++++
RAADETS OTTENDE DIREKTIV
af 6 . december 1979
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter - foranstaltninger til tilbagebetaling af mervaerdiafgift til afgiftspligtige personer , der ikke er etableret i indlandet
( 79/1072/EOEF )
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,
under henvisning til Raadets sjette direktiv 77/388/EOEF af 17 . maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter - Det faelles mervaerdiafgiftssystem : ensartet beregningsgrundlag ( 1 ) , saerlig artikel 17 , stk . 4 ,
under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 2 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 3 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 4 ) , og
ud fra foelgende betragtninger :
I henhold til artikel 17 , stk . 4 , i direktiv 77/388/EOEF skal Raadet vedtage faellesskabsregler for tilbagebetaling af den i stk . 3 i naevnte artikel omhandlede mervaerdiafgift til de afgiftspligtige , der ikke er etableret i indlandet ;
det boer undgaas , at en afgiftspligtig person , som er etableret i en medlemsstat , definitivt skal afholde den afgift , der i en medlemsstat er faktureret for levering af goder eller praestation af tjenesteydelser , eller som i denne medlemsstat er erlagt for indfoersel , og saaledes vaere udsat for dobbelt beskatning ;
der boer goeres en ende paa forskellene mellem de bestemmelser , der for tiden gaelder i medlemsstaterne , og som ofte er aarsag til omlaegninger i samhandelen og konkurrencefordrejning ;
faellesskabsbestemmelser herom er et fremskridt i retning af faktisk gennemfoerelse af den frie bevaegelighed for personer , goder og tjenesteydelser og bidrager saaledes til at supplere den oekonomiske integrationsproces ;
saadanne bestemmelser maa ikke medfoere , at afgiftspligtige behandles forskelligt , alt efter hvilken medlemsstat de er etableret i ;
visse former for svig og unddragelse maa undgaas ;
i henhold til artikel 17 , stk . 4 , i direktiv 77/388/EOEF kan medlemsstaterne for saa vidt angaar de afgiftspligtige , der ikke er etableret paa Faellesskabets omraade , afslaa tilbagebetaling eller kraeve yderligere betingelser opfyldt herfor ; det boer imidlertid undgaas , at tilbagebetaling af afgift til disse afgiftspligtige personer finder sted paa fordelagtigere vilkaar end dem , der er fastsat for afgiftspligtige personer fra Faellesskabet ;
i foerste fase boer man indskraenke sig til at vedtage de faellesskabsretlige gennemfoerelsesbestemmelser , som er indeholdt i dette direktiv ; i disse bestemmelser fastsaettes det navnlig , at afgoerelser om ansoegninger om tilbagebetaling skal meddeles inden for seks maaneder fra indgivelsen , og tilbagebetaling skal finde sted inden for samme frist ; i en periode paa et aar efter sidste frist for ivaerksaettelse af disse foranstaltninger skal Den italienske Republik bemyndiges til at meddele , hvilke afgoerelser de kompetente italienske myndigheder skal traeffe med hensyn til ansoegninger , der indgives af afgiftspligtige , som ikke er etableret paa italiensk omraade , og de dertil svarende tilbagebetalinger skal finde sted i loebet af ni maaneder , for at denne medlemsstat kan omlaegge den ordning , der anvendes i oejeblikket , med henblik paa anvendelse af faellesskabsordningen ;
til supplering af denne faellesskabsordning boer Raadet vedtage yderligere retningslinjer ; indtil sidstnaevnte traeder i kraft tilbagebetaler medlemsstaterne afgiften paa transaktioner , der ikke er omfattet af naervaerende direktiv , i henhold til de bestemmelser , som de vedtager i overensstemmelse med artikel 17 , stk . 4 , i direktiv 77/388/EOEF -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :
Artikel 1
Som afgiftspligtig person , der ikke er etableret i indlandet , anses ved anvendelsen af dette direktiv enhver i artikel 4 , stk . 1 , i direktiv 77/388/EOEF omhandlet afgiftspligtig , som i den i artikel 7 , stk . 1 , foerste afsnit , foerste og andet punktum omhandlede periode i det paagaeldende land hverken har haft hjemsted for sin oekonomiske virksomheder eller et fast forretningssted , hvorfra virksomheden er blevet udoevet , eller , i mangel af et saadant hjemsted eller fast forretningssted , sin bopael eller sit saedvanlige opholdssted , og som i samme tidsrum ikke har leveret goder eller praesteret saadanne tjenesteydelser , der maa betragtes som foregaaet i det paagaeldende land , med undtagelse af :
a ) transportydelser og tjenesteydelser i tilknytning til disse transportydelser , som i medfoer af artikel 14 , stk . 1 , litra i ) , artikel 15 eller artikel 16 , stk . 1 , afsnit B , C og D , i direktiv 77/388/EOEF er afgiftsfritaget ,
b ) tjenesteydelser i tilfaelde , hvor afgiften kun paahviler aftageren i medfoer af artikel 21 , stk . 1 , litra b ) , i direktiv 77/388/EOEF .
Artikel 2
Hver enkelt medlemsstat tilbagebetaler paa de i det foelgende fastsatte vilkaar til enhver afgiftspligtig person , der ikke er etableret i indlandet , men som er etableret i en anden medlemsstat , den mervaerdiafgift , som er blevet opkraevet for tjenesteydelser eller loesoere , der er leveret ham i indlandet af en anden afgiftspligtig , eller som han er blevet paalagt ved indfoersel af goder til landet i det omfang , hvor disse goder og disse tjenesteydelser anvendes til brug ved de i direktiv 77/388/EOEF , artikel 17 , stk . 3 , litra a ) , og b ) , omhandlede transaktioner eller de i artikel 1 , litra b ) , omhandlede tjenesteydelser .
Artikel 3
For at modtage tilbagebetaling skal enhver i artikel 2 omhandlet afgiftspligtig person , som hverken har leveret goder eller praesteret saadanne tjenesteydelser , at de maa betragtes som foregaaet i indlandet :
a ) til den i artikel 9 , stk . 1 , omhandlede kompetente myndighed indgive en ansoegning , der svarer til modellen i bilag A , samt de originale fakturaer eller importdokummenter ; medlemsstaterne stiller en vejledning til raadighed for ansoegerne ; denne skal under alle omstaendigheder indeholde de i bilag C anfoerte oplysninger ;
b ) med en attestation udstedt af administrationen i den stat , hvor han er etableret , bekraefte , at han er mervaerdiafgiftspligtig i denne stat ; saafremt den i artikel 9 , stk . 1 , omhandlede kompetente myndighed allerede er i besiddelse af en saadan attestation , behoever den afgiftspligtige dog ikke at indgive nogen ny attestation i det foerste aar efter at administrationen i den stat , hvor han er etableret , har udstedt den foerste ; medlemsstaterne udsteder ingen attestation til afgiftspligtige , der omfattes af afgiftsfrihed i medfoer af direktiv 77/388/EOEF , artikel 24 , stk . 2 ;
c ) skriftligt erklaere , at han hverken har leveret goder eller praesteret saadanne tjenesteydelser , at de maa betragtes som foregaaet i indlandet , i loebet af den i artikel 7 , stk . 1 , foerste afsnit , foerste og andet punktum , omhandlede periode ;
d ) forpligte sig til at tilbagebetale ethvert beloeb , som han uretmaessigt har oppebaaret .
Artikel 4
Enhver i artikel 2 omhandlet afgiftspligtig person , som i indlandet hverken har leveret goder eller praesteret tjenesteydelser , der maa betragtes som foregaaet i landet , bortset fra saadanne , som er omhandlet i artikel 1 , litra a ) og b ) , skal for at opnaa tilbagebetaling :
a ) opfylde de i artikel 3 , litra a ) , b ) og d ) , omhandlede forpligtelser ;
b ) skriftligt erklaere , at han i den i artikel 7 , stk . 1 , foerste afsnit , foerste og andet punktum , omhandlede periode hverken har leveret goder eller praesteret saadanne tjenesteydelser , at de maa betragtes som foregaaet i indlandet , bortset fra de i artikel 1 , litra a ) og b ) , naevnte ydelser .
Artikel 5
Ved anvendelse af naervaerende direktiv fastsaettes retten til tilbagebetaling af afgiften i overensstemmelse med artikel 17 i direktiv 77/388/EOEF , saaledes som denne anvendes i den medlemsstat , der foretager tilbagebetalingen .
Naervaerende direktiv anvendes ikke paa levering af goder , der i henhold til artikel 15 , nr . 2 , i direktiv 77/388/EOEF er fritaget eller kan fritages for afgift .
Artikel 6
Medlemsstaterne kan ud over de i artikel 3 og 4 omhandlede forpligtelser ikke paalaegge de i artikel 2 omhandlede afgiftspligtige personer andre forpligtelser , end at de i saerlige tilfaelde skal tilvejebringe de noedvendige oplysninger til vurdering af , hvorvidt ansoegningen om tilbagebetaling er berettiget .
Artikel 7
1 . Den i artikel 3 og 4 omhandlede ansoegning om tilbagebetaling skal vedroere koeb af goder eller tjenesteydelser , der er faktureret inden for en periode paa mindst tre maaneder og hoejst et kalenderaar , eller import der har fundet sted i samme periode . Ansoegningen kan dog vedroere en periode paa under tre maaneder , naar denne udgoer resten af et kalenderaar . Ansoegningerne kan ligeledes vedroere fakturaer eller importdokumenter , som ikke er medtaget i tidligere ansoegninger , og som vedroerer transaktioner i det paagaeldende kalenderaar . Ansoegningen skal fremsendes til den i artikel 9 , stk . 1 , omhandlede kompetente myndighed senest seks maaneder efter udloebet af det kalenderaar , hvor afgiften forfaldt til betaling .
Saafremt ansoegningen vedroerer en periode paa under et kalenderaar , men paa tre maaneder eller derover , maa det beloeb , den vedroerer , ikke vaere mindre end modvaerdien i national valuta af 200 europaeiske regningsenheder ; udgoer perioden et kalenderaar eller resten af et kalenderaar , maa beloebet ikke vaere mindre end modvaerdien i national valuta af 25 europaeiske regningsenheder .
2 . Den europaeiske regningsenhed er den i finansforordningen af 21 . december 1977 ( 5 ) definerede , saaledes som fastsat pr . 1 . januar i det aar , hvor den i stk . 1 , foerste afsnit , foerste og andet punktum , omhandlede periode ligger . Medlemsstaterne kan afrunde de beloeb , der fremkommer ved omregning til den nationale valuta , med indtil 10 % op eller ned .
3 . Den i artikel 9 , stk . 1 , omhandlede kompetente myndighed paategner eller fakturaer og importdokumenter , for at disse ikke skal kunne anvendes ved en ny ansoegning , og tilbagesender dem inden en maaned .
4 . Afgoerelser om ansoegninger om tilbagebetaling skal meddeles inden seks maaneder efter at disse ansoegninger tillige med alle de dokumenter , som i henhold til naervaerende direktiv er noedvendige for at behandle ansoegningen , blev indgivet til den i stk . 3 omhandlede kompetente myndighed . Tilbagebetaling skal finde sted inden udloebet af ovennaevnte frist , paa ansoegerens anmodning enten i den medlemsstat , der foretager tilbagebetalingen , eller i den stat , hvor den paagaeldende er etableret . I sidstnaevnte tilfaelde baerer ansoegeren selv bankomkostningerne i forbindelse med overfoerselen .
Afslag skal begrundes . De kan appelleres til den kompetente instands i den paagaeldende medlemsstat under de former og inden for de frister , som gaelder for klager vedroerende tilbagebetalinger , hvorom afgiftspligtige etableret i denne stat har soegt .
5 . Naar en tilbagebetaling er opnaaet paa svigagtig eller anden uretmaessig vis , inddriver den i stk . 3 omhandlede kompetente myndighed direkte de uretmaessigt oppebaarne beloeb samt eventuelle boeder efter den fremgangsmaade , som gaelder i den paagaeldende medlemsstat , med forbehold af bestemmelserne vedroerende gensidig bistand til inddrivning af mervaerdiafgift .
Ved svigagtig ansoegning , for hvilken der ifoelge national lovgivning ikke kan idoemmes boede , kan den paagaeldende medlemsstat i en periode paa hoejst to aar efter indgivelse af den svigagtige ansoegning naegte den paagaeldende afgiftspligtige enhver senere tilbagebetaling . Ved svigagtig ansoegning , for hvilken der er idoemt en boede , som ikke er blevet betalt , kan den paagaeldende medlemsstat suspendere enhver senere tilbagebetaling til den paagaeldende afgiftspligtige , indtil boeden er blevet betalt .
Artikel 8
For saa vidt angaar afgiftspligtige personer , der ikke er etableret paa Faellesskabets omraade , har hver medlemsstat ret til ikke at yde disse tilbagebetaling eller til at stille saerlige betingelser herfor .
Tilbagebetaling maa ikke finde sted paa gunstigere betingelser end dem , der gaelder for afgiftspligtige personer fra Faellesskabet .
Artikel 9
Medlemsstaterne giver paa passende maade meddelelse om , hvilken kompetent myndighed der skal modtage de i artikel 3 , litra a ) , og artikel 4 , litra a ) , omhandlede ansoegninger .
De i artikel 3 , litra b ) , og artikel 4 , litra a ) , omhandlede attestationer vedroerende den afgiftspligtiges stilling skal svare til modellen i bilag B .
Artikel 10
Medlemsstaterne saetter de noedvendige bestemmelser i kraft for senest den 1 . januar 1981 at efterkomme dette direktiv . Dette direktiv vedroerer kun ansoegninger om tilbagebetaling af mervaerdiafgift paa fakturerede koeb af goder eller tjenesteydelser eller indfoersler , der er foretaget efter naevnte tidspunkt .
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter , som de udsteder paa det omraade , der er omfattet af dette direktiv . Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater herom .
Artikel 11
Uanset artikel 7 , stk . 4 kan den italienske republik indtil den 1 . januar 1982 forlaenge fristen i naevnte artikel fra seks til ni maaneder .
Artikel 12
Efter hoering af medlemsstaterne forelaegger Kommissionen i loebet af tre aar efter den i artikel 10 naevnte dato Raadet en rapport om gennemfoerelsen af naervaerende direktiv , saerlig , artikel 3 , 4 og 7 .
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .
Udfaerdiget i Bruxelles , den 6 . december 1979 .
KAHDEKSAS NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 6 päivänä joulukuuta 1979,
jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt (79/1072/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY() ja erityisesti sen 17 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(),
ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),
sekä katsoo, että
direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 4 kohdan mukaan neuvosto vahvistaa yhteisön yksityiskohtaiset soveltamissäännöt, jotka koskevat maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille kyseisen artiklan 3 kohdan mukaisesti myönnettävää arvonlisäveron palautusta,
on vältettävä yhden jäsenvaltion alueelle sijoittautuneen verovelvollisen joutumista maksamaan lopullisesti tältä toisessa jäsenvaltiossa tavaroiden luovutuksesta tai palvelujen suorituksesta taikka maahantuonnista kyseiseen jäsenvaltioon laskutettua veroa, jolloin vältetään kaksinkertainen verotus,
jäsenvaltioiden nykyisin voimassa olevien säännösten väliset, joissakin tapauksissa kaupan vinoutumista ja kilpailun vääristymistä aiheuttavat erot olisi poistettava,
asiaa koskevien yhteisön säännösten käyttöönotto merkitsee kehitystä kohti henkilöiden, tavaroiden ja palvelujen liikkuvuuden todellista vapauttamista ja edistää siten osaltaan taloudellisen yhdentymisen toteuttamista,
tällaiset säännökset eivät saa johtaa verovelvollisten erilaiseen kohteluun sen mukaan, minkä jäsenvaltion alueelle ne ovat sijoittautuneet,
tietyntyyppisiä veropetoksia tai veron kiertämistä on vältettävä,
jäsenvaltioilla on direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 4 kohdan mukaan mahdollisuus evätä palautus tai asettaa sille lisäehtoja, jos verovelvollinen ei ole sijoittautunut yhteisön alueelle; olisi kuitenkin varmistettava, etteivät nämä verovelvolliset saa palautuksia edullisemmin edellytyksin kuin yhteisön alueelle sijoittautuneet verovelvolliset,
ensimmäisessä vaiheessa olisi rajoituttava tähän direktiiviin sisältyvien yhteisön yksityiskohtaisten soveltamissääntöjen käyttöönottoon; näissä säännöissä on erityisesti määrättävä, että palautushakemuksia koskevat päätökset on ilmoitettava kuuden kuukauden kuluessa hakemusten tekemisestä ja että palautus on suoritettava samassa määräajassa; Italian tasavallan olisi sallittava vuoden ajan näiden yksityiskohtaisten sääntöjen voimaantulolle asetetusta viimeisestä päivämäärästä ilmoittaa päätökset, joita sen toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet valtion alueelle sijoittautumattomien verovelvollisten tekemistä hakemuksista, sekä suorittaa näihin liittyvät palautukset yhdeksän kuukauden kuluessa, jotta Italian tasavalta voisi järjestää uudelleen nykyisen järjestelmänsä yhteisön järjestelmän soveltamista varten, ja
neuvosto vahvistaa uusia yksityiskohtaisia sääntöjä yhteisön järjestelmän täydentämiseksi; näiden sääntöjen voimaantuloon saakka jäsenvaltioiden on palautettava vero, joka kannetaan tämän direktiivin soveltamisalaan kuulumattomista liiketoimista, direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 4 kohdan mukaisesti vahvistamiaan yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä "maan alueelle sijoittautumattomalla verovelvollisella" tarkoitetaan direktiivin 77/388/ETY 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua verovelvollista, jolla 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä tarkoitettuna ajanjaksona ei ole ollut kyseisessä maassa taloudellisen toimintansa kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa, josta liiketoimet suoritetaan, taikka tällaisen kotipaikan tai kiinteän toimipaikan puuttuessa omaa kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa, ja joka ei samana ajanjaksona ole suorittanut yhtään kyseisessä maassa suoritetuksi katsottavaa tavaroiden luovutusta tai palvelua, lukuun ottamatta:
a) kuljetussuorituksia ja näihin kuljetussuorituksiin liittyviä palvelujen suorituksia, jotka on vapautettu verosta direktiivin 77/388/ETY 14 artiklan 1 kohdan i alakohdan, 15 artiklan tai 16 artiklan 1 kohdan B, C ja D alakohdan perusteella;
b) palvelujen suorituksia, joiden osalta veronmaksuvelvollinen on yksinomaan palvelun vastaanottaja direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan 1 alakohdan b alakohdan mukaisesti.
2 artikla
Kunkin jäsenvaltion on palautettava jokaiselle maan alueelle sijoittautumattomalle, mutta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle verovelvolliselle jäljempänä vahvistetuin edellytyksin arvonlisävero, joka on kannettu muiden verovelvollisten kyseiselle verovelvolliselle maan alueella suorittamista palveluista tai luovuttamasta irtaimesta omaisuudesta taikka tavaran maahantuonnista maan alueelle, jos näitä tavaroita ja palveluja käytetään direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujen liiketoimien tai 1 artiklan b alakohdassa tarkoitettujen palvelujen suorittamiseen.
3 artikla
Palautuksen saadakseen 2 artiklassa tarkoitetun verovelvollisen, joka ei ole suorittanut yhtään kyseisen maan alueella suoritetuksi katsottavaa tavaroiden luovutusta tai palvelua, on
a) tehtävä 9 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetulle toimivaltaiselle viranomaiselle liitteessä A esitetyn mallin mukainen hakemus siihen liitettyine alkuperäisine laskuineen tai tuontiasiakirjoineen. Jäsenvaltioiden on saatettava hakijoiden käyttöön selitykset, jotka sisältävät ainakin liitteen C mukaiset tiedot,
b) osoitettava sijoittautumisvaltionsa viranomaisten antamalla todistuksella olevansa arvonlisäverovelvollinen kyseisessä valtiossa. Jos kuitenkin 9 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen on jo saanut tällaisen todistuksen, verovelvollisen ei tarvitse toimittaa uutta todistusta yhteen vuoteen sijoittautumisvaltionsa viranomaisen ensimmäisen todistuksen antamispäivästä. Jäsenvaltiot eivät saa antaa todistusta verovelvollisille, joihin sovelletaan direktiivin 77/388/ETY 24 artiklan 2 kohdan mukaista verovapautusta,
c) kirjallisella vakuutuksella todistettava, ettei tämä 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä tarkoitettuna ajanjaksona ole suorittanut yhtään maan alueella suoritetuksi katsottavaa tavaroiden luovutusta tai palvelua,
d) sitouduttava palauttamaan kaikki aiheettomasti maksetut rahamäärät.
4 artikla
Palautuksen saadakseen 2 artiklassa tarkoitetun verovelvollisen, joka ei suorittanut yhtään maan alueella suoritetuksi katsottavaa tavaroiden luovutusta tai palvelua, lukuun ottamatta 1 artiklan a ja b alakohdassa tarkoitettuja suorituksia, on
a) täytettävä 3 artiklan a, b ja d alakohdassa tarkoitetut velvoitteet
b) kirjallisella vakuutuksella todistettava, ettei tämä 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä tarkoitettuna ajanjaksona ole suorittanut yhtään maan alueella suoritetuksi katsottavaa tavaroiden luovutusta tai palvelua, lukuun ottamatta 1 artiklan a ja b alakohdassa tarkoitettuja suorituksia.
5 artikla
Tätä direktiiviä sovellettaessa oikeus veronpalautukseen määräytyy direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan mukaisesti, sellaisena kuin sitä sovelletaan palautuksen suorittavassa jäsenvaltiossa.
Tätä direktiiviä ei sovelleta tavaroiden luovutuksiin, jotka on vapautettu tai voidaan vapauttaa verosta direktiivin 77/388/ETY 15 artiklan 2 alakohdan mukaisesti.
6 artikla
Jäsenvaltiot eivät saa määrätä 2 artiklassa tarkoitetuille verovelvollisille 3 ja 4 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden lisäksi muita velvoitteita kuin velvoitteen antaa tietyissä tapauksissa tarvittavia tietoja sen arvioimiseksi, onko palautushakemus perusteltu.
7 artikla
1. Edellä 3 ja 4 artiklassa säädetyn palautushakemuksen on kohdistuttava tavaroiden tai palvelujen ostoihin, jotka on laskutettu taikka maahantuonteihin, jotka on suoritettu vähintään kolmen kuukauden ja enintään yhden kalenterivuoden ajanjaksona. Hakemus voi kuitenkin koskea kolmea kuukautta lyhyempää ajanjaksoa, jos tämä ajanjakso käsittää kalenterivuoden lopun. Hakemus voi myös koskea laskuja tai tuontiasiakirjoja, joista ei aikaisemmin ole tehty hakemuksia ja jotka liittyvät kyseisenä kalenterivuonna suoritettuihin liiketoimiin. Hakemus on tehtävä 9 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetulle toimivaltaiselle viranomaiselle kuuden kuukauden kuluessa sen kalenterivuoden päättymisestä, jonka aikana vero tulee kannettavaksi.
Jos hakemus koskee ajanjaksoa, joka on lyhyempi kuin kalenterivuosi mutta vähintään kolmen kuukauden pituinen, hakemuksen kohteena oleva palautuksen määrä ei saa olla pienempi kuin 200 Euroopan laskentayksikköä kansallisena valuuttana; jos kyseinen ajanjakso käsittää yhden kalenterivuoden tai kalenterivuoden lopun, määrä ei saa olla pienempi kuin 25 Euroopan laskentayksikköä kansallisena valuuttana.
2. Käytettävä Euroopan laskentayksikkö on 21 päivänä joulukuuta 1977 annetussa varainhoitoasetuksessa() määritelty laskentayksikkö, joka on vahvistettu 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä tarkoitetun ajanjakson vuoden tammikuun 1 päivänä. Jäsenvaltiot voivat pyöristää kansalliseksi valuutaksi muunnettuja määriä enintään 10 prosenttia ylöspäin tai alaspäin.
3. Jäljempänä 9 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on varustettava jokainen lasku tai tuontiasiakirja leimallaan, jotta niitä ei voida käyttää uudestaan toisessa hakemuksessa, ja palautettava ne kuukauden kuluessa.
4. Palautushakemuksia koskevat päätökset on ilmoitettava kuuden kuukauden kuluessa siitä päivästä, jolloin hakemukset on jätetty 3 kohdassa tarkoitetulle toimivaltaiselle viranomaiselle, varustettuina kaikilla niillä asiakirjoilla, jotka tämän direktiivin mukaan vaaditaan hakemuksen käsittelemiseksi. Palautus on suoritettava edellä mainitussa määräajassa hakijan pyynnöstä joko palautuksen suorittavassa jäsenvaltiossa tai siinä valtiossa, johon hakija on sijoittautunut. Jälkimmäisessä tapauksessa hakija vastaa palautuksen toimittamisesta aiheutuvista pankkikuluista.
Hakemuksen hylkääminen on perusteltava. Hylkäävistä päätöksistä on voitava hakea muutosta kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisilta toimielimiltä siinä muodossa ja siinä määräajassa, jotka säädetään kyseiseen valtioon sijoittautuneiden verovelvollisten palautushakemuksia koskevasta muutoksenhausta.
5. Jos palautus on saatu vilpillisesti tai muutoin säännösten vastaisesti, 3 kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on välittömästi perittävä takaisin aiheettomasti maksetut palautukset sekä mahdolliset sakot kyseisen jäsenvaltion menettelyä noudattaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta keskinäisestä avunannosta arvonlisäverojen perinnässä annettujen säännösten soveltamista.
Jos vilpillisen hakemuksen johdosta ei kansallisen lainsäädännön mukaan voida määrätä sakkoa, kyseinen jäsenvaltio voi evätä kyseiseltä verovelvolliselta myöhemmät palautukset enintään kahden vuoden ajan siitä päivästä, jolloin vilpillinen hakemus on tehty. Jos vilpillisen hakemuksen johdosta määrätty sakko on jätetty maksamatta, kyseinen jäsenvaltio voi lykätä kyseiselle verovelvolliselle tulevat myöhemmät palautukset sakon maksamiseen saakka.
8 artikla
Jos verovelvollinen ei ole sijoittautunut yhteisön alueelle, jäsenvaltiot voivat evätä tältä palautukset tai asettaa niille erityisiä edellytyksiä.
Palautuksia ei saa myöntää yhteisön verovelvollisiin sovellettavia edellytyksiä edullisemmin edellytyksin.
9 artikla
Jäsenvaltioiden on asianmukaisella tavalla annettava tiedoksi, mikä viranomainen on toimivaltainen vastaanottamaan 3 artiklan a alakohdassa ja 4 artiklan a alakohdassa tarkoitettuja hakemuksia.
Verovelvollisen asemaa koskevien 3 artiklan b alakohdassa ja 4 artiklan a alakohdassa tarkoitettujen todistusten on oltava liitteessä B esitetyn mallin mukaiset.
10 artikla
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin edellyttämät säännökset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1981. Tätä direktiiviä sovelletaan ainoastaan palautushakemuksiin, jotka koskevat kyseisestä päivästä lukien laskutetuista tavaroiden ostoista tai palvelujen suorituksista taikka suoritetuista maahantuonneista kannettua arvonlisäveroa.
Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille.
11 artikla
Poiketen siitä, mitä 7 artiklan 4 kohdassa säädetään, Italian tasavalta voi 1 päivään tammikuuta 1982 pidentää kyseisessä kohdassa tarkoitetun määräajan kuudesta yhdeksäksi kuukaudeksi.
12 artikla
Komissio antaa jäsenvaltioita kuultuaan kolmen vuoden kuluessa 10 artiklassa tarkoitetusta päivästä neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta erityisesti sen 3, 4 ja 7 artiklan osalta.
13 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 6 päivänä joulukuuta 1979.