KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2945/94 af 2. december 1994 om aendring af forordning (EOEF) nr. 3665/87 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, for saa vidt angaar tilbagebetaling af uretmaessigt udbetalte beloeb og sanktionsbeloeb
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter (1), senest aendret ved forordning (EF) nr. 2807/94 (2), saerlig artikel 17, stk. 4, samt de tilsvarende bestemmelser i de oevrige forordninger om faelles markedsordninger for landbrugsprodukter,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 876/68 af 28. juni 1968 om fastsaettelse af de almindelige regler for ydelse af eksportrestitutioner for maelk og mejeriprodukter og om kriterierne for fastsaettelse af restitutionsbeloebet (3), senest aendret ved forordning (EF) nr. 776/94 (4), saerlig artikel 6, stk. 2, andet afsnit, og stk. 3, samt de tilsvarende bestemmelser i de oevrige forordninger om fastsaettelse af almindelige regler for ydelse af eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, og
ud fra foelgende betragtninger:
I henhold til de gaeldende faellesskabsbestemmelser ydes eksportrestitutionen udelukkende paa grundlag af objektive kriterier, herunder maengden og arten af det eksporterede produkt, dets egenskaber og bestemmelsessted; erfaringerne viser, at der er behov for at forstaerke indsatsen for at bekaempe uregelmaessigheder og isaer svig over for EF's budget; det er derfor noedvendigt at fastsaette, at uretmaessigt udbetalte beloeb skal tilbagebetales, og at indfoere sanktioner, der kan tilskynde eksportoererne til at overholde faellesskabsbestemmelserne;
for at sikre en korrekt anvendelse af eksportrestitutionsordningen boer sanktioner paalaegges uden hensyntagen til den subjektive skyld; det er dog hensigtsmaessigt at afstaa fra sanktioner i visse tilfaelde, bl.a. i tilfaelde af en indlysende fejl, som myndighederne har anerkendt som saadan, og at paalaegge en strengere sanktion, hvis der foreligger forsaet;
har en eksportoer meddelt urigtige oplysninger, kan det medfoere uretmaessig udbetaling af restitutionen, hvis fejlen ikke opdages; hvis fejlen opdages, er det berettiget at paalaegge eksportoeren et sanktionsbeloeb, der staar i forhold til det beloeb, han uretmaessigt ville have modtaget, hvis fejlen ikke var blevet opdaget; hvis de urigtige oplysninger meddeles forsaetligt, er det ogsaa berettiget at anvende en strengere sanktion;
i henhold til artikel 8, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den faelles landbrugspolitik (5), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 2048/88 (6), skal medlemsstaterne geninddrive beloeb, der er udbetalt med urette paa grund af uregelmaessigheder eller forsoemmelser; for at sikre ligebehandling af eksportoererne i medlemsstaterne boer der i forbindelse med eksportrestitutionerne indfoeres en udtrykkelig bestemmelse om, at modtageren skal tilbagebetale ethvert uretmaessigt udbetalt beloeb med renter, og fastsaettes naermere bestemmelser for betalingen; af hensyn til EF's finansielle interesser boer det fastsaettes, at denne forpligtelse, i tilfaelde af overdragelse af retten til restitution, ogsaa skal gaelde for erhververen af denne ret; de tilbagebetalte beloeb samt de opkraevede renter og sanktionsbeloeb skal krediteres Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), jf. principperne i artikel 8, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 729/70;
erfaringerne og de hidtil konstaterede tilfaelde af uregelmaessigheder og isaer svig paa dette omraade viser, at en saadan foranstaltning er noedvendig og hensigtsmaessig, at den vil vaere tilstraekkelig afskraekkende, samt at den skal anvendes ensartet i alle medlemsstater;
Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3665/87 (7), senest aendret ved forordning (EF) nr. 1829/94 (8), boer aendres i overensstemmelse med det ovenfor anfoerte;
de beroerte forvaltningskomitéer har ikke afgivet udtalelse inden for den af formanden fastsatte frist -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EOEF) nr. 3665/87 foretages foelgende aendringer:
1. Artikel 11 affattes saaledes:
»Artikel 11
1. Hvis det konstateres, at en eksportoer med henblik paa at opnaa en eksportrestitution har ansoegt om en restitution, der er stoerre end den, vedkommende har ret til, er restitutionen for den paagaeldende udfoersel den restitution, der gaelder for den faktiske udfoersel, nedsat med et beloeb svarende til:
a) halvdelen af forskellen mellem den restitution, der er ansoegt om, og den restitution, der gaelder for den faktiske udfoersel
b) to gange forskellen mellem den restitution, der er ansoegt om, og den gaeldende restitution, hvis eksportoeren forsaetligt har afgivet urigtige oplysninger.
Den restitution, der er ansoegt om, anses for at vaere det beloeb, der fremkommer ved en beregning paa grundlag af de oplysninger, der er givet i henhold til artikel 3 eller artikel 25, stk. 2. Varierer restitutionssatsen efter destination, beregnes den differentierede del af restitutionen paa grundlag af de oplysninger, der er fremlagt ifoelge artikel 47.
Den i litra a) omhandlede sanktion anvendes ikke
- i tilfaelde af force majeure
- i undtagelsestilfaelde, hvor forholdene ligger uden for eksportoerens kontrol, og som forekommer efter myndighedernes antagelse af udfoersels- eller betalingsangivelsen, forudsat at eksportoeren efter at have faaet kendskab til disse forhold, men inden den i artikel 47, stk. 2, omhandlede frist underretter myndighederne herom, medmindre myndighederne allerede har konstatereret, at den restitution, der blev ansoegt om, var ukorrekt
- i tilfaelde af en af myndighederne anerkendt indlysende fejl vedroerende den ansoegte restitution
- i tilfaelde, hvor restitutionsansoegningen er i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 1222/94 (9)(), saerlig artikel 3, stk. 2, og er blevet beregnet paa grundlag af de gennemsnitlige maengder, der er blevet anvendt i en naermere angivet periode
- i tilfaelde, hvor vaegten justeres, naar forskellen i vaegten skyldes den vejemetode, der er blevet anvendt.
Foerer den i litra a) eller b) omhandlede nedsaettelse til et negativt beloeb, skal eksportoeren betale det negative beloeb.
Hvis myndighederne har konstateret, at den restitution, der ansoegtes om, var ukorrekt, og at udfoerslen ikke er blevet foretaget, og det derfor ikke er muligt at nedsaette restitutionen, skal eksportoeren betale et beloeb, der svarer til det i litra a) henholdsvis litra b) omhandlede sanktionsbeloeb. Varierer restitutionssatsen efter destination, skal der, undtagen i tilfaelde af obligatorisk destination, ved beregningen af den restitution, der er ansoegt om, og af den gaeldende restitution tages hensyn til den laveste positive sats eller til den sats, der foelger af destinationsangivelsen i henhold til artikel 25, stk. 2, eller artikel 25, stk. 4, hvis denne sats er hoejere.
Den betaling, der er fastsat i fjerde og femte afsnit, skal finde sted senest 30 dage efter modtagelsen af opkraevningen. Overholdes fristen ikke, skal eksportoeren betale renter for den periode, der begynder 30 dage efter datoen for modtagelse af opkraevningen, og som slutter dagen foer datoen for betaling af det opkraevede beloeb, med den i stk. 3 naevnte rentesats.
Sanktioner finder ikke anvendelse, blot fordi den ansoegte restitution er hoejere end den restitution, der gaelder ifoelge artikel 48.
Sanktionerne finder anvendelse, uden at dette beroerer andre sanktioner, der er fastsat paa nationalt plan.
2. Der kan undlades at yde restitution, hvis restitutionsbeloebet pr. udfoerselsangivelse ikke overstiger 50 ECU.
3. Uden at forpligtelsen til at betale et negativt beloeb som omhandlet i stk. 1, fjerde afsnit, beroeres heraf, skal modtageren, naar der uretmaessigt udbetales en restitution, tilbagebetale de uretmaessigt modtagne beloeb, inklusive eventuelle sanktionsbeloeb ifoelge stk. 1, foerste afsnit, forhoejet med en rente, der beregnes paa grundlag af den periode, der er forloebet mellem betalingen og tilbagebetalingen. Dog gaelder det,
- at hvis tilbagebetalingsforpligtelsen er daekket af en sikkerhed, som endnu ikke er frigivet, anses inddragelsen af den paagaeldende sikkerhed i overensstemmelse med artikel 23, stk. 1, eller artikel 33, stk. 1, som tilbagebetaling af de skyldige beloeb
- at hvis sikkerheden allerede er blevet frigivet, skal modtageren betale et beloeb svarende til den sikkerhed, der ville vaere blevet inddraget, forhoejet med en rente, der beregnes for perioden fra frigivelsesdatoen til dagen foer betalingsdatoen.
Betaling skal ske senest 30 dage efter dagen for modtagelse af opkraevningen.
Rentesatsen beregnes efter de nationale retsforskrifter, idet den dog ikke maa vaere mindre end den rentesats, der anvendes ved tilbagebetaling af nationale beloeb.
Der opkraeves ingen renter eller hoejst et af medlemsstaten fastsat beloeb svarende til den uberettigede fordel, hvis den uretmaessige udbetaling skyldtes fejl fra myndighedernes side.
Er restitutionen blevet udbetalt til en person, til hvem retten hertil er blevet overdraget, haefter denne og eksportoeren solidarisk for tilbagebetalingen af uretmaessigt udbetalte beloeb, uretmaessigt frigiven sikkerhed og renter vedroerende den paagaeldende udfoersel. Rettighedserhververens ansvar er dog begraenset til det beloeb, der er udbetalt ham, plus renter af dette beloeb.
4. De tilbagebetalte beloeb, beloeb der foelger af stk. 1, fjerde og femte afsnit, og inddrevne renter betales til de udbetalende organer, som traekker dem fra de udgifter, der afholdes af Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), jf. dog artikel 7 i Raadets forordning (EOEF) nr. 595/91 (10)().
Naar betalingsfristen ikke overholdes, kan medlemsstaterne beslutte, at uretmaessigt udbetalte beloeb, uretmaessigt frigiven sikkerhed og renter indtil afregningsdatoen i stedet for at blive tilbagebetalt fratraekkes i senere udbetalinger til de paagaeldende eksportoerer. Dette gaelder ogsaa for beloeb, der skal betales i henhold til stk. 1, fjerde og femte afsnit.
5. Medlemsstaterne kan undlade at kraeve tilbagebetaling af uretmaessigt udbetalte beloeb, uretmaessigt frigiven sikkerhed, renter og beloeb, der foelger af stk. 1, fjerde og femte afsnit, saafremt summen af disse beloeb pr. udfoerselsangivelse ikke overstiger 50 ECU, og for saa vidt der i national ret findes tilsvarende regler om at undlade geninddrivelse i lignende tilfaelde.
6. I forbindelse med anvendelsen af denne artikel betragtes angivelserne vedroerende hver enkelt kode i en udfoerselsangivelse som en separat udfoerselsangivelse, naar en udfoerselsangivelse omfatter flere forskellige koder i restitutionsnomenklaturen eller den kombinerede nomenklatur.
«
2. I artikel 48 indsaettes som stk. 6:
»6. Ved anvendelse af artikel 11
- baseres beregningerne af de i naervaerende artikel omhandlede nedsaettelser paa det skyldige restitutionsbeloeb, der foelger af anvendelsen af artikel 11
- maa den restitution, der fortabes ifoelge naervaerende artikel, ikke overstige den restitution, der foelger af anvendelsen af artikel 11.«
Artikel 2
Denne forordning traeder i kraft paa syvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Den anvendes for eksportforretninger, for hvilke de i artikel 3 eller 25 i forordning (EOEF) nr. 3665/87 omhandlede formaliteter afsluttes fra den 1. april 1995.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 2. december 1994.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2945/94,
annettu 2 päivänä joulukuuta 1994,
maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 3665/87 muuttamisesta perusteettomasti maksettujen summien ja seuraamusten osalta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2807/94(2), ja erityisesti sen 17 artiklan 4 kohdan sekä muiden asetusten maataloustuotteiden yhteistä markkinajärjestelyä koskevat vastaavat säännökset,
ottaa huomioon maito- ja maitotuotealan vientitukien myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä sekä niiden suuruuden vahvistamisperusteista 28 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 876/68(3), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 776/94(4), ja erityisesti sen 6 artiklan 2 ja 3 kohdan toisen alakohdan sekä muiden asetusten vastaavat säännökset maataloustuotteiden vientitukien myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä,
sekä katsoo, että
yhteisön voimassaolevassa lainsäädännössä säädetään vientitukien maksamisesta ainoastaan objektiivisin perustein, erityisesti vientituotteen määrän, lajin ja ominaisuuksien osalta sekä maantieteellisen määräpaikan osalta; saatujen kokemusten perusteella yhteisön talousarviota vahingoittavien sääntöjenvastaisuuksien ja erityisesti petosten torjuntaa olisi vahvistettava; tässä tarkoituksessa on tarpeen säätää perusteettomasti maksettujen määrien takaisinperinnästä sekä seuraamuksista viejien kannustamiseksi yhteisön lainsäädännön noudattamiseen,
vientitukijärjestelmän moitteettoman toiminnan varmistamiseksi seuraamuksia on määrättävä virheen subjektiivista syystä riippumatta; joissakin tapauksissa olisi kuitenkin oltava soveltamatta seuraamusta, erityisesti jos kyseessä on toimivaltaisen viranomaisen mielestä virhe, sekä säätää ankarampia seuraamuksia, kun teko on tahallinen,
viejän antamat virheelliset tiedot voivat johtaa perusteettomien tukien maksuun, jos virhettä ei havaita; jos virhe havaitaan, olisi oikeutettua määrätä viejälle seuraamus, johon liittyy siihen määrään suhteutetun summan maksaminen, jonka hän olisi perusteettomasti saanut, jos virhettä ei olisi havaittu, ja jos virheellistä tietoa on annettu tarkoituksellisesti, on myös oikeutettua määrätä ankarammasta seuraamuksesta,
yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2048/88(6), 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on kerättävä takaisin sääntöjenvastaisuuden tai virheen vuoksi maksetut määrät; viejien tasapuolisen kohtelun takaamiseksi jäsenvaltioissa vientitukien alalla on aiheellista säätää minkä tahansa perusteettomasti saadun edun sen saajan suorittamasta takaisinmaksusta korkoineen ja tarkentaa yksityiskohtaiset säännöt maksun soveltamisesta; yhteisön taloudellisen edun suojelun parantamiseksi on suotavaa säätää, että kun oikeus vientitukeen siirretään, tämä velvollisuus ulottuu oikeuden saajaan; takaisinmaksetut määrät sekä rahalliset seuraamukset ja korot on maksettava Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastolle (EMOTR) asetuksen (ETY) N:o 729/70 8 artiklan 2 kohdassa säädettyjen periaatteiden mukaisesti,
kokemus, todetut sääntöjenvastaisuudet sekä erityisesti petokset osoittavat tämän toimenpiteen olevan tarpeellinen, tarkoituksenmukainen ja riittävän varoittava, ja että sitä on sovellettava yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa,
näin ollen on suotavaa muuttaa komission asetusta (ETY) N:o 3665/87(7) sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1829/94(8), ja
asianomaiset hallintokomiteat eivät ole antaneet lausuntoa puheenjohtajansa asettamassa määräajassa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (ETY) N:o 3665/87 seuraavasti:
1) Korvataan 11 artikla seuraavasti:
"11 artikla
1 Kun huomataan, että viejä on vientitukea saadakseen hakenut sovellettavaa suurempaa tukea, kyseiselle vientitapahtumalle kuuluva tuki on vietyyn tavaraan sovellettava tuki, josta on vähennetty summa, joka on:
a) puolet haetun tuen ja toteutuneeseen vientiin sovellettavan tuen erotuksesta;
b) kaksi kertaa haetun tuen ja toteutuneeseen vientiin sovellettavan tuen erotus, jos viejä on tarkoituksellisesti antanut vääriä tietoja.
Määrää, joka on laskettu 3 artiklan tai 25 artiklan 2 kohdan mukaisesti annettujen tietojen perusteella pidetään haettuna vientitukena. Kun vientituen määrä vaihtelee kohteen mukaan, tuen vaihteleva osuus lasketaan 47 artiklan mukaisesti annettujen tietojen perusteella.
Edellä a alakohdassa tarkoitettua seuraamusta ei sovelleta:
- voittamattoman esteen sattuessa,
- joissakin poikkeustapauksissa, joihin viejä ei voi vaikuttaa ja jotka ilmenevät toimivaltaisten viranomaisten hyväksyttyä vienti- tai maksuilmoituksen, ja edellyttäen, että viejä ilmoittaa heti tilanteen havaittuaan siitä toimivaltaisille viranomaisille 47 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa, jolleivät nämä jo ole havainneet haettua tukea sääntöjen vastaiseksi,
- kun haetussa tuessa on selvä virhe, jonka toimivaltainen viranomainen havaitsee,
- kun haettu tuki on asetuksen (EY) N:o 1222/94(*) ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohdan mukainen, ja se on laskettu tietyn ajanjakson keskimäärien perusteella,
- painoa tarkastettaessa, jos painonvaihtelu johtuu käytettyjen punnitusmenetelmien erilaisuudesta.
Kun a tai b alakohdassa tarkoitetun vähennyksen tuloksena on negatiivinen määrä, sen maksaa viejä.
Kun toimivaltaiset viranomaiset ovat todenneet, että haetun tuen määrä on riittämätön, vientitapahtumaa ei ole, ja että näin ollen tuesta ei voida suorittaa vähennystä, viejä maksaa a tai b alakohdassa tarkoitettua seuraamusta vastaavan määrän. Kun vientituen määrä vaihtelee määräpaikoittain, lukuun ottamatta tapauksia, joissa kyseessä on pakollinen määräpaikka, haetun tuen määrää laskettaessa ja sovellettavassa tuessa otetaan huomioon alhaisin positiivinen maksu, tai 22 artiklan 2 kohdassa tai 25 artiklan 4 kohdassa säädetyn mukaisesti mainittuun määräpaikkaan sovellettava maksu, jos se on edellistä suurempi.
Neljännessä ja viidennessä alakohdassa tarkoitettu maksu maksetaan 30 päivän kuluessa maksupyynnön vastaanottamisesta. Jos määräaikaa ei noudateta, viejä maksaa korkoa 30 päivästä maksupyynnön vastaanottamisesta alkaen maksusuoritusta edeltäneeseen päivään asti 3 kohdassa tarkoitettua korkoa noudattaen.
Seuraamuksia ei sovelleta silloin, kun haettu tuki on suurempi kuin 48 artiklaa sovellettaessa.
Seuraamuksia sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisella tasolla säädettyjen täydentävien seuraamusten soveltamista.
2 Tuki voidaan olla myöntämättä, jos sen määrä vienti-ilmoitusta kohti on enintään 50 ecua.
3 Kun tukea on maksettu perusteettomasti, tuen saajan on palautettava perusteettomasti saamansa tuki - mukaan lukien 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti sovellettavat seuraamukset - maksun ja takaisinmaksun välisen ajan perusteella lasketuilla koroilla korotettuna, sanotun kuitenkaan rajoittamatta velvollisuutta maksaa 1 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitettu negatiivinen määrä.
Kuitenkin:
- jos takaisinmaksu varmistetaan antamalla vielä vapauttamaton vakuus, vakuuden pidättäminen 23 artiklan 1 kohdan tai 33 artiklan 1 kohdan mukaisesti vastaa maksettavan määrän palautusta,
- jos vakuus on vapautettu, edunsaaja maksaa maksettavaksi langenneen vakuusmaksun vapautuksen ja maksua edeltävän päivän välisen ajan perusteella lasketuilla koroilla korotettuna.
Maksu maksetaan 30 päivän kuluessa maksupyynnön vastaanottamisesta.
Sovellettavan koron määrä lasketaan kansallisen lain säännösten mukaisesti; se ei kuitenkaan voi olla pienempi kuin kansallisten tukien takaisinmaksussa sovellettava korko.
Jos perusteeton maksu johtuu toimivaltaisen viranomaisen virheestä, korkoa ei peritä, jos se ei ole korkeimmillaan summa, jonka jäsenvaltio on määrittänyt ja joka vastaa perusteettomasti saavutettua etua.
Jos tuki maksetaan edunsaajalle, tämä ja viejä vastaavat yhdessä ja yhteisvastuullisesti perusteettomasti maksettujen tukien, perusteettomasti vapautettujen vakuuksien ja kyseiseen vientitapahtumaan liittyvien korkojen takaisinmaksusta. Edunsaajan vastuu rajoittuu kuitenkin hänen saamaansa määrään siihen liittyvine korkoineen.
4 Takaisin perityt määrät, joita tarkoitetaan 1 kohdan neljännessä ja viidennessä alakohdassa, sekä perityt korot maksetaan maksaville toimielimille, ja niistä vähennetään Maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) kulut, sanotun kuitenkaan rajoittamatta neuvoston asetuksen (ETY) N:o 595/91(**) 7 artiklan soveltamista.
Jos maksua ei suoriteta määräajassa, jäsenvaltiot voivat päättää, että takaisinmaksuvaatimuksen sijaan perusteettomasti maksetut määrät, perusteettomasti vapautetut vakuudet ja kuittauspäivään mennessä kertyneet korot vähennetään kyseisen viejän myöhemmästä tuesta. Näitä säännöksiä sovelletaan myös 1 kohdan neljännen ja viidennen alakohdan soveltamiseksi maksettaviin maksuihin.
5 Jäsenvaltiot voivat olla vaatimatta perusteettomasti maksetun tuen, perusteettomasti vapautettujen vakuuksien ja 1 kohdan neljännessä ja viidennessä alakohdassa tarkoitettujen summien palauttamista, kun palautus vienti-ilmoitusta kohti on enintään 50 ecua sillä edellytyksellä, että kansallisessa lainsäädännössä annetaan samanlaisissa tapauksissa vastaavia sääntöjä keräämättä jättämisestä.
6 Kun vienti-ilmoitus käsittää tukinimikkeistön tai yhdistetyn nimikkeistön useita eri koodeja, tätä artiklaa sovellettaessa kuhunkin koodiin liittyviä tietoja pidetään erillisen ilmoituksen muodostavana.
(*) EYVL N:o 136, 31.5.1994, s. 5
(**) EYVL N:o 67, 14.3.1991, s. 11"
2) Lisätään 48 artiklaan 6 kohta seuraavasti:
"6 Sovellettaessa 11 artiklaa:
- tässä artiklassa tarkoitettujen vähennysten laskeminen perustuu 11 artiklan soveltamisesta johtuvan tuen määrään,
- tätä artiklaa sovellettaessa menetetty tuki ei voi olla 11 artiklan soveltamisesta johtuvaa tukea suurempi."
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 1995 alkaen vientitapahtumiin, joiden osalta asetuksen (ETY) N:o 3665/87 3 tai 25 artiklassa tarkoitetut muodollisuudet on täytetty.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 2 päivänä joulukuuta 1994.