele, der forventes fra Fællesskabets synspunkt. Støttemodtagerne vil derfor normalt skulle yde et betydeligt bidrag til omstruktureringsprogrammet af egne midler eller gennem finansiering udefra på markedsvilkår.
(101) Endelig har medlemsstaternes muligheder for at yde støtte til kunstfibersektoren siden 1977 været underlagt visse begrænsninger, der blev indført for at mindske støtte, der førte til øget kapacitet til produktion af de vigtigste kunstfibre. Eftersom SNIACE fremstiller kunstfibre, og den pågældende støtte delvis synes at bidrage til sådanne aktiviteter, kan de omhandlede støtteforanstaltninger kun betragtes som forenelige med fællesmarkedet, hvis de samtidig opfylder kravene i rammebestemmelserne for statsstøtte til kunstfibersektoren. Selv om støtten er blevet givet gennem en periode på flere år, må den analyseres på baggrund af betingelserne i de nugældende rammebestemmelser. Rammebestemmelserne omfatter blandt andet støtte til investering i ekstrudering og teksturering af fire fibre, nemlig polyester, polyamid, akrylfibre og polypropylen. De siger klart, at store virksomheder (dvs. virksomheder, der ikke er SMV) kun kan få godkendt støtte (op til 50 % af det relevante støtteloft), hvis støtten medfører en væsentlig nedskæring af den relevante kapacitet, eller hvis markedet for de relevante produkter er præget af strukturel mangel på udbudssiden, og støtten ikke vil føre til en betydelig forøgelse af kapaciteten.
(102) I den foreliggende sag har den spanske regering ikke forsøgt at argumentere for, at der var tale om rednings- eller omstruktureringsstøtte, og den har heller ikke forelagt beviser for, at der findes en gennemførlig omstruktureringsplan, eller at SNIACE's aktiviteter på markedet vil blive begrænset. Alt dette medvirker til at bekræfte, at støttens eneste virkning har været at gøre det muligt for virksomheden at opretholde driften.
(103) Hvad angår den rentabilitetsplan, som Kommissionen fik forelagt af klageren, inden proceduren blev indledt, bekræftede den spanske regering blot, at konsulentens konklusion om, at "SNIACE's levedygtighed udelukkende skyldes, at virksomheden modtager subsidier, der muliggør investeringsprojekter og omlægning af gæld", blot var en privat opfattelse, der kom til udtryk i en privat undersøgelse, og den afspejlede ikke nødvendigvis de spanske myndigheders holdning.
(104) Hvad angår SNIACE's aktiviteter inden for kunstfibersektoren, kender Kommissionen i øvrigt ikke til nogen plan, der skal reducere kapaciteten betydeligt. Kapacitetens udnyttelsesgrad er i øvrigt fortsat utilfredsstillende inden for denne sektor, hvor der foregår betydelig samhandel mellem medlemsstaterne.
VII. KONKLUSIONER
(105) Kommissionen finder derfor, at Spanien har ydet ulovlig statsstøtte i form af omlægning af gælden til socialsikringen og indgåelse af to tilbagebetalingsaftaler med Fogasa i strid med traktatens artikel 93, stk. 3, hvilket er uforeneligt med fællesmarkedet og EØS-aftalen.
(106) Da støtten er ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen, skal den betales tilbage, og dens økonomiske virkning skal udlignes -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Nedenstående støtte, som Spanien har givet Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Española SA (SNIACE), er uforenelig med fællesmarkedet:
a) aftalen af 8. marts 1996 (ændret ved aftalen af 7. maj 1996) mellem SNIACE og finansforvaltningen for socialsikringen om at omlægge gæld med en hovedstol på 2903381848 ESP, ændret ved aftalen af 30. september 1997 om omlægning af gæld med en hovedstol på 3510387323 ESP, for så vidt som rentesatsen lå under markedsrenten
b) aftalerne af 5. november 1993 og 31. oktober 1995 mellem SNIACE og lønmodtagernes garantifond (Fogasa) om beløb på henholdsvis 1362708700 ESP og 339459878 ESP (inklusive renter), for så vidt som rentesatsen lå under markedsrenten.
De øvrige forhold, der var omfattet af proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, nemlig en lånegaranti på i alt 1 mia. ESP, der blev godkendt ved lov 7/93, aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til behandling af spildevand og Torrelavega kommunes delvise eftergivelse af gæld udgør ikke støtte, og proceduren er således afsluttet. Spanien skal imidlertid senest to måneder efter datoen for denne beslutning underrette Kommissionen om de ændrede opgørelser, som Torrelavega kommune har udarbejdet over SNIACE's erhvervsskat for perioden fra 1995 frem til dags dato. Kommissionen vedtager senere en særskilt beslutning med hensyn til den ubetalte miljøafgift for perioden 1987-1995.
Artikel 2
1. Kongeriget Spanien sørger for, at støttemodtageren tilbagebetaler den i artikel 1 omhandlede støtte, som blev givet ulovligt.
2. Tilbagebetalingen skal ske i overensstemmelse med de procedurer, der gælder ifølge national ret. De tilbagebetalingspligtige beløb tilskrives renter fra den dato, støttemodtageren fik dem udbetalt, indtil datoen for deres faktiske tilbagebetaling. Renterne beregnes efter den gældende referencesats.
Artikel 3
Kongeriget Spanien underretter senest to måneder efter datoen for meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, Spanien har truffet for at gennemføre den.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Spanien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. oktober 1998.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 28 päivänä lokakuuta 1998,
Espanjan Torrelavegan kaupungissa (Cantabria) sijaitsevalle SNIACE SA:lle myöntämästä valtiontuesta
(tiedoksiannettu numerolla K(1998) 3437)
(Ainoastaan espanjankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(1999/395/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
on kehottanut niitä, joiden etua asia koskee, esittämään huomautuksensa edellä mainittujen määräysten mukaisesti(1), ja on ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1) Asianajotoimisto, joka edustaa yhteisön suurinta viskoosikuitujen tuottajaa, itävaltalaista Lenzing AG -nimistä yritystä, lähetti komissiolle 17 päivänä huhtikuuta 1997 päivätyssä kirjeessä yksityiskohtaisen kantelun, joka koski useita laittomia tukimuotoja, joita oli myönnetty sen espanjalaiselle kilpailijalle nimeltään Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Española SA (jäljempänä "SNIACE"). Kanteluun sisältyi uutta tietoa, jota ei ollut esitetty 4 päivänä heinäkuuta 1996 päivätyssä alkuperäisessä kantelussa, jossa esitetyt valtiontukea koskevat todisteet komissio katsoi riittämättömiksi. Komissiolle toimitettuihin uusiin tietoihin sisältyi jäljennös yksityisen konsulttiyrityksen laatimasta SNIACE:n kannattavuutta koskevasta suunnitelmasta. Kantelija väitti SNIACE:n saaneen huomattavaa valtiontukea usean vuoden ajan 1980-luvun lopulta lukien. Kyseisestä tuesta ei ollut ilmoitettu komissiolle EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan ja synteettikuituteollisuuden tukisäännöstön mukaisesti. Tuki oli vääristänyt kilpailua alalla, joka kärsii rakenteellisesta ylikapasiteetista, ja sen avulla SNIACE oli pidetty keinotekoisesti hengissä.
(2) Seuraavaksi suoritettiin pitkälliset alustavat tutkimukset, joihin sisältyivät 17 päivänä toukokuuta 1997 ja 16 päivänä kesäkuuta 1997 pidetyt PO IV:n ja kantelijan sekä Espanjan viranomaisten väliset kokoukset. Kantelu kirjattiin 17 päivänä heinäkuuta 1997 ilmoittamatta jätettynä tukena numerolla NN 118/97.
(3) Komissio ilmoitti Espanjan hallitukselle 7 päivänä marraskuuta 1997 päätöksestään aloittaa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukainen menettely, joka koskee useita väitetyn tuen osatekijöitä (katso jäljempänä).
(4) Menettelyn aloittamista koskeva päätös julkaistiin Euroopan yhteisöien virallisessa lehdessä(2). Komissio kehotti niitä, joiden etua asia koskee, esittämään väitettyä tukea koskevat huomautuksensa.
(5) Espanjan hallitus vastasi menettelyn aloittamista koskevaan komission kirjeeseen 19 päivänä joulukuuta 1997 päivätyllä kirjeellä, jossa esitetyillä lisätiedoilla pyrittiin tukemaan aiemmin esitettyä näkemystä, jonka mukaan mikään tarkasteltavina olevista asioista ei ollut EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(6) Komissio pyysi 23 päivänä helmikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä selvennystä tiettyihin seikkoihin. Espanjan hallitus vastasi 16 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä.
(7) Komissio sai huomautuksia muilta, joiden etua asia koskee. Se toimitti huomautukset edelleen Espanjan viranomaisille, joille annettiin mahdollisuus esittää vastineensa. Espanjan viranomaisten huomautukset saatiin 24 päivänä kesäkuuta 1998 päivätyssä kirjeessä.
II SNIACE
(8) SNIACE perustettiin vuonna 1939; se valmistaa selluloosaa, paperia, viskoosikuituja, synteettikuituja ja natriumsulfaattia. Se on sijoittautunut Torrelavegan kaupunkiin Cantabrian itsehallintoalueelle, joka on syyskuusta 1995 kuulunut 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisen tuen piiriin. Ennen kyseistä ajankohtaa alue kuului 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisen tuen piiriin.
(9) SNIACE:n palveluksessa on nykyisin noin 600 työntekijää. Se on yksi EU:n viidestä viskoosikuitujen valmistajasta ja sen tuotantokapasiteetti on noin 32000 tonnia (noin yhdeksän prosenttia yhteisön tuotantokapasiteetista). SNIACE valmistaa myös synteettikuituja, tarkemmin sanottuna polyamidifilamenttilankaa. Viime vuosina SNIACE on tehnyt seuraavanlaiset tulokset:
TAULUKON PAIKKA
(10) Aloittaessaan 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn komissio totesi yrityksellä olleen useiden vuosien ajan taloudellisia vaikeuksia, joista on kerrottu lukuisissa sanomalehtiartikkeleissa. Espanjalaiset tuomioistuimet määräsivät maksujen keskeytyksen maaliskuussa 1993 yrityksen vuonna 1992 tekemän hakemuksen johdosta. Määräys kumottiin velkojien tehtyä lokakuussa 1996 sopimuksen, jonka mukaan SNIACE:n yksityiset velkojat suostuivat muuntamaan 40 prosenttia saatavistaan osakkeiksi. Julkiset velkojat eivät osallistuneet kyseiseen sopimukseen.
(11) Vuoden 1997 lopussa yrityksen lyhytaikaiset velat olivat 8,37 miljardia Espanjan pesetaa; yrityksen rahoitusomaisuuden arvo oli 4,54 miljardia pesetaa ja yrityksen substanssiarvo -1,73 miljardia pesetaa. Viime vuosina yrityksen vaikeudet, joihin on kuulunut työmarkkinaselkkauksia, ovat johtaneet ajoittaisiin tuotantoseisokkeihin. Yrityksen tuotanto oli keskeytyksissä suuren osan vuotta 1993. Tuotanto oli jälleen keskeytyksissä suuren osan vuotta 1996 ja vuoden 1997 alussa. Tuotanto alkoi uudelleen helmikuussa 1997, ja nykyisin yrityksen kauppa käy hyvin.
III TUKITOIMENPITEIDEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
(12) Komissio aloitti 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn, joka koskee väitetyn tuen seuraavia osatekijöitä:
a) SNIACE on jättänyt ympäristöverot maksamatta vuodesta 1987 alkaen. Komission mielestä siihen, että yritys on jättänyt useiden vuosien ajan maksamatta ympäristöverot vesiviranomaiselle (Confederación Hidrográfica del Norte), voi sisältyä valtiontukea. Koska yrityksellä näyttää olleen taloudellisia ongelmia muutaman vuoden ajan, verojen maksamatta jättämisen tarkoituksena on ehkä ollut välttää yrityksen asettaminen selvitystilaan;
b) sosiaaliturvamaksut on jätetty maksamatta vuodesta 1991 alkaen. Komission mielestä oli kyseenalaista, vastasivatko sosiaaliturvaviraston kanssa tehdyt kaksi velkajärjestelysopimusta markkinaolosuhteita;
i) 8 päivänä maaliskuuta 1996 päivätty sopimus, joka koskee yhteensä 2,9 miljardin pesetan velkojen uudelleenjärjestelyä helmikuulta 1991 helmikuuhun 1995 ja jossa vuodesta 1996 vuoden 2004 maaliskuuhun suoritettavan 96 kuukausimaksun lakisääteiseksi korkokannaksi määrätään yhdeksän prosenttia; ja
ii) 7 päivänä toukokuuta päivätty sopimus, jonka mukaan ensimmäinen vuosi on vapaavuosi ja 84 kuukausimaksun lakisääteinen korkokanta on yhdeksän prosenttia;
c) lailla 7/93 hyväksytty yhteensä miljardin pesetan takaus lainalle. Komissio epäili, että lakiin 7/1993, jonka nojalla Cantabrian aluehallitus hyväksyi SNIACE:lle myönnetyn miljardin pesetan suuruisen takauksen, sisältyy valtiontuen piirteitä;
d) rakennettavaksi suunnitellun jätteenkäsittelylaitoksen rahoitusjärjestelyt. Komissio ei voinut todeta varmasti, että jätteenkäsittelylaitoksen suunnitelmaa koskeviin rahoitusjärjestelyihin ei sisälly tukea;
e) Torrelavegan kaupunginvaltuuston osittain peruuttamat 116 miljoonan pesetan velat. Komissio totesi, että Torrelavegan kaupunginvaltuuston toteuttamat toimenpiteet näyttävät tosiasiallisesti vähentäneen yrityksen velkoja 116 miljoonalla pesetalla ja että kaupunginvaltuuston ja yrityksen välinen "erityissopimus" osoitti kaupunginvaltuuston käyttäneen harkintavaltaa, joten asiaan voi sisältyä valtiontukea; ja
f) SNIACE:n ja palkkatakuurahasto Fogasan väliset sopimukset 1, 702 miljardin pesetan takaisinmaksusta, joka vastaa Fogasan SNIACE:n puolesta maksamia työntekijöiden erääntyneitä palkkoja:
TAULUKON PAIKKA
(13) Komission mielestä oli kyseenalaista, vastasivatko edellä mainittujen sopimusten ehdot markkinaolosuhteita.
IV KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET
(14) Huomautuksia saatiin yhdeltä jäsenvaltiolta (Yhdistynyt kuningaskunta), useilta yhteisön alueella toimivilta SNIACE:n kilpailijoilta sekä Kansainväliseltä raion- ja synteettikuitukomitealta (CIRFS). Baijerin osavaltion talous-, liikenne- ja teknologiaministeriö toimitti huomautuksensa kauan määräajan päättymisen jälkeen, joten kyseisiä huomautuksia ei voida ottaa huomioon tämän menettelyn yhteydessä.
(15) Viskoosikatkokuituja valmistava Säteri totesi havainneensa SNIACE:n harjoittavan hyvän kauppatavan vastaista kilpailua erityisesti Italiassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa ja Ranskassa. Laittoman tuen ansiosta SNIACE oli voinut hinnoitella tuotteensa 10-20 prosenttia Säterin tuotteita halvemmiksi. Viskoosikatkokuituja valmistava Svenska Rayon totesi SNIACE:n häirinneen viskoosikatkokuitumarkkinoita useiden vuosien ajan myymällä tuotteitaan keinotekoisen alhaisilla hinnoilla. Tämä oli vaikuttanut Svenska Rayonin toimintaan erityisesti Italian markkinoilla.
(16) Nylstar ilmaisi olevansa huolestunut SNIACE:n aiheuttamasta kilpailun vääristymisestä polyamiditekstiilifilamenttialalla, erityisesti Espanjan markkinoilla. Radici-yhtymään kuuluva Textil Finanz ilmaisi olevansa myös huolissaan SNIACE:lle myönnetyn laittoman tuen mahdollisista vaikutuksista polyamiditekstiilifilamenttilanka-alalla. Bemberg viittasi SNIACE:n harjoittamaan hyvän kauppatavan vastaiseen kilpailuun polyamiditekstiilifilamenttilanka-alalla erityisesti Italiassa, Saksassa, Isossa-Britanniassa, Espanjassa, Ranskassa ja Sveitsissä, koska SNIACE:n lankojen hinnat eivät vastaa nykyisiä markkinaolosuhteita, mistä aiheutuu myyntitappioita ja sopimusten menetyksiä.
(17) Courtaulds plc, Euroopan toiseksi suurin viskoosikatkokuidun tuottaja, viittasi alalla vallitsevaan ylikapasiteettiin sekä kapasiteetin supistamiseksi ja kustannusten vähentämiseksi viimeisen kymmenen vuoden aikana toteuttamiinsa toimiin, jotka olivat aiheuttaneet työpaikkojen menetyksiä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa ja Ranskassa. Se totesi, että tekstiiliteollisuusyritysten siirtyminen alhaisempien kustannusten maihin oli vähentänyt pitkällä aikavälillä kuitujen teollista käyttöä Euroopassa 1,5-2 prosenttia vuodessa. Kyseisen käytön oli korvannut lankojen, kankaiden ja vaatteiden tuonti lähinnä Aasiasta ja Intiasta. Tämän seurauksena kapasiteetti oli Euroopassa vähentynyt 687000 tonnista vuonna 1980 355000 tonniin vuonna 1998. Pelkästään Courtaulds oli vähentänyt kapasiteettia 195000 tonnilla viimeisten 20 vuoden aikana, vuonna 1997 Grimsbyn toimipaikassa toteutettu 30000 tonnin vähennys mukaan luettuna. Courtauldsin mielestä kauppaa koskevat tiedot osoittivat selvästi, että SNIACE hinnoitteli tuotteensa kilpailijoitaan halvemmiksi. Se totesi, että SNIACE:n hinnat Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa, Italiassa, Espanjassa, Ranskassa ja Belgiassa olivat ainakin 20 prosenttia Courtauldsin keskihintoja halvemmat. Lisäksi se arveli, että SNIACE:n tehdas on kokonsa puolesta kannattamaton.
(18) Lenzing AG:tä edustava asianajotoimisto, jonka alkuperäinen kantelu oli johtanut menettelyn aloittamiseen, toisti näkemyksensä, jonka mukaan kyseessä oli useita laittomia ja yhteismarkkinoille soveltumattomia tukimuotoja. Se korosti erityisesti, että kyseiset toimenpiteet olivat harkinnanvaraisia eivätkä yleisiä, kuten Espanjan hallitus väitti. Lisäksi se toisti näkemyksensä, jonka mukaan SNIACE oli tukitoimenpiteiden avulla pidetty keinotekoisesti hengissä.
(19) CIRFS totesi edustavansa Euroopan tekokuituteollisuutta. Sen jäseniä ovat 92 prosenttia viskoosikatkokuidun tuottajista ja 76 prosenttia polyamiditekstiilifilamenttilankojen tuottajista (kaksi tärkeintä SNIACE:n valmistamaa kuitutyyppiä). Sen mielestä komission oli syytä soveltaa valtiontukisääntöjä tiukasti. Se korosti, että yhteisön viskoosikatkokuitumarkkinat ovat kypsät markkinat, joilla kulutus pitkällä aikavälillä laskee. Se ennusti kulutuksen laskevan edelleen seitsemän prosenttia vuoteen 2002 mennessä. Eurooppalaiset valmistajat vähentävät edelleen kapasiteettia saadakseen sen vastaamaan paremmin kysyntää. Lisäksi kapasiteetin käyttöaste oli epätyydyttävä ottaen huomioon alan pääomavaltaisuuden: noin 81 prosenttia vuonna 1996 ja noin 84 prosenttia vuonna 1997. Viskoosikatkokuidun tuottajien tavoitteena oli tavallisesti vähintään 90 prosentin käyttöaste kohtuullisen pääomatuoton saavuttamiseksi. Se arveli, että vuonna 1997 kaikki viisi Euroopan yhteisön tuottajaa olivat harjoittaneet tappiollista viskoosintuotantoa. CIRFS totesi, että myös polyamiditekstiilifilamenttilanka-alalla pitkän aikavälin suuntaus oli laskeva: Markkinalähtöinen järkeistämis- ja rakenneuudistusprosessi, jolla kapasiteetti pyrittiin saamaan paremmin kysyntää vastaavaksi, johti vähitellen kapasiteetin supistumiseen yhteisössä. Kapasiteetin käyttöaste oli edelleen alle 90 prosenttia eli tyydyttävään tuottavuuteen vaadittavan tason alapuolella.
(20) Yhdistyneen kuningaskunnan edustusto Euroopan unionissa yhtyi näkemykseen, jonka mukaan tuen avulla SNIACE:a oli autettu jatkamaan toimintaansa, mikä johtaa väistämättä työttömyyteen muualla Euroopassa ottaen huomioon synteettikuituteollisuudessa vallitseva ylikapasiteetti.
(21) Lisäksi Lenzing ja Courtaulds ilmaisivat olevansa sanomalehtiartikkeleiden perusteella huolissaan siitä, että valtion säästöpankki Caja de Cantabria oli myöntänyt SNIACE:lle uutta tukea tuotto-osuuden sisältävän 2000 miljoonan pesetan suuruisen lainan muodossa, joka ei vastannut tavanomaisia markkinaolosuhteita.
V ESPANJAN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(22) Yleisesti Espanjan hallitus toisti näkemyksensä, jotka se oli esittänyt ennen menettelyn aloittamista, erityisen sen että asiaan liittyvät eri viranomaiset olivat noudattaneet Espanjan lain mukaisia, verovelkoja ja maksamattomia sosiaaliturvamaksuja koskevia tavanomaisia menettelyjä eivätkä olleet millään tavalla suosineet kyseistä yritystä.
SNIACE on jättänyt ympäristöverot maksamatta vuodesta 1987 alkaen
(23) Espanjan hallitus totesi, että vesiviranomainen (Confederación Hidrográfica del Norte) alkoi vesilain (2 päivänä elokuuta 1985 annettu laki 29/1985) ja sen toimeenpanomääräysten mukaisesti vuonna 1988 arvioida niiden jäteverojen määrää, jotka vuoden 1987 ja sitä seuraavien vuosien päästöjen perusteella kannettaisiin yksityishenkilöiltä ja yrityksiltä, jotka laskevat jätevesiä vastuullaan olevalle valuma-alueelle. Se julkaisi vuonna 1988 SNIACE:a koskevan arvion n:o 282/1988, jossa yritykseltä kannettavien verojen määräksi saatiin 210 miljoonaa pesetaa sen tuotantoprosesseista vuonna 1987 aiheutuneiden jätevesipäästöjen perusteella.
(24) Yritys teki Asturian alueen taloudellis-hallinnolliselle tuomioistuimelle (jäljempänä "TEARA") kyseistä arviota koskevan taloudellis-hallinnollisen valituksen, jossa se asetti arvion laillisuuden kyseenalaiseksi.
(25) Asetuksella 1999/1981 20 päivänä elokuuta 1981 hyväksyttyjen ja vuonna 1988 voimassa olleiden taloudellis-hallinnollisiin valituksiin sovellettavien menettelytapasääntöjen 81 artiklassa määrätään, että kyseenalaiseksi asetettujen päätösten täytäntöönpanoa on lykättävä, mikäli valituksentekijä esittää taloustuomioistuimelle pankkitakauksen, joka kattaa velkojen maksun. Kyseisen määräyksen mukaisesti SNIACE esitti TEARA:lle Banco Español de Créditon myöntämän 210 miljoonan pesetan takauksen; joka koski arviota n:o 282/1988. TEARA piti takausta riittävänä ja lykkäsi veroarvion täytäntöönpanoa, kunnes valitusta koskeva päätös olisi tehty. Lopulta se päätti hyväksyä SNIACE:n valituksen, kumota veroarvion seuraukset sekä palauttaa yrityksen esittämän pankkitakauksen. Vesiviranomainen ei hyväksynyt kyseistä päätöstä ja jätti muutoksenhakemuksen ylemmälle taloudellis-hallinnolliselle tuomioistuimelle (jäljempänä "TEAC").
(26) Vuonna 1989 vesiviranomainen julkaisi vuotta 1988 koskevan arvion, jossa SNIACE:n verovelaksi kyseisenä vuonna määriteltiin 315 miljoonaa pesetaa (arvio n:o 271/89), ja edellisvuoden verotuksen tapaan SNIACE teki TEARA:lle valituksen ja esitti Banco Español de Créditon myöntämän takauksen, minkä seurauksena täytäntöönpanoa lykättiin edellä mainittujen menettelytapasääntöjen mukaisesti. TEARA hyväksyi SNIACE:n valituksen samoin oikeudellisin perustein, kumosi veroarvion n:o 271/89 ja edellisen tapauksen tapaan palautti SNIACE:n esittämän pankkitakauksen. Vesiviranomainen puolestaan jätti kyseistä toista päätöstä koskevan muutoksenhakemuksen TEAC:lle.
(27) TEAC yhdisti kyseiset kaksi muutoksenhakemusta ja teki 28 päivänä marraskuuta 1990 niitä koskevan yhteisen päätöksen, jossa hyväksyttiin ja vahvistettiin vuosia 1987 ja 1988 koskevien arvioiden (arviot n:o 282/88 ja 271/89) laillisuus. Koska pankkitakaukset oli palautettu SNIACE:lle TEARA:n aiempien päätösten mukaisesti, vesiviranomainen luovutti kyseiset kaksi arviota valtion verovirastolle (Agencia Tributaria del Estado) pakkoperintää varten.
(28) Huhtikuussa 1990 julkaistiin SNIACE:a koskeva jäteveroarvio n:o 421/90, jossa verovelaksi vuonna 1989 määriteltiin 525 miljoonaa pesetaa ja josta se vuosia 1987 ja 1988 koskevien arvioiden tapaan teki TEARA:lle valituksen ja esitti Banco Español de Créditon myöntämän takauksen.
(29) Tällä kertaa (8 päivänä maaliskuuta 1991) TEARA päätti TEAC:n 28 päivänä marraskuuta 1990 tekemän päätöksen perusteella hylätä yrityksen valituksen, vahvistaa arvion n:o 421/90 laillisuuden ja pitää itsellään pankkitakauksen, kunnes SNIACE:n jättämästä muutoksenhakemusta olisi tehty päätös. Koska TEARA piti itsellään sille esitetyn pankkitakauksen ja kun tuomioistuin oli hylännyt SNIACE:n muutoksenhakemuksen, Banco Español de Crédito siirsi vesiviranomaiselle takauksen kattamat 525 miljoonaa pesetaa sekä viivästyskorot.
(30) Espanjan hallitus korosti, että asetuksella 1999/1981 20 päivänä elokuuta 1981 hyväksytyissä taloudellis-hallinnollisiin valituksiin sovellettavissa menettelytapasäännöissä jätetään takauksen esittäminen valituksentekijän harkintaan; takauksesta on se hyöty, että kun se on hyväksytty, kyseenalaiseksi asetetun päätöksen täytäntöönpanoa lykätään, kunnes tuomioistuin on tehnyt valituksesta päätöksen.
(31) Espanjan hallituksen mielestä SNIACE:n oli kyseisessä tilanteessa oikeudelliselta kannalta järkevää esittää pankkitakaukset kyseenalaistaessaan vuosina 1988, 1989 ja 1990 annetut jäteveroarviot, koska arvioiden laillisuudesta ei ollut olemassa yhtenäistä käsitystä. Voidaan kuitenkin olettaa, että SNIACE:n olisi ollut vaikeaa taivutella pankkeja myöntämään takauksia sellaisten valitusten varalta, jotka todennäköisesti hylättäisiin, sen jälkeen kun TEAC päätti 28 päivänä marraskuuta 1990, että arviot olivat laillisia ja vesiviranomainen oli vaatinut maksettavaksi arviota n:o 421/90 koskevan takauksen (jonka arvo oli 525 miljoonaa pesetaa sekä korot), joka oli ainoa takaajalta perittävissä oleva takaus, koska kuten edellä todettiin, TEARA oli palauttanut vuosia 1987 ja 1988 koskevat takaukset.
(32) Tämän vuoksi vuodesta 1991 lähtien julkaistuihin arvioihin ei liitetty takausta eikä perintämenettelyä lykätty, vaikka TEARA:lle jätettiinkin niitä koskevat valitukset; vapaaehtoisen maksuajan päätyttyä kutakin tapausta koskevat arviot luovutettiin valtion verovirastolle pakkoperintää varten.
(33) Espanjan viranomaisten mukaan SNIACE:lle on kertynyt velkaa seuraavasti (pesetoina):
TAULUKON PAIKKA
(34) Viivästyskorko on laskettu 1 päivään maaliskuuta 1998 asti. Korko lasketaan kunkin vuoden virallisen korkokannan mukaan maksun eräpäivästä lukien; korko on maksettava velan takaisinmaksun yhteydessä.
(35) Kaikki SNIACE:n maksettavana olleista ja valtion veroviraston perittäväksi annetuista jätehuoltoveroista aiheutuvat velat ovat nyt pakkoperintämenettelyn kohteena yleisten perintämääräysten III osan mukaisesti (20 päivänä joulukuuta 1990 annettu kuninkaallinen asetus 1684/1990 sellaisena kuin se on muutettuna 24 päivänä maaliskuuta 1995 annetulla kuninkaallisella asetuksella 448/1995).
(36) Maksuja koskevassa pakkoperintämenettelyssä on nyt edetty ulosmittausvaiheeseen (embargo). Tämä tarkoittaa sitä, että on toteutettu velallisen tavaroihin ja omistusoikeuksiin liittyviä ulosmittaustoimenpiteitä, joilla pyritään saamaan perityksi kokonaisvelan suuruinen määrä.
(37) Rahasummien ja lyhytaikaisten luottojen ulosmittauksesta saadut varat on jo käytetty velkojen maksuun ja ne sisältyvät edellä olevan velkataulukon sarakkeeseen "Peritty". Pakkoperintämenettelyn seuraava vaihe on pakkotäytäntö, joka toteutetaan huutokauppaamalla julkisesti kiinteää omaisuutta, SNIACE:lle kuuluva ja ulosmittauksen kohteena oleva tehdas koneineen ja laitteineen mukaan luettuna.
(38) Espanjan viranomaiset ovat todenneet, että SNIACE:lta ulosmitattua kiinteää omaisuutta koskeva pakkotäytäntö aiheuttaa sekä yrityksen tilanteesta että ulosmitatun omaisuuden luonteesta johtuvia ongelmia:
a) Tontti, jolla ulosmitattu tehdas, koneet ja laitteet sijaitsevat, on virallisesti luokiteltu teollisuuden käyttöön tarkoitetuksi kiinteistöksi, ja sekä tehdas että koneet ja laitteet on suunniteltu SNIACE:n toimintaa varten. Tämän vuoksi myyntimahdollisuudet ovat hyvin rajoitetut, koska kiinteistöä voidaan käyttää ainoastaan teollisiin tarkoituksiin ja koska tehtaan muuntaminen muuhun toimintaan sopivaksi tulisi liian kalliiksi. Lisäksi kiinteistöön on tehty useiden pankkien kanssa yli 5000 miljoonan pesetan arvoiset kiinnitykset sen seurauksena, että SNIACE:lle myönnettiin liiketaloudellisia lainoja ennen jätehuoltoverovelkojen takaisinmaksua koskevien menettelyjen aloittamista. Kyseiset kiinnitykset, jotka tehtiin ennen ulosmittausta, pysyisivät voimassa, jos kiinteä omaisuus myytäisiin, mikä pienentää myyntimahdollisuuksia merkittävästi.
b) SNIACE:n kauppa käy hyvin ja sillä on paljon työntekijöitä. Tehtaan, koneiden ja laitteiden myyminen merkitsisi erittäin todennäköisesti tuotannon lopettamista ja yrityksen sulkemista. Tämä puolestaan johtaisi uusiin velkoihin maksamattomien palkkojen ja työsopimusten mitätöimisestä maksettavien korvausten vuoksi. Vaikka SNIACE:n kiinteälle omaisuudelle löytyisikin ostaja, myyntivoitto käytettäisiin palkkaluottojen maksamiseen, koska ne ovat Espanjan säädösten mukaan ensisijaisia veroviranomaisille maksettaviin määriin nähden.
c) Yrityksen kiinteän omaisuuden ulosmittaukseen johtaneet velat ovat parhaillaan useiden hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen kohteena eivätkä siten ole yksiselitteisiä. Vaikka pakkotäytäntöä ei ole lykätty, koska SNIACE ei ole esittänyt tuomioistuimille takausta, veroviranomaisten on ainakin toimittava varovaisesti ennen kiinteän omaisuuden myyntiin ryhtymistä, sillä kyseessä on peruuttamaton toimenpide, joka voidaan mitätöidä, jos tuomioistuimet tekevät SNIACE:n kannalta myönteisen päätöksen. Varovaisuus onkin tähän asti ollut tyypillistä tämänkaltaisiin tapauksiin liittyvässä hallinnollisessa toiminnassa. Veronmaksajien oikeuksia ja velvollisuuksia koskevassa, 26 päivänä helmikuuta 1998 annetussa laissa käsitellään nimenomaan tätä seikkaa ja osoitetaan jälleen kerran, kuinka harkiten veroviranomaisten olisi toimittava tehdessään peruuttamattomia päätöksiä sellaisista veroveloista, joita ei ole tarkkaan määritelty. Tällä säännöllä, joka tuli voimaan 19 päivänä maaliskuuta 1998, annetaan veroviranomaisille valtuudet myydä ulosmitattua omaisuutta vain silloin kun ulosmittauksen perusteena olevan velan maksu on taattu. Verovelan maksun varmistamiseksi toteutettujen valtion veroviraston toimenpiteiden osalta Espanjan viranomaiset korostavat, että tässä tapauksessa valtion verovirasto on toteuttanut kaikki lain mahdollistamat toimenpiteet. Luotot ja omistusoikeudet on ulosmitattu, samoin tehdas sekä yrityksen toiminnassa käytetyt koneet ja laitteet.
(39) Espanjan viranomaisten mukaan velan perimää koskevan pakkokäytäntömenettelyn aikana ilmenneet ongelmat ovat johtaneet keskusteluihin yrityksen ja SNIACE:n maksamatta jättämien jätehuoltoverojen perimisestä vastaavan vesiviranomaisen välillä; keskusteluilla on pyritty löytämään verovelan maksulle neuvotteluratkaisu yleisten perintämääräysten lykättyjä maksuja ja erissä suoritettuja maksuja koskevien sääntöjen mukaisesti. Parhaillaan keskustellaan erissä suoritettavien maksujen ehdoista ja SNIACE:lta edellytettävistä takuista.
(40) Espanjan viranomaiset korostivat, että vaikka yrityksen kanssa keskustellaan maksujen suorittamisesta erissä, tätä vaihtoehtoa ei välttämättä toteuteta; keskustelujen lopputulos riippuu asian kannalta merkityksellisistä, varsinkin takauksia koskevista oikeudellisista vaatimuksista.
Sosiaaliturvamaksut on jätetty maksamatta vuodesta 1991 alkaen
(41) Espanjan hallitus totesi, että maksamatta jätetyistä sosiaaliturvamaksuista muodostuvasta velasta oli tehty kuninkaallisella asetuksella 1637/1995 6 päivänä lokakuuta 1995 hyväksyttyjen sosiaaliturvamaksujen kantoa koskevien yleisten määräysten 40 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen (Espanjan valtion virallinen lehti 24.10.1995) mukainen uusi velkajärjestelysopimus: 30 päivänä syyskuuta 1997 päivätty sopimus, joka koskee helmikuun 1991 ja helmikuun 1997 välisenä aikana syntyneen yhteensä 3510387323 pesetan suuruisen velan uudelleenjärjestelyä sekä 615056349 pesetan suuruisia lisämaksuja ja jossa määritellään 120 kuukausierän ehdot, joiden mukaan kahtena ensimmäisenä vuotena maksetaan 7,5 prosentin lakisääteinen korko ja sen jälkeen velka maksetaan vuotuisen koron noustessa kolmannesta vuodesta kymmenenteen vuoteen seuraavasti: 5, 5, 10, 10, 15, 15, 20 ja 20 prosenttia.
(42) Huhtikuuhun 1998 mennessä SNIACE oli maksanut sosiaaliturvamaksuja 216118863 pesetan arvosta uuden maksujenlykkäyssopimuksen mukaisesti.
(43) Espanjan hallitus totesi, että kyseeseen uuteen velanmaksun lykkäykseen sisältyy edellä mainitussa 8 päivänä maaliskuuta 1996 tehdyssä ja 7 päivänä toukokuuta 1996 myönnetyllä lykkäyksellä muutetussa sopimuksessa tarkoitettu velka; kyseinen sopimus julistettiin mitättömäksi maksuaikataulun mukaisten erien maksamatta jättämisen vuoksi, koska yritys ei ollut suorittanut vastaavia summia.
(44) Espanjan hallitus toisti, että yleinen sosiaaliturvavirasto oli noudattanut voimassa olevia sääntöjä ja määräyksiä eikä sen voida katsoa toimillaan myöntäneen valtiontukea. Kyseisiä sääntöjä ja määräyksiä sovelletaan yleisesti kaikkiin asetetut edellytykset täyttäviin yrityksiin eivätkä ne koske tiettyjä yrityksiä tai toimitiloja. Sosiaaliturvaviranomaiset olivat noudattaneet sosiaaliturvamaksujen perintää koskevissa yleisissä määräyksissä määrättyä menettelyä toteuttaessaan SNIACE:en kohdistuvia perintätoimia.
(45) Espanjan hallitus korosti, että velanmaksun lykkäys on sallittu yleisenä toimenpiteenä eikä päätös perustu viranomaisten harkintavaltaan. Lykkäystä koskevasta menettelystä määrätään sosiaaliturvamaksujen kantoa koskevien kuninkaallisella asetuksella 1637/1995 6 päivänä lokakuuta 1995 hyväksyttyjen yleisten määräysten 40, 41, 42 ja 43 artiklassa. Kyseisten määräysten mukaan maksamattomista sosiaaliturvamaksuista muodostuvaa velkaa voidaan velallisen pyynnöstä lykätä tai se voidaan maksaa erissä, jos velallisen taloudellinen tilanne estää häntä maksamasta velkaansa (40 artikla). Toisin sanoen lykkäys myönnetään, jos yritys sitä pyytää ja jos yritys täyttää määräyksissä asetetut edellytykset. Lykkäyspäätökset ovat sosiaaliturvajärjestelmään liittyvien velkojen perinnän kannalta myönteisiä, sillä muunlainen menettely johtaisi kyseisen yrityksen sulkemiseen, jolloin velan takaisinmaksusta ei olisi minkäänlaisia takeita.
(46) Espanjan hallitus totesi lisäksi, että taatakseen velanmaksun yritys tarjoutui tekemään Torrelavegan kaupungissa sijaitsevaan tehtaaseen sekä sen koneisiin ja laitteisiin ensimmäisen kiinnityksen, jonka saajina olivat yleinen sosiaaliturvavirasto ja palkkatakuurahasto Fogasa yhdessä. American Appraisal España SA:n 31 päivänä joulukuuta 1996 tekemän arvion mukaan kyseisen omaisuuden reaaliarvo oli 25580000000 pesetaa. Koska vakuuden täyden oikeusvaikutuksen varmistamiseksi tarvittavat toimenpiteet olivat hyvin monimutkaisia ja vaivalloisia, SNIACE pyysi jatkamaan takauksen esittämiselle asetettua määräaikaa. Yleisen sosiaaliturvaviraston pääjohtaja hyväksyi 19 päivänä joulukuuta 1997 määräajan pidennyksen 22 päivänä helmikuuta 1996 annetun määräyksen 21 artiklan mukaisesti korkeintaan kuudeksi kuukaudeksi, minä aikana yleisen sosiaaliturvaviraston julkaisemia takavarikointipäätöksiä ei pantaisi täytäntöön.
(47) Koska edellä mainituista ongelmista ei päästy eroon eikä yritys kyennyt määrittelemään täsmällisesti viimeisen maksuerän suorituspäivää pidennetyn määräajan kuluessa, yritys pyysi "vakuuden korvaamista" sen varmistamiseksi, että takavarikointipäätöksiä ei pantaisi täytäntöön. Espanjan viranomaisten mukaan parhaillaan tutkitaan, kattaisiko uusi vakuus lykätyn velan riittävässä määrin.
(48) Espanjan viranomaisten mielestä lykkäystä ei voida pitää yritykselle myönnettynä valtiontukena, koska velanmaksuehdot, lykkäyksen myöntämispäivänä voimassa olleen korkokannan mukaisesti perittävä korko mukaan luettuna, ovat Espanjan lainsäädäntöön sisältyvien yleisesti sovellettavien ja pakollisten sääntöjen mukaisia.
(49) Espanjan viranomaiset katsoivat kuitenkin 24 päivänä kesäkuuta 1998 päivätyssä kirjeessä, että niiden kanta ei ollut ristiriidassa kantelijan näkemyksen kanssa, jonka mukaan velan lykkäys on tapauskohtaisen tutkinnan jälkeen toteutettava. harkinnanvarainen valtion toimenpide; vaikka ne myöntävätkin, että yleistä sosiaaliturvaa koskevan lain 20 artiklassa käytetään sanaa "podrán" (voi) viitattaessa viranomaisen valtuuksiin myöntää lykkäystä maksamattomista sosiaaliturvamaksuista muodostuvan velan maksamiseen, viranomaisella voitaisiin katsoa olevan Espanjan viranomaisten näkemyksen mukaisesti harkintavaltaa ainoastaan tulkitsemalla artiklaa täysin kirjaimellisesti. Espanjan viranomaisten mielestä harkinnanvarainen ei tarkoita mielivaltaista, jolloin lakia sovellettaisiin samanlaisiin tilanteisiin ennalta arvaamattomasti ja epäyhtenäisesti. Todellisuudessa yritykset pyytävät lykkäystä, koska niiden taloudellinen tilanne estää niitä maksamasta velkojaan, ja mikäli ne täyttävät voimassa olevan lainsäädännön mukaiset edellytykset (mikä tietenkin merkitsee tapauskohtaista tutkimista), niille myönnetään lykkäys. Tässä yhteydessä Espanjan viranomaiset pitävät kyseistä toimenpidettä yleisenä käytäntönä ja katsovat, että kaikkiin tapauksiin sovelletaan samoja arviointiperusteita.
(50) Lopuksi Espanjan hallitus toteaa olevansa edelleen sitä mieltä, että lykkäysten myöntämisellä suojellaan sosiaaliturvajärjestelmää velkojen perinnän osalta paremmin kuin muilla toimenpiteillä, jotka johtaisivat yritysten sulkemiseen, jolloin olisi täysin mahdotonta periä kaikkia velkoja tai edes suurinta osaa veloista. Tämän vuoksi etusijalle asetetaan menetelmä, joka on sosiaaliturvajärjestelmän kannalta kaikkein edullisin.
Lailla 7/93 hyväksytty yhteensä miljardin pesetan takaus
(51) Espanjan hallitus piti kiinni näkemyksestään, jonka mukaan kyseessä ei ole tuki, koska lainan takausta ei koskaan virallistettu. Se toisti, että 16 päivänä syyskuuta 1993 annetun lain n:o 7/1993 2 artiklassa ainoastaan annetaan aluehallitukselle valtuudet myöntää SNIACE:lle miljardin pesetan takaus. Tätä ei kuitenkaan toteutettu, koska laissa asetettiin tiukat edellytykset, jotka oli täytettävä, jotta aluehallitus voisi myöntää takauksen, ja jotka eivät toistaiseksi olleet täyttyneet. Näin ollen takausta ei ollut myönnetty eikä pantu täytäntöön. Sitä paitsi yritys ei ollut edes pyytänyt sitä. Espanjan hallitus toisti, että ennen takauksen mahdollista virallistamista se ilmoittaisi asiasta etukäteen Euroopan komissiolle.
(52) Espanjan hallitus lisäsi, että Espanjan yksityisoikeudessa (kauppaoikeudellisen säädöskokoelman 440 artikla ja siviilioikeudellisen säädöskokoelman 1822-1856 artikla) takaus määritellään muodolliseksi liiketoimeksi: jos takausasiakirjaa ei toimiteta sille, jonka on määrä ottaa vastuulleen riski, takausta ei ole olemassa eikä sillä luoda mitään oikeuksia eikä velvollisuuksia. Takaus on enemmän kuin vain aikomuksen ilmaus. Jotta kyseessä oleva takaus pantaisiin täytäntöön, seuraavien edellytysten on täytyttävä:
a) lain 7/1993 määräysten noudattamista koskeva vahvistus;
b) laadittavaa takausasiakirjaa koskeva oikeudellinen lausunto;
c) yleinen tilintarkastuskertomus;
d) aluehallituksen talous- ja veroministerin myöntämää takausta koskeva ehdotus;
e) takausta koskeva aluehallituksen hyväksyntä;
f) takausasiakirjan laatiminen.
Rakennettavaksi suunnitellun jätteenkäsittelylaitoksen rahoitusjärjestelyt
(53) Espanjan hallitus totesi, että käsittelylaitoksen rakentamista suunnitellaan osana Besaya-joen yhteistä vedenkäsittelysuunnitelmaa eikä ainoastaan SNIACE:n käyttöön, mutta että hanke on vasta suunnitteluvaiheessa.
(54) Yritys on jo toteuttanut toimenpiteitä jätteenkäsittelylaitoksen käyttöön ottamiseksi. Yrityksen Besaya-jokeen laskemien päästöjen käsittely liittyy Saja-Besaya-altaan puhdistamista koskevan yleissuunnitelman mukaisesti toteutettuihin toimenpiteisiin; kyseinen allas on julistettu kansalliseksi suojelukohteeksi ja se on parhaillaan teknisen arvioinnin kohteena. Ennen tämän vaiheen loppuun saattamista on mahdotonta määritellä, millaisia toimenpiteitä lopulta edellytetään päästöjä Besaya-jokeen laskevilta yrityksiltä.
(55) Saja-Besaya-altaan puhdistamista koskevan yleissuunnitelman mukaisesti toteutettujen teknisten tutkimusten perusteella teollisuusyritysten, SNIACE mukaan luettuna, on käsiteltävä itse jätevesipäästönsä niiden syntypaikassa, ja käsitellyt jätevedet voidaan laskea jätevesijärjestelmään noudattaen päästöjä koskevissa määräyksissä asetettuja enimmäismääriä, jolloin peritään sallitun ympäristökuormituksen mukaiset käyttömaksut. Ehdotus kaiken teollisuuden tuottaman jäteveden käsittelystä kunnalliseen jätevedenpuhdistamoon kuuluvassa erillisessä käsittelylaitoksessa on hylätty kyseisen vaihtoehdon monimutkaisuuden vuoksi.
(56) Espanjan viranomaiset lisäsivät 16 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyssä kirjeessä, että SNIACE oli jo aloittanut jätevedenpuhdistamoon liittyvät hankinnat ilman minkäänlaista julkista tukea ja näin ollen ei ole olemassa konkreettisia suunnitelmia tämäilkaltaisen tuen myöntämiseksi.
Torrelavegan kaupunginvaltuuston osittain peruuttamat 116 miljoonan pesetan velat
(57) Espanjan viranomaiset totesivat, että Torrelavegan kaupunginvaltuusto oli toiminut kaikin tavoin valtuuksiensa mukaisesti ja Espanjan lain mukaan mainitun veromäärän poistaminen ei ole sama kuin velan peruuttaminen.
(58) Torrelavegan kaupunginvaltuusto ei ollut osallistunut maksumenettelyn lykkäyksen osana lokakuussa 1996 tehtyyn velkojien sopimukseen vaan oli tehnyt erillisen, peruuttamista (quita) ja lykkäystä (espera) koskeviin Espanjan verosäädöksiin perustuvan erityissopimuksen, jolla se suostui samoihin myönnytyksiin kuin yksityiset velkojat. Toisin sanoen se suostui velkojien sopimuksessa määrättyyn velkamäärän vähentämiseen ja maksuajan pidennykseen sekä velan maksamiseen erissä viiden vuoden aikana, johon sisältyi velkojien sopimuksen mukainen maksuvapaa aika ja korkokanta. Erityissopimuksen allekirjoittamisella oli ainoastaan tarkoitus varmistaa, että SNIACE maksaa verovelkansa kaupungin viranomaisille, koska peruutetuille veloille ei ollut esitetty minkäänlaista takausta eikä käytettävissä ollut rasituksetonta omaisuutta. Sopimus oli kaikin puolin yleisen verolain 129 artiklan 4 kohdan mukainen.
(59) Espanjan viranomaisten mukaan Espanjan konkurssilainsäädännössä tehdään selkeä ero velan peruuttamisen sekä velan määrän vähentämisen ja maksuajan pidennyksen välillä. Velka voidaan peruuttaa vain lailla, jolloin kyseessä on yleensä katastrofitilanne, jonka vuoksi on tarkoituksenmukaista myöntää vapautus veroista. Velan määrää vähennetään ja maksuaikaa pidennetään vain velan tai ainakin sen osan takaisinsaamisen varmistamiseksi, ja kyseisiin keinoihin turvaudutaan vain konkurssimenettelyn yhteydessä, kun perintätoimet eivät ole mahdollisia, koska kiinnitysten velkojilla (Banco Español de Crédito) on kiistämätön etusija niillä olevan kiinteistöä ja rakennuksia koskevan panttioikeuden vuoksi, kuten tarkasteltavana olevassa tapauksessa.
(60) Espanjan viranomaiset toimittivat komissiolle jäljennöksen 15 päivänä joulukuuta 1997 tehdystä Torrelavegan kaupunginvaltuuston päätöksestä n:o 4358/97, jossa muun muassa todetaan, että SNIACE:n verovelka kyseisenä päivänä koostui 216245424 pesetan velkapääomasta ja 37523859 pesetan suuruisesta vuoden 1996 elinkeinoverosta, joihin voidaan lisätä lisämaksut ja lakisääteiset korot. Ulosottoteitse varmistettiin 10193800 pesetan takaisinsaaminen; ja noin 45000000 pesetan korvaus on odotettavissa; yleisen verolain 73 artiklan mukaan omaisuusverolla on erityisasema epäsuoran laillisen kiinnityksen tapauksessa.
(61) Espanjan viranomaiset korostivat, että velkojen vapauttaminen liittyy veroarvioihin, jotka eivät kuulu ensisijaisten vaateiden tai aiempien ulosmittausten piiriin ja jotka elinkeinoveron (Impuesto sobre Actividades Económicos, IAE) tapaan olisi voitu ja olisi pitänyt peruuttaa, koska ne perustuvat koko vuoden toimintaan (mikä ei ollut mahdollista vuosina 1995 ja 1996, jolloin yritys oli suljettu useita kuukausia):
TAULUKON PAIKKA
(62) Espanjan hallituksen mukaan 116 miljoonan pesetan suuruisesta velasta vapauttamista ei voida pitää välittömänä tai välillisenä tukena, koska kaupunginvaltuuston päätös tavallaan rajoittui niihin velkoihin, joita ei voitu periä ja joista osa (kuten vuosien 1995 ja 1996 elinkeinoveroa koskevat arviot ja lisämaksut pakkoperinnästä) on osittain peruutettava, koska arviointi suoritettiin vuoden täysimittaisen toiminnan perusteella, vaikka yritys ei toiminut juuri lainkaan vuosina 1995 ja 1996. Elinkeinovero on vero, jonka verokannan keskushallinto määrittää ja joka perustuu kokopäivätoimiseen elinkeinon harjoittamiseen. Espanjan hallitus perustaa siis näkemyksensä oletukseen täysilukuisesta henkilöstöstä ja täysimääräisestä energiankulutuksesta yrityksen normaalin toiminnan tason mukaisesti. Tosiasiallisesti tuotanto oli keskeytyksissä kyseisenä ajankohtana, ja kumpaakin vuotta koskevat määrät olisi peruutettava ilman eri toimenpiteitä.
(63) Näin ollen velkojen vapauttamisesta tehdyssä sopimuksessa mainittu kokonaismäärä, 100216447 pesetaa, vastasi niitä velkoja, joita ei voitu periä: elinkeinoveroa, jonka kannolle ei ollut perusteita, ja lisämaksuja, jotka olivat vapauttamisen kohteena olevaan tosiasialliseen verovelkaan liittyvä kirjanpitoerä, joten kyseistä erää voidaan pitää ainoastaan kirjanpidollisena tietona, jolla ei ole mitään käytännön vaikutuksia.
(64) Jäljelle jäävät määrät eli vesi- ja jätehuoltomaksut, perustuvat myös huomattavan virheellisiin laskelmiin, koska ainakin jätehuoltomaksu on laskettu täysimittaisen taloudellisen toiminnan perusteella, mikä ei pidä paikkaansa vuosien 1994, 1995 ja 1996 osalta. Kyseiset arviot korvataankin uusilla, todelliseen toiminnan tasoon perustuvilla arvioilla. Vuosien 1995 ja 1996 elinkeinoveroa koskevat arviot, arvoltaan 79497353 pesetaa, olivat siten täysin epärealistisia, ja ne on sen vuoksi peruutettava osittain.
(65) Loppua päätökseen sisältyvästä velasta ei voida periä lainkaan pakkoperintämenettelyin, koska sillä ei ole etuoikeusasemaa, ja kaupunginvaltuuston päätöksellä ei näin ollen käytännössä ole vaikutusta yritykseen, koska päätös koskee määriä, joita ei voida periä, sekä määriä, jotka oli peruutettava, koska yritys ei harjoittanut todellista taloudellista toimintaa.
(66) Espanjan viranomaiset päättelivät, että Torrelavegan kaupungin viranomaiset toimivat yksinkertaisesti suojellakseen taloudellisia etujaan tehokkaasti ja tekivät kaikkensa periäkseen takaisin SNIACE:n velan. Niiden toteuttamat toimenpiteet ovat olleet kaikilta osin lainmukaisia eikä niistä ole missään vaiheessa seurannut Torrelavegan kaupungin varojen vähenemistä; niihin ei myöskään voida katsoa sisältyvän välitöntä tai välillistä tukea SNIACE:lle, koska veloista vapauttaminen rajoittui määriin, joita ei tosiasiallisesti voitu periä takaisin useista eri syistä.
SNIACE:n ja palkkatakuurahasto Fogasan väliset sopimukset 1,702 miljardin pesetan takaisinmaksusta, joka vastaa Fogasan SNIACE:n puolesta maksamia työntekijöiden erääntyneitä palkkoja
(67) Espanjan hallitus toisti, että Fogasa maksaa konkurssin tehneiden tai muuten vakavissa vaikeuksissa olevien yhtiöiden työntekijöille suorittamatta olevat palkat ja palkanlisät. Kyseiset etuudet maksetaan työntekijöille eli palkkatakuuseen ovat oikeutettuja ainoastaan työntekijät eikä sen piiriin kuulu tuen tai lainojen myöntäminen yrityksille, joilla on palkkoihin liittyviä velkoja. Sopimuksia palkkatakuurahaston maksamien määrien takaisinmaksusta säännellään 20 päivänä elokuuta 1985 annetulla ministeriön määräyksellä, johon nimenomaisesti sisältyy palkkatakuurahaston mahdollisuus tehdä sopimus maksujen lykkäyksestä ja erissä maksamisesta noudattaen määräyksensä annettuja säännöksiä.
(68) Fogasa teki SNIACE:n kanssa kaksi takaisinmaksusopimusta 6 päivänä maaliskuuta 1985 annetun kuninkaallisen asetuksen 505/85 32 artiklan täytäntöönpanosta 20 päivänä elokuuta 1985 annetun määräyksen mukaisesti:
a) päivätty 5 päivänä marraskuuta 1993
Kokonaismäärä mukaan lukien korko: 1362708700 pesetaa
Maksuaika: kahdeksan vuotta
Maksuerien väli: kuusi kuukautta
Korkokanta: kymmenen prosenttia, joka oli täytäntöönpanosta 20 päivänä elokuuta 1985 annetun määräyksen mukainen lakisääteinen korko vuonna 1993
Vakuus: kiinnitys omaisuuteen
b) päivätty 31 päivänä lokakuuta 1995
Kokonaismäärä mukaan lukien korko: 339459878 pesetaa
Maksuaika: kahdeksan vuotta
Maksuerien väli: kuusi kuukautta
Korkokanta: yhdeksän prosenttia, joka oli täytäntöönpanosta 20 päivänä elokuuta 1985 annetun määräyksen mukainen lakisääteinen korko vuonna 1995
Vakuus: kiinnitys omaisuuteen
(69) Kesäkuuhun 1998 mennessä yritys oli maksanut kyseisten kahden sopimuksen mukaisesti 186963594 pesetaa.
(70) Espanjan viranomaisten mielestä sopimuksiin ei sisälly yleisen budjettilain tarkistetun toisinnon 81 artiklan määritelmän mukaista valtion myöntämää tukea tai avustusta, toisin sanoen julkisten varojen vapaata myöntämistä julkisille tai yksityisille henkilöille tai elimille yhteiskunnallisesti merkittävän toiminnan edistämiseksi tai yleishyödyllisen tavoitteen saavuttamiseksi taikka yleisemmin jonkinlaisena valtion talousarviosta tai jonkin itsehallintoelimen talousarviosta myönnettävänä ja maksettavana avustuksena tai tukena taikka kokonaan tai osittain Euroopan unionin varoin rahoitettuna avustuksena tai tukena. Pikemminkin kyseessä on luotto, johon kyseinen elin on oikeutettu yritysten osalta etuuksien saaneiden työntekijöiden oikeuksien ja toimien korvaamisen perusteella.
(71) Lopuksi Espanjan hallitus esitti, että kyseisiä sääntöjä ja määräyksiä sovelletaan yleensä kaikkiin asetetut edellytykset täyttäviin yrityksiin eivätkä ne koske ainoastaan tiettyjä yrityksiä tai toimialoja. Fogasa maksaa työntekijöille suorittamatta olevat määrät muttei suorita mitään maksuja kyseisille yrityksille, koska se on kiellettyä voimassa olevan lainsäädännön nojalla.
(72) Menettelyyn kuuluvien tutkimusten kohteena olevien kysymysten lisäksi Espanjan hallitus otti kantaa kolmansien esittämiin huomautuksiin, joiden mukaan ilmoitettuun Caja Cantabrian SNIACE:lle myöntämään 2000 miljoonan pesetan lainaan sisältyisi valtiontukea. Se kumosi väitteet ja totesi muun muassa, että Caja on yksityisoikeuden piiriin kuuluva luottolaitos, jonka on tehtävä investointipäätöksensä kannattavuus- ja vakavaraisuusperusteiden nojalla. Tässä vaiheessa käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio katsoo, että Caja Cantabrian myöntämä väitetty tuki ei kuulu menettelyn soveltamisalaan. Se pitää kuitenkin mahdollisena, että lainaan sisältyy tukea, ja pidättää itselleen oikeuden jatkaa asian tutkimusta tämän menettelyn ulkopuolella.
VI VÄITETYN TUEN ARVIOINTI
(73) Komission on ensin määriteltävä, sisältyykö menettelyn kohteena oleviin eri toimenpiteisiin EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio arvioi tilanteen seuraavasti.
(74) SNIACE on yksi yhteisön viidestä viskoosikuitujen valmistajasta. Sen tuotteilla käydään kauppaa jäsenvaltioiden välillä, ja valmistajien kesken käydään kilpailua. Viskoosikuiduilla (CN-koodi 5504 10 00 ) EU:n sisällä käytävän kaupan volyymi oli noin 101000 tonnia vuonna 1997. SNIACE:n toimiala on taantuva, minkä vuoksi jotkut sen kilpailijoista ovat järkeistäneet kapasiteettiaan. Kyseisten kuitujen tuotanto ETA:n alueella laski 760000 tonnista vuonna 1992 684000 tonniin vuonna 1997 (kymmenen prosentin lasku), ja kulutus laski 11 prosenttia kyseisenä ajanjaksona. Keskimääräinen kapasiteetin käyttöaste kyseisenä ajanjaksona oli noin 84 prosenttia, mikä on alhainen ottaen huomioon alan pääomavaltaisuus. Espanjan markkinoiden lisäksi SNIACE on perinteisesti toimittanut tuotteitaan Euroopan markkinoille, varsinkin Italiaan ja Ranskaan. Lisäksi SNIACE valmistaa synteettikuituja, tarkemmin sanottuna polyamidifilamenttilankaa. Kyseinen ala kärsii huomattavasta ylikapasiteetista, ja keskimääräinen kapasiteetin käyttöaste vuosina 1995-1997 oli vain 76 prosenttia.
SNIACE on jättänyt ympäristöverot maksamatta vuodesta 1987 alkaen
(75) Vuosien 1987-1995 ympäristöveroista, lisämaksuista ja koroista kertyneiden maksamattomien velkojen kokonaismäärä näytti 1 päivään maaliskuuta 1998 mennessä nousseen 6268766095 pesetaan (Espanjan viranomaisten ilmoittaman 6354149834 asemesta, jossa ei otettu huomioon vuosina 1987 ja 1988 jo kannettuja määriä). Kyseisten velkojen pakkoperintämenettely aloitettiin ilmeisesti noin kahdeksan vuotta sitten sen jälkeen, kun ylempi taloudellis-hallinnollinen tuomioistuin oli tehnyt vuosien 1987 ja 1988 arvioiden laillisuutta koskevan päätöksen 28 päivänä marraskuuta 1990. Kuten Espanjan viranomaiset itsekin myöntävät, pakkoperintämenettelyllä ei tässä tapauksessa ole lykkäävää vaikutusta, koska SNIACE ei ole esittänyt pankkitakausta kyseenalaiseksi asetettujen ympäristöveroarvioiden osalta (lukuun ottamatta vuoden 1988 arviota).
(76) Komissio myöntää kuitenkin, että Espanjan lain mukaan SNIACE:n velkojen perimisestä vastaava elin on veroviranomainen eikä vesiviranomainen (Confederación Hidrográfica del Norte). Kesäkuuhun 1998 mennessä oli peritty 85383739 pesetaa eli vain reilu prosentti kokonaissaatavista. Samanaikaisesti velan määrä, lakisääteisen korkokannan mukainen korko ja lisämaksut mukaan luettuina, kasvaa edelleen.
(77) Komissio toteaa, että velkojen perintä on osoittautunut vaikeaksi varsinkin siksi, että SNIACE:lla on taloudellisia ongelmia ja että SNIACE on kyseenalaistanut vuosiarviot oikeusteitse. Koska veroviranomainen ei ole toistaiseksi ryhtynyt pakkotäytäntöön, jolla se olisi mahdollisesti aiheuttanut yrityksen selvitystilan, se on saattanut toimia näin maksimoidakseen mahdollisuutensa saada takaisin ainakin osan maksamatta jätetyistä ympäristöveroista, mikä olisi muutoin ollut mahdotonta paremmassa etuoikeusasemassa olevien muiden velkojien vuoksi.
(78) Lopuksi voidaan todeta, että tässä vaiheessa komissio ei suorittamiensa tutkimusten perusteella voi päätellä, että ympäristöverojen maksamatta jättämiseen sisältyy selvästi valtiontukea. Ottaen huomioon monimutkaiset oikeudelliset seikat, jotka liittyvät viranomaisten SNIACE:lle mahdollisesti suomaan erityiskohteluun maksamattomien verojen perimättä jättämisen muodossa komissio aikoo lykätä tätä osatekijää koskevan päätöksen myöhemmäksi.
Sosiaaliturvamaksut on jätetty maksamatta vuodesta 1991 alkaen
(79) Komissio ei kiistä Espanjan viranomaisten esittämää väitettä, jonka mukaan sosiaaliturvavirasto on toiminut turvatakseen saatavansa. Komissio korostaa lisäksi, että se ei millään tavalla aseta kyseenalaiseksi Espanjan yleistä sosiaaliturvajärjestelmää.
(80) Espanjan viranomaiset ovat kuitenkin myöntäneet, että jos sosiaaliturvavirasto olisi ryhtynyt perimään saatavansa, seurauksena olisi ollut yrityksen sulkeminen. On siis ilmeistä, että sosiaaliturvaviraston suvaitsevaisuus usean vuoden ajan lykättyjä SNIACE:n sosiaaliturvamaksuja kohtaan merkitsi yritykselle huomattavaa etua.
(81) On myös ilmeistä, että voimassa olevissa sosiaaliturvaa koskevissa määräyksissä annetaan viranomaisille mahdollisuus käyttää harkintavaltaa käsitellessään yksittäisiä tapauksia, kuten tässä tapauksessa on tehtykin. Komissio korostaa, että nimenomaan sosiaaliturvaviraston harkintavallan laajuus tässä tapauksessa, joka koskee ilmeisen kannattamatonta yritystä, saa komission hylkäämään Espanjan viranomaisten väitteen, jonka mukaan sosiaaliturvaviraston SNIACE:n tapauksessa toteuttamat toimenpiteet ovat yleisiä toimenpiteitä(3).
(82) Vaikka sosiaaliturvavirasto onkin toiminut voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti, SNIACE:n velkojen käsittely lukuisin velkajärjestelysopimuksin ei näytä vastaavan vallitsevia markkinaolosuhteita. Komissiolla on ollut tapana käyttää vertailukohtana kyseisen jäsenvaltion vahvistetun viitekoron mukaista tiettynä ajankohtana noteerattua arvoa. Tällaista korkoa ei kuitenkaan vahvistettu Espanjan osalta ennen elokuuta 1996. Kun komissio on arvioinut aiemmissa tapauksissa(4), vastaako sosiaaliturvamaksuista muodostuvan velan uudelleenjärjestelyyn liittyvä korko vallitsevia markkinaolosuhteita, se onkin käyttänyt vertailukohtana vallitsevaa keskikorkoa, jonka Espanjan yksityiset pankit perivät yli kolmen vuoden lainoista. Espanjan keskuspankin julkaisemien tilastojen mukaan tässä tapauksessa yksityiset pankit perivät yli kolmen vuoden lainoista kyseisenä ajankohtana seuraavanlaiset keskikorot: 18,24 prosenttia vuonna 1991, 17,28 prosenttia vuonna 1992, 16,19 prosenttia vuonna 1993, 12,51 prosenttia vuonna 1994, 13,09 prosenttia vuonna 1995 ja 11,06 prosenttia vuonna 1996(5). Muutkaan velkajärjestelysopimusten ehdot, joiden mukaisesti velkapääoman ja korkojen maksu painottui laina-ajan lopulle (ilmeisesti yrityksen elpymisen helpottamiseksi), eivät vastaa tavanomaisten markkinaolosuhteiden mukaisia luottoja.
(83) Näin ollen on pääteltävä, että sopimuksiin sisältyi EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka oli laitonta, koska siitä ei ollut tehty komissiolle EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusta. On vaikeaa määritellä täsmällisesti laittoman tuen määrää, mutta tueksi voidaan katsoa ainakin taloudellinen etu, joka saatiin lainan myöntämishetkestä voimassa olleesta alennetusta korkokannasta.
Lailla 7/93 hyväksytty yhteensä miljardin pesetan takaus
(84) Vaikka onkin valitettavaa, että Espanjan viranomaiset eivät ilmoittaneet komissiolle Cantabrian aluehallituksen aikomuksesta antaa lupa kyseisen takauksen myöntämisen ottaen erityisesti huomioon, että yritys valmistaa muun muassa polyamidikuituja eli synteettikuituteollisuuden tukisäännöstön mukaisen valvonnan piiriin kuuluvia tuotteita, komissio katsoo, että aluehallitus ei itse myönnä takauksia ja että takauksen täytäntöönpano olisi edellyttänyt useita ylimääräisiä hallinnollisia toimenpiteitä. Lisäksi komission tiedossa ei ole seikkoja, jotka osoittaisivat SNIACE:n saaneen liiketaloudellista etua lain säätämisestä. Edellyttäen, että Espanjan hallitus ilmoittaa komissiolle etukäteen mahdollisista takauksen virallistamista koskevista ehdotuksista, komissio päättelee, että SNIACE:lle ei sinänsä suoda mitään erityistä etua lailla 7/93, johon ei näin ollen sisälly valtiontukea.
Rakennettavaksi suunnitellun jätteenkäsittelylaitoksen rahoitusjärjestelyt
(85) Komissio toteaa, että Espanjan hallituksen toimittamien tietojen perusteella Saja-Besaya-altaan puhdistamista koskevan alueellisen suunnitelman täytäntöönpano on teknisen arvioinnin vaiheessa, ja vasta tämän vaiheen jälkeen tiedetään, mitä toimenpiteitä on lopulta toteuttava yritysten (SNIACE mukaan luettuna) Besaya jokeen laskemien päästöjen osalta. Komissio ottaa myös huomioon Espanjan hallituksen ilmoituksen, jonka mukaan SNIACE on jo toteuttanut toimenpiteitä jätevedenpuhdistamon käyttöön ottamiseksi ilman minkäänlaista julkista tukea eikä julkista tukea myöskään ole suunnitteilla. Näin ollen komissio ei ole tutkimuksissaan voinut todeta tuen osatekijöiden olemassaoloa.
Torrelavegan kaupunginvaltuuston osittain peruuttamat 116 miljoonan pesetan velat
(86) Torrelavegan kaupunginvaltuusto näyttää Espanjan hallituksen toimittamien tietojen perusteella pyrkineen varmistamaan, että se saa SNIACE:lta kaikki ne saatavansa, jotka se voi laillisesti periä Espanjan lain nojalla. Komissio on lisäksi tutkinut, onko julkisen velkojan toiminta tässä tapauksessa perustunut pyrkimykseen maksimoida mahdollisuudet periä maksamattomat verot ja vastasivatko julkisen velkojan toteuttamat toimenpiteet yksityisten velkojien toimia. Kuten komissio myönsi menettelyä aloittaessaan, jolloin se ei hyväksynyt osana maksumenettelyn lykkäystä lokakuussa 1996 tehtyä velkojien sopimusta (jossa muun muassa määrättiin, että 40 prosenttia velasta muunnetaan osakkeiksi), viranomaiset kykenivät periaatteessa turvaamaan kaikki saatavansa. Lisäksi komissio myöntää, että Torrelavegan kaupunginvaltuuston ja SNIACE:n välinen erillinen sopimus, joka oli käytännössä samansisältöinen kuin velkojien sopimus, ei näytä tuoneen SNIACE:lle yhtään suopeampaa kohtelua kuin yksityisten velkojien sopimus. Veloista vapauttaminen päinvastoin rajoittui lähinnä määriin, joita ei voitu periä takaisin varsinkin sen vuoksi, että yritys ei juurikaan harjoittanut taloudellista toimintaa vuosina 1995 ja 1996, joten erääntyneet määrät on arvioitava uudelleen, vaikka komissiolle ei vielä olekaan toimitettu yksityiskohtaisia tietoja muutetuista arvioista.
(87) Näin ollen komissio katsoo käytettävissä olevien tietojen perusteella, että SNIACE ei ole hyötynyt kohtuuttomasti menettelyn soveltamisalaan kuuluvista Torrelavegan kaupungin viranomaisten toimenpiteistä eivätkä toimenpiteet johda velkojen peruuttamiseen, joten kyseessä ei siis ole valtiontuki.
SNIACE:n ja palkkatakuurahasto Fogasan väliset sopimukset 1,702 miljardin pesetan takaisinmaksusta, joka vastaa Fogasan SNIACE:n puolesta maksamia työntekijöiden erääntyneitä palkkoja
(88) Komissio toistaa menettelyn aloittamisen yhteydessä esittämänsä näkemyksen, jonka mukaan se ei vastusta Fogasan toimintaa, mikäli Fogasa maksaa määräystensä mukaisesti yrityksen puolesta SNIACE:n työntekijöille näiden lailliset saatavansa, joita nämä eivät olisi muuten saaneet. Komission vakiintuneen käytännön mukaisesti harkinnanvaraista valtion osallistumista näiden kustannusten rahoitukseen on pidettävä tukena eikä yleisenä toimenpiteenä, jos yritys hyötyy siitä taloudellisesti riippumatta siitä, suoritetaanko maksut suoraan yritykselle vai jaetaanko ne työntekijöille jonkin valtiollisen toimielimen välityksellä.
(89) Komission näkemys kyseisistä järjestelyistä on, että Fogasalla on harkintavalta lykätä takaisinmaksua tai jakaa se enintään kahdeksan vuoden pituiseksi ajaksi. Lykätyistä maksuista peritään lakisääteinen korko. Vaikka kyseiset järjestelyt ovatkin voimassa olevan lainsäädännön mukaisia, ne eivät näytä vastaavan vallitsevia markkinaolosuhteita. Samoista syistä kuin edellä käsiteltyjen sosiaaliturvamaksuista muodostuvan velan tapauksessa (Espanjan osalta ei vahvistettu viitekorkoa ennen elokuuta 1996) komissio on käyttänyt vertailukohtana yksityisten pankkien yli kolmen vuoden lainoista perimää keskikorkoa seuraavasti: 16,19 prosenttia vuonna 1993, 12,51 prosenttia vuonna 1994, 13,09 prosenttia vuonna 1995 ja 11,06 prosenttia vuonna 1996. Nämä korot ovat huomattavasti sopimuskorkoja korkeampia. Lisäksi komissio pitää edelleen kyseenalaisena, pystyykö yritys täyttämään sopimusehdot taloudellisten vaikeuksiensa vuoksi. Toistuvista pyynnöistä huolimatta Espanjan hallitus ei ole toimittanut yksityiskohtaisia tietoja Fogasalle vakuudeksi asetetun kiinnityksen luonteesta.
(90) Edellä noudatetun sosiaaliturvamaksuista muodostuvaa velkaa koskevan toimintamallin mukaisesti on näin ollen pääteltävä, että Fogasan kanssa tehtyihin velkajärjestelysopimuksiin sisältyy EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka oli laitonta, koska siitä ei ollut ilmoitettu komissiolle. Sosiaaliturvamaksuista muodostuvan velan tavoin laittoman tuen määrää on vaikeaa määritellä täsmällisesti, mutta tueksi voidaan katsoa ainakin taloudellinen etu, joka saatiin velkajärjestelysopimusten edullisista korkokannoista (10 prosenttia ja 9 prosenttia).
(91) Koska komissio katsoo, että laitonta tukea sisältyy ympäristöverojen maksamatta jättämiseen, sosiaaliturvamaksuista muodostuvan velan uudelleenjärjestelyyn ja Fogasan takaisinmaksusopimuksiin, sen on päätettävä, soveltuuko kyseinen tuki yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan.
(92) EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa määrätään periaatteesta, jonka mukaan kohdassa määritellyn kaltainen tuki ei sovellu yhteismarkkinoille. EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 2 kohdassa määrättyjä poikkeuksia kyseiseltä periaatteesta ei voida soveltaa käsiteltävänä olevaan tapaukseen tuen luonteen ja tavoitteiden vuoksi.
(93) Perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettujen tiettyjen alueiden kehittämistä edistävää tai helpottavaa tukea koskevien poikkeusten osalta komissio toteaa, että alue, jolle SNIACE on sijoittautunut, on syyskuusta 1995 kuulunut 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisen aluetuen piiriin ja kuului ennen kyseistä ajankohtaa 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisen aluetuen piiriin. SNIACE:lle myönnetyllä tuella ei kuitenkaan vaaditulla tavalla edistetä kyseisessä artiklassa tarkoitettua tiettyjen talousalueiden kehitystä, koska se myönnettiin toimintatukena, jonka edellytykseksi ei siis ole asetettu investointeja tai työpaikkojen luomista. Lisäksi kyseistä poikkeusta voitaisiin soveltaa 92 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetuille alueille myönnettyyn toimintatukeen poikkeuksellisesti vain, jos tuki myönnetään tarkkaan rajatut edellytykset täyttäville vaikeuksissa oleville yrityksille (tarkemmin jäljempänä).
(94) Perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan b alakohdan poikkeuksen osalta todettakoon, että kyseessä ei selvästikään ollut tuki Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai Espanjan taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen. Espanjan hallitus ei ole myöskään pyrkinyt perustelemaan tukea tällä perusteella.
(95) Perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan d alakohdan poikkeuksen osalta todettakoon, että kyseessä ei selvästikään ollut tuki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen.
(96) Näin ollen komissio keskittyy SNIACE:n hyväksi toteutettuja toimenpiteitä arvioidessaan perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan muihin kuin alueellisiin näkökohtiin; kyseisessä kohdassa määrätään poikkeuksesta, joka koskee "tukea tietyn taloudellisen toiminnan edistämiseen", jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. SNIACE:lle myönnetty tuki voitaisiin luokitella vaikeuksissa olevalle yritykselle myönnetyksi tueksi ottaen huomioon yrityksen rahoitusasema tuen myöntämisen aikoihin.
(97) Komissio katsoo, että vaikeuksissa oleville yrityksille myönnetty tuki aiheuttaa suurimman uhkan työttömyyden ja teollisuuden ongelmien siirtymisestä jäsenvaltiosta toiseen; se edistää vallitsevan tilanteen säilymistä estämällä markkinataloudessa toimivia voimia toimimista tavanomaiseen tapaan, jonka seurauksena kilpailukyvyttömät yritykset katoavat pyrkiessään sopeutumaan muuttuviin kilpailuolosuhteisiin; samanaikaisesti kyseinen tuki voi vääristää kilpailua ja kauppaa vaikuttaessaan niiden tuensaajien hinnoittelupolitiikkaan, jotka pyrkivät pysymään markkinoilla muita halvempien hintojen avulla.
(98) Tästä syystä komissio on vuosien mittaan kehitellyt erityisen toimintamallin vaikeuksissa oleville yrityksille myönnetyn tuen arviointia varten. Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi tarkoitettua valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa(6) määritellään edellytykset, jotka kyseisen tuen on täytettävä. Suuntaviivoissa erotetaan toisistaan pelastustuki ja rakenneuudistustuki.
(99) Pelastustuki eli tuki, jolla on ainoastaan tarkoitus pitää yritys toiminnassa, kunnes sen vaikeuksien syyt on selvitetty ja niihin on löydetty parannuskeino, voidaan hyväksyä yhteismarkkinoille soveltuvana, jos se:
a) on lainan takaus tai markkinakorkoisina lainoina annettava rahoitukseen liittyvä tuki;
b) rajoittuu määrältään sellaiseksi, että yritys voi toimia (esimerkiksi kattaa palkkakustannukset ja rutiinihankinnat);
c) on maksettava ainoastaan tarvittavan ja toteuttamiskelpoisen tervehdyttämissuunnitelman laatimiseksi tarvittavan ajan (yleensä enintään kuusi kuukautta); ja
d) sitä voidaan perustella vakavilla yhteiskunnallisilla syillä eikä se johda muiden jäsenvaltioiden teollisuuden tasapainotilanteen järkkymiseen.
(100) Yleisenä periaatteena on, että rakenneuudistustuki hyväksytään vain, jos se on yhteisön edun mukainen ja jos se on kytketty asianmukaiseen yksityiskohtaiseen rakenneuudistus- tai pelastussuunnitelmaan, joka on esitettävä komissiolle. Rakenneuudistussuunnitelman on täytettävä kaikki seuraavat edellytykset:
a) sen on palautettava yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuus ja kuntoisuus kohtuullisessa ajassa yrityksen tuleviin toimintaedellytyksiin liittyvien realististen oletusten perusteella;
b) suunnitelman kilpailijoihin kohdistuvat haitalliset vaikutukset pyritään poistamaan mahdollisimman laajasti; ja
c) tuen määrä ja intensiteetti on rajoitettava mahdollisimman vähäiseksi ja niiden on oltava suhteessa yhteisön odottamaan hyötyyn. Näin ollen rakenneuudistustukea saavien on tavallisesti osallistuttava merkittävällä tavalla rakenneuudistussuunnitelman rahoitukseen omilla varoillaan tai ulkopuolisella markkinaehtoisella rahoituksella.
(101) Lopuksi todettakoon, että jäsenvaltioiden vapautta myöntää tukea synteettikuituteollisuudelle on rajoitettu vuodesta 1977, jolloin käyttöön otetuilla rajoituksilla pyrittiin hillitsemään sellaisen tuen myöntämistä, jonka seurauksena tärkeimpien synteettikuitujen tuotantokapasiteetti kasvaisi. Koska SNIACE valmistaa synteettikuituja ja koska kyseinen tuki näyttää osittain tukevan kyseistä toimintaa, kyseiset toimenpiteet voitaisiin katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi vain, jos ne ovat myös synteettikuituteollisuuden tukisäännöstön mukaisia. Vaikka tukea on myönnetty useiden vuosien ajan, se on tutkittava tukisäännöstön nykyisen toisinnon perusteella. Tukisäännöstö koskee muun muassa investointitukea, jota myönnetään neljän kuidun eli polyesterin, polyamidin, akryylin ja polypropyleenin valmistukseen suulakepuristuksella ja teksturointiin. Tukisäännöstössä todetaan selkeästi, että komissio hyväksyy suuryrityksille (toisin sanoen muille kuin pk-yrityksille) myönnettävän tällaisen tuen (enintään 50 prosenttia voimassa olevasta tuen enimmäismäärästä), jos tuen seurauksena kapasiteetti supistuu huomattavasti tai jos kyseisten tuotteiden markkinoille on ominaista rakenteellinen tarjonnan puute eikä tuki lisäisi kapasiteettia merkittävällä tavalla.
(102) Espanjan hallitus ei tässä tapauksessa pyrkinyt esittämään, että kyseiset toimenpiteet olisivat pelastus- tai rakenneuudistustukea. Se ei myöskään esittänyt todisteita voimassa olevasta rakenneuudistussuunnitelmasta tai ehdotuksesta vähentää SNIACE:n toimintaa markkinoilla. Tämä näyttäisi vahvistavan sen, että tuki ainoastaan mahdollisti yrityksen toiminnan jatkumisen.
(103) Kantelijan komissiolle ennen menettelyn aloittamista toimittaman kannattavuutta koskevan suunnitelman osalta Espanjan hallitus toisti vain näkemyksensä, että konsulttiyrityksen päätelmä, jonka mukaan SNIACE voisi toimia kannattavasti vain avustusten avulla, jolloin investointihankkeita voitaisiin toteuttaa ja veloista voitaisiin neuvotella uudelleen, oli yksityisessä tutkimuksessa esitetty täysin yksityinen näkemys, joka ei välttämättä vastannut Espanjan viranomaisten näkemystä.
(104) SNIACE:n synteettikuitutuotannon osalta komission tiedossa ei myöskään ole suunnitelmia, joilla kapasiteettia supistettaisiin merkittävällä tavalla. Lisäksi on syytä todeta, että kapasiteetin käyttöasteet tällä alalla, jolla käydään huomattavaa yhteisön sisäistä kauppaa, ovat edelleen epätyydyttäviä.
VII PÄÄTELMÄT
(105) Näin ollen komissio katsoo, että Espanja on laittomasti pannut täytäntöön tuen sosiaaliturvamaksuista muodostuvan velan uudelleenjärjestelyn ja kahden Fogasan takaisinmaksusopimuksen muodossa vastoin perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohtaa ja että tuki ei sovellu yhteismarkkinoille eikä ETA-sopimuksen toimintaan.
(106) Koska tuki on laiton ja yhteismarkkinoille soveltumaton, se on perittävä takaisin ja sen taloudelliset vaikutukset mitätöitävä.
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Seuraava valtiontuki, jonka Espanja on pannut täytäntöön Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Espanola SA:n (jäljempänä "SNIACE") hyväksi, ei sovellu yhteismarkkinoille:
a) siltä osin kuin korkokanta oli markkinakorkoja alhaisempi, SNIACE:n ja sosiaaliturvaviraston 8 päivänä maaliskuuta 1996 tekemä sopimus (sellaisena kuin se on muutettuna 7 päivänä toukokuuta 1996 tehdyllä sopimuksella), joka koskee 2903381848 pesetan velkapääoman uudelleenjärjestelyä ja jota muutettiin uudelleen 30 päivänä syyskuuta 1997 tehdyllä sopimuksella, joka koskee 3510387323 pesetan velkapääoman uudelleenjärjestelyä; ja
b) siltä osin kuin korkokanta oli markkinakorkoja alhaisempi, SNIACE:n ja palkkatakuurahasto Fogasan 5 päivänä marraskuuta 1993 ja 31 päivänä lokakuuta 1995 tekemät sopimukset, jotka koskevat 1362708700 pesetan ja 339459878 pesetan määriä (korko mukaan luettuna).
EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan nojalla aloitetun menettelyn kohteena olevat muut seikat eli lailla 7/93 hyväksytty yhteensä miljardin pesetan takaus lainalle, rakennettavaksi suunnitellun jätteenkäsittelylaitoksen rahoitusjärjestely ja Torrelavegan kaupunginvaltuuston osittain peruuttamat velat eivät sisällä tukea ja menettely niiden osalta voidaan lopettaa. Espanjan on kuitenkin ilmoitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tekopäivästä Torrelavegan kaupunginvaltuuston tekemistä muutetuista arvioista, jotka koskevat SNIACE:n elinkeinoveroja vuodesta 1995 lähtien. Vuosina 1987-1995 maksamatta jätetyistä ympäristöveroista komissio tekee aikanaan erillisen päätöksen.
2 artikla
1. Espanjan kuningaskunnan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitetun ja tuensaajalle laittomasti maksetun tuen perimiseksi takaisin.
2. Tuki on maksettava takaisin kansallisen lainsäädännön menettelyjen mukaisesti. Tuesta peritään korkoa alkaen sen maksamispäivästä tuensaajalle aina tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko lasketaan voimassa olevan viitekoron mukaisesti.
3 artikla
Espanjan kuningaskunnan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 28 päivänä lokakuuta 1998.