Kommissionens beslutning
af 11. juni 2003
om en fusions forenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen
(Sag COMP/M.2947 - Verbund/EnergieAllianz)
(meddelt under nummer K(2003) 1814)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2004/271/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 57, stk. 2, litra a),
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1310/97(2), særlig artikel 8, stk. 2,
under henvisning til Kommissionens beslutning af 4. februar 2003 om at indlede procedure i denne sag,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kontrol med Fusioner og Virksomhedsovertagelser(3),
under henvisning til endelig rapport fra høringskonsulenten i denne sag(4), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Den 20. december 2002 modtog Kommissionen i overensstemmelse med artikel 4 i Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 ("fusionsforordningen") en anmeldelse af en planlagt fusion, hvorved de østrigske selskaber Österreichische Elektrizitätswirtschafts-Aktiengesellschaft ("Verbund"), EVN AG ("EVN"), Wien Energie GmbH ("Wien Energie"), Energie AG Oberösterreich ("Energie OÖ"), Burgenländische Elektrizitätswirtschafts-Aktiengesellschaft ("BEWAG") og Linz AG für Energie, Telekommunikation, Verkehr und Kommunale Dienste ("Linz AG") erhverver fælles kontrol, jf. fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b), med selskaberne E& S GmbH ("E& S") og Verbund Austrian Power Trading AG ("APT"). EVN, Wien Energie, Energie OÖ, BEWAG og Linz AG vil varetage deres interesser i fællesskab som EnergieAllianz Austria ("EnergieAllianz").
(2) Efter at have gennemgået anmeldelsen konkluderede Kommissionen indledningsvis, at den anmeldte transaktion falder ind under fusionsforordningens anvendelsesområde og rejser alvorlig tvivl med hensyn til sin forenelighed med fællesmarkedet og aftalen om Det Europæiske Samarbejdsområde ("EØS-aftalen").
(3) Den 4. februar 2003 besluttede Kommissionen derfor at indlede procedure i denne sag i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c), og EØS-aftalens artikel 57.
(4) Efter en indgående undersøgelse af sagen er Kommissionen nu nået til den konklusion, at den anmeldte fusion ganske vist som sådan kan styrke en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence vil blive hæmmet betydeligt inden for en væsentlig del af fællesmarkedet. De tilsagn, som de anmeldende parter har afgivet, gør det imidlertid muligt at fjerne konkurrenceproblemerne i forbindelse med fusionen.
I. PARTERNES AKTIVITETER
(5) Verbund er aktiv inden for produktion, transmission og forsyning af industrikunder og distributionsselskaber med elektricitet samt inden for handel med elektricitet. Verbund er den største elproducent i Østrig og driver højspændingssystemet i hele Østrig, undtagen i Tirol og Vorarlberg. Verbunds aktiviteter i forbindelse med storkunder udføres via et 55 %-ejet datterselskab, Verbund - Austrian Power Vertriebs GmbH ("APC"); hovedparten af de øvrige andele i APC (uden kontrolrettigheder) ejes af Energie Steiermark Holding AG ("ESTAG"), som kontrolleres i fællesskab af delstaten Steiermark og det franske elselskab Electricité de France ("EdF"). Selskabet STEWEAG-STEG GmbH ("STEWEAG-STEG"), som er aktivt som regionalt distributionsselskab i Steiermark, ejes ligeledes i fællesskab af Verbund (34 %) og ESTAG (66 %); i modsætning til situationen i forbindelse med APC udøver Verbund og ESTAG fælles kontrol i denne forbindelse(5). I KELAG - Kärntner Elektrizitäts-Aktiengesellschaft ("KELAG"), som kontrolleres via et fælles holdingselskab mellem delstaten Kärnten og det tyske selskab RWE AG ("RWE") - har Verbund en minoritetsinteresse på 35,12 %. Endelig har Verbund kapitalinteresser i selskaber, som på det liberaliserede østrigske elmarked leverer elektricitet til private husholdninger, herunder på nuværende tidspunkt på 20 % i henholdsvis Unsere Wasserkraft GmbH & Co. KG ("Unsere Wasserkraft"), et joint venture-selskab med ESTAG(6), og MyElectric Stromvertriebs GmbH ("MyElectric"), som kontrolleres af Salzburg AG für Energie, Verkehr und Telekommunikation ("Salzburg AG"). Verbund kontrolleres selv af Republikken Østrig, som har 51 % af kapitalandelene i selskabet.
(6) Selskaberne i EnergieAllianz står for den regionale distribution (herunder forsyningen af slutkunder) af elektricitet i Niederösterreich (EVN), i Wien-området (Wien Energie), i Oberösterreich (Energie OÖ), i Linz-området (Linz AG) samt i Burgenland (BEWAG). Energie OÖ ejer endvidere 26,13 % af aktierne i Salzburg AG, det regionale forsyningsselskab i delstaten Salzburg. Med undtagelse af BEWAG er de nævnte selskaber i EnergieAllianz også aktive inden for elproduktion. Andre aktiviteter, der udøves af selskaberne i EnergieAllianz, er regional distribution af gas og varme samt tjenesteydelser i forbindelse med transport, miljø, affaldsbortskaffelse, telekommunikation og kabel-tv. Over 50 % af kapitalandelene i hvert af de selskaber, der indgår i EnergieAllianz, ejes af regionale myndigheder.
II. TRANSAKTIONEN
(7) Den påtænkte fusion drejer sig om sammenlægning af Verbunds og EnergieAllianz' aktiviteter på elområdet i to joint venture-selskaber, E& S og APT. Med hensyn til elproduktionen forbliver på den ene side Verbunds produktionskapacitet og på den anden side produktionskapaciteten hos de regionale selskaber, der indgår i EnergieAllianz, ganske vist adskilt i ejendomsretlig henseende. Produktionen skal imidlertid styres gennem handelshuset APT, hvori Verbund vil få en kapitalandel på 67 % og EnergieAllianz på 33 %. Den elektricitet, der produceres på Verbunds og EnergieAllianz' kraftværker, leveres udelukkende til APT. APT vil på sin side stå for handelen med elektricitet. APT vil endvidere levere elektricitet til E& S, hvor EnergieAllianz vil få en kapitalandel på 67 % og Verbund på 33 %. E& S vil servicere og levere elektricitet til EnergieAllianz' og Verbunds hidtidige storkunder med et årligt forbrug på over 4 GWh, som er overdraget til selskabet. Endvidere vil APT levere elektricitet til de regionale selskaber, der indgår i EnergieAllianz, og som på sin side vil forsyne erhvervskunder med et forbrug på 0,1-4 GWh samt tarifkunder/husholdninger med et forbrug på indtil 0,1 GWh. Endelig skal APT efter planen også levere elektricitet til de øvrige regionale selskaber, der ikke deltager i denne transaktion, og de kommunale selskaber uden for EnergieAllianz' forsyningsområde.
III. FUSION
(8) APT og E& S kontrolleres i fællesskab af Verbund og EnergieAllianz. Investeringer på over [...]*(7) mio. EUR, fastlæggelsen af generelle principper for forretningspolitikken (herunder principperne for pris- og produktpolitikken) og indgåelsen af indkøbs- og forsyningsaftaler med en mængde på over [...]* TWh/år og en varighed på over [...]* år skal godkendes af begge parter i bestyrelsen (i forbindelse med E& S i anpartshaverudvalget). Inden for direktionen kræver væsentlige anliggender, f.eks. flerårs-, års-, måneds-, uge- og dagsplaner for produktion og afsætning samt "day ahead"-aktiviteter og den daglige drift begge parters godkendelse. Strategiske beslutninger skal godkendes af begge parter på syndikatforsamlingen (Syndikatsversammlung).
(9) APT og E& S er indbyrdes forbundet via en for begge virksomheder fælles syndikatforsamling, som er paritetisk sammensat. Endvidere vil APT varetage indkøbsfunktionen for E& S.
(10) APT og E& S vil på et varigt grundlag varetage selvstændige erhvervsvirksomheders samtlige funktioner. Selskaberne har egen ledelse og råder over tilstrækkelige finansielle, personelle, materielle og immaterielle ressourcer og vil spille en aktiv rolle på de markeder, hvor de driver virksomhed.
(11) Transaktionen er derfor en fusion som omhandlet i fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b).
IV. SAGSFORLØB
(12) Efter at have gennemgået anmeldelsen konkluderede Kommissionen, at den anmeldte fusion falder ind under fusionsforordningens anvendelsesområde og rejser alvorlig tvivl med hensyn til sin forenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen. Den 4. februar 2003 besluttede den derfor at indlede procedure i denne sag i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c), og EØS-aftalens artikel 57.
(13) Den 10. april 2003 fremsendte Kommissionen i henhold til fusionsforordningens artikel 18 parterne en klagepunktsmeddelelse, som disse besvarede ved brev af 25. april 2003. Efter anmodning fra de anmeldende parter fandt der den 29. april 2003 en mundtlig høring sted, hvori disse og en række tredjeparter deltog. Efter procedurens indledning samt i tilknytning til den mundtlige høring fandt der drøftelser sted mellem Kommissionen og de anmeldende parter med henblik på at underrette disse om sagsforløbet.
(14) Den 12. maj 2003 afgav de anmeldende parter tilsagn. Efter at Kommissionens undersøgelse, herunder høringen af tredjeparter som led i en markedsundersøgelse, havde vist, at de tilsagn, der indledningsvis var foreslået, tydeligvis ikke var tilstrækkelige til at løse konkurrenceproblemerne i forbindelse med fusionen, underrettede Kommissionen parterne herom. Disse ændrede derpå de foreslåede tilsagn på en sådan måde, at Kommissionen på grundlag af sin vurdering af de oplysninger, der var modtaget under undersøgelsen, herunder resultaterne af den allerede gennemførte markedsundersøgelse, og uden at der har været behov for endnu en markedsundersøgelse, klart kan konstatere, at de påviste konkurrenceproblemer vil blive løst, når de ændrede tilsagn er gennemført. Ændringsforslagene blev fremlagt i så god tid - i overensstemmelse med meddelelsen fra Kommissionen om løsninger, der er acceptable i henhold til forordning (EØF) nr. 4064/89 og Kommissionens forordning (EF) nr. 447/98 ("meddelelse om løsninger")(8) - at der har været tilstrækkelig tid til en grundig høring af medlemsstaterne(9).
V. FÆLLESSKABSDIMENSION
(15) De deltagende virksomheders samlede omsætning på verdensplan overstiger 5 mia. EUR(10) (for 2001, i EUR: Verbund 1784 mio., EVN 1015 mio., Wien Energie 1822 mio., Energie OÖ 2042 mio., BEWAG 165 mio., Linz AG 427 mio.). Mere end to selskaber har en samlet omsætning i Fællesskabet på over 250 mio. EUR (for 2001, i EUR: Verbund [...]*, EVN [...]*, Wien Energie [...]*, Energie OÖ [...]*, Linz AG [...]*). Selskaberne i EnergieAllianz har over to tredjedele af deres samlede omsætning på fællesskabsplan i Østrig, mens Verbund har under to tredjedele af sin samlede omsætning på fællesskabsplan i Østrig. Den anmeldte fusion er derfor af fællesskabsdimension som omhandlet i fusionsforordningens artikel 1, stk. 2. Der er ikke tale om en samarbejdssag med EFTA-Tilsynsmyndigheden efter EØS-aftalen.
VI. VURDERING PÅ GRUNDLAG AF FUSIONSFORORDNINGENS ARTIKEL 2
A. Den østrigske elsektors struktur
1. Lovrammer
(16) Elsektorens struktur i Østrig var indtil 1999 præget af anden Verstaatlichungsgesetz fra 1947, som indeholdt en streng opgavefordeling og en vidtgående områdebeskyttelse for selskaberne i denne sektor. Ifølge denne lov var det i det væsentlige Verbunds opgave at producere energi på store kraftværker, etablere og drive transmissionssystemer samt forestå udveksling af elektricitet med udlandet. De ni regionale selskaber BEWAG (Burgenland), KELAG (Kärnten), EVN (Niederösterreich), Energie OÖ (Oberösterreich), Salzburg AG (Salzburg), STEWEAG (Steiermark), TIWAG (Tirol), VKW (Vorarlberg) og Wienstrom (Wien) og de fem kommunale selskaber i delstatshovedstæderne Graz, Innsbruck, Klagenfurt, Linz og Salzburg varetog distributionen af elektricitet til alle kundekategorier i deres respektive forsyningsområder. Den elektricitet, som de regionale selskaber havde behov for og ikke selv producerede, købte de hovedsagelig hos Verbund. Til regulering af leveringsaftalerne mellem Verbund og de regionale selskaber blev der indgået såkaldte koordineringsaftaler.
(17) Direktivet om det indre marked for elektricitet blev i Østrig først og fremmest gennemført ved Elektrizitätswirtschafts- und Organisationsgesetz. Ifølge denne lov har alle endelige forbrugere med et årligt forbrug over 40 GWh fra den 19. februar 1999 og alle endelige forbrugere med et årligt forbrug over 20 GWh fra den 19. februar 2000 været privilegerede og frit kunnet vælge elleverandør. Endvidere har distributører, som også er transmissionssystemoperatører, dvs. i det væsentlige de regionale selskaber og de kommunale selskaber, fra den 19. februar 1999 også været privilegerede.
(18) Liberaliseringen af det østrigske elmarked blev i 2000 fremskyndet med Energieliberalisierungsgesetz. Fra den 1. oktober 2001 har alle kunder - uanset forbrug eller forsyning - været privilegerede og haft mulighed for frit leverandørvalg. Pr. denne dato er Verbunds koordineringsaftaler med de regionale selskaber også endegyldigt udløbet.
(19) Markedstilsynet og sikringen af konkurrencen (navnlig den sektorspecifikke regulering og overvågningen af kravet om unbundling) påhviler ifølge loven Energie-Control GmbH ("E-Control"), et privatretligt selskab, hvori Republikken Østrig ejer 100 % af andelene. E-Control er underordnet en uafhængig statslig tilsynsmyndighed, Energie-Control Kommission, som har til opgave at afgøre klager over afgørelser truffet af E-Control, godkende afgifter for netadgang samt bilægge tvister vedrørende tildeling af netadgang.
2. Nuværende situation inden for elproduktion og -forsyning
(20) I 2001 blev der produceret i alt 62250 GWh elektricitet i Østrig. Produktionen fra vandkraft udgjorde 29494 GWh i strømkraftværker og desuden 12340 GWh i magasinkraftværker. I alt kan 67,2 % af den samlede produktion i 2001 derfor henføres til vandkraftværker. Varmekraftværker producerede 20416 GWh, svarende til en andel af produktionen på 32,8 %. Nedenstående tabel viser fordelingen af elproduktionen mellem de største selskaber, der er aktive på dette område:
Tabel 1
Elproduktion i Østrig i 2001
TABELPOSITION
Kilde:
Parternes oplysninger på grundlag af årsberetninger, statistikker fra E-Control.
(21) Østrig er opdelt i tre balanceområder. De vestlige delstater Vorarlberg og Tirol udgør et særskilt balanceområde, som indgår i den tyske kontrolblok. Den øvrige og langt den største del af det østrigske område udgøres af balanceområde "Øst" (APG-Zone), som samtidig udgør en selvstændig kontrolblok. I dette balanceområde driver Verbund højspændingssystemet og er på grundlag af UCTE-reglerne som såkaldt balanceansvarligt selskab ansvarlig for at opretholde balancen mellem produktion og forbrug gennem tilvejebringelse eller aftag af balancekraft.
(22) De regionale selskaber - dvs. de selskaber, der indgår i EnergieAllianz, samt STEWEAG-STEG i Steiermark, Salzburg AG i delstaten Salzburg, KELAG i Kärnten, TIWAG i Tirol og VKW i Vorarlberg - driver distributionsnettet i deres traditionelle forsyningsområder. De får elektricitet fra Verbund såvel som fra egne kraftværker samt i et vist omfang fra udlandet og via kommercielle transaktioner.
(23) Både Verbund og de regionale selskaber forsyner slutkunder med elektricitet. Endvidere forsyner et stort antal mindre kommunale og private elforsyningsselskaber også slutkunder som distributionsselskaber med til dels også egen produktionskapacitet.
B. Relevante produktmarkeder
1. Indledning
(24) Ved det relevante produktmarked forstås markedet for alle de produkter og/eller tjenesteydelser, som forbrugeren anser for indbyrdes substituerbare på grund af deres egenskaber, pris og anvendelsesformål. Ifølge Kommissionens meddelelse om afgræsning af det relevante marked i forbindelse med Fællesskabets konkurrenceret(11) "meddelelse om afgrænsning af det relevante marked") er det først og fremmest kriterierne efterspørgselssubstitution, udbudssubstitution og potentiel konkurrence, der er af betydning i denne henseende.
a) Overlapningerne mellem de deltagende virksomheders aktiviteter
(25) Den foreliggende fusion medfører en sammenlægning af Verbunds og EnergieAllianz' hidtidige aktiviteter i forbindelse elektricitetsforsyning.
(26) De deltagende virksomheders aktiviteter overlapper i det væsentlige hinanden i forbindelse med forsyning af industrikunder og store erhvervskunder ("storkunder") og distributionsselskaber samt i forbindelse med handel med elektricitet og i mindre udstrækning i forbindelse med forsyning af husholdninger og mindre erhvervskunder ("småkunder", i Østrig traditionelt også kaldet "tarifkunder"). Endvidere er der overlapninger i forbindelse med tilvejebringelsen af balancekraft, som er nødvendig for at opretholde balancen mellem produktion og forbrug.
(27) I forbindelse med produktion og transmission af elektricitet er der ingen overlapninger mellem de deltagende virksomheders aktiviteter på markedet, da hver deltagende virksomheds produktionsområder kun tilbyder den elektricitet, der produceres, internt i koncernen, og elektriciteten derfor ikke er til rådighed på markedet i produktionsleddet, men først i det efterfølgende omsætningsled, og fordi driften af systemet udgør et naturligt monopol. Dog skal der ved vurderingen af fusionens virkninger på de berørte markeder tages hensyn til de deltagende virksomheders stilling i forbindelse med elproduktionen.
b) Afgrænsning af relevante produktmarkeder, der kan komme i betragtning
(28) De anmeldende parter har først og fremmest foreslået, at der afgrænses relevante produktmarkeder for forsyning af småkunder, forsyning af storkunder, handel med elektricitet, herunder forsyning af distributionsselskaber, samt tilvejebringelse af balancekraft.
(29) I deres svar på klagepunktsmeddelelsen og ved den mundtlige høring har parterne modificeret deres standpunkt med hensyn til, hvilket marked forsyningen af storkunder og distributionsselskaber præcist skal anses for at være omfattet af. De er nu af den opfattelse, at der på dette område skal sondres mellem prisorienterede og serviceorienterede kunder. Mens prisen for prisorienterede kunder er det eneste udslagsgivende kriterium for valget af forsyningskilde, er serviceorienterede kunder afhængige af yderligere tjenesteydelser, f.eks. totalforsyning, energistyring eller tilvejebringelse af balancekraft, og vil derfor også skulle tage hensyn til kvaliteten af disse tjenesteydelser ved valget af elleverandør.
(30) Ifølge parterne - hvilket de også præciserede ved høringen - omfatter markedet for prisorienterede kunder blandt distributionsselskaberne de store østrigske regionale forsyningsselskaber ("store distributionsselskaber", også benævnt "regionale selskaber") samt eventuelt også de kommunale forsyningsselskaber i delstatshovedstæderne; nogle få meget store kunder(12) kan ligeledes anses for at være omfattet af gruppen af storkunder. Endvidere skal alle deltagere i handelen med elektricitet omfattes af markedet for prisorienterede kunder. Alle øvrige storkunder og distributionsselskaber (i det følgende benævnt "små distributionsselskaber") er omfattet af markedet for serviceorienterede kunder. Tilvejebringelsen af balancekraft betragtes fortsat som et selvstændigt marked.
(31) Kommissionen behandlede allerede i Verbund/ESTAG-sagen markedsforholdene i Østrig(13). I beslutningen blev der imidlertid ikke taget endelig stilling til, om der i forbindelse med markederne for elektricitetsforsyning i Østrig skal foretages en opdeling efter kundegrupper.
(32) I det foreliggende tilfælde er Kommissionen og de anmeldende parter nået frem til, at med hensyn til afgrænsningen af de relevante produktmarkeder skal forsyningen af småkunder, forsyningen af storkunder og små distributionsselskaber (af parterne betegnet som "serviceorienterede") samt forsyningen af store distributionsselskaber og handelen med elektricitet (af parterne betegnet som "prisorienterede kunder") omfattes af særskilte relevante produktmarkeder.
(33) I forbindelse med den foreliggende beslutning er det ikke nødvendigt at tage stilling til, om der fortsat skal sondres mellem særskilte relevante produktmarkeder
a) med hensyn til forsyningen af dels storkunder, dels små distributionsselskaber
b) med hensyn til forsyningen af dels store distributionsselskaber, dels handelen med elektricitet, og
c) om tilvejebringelsen af balancekraft udgør et relevant produktmarked i forbindelse med den konkurrenceretlige vurdering.
1. Forsyning af endelige forbrugere: sondring mellem stor- og småkunder
(34) Selv om markedet i Østrig i lovgivningsmæssig henseende er fuldt liberaliseret, findes der efter parternes opfattelse i forbindelse med elektricitetsforsyningen til endelige forbrugere forskellige relevante produktmarkeder, nemlig på den ene side forsyningen af småkunder (private husholdninger, mindre erhvervskunder og landbrugsbedrifter) og på den anden side af storkunder (industri og store erhvervskunder); sidstnævnte anser parterne for nu for at være omfattet af markedet for "serviceorienterede kunder". Som skillelinje mellem stor- og småkunder har parterne foreslået den forbrugs- og tilslutningsværdi, fra hvilken der på grundlag af lovrammerne i Østrig anvendes standardiserede belastningsprofiler. I henhold til gældende ret tilbydes kunder med et årligt forbrug på under 100000 kWh (= under 0,1 GWh/år) eller en tilslutningseffekt på under 50 kW standardiserede belastningsprofiler.
(35) Ifølge de oplysninger, som Kommissionen har fået forelagt i den foreliggende sag, skal der i forbindelse med elektricitetsforsyningen i overensstemmelse med parternes opfattelse sondres mellem et marked for forsyning af småkunder på den ene side og et marked for forsyning af storkunder (industrikunder og store erhvervskunder) på den anden side; undersøgelserne har derimod ikke givet grundlag for en yderligere opdeling(14).
(36) Som parterne har anført og Kommissionens undersøgelser har bekræftet, er der i Østrig betydelige forskelle mellem efterspørgselsadfærden blandt storkunder og detailkunder. Storkunder er normalt mere prisfølsomme og derfor i højere grad rede til at skifte leverandør end småkunder. Der er også forskelle med hensyn til forhandlingsstyrke og forhandlingsledelse. Dette viser sig ved, at energiforsyningsselskaberne har forskellige distributionsstrategier og et forskelligt prisniveau. Mens det for storkunder er af væsentlig betydning, at der afgives et prisbilligt og i givet fald fleksibelt tilbud, finder der i forbindelse med detailkunder en yderligere markedsføringsmæssig differentiering sted (f.eks. mellem "ren elektricitet", navnlig elektricitet, der fremstilles ved hjælp af indenlandsk vandkraft, og elektricitet fra fossile brændstoffer eller kernekraft) og en kvalitativ kundekontakt.
(37) Det forskellige netniveau, hvorpå storkunder og detailkunder normalt får elektriciteten, bidrager også til denne differentiering. Det spændingsniveau, hvorpå elektriciteten leveres, udgør ganske vist på grund af den "frimærketarif", der er fastsat for transmissionen, ikke i sig selv en barriere for adgangen til markedet. Jo lavere det netniveau, hvorpå leveringen sker, er, desto større er imidlertid netandelen af den samlede elektricitetsregning. Den relative fordel, som en kunde vil opnå ved at skifte leverandør, mindskes derfor med netniveauet og den stigende netpris.
2. Forsyning af distributionsselskaber: sondring mellem regionale forsyningsselskaber ("regionale selskaber") og små distributionsselskaber
(38) Parterne har indledningsvis givet udtryk for den opfattelse, at forsyningen af distributionsselskaber generelt bør anses for at være omfattet af markedet for handel med elektricitet, da distributionsselskabernes virksomhed i vidt omfang svarer til den klassiske definition på elektricitetshandel, dvs. køb og salg af elektricitet i kommercielt øjemed. Denne beskrivelse er også i overensstemmelse med praksis hos de østrigske elforsyningsselskaber, som i deres årsberetninger sammenfatter grossister og distributionsselskaber under den fælles kategori handel (trading). I forbindelse med deres svar på Kommissionens klagepunkter og ved den mundtlige høring ændrede parterne imidlertid deres standpunkt, således at en bestemt gruppe af distributionsselskaber, nemlig små distributionsselskaber, sammen med industrikunderne og de store erhvervskunder bør anses for at være omfattet af markedet for "serviceorienterede" kunder. Parterne har begrundet dette med stort set ens priser og købsadfærd samt behovet for at købe supplerende tjenesteydelser sammen med den nødvendige elektricitet.
(39) Ifølge de oplysninger, som Kommissionen har fået forelagt, skal forsyningen af de store regionale distributionsselskaber ("regionale forsyningsselskaber") på den ene side og forsyningen af alle øvrige distributionsselskaber på den anden side anses for at være omfattet af særskilte relevante produktmarkeder.
a) Det er ikke nødvendigt at tage stilling til, om forsyningen af små distributionsselskaber, som adskiller sig fra forsyningen af store distributionsselskaber, skal anses for at være omfattet af markedet for forsyning af store endelige forbrugere eller udgør et særskilt marked
(40) Undersøgelserne har vist, at efterspørgslen efter elektricitet blandt små distributionsselskaber - heriblandt hører alle kommunale forsyningsselskaber og private elektricitetsværker(15) - adskiller sig markant fra efterspørgslen blandt de store distributionsselskaber eller endog handelsmarkedet. Små distributionsselskaber, hvis årsafsætning i de fleste tilfælde ligger markant under 500 GWh, får normalt leveret elektricitet på grundlag af et- eller flerårige forsyningsaftaler, ofte koblet med en totalforsyningsaftale, som gør et yderligere indkøb af energi overflødigt og også omfatter levering af den fornødne balancekraft. På grund af deres minimale størrelse råder disse distributionsselskaber ikke over den nødvendige økonomiske og finansielle kapacitet til aktivt at foretage indkøb på handelsmarkeder. De er derfor afhængige af mere langvarige forsyningsaftaler med normalt kun et enkelt handelsselskab, typisk et regionalt forsyningsselskab i det forudgående led. Af samme grunde er det også på nuværende tidspunkt undtagelsen og ikke reglen, at disse små distributionsselskaber særskilt køber balancekraft. Dette kerneelement i en "totalforsyning" med elektricitet forbinder - som også parterne har anført ved den mundtlige høring - forsyningen af små distributionsselskaber med storkundemarkedet.
(41) På den anden side fremgår det, at betingelserne for forsyningen af små distributionsselskaber også adskiller sig fra betingelserne for forsyningen af industrikunder og store erhvervskunder. For det første har små distributionsselskaber på grund af deres kundestruktur - de forsyner for en stor dels vedkommende husholdninger og mindre erhvervskunder - en anden købsadfærd end storkunder, hvilket afspejles i en anden leveringsprofil(16). For det andet konkurrerer de mindre distributionsselskaber i modsætning til storkunder ved forsyningen af bestemte grupper af endelige forbrugere (normalt småkunder med et årligt forbrug på under 0,1 GWh og erhvervskunder med et årligt forbrug på ca. 0,1-4 GWh) i deres respektive forsyningsområde med andre, større distributionsselskaber, herunder navnlig selskaberne i EnergieAllianz.
(42) I forbindelse med den foreliggende beslutning er det imidlertid ikke nødvendigt at tage endelig stilling til, om forsyningen af små distributionsselskaber udgør et selvstændigt relevant produktmarked, der er adskilt fra storkundemarkedet. Det er ubestridt, at forsyningen af små distributionsselskaber, som er afhængige af totalforsyningsaftaler, under ingen omstændigheder skal anses for at være omfattet af det samme marked som forsyningen af store regionale forsyningsselskaber eller handelen med elektricitet. Både hvis der lægges et enkelt marked for forsyning af storkunder og små distributionsselskaber til grund, og hvis der lægges to særskilte markeder til grund, vil den foreliggende fusion føre til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling på hvert af disse mulige markeder.
b) Det er ikke nødvendigt at tage stilling til, om forsyningen af de regionale forsyningsselskaber udgør et særskilt relevant produktmarked eller skal anses for at være omfattet af markedet for handel med elektricitet
(43) Forsyningen af de store østrigske distributionsselskaber ("regionale selskaber"), dvs. de selskaber, der indgår i EnergieAllianz, samt STEWEAG-STEG, Salzburg AG, KELAG, TIWAG og VKW, adskiller sig i en række henseender markant fra forsyningen af små distributionsselskaber.
(44) Indtil liberaliseringen af det østrigske elmarked dækkede de regionale forsyningsselskaber hele deres elektricitetsbehov, som de ikke dækkede gennem egenproduktion, hos Verbund, som de var forbundet med via koordineringsaftaler. Med den fuldstændige markedsåbning pr. 1. oktober 2001 og koordineringsaftalernes udløb kunne de regionale forsyningsselskaber frit vælge forsyningskilder. På grund af de elektricitetsmængder, som de efterspørger, og deres mere omfattende økonomiske og administrative kapacitet er de i højere grad end de små distributionsselskaber i stand til også rent faktisk at udnytte denne juridiske mulighed. De regionale forsyningsselskaber køber den elektricitet, de har behov for som supplement til deres egenproduktion, dels hos Verbund, dels hos andre regionale forsyningsselskaber og udenlandske elforsyningsselskaber samt via handelsmarkedet. Normalt indgår de ikke totalforsyningsaftaler, men tilvejebringer via egen energistyring den fornødne yderligere energimængde og balancekraft i eget regi.
(45) Parterne har gjort gældende, at forsyningen af de østrigske regionale forsyningsselskaber skal anses for at være omfattet af det generelle marked for handel med elektricitet. Det fremgår imidlertid klart af Kommissionens undersøgelser, at markedet for forsyning af regionale forsyningsselskaber skal adskilles fra det egentlige marked for handel med elektricitet.
(46) Ved handel med elektricitet forstås køb og salg af elektricitet for egen regning og risiko. Kommissionen har i tidligere beslutninger karakteriseret handelen med elektricitet som et marked, der er under opbygning, og som først kunne etableres med aftagernes mulighed for frit leverandørvalg som led i liberaliseringen(17). Foruden de uafhængige forhandlere uden egen produktionskapacitet og eget net er elproducenter, distributionsselskaber og elimportører derfor også aktive på udbyder- samt til dels på aftagersiden inden for handelen med elektricitet.
(47) I forbindelse med elektricitetshandel kan der i det væsentlige sondres mellem følgende områder:
a) OTC-handel ("over the counter"), hvor individuelt forhandlede bilaterale kontrakter indgås uden for en central børs- eller handelsplads
b) handel med fysiske elprodukter via børserne; på den nyligt oprettede elbørs Energy Exchange Alpen-Adria (EXAA) i Graz handles der således spotleverancer i form af timekontrakter, og fra 2003 vil der også være mulighed for terminshandel med elektricitet
c) handel med ikke-fysiske finansielle derivater (såkaldte energiderivater), som først er ved at udvikle sig og på nuværende tidspunkt stadig spiller en underordnet rolle i Østrig.
(48) De regionale selskaber forsyner i det væsentlige slutkunder (storkunder såvel som tarifkunder) og mindre distributionsselskaber med elektricitet. De regionale forsyningsselskabers kunder dækker som nævnt normalt deres samlede elektricitetsbehov (bortset fra egenproduktion) hos én og samme leverandør. For at kunne garantere denne totalforsyning af kunderne er de regionale forsyningsselskaber derfor selv i det mindste med hensyn til hovedparten af deres køb af elektricitet afhængige af langvarige, faste forsyningsaftaler.
(49) Derfor kan hovedparten af de regionale forsyningsselskabers behov for elektricitet ikke dækkes via kortsigtede transaktioner på elbørsen. Om det er muligt i forbindelse med indkøb af mere langvarige leverancer som led i OTC-transaktioner, fremgår ikke entydigt af resultaterne af undersøgelserne; i det mindste ét regionalt forsyningsselskab har anført, at markederne for handel med elektricitet ikke råder over den nødvendige likviditet.
(50) Selv om disse aspekter taler for, at der tages udgangspunkt i et særskilt relevant marked for forsyningen af de store regionale forsyningsselskaber ("regionale selskaber"), er det imidlertid ikke nødvendigt at tage endelig stilling til dette spørgsmål, da fusionen ikke vil føre til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling på et sådant marked.
3. Balancekraft
(51) Leveringen af elektrisk energi adskiller sig fra de fleste andre produktmarkeder, idet denne ikke kan lægges på lager, og den mængde energi, der skal leveres, ikke på forhånd ligger præcist fast. Det forventede forbrug kan ganske vist prognosticeres i form af såkaldte køreplaner og belastningsprofiler. Denne prognose svarer imidlertid sædvanligvis ikke præcist til det faktiske aftag. Dette medfører, at der bliver behov for balancekraft, som stilles til rådighed på ad hoc-basis, for løbende at dække forskellen mellem produktionen af og behovet for elektrisk energi.
(52) Den balancekraft, der er behov for til at opretholde balancen mellem produktion og forbrug, stilles til rådighed inden for et balanceområde
a) gennem tilpasning af produktionen inden for balanceområdet (såkaldt sekundærregulering) eller
b) gennem den såkaldte minutreserve som et supplerende reguleringsinstrument, der kan bringes i anvendelse på kort sigt, eller
c) hvis en fuldstændig regulering hverken er mulig gennem sekundærregulering eller minutreserve, på grundlag af et balanceområdes såkaldte utilsigtede udveksling med tilgrænsende balanceområder i UCTE.
(53) Parterne er af den opfattelse, at konkurrencevilkårene for tilvejebringelsen af balancekraft er så forskellige fra vilkårene på de øvrige markeder for elektricitetsforsyning, at denne bør anses for at være omfattet af et særskilt relevant produktmarked.
(54) Fusionsparternes stilling i forbindelse med tilvejebringelsen af balancekraft, navnlig i form af minutreserve, udgør en faktor, som bidrager til at skabe eller styrke dominerende stillinger på en række markeder for elektricitetsforsyning. Dette gælder, uanset om tilvejebringelsen af balancekraft, specielt af minutreserve, derudover på sin side udgør et særskilt relevant produktmarked. I forbindelse med denne beslutning er det derfor ikke nødvendigt at foretage en præcis afgrænsning af produktmarkedet med hensyn til tilvejebringelsen af balancekraft.
C. Relevant geografisk marked
(55) Ved det relevante geografiske marked forstås det område, hvor de deltagende virksomheder er involveret i udbud af og efterspørgsel efter produkter eller tjenesteydelser, og som har tilstrækkelig ensartede konkurrencevilkår og kan skelnes fra de tilstødende områder, fordi konkurrencevilkårene der er meget anderledes. Det er først og fremmest kriterierne efterspørgselssubstitution, udbudssubstitution og potentiel konkurrence, der er af betydning i denne henseende(18).
(56) De anmeldende parter har antaget, at det relevante geografiske marked i forbindelse med forsyningen af storkunder og distributionsselskaber samt handel med elektricitet er større end Østrig og i det mindste også omfatter Tyskland, mens det med hensyn til småkunder er begrænset til Østrig. Det forhold, at det relevante geografiske marked for forsyning af storkunder efter parternes opfattelse omfatter Østrig og Tyskland, har parterne frem for alt begrundet med kapaciteten på samkøringslinjerne, hvor der kan importeres elektricitet fra udlandet, navnlig fra Tyskland. Endvidere har de gjort gældende, at den fuldstændige liberalisering af det østrigske elmarked i forbindelse med gennemførelsen af direktivet om det indre marked for elektricitet har medført, at det østrigske marked er blevet åbnet for udenlandske udbydere, hvilket også må indvirke på afgrænsningen af det relevante geografiske marked i forbindelse med fusionskontrollen.
(57) Kommissionens undersøgelser har vist, at markederne for forsyning af storkunder, små distributionsselskaber og småkunder (tarifkunder) med elektricitet i geografisk henseende ikke omfatter et større område end Østrig ved anvendelse af de kriterier, der er relevante for afgrænsningen af det geografiske marked. Et muligt marked for forsyning af store regionale distributionsselskaber vil derimod kunne afgrænses til et større geografisk område.
1. Markedet eller markederne for forsyning af storkunder og små distributionsselskaber samt markedet for forsyning af småkunder er nationale
a) Strukturen og lovrammerne i forbindelse med de østrigske elmarkeder adskiller sig grundlæggende fra situationen i nabolandene
(58) Fordelingen af fusionsparternes og konkurrenternes markedsandele på markederne for elektricitetsforsyning i Østrig adskiller sig grundlæggende fra fordelingen i nabolandene eller på EØS-plan og tyder dermed på, at de pågældende markeder i geografisk henseende er begrænset til Østrig(19). I denne forbindelse er det tilstrækkeligt at konstatere, at de væsentlige elektricitetsudbydere i EØS, f.eks. EdF, E.On, RWE eller Enel, i ingen tilfælde har markedsandele på 5 % eller derover i forbindelse med forsyningen af småkunder, storkunder og små distributionsselskaber i Østrig. Det samme gælder, hvis man kun betragter de væsentlige konkurrenter på de tyske elmarkeder (E.On, RWE, EnBW og Vattenfall). Omvendt har ingen østrigsk elektricitetsudbyder en markedsandel på 5 % eller derover på noget marked for elektricitetsforsyning i en nabomedlemsstat eller på EØS-plan.
(59) Det skal også bemærkes, at lovrammerne i Østrig afviger markant fra bestemmelserne i nabolandene Schweiz og Tyskland. I Schweiz har direktivet om det indre marked for elektricitet ingen gyldighed. De bestemmelser vedrørende netadgang og regulering af markedet, der er gennemført i Østrig og i Tyskland på grundlag af dette direktiv, afviger betydeligt fra hinanden (forhandlet systemadgang inden for rammerne af en såkaldt Verbändevereinbarung og konkurrencekontrol fra Bundeskartellamts side i Tyskland over for "frimærketarif"-systemadgang og oprettelse af en uafhængig regulerende myndighed i Østrig).
b) Import af elektricitet fra udlandet er af underordnet betydning i forbindelse med forsyningen af storkunder og små distributionsselskaber
(60) Elektricitet, der er importeret fra udlandet, spiller kun en forholdsvis lille rolle for forsyningen af østrigske kunder. Mens der i handelsleddet kan konstateres en betydelig udveksling af elektricitet, navnlig mellem Tyskland og Østrig(20), finder der med hensyn til strukturerede leverancer til slutkunder og små distributionsselskaber kun i begrænset omfang eksport af elektricitet sted fra Tyskland til Østrig.
(61) I 2002 udgjorde det samlede salg til storkunder i Østrig 25,6 TWh. Kommissionens undersøgelser har vist, at leverancerne fra tyske udbydere (EnBW og E.On(21)) til storkunder udgjorde mindre end 1 TWh. I relation til det samlede salg til storkunder i Østrig svarer dette til en andel på under 3 %. Den schweiziske udbyder Atel har ikke forsynet storkunder. Det er ikke på nogen måde fremgået af markedsundersøgelsen, at denne situation vil blive ændret afgørende i nær fremtid.
(62) Det samme gælder for små distributionsselskaber. Kommissionen har som led i sin undersøgelse adspurgt østrigske distributionsselskaber om deres elleverandør. Af 75 private elektricitetsværker og kommunale forsyningsselskaber har kun en enkelt kunde - en indkøbsforening af mindre distributionsselskaber - anført, at den pågældende har fået forsyninger fra en udenlandsk udbyder. Den samlede mængde elektricitet, der blev leveret til små distributionsselskaber, udgjorde i 2002 ca. 7300 GWh. De mængder, som den udenlandske udbyder i dette år leverede til indkøbsforeningen af mindre distributionsselskaber, udgjorde mindre end 200 GWh. I relation til det samlede salg til små distributionsselskaber i Østrig svarer dette til en andel på under 3 %. Den udenlandske udbyder har dog i mellemtiden igen mistet denne kunde - til STEWEAG-STEG, et selskab, der er tilknyttet Verbund.
c) Udenlandske udbydere har hidtil kun i begrænset omfang deltaget i udbud i Østrig og stort set aldrig fået tildelt kontrakten
(63) Efter liberaliseringen har der i forbindelse med forsyningen af storkunder i ikke ubetydeligt omfang fundet leverandørskift sted. Dette har imidlertid som regel været begrænset til østrigske leverandører. Det samme gælder for små distributionsselskaber, som dog i mindre grad er rede til at skifte leverandør end storkunder. Udenlandske udbydere har kun i meget begrænset omfang deltaget i udbud. I forbindelse med storkunder har det navnlig været EnBW og i forbindelse med mindre distributionsselskaber Atel. De 123 kunder, som Kommissionen har været i kontakt med som led i undersøgelsen (48 industrikunder og store erhvervskunder, herunder store kædekunder(22) samt 75 mindre distributionsselskaber), har i langt de færreste tilfælde efter liberaliseringen opfordret udenlandske udbydere til at afgive tilbud i forbindelse med udbud vedrørende forsyningskontrakter; i næsten alle de pågældende tilfælde var det EnBW, der var blevet opfordret til at afgive tilbud. Udenlandske udbydere har kun meget sjældent fået tildelt kontrakten. Den eneste undtagelse er igen EnBW, som af de 123 aftagere, der blev adspurgt som led i undersøgelsen, blev valgt som elleverandør i fire tilfælde i 2000, i otte tilfælde i 2001 og i 12 tilfælde i 2002. Den første og den anden alternative leverandør var i reglen også østrigske udbydere, med undtagelse af EnBW i nogle tilfælde. Med en andel på langt under 3 % er EnBW's markedsandel i forbindelse med forsyningen af storkunder ligeledes lille. Atels andel i forbindelse med forsyningen af små distributionsselskaber har også altid ligget markant under 5 %. Andre udenlandske udbydere har ikke været repræsenteret i Østrig bortset fra E.On, som har haft en marginal tilstedeværelse på storkundemarkedet(23).
(64) Heraf følger, at udenlandske udbydere i det væsentlige er aktive i engrosleddet med deres eksportleverancer, men ikke har været i stand til at opnå leveringsaftaler med slutkunder og kun i begrænset omfang med mindre distributionsselskaber.
d) Selv om det som følge af, at der ikke foreligger tekniske adgangsbarrierer, absolut burde være muligt for udenlandske udbydere at øge aktiviteterne i Østrig, gør navnlig veletablerede kunderelationer og -præferencer, distributionsomkostninger samt det i forhold til Tyskland lavere prisniveau det vanskeligere at komme ind på markedet
(65) Det forhold, at der ikke er udenlandske udbydere til stede på markedet, kan ikke forklares ved tekniske adgangsbarrierer. Som parterne med rette har anført, er der ikke tale om flaskehalse i forbindelse med samkøringslinjerne mellem henholdsvis Tyskland og Østrig og Schweiz og Østrig. Kapaciteten på samkøringslinjerne svarer til ca. 25 % af det østrigske elektricitetsforbrug(24). Rent teknisk ville der derfor være mulighed for en betydelig import.
(66) Der er dog en flaskehals mellem det nordlige og det sydlige område inden for balanceområde "Øst". Her forbinder ledninger med et lavere spændingsniveau (220 kV) 380 kV-transmissionssystemer. Sådanne flaskehalse udgør i sidste instans importbarrierer. I forbindelse med volumenleverancer i de enkelte forbrugsområder, som ligger på den anden side af flaskehalsene, kan der hurtigt opstå en overbelastning af systemerne. Transmissionssystemoperatørerne vil derfor være nødt til at gribe ind og påvirke elektricitetsstrømmene for at genoprette netsikkerheden.
(67) Den grænsetarif (CBT, "Cross Border Tariff"), der opkræves ved transmission af elektricitet til et andet balanceområde, virker derimod kun i begrænset omfang som adgangsbarriere. Østrig er som nævnt opdelt i tre forskellige balanceområder. I balanceområde "Øst", som omfatter hele Østrig undtagen Tirol og Vorarlberg, og i Osttirol driver Verbund højspændingssystemet og er ansvarlig for at opretholde balancen mellem produktion og forbrug. Balanceområderne Vorarlberg og Tirol indgår derimod i den tyske kontrolblok. Ved transmission fra Tyskland direkte til balanceområde "Øst" opkræves der ganske vist en grænsetarif på 0,5 EUR/MWh(25). Sker transmissionen imidlertid gennem balanceområderne Tirol og Vorarlberg, skal der i realiteten ikke betales nogen grænsetarif. Ved transmission mellem forskellige balanceområder inden for Østrig opkræves der nemlig af retlige grunde ikke nogen grænsetarif, og på grund af balanceområderne Tirols og Vorarlbergs integration i den tyske kontrolblok opkræves der for transmissionen fra Tyskland til disse balanceområder heller ingen grænsetarif.
(68) Konkurrenter har imidlertid gjort gældende, at en række adgangsbarrierer gør det meget vanskeligt at komme ind på markedet: Heriblandt hører distributions- og kundehvervningsomkostninger, balancegruppens nødvendige minimumsstørrelse, netoperatørernes fragmentering og behovet for en stor andel af vandkraft i elektricitetssammensætningen, navnlig til forsyningen af småkunder.
(69) Disse barrierer for adgangen til markedet bevirker, at de østrigske markeder for forsyning af storkunder, små distributionsselskaber og småkunder på nuværende tidspunkt endnu ikke er integreret med de tyske markeder, selv om der i vidt omfang ikke foreligger tekniske barrierer. Dette gælder også under hensyntagen til de foranstaltninger, der hidtil er gennemført og kan forventes som led i programmet for det indre marked i elsektoren, navnlig direktivet om det indre marked for elektricitet, som snart vil blive vedtaget(26). De virkninger, som tilstræbes med disse foranstaltninger, i form af en åbning af de nationale markeder, som tidligere havde været afskærmet fra hinanden, er ifølge resultatet af Kommissionens undersøgelser nemlig ikke tilstrækkeligt sikre og umiddelbare til, at det kan konkluderes, at der foreligger et større relevant geografisk marked. Det samme gælder med hensyn til den kommende udvidelse af Den Europæiske Union, da de tekniske og økonomiske betingelser i endnu mindre grad er til stede for en integration mellem elmarkederne i Østrig og de tilstødende kandidatlande Tjekkiet, Slovakiet, Ungarn og Slovenien end for en integration med elmarkederne i Tyskland.
(70) På grund af de dermed forbundne distributionsomkostninger kan det kun betale sig at gå ind på det østrigske marked for langsigtet forsyning af distributionsselskaber og storkunder, hvis der opnås et vist minimum af kunder. Foruden dækningen af de omkostninger, der er nødvendige i forbindelse med enhver indtræden på markedet til opbygningen af et distributionsapparat, er det i denne forbindelse af betydning, at en ny udbyder på markedet skal oprette en tilstrækkelig stor balancegruppe, hvis risikoen for at skulle betale for balancekraft skal holdes inden for forsvarlige grænser. Det er lettere at foretage en udligning mellem et højere eller lavere forbrug end forventet inden for en stor balancegruppe, end det er tilfældet i forbindelse med en ny konkurrent på markedet, som nødvendigvis vil have en lille balancegruppe: En sådan konkurrent har nødvendigvis et større procentuelt behov for omkostningsmæssigt risikobetonet balancekraft, som den pågældende ikke selv kan tilbyde på grund af manglende egen produktionskapacitet inden for balanceområdet.
(71) Det forhold, at omkostningerne til balancekraft og navnlig den dermed forbundne omkostningsrisiko udgør en meget mærkbar markedsadgangsbarriere, blev anført af langt hovedparten af de markedsaktører, der deltog i Kommissionens markedsundersøgelse.
(72) Som en yderligere omkostningsfaktor i Østrig kan nævnes netoperatørernes fragmentering. På lokalt plan dækkes det østrigske område af over 100 netoperatører med forskellige transmissionsomkostninger. Dette gør det vanskeligt at komme ind på markedet for udbydere, som ikke råder over det nødvendige detaljerede kendskab til markedet. Selv om større industrivirksomheder ofte får elektricitet på højere netniveauer og derfor i mindre udstrækning er berørt af opsplitningen på det lavere netniveau, giver denne fragmentering i de lavere segmenter af storkundemarkedet sig alligevel udslag som markedsadgangsbarriere.
(73) Endvidere er det i markedsføringsøjemed nødvendigt i forbindelse med forsyningen af småkunder at råde over en stor andel af vandkraft i elektricitetssammensætningen. Inden for den østrigske elproduktion spiller vandkraft en fremtrædende rolle med over 67 % af den samlede produktion. Inden for forsyningen af småkunder giver dette sig navnlig udslag i en yderligere adgangsbarriere. En stor del af de østrigske småkunder lægger stor vægt på at få leveret "ren" elektricitet, dvs. elektricitet, som fremstilles af indenlandsk vandkraft og ikke af fossil energi eller kernekraft. Østrigske elforsyningsselskaber, som hovedsagelig råder over vandkraftkapacitet, har derfor navnlig på småkundeområdet yderligere fordele i forhold til udenlandske udbydere, som både skal sikre deres vandkraftforsyning og opbygge et mærkeimage inden for distributionen til småkunder.
(74) Med hensyn til de distributions- og kundehvervningsomkostninger, der er forbundet med en indtræden på markedet, argumenteres det i en af parterne bestilt undersøgelse fra virksomheden Frontier Economics, at disse omkostninger i forbindelse med storkunder vil udgøre en lønsom investering på kort og mellemlang sigt, selv hvis der kun foretages en forholdsvis lille forhøjelse af elektricitetspriserne over for østrigske storkunder på ca. [0-5]* %. En anvendelse af den såkaldte SSNIP-test vil derfor vise, at det relevante marked er større end Østrig. Hertil bemærkes følgende.
(75) Til forskel fra den såkaldte SSNIP-test redegøres der i undersøgelsen fra Frontier Economics ikke tilstrækkeligt for, hvordan en prisforhøjelse fra den etablerede udbyders side (tænkt som en hypotetisk monopolist) med efterfølgende afvandring af kunder til en eller flere nye aktører på markedet vil indvirke på lønsomheden for den pågældende virksomhed. Selv hvis der var tale om en indtræden på markedet i forbindelse med en lille, varig prisforhøjelse på ca. 5-10 % fra den hypotetiske monopolists side og denne derfor ville miste markedsandele, beviser dette alligevel ikke, at prisforhøjelsen alligevel ikke ville være lønsom for den pågældende, da fortjenstmargenerne ville blive markant forøget(27).
(76) Det er endvidere en afgørende svaghed ved modellen fra Frontier Economics, at den ikke i tilstrækkelig grad er relateret til reelle konkurrencemæssige priser, men tager udgangspunkt i fiktive konkurrencemæssige priser(28). Disse fiktive priser ligger af to grunde over de reelle priser. For det første ligestiller undersøgelsen fejlagtigt de såkaldte offeromkostninger (som danner grundlag for den hypotetiske beregning af den konkurrencemæssige pris på storkundemarkedet) med (engros-)handelspriserne og tager dermed ikke hensyn til, at der for sælgeren på (engros-)handelsmarkedet opstår (offer-)omkostninger, som overstiger sælgerens produktionsomkostninger (eller kostpriser) og den fortjeneste, som den pågældende kan opnå(29). Tages der hensyn hertil, bliver det klart, at dette gør salget af elektricitet på (engros-)handelsmarkedet mindre attraktivt for østrigske producenter i forhold til det direkte salg til slutkunder, og at den konkurrencemæssige pris for storkunder i Østrig derfor er vurderet for højt(30). For det andet fremgik det også af Kommissionens markedsundersøgelse, at de endelige priser på det østrigske storkundemarked i mange tilfælde ligger under (engros-)handelspriserne. Undersøgelsen fra Frontier Economics overvurderer derfor de faktiske konkurrencemæssige priser i Østrig og dermed den mulighed, som en ny markedsaktør har for at opnå en fortjeneste efter en yderligere prisforhøjelse.
(77) På grundlag af oplysninger fra markedsaktører synes der heller ikke at være tilstrækkeligt belæg for parternes antagelse med hensyn til den rabat, som nye aktører vil skulle yde for at hverve kunder. På baggrund af disse oplysninger forekommer det meget sandsynligt, at denne rabat i virkeligheden er højere, end parterne har antaget, og derfor selv på grundlag af parternes model - som er baseret på hypotetiske antagelser - først vil gøre en indtræden lønsom på kort sigt i forbindelse med prisforhøjelser på langt over 5 %(31).
(78) Sammenfattende kan det derfor konstateres, at der hersker alvorlig tvivl om den praktiske relevans og dermed gyldigheden af det af parterne fremlagte scenario i undersøgelsen fra Frontier Economics. På grundlag af andre faktiske omstændigheder synes den konklusion derimod nærliggende, at prisforhøjelser på til dels langt over 5 % absolut vil være lønsomme for en hypotetisk monopolist på markedet for forsyning af østrigske storkunder og små distributionsselskaber.
e) Prisniveauet i forbindelse med den endelige pris er i Østrig lavere end i nabomedlemsstaterne
(79) Foruden alle disse adgangsbarrierer må det også tages i betragtning, at prisniveauet på det østrigske storkundemarked ligger væsentligt under det tyske prisniveau. Prisforskellen på industrikundeområdet udgjorde i 2001 ifølge parternes oplysninger således ca. 20 %, og i forbindelse med husholdninger angives den som ca. dobbelt så stor(32).
(80) I svaret på klagepunktsmeddelelsen og ved høringen har parterne anført, at der allerede i vidt omfang er sket en tilnærmelse mellem de endelige priser i Tyskland og i Østrig. Parterne har imidlertid ikke fremlagt konkrete beviser for denne antagelse, som er i strid med bemærkninger fra andre markedsaktører. Kommissionen har analyseret oplysninger fra storkunder og små distributionsselskaber om de rene energipriser, som de har betalt i perioden 2000-2003. Det fremgår af en statistisk analyse af disse oplysninger, at prisniveauet i Østrig samlet set synes at have ligget på samme niveau siden udgangen af 2001 hos de adspurgte markedsaktører. I gennemsnit faldt prisniveauet betydeligt i 2001, nemlig med hensyn til storkunder med ca. 15 % og små distributionsselskaber med ca. 20 %. I 2002 faldt det endnu en gang en smule (med hensyn til storkunder med ca. 0-5 % og små distributionsselskaber med ca. 5-10 %). I 2003 steg det så igen en smule i forbindelse med storkunder og små distributionsselskaber med i gennemsnit ca. 2-5 %. Sammen med de ovennævnte oplysninger fra parterne vedrørende det østrigske prisniveau i 2001 betyder dette, at prisniveauet i Østrig fortsat må ligge betydeligt under niveauet i Tyskland, især da parterne ikke har antaget, at der har været tale om et prisfald i Tyskland.
(81) En væsentlig grund til dette forskellige prisniveau er de østrigske vandkraftværkers lavere gennemsnitlige produktionsomkostninger. Parterne har ganske vist bestridt dette med det argument, at vandkraftværker ikke nødvendigvis har omkostningsfordele i produktionen, da de i forhold til andre kraftværker har høje kapitalomkostninger. Dette argument er imidlertid ikke holdbart af følgende grunde.
(82) En stor del af den østrigske elproduktion beror på vandkraft. Dette gælder i særlig grad for Verbund, hvor vandkraftandelen af den samlede elproduktion udgør [ca. 90]* %. Strømkraftværker tegner sig i den forbindelse for [over to tredjedele]* af elproduktionen på Verbunds vandkraftværker, mens [under en tredjedel]* produceres på magasinkraftværker. Det fremgår af oplysninger vedrørende omkostningsstrukturen på vandkraftværker, som parterne har fremlagt, at strømkraftværker afskrives over en periode på [...]* år. Da [langt hovedparten af]* den elektricitet, der produceres på Verbunds strømkraftværker, produceres på kraftværker, som er over [...]*, er hovedparten af Verbunds vandkraftproduktion særdeles omkostningseffektiv. Andre [...]* % af Verbunds strømkraftværkskapacitet vil være fuldstændig afskrevet i [...]*. Det fremgår endvidere af oplysninger fra Verbund, at magasinkraftværker har en afskrivningsperiode på [...]* år. [...]* af Verbunds magasinkraftværksproduktion sker på magasinkraftværker, som er over [...]* år. Endvidere vil yderligere [...]* af Verbunds magasinkraftværkskapacitet være fuldstændig afskrevet i [...]*. Under [10-30 %]* af Verbunds magasinkraftværksproduktion stammer derimod fra kraftværker, som er blevet færdiggjort i de seneste [...]* år.
(83) Som en yderligere potentielt fordelagtig omkostningsfaktor i forbindelse med nyere strømkraftværker (samt et termisk kraftværk) har Verbund endvidere mulighed for at gøre krav på at få kompensation for såkaldte "strandede omkostninger"(33).
(84) Som følger heraf kan det antages, at Verbund som den største østrigske elproducent har et gunstigt produktionsomkostningsgrundlag. Denne konstatering kan overføres til den østrigske elproduktion som helhed.
(85) De anmeldende parterne har imidlertid også anført, at engrospriserne i Østrig siden liberaliseringen har nærmet sig det tyske niveau. På grundlag af de engrospriser, som Platts har beregnet, er prisforskellene blevet mindsket yderligere i 2002, og priserne ligger næsten på niveau med de tyske priser. Parterne har på grundlag heraf konkluderet, at prisniveauet i Østrig derfor ikke udgør en barriere for markedsadgangen.
(86) Ved undersøgelsen af den geografiske afgrænsning kan der imidlertid ikke tages udgangspunkt i indkøbsprisen, dvs. engrosprisen. I deres forsyningsaftaler med leverandørerne har mange af elektricitetskunderne ganske vist aftalt en prisreguleringsbestemmelse, som er relateret til engrosprisniveauet. Den endelige pris er imidlertid ikke identisk med engrosprisen.
(87) De endelige priser har som nævnt siden liberaliseringen ligget markant under priserne i nabomedlemsstaterne. Hvad angår priserne over for småkunder, bestrides dette heller ikke af parterne. Navnlig på storkundeområdet var de endelige priser faldet markant ved begyndelsen af liberaliseringen. De har imidlertid ikke bevæget sig i samme udstrækning som engrospriserne, der har været stigende i de seneste år i Østrig. De endelige priser ligger således fortsat under prisniveauet i nabomedlemsstaterne.
(88) Fusionsparterne har argumenteret, at denne situation kan forklares ved de underbudspriser, der gjorde sig gældende umiddelbart efter liberaliseringen, og kun kan være af forbigående karakter, da det i modsat fald endog på kort sigt ville have være mere økonomisk fordelagtigt for østrigske elproducenter at sælge elektricitet på overnationale handelsmarkeder i stedet for at forsyne østrigske slutkunder til muligvis lavere priser (arbitrage).
(89) Indledningsvis bemærkes hertil, at parternes forklaringsforsøg i denne henseende med hensyn til en allerede stedfunden markedsintegration også vil skulle gælde for Tyskland, og at prisniveauet på slutkundemarkederne i Tyskland derfor ligeledes i en overgangsperiode skulle ligge under handelsprisen. Dette er imidlertid ikke tilfældet og påstås heller ikke af parterne. Med hensyn til den udvikling, der kan forventes i nær fremtid, er parternes argumentation i denne henseende heller ikke holdbar af følgende grunde.
(90) For det første er salget af energi på handelsmarkeder også forbundet med ikke ubetydelige omkostninger og risici. Østrigske elforsyningsselskaber må ved eksport af energi i handelsleddet påregne transportomkostninger, hvori indgår transmissionsgebyrer, netomkostninger og den CBT-afgift på for øjeblikket 0,5 EUR/MWh, der skal betales ved eksport fra Østrig. Salget af energi på handelsmarkedet i f.eks. Tyskland er derudover forbundet med administrations- og øvrige transaktionsomkostninger (f.eks. handelsgebyrer på børser). Hertil kommer, at efterspørgsel og priser på handelsmarkedet er væsentligt mere volatile end efterspørgslen og priserne på slutkundeområdet, og at betalingsrisikoen, som eksemplet i forbindelse med Enron beviser, er væsentlig højere på handelsmarkedet. Dette har de anmeldende parter tydeligvis også antaget. Disse har ved høringen som et væsentligt motiv for den foreliggende fusion nævnt EnergieAllianz' bestræbelser på at mindske afhængigheden af de "volatile internationale handelsmarkeder".
(91) For det andet er der ifølge de oplysninger, som Kommissionen har fået forelagt, en stærk tendens blandt østrigske selskaber til at fastholde kunderne i deres etablerede forsyningsområde. Dette kan forklares ved, at østrigske regionale forsyningsselskaber for hovedpartens vedkommende kontrolleres af regionale myndigheder. Denne strategi kan også begrundes i økonomisk henseende, idet kundetætheden i et bestemt område er en relevant faktor ved beregningen af distributionsomkostningerne. Denne principielle virksomhedsstrategi, som følges af østrigske elforsyningsselskaber og i begrænset omfang også gælder for Verbund med hensyn til "dets" østrigske kunder, vil også gælde efter fusionen og give et incitament til også at fastholde østrigske kunder med meget fordelagtige priser. Det er endog blevet tilkendegivet over for Kommissionen, at alene dette forhold og den deraf følgende øgede kundefastholdelse skaber en yderligere adgangsbarriere.
(92) Endelig henvises til den betydelige, omkostningseffektive egenproduktion i Østrig, hvor der ikke er nogen entydig sammenhæng mellem de østrigske elforsyningsselskabers kostpriser og handelsmarkedspriserne.
(93) I betragtning af ovenstående kan det derfor ikke antages, at udviklingen i de endelige priser og priserne for forsyningen af små distributionsselskaber i Østrig og Tyskland inden for en overskuelig fremtid vil blive bestemt af tilstrækkeligt homogene faktorer, heller ikke hvis omkostningsfaktoren i forbindelse med handelspriserne skulle forholde sig på tilsvarende måde. Dette er ikke til hinder for, at østrigske elforsyningsselskaber, herunder fusionsparterne, bestræber sig på ud fra forretningsmæssige overvejelser at øge deres fortjeneste ved i videst muligt omfang at knytte de endelige priser til udviklingen i handelspriserne, som er steget markant i de seneste to år.
(94) Samlet set udgør det lavere prisniveau i Østrig i betragtning af ovenstående således en adgangsbarriere. Dette blev også bekræftet af et betydeligt antal nuværende og potentielle konkurrenter til parterne som led i markedsundersøgelsen.
f) Særlige aspekter ved afgræsningen af det geografiske marked i forbindelse med småkunder
(95) Med hensyn til det relevante geografiske marked i forbindelse med forsyningen af småkunder har de anmeldende parter anført, at dette marked i Østrig stadig opviser stærke lokale og regionale træk. I realiteten har dette område kun været liberaliseret siden oktober 2001, og der har blandt småkunder kun været få leverandørskift, hvorfor hovedparten af de østrigske småkunder fortsat køber elektricitet hos deres traditionelle lokale og regionale distributionsselskaber. Parterne har på grundlag heraf udledt, at det enkelte østrigske distributionsselskabs traditionelle forsyningsområde på nuværende tidspunkt fortsat udgør et særskilt relevant geografisk marked for forsyning af småkunder.
(96) Parternes oplysninger vedrørende deres egne kunders adfærd med hensyn til leverandørskift viser imidlertid, at der er kunder, der skifter til andre østrigske regionale forsyningsselskaber samt navnlig til nye udbydere som Switch (et datterselskab af EnergieAllianz), MyElectric og Unsere Wasserkraft eller også selskaber i segmentet for grøn elektricitet, som udbyder elektricitet i hele Østrig eller inden for balanceområde "Øst". Hertil kommer, at småkunder også slutter sig sammen i landsdækkende indkøbsforeninger og organiserer deres indkøb af elektricitet på overregionalt plan, men inden for Østrig(34). Dette viser, at der absolut kan konstateres en tendens til en integration på småkundemarkederne i Østrig, uden at dette vil medføre en markedsåbning ud over de østrigske landegrænser.
g) Konklusion
(97) I betragtning heraf kan det antages, at markederne for forsyning af storkunder, små distributionsselskaber og småkunder i geografisk henseende ikke er større end Østrig.
2. Markedet for forsyning af østrigske regionale forsyningsselskaber kan være større end Østrig
(98) Efter parternes opfattelse er markedet for forsyning af de store regionale distributionsselskaber i geografisk henseende større end Østrig. I forbindelse med den foreliggende beslutning er det imidlertid ikke nødvendigt at tage endelig stilling til dette spørgsmål.
(99) For en afgrænsning af det geografiske marked til kun at omfatte Østrig taler ganske vist, at de østrigske regionale forsyningsselskaber traditionelt dækker det behov for elektricitet, som ikke dækkes gennem deres egenproduktion, i det væsentlige hos Verbund, og at der desuden i ikke ubetydelige omfang finder leverancer sted mellem de regionale selskaber indbyrdes. Først efter liberaliseringen har udenlandske udbydere og elektricitetsforhandlere også været forsyningsmuligheder. Enkelte regionale forsyningsselskaber har gjort gældende, at de på grund af de nødvendige elektricitetsmængder, det lavere prisniveau i Østrig og behovet for en høj vandkraftandel i forbindelse med forsyningen af småkunder fortsat i vidt omfang er afhængige af leverancer fra Verbund.
(100) Heroverfor er der holdepunkter for et geografisk marked, der omfatter mere end Østrig. Parterne har anført, at de regionale forsyningsselskaber, der indgår i EnergieAllianz, i 2002 fik [ &gt; 60]* % af deres forsyninger leveret fra ikke-østrigske leverandører. Kun ca. [&lt; 30]* % af EnergieAllianz' behov for supplerende indkøb stammede fra Verbund, og [&lt; 15]* % stammede fra andre østrigske leverandører. Da EnergieAllianz kun sælger forholdsvis lidt på handelsmarkedet, kan det antages, at hovedparten af den elektricitet til forsyning af aftagerne, som denne ikke selv producerer, stammer fra udenlandske leverandører. Også andre østrigske regionale forsyningsselskaber køber en ikke ubetydelig andel af deres elektricitetsforsyninger hos ikke-østrigske leverandører. Dette gælder navnlig for TIWAG og VKW, hvis forsyningsområder i teknisk henseende indgår i den tyske kontrolblok, og som traditionelt får betydelige mængder elektricitet fra Tyskland.
(101) Det er imidlertid ikke nødvendigt at tage endelig stilling til spørgsmålet om afgrænsningen af det geografiske marked i forbindelse med forsyningen af de regionale forsyningsselskaber, da den foreliggende fusion heller ikke vil skabe eller styrke en dominerende stilling på dette marked, hvis det skulle være begrænset til Østrig.
3. Et muligt marked for tilvejebringelsen af balancekraft vil i geografisk henseende være begrænset til balanceområde "Øst"
(102) Såfremt tilvejebringelsen af balancekraft udgør et særskilt relevant produktmarked, er den geografiske udstrækning af dette marked begrænset til balanceområdet. I overensstemmelse med reglerne for europæiske transportnet kan der i Østrig kun stilles balancekraft til rådighed i et enkelt balanceområde. Det er på nuværende tidspunkt ikke muligt at transportere de omkostningsmæssigt afgørende minutenergikomponenter af balancekraft uden for de enkelte balanceområder. Heller ikke under hensyntagen til de igangværende forhandlinger om en åbning af balanceområde "Øst" mod Tyskland kan det forventes, at denne situation ændres på kort sigt. I det foreliggende tilfælde vil balanceområde "Øst", som Verbund er ansvarligt for som balanceansvarligt selskab, derfor udgøre det relevante geografiske marked.
4. Virkninger af liberaliseringsforanstaltninger
(103) Det kan med stor sandsynlighed forventes, at et nyt elektricitetsdirektiv og en forordning vedrørende grænseoverskridende energiudveksling vil træde i kraft i nær fremtid(35). Centrale punkter i denne lovgivningspakke skal efter planen træde i kraft pr. 1. juli 2004 og yderligere bestemmelser senest den 1. juli 2007. Lovgivningspakken indeholder en række bestemmelser, som på mellemlang sigt formentlig vil kunne gøre det mærkbart lettere for udenlandske udbydere at komme ind på markedet. Der er frem for alt tale om bestemmelser vedrørende netadgang, foranstaltninger med henblik på øget unbundling samt harmoniserede bestemmelser vedrørende grænseoverskridende transmission af elektricitet. Som led i vurderingen af tilsagnene i afsnit VIII vil der blive henvist til dette aspekt.
D. Fusionens virkning
1. Fusionen fører til skabelse af en dominerende stilling inden for forsyning af storkunder og små distributionsselskaber
(104) Den foreliggende fusion fører til skabelse af en dominerende stilling for de deltagende virksomheder på markedet eller markederne for forsyning af storkunder og små distributionsselskaber med elektricitet i Østrig.
(105) Ifølge De Europæiske Fællesskabers Domstol skal begrebet dominerende stilling forstås som en virksomheds økonomiske magtposition, som sætter denne i stand til at hindre, at der opretholdes en effektiv konkurrence på det relevante marked, idet den kan udvise en i betydeligt omfang uafhængig adfærd over for sine konkurrenter og kunder og i sidste instans over for forbrugerne. En sådan stilling udelukker ikke, at der består en vis konkurrence, men den sætter det dominerende firma i stand til, om end ikke at bestemme, så dog i det mindste mærkbart at øve indflydelse på de vilkår, hvorunder konkurrencen udvikler sig, og under alle omstændigheder i vidt omfang i stand til at handle uden at skulle tage hensyn hertil, og uden at denne adfærd er til skade for virksomheden.
(106) En dominerende stilling kan være en følge af en række faktorer, som hver for sig ikke nødvendigvis er afgørende, men blandt disse faktorer har omfattende markedsandele meget stor betydning. Et vigtigt indicium for, at der foreligger en dominerende stilling, er i øvrigt forholdet mellem markedsandele for de virksomheder, der deltager i fusionen, og konkurrenternes markedsandele, særlig den største konkurrents(36).
a) Fusionen medfører, at Verbund/EnergieAllianz opnår meget store fælles markedsandele
(107) Fusionen medfører først og fremmest, at de deltagende virksomheder opnår meget store fælles markedsandele, hvilket ifølge Domstolens praksis i sig selv giver anledning til en formodning om en dominerende stilling(37).
(108) Strukturen af markedet for forsyning af storkunder fremgår af nedenstående tabel:
Tabel 2
Salg af elektricitet til storkunder i 2001
TABELPOSITION
Kilde:
Verbunds svar på begæring om oplysninger af 28. februar 2003.
(109) I forbindelse med forsyningen af storkunder opnåede Verbund i 2001 en markedsandel på [5-15]* %. Selskaberne i EnergieAllianz havde en markedsandel på [45-55]* %. Dermed opnåede fusionsparterne umiddelbart en fælles markedsandel på [55-65]* %. Endvidere opnåede STEWEAG-STEG, som kontrolleres i fællesskab af Verbund og ESTAG, en markedsandel på [5-15]* %. Alle øvrige konkurrenter havde markedsandele på under 10 %(38).
(110) Markedet for forsyning af små distributionsselskaber har ifølge Kommissionens undersøgelser følgende struktur:
Tabel 3
Salg af elektricitet til små distributionsselskaber
TABELPOSITION
Kilde:
Kommissionens markedsundersøgelse (oplysninger fra parterne og konkurrenter). For ikke at afsløre forretningshemmeligheder er der kun anført intervaller.
(111) Verbund/EnergieAllianz opnåede i 2002 markedsandele på mellem 35 % og 50 %. STEWEAG-STEG tegner sig for en andel på 20-30 %. Det fusionerede selskab, inkl. STEWEAG-STEG, som Verbund er medejer af, vil således opnå en andel på 70-80 %. De øvrige konkurrenter opnår med en enkelt undtagelse markedsandele på under 5 %(39).
(112) Foruden fusionsparterne er de tilbageværende konkurrenter på de to berørte markeder i det væsentlige de regionale selskaber Salzburg AG, KELAG, TIWAG og VKW. Afstanden til Verbund/EnergieAllianz' markedsandel kan ikke inden for en overskuelig fremtid reduceres væsentligt af de tilbageværende konkurrenter. Derudover har fusionsparterne kapitalinteresser i to af de tilbageværende konkurrenter. Verbund har som nævnt en minoritetsinteresse i KELAG, som kontrolleres i fællesskab af delstaten Kärnten og RWE. Foruden delstaten Salzburg og byen Salzburg ejer Energie OÖ også 26,13 % af aktierne i Salzburg AG. Til Energie OÖ's kapitalinteresse er der knyttet en vedtægtsmæssig ret til deltagelse, bl.a. ved ansættelsen af direktionen og i forbindelse med væsentlige energiøkonomiske transaktioner, som går videre end en minoritetsaktionærs aktieretlige stilling(40).
(113) Da parterne - når STEWEAG-STEG medregnes - med hensyn til både små distributionsselskaber og storkunder opnår lignende markedsandele på over 70 %, og da konkurrenternes struktur på begge områder er lige fragmenteret, gælder det samme, hvis der tages udgangspunkt i et særskilt marked for forsyning af storkunder og små distributionsselskaber.
b) De deltagende virksomheders fremtrædende stilling på markedet sikres gennem deres førende position inden for elproduktionen
(114) De deltagende virksomheders fremtrædende stilling på markedet beror i vidt omfang på deres position inden for elproduktionen i det foregående led. Parternes stilling på dette område medfører umiddelbart, at adgangsbarriererne på storkundemarkedet og markedet for forsyning af små distributionsselskaber forstærkes, og øger risikoen for en yderligere marginalisering af eksisterende konkurrenter. Det synes derfor usandsynligt, at parternes stilling på det relevante marked vil kunne udfordres inden for en overskuelig fremtid.
(115) Af bruttoelproduktionen i Østrig tegnede Verbund sig i 2001 for en andel på ca. [35-45]* %. Verbunds fremtrædende stilling på dette område allerede inden fusionen forstærkes betydeligt gennem tilføjelsen af EnergieAllianz' kapacitet (ca. [10-20]* % af den østrigske produktion), således at de deltagende virksomheders samlede andel efter fusionen vil udgøre ca. [55-65]* % af den samlede østrigske elproduktion.
(116) Verbund/EnergieAllianz' stilling konsolideres yderligere af, at omkostningsgrundlaget for parternes produktion forbedres gennem lukning af urentable varmekraftværker, og produktionsomkostningerne i forbindelse med betydelige vandkraftressourcer sikres som følge af muligheden for - alt efter markedsforholdene - at gøre krav på at få kompensation for "strandede omkostninger"(41).
(117) Af særlig betydning er i denne forbindelse fusionsparternes stilling inden for elproduktionen på grundlag af vandkraft. Navnlig tarifkunder i Østrig lægger stor vægt på at få leveret elektricitet, som forekommer "ren", dvs. ikke er produceret ved hjælp af kernekraft og for en stor dels vedkommende stammer fra indenlandsk vandkraft. Desuden er det billigt at producere elektricitet fra vandkraft, navnlig når der er tale om afskrevne vandkraftværker(42).
(118) Konkurrenternes afhængighed af fusionsparterne gør sig i særlig grad gældende med hensyn til mindre lokale distributionsselskaber, som i mange tilfælde - trods den eksisterende transmissionsmulighed - i realiteten ikke kan deltage på engrosmarkedet i mangel af egne ressourcer og derfor er afhængige af at købe elektricitet hos Verbund / EnergieAllianz. Mange små private og kommunale elektricitetsværker har anført som led i Kommissionens undersøgelse, at de leverandører, der konkurrerer med dem i forbindelse med forsyningen af storkunder, leverer til industri- og erhvervskunder til billigere priser og på gunstigere vilkår end dem selv.
c) Omkostningerne til balancekraft stiller de tilbageværende konkurrenter ringere i forhold til Verbund/EnergieAllianz og fungerer samtidig som adgangsbarriere for nye konkurrenter på markedet
(119) Kommissionens undersøgelser har vist, at risikoen for vanskeligt forudsigelige omkostninger til balancekraft er betydeligt større for mindre markedsaktører end for store. Dette blev anført af hovedparten af de konkurrenter, der har udtalt sig herom over for Kommissionen. Mange af disse konkurrenter tillægger faktoren balancekraft stor betydning for den størrelse, som en ny konkurrent på markedet mindst skal have. Parterne vil efter fusionen i højere grad end hidtil være i stand til at opnå omkostningsfordele gennem en koordinering og større forudsigelighed af omkostningerne til balancekraft. Det forhold, at det er umuligt for tilbageværende såvel som nye konkurrenter på markedet at opnå lignende stordriftsfordele, bidrager derfor til både at marginalisere de tilbageværende konkurrenter yderligere og gøre det vanskeligere at komme ind på markedet(43). Fusionen medfører derfor en relativ forøgelse af den i forvejen betydelige barriere for adgangen til markederne for forsyning af storkunder og små distributionsselskaber, som skyldes den manglende forudsigelighed af omkostningerne til balancekraft for mindre og nye selskaber på markedet.
(120) Denne effekt forstærkes yderligere af parternes fremtrædende stilling inden for selve tilvejebringelsen af balancekraft. Verbund og EnergieAllianz er på dette område på nuværende tidspunkt den største udbyder, som alt efter udbudsperiode tegner sig for en samlet andel på 60-90 %.
d) Fusionen fører til eliminering af den faktiske og potentielle konkurrence fra Verbund og dermed af en væsentlig konkurrenceimpuls i Østrig
(121) Som følge af fusionen bortfalder den faktiske og potentielle konkurrence fra Verbund i forbindelse med hvervningen af kunder. Efter liberaliseringen af det østrigske elmarked var Verbund som følge af sin position som den største elproducent den vigtigste og mest aktive nye konkurrent på markederne for forsyning af storkunder og distributionsselskaber.
(122) Således har Verbund (uden STEWEAG-STEG) i perioden 2000-2002 været i stand til at udvide sin markedsandel i forbindelse med storkunder fra [5-15]* % til [10-20]* %. Verbund er derfor på storkundeområdet langt den vigtigste konkurrent til EnergieAllianz, som i samme periode kunne udvide sin markedsandel [med 0-5 %]*. Kun et enkelt andet selskab, EnBW, har også været i stand til at øge sin markedsandel, men opnåede langt fra samme stigning som i forbindelse med parternes markedsandel.
(123) Noget tilsvarende gælder for markedet for mindre distributionsselskaber. Det fremgår af svarene fra de små private og kommunale elektricitetsværker som led i Kommissionens undersøgelse, at det i forbindelse med de nye udbud vedrørende forsyningskontrakter efter liberaliseringen i en lang række tilfælde var EnergieAllianz og Verbund, der konkurrerede om at få tildelt kontrakten. De hidtidige leverandører (regionale forsyningsselskaber) blev ofte foretrukket i disse forhandlinger som følge af de kommunale forsyningsselskabers regionale kundeloyalitet. Det var ofte denne leverandør, som i sidste instans fik tildelt kontrakten. Dette understreger den stærke position, som de enkelte regionale forsyningsselskaber har i denne henseende.
(124) Som følge af fusionen vil konkurrenceimpulsen fra Verbund således fremover bortfalde på såvel storkundemarkedet som markedet for forsyning af små distributionsselskaber. På begge markeder havde Verbund rollen som den væsentligste udfordrer til EnergieAllianz' i forvejen særdeles stærke stilling. Dermed kan det - også i betragtning af Verbund/EnergieAllianz' fremtrædende fælles markedsstilling - forventes, at den således opståede markedsstruktur vil blive konsolideret. Virkningen af de lovgivningsforanstaltninger, der er behandlet i betragtning103, kan ikke inden for tilstrækkelig kort tid og med tilstrækkelig sikkerhed modvirke denne konsolidering.
e) Resultat
(125) Som følge af fusionen sammenlægges Verbunds og EnergieAllianz' nuværende produktions- og distributionsaktiviteter i én økonomisk enhed, som opnår en fremtrædende stilling på markedet i forhold til de tilbageværende konkurrenter. Dette fører til eliminering af den faktiske og potentielle konkurrence fra Verbund, hvorfra der inden fusionen udgik en betydelig konkurrenceimpuls på det nyligt liberaliserede østrigske elmarked. Derved forringes konkurrencestrukturen betydeligt, og storkunder og små distributionsselskaber får langt færre alternative forsyningsmuligheder. Fusionen fører derfor til skabelse af en dominerende stilling på de østrigske markeder for forsyning af storkunder og små distributionsselskaber med elektricitet.
2. Fusionen fører til styrkelse af en dominerende stilling inden for forsyning af småkunder
(126) Det kan forventes, at fusionen fører til styrkelse af EnergieAllianz' dominerende stilling på markedet for forsyning af småkunder (husholdninger og mindre erhvervskunder) med elektricitet i Østrig.
a) EnergieAllianz har allerede inden fusionen en dominerende stilling på markedet for forsyning af småkunder med elektricitet
(127) Markedet for forsyning af småkunder har følgende struktur:
Tabel 4
Forsyning af østrigske tarifkunder med elektricitet i 2001
TABELPOSITION
Kilde:
Verbunds svar på begæring om oplysninger af 28. februar 2003.
(128) EnergieAllianz opnår således allerede selv en markedsandel på [45-55]* %, hvilket giver anledning til en formodning om en dominerende stilling. Denne markedsandel er ca. otte gange større end den markedsandel, som de nærmeste konkurrenter, STEWEAG-STEG og KELAG, tegner sig for. En betydelig del af markedet ([15-25 %]* %) er opsplittet på en lang række små og meget små privat- eller kommunaltejede distributionsselskaber. Det traditionelle forsyningsområde for selskaberne i EnergieAllianz dækker derimod hovedparten af Østrig.
(129) I betragtning af, at de østrigske slutkunder kun i ringe udstrækning er rede til at skifte leverandør, kan det heller ikke forventes, at disse markedsforhold vil ændre sig væsentligt inden for en kort eller mellemlang årrække. Kun 1,9 % af de østrigske småkunder har skiftet elleverandør i de første 12 måneder efter liberaliseringen(44). Andelen af leverandørskift i forbindelse med EnergieAllianz - registreret over en periode på 14 måneder - er stort set den samme(45). Det er påfaldende i denne forbindelse, at en betydelig del (mellem 20 og 30 %) af disse kunder skiftede mellem leverandører inden for EnergieAllianz, dvs. at andelen af leverandørskift i forbindelse med EnergieAllianz samlet set har ligget under gennemsnittet. EnergieAllianz markedsfører to mærker, idet udbuddet fra de enkelte regionale forsyningsselskaber, som indgår i EnergieAllianz, suppleres af en billigere udbyder i EnergieAllianz, Switch, for at fastholde prisfølsomme kunder, som truer med at gå tabt til de nye udbydere. Interne dokumenter fra EnergieAllianz viser, at det kun er Switch, der i prismæssig henseende har positioneret sig i forhold til de nye udbydere. Det har også været muligt for EnergieAllianz at udvise en i mærkbart omfang uafhængig adfærd over for konkurrenter og kunder.
(130) En samlet vurdering af disse faktorer viser, at EnergieAllianz inden fusionen har en dominerende stilling på småkundemarkedet.
b) Fusionen styrker EnergieAllianz' i forvejen meget store markedsandel
(131) Verbunds markedsandel på småkundemarkedet er ganske vist lille på nuværende tidspunkt. STEWEAG-STEG, som Verbund er medejer af, har imidlertid en markedsandel på [0-10]* % i forbindelse med småkunder. Medregnes STEWEAG-STEG, øges Verbund/EnergieAllianz' markedsandel derfor til [50-60]* % og dermed til ca. det tidobbelte af den nærmest følgende tilbageværende konkurrents markedsandel. I betragtning af den nuværende markedsstruktur udgør denne markedsandelsforøgelse i sig selv et stærkt indicium for, at fusionen vil styrke den dominerende stilling.
c) Fusionen fører til eliminering af den faktiske og potentielle konkurrence fra Verbund og dermed af en væsentlig konkurrenceimpuls i forbindelse med husholdninger i Østrig
(132) Hovedparten af de husholdninger, der har skiftet leverandør efter liberaliseringen, skiftede til et selskab, som Verbund havde kapitalinteresser i, dvs. MyElectric eller Unsere Wasserkraft (tidligere RWA Wasserkraft). Over [35-45]* % af alle kunder, som skiftede fra de største EnergieAllianz-forsyningsselskaber EVN og WienStrom, skiftede til det ene af disse to selskaber. Ifølge EnergieAllianz skiftede [75-85]* % af de kunder, der skiftede leverandør på småkundemarkedet, og som EnergieAllianz hidtil havde forsynet, i perioden fra juli 2002 og indtil marts 2003 til MyElectric eller Unsere Wasserkraft. Verbund har ganske vist reduceret sine kapitalandele i Unsere Wasserkraft, hvilket - som det fremgår af interne dokumenter(46) - er sket i forbindelse med den foreliggende fusion. Dette ændrer imidlertid intet ved det forhold, at Verbund via sine kapitalandele fortsat udgør en faktisk udfordrer til EnergieAllianz på dette marked, som stadig er kendetegnet ved få leverandørskift. Dette fremgår også af, at en betydelig del (over [20-25]* %) af de kunder, der er skiftet fra EnergieAllianz, skiftede direkte til Verbund(47).
d) Den dominerede stilling styrkes yderligere af de eksisterende forbindelser mellem Verbund/EnergieAllianz og konkurrenter, deres stilling på tilstødende markeder og specifikke barrierer for adgangen til småkundemarkedet
(133) Foruden de forbindelser mellem Verbund/EnergieAllianz og deres konkurrenter, der allerede er beskrevet i forbindelse med markederne for storkunder og mindre distributionsselskaber, må det også tages i betragtning på området for forsyning af småkunder, at det ofte er attraktivt for disse at få leveret både elektricitet og gas. For mange kunder, som køber begge energikilder, overstiger de årlige omkostninger til gas de årlige omkostninger til elektrisk energi. En lang række selskaber, som er aktive inden for forsyning af småkunder, navnlig kommunale forsyningsselskaber, er derfor aktive på begge områder ("multi utility").
(134) EnergieAllianz står i Østrig særdeles stærkt på naturgasområdet, både som leverandør til slutkunder og som gasgrossist - sidstnævnte via joint venturet med OMV, Econgas, og et joint venture mellem EnergieAllianz-partneren EVN og E.On. Dette gør det endnu vanskeligere for konkurrerende udbydere at få adgang til eller udvide aktiviteterne på markedet for forsyning af husholdninger med elektricitet, da disse enten selv ikke udbyder gas eller er afhængige af at få leveret gas fra Econgas(48).
(135) Der er betydelige adgangsbarrierer inden for forsyning af småkunder. Dette ses ved, at småkunder kun i ringe udstrækning er rede til at skifte leverandør, og at der kræves forholdsvis store udgifter til reklamer og øvrige udgifter til hvervning og servicering af kunder. På dette område er det også nødvendigt at investere betydelige midler i opbygningen af mærker. Leverandører uden en tilstrækkelig adgang til vandkraft eller ligeværdig "økologisk" energi står over for afgørende ulemper i Østrig.
(136) Sædvanligvis er kommunale forsyningsselskaber afhængige af leverancer i form at såkaldt totalforsyning. Foruden forskellige tekniske og administrative tjenesteydelser omfatter dette tilvejebringelse af balancekraft. Dette øger deres afhængighed af parterne, som i vidt omfang stiller disse tjenesteydelser til rådighed.
e) Resultat
(137) Som følge af fusionen styrkes og sikres EnergieAllianz' nuværende fremtrædende stilling på småkundemarkedet (eller småkundemarkederne) gennem elimineringen af konkurrencen fra Verbund. Fusionen fører derfor til styrkelse af en dominerende stilling inden for forsyning af småkunder med elektricitet i Østrig.
3. Fusionen fører ikke til en dominerende stilling på et muligt østrigsk marked for forsyning af regionale forsyningsselskaber
(138) Selv på grundlag af et muligt østrigsk marked for forsyning af østrigske regionale distributionsselskaber fører fusionen af følgende grunde ikke til skabelse af en dominerende stilling for parterne.
(139) Til forskel fra små distributionsselskaber og storkunder er det allerede i dag i vidt omfang muligt for de østrigske regionale forsyningsselskaber at købe elektricitet hos udenlandske selskaber. I modsætning til storkunder og små distributionsselskaber er det lettere for de regionale forsyningsselskaber at øge disse indkøb, da de selv råder over en indkøbsstyring på elektricitetsområdet og derfor også kan købe elektricitet hos leverandører, som ikke er repræsenteret på stedet gennem eget distributionsapparat. Det kan derfor forventes, at der er et tilstrækkeligt udbud til forsyningen af østrigske regionale forsyningsselskaber. Med hensyn til de regionale selskaber i Tirol og Vorarlberg, TIWAG og VKW, bemærkes det, at disses forsyningsområder indgår i den tyske kontrolblok, og at der derfor findes historisk betingede leveringsaftaler med Tyskland, som adskiller sig betydeligt fra importforretninger på et liberaliseret grænseoverskridende elmarked. Inden for balanceområde "Øst" har STEWEAG-STEG indgået langvarige forsyningsaftaler med sit moderselskab Verbund. Dermed vil der efter fusionen efterhånden kun være de regionale forsyningsselskaber i Salzburg og Kärnten, Salzburg AG og KELAG, som kunder på et sådant marked for forsyning af østrigske distributionsselskaber. Det kan forventes, at der vil være en tilstrækkelig potentiel konkurrence i forbindelse med forsyningen af disse to selskaber.
(140) Hertil kommer, at alle østrigske regionale forsyningsselskaber, der er uafhængige af fusionsparterne, har en vis egenproduktion, navnlig fra vandkraft(49). Da forsyningen med vandkraft ikke udgør et relevant kriterium for alle kunder - dette gælder således for hovedparten af industrikunderne - og da vandkraft i det mindste i begrænset omfang også kan indkøbes uden for Østrig, er østrigske regionale forsyningsselskaber heller ikke afhængige af at få vandkraftleverancer fra Verbund(50).
(141) På grundlag af resultaterne af Kommissionens undersøgelser kan det derfor ikke i tilstrækkelig grad påvises, at der som følge af fusionen vil blive skabt en dominerende stilling på et østrigsk marked for forsyning af regionale forsyningsselskaber.
VII. TILSAGN FRA PARTERNE
(142) Med henblik på at løse de af Kommissionen påviste konkurrenceproblemer har de anmeldende parter fremlagt de nedenfor beskrevne tilsagn, hvis fulde ordlyd findes i bilaget.
(143) På grundlag heraf forpligtet Verbund sig til
a) inden gennemførelsen af den anmeldte fusion at afhænde sin kapitalinteresse på 55 % af andelene i APC til en uafhængig tredjepart, som skal godkendes af Kommissionen
b) inden afhændelsen af andelene i APC at overdrage eksisterende aftaler og aftaler, som indgås med slutkunder indtil overdragelsen, og som APC har indgået eller vil indgå på Verbunds vegne og regning
c) at afhænde sin kapitalinteresse på 20 % af andelene i henholdsvis MyElectric og Unsere Wasserkraft
d) indtil [...]* ikke at udøve de stemmerettigheder, der knytter sig til kapitalinteressen i STEWEAG-STEG, såfremt dette selskabs konkurrencemæssige adfærd bestemmes herved, navnlig med hensyn til pris- og produktpolitik, distribution og indkøb, samt på ubestemt tid at trække sine medlemmer ud af det styringsudvalg, der styrer Verbund/APC's og STEWEAG-STEG's distributionspolitik
e) efter indhentning af alle hertil nødvendige myndighedsgodkendelser og godkendelser fra tredjeparter uophørligt at afhjælpe de svage punkter i det interne ledningsnet i Østrig (380 kV-Steiermark-ledningen; eventuelt Salzburg-ledningen) og udbygge samkøringslinjerne til Italien og Slovenien.
(144) Energie OÖ forpligter sig til indtil [...]* at overdrage de aktionærrettigheder, der knytter sig til kapitalinteressen i Salzburg AG - med undtagelse af retten til dividende - samt selskabets rettigheder på grundlag af syndikataftalen med delstaten og byen Salzburg til en administrator, som skal udpeges af selskabet og godkendes af Kommissionen.
(145) Verbund og EnergieAllianz forpligter sig til
a) at sikre, at APT tilbyder APC at indgå en aftale om levering af elektricitet med en løbetid på indledningsvis fire år, ifølge hvilken APC har ret til årligt at købe 3 TWh elektricitet i form af nærmere beskrevne strukturerede leverancer til samme priser, som Verbund opkræver hos E& S Neu; aftalen kan efter anmodning først bringes til ophør efter udløbet af fire år, såfremt Kommissionen konstaterer, at der på dette tidspunkt findes tilstrækkelige andre forsyningsmuligheder
b) indtil den 30. juni 2008 via APT som led i auktioner og med højspændingssystemet i Østrig som leveringssted efter nærmere beskrevne betingelser for forsyningen af husholdninger at stille en årlig elektricitetsmængde på 450 GWh til rådighed, heraf mindst 50 % fra vandkraft, struktureret på grundlag af den standardiserede belastningsprofil for husholdninger og i leverancer på 20-40 GWh
c) at gennemføre nærmere beskrevne foranstaltninger i forbindelse med tilvejebringelsen af balancekraft; disse omfatter navnlig bestræbelser på en åbning af balanceområde "Øst" mod Tirol og Tyskland, et tilbud til KELAG med henblik på en omkostningsneutral opløsning af lagersamarbejdet mellem KELAG og Verbund samt i en overgangsperiode [bestemmelser vedrørende prissætningen for]* balancekraft, som stilles til rådighed af Verbund/EnergieAllianz som "market maker"
d) at give de kunder, der er overført til E& S Neu, en ensidig ret til at hæve deres aftaler om køb af elektricitet med en skæringsdato, der ligger seks måneder efter gennemførelsen af fusionen, og under overholdelse af en opsigelsesfrist på tre måneder samt sørge for, at E& S Neu i de første to år efter påbegyndelsen af driften tilbyder kunderne aftaler om levering af elektricitet på årsbasis
e) hurtigst muligt og i vid udstrækning at gennemføre de bestemmelser om unbundling, der skal vedtages inden for rammerne af gennemførelsen af det reviderede direktiv om det indre marked for elektricitet i national ret.
VIII. VURDERING AF DEN ANMELDTE TRANSAKTION EFTER FUSIONSFORORDNINGENS ARTIKEL 2 UNDER HENSYNTAGEN TIL TILSAGNENE
(146) De tilsagn, der er beskrevet i betragtning 143-145, løser fuldt ud konkurrenceproblemerne med hensyn til de østrigske markeder for forsyning af små distributionsselskaber, storkunder samt småkunder med elektricitet.
A. APC
(147) Tilsagnet om at afhænde Verbunds kontrollerende majoritetsandel i APC eliminerer den sammenlægning af Verbunds og EnergieAllianz' direkte markedsandele på markederne for forsyning af storkunder, som fusionen ville have forårsaget. APC omfatter alle Verbunds distributionsaktiviteter på disse områder. Selskabet råder over de nødvendige personelle og materielle ressourcer, herunder knowhow, data over nøglekunder, e-handelsplatform, back office og systemmanagement, som gør det muligt for køberen umiddelbart at blive aktiv på storkundeområdet. Alle APC's eksisterende kundeforhold overdrages til køberen; dette svarer på nuværende tidspunkt til en markedsandel på over [5-15]* % på storkundeområdet. Denne skal være en uafhængig tredjepart, som garanterer at ville videreføre og videreudvikle APC som en aktiv konkurrent til fusionsparterne og andre konkurrenter på markedet for storkunder og distributionsselskaber.
(148) Med tilsagnet om at indgå en langtidsaftale med APC om strukturerede elektricitetsforsyninger på 3 TWh/år på betingelser, der er fastsat på forhånd, ligestilles APC med hensyn til denne mængde med parternes selskab på storkundeområdet, E& S. Den elektricitetsmængde, der er omfattet af tilsagnet, svarer til hovedparten af APC's hidtidige indkøb hos Verbund/APT. Dermed bortfalder for køberen af APC risikoen i forbindelse med køb af elektricitet såvel som behovet for selv at strukturere dette køb af elektricitet. Tilsagnet kan derfor på kort sigt gøre det lettere for en køber enten at få adgang til eller i vidt omfang at udvide aktiviteterne på markedet i Østrig. Køberen sættes derved i stand til efter fusionen at udøve en effektiv konkurrence over for parterne og effektivt begrænse deres markedsstyrke. Tilsagnet gælder indledningsvis i fire år. Det forlænges, hvis køberen på dette tidspunkt endnu ikke har tilstrækkelige alternative forsyningsmuligheder.
B. STEWEAG-STEG
(149) Verbunds tilsagn om indtil [...]*(51) ikke at udøve sine stemmerettigheder i STEWEAG-STEG i forbindelse med konkurrencemæssige beslutninger neutraliserer i en overgangsperiode den eksisterende strukturelle forbindelse mellem Verbund og STEWEAG-STEG. Dette medfører, at STEWEAG-STEG's markedsandele under alle omstændigheder i denne periode ikke forstærker markedsstillingen yderligere for den fusionerede enhed Verbund/EnergieAllianz.
C. Unsere Wasserkraft og MyElectric
(150) Forpligtelsen til at afhænde Verbunds minoritetsinteresser i Unsere Wasserkraft og MyElectric medfører, at disse selskaber i fremtiden - uden at skulle tage hensyn til den fusionerede enheds ret til indflydelse og finansielle interesser - kan konkurrere med denne på markedet for forsyning af småkunder med elektricitet. Hovedparten af andelene i Unsere Wasserkraft og MyElectric ejes af henholdsvis ESTAG og Salzburg AG, dvs. af to af de efter fusionen større tilbageværende østrigske konkurrenter til den fusionerede enhed Verbund/EnergieAllianz. Der er tale om de to selskaber, der efter liberaliseringen har haft størst succes med at hverve småkunder, og via hvilke Verbund på småkundemarkedet hidtil har været aktiv uden for STEWEAG-STEG's traditionelle forsyningsområde. Kommissionen tager dette tilsagn til efterretning uden at omfatte det af en betingelse eller et påbud. Verbund er i den henseende i henhold til konsortieaftalen mellem Verbund og EnergieAllianz forpligtet til fuldstændigt at afhænde disse kapitalandele.
D. Salzburg AG
(151) Energie OÖ's forpligtelse til at overdrage selskabets rettigheder på grundlag af minoritetsinteressen i Salzburg AG til en administrator indtil udgangen af december 2007(52) garanterer, at der i hvert fald inden for en overskuelig fremtid ikke er risiko for, at Salzburg AG's mulighed for at gå ind på markedet som en aktiv konkurrent til den fusionerede enhed påvirkes som følge af, at Energie OÖ har ret til indflydelse og information. Dette tilsagn har i en overgangsperiode til formål at sikre, at fusionsparterne ikke påvirker SAG's konkurrencemæssige adfærd på storkundeområdet.
E. Likviditet
(152) Tilsagnet om som led i auktioner at stille en elektricitetsmængde på 450 GWh/år til rådighed for tredjeparter, heraf mindst 50 % fra vandkraft, struktureret på grundlag af den standardiserede belastningsprofil for husholdninger og i leverancer, der er egnede til forsyning af småkunder, gør det muligt for nuværende konkurrenter og nye konkurrenter, som måtte komme ind på markedet i fremtiden, i forbindelse med forsyningen af småkunder at få adgang til yderligere kapacitet af elektricitet, der er produceret i Østrig. Endvidere får de derved mulighed for efter ønske at forsyne kunderne med elektricitet, der er fremstillet ved hjælp af vandkraft. Dette tilsagn øger likviditeten, hvilket gør det lettere for nye aktører at komme ind på markedet og for konkurrenter til fusionsparterne at udvide deres markedsandele. Med hensyn til sidstnævnte og sikringen af elektricitetsforsyningen gælder dette også konkurrenterne Unsere Wasserkraft og MyElectric, som allerede er aktive på småkundemarkedet(53).
F. Balancekraft
(153) De tilsagn, der vedrører tilvejebringelse af balancekraft, gør det lettere for andre udbydere på elmarkederne, navnlig nye konkurrenter på markedet, at få adgang til balancekraft. På den ene side styrkes KELAG's stilling som alternativ udbyder af balancekraft i balanceområde "Øst" gennem muligheden for opløsningen af det hidtidige lagersamarbejde med Verbund på økonomisk forsvarlige vilkår. På den anden side begrænses omkostningsrisikoen for aftagerne af balancekraft med hensyn til den balancekraft, der stilles til rådighed af Verbund/EnergieAllianz, som følge af den tidsbegrænsede "price cap"-ordning i overgangsperioden, indtil konkurrencen på de østrigske elmarkeder er fuldt udviklet. Endvidere vil en åbning af balanceområde "Øst" mod Tirol og Tyskland, som de anmeldende parter har forpligtet sig til så vidt muligt at bidrage til, på mellemlang og længere sigt sørge for mere konkurrence i forbindelse med tilvejebringelsen af balancekraft.
(154) Den del af de afgivne tilsagn, der vedrører balancekraft, blev aftalt mellem de anmeldende parter og den østrigske regulerende myndighed E-Control. Det er bestemt, at opfyldelsen af de pågældende tilsagn overvåges af E-Control på vegne af Kommissionen. E-Control har meddelt Kommission, at disse tilsagn er tilstrækkelige til at løse de konkurrenceproblemer, der er påvist inden for balancekraft.
(155) Ved at navnlig nye konkurrenter får en forbedret adgang til balancekraft i balanceområde "Øst", fjernes eller mindskes en ifølge Kommissionens undersøgelser væsentlig barriere for adgangen til markedet. Dette gør det fremover lettere for potentielle konkurrenter inden for og uden for Østrig at tage konkurrence op med Verbund/EnergieAllianz på de østrigske elmarkeder.
G. Yderligere tilsagn
(156) De yderligere tilsagn, som de anmeldende parter har afgivet - udbygning af det interne net i Østrig og samkøringslinjerne til Italien og Slovenien, særlig hæveret for Verbunds storkunder, der er overført til E& S Neu, fremskyndet gennemførelse af bestemmelserne om unbundling i det ændrede direktiv om det indre marked for elektricitet - medfører ganske vist i sig selv ikke nogen strukturel ændring af konkurrencevilkårene som følge af fusionen. Desuden beror gennemførelsen af nogle af dem ikke kun på parterne, men kræver også en indsats fra tredjeparter (myndighedsgodkendelser, godkendelse fra udenlandske transmissionssystemoperatører, de kompetente østrigske myndigheders gennemførelse af det ændrede direktiv om det indre marked for elektricitet i national ret) eller er kun en opfyldelse af (fremtidige) lovbestemte forpligtelser. De bidrager imidlertid til gradvis at reducere de nuværende adgangsbarrierer og på mellemlang og lang sigt at sikre, at de østrigske elmarkeder integreres i relevante geografiske markeder, som rækker ud over Østrigs landegrænser. Dermed kan disse adfærdsmæssige tilsagn medvirke til, at de øvrige forpligtelser, der er vurderet ovenfor, navnlig forpligtelserne af strukturel art, medfører, at den effektive konkurrence genoprettes fuldt ud. Selv om de ikke udgør en betingelse for godkendelsesbeslutningen, bidrager de til, at de afgivne tilsagn samlet set effektivt løser de påviste konkurrenceproblemer.
H. Samlet vurdering af tilsagnene
(157) Salget af Verbunds kapitalinteresser i APC eliminerer i det væsentlige de direkte overlapninger mellem Verbunds og EnergieAllianz' markedsandele på det berørte marked for forsyning af store slutkunder. Med salget af APC til en uafhængig tredjepart får en ny aktør, f.eks. et betydeligt elforsyningsselskab, der er aktivt uden for Østrig, mulighed for at komme ind på det østrigske storkundemarked som ny aktiv konkurrent. Da parterne har forpligtet sig til ikke at gennemføre fusionen inden afhændelsen af APC, som Kommissionen skal godkende, er det fuldt ud sikret, at dette tilsagn opfyldes effektivt. STEWEAG-STEG's og Salzburg AG's stilling som konkurrenter styrkes også i perioden med gradvis markedsåbning indtil den fuldstændige virkning af liberaliseringen(54) som følge af den midlertidige neutralisering af deres forbindelse med henholdsvis Verbund og Energie OÖ. Den vertikale virkning af fusionen som følge af kombinationen af Verbunds særdeles store elproduktionskapacitet og EnergieAllianz' position som førende elselskab i Østrig udlignes under alle omstændigheder til dels ved, at APC og de udbydere, der konkurrerer på småkundemarkedet, får stillet tilstrækkelig likviditet til rådighed på konkurrencedygtige vilkår. De foranstaltninger, der tager sigte på at forbedre adgangen til balancekraft samt på mellemlang sigt at åbne de østrigske markeder ud over landegrænserne, bidrager også til at reducere adgangsbarriererne og styrke konkurrencen på de berørte markeder. For så vidt der også er tale om konkurrenceproblemer på et muligt marked for forsyning af regionale distributionsselskaber, løses disse også ved hjælp af de foranstaltninger, der er afgivet tilsagn om.
(158) Den samlede pakke af strukturelle og andre tilsagn, som de anmeldende parter har afgivet, medfører således, at den anmeldte fusion ikke fører til skabelse af dominerende stillinger på markederne for forsyning af små distributionsselskaber og store slutkunder med elektricitet og ikke til styrkelse af EnergieAllianz' dominerende stilling på markedet for forsyning af småkunder i Østrig(55).
IX. BETINGELSER OG PÅBUD
(159) I henhold til fusionsforordningens artikel 8, stk. 2, andet afsnit, første punktum, kan Kommissionen til sin beslutning knytte betingelser og påbud med henblik på at sikre, at de pågældende virksomheder opfylder de tilsagn, de har afgivet over for Kommissionen med henblik på at gøre fusionen forenelig med fællesmarkedet.
(160) Foranstaltninger, der resulterer i den strukturelle ændring af markedet, skal omfattes af betingelser, mens de gennemførelsesskridt, der er nødvendige for at nå dette resultat, skal omfattes af påbud for parterne. Opfyldes en betingelse ikke, gælder Kommissionens forenelighedsbeslutning ikke længere. Overtræder parterne et påbud, kan Kommissionen tilbagekalde sin godkendelsesbeslutning i medfør af fusionsforordningens artikel 8, stk. 5, litra b); parterne kan også pålægges bøder og tvangsbøder som omhandlet i fusionsforordningens artikel 14, stk. 2, litra a), og artikel 15, stk. 2, litra a)(56).
(161) I overensstemmelse med denne grundlæggende sondring skal Kommissionens beslutning være betinget af en fuldstændig opfyldelse af de af parternes tilsagn, hvorefter de forpligter sig til
a) at afhænde deres andele i APC til en tredjepart, som skal godkendes af Kommissionen, og sikre, at APT tilbyder APC at indgå en aftale om levering af elektricitet, ifølge hvilken APC har ret til årligt at købe 3 TWh, samt ikke at gennemføre den anmeldte fusion, inden afhændelsen af andelene i APC er trådt i kraft (bilag(57), punkt A.1)
b) indtil den 30. juni 2008 via APT som led i auktioner og med højspændingssystemet i Østrig som leveringssted at stille en årlig elektricitetsmængde på 450 GWh til rådighed (bilag, punkt C)
c) ikke at gennemføre fusionen, inden de kompetente organer har udstedt de nødvendige godkendelser (bilag, i slutningen).
(162) Disse tilsagn skal resultere i en strukturel ændring af markedet. Af de øvrige dele af tilsagnene skal navnlig de nærmere bestemmelser for videreførelsen af APC og betingelserne i forbindelse med aftalen med APC om levering af elektricitet, undladelsen af at udøve stemmerettigheder i STEWEAG-STEG, overdragelsen af aktionærrettighederne i Salzburg AG til en administrator, betingelserne med hensyn til auktion i forbindelse med elektricitetsmængden, sikringen af et konkurrenceintensivt balancekraftmarked og indrømmelsen af en ensidig ret for de storkunder, der er overført til E& S Neu, til at hæve deres aftaler om køb af elektricitet, derimod omfattes af påbud. De har i det væsentlige til formål af sikre virkningerne på konkurrenceforholdene af de førnævnte betingelser eller skal sikre gennemførelsen af disse betingelser.
X. KONKLUSION
(163) På betingelse af, at de anmeldende parter fuldt ud opfylder de afgivne tilsagn, kan det derfor antages, at fusionen ikke skaber eller styrker en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf. Fusionen skal derfor erklæres forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen i henhold til artikel 2, stk. 2, og artikel 8, stk. 2, i fusionsforordningen samt artikel 57 i EØS-aftalen på betingelse af, at de tilsagn, der er anført i bilaget, opfyldes fuldt ud -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den anmeldte fusion, hvorved selskaberne Österreichische Elektrizitätswirtschafts-Aktiengesellschaft, EVN AG, Wien Energie GmbH, Energie AG Oberösterreich, Burgenländische Elektrizitätswirtschafts-Aktiengesellschaft og Linz AG für Energie, Telekommunikation, Verkehr und Kommunale Dienste i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra b), i fusionsforordningen erhverver fælles kontrol med selskaberne E& S GmbH og Verbund Austrian Power Trading AG, erklæres forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen.
Artikel 2
Artikel 1 er betinget af, at de af de i artikel 1 omhandlede selskaber afgivne tilsagn i punkt A.1, første, fjerde og sjette punktum, og punkt C, første punktum, og sidste punktum på side 6 i bilaget opfyldes fuldt ud.
Artikel 3
Det påbydes de i artikel 1 omhandlede selskaber at opfylde de øvrige tilsagn, der er afgivet i henhold til bilaget, med undtagelse af punkt A.2, A.3, B og F.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til:
Burgenländische Elektrizitätswirtschafts-AG Kasernenstraße 9 A - 7000 Eisenstadt
Energie AG Oberösterreich Böhmerwaldstraße 3 A - 4021 Linz
EVN AG EVN Platz A - 2344 Maria Enzersdorf
Linz AG für Energie, Telekommunikation, Verkehr und Kommunale Dienste Fichtenstr. 7 A - 4021 Linz
Österreichische Elektrizitätswirtschafts-AG Am Hof 6a A - 1010 Wien
Wien Energie GmbH Schottenring 30 A - 1010 Wien
Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juni 2003.
Komission päätös,
tehty 11 päivänä kesäkuuta 2003,
yrityskeskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi
(Asia COMP/M.2947 - Verbund/EnergieAllianz)
(tiedoksiannettu numerolla K(2003) 1814)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
ETA:n kannalta merkityksellinen teksti
(2004/271/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan a alakohdan,
ottaa huomioon yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1310/97(2), ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon 4 päivänä helmikuuta 2003 tehdyn komission päätöksen menettelyn aloittamisesta tässä asiassa,
ottaa huomioon keskittymiä käsittelevän neuvoa-antavan komitean lausunnon(3),
ottaa huomioon kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tässä asiassa antaman loppukertomuksen(4),
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Komissio vastaanotti 20 päivänä joulukuuta 2002 neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (jäljempänä "sulautuma-asetus") 4 artiklan mukaisen yrityskeskittymähanketta koskevan ilmoituksen. Ilmoituksen mukaan hankkeen tarkoitus on seuraava: Itävaltalaiset yritykset Österreichische Elektrizitätswirtschafts-Aktiengesellschaft (jäljempänä "Verbund"), EVN AG (jäljempänä "EVN"), Wien Energie GmbH (jäljempänä "Wien Energie"), Energie AG Oberösterreich (jäljempänä "Energie OÖ"), Burgenländische Elektrizitätswirtschafts-Aktiengesellschaft (jäljempänä "BEWAG") ja Linz AG für Energie, Telekommunikation, Verkehr und Kommunale Dienste (jäljempänä "Linz AG") hankkivat sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yhteisen määräysvallan yrityksissä E& S GmbH (jäljempänä "E& S") ja Verbund Austrian Power Trading AG (jäljempänä "APT"). EVN, Wien Energie, Energie OÖ, BEWAG ja Linz AG valvovat yhdessä etujaan nimellä EnergieAllianz Austria (jäljempänä "EnergieAllianz").
(2) Ilmoituksen tutkittuaan komissio on alustavasti todennut, että ilmoitettu hanke kuuluu sulautuma-asetuksen soveltamisalaan ja että sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (jäljempänä "ETA-sopimus") toimintaan on vakavia epäilyjä.
(3) Näin ollen komissio päätti 4 päivänä helmikuuta 2003 sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 57 artiklan mukaisesti aloittaa asiaa koskevan menettelyn.
(4) Tarkoin asiaa tutkittuaan komissio on päätellyt, että aiottu keskittymä on sellaisenaan omiaan vahvistamaan määräävää asemaa, joka estäisi olennaisesti tehokasta kilpailua yhteismarkkinoiden merkittävällä osalla. Ilmoituksen tehneiden osapuolten antamat sitoumukset poistavat kuitenkin keskittymään liittyvät kilpailuongelmat.
I ASIANOMAISTEN YRITYSTEN TOIMINNOT
(5) Verbund harjoittaa sähkön tuotantoa, siirtoa ja sen toimittamista teollisuudessa toimiville asiakkaille sekä edelleen jakelijoille ja sähkökauppaa. Verbund on Itävallan keskeinen sähköntuottaja ja pitää yllä suurjänniteverkkoa koko Itävallassa Tirolia ja Vorarlbergiä lukuun ottamatta. Verbund harjoittaa suurasiakkaita palvelevaa liiketoimintaa 55-prosenttisesti omistamansa tytäryhtiön Verbund - Austrian Power Vertriebs GmbH (jäljempänä "APC") välityksellä. Suurimman osa lopuista APC:n osakkeista omistaa (ilman määräysvaltaa) Energie Steiermark Holding AG (jäljempänä "ESTAG"), jossa määräysvaltaa käyttävät yhdessä Steiermarkin osavaltio ja ranskalainen sähkönjakeluyhtiö Electricité de France (jäljempänä "EdF"). Yhteisomistuksessa on myös Steiermarkin osavaltiossa alueellisena sähkönjakelijana toimiva STEWEAG-STEG GmbH (jäljempänä "STEWEAG-STEG"), jonka omistavat Verbund (34 prosenttia) ja ESTAG (66 prosenttia). Toisin kuin APC:ssä Verbund ja ESTAG käyttävät tässä yhtiössä yhteistä määräysvaltaa(5). Verbund omistaa 35,12 prosentin vähemmistöosuuden Kärntenin osavaltion ja saksalaisen RWE AG:n (jäljempänä "RWE") yhteisessä määräysvallassa välillisen holdingjärjestelyn (Zwischenholding) kautta olevasta yrityksestä KELAG - Kärntner Elektrizitäts-Aktiengesellschaft (jäljempänä "KELAG"). Verbund omistaa osakkeita myös yhtiöistä, jotka markkinoivat Itävallan vapautuneilla sähkömarkkinoilla sähköä kotitalouksille. Näihin omistuksiin kuuluvat nykyiset 20 prosentin omistusosuudet yhtiöistä Unsere Wasserkraft GmbH & Co. KG (jäljempänä "Unsere Wasserkraft"), joka on yhteisyritys ESTAG:n(6) kanssa, ja MyElectric Stromvertriebs GmbH (jäljempänä "MyElectric"), joka on yhtiön Salzburg AG für Energie, Verkehr und Telekommunikation (jäljempänä "Salzburg AG") määräysvallassa. Verbund on puolestaan Itävallan tasavallan määräysvallassa, sillä tämä omistaa sen osakkeista 51 prosenttia.
(6) EnergieAllianz-yritykset harjoittavat sähkön alueellista jakelua (mukaan lukien sähkön toimittaminen loppukäyttäjille) Ala-Itävallassa (EVN), Suur-Wienin alueella (Wien Energie), Ylä-Itävallassa (Energie OÖ), Suur-Linzin alueella (Linz AG) ja Burgenlandissa (BEWAG). Energie OÖ omistaa lisäksi 26,13 prosenttia Salzburgin osavaltiossa toimivan alueellisen sähkönjakelijan Salzburg AG:n osakkeista. Edellä mainitut EnergieAllianz-yritykset toimivat BEWAG:tä lukuun ottamatta myös sähkön tuottajina. Muita EnergieAllianz-yritysten harjoittamia toimintoja ovat kaasun ja lämmön alueellinen jakelu sekä liikenteen, ympäristön, jätehuollon, jätteiden käsittelyn, teleliikenteen ja kaapelitelevisiotoiminnan alaan kuuluvat palvelut. Kaikki EnergieAllianz-ryhmään liittyneet yhtiöt ovat yli 50-prosenttisesti alueellisten hallintoviranomaistensa omistuksessa.
II HANKE
(7) Suunniteltu keskittymä koskee Verbundin ja EnergieAllianzin sähköön liittyvien toimintojen yhdistämistä kahdeksi yhteisyritykseksi, jotka ovat E& S ja APT. Sähkön tuotannon osalta Verbundin tuotantokapasiteetti ja EnergieAllianziin kuuluvien osavaltioiden yhtiöiden tuotantokapasiteetit pysyvät kuitenkin omistusoikeudellisesti erillisinä kokonaisuuksina. Tästä huolimatta Handelshaus APT:n, josta Verbund omistaa 67 prosenttia ja EnergieAllianz 33 prosenttia, on tarkoitus ohjata sähkön tuotantoa. Verbundin ja EnergieAllianzin voimalaitoksissa tuotettua sähköä toimitetaan yksinomaan APT:lle. APT vastaa puolestaan sähkökaupasta. APT toimittaa sähköä edelleen E& S:lle, josta EnergieAllianz omistaa 67 prosenttia ja Verbund 33 prosenttia. E& S palvelee kaikkia sille siirrettyjä tähänastisia EnergieAllianzin ja Verbundin suurasiakkaita, joiden vuotuinen kulutus on suurempi kuin 4 GWh, ja toimittaa niille sähköä. APT taas toimittaa sähköä EnergieAllianziin liittyneille osavaltioiden yhtiöille. Nämä puolestaan toimittavat sähköä yritysasiakkaille, joiden vuotuinen kulutus on 0,1-4 GWh, ja tariffi-/kotitalousasiakkaille, joiden kulutus on alle 0,1 GWh. APT:n on tarkoitus toimittaa sähköä myös muille, tämän hankkeen ulkopuolelle jääville osavaltioiden yhtiöille ja kunnallisille kaupunkien yrityksille, jotka toimivat EnergieAllianzin jakelualueen ulkopuolella.
III YRITYSKESKITTYMÄ
(8) APT ja E& S ovat Verbundin ja EnergieAllianzin yhteisessä määräysvallassa. Investoinnit, joiden määrä ylittää [...]*(7) miljoonaa euroa, yleisistä yrityspoliittisista periaatteista päättäminen (mukaan lukien hinta- ja tuotepolitiikan periaatteet) sekä sellaisten osto- ja toimitussopimusten tekeminen, joiden määrä ylittää [...]* TWh vuodessa ja joiden kesto on yli [...]* vuotta, edellyttävät hallintoneuvostossa (E& S:n osalta osakaskomiteassa) edustettuina olevien molempien osapuolten suostumusta. Johtokunnassa on päätettävä molempien osapuolten suostumuksella merkittävistä suunnitelmista kuten tuotantoon ja myyntiin liittyviä monivuotisia, vuosittaisia, kuukausittaisia, viikoittaisia ja päivittäisiä suunnitelmia koskevista asioista sekä "Day Ahead" -asioista, eli operatiivisista päivittäisistä liiketoimista. Strategiset päätökset edellyttävät kummankin osapuolen hyväksyntää ryhmittymän kokouksessa.
(9) APT ja E& S ovat sidoksissa toisiinsa molemmille yrityksille yhteisten ryhmittymän kokousten välityksellä, joissa kummallakin yrityksellä on yhtä monta edustajaa. Lisäksi APT huolehtii hankinnoista E& S:lle.
(10) APT ja E& S huolehtivat kumpikin pitkällä aikavälillä kaikista itsenäisen taloudellisen yksikön tehtävistä. Kummallakin yrityksellä on oma johto ja rahoituksen, henkilöstön ja sekä aineellisen että aineettoman omaisuuden kannalta riittävät resurssit. Niillä on aktiivinen rooli markkinoilla, joilla ne toimivat.
(11) Hanke on näin ollen sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu yrityskeskittymä.
IV MENETTELY
(12) Ilmoituksen tutkittuaan komissio on todennut, että ilmoitettu keskittymä kuuluu sulautuma-asetuksen soveltamisalaan ja että sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan on vakavia epäilyjä. Tästä syystä komissio päätti 4 päivänä helmikuuta 2003 sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 57 artiklan mukaisesti aloittaa asiaa koskevan menettelyn.
(13) Komissio antoi 10 päivänä huhtikuuta 2003 ilmoituksen tehneille osapuolille sulautuma-asetuksen 18 artiklan mukaisen väitetiedoksiannon, johon nämä vastasivat 25 päivänä huhtikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä. Ilmoituksen tehneiden osapuolten pyynnöstä pidettiin 29 päivänä huhtikuuta 2003 suullinen kuuleminen, johon asianomaiset osapuolet ja joukko kolmansia osallistuivat. Menettelyn aloittamisen jälkeen ja suullisen kuulemisen yhteydessä komissio on keskustellut ilmoituksen tehneiden osapuolten kanssa antaakseen näille tietoja menettelyn etenemisestä.
(14) Ilmoituksen tehneet osapuolet ehdottivat sitoumuksia 12 päivänä toukokuuta 2003. Kun komission tutkimus, johon sisältyi myös kolmansien kuuleminen erään markkinatestin yhteydessä, oli osoittanut, että alkuvaiheessa ehdotetut sitoumukset eivät ilmeisesti riittäneet ratkaisemaan yrityskeskittymän aiheuttamia kilpailuongelmia, komissio ilmoitti tästä osapuolille. Sen jälkeen osapuolet muuttivat sitoumusehdotuksiaan. Ottaen huomioon menettelyn aikana saadut tiedot, mukaan luettuna jo päättyneen markkinatestin tulokset ja tarvitsematta järjestää uutta markkinatestiä, komissio voi todeta yksiselitteisesti, että havaitut kilpailuongelmat on mahdollista ratkaista toteuttamalla muutetut sitoumukset. Muutosehdotukset tehtiin niin hyvissä ajoin, että neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 ja komission asetuksen (EY) N:o 447/98 mukaan hyväksyttävistä korjaustoimenpiteistä annetun komission tiedonannon (jäljempänä "korjaustoimenpiteitä koskeva tiedonanto")(8) mukaisesti jäi riittävästi aikaa tarvittavaan jäsenvaltioiden kuulemiseen(9).
V YHTEISÖNLAAJUINEN ULOTTUVUUS
(15) Osapuolten maailmanlaajuinen kokonaisliikevaihto on yli 5 miljardia euroa(10) (vuonna 2001, euroina: Verbund 1784 miljoonaa, EVN 1015 miljoonaa, Wien Energie 1822 miljoonaa, Energie OÖ 2042 miljoonaa, BEWAG 165 miljoonaa ja Linz AG 427 miljoonaa). Useamman kuin kahden yrityksen yhteisönlaajuinen kokonaisliikevaihto on yli 250 miljoonaa euroa (vuonna 2001, euroina: Verbund [...]*, EVN [...]*, Wien Energie [...]*, Energie OÖ [...]* ja Linz AG [...]*). EnergieAllianziin kuuluvien yritysten yhteisönlaajuisesta kokonaisliikevaihdosta yli kaksi kolmannesta on peräisin Itävallasta, mutta Verbundin yhteisönlaajuisesta liikevaihdosta alle kaksi kolmannesta on peräisin Itävallasta. Näin ollen ilmoitetulla keskittymällä on sulautuma-asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yhteisönlaajuinen ulottuvuus. Kyseessä ei ole ETA-sopimuksessa tarkoitettu yhteistyötä EFTA:n valvontaviranomaisen kanssa edellyttävä asia.
VI SULAUTUMA-ASETUKSEN 2 ARTIKLAN MUKAINEN ARVIOINTI
A. Itävallan sähkötalouden rakenne
1. Oikeudelliset puitteet
(16) Itävallan sähkötalouden rakenne perustui vuoteen 1999 saakka vuoden 1947 toiseen valtiollistamislakiin, jossa säädettiin tällä alalla toimivien yritysten tiukasta tehtävänjaosta ja pitkälle menevästä alueellisesta suojasta. Lain mukaisesti Verbundin pääasiallisena tehtävänä oli sähkön tuottaminen suurvoimaloissa, siirtoverkkojen rakentaminen ja ylläpito sekä sähkönvaihto ulkomaiden kanssa. Uudet osavaltioiden yhtiöt BEWAG (Burgenland), KELAG (Kärnten), EVN (Ala-Itävalta), Energie OÖ (Ylä-Itävalta), Salzburg AG (Salzburg), STEWEAG (Steiermark), TIWAG (Tirol), VKW (Vorarlberg) ja Wienstrom (Wien) sekä viisi kunnallista yritystä osavaltioiden pääkaupungeissa Grazissa, Innsbruckissa, Klagenfurtissa, Linzissä ja Salzburgissa huolehtivat sähkönjakelusta omilla toimialueillaan kaikentyyppisille asiakkaille. Osavaltioiden tarvitsema muu kuin itse tuotettu sähkö ostettiin lähinnä Verbundilta. Toimitusehtojen sääntelemiseksi Verbundin ja osavaltioiden yhtiöiden välillä tehtiin niin kutsuttuja koordinointisopimuksia.
(17) Sähkön sisämarkkinoita koskeva direktiivi saatettiin osaksi Itävallan kansallista lainsäädäntöä ensin sähkötaloutta ja sen organisointia koskevalla lailla. Sen mukaisesti on 19 päivästä helmikuuta 1999 kaikilla loppukäyttäjillä, joiden vuotuinen sähkönkulutus ylittää 40 GWh, ja 19 päivästä helmikuuta 2000 kaikilla loppukäyttäjillä, joiden vuotuinen sähkönkulutus ylittää 20 GWh, oikeus päästä verkkoon ja valita vapaasti sähköntoimittajansa. Lisäksi 19 päivästä helmikuuta 1999 alkaen oli myös jakeluverkkojen ylläpitäjillä, joilla oli käytettävissään siirtoverkko, eli lähinnä osavaltioiden yhtiöillä ja kunnallisilla kaupunkien yrityksillä, oikeus päästä verkkoon.
(18) Itävallan sähkömarkkinoiden vapauttaminen edistyi vuonna 2000, jolloin energiamarkkinoiden vapauttamislaki tuli voimaan. Lokakuun 1 päivästä 2001 on kaikilla asiakkailla kulutus- tai tuottomäärästään riippumatta pääsy verkkoon ja vapaus valita toimittajansa. Mainittuna päivänä päättyi myös Verbundin ja osavaltioiden yhtiöiden välisten koordinointisopimusten voimassaolo.
(19) Markkinavalvonta ja kilpailun varmistaminen (erityisesti sektorikohtainen sääntely ja eriyttämisen valvonta) ovat lain nojalla Energie-Control GmbH:n (jäljempänä "E-Control"), vastuulla. Tämä on yksityisoikeudellinen yhtiö, jonka osakkeista 100 prosenttia on Itävallan tasavallan omistuksessa. E-Control on riippumaton valtion valvontaviranomainen. Energie-Control Kommission on sen yläpuolella ja käsittelee E-Controlin päätöksiä vastaan tehdyt kantelut, hyväksyy verkkoon pääsystä perittävät maksut ja ratkaisee verkkoon pääsyä koskevat riidat.
2. Sähköntuotannon ja -jakelun nykytila
(20) Itävallassa tuotettiin vuonna 2001 kaikkiaan 62250 GWh sähköä. Vesivoimalla tuotettiin 29494 GWh luonnonvesistöjen voimalaitoksissa ja 12340 GWh säännösteltyjen vesien voimalaitoksissa. Näin ollen vuoden 2001 koko energiantuotannosta 67,2 prosenttia oli peräisin vesivoimalaitoksista. Lämpövoimaloissa tuotettiin 20416 GWh, mikä vastaa 32,8 prosentin osuutta tuotannosta. Seuraavassa taulukossa on sähköntuotannon jakautuminen alalla toimivien merkittävien yritysten kesken:
Taulukko 1
Sähkön tuotanto Itävallassa vuonna 2001
TAULUKON PAIKKA
Lähde:
Osapuolten ilmoitukset toimintakertomusten perusteella, E-Controlin tilastot.
(21) Itävalta jakautuu kolmeen vakiovyöhykkeeseen. Läntiset osavaltiot Voralberg ja Tirol muodostavat omat vakiovyöhykkeensä, jotka kuuluvat Saksan vakioenergian piiriin. Loput, selvästi suurin osa Itävallan alueesta kuuluu itäiseen vakiovyöhykkeeseen (APG-vyöhyke), joka muodostaa samalla itsenäisen vakioenergiapiirin. Tällä vakiovyöhykkeellä Verbund pitää yllä suurjänniteverkkoa ja vastaa UCTE:n sääntöjen mukaisena niin kutsuttuna vakiovyöhykkeen johtajana tuotannon ja kulutuksen välisen tasapainon ylläpitämisestä tarjoamalla tai hankkimalla täydennysenergiaa.
(22) Osavaltioiden yhtiöt, eli EnergieAllianziin kuuluvat yritykset ja STEWEAG-STEG Steiermarkissa, Salzburg AG Salzburgin osavaltiossa, KELAG Kärntenissä, TIWAG Tirolissa, VKW Vorarlbergissä, pitävät yllä sähkönjakeluverkkoa perinteisillä jakelualueillaan. Ne hankkivat sähköä sekä Verbundilta että omista voimaloistaan ja jossain määrin ulkomailta sekä tekemällä sähkökauppoja.
(23) Verbund ja osavaltioiden yhtiöt toimittavat kumpikin sähköä loppuasiakkaille. Sähköä loppukäyttäjille toimittaa myös suuri määrä pienehköjä kunnallisia ja yksityisiä sähköhuoltoyrityksiä, jotka toimivat jälleenmyyjinä ja joilla on osittain myös omaa tuotantokapasiteettia.
B. Merkitykselliset tuotemarkkinat
1. Johdanto
(24) Merkitykselliset tuotemarkkinat käsittävät kaikki tuotteet ja/tai palvelut, joita kuluttajat pitävät niiden ominaisuuksien, hintojen ja aiotun käyttötarkoituksen perusteella vaihtoehtoisina tai keskenään korvattavina. Merkityksellisten markkinoiden määritelmästä yhteisön kilpailuoikeuden kannalta annetun komission tiedonannon (jäljempänä "merkityksellisten markkinoiden määritelmää koskeva tiedonanto")(11) mukaisesti huomioon otettavia perusteita ovat lähinnä kysynnän korvattavuus, tarjonnan korvattavuus ja mahdollinen kilpailu.
a) Keskittymään osallistuvien yritysten toimintojen päällekkäisyys
(25) Tarkasteltavana oleva yrityskeskittymä johtaa Verbundin ja EnergieAllianzin tähänastisten sähkönjakeluun liittyvien toimintojen yhdistämiseen.
(26) Keskittymän osapuolten toiminnoissa päällekkäisyyksiä liittyy lähinnä sähkön toimittamiseen teollisille ja mittavaa yritystoimintaa harjoittaville loppukäyttäjille (jäljempänä "suurasiakkaat") sekä jälleenmyyjille ja sähkökauppaan. Vähäisempiä päällekkäisyyksiä liittyy sähkön toimittamiseen kotitalous- ja pienyritysasiakkaille (jäljempänä "pienasiakkaat", joita kutsutaan Itävallassa perinteisesti myös "tariffiasiakkaiksi"). Lisäksi päällekkäisyyksiä esiintyy tarjottaessa täydennysenergiaa, joka on tarpeen tuotannon ja kulutuksen välisen tasapainon säilyttämiseksi.
(27) Sähkön tuotannon ja siirron osalta keskittymän osapuolina olevien yritysten toiminnoissa ei ole päällekkäisyyksiä markkinoilla, koska kyseisten yritysten tuotantoa harjoittavat osat tarjoavat tuottamaansa sähköä vain konsernin sisäisesti ja sähkö ei tästä syystä ole käytettävissä markkinoilla tuotannon tasolla, vaan vasta sen jälkeisellä kaupan tasolla, ja koska kunkin yrityksen verkon ylläpitotoimintoja harjoittavalla osalla on aina luonnollinen monopoliasema. Yrityskeskittymään osallistuvien yritysten asema sähkön tuottajina on kuitenkin otettava huomioon arvioitaessa keskittymän vaikutuksia markkinoilla, joita toimenpide koskee.
b) Mahdolliset tuotemarkkinoiden määritelmät
(28) Ilmoituksen tehneet osapuolet ehdottivat aluksi jakoa erillisiin tuotemarkkinoihin, joihin kuuluisivat sähköntoimitukset pienasiakkaille, sähköntoimitukset suurasiakkaille, sähkökauppa, mukaan luettuina toimitukset jälleenmyyjille, ja täydennysenergian toimittaminen.
(29) Osapuolet ovat tekemissään väitetiedoksiantoa koskevissa huomautuksissa ja suullisen kuulemisen yhteydessä muuttaneet kantaansa, joka koskee tarkkaa jakoa toimituksiin suurasiakkaille ja jälleenmyyjille. Nyt osapuolet ovat sitä mieltä, että tässä suhteessa on eroteltava toisistaan hintakeskeiset ja palvelukeskeiset asiakkaat. Kun hintakeskeiset asiakkaat pitävät hintaa ainoana ratkaisevana perusteena sähkönhankintalähteen valinnassa, palvelukeskeiset asiakkaat ovat riippuvaisia lisäpalveluista kuten täydellisistä toimituksista, energiahallinnosta tai täydennysenergian toimittamisesta, ja tästä syystä niiden on otettava sähkön toimittajaa valitessaan huomioon myös näiden palvelujen laatu.
(30) Osapuolten kuulemisensa aikana esittämän kuvauksen mukaan hintakeskeisten asiakkaiden markkinoille kuuluvat jälleenmyyjistä suuret itävaltalaiset alueelliset sähkönjakelijat (jäljempänä "suuret jälleenmyyjät", "osavaltioiden jakelijat" tai "osavaltioiden yhtiöt") ja toisinaan myös osavaltioiden pääkaupunkien kunnalliset sähkölaitokset. Suurasiakkaista näille markkinoille kuuluviksi voidaan katsoa kuitenkin vain hyvin harvat kaikkein suurimmat asiakkaat(12). Myös kaikki sähkökauppaan osallistuvat yritykset on katsottava hintakeskeisiksi asiakkaiksi. Kaikki muut suurasiakkaat ja jälleenmyyjät (jäljempänä "pienet jälleenmyyjät") kuuluvat palvelukeskeisten asiakkaiden markkinoille. Täydennysenergian toimittamisen katsotaan puolestaan muodostavan omat erilliset markkinansa.
(31) Komissio on jo käsitellyt Itävallan markkinaolosuhteita asiassa Verbund/ESTAG(13). Kyseisessä päätöksessä jätettiin kuitenkin avoimeksi kysymys, onko Itävallan sähkönjakelumarkkinat jaoteltava asiakasryhmien mukaisiin osiin.
(32) Tarkasteltavana olevassa asiassa komissio on samaa mieltä osapuolten päätelmästä, että tuotemarkkinoita määriteltäessä markkinat on jaettava erillisiin tuotemarkkinoihin, joille kuuluvat toimitukset pienasiakkaille, toimitukset suurasiakkaille ja pienille jälleenmyyjille (osapuolten mukaan "palvelukeskeisille" asiakkaille) sekä toimitukset suurille jälleenmyyjille ja sähkökauppaan (osapuolten mukaan "hintakeskeisille" asiakkaille).
(33) Tarkasteltavana olevassa päätöksessä voidaan jättää avoimeksi, onko merkityksellisiä tuotemarkkinoita määriteltäessä
a) erotettava toisistaan toimitukset suurasiakkaille ja pienille jälleenmyyjille;
b) erotettava toisistaan toimitukset suurille jälleenmyyjille ja sähkökauppaan; ja
c) katsottava täydennysenergian toimittamisen kuuluvan kilpailuoikeudellisen arvioinnin kannalta erillisille tuotemarkkinoille.
1. Toimitukset loppukäyttäjille: suur- ja pienasiakkaiden ero
(34) Osapuolten käsityksen mukaan sähkön jakelussa loppukäyttäjille on Itävallan säännösten nojalla täysin vapautetuista markkinoista huolimatta olemassa erilliset tuotemarkkinat, jotka käsittävät toisaalta toimitukset pienasiakkaille (kotitalouksille, pienyrityksille ja maatalousyrityksille), ja toisaalta toimitukset suurasiakkaille (teollisuudelle ja suurille yrityksille). Osapuolet katsovat viimeksi mainittujen asiakkaiden kuuluvan "palvelukeskeisten" asiakkaiden markkinoille. Suur- ja pienasiakkaiden välisen rajan määrittämisperusteeksi osapuolet ehdottavat kulutuksen ja liittymän arvoa, jonka perusteella Itävallassa voimassa olevien oikeudellisten puitesääntöjen mukaisesti sovelletaan standardoituja kuormitusprofiileja. Voimassa olevien säännösten mukaan asiakkaille, joiden vuotuinen kulutus on alle 100000 kWh (= alle 0,1 GWh/a) tai joiden liittymäteho on alle 50 kW, tarjotaan standardoitua kuormitusprofiilia
(35) Tämän menettelyn yhteydessä komission käytettävissä olevien tietojen perusteella on sähkönjakelumarkkinat osapuolten käsitystä vastaavasti jaettava yhtäältä toimituksiin pienasiakkaille ja toisaalta toimituksiin suurasiakkaille (teollisuuden ja suuryritysten loppukäyttäjät). Pitemmälle menevälle erottelulle ei tutkimuksissa ole ilmennyt perusteita(14).
(36) Kuten osapuolet ovat väittäneet ja komission tutkimukset ovat vahvistaneet, suurasiakkaiden ja massa-asiakkaiden kysyntäkäyttäytymisessä on Itävallassa huomattavia eroja. Suurasiakkaat ovat tavallisesti hintaherkempiä ja näin ollen valmiimpia vaihtamaan toimittajaa kuin pienasiakkaat. Myös neuvotteluvoimassa ja neuvottelutavassa on eroja. Tämä näkyy energiantoimittajien erilaisissa yritysstrategioissa ja erilaisissa hintatasoissa. Kun suurasiakkaat asettavat etusijalle kohtuullisen hinnoittelun ja myös tarjonnan joustavuuden, massa-asiakkaille on ominaista lisäksi tuotteiden eriyttäminen mainonnallisin perustein (esimerkiksi "puhtaan sähkön", erityisesti kotimaisella vesivoimalla tuotetun, ja fossiilisilla polttoaineilla tai ydinenergialla tuotetun sähkön välinen ero) ja asiakassuhteen laadun perusteella.
(37) Ero verkon tasossa, jolla suurasiakkaat ja massa-asiakkaat tavallisesti ostavat sähköä, aiheuttaa myös eriyttämistä. Toimitettavan sähkön jännitteen taso ei tosin sinänsä aiheuta sähkönsiirrolle vahvistetun "postimerkkitariffin" ansiosta markkinoille pääsyn esteitä. Mitä alhaisemmalla tasolla jakeluun käytettävä verkko toimii, koko sähkölaskuun sisältyvä verkkomaksun osuus on kuitenkin sitä suurempi. Asiakkaan toimittajan vaihdosta saavuttama suhteellinen etu vähenee tästä syystä sitä mukaa, kun verkon taso alenee ja verkkomaksun osuus kasvaa.
2. Toimitukset jälleenmyyjille: ero alueellisten jakelijoiden (osavaltioiden yhtiöiden) ja pienten jälleenmyyjien välillä
(38) Osapuolet olivat aluksi sitä mieltä, että toimitukset jälleenmyyjille on luettava kokonaisuudessaan kuuluviksi sähkökauppamarkkinoille, koska jälleenmyyjien toiminta vastaa pitkälle sähkökaupan perinteistä määritelmää, eli sähkön ostoa ja myyntiä voiton saavuttamiseksi. Tämä luokittelu vastaisi myös itävaltalaisten sähköhuoltoyritysten käytäntöä. Niiden toimintakertomuksissa tukkukauppiaat ja jälleenmyyjät katsotaan kuuluviksi samaan kaupan (Trading) kategoriaan. Komission väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa ja suullisen kuulemisen yhteydessä osapuolet ovat muuttaneet kantaansa niin, että tietty jälleenmyyjien ryhmä, eli pienet jälleenmyyjät, on luettava kuuluviksi teollisuuteen ja suuryrittäjiin kuuluvien loppukäyttäjäasiakkaiden kanssa samoille markkinoille, eli "palvelukeskeisten" asiakkaiden markkinoille. Osapuolet perustelivat tätä samankaltaisilla hinnoilla, samankaltaisella ostokäyttäytymisellä ja välttämättömyydellä ostaa tarvittavan sähkön ohella myös täydentäviä palveluja.
(39) Komission tietojen mukaan toimitukset suurille alueellisille jälleenmyyjille (Landesversorger) ja toisaalta kaikille muille jälleenmyyjille on todellakin luettava kuuluviksi toisistaan erillisille tuotemarkkinoille.
a) Voidaan jättää avoimeksi, onko toimituksista suurille jälleenmyyjille poikkeavat toimitukset pienille jälleenmyyjille luettava kuuluviksi samoille markkinoille kuin toimitukset suurille loppuasiakkaille vai muodostavatko ne omat erilliset markkinat
(40) Tutkimuksissa on käynyt ilmi, että pienten jälleenmyyjien - näihin kuuluvat kaikki kunnalliset sähkölaitokset ja yksityiset sähkölaitokset(15) - sähkön kysyntä eroaa selvästi suurten jälleenmyyjien kysynnästä ja varsinkin sähkökauppamarkkinoiden kysynnästä. Pienten jälleenmyyjien, joiden vuotuinen liikevaihto jää useimmissa tapauksissa selvästi pienemmäksi kuin 500 GWh, toimitukset hoidetaan yleensä vähintään yhden vuoden voimassa olevien toimitussopimusten pohjalta, ja niihin liittyy usein täyden palvelun sopimus, joka tekee tarpeettomaksi muun energian hankinnat ja kattaa myös tarvittavan täydennysenergian toimitukset. Näiden jälleenmyyjien käytössä ei ole niiden pienen koon vuoksi tarvittavaa rahoituksellista ja hallinnollista kapasiteettia, jonka turvin ne voisivat harjoittaa aktiivista ostotoimintaa sähkökauppamarkkinoilla. Tästä syystä ne ovat riippuvaisia pitkäkestoisista vakaista toimitussopimuksista, joiden toisena osapuolena on tavallisesti vain yksi kauppayritys, tyypillisesti lähinnä ylemmällä tasolla toimiva alueellinen toimittaja. Samoista syistä myös erillinen täydennysenergian osto on näille pienille jälleenmyyjille nykyisin lähinnä poikkeus säännöstä. Tämä sähköntoimituksiin liittyvä "täyden palvelun" peruselementti yhdistää - kuten myös osapuolet ovat suullisen kuulemisen aikana ilmoittaneet - pienten jälleenmyyjien toimitukset suurasiakkaiden markkinoihin.
(41) Toisaalta on tiedossa seikkoja, joiden perusteella sähköntoimituksia pienille jälleenmyyjille koskevat toimitusehdot poikkeavat myös toimituksia teollisuusasiakkaille ja suuryrityksille koskevista vastaavista ehdoista. Pienten jälleenmyyjien ostokäyttäytyminen poikkeaa niiden asiakasrakenteen - ne toimittavat lähinnä kotitalouksille ja pienyritysasiakkaille - vuoksi suurasiakkaiden ostokäyttäytymisestä, minkä vuoksi niiden sähkönostotoiminta on erilaista(16). Toiseksi suurasiakkaista poiketen pienet jälleenmyyjät joutuvat kilpailemaan toimituksista tietyille loppukäyttäjäryhmille (tavallisesti pienasiakkaita, joiden vuotuinen kulutus alittaa 0,1 GWh, ja yritysasiakkaita, joiden vuotuinen kulutus on noin 0,1-4 GWh) omalla jakelualueellaan muiden itseään suurempien jälleenmyyjien kanssa, joihin kuuluu erityisesti EnergieAllianz.
(42) Tämän päätöksen kannalta ei ole kuitenkaan tarpeen päättää lopullisesti, kuuluvatko toimitukset pienille jälleenmyyjille omille suurasiakkaiden markkinoista erillisille tuotemarkkinoille. On osoitettu, että toimitukset pienille jälleenmyyjille, jotka ovat riippuvaisia täyden palvelun sopimuksista, eivät joka tapauksessa kuulu samoille markkinoille kuin toimitukset suurille alueellisille jakelijoille tai sähkökauppaan. Oletus, että toimitukset suurasiakkaille ja pienille jälleenmyyjille kuuluvat samoille yhtenäisille markkinoille, kuin myös oletus, että kyseessä ovat kahdet erilliset markkinat, johtaisi tarkasteltavana olevan keskittymän kannalta kaikilla ajateltavissa olevilla markkinoilla määräävän markkina-aseman syntymiseen tai vahvistumiseen.
b) Voidaan jättää avoimeksi, muodostavatko toimitukset alueellisille sähkönjakelijoille (Landesversorger) erilliset tuotemarkkinat vai kuuluvatko ne sähkökauppamarkkinoihin
(43) Toimitukset suurille itävaltalaisille jälleenmyyjille (jäljempänä "osavaltioiden yhtiöt"), eli EnergieAllianziin kuuluville yrityksille sekä STEWEAG-STEGille, Salzburg AG:lle, KELAG:lle, TIWAG:lle ja VKW:lle, poikkeavat monessa suhteessa selvästi toimituksista niitä pienemmille jälleenmyyjille.
(44) Itävallan sähkömarkkinoiden vapauttamiseen saakka osavaltioiden sähkönjakelijat ostivat kaiken oman sähköntuotantonsa lisäksi tarvitsemansa sähkön Verbundilta, jonka kanssa ne olivat tehneet koordinointisopimuksia. Markkinoiden avautuessa täydellisesti 1 päivänä lokakuuta 2001 ja koordinointisopimusten voimassaolon päättyessä osavaltioiden sähkönjakelijat vapautuivat sidoksistaan toimituslähteisiin. Tarvitsemansa sähkömäärän ja suuren rahoituksellisen sekä hallinnollisen kapasiteettinsa vuoksi niillä on pieniä jälleenmyyjiä paremmat mahdollisuudet hyödyntää näitä oikeudellisia mahdollisuuksia myös käytännössä. Alueelliset sähköntoimittajat ostavat oman energiantuotantonsa lisäksi tarvitsemansa sähkön osittain Verbundilta ja osittain muilta osavaltioiden sähköntoimittajilta sekä ulkomaisilta sähköhuoltoyrityksiltä ja sähkökauppamarkkinoilta. Ne eivät tavallisesti tee täyden palvelun sopimuksia, vaan hankkivat kulloinkin tarvitsemansa lisäenergian ja täydennysenergian itse oman energiahallintonsa välityksellä.
(45) Osapuolet väittävät, että toimitukset itävaltalaisille alueellisille sähköntoimittajille kuuluvat yleisille sähkökauppamarkkinoille. Komission tutkimuksissa on kuitenkin löytynyt selviä merkkejä siitä, että toimitukset alueellisille sähköntoimittajille käsittävät markkinat on erotettava varsinaisista sähkökauppamarkkinoista.
(46) Sähkökaupalla ymmärretään omalla riskillä ja omaan lukuun tapahtuvaa sähkön ostamista ja myymistä. Komissio on aikaisemmissa sähkökauppaa koskevissa päätöksissään todennut, että sähkökauppa on osa kehittymässä olevia markkinoita, jotka ovat voineet syntyä vasta sen jälkeen, kun ostajat ovat saaneet kaupan vapautumisen myötä mahdollisuuden valita vapaasti toimittajansa(17). Siksi riippumattomien, vailla omaa tuotantokapasiteettia ja omaa verkkoa olevien kauppiaiden lisäksi sähkökauppaa harjoittavat sekä myyjä- että osittain myös ostajapuolella myös sähköntuottajat, jälleenmyyjät ja sähkön tuojat.
(47) Sähkökauppa voidaan jakaa lähinnä seuraaviin alueisiin:
a) OTC-kauppaan (over-the-counter), jossa tehdään yksittäin neuvoteltavia kahdenvälisiä sopimuksia keskitetyn pörssin tai kauppapaikan ulkopuolella;
b) fyysisillä sähkötuotteilla käytävään kauppaan pörssien välityksellä. Esimerkiksi vasta perustetussa sähköpörssissä Energy Exchange Alpen-Adria (EXAA) Grazissa neuvotellaan tuntiperusteisten sopimusten mukaisista spot-toimituksista, ja vuodesta 2003 alkaen siellä on mahdollista tehdä myös sähkön termiinikauppoja;
c) kauppaan muilla kuin fyysisillä rahoitusjohdannaisilla (niin kutsutuilla energiajohdannaisilla), joka on vasta syntymässä ja jolla on Itävallassa vielä vähäinen merkitys.
(48) Osavaltioiden yhtiöt toimittavat sähköä pääasiassa loppuasiakkaille (suurasiakkaille ja tariffiasiakkaille) sekä pienehköille jälleenmyyjille. Kuten edellä on jo todettu, osavaltioiden sähkönjakelijoiden asiakkaat ostavat tavallisesti kaiken (oman tuotantonsa lisäksi) tarvitsemansa sähkön yhdeltä ainoalta toimittajalta. Voidakseen tarjota tällaista täyttä palvelua asiakkailleen alueelliset toimittajat ovat puolestaan ainakin valtaosassa sähkönsaannistaan riippuvaisia pitkäaikaisista sitovista toimitussopimuksista.
(49) Tästä syystä osavaltioiden sähkönjakelijat eivät voi ajatella kattavansa valtaosaa sähköntarpeestaan pörssissä tehtävien lyhytaikaisten sähkösopimusten avulla. Tutkimusten perusteella ei saatu yksiselitteistä vastausta siihen, soveltuuko pitkäaikaisia toimituksia koskeva OTC-kauppa tähän tarkoitukseen. Ainakin yksi osavaltion sähkönjakelija on ilmoittanut, että sähkökauppamarkkinoilla ei ole vielä tähän riittävää likviditeettiä.
(50) Vaikka nämä näkökohdat tukevat päätelmää, että toimitukset suurille alueellisille sähkönjakelijoille (osavaltioiden yhtiöille) kuuluvat omille erillisille tuotemarkkinoilleen, lopullinen vastaus kysymykseen niiden olemassaolosta voidaan jättää antamatta, koska yrityskeskittymä ei johtaisi määräävän aseman syntymiseen eikä vahvistumiseen kyseisillä markkinoilla.
3. Täydennysenergia
(51) Sähköenergian toimittaminen eroaa useimmista muista tuotemarkkinoista siten, että sähköä ei voida varastoida ja toimitettavan energian määrä ei ole ennalta tarkasti tiedossa. Odotettavissa oleva kulutus voidaan tosin ennustaa niin kutsutuilla käyttösuunnitelmilla (Fahrplan) ja kuormitusprofiileilla (Lastprofil). Tämä ennuste ei kuitenkaan yleensä vastaa tarkasti todellista ostokäyttäytymistä. Tästä syystä tarvitaan tapauskohtaisesti tarjottavaa täydennysenergiaa, jotta sähköenergian tarjonnan ja tarpeen välinen ero voitaisiin aina kattaa.
(52) Täydennysenergiaa, jota tarvitaan tuotannon ja kulutuksen välisen tasapainon pitämiseksi yllä, tarjotaan tietyn vakiovyöhykkeen sisällä
a) mukauttamalla energiantuotantoa vakiovyöhykkeen sisällä (niin kutsuttu toissijainen sääntely); tai
b) tarjoamalla niin kutsuttua minuuttivarantoa ylimääräisenä lyhytaikaisesti käytettävänä vakiointivälineenä; tai
c) jos tarpeen täydellinen tasoittaminen ei onnistu toissijaisen sääntelyn eikä minuuttivarannon avulla, on turvauduttava niin kutsuttuun vastahakoiseen energianvaihtoon vakiovyöhykkeen ja sitä ympäröivien UCTE:n vyöhykkeiden välillä.
(53) Osapuolet katsovat, että täydennysenergian toimittamiseen liittyvät kilpailuolosuhteet poikkeavat niin paljon muista sähköhuoltomarkkinoista, että se on luettava kuuluvaksi omille erillisille tuotemarkkinoilleen.
(54) Yrityskeskittymään osallistuvien yritysten asema täydennysenergian toimituksissa, erityisesti minuuttivarannon osalta, on tekijä, joka edistää määräävän markkina-aseman syntymistä tai vahvistumista useilla sähköhuoltomarkkinoilla. Tämä pitää paikkansa riippumatta siitä, muodostaako myös täydennysenergian toimitus, erityisesti minuuttivarantojen osalta, omat erilliset tuotemarkkinansa. Tuotemarkkinoiden tarkat rajaukset täydennysenergian toimitusten osalta voidaan näin ollen jättää tämän päätöksen yhteydessä avoimiksi.
C. Merkitykselliset maantieteelliset markkinat
(55) Merkitykselliset maantieteelliset markkinat muodostuvat alueesta, jolla yrityskeskittymään osallistuvat yritykset tarjoavat kyseisiä tavaroita tai palveluja, jolla kilpailuedellytykset ovat riittävän yhdenmukaiset ja joka selvästi poikkeaa erilaisten kilpailuedellytysten vuoksi siihen rajoittuvista alueista. Tässä yhteydessä kiinnitetään huomiota erityisesti kysynnän korvattavuuteen, tarjonnan korvattavuuteen ja potentiaaliseen kilpailuun(18).
(56) Ilmoituksen tehneet osapuolet katsovat, että alueellisesti merkitykselliset markkinat, jotka kattavat sähkön toimitukset suurasiakkaille, jälleenmyyjille ja sähkökaupalle, ulottuvat Itävaltaa laajemmalle ja käsittävät vähintään myös Saksan, kun taas pienasiakkaiden osalta ne rajoittuvat Itävaltaan. Osapuolet perustelevat käsityksensä Itävallan ja Saksan käsittävistä alueellisesti merkityksellisistä markkinoista toimituksissa suurasiakkaille ennen kaikkea sähkön tuonnin ulkomailta ja erityisesti Saksasta mahdollistavien liitosyksiköiden (Interkonnektor) kapasiteetilla. Ne väittävät myös, että Itävallan täysin toteuttama sähkömarkkinoiden vapauttaminen sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä on johtanut Itävallan markkinoiden täydelliseen avautumiseen ulkomaisille toimittajille, minkä vaikutusten on näyttävä myös merkityksellisten maantieteellisten markkinoiden määrittämisessä yrityssulautumien valvontaa varten.
(57) Komission tutkimuksissa on käynyt ilmi, että maantieteellisten markkinoiden rajaamista koskevia perusteita sovellettaessa sähkömarkkinat, jotka kattavat toimitukset suurasiakkaille, pienille jälleenmyyjille ja pienasiakkaille (tariffiasiakkaille), eivät ulotu Itävallan rajojen ulkopuolelle. Sen sijaan toimitukset suurille alueellisille jälleenmyyjille kattavat mahdolliset markkinat voitaisiin rajata alueellisesti suuremmiksi.
1. Toimitukset suurasiakkaille ja pienille jälleenmyyjille kattavat yhtenäiset tai erilliset markkinat sekä toimitukset pienasiakkaille kattavat markkinat ovat kansalliset
a) Itävallan sähkömarkkinoiden rakenne ja yleiset toimintaolosuhteet poikkeavat perusteellisesti naapurimaiden vastaavista markkinoista
(58) Yrityskeskittymän osapuolten ja niiden kilpailijoiden välinen markkinaosuuksien jakautuminen Itävallan sähkönjakelumarkkinoilla eroaa perusteellisesti naapurimaiden tai ETA-alueen vastaavista markkinoista. Näin ollen yksin tämä viittaa siihen, että kyseiset markkinat rajoittuvat alueellisesti Itävaltaan(19). Tässä yhteydessä riittää toteamus, että ETA:n tasolla toimivat merkittävät sähköntoimittajat, kuten EdF, E.On, RWE tai Enel, eivät yhdessäkään tapauksessa saavuta toimituksissa Itävallan pienasiakkaille, suurasiakkaille ja pienille jälleenmyyjille edes 5 prosentin markkinaosuutta. Sama havainto tehdään, jos huomioon otetaan vain Saksan sähkömarkkinoilla toimivat tärkeimmät kilpailijat (E.On, RWE, EnBW ja Vattenfall). Päinvastaisessa tarkastelussa yksikään itävaltalainen sähköntoimittaja ei saavuta edes 5 prosentin markkinaosuutta yksilläkään naapurijäsenvaltioiden sähkömarkkinoilla tai ETA-alueella.
(59) On myös huomattava, että Itävallan yleiset oikeudelliset olosuhteet poikkeavat huomattavasti naapurimaiden Sveitsin ja Saksan olosuhteista. Sveitsissä sähkön sisämarkkinadirektiivi ei ole voimassa. Kyseisen direktiivin nojalla Itävallassa ja Saksassa käyttöön otetut verkkoon pääsyä ja markkinoiden sääntelyä koskevat säännökset poikkeavat merkittävästi toisistaan (neuvottelutulokseen perustuva markkinoille pääsy niin kutsutun järjestösopimuksen mukaisesti ja Saksan liittotasavallan kartelliviraston harjoittama kilpailun valvonta Saksassa, kun taas Itävallassa verkkoon pääsyyn sovelletaan "postimerkkitariffia" ja valvonnasta vastaa perustettu riippumaton sääntelijä).
b) Sähkön tuonnilla ulkomailta on vähäinen merkitys sähkön toimituksissa suurasiakkaille ja pienille jälleenmyyjille
(60) Ulkomailta tuodulla sähköllä on itävaltalaisten sähkönkuluttajien kannalta vain suhteellisen vähäinen merkitys. Kun sähkön vaihdolla, erityisesti Saksan ja Itävallan välillä, todetaan olevan sähkökaupan tasolla huomattava merkitys(20), säännöllisiin toimituksiin loppuasiakkaille ja pienille jälleenmyyjille liittyy vain vähän sähkön vientiä Saksasta Itävaltaan.
(61) Vuonna 2002 kokonaismyynti suurasiakkaille oli Itävallassa 25,6 TWh. Komission tutkimuksissa on käynyt ilmi, että saksalaisten toimittajien (EnBW ja E.On(21)) toimitukset suurasiakkaille ovat alle 1 TWh. Tämä vastaa Itävallan suurasiakkaiden kokonaiskulutukseen suhteutettuna alle 3 prosentin osuutta. Sveitsiläinen toimittaja Atel ei ole toimittanut lainkaan suurasiakkaille. Markkinatutkimuksessa ei käynyt ilmi, että tilanne voisi ratkaisevasti muuttua lähitulevaisuudessa.
(62) Sama koskee myös pieniä jälleenmyyjiä. Komissio kysyi itävaltalaisia jälleenmyyjiä koskevan tutkimuksensa yhteydessä, kuka niiden sähköntoimittaja oli. Tutkituista 75:stä yksityisestä sekä kaupunkien ja kuntien sähkölaitoksesta vain yksi asiakas - eräs pienehköjen jälleenmyyjien hankintayhteisö - ilmoitti vastaanottaneensa sähköä eräältä ulkomaiselta toimittajalta. Pienille jälleenmyyjille toimitetun sähkön kokonaismäärä oli vuonna 2002 noin 7300 GWh. Kyseiseltä ulkomaiselta toimittajalta tänä vuonna pienehköjen jälleenmyyjien hankintayhteisölle tuodun sähkön määrä oli alle 200 GWh. Tämä vastaa Itävallan pienten jälleenmyyjien ostamaan kokonaismäärään suhteutettuna alle 3 prosentin osuutta. Kyseinen ulkomainen toimittaja on tosin jo menettänyt edellä mainitun asiakkaansa STEWEAG-STEGille, joka on Verbundin osakasyritys.
c) Ulkomaiset toimittajat ovat tähän mennessä osallistuneet vain rajoitetusti Itävallassa järjestettyihin tarjouskilpailuihin eivätkä ole voittaneet käytännöllisesti katsoen kertaakaan
(63) Toimitukset suurasiakkaille kattavien markkinoiden vapauttamisen jälkeen on tapahtunut huomattava määrä toimittajan vaihdoksia. Nämä vaihdokset ovat kuitenkin yleensä rajoittuneet itävaltalaisiin toimittajiin. Tämä koskee myös pieniä jälleenmyyjiä, joiden vaihtohalukkuus on tosin vähäisempää kuin suurasiakkailla. Tarjouskilpailuihin on osallistunut vain hyvin rajallinen määrä ulkomaisia tarjoajia. Näitä ovat olleet suurasiakkaiden markkinoilla ennen kaikkea EnBW ja pienehköjen jälleenmyyjien markkinoilla Atel. Tutkimuksen yhteydessä haastatelluista 123 asiakkaasta (48 teollisuusyrityksiin ja muihin suuryrityksiin kuuluvaa asiakasta, suuret ketjuasiakkaat(22) mukaan luettuina, sekä 75 pienehköä jälleenmyyjää) vain selvä vähemmistö on pyytänyt markkinoiden vapautumisen jälkeen toimitussopimuksia koskevia tarjouksia ulkomaisilta toimittajilta. Lähes kaikissa kyseisistä tapauksista tarjousta pyydettiin EnBW:ltä. Ulkomaiset toimittajat ovat voittaneet tarjouskilpailussa vain erittäin harvoin. Ainoa poikkeus on jälleen EnBW, joka oli saanut sähköntoimitussopimuksen kyselyyn osallistuneiden ostajien 123 tapauksesta vuonna 2000 neljässä, vuonna 2001 kahdeksassa ja vuonna 2002 kahdessatoista. Myös ensimmäisenä ja toisena varalla olevana toimittajana olivat tavallisesti itävaltalaiset tarjoajat, paitsi muutamassa tapauksessa EnBW. Yhtä vähäinen on selvästi alle 3 prosenttiin jäävä EnBW:n markkinaosuus toimituksista suurasiakkaille. Myös ATEL:n osuus toimituksista pienille jälleenmyyjille oli koko ajan selvästi alle 5 prosenttia. Muita ulkomaisia toimittajia, lukuun ottamatta E.On-yhtiön marginaalista läsnäoloa suurasiakkaiden markkinoilla, ei ole myöskään tullut Itävallan markkinoille(23).
(64) Tästä voidaan päätellä, että ulkomaiset tarjoajat kohdistavat vientitoimituksensa lähinnä tukkukaupan tasolle, mutta eivät ole onnistuneet luomaan toimittajasuhteita loppukäyttäjiin, ja toimittajasuhteet pieniin jälleenmyyjiin ovat jääneet rajallisiksi.
d) Koska teknisiä markkinoillepääsyn esteitä ei ole, ulkomaisille tarjoajille pitäisi olla täysin mahdollista vahvistaa toimintaansa Itävallassa, mutta erityisesti vakiintuneet asiakassuhteet ja -mieltymykset, jakelukustannukset ja Saksaan verrattuna alhaisempi hintataso vaikeuttavat niiden pääsyä markkinoille
(65) Ulkomaisten tarjoajien poissaolo markkinoilta ei voi johtua teknisistä markkinoillepääsyn esteistä. Kuten osapuolet ovat aivan oikein esittäneet, Saksan ja Itävallan tai Sveitsin ja Itävallan välisissä liitosyksiköissä ei ole pullonkauloja. Liitosyksiköiden kapasiteetti vastaa noin 25:tä prosenttia Itävallan sähköntarpeesta(24). Puhtaasti teknisesti katsoen merkittävä tuontimäärä olisi näin ollen mahdollinen.
(66) Pohjoisen ja eteläisen alueen välillä itäisellä vakiovyöhykkeellä on tosin yksi pullonkaula. Siinä alemman jännitetason johtimet (220 kV) yhdistävät toisiinsa 380 kV:n siirtoverkot. Tällaiset pullonkaulat merkitsevät viime kädessä tuonnin estettä. Suuret toimitukset sellaiselle käyttöalueelle, joka sijaitsee pullonkaulan takana, voivat helposti aiheuttaa verkon ylikuormittumisen. Siirtoverkon ylläpitäjän on tällaisessa tapauksessa puututtava asiaan ja vaikutettava siirtosähkön määrään palauttaakseen verkon turvallisuuden.
(67) Sähkön siirrosta toiselle vakiovyöhykkeelle perittävän siirtomaksun (CBT, Cross Border Tariff) vaikutus markkinoillepääsyn esteenä on sen sijaan hyvin vähäinen. Kuten edellä on jo todettu, Itävalta jakautuu kolmeen erilliseen vakiovyöhykkeeseen. Itäisellä vakiovyöhykkeellä, joka kattaa koko Itävallan Tirolia ja Vorarlbergiä lukuun ottamatta, ja Itä-Tirolissa suurjänniteverkkoa pitää yllä Verbund. Se vastaa myös sähkön tuotannon ja kulutuksen välisen tasapainon ylläpitämisestä. Vorarlbergin ja Tirolin vakiovyöhykkeet taas kuuluvat Saksan vakioenergia-alueeseen. Sähköä Saksasta suoraan itäiselle vakiovyöhykkeelle siirrettäessä peritään siirtomaksu, joka on 0,5 euroa/MWh(25). Jos kauttasiirto kuitenkin tapahtuu Tirolin ja Vorarlbergin vakiovyöhykkeiden kautta, siirtomaksua ei käytännössä peritä. Kun näet sähköä siirretään vakiovyöhykkeeltä toiselle Itävallassa, siirtomaksua ei oikeudellisista syistä peritä. Koska Tirolin ja Vorarlbergin vakiovyöhykkeet kuuluvat Saksan vakioenergia-alueeseen, siirto Saksasta näille alueille on myös vapaa siirtomaksusta.
(68) Kilpailijat ovat kuitenkin väittäneet, että joukko esteitä vaikeuttaa huomattavasti markkinoille pääsyä. Näihin kuuluvat jakelu- ja asiakashankintakustannukset, taseryhmän vähimmäiskoko, verkon ylläpitäjien hajanaisuus ja vesivoimalla tuotetun sähkön suurta osuutta sähkön kokonaistarjonnasta koskeva vaatimus, joka liittyy erityisesti toimituksiin pienasiakkaille.
(69) Nämä markkinoille pääsyn esteet aiheuttavat sen, että toimitukset suurasiakkaille, pienille jälleenmyyjille ja pienasiakkaille kattavat Itävallan markkinat eivät ole vielä yhdentyneet Saksan markkinoiden kanssa, vaikka suurin osa teknisistä esteistä onkin poistunut. Tämä pitää paikkansa, vaikka huomioon otettaisiin tähän saakka toteutetut ja vielä odotettavissa olevat sähkön sisämarkkinaohjelmaan liittyvät toimenpiteet ja erityisesti pian päätettäväksi tulevaan sähkön sisämarkkinadirektiiviin liittyvät toimenpiteet(26). Näiden toimenpiteiden tavoitellut vaikutukset aiemmin toisistaan erotettujen kansallisten markkinoiden avaamiseksi eivät näet ole komission tutkimusten perusteella vaikutukseltaan riittävän varmoja ja välittömiä, jotta niillä voitaisiin perustella päätelmä alueellisesti merkityksellisten markkinoiden rajaamisesta kansallisia markkinoita suuremmaksi. Tulos on sama, vaikka otetaan huomioon Euroopan unionin tulossa oleva laajeneminen, sillä tekniset ja taloudelliset edellytykset Itävallan ja sen naapureina olevien ehdokasmaiden Tsekin tasavallan, Slovakian, Unkarin ja Slovenian sähkömarkkinoiden yhdentymiselle ovat vielä selvästi vähäisemmät kuin Saksan sähkömarkkinoiden osalta.
(70) Tulo pitkäaikaiset toimitukset jälleenmyyjille ja suurasiakkaille kattaville Itävallan markkinoille on syntyvien jakelukustannusten perusteella kannattavaa vain, jos saadaan tietty vähimmäismäärä asiakkaita. Tässä yhteydessä on tärkeää paitsi markkinoille tulon aina vaatimien jakelukoneiston rakentamisesta aiheutuvien kustannusten kattaminen, myös se, että markkinoille tuleva tarjoaja pystyy kokoamaan riittävän suuren tasoitusryhmän voidakseen pitää täydennysenergian toimitusmaksujen suorittamiseen liittyvän riskin kohtuullisena. Tasoitus odottamattomien kulutusylijäämien ja -vajeiden välillä on suuren taseryhmän sisällä helpompaa kuin uuden kilpailijan pakostakin pienemmän taseryhmän sisällä. Tällaisella yrittäjällä on väistämättä suurempi prosentuaalinen tarve käyttää kustannuksiltaan riskialttiimpaa täydennysenergiaa, jota se ei oman tuotantokapasiteetin puuttuessa pysty itse vakiovyöhykkeen sisällä toimittamaan.
(71) Komission markkinatutkimuksen yhteydessä ylivoimaisesti suurin osa markkinatoimijoista ilmoitti, että täydennysenergian hinta ja erityisesti siihen liittyvät kustannusriskit merkitsevät selvästi havaittavaa markkinoillepääsyn estettä.
(72) Toisena kustannustekijänä on mainittava Itävallan verkkoja ylläpitävien yritysten pienuus. Paikallistasolla Itävallan alue jakautuu yli sadalle verkon ylläpitäjälle, joista jokainen soveltaa erisuuruisia kauttasiirtokustannuksia. Tämä vaikeuttaa tarjoajien markkinoillepääsyä, koska niillä ei ole riittävän yksityiskohtaista markkinatuntemusta. Vaikka suuret teollisuusyritykset ostavat usein sähkönsä korkealla verkkotasolla ja alemman tason pirstaleisuus ei vaikuta niihin yhtä paljon, tämä pirstaleisuus vaikuttaa suurasiakasmarkkinoiden alemmissa kerroksissa selvästi markkinoillepääsyä estävästi.
(73) Toimituksia pienasiakkaille koskevan markkinoinnin kannalta on myös välttämätöntä, että tarjottavan sähkön kokonaismäärästä huomattava osa on tuotettu vesivoimalla. Itävallan sähköntuotannossa vesivoiman osuus on hallitseva ja käsittää yli 67 prosenttia kokonaistuotannosta. Tästä aiheutuu ennen kaikkea pienasiakkaiden sähköhuoltoon liittyvä ylimääräinen markkinoillepääsyn este. Huomattava osa itävaltalaisista pienasiakkaista pitää hyvin suuressa arvossa "puhtaan" sähkön toimituksia. Toisin sanoen sähkö on tuotettava kotimaisella vesivoimalla eikä fossiilisilla polttoaineilla tai ydinvoimalla. Itävaltalaisilla energiahuollon yrityksillä, joiden käytettävissä on etupäässä vesivoimaan perustuvaa kapasiteettia, on tästä syystä ennen kaikkea pienasiakkaiden markkinoilla lisäetu verrattuna ulkomaisiin tarjoajiin, jotka joutuvat sekä varmistamaan vesivoiman tarjontansa että vastaavan tuoteimagon myynnissään pienasiakkaille.
(74) Frontier Economics -yhtiön osapuolten toimeksiannosta laatimassa tutkimuksessa väitetään markkinoille tulon yhteydessä aiheutuvista jakelu- ja asiakashankintakustannuksista, että nämä suurasiakkaiden markkinoilla syntyvät kustannukset merkitsisivät jo suhteellisen pieneen suurasiakkaiden hintojen nousuun [0-5]* prosenttia yhdistettynä lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä kannattavaa investointia. Näin ollen niin kutsutun SSNIP-testin käyttö osoittaisi, että merkitykselliset markkinat ovat Itävaltaa laajemmat. Tästä on huomattava seuraavaa.
(75) Frontier Economicsin tutkimuksessa ei osoiteta riittävästi, vaikka niin kutsuttu SSNIP-testi sitä edellyttäisi, miten vakiintuneen markkinatoimijan (oletettu hypoteettiseksi monopoliksi) toteuttama hintojen nosto ja siitä seuraava asiakkaiden siirtyminen yhdelle tai useammalle uudelle markkinoille tulevalle yritykselle vaikuttaisi sen kannattavuuteen. Vaikka hypoteettinen monopoliyhtiö toteuttaisi pysyvästi pienen hinnankorotuksen (5-10 prosenttia) ja menettäisi tästä syystä markkinaosuuttaan, tämä ei vielä todista, että hinnankorotus ei tekisi sitä selvästi parantuneiden katteiden vuoksi vieläkin kannattavammaksi(27).
(76) Frontier Economicsin mallin ratkaisevana heikkoutena on vielä se, että siinä ei oteta riittävästi huomioon todellisia kilpailuhintoja, vaan se perustuu fiktiivisiin kilpailuhintoihin(28). Nämä fiktiiviset hinnat ovat kahdesta syystä korkeampia kuin todelliset hinnat. Toisaalta tutkimuksessa määritellään virheellisesti niin kutsutut vaihtoehtoiskustannukset (joita käytetään suurasiakkaiden markkinoilla sovellettavien kilpailuhintojen hypoteettisessa määrittämisessä) samansuuruisiksi kuin (tukku)kauppaan sovellettavat hinnat ottamatta huomioon, että myyjälle syntyy (tukku)kauppamarkkinoilla (vaihtoehtoisia) kustannuksia, jotka ylittävät myyjän tuotantokustannukset (tai omakustannukset) ja tämän saavutettavissa olevat voittomarginaalit(29). Jos nämä otetaan huomioon, käy selväksi, että tämä tekee sähkön myynnin (tukku)kauppamarkkinoilla itävaltalaisille tuottajille vähemmän houkuttelevaksi kuin suoran myynnin loppukäyttäjille, ja tästä syystä kilpailuhinta Itävallan suurasiakkaiden markkinoilla arvioidaan liian korkeaksi(30). Toiseksi komission markkinatutkimus osoitti myös, että loppukäyttäjien hinnat olivat Itävallan suurasiakkaiden markkinoilla usein halvemmat kuin (tukku)kauppamarkkinoilla sovellettavat hinnat. Näin ollen tutkimuksessa yliarvioidaan Itävallan todellisia kilpailuhintoja ja samalla uusien markkinoille tulijoiden voittomahdollisuuksia hintojen lisäkorotuksen jälkeen.
(77) Markkinaosapuolten antamien tietojen perusteella näyttää myös siltä, ettei osapuolten tekemä oletus uusien markkinoille tulijoiden myöntämistä asiakashankinta-alennuksista olisi kyllin perusteltu. Markkinaosapuolten lausuntojen perusteella näyttää hyvin todennäköiseltä, että tämä alennus olisi todellisuudessa suurempi kuin osapuolet ovat olettaneet, ja tästä syystä jopa osapuolten esittämän - hypoteettisiin oletuksiin perustuvan - mallin perusteella vasta selvästi yli 5 prosentin hinnankorotukset mahdollistaisivat lyhyellä aikavälillä markkinoille tulon kannattavuuden(31)
(78) Yhteenvetona voidaan näin ollen todeta, että sovelletun tutkimuskäytännön todenmukaisuuteen ja samalla osapuolten esittämien Frontier Economicsin tutkimukseen perustuvien skenaarioiden oikeellisuuteen liittyy merkittäviä epäilyksiä. Ottaen huomioon täydentävät tosiasiatiedot näyttää päinvastoin siltä, että on pääteltävä hypoteettisen monopoliyrityksen tarvitsevan korottaa hintojaan osittain selvästi yli 5 prosenttia Itävallan suurasiakkaiden ja pienten jälleenmyyjien markkinoilla, jotta ne olisivat kannattavat.
e) Itävallan loppukäyttäjien maksama hintataso on alhaisempi kuin naapurijäsenvaltioissa
(79) Kaikkien näiden markkinoillepääsyn esteiden lisäksi todettiin, että Itävallan hintataso oli suurasiakkaiden markkinoilla selvästi alhaisempi kuin Saksan hintataso. Hintaero oli teollisuusasiakkaiden osalta vuonna 2001 osapuolten ilmoituksen mukaan noin 20 prosenttia, ja kotitalouksien osalta se ilmoitetaan noin kaksinkertaiseksi(32).
(80) Osapuolet ovat väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa ja kuulemisen aikana esittäneet, että loppukäyttäjähinnat Saksassa ja Itävallassa olisivat jo pitkälle tasoittuneet. Osapuolet eivät ole kuitenkaan esittäneet mitään konkreettisia perusteluja tälle oletukselle, joka on muiden markkinaosapuolten lausuntojen kanssa ristiriidassa. Komissio on arvioinut suurasiakkaiden ja pienten jälleenmyyjien ilmoitukset niiden vuosina 2000-2003 maksamista puhtaista energian hinnoista. Näiden tietojen tilastollinen arviointi osoittaa, että Itävallan hintataso näyttää vuoden 2001 lopun jälkeen pysyneen kyselyyn osallistuneiden markkinaosapuolten osalta kaiken kaikkiaan ennallaan. Keskimäärin hintataso laski vuonna 2001 huomattavasti, eli suurasiakkaiden osalta noin 15 prosenttia ja pienten jälleenmyyjien osalta noin 20 prosenttia. Vuonna 2002 se laski vielä hieman (suurasiakkaiden osalta noin 0-5 prosenttia ja pienten jälleenmyyjien osalta noin 5-10 prosenttia). Vuonna 2003 se taas nousi hieman, suurasiakkaiden ja pienten jälleenmyyjien osalta keskimäärin noin 2-5 prosenttia. Yhdessä edellä lainattujen osapuolten antamien Itävallan vuoden 2001 hintatasoa koskevien tietojen kanssa tämä merkitsee, että Itävallan hintatason on oltava edelleen selvästi Saksan hintatasoa alhaisempi, koska osapuolet eivät oleta, että hinnat olisivat laskeneet Saksassa.
(81) Merkittävä syy tähän hintatasojen erilaisuuteen ovat itävaltalaisten vesivoimalaitosten keskimäärin alhaisemmat tuotantokustannukset. Osapuolet tosin kiistävät tämän väittämällä, että vesivoimalaitoksilla ei välttämättä ole tuotannollista kustannusetua, koska niiden pääomakustannukset ovat muihin voimalatyyppeihin verrattuna suuret. Tämä väite ei ole kuitenkaan pitävä seuraavista syistä.
(82) Suuri osa Itävallan sähköntuotannosta perustuu vesivoimaan. Tämä pitää paikkansa erityisesti Verbundin osalta, jonka koko sähköntuotannosta vesivoiman osuus on [n. 90]* prosenttia. [Yli kaksi kolmannesta]* Verbundin vesivoimaloiden sähköntuotannosta tapahtuu luonnonvesiin rakennetuissa voimalaitoksissa, [alle kolmannes]* tuotetaan säännösteltyä vesivoimaa käyttävissä voimalaitoksissa. Osapuolten esittämistä vesivoimaloiden kustannusrakennetta koskevista tiedoista käy ilmi, että luonnonvesivoimaloiden poistot tehdään [...]* vuodessa. Koska [selvästi suurin osa]* Verbundin luonnonvesivoimaloiden tuottamasta sähköstä tuotetaan voimaloissa, jotka ovat yli [...]* vuoden ikäisiä, suurin osa Verbundin vesivoimantuotannosta tapahtuu erittäin edullisesti. Lisäksi [...]* prosentissa Verbundin luonnonvesivoimalakapasiteetista lienee vuoteen [...]* mennessä tehty täydet poistot. Verbundin antamista tiedoista käy myös ilmi, että säännösteltyjen vesien voimalaitoksien poistoaika on [...]* vuotta. [...]* Verbundin säännösteltyjen vesien sähköntuotannosta tapahtuu voimaloissa, jotka ovat yli [...]* vuotta vanhoja. Lisäksi [...]* prosentissa Verbundin säännösteltyjen vesien voimalakapasiteetista lienee vuoteen [...]* mennessä tehty täydet poistot. Alle [10-30 prosenttia]* Verbundin säännösteltyjen vesien sähköntuotannosta on sen sijaan peräisin voimalaitoksista, jotka ovat valmistuneet viimeisten [...]* vuoden aikana.
(83) Ylimääräisenä mahdollisena uusien luonnonvesivoimaloiden (sekä yhden lämpövoimalan) edullisena kustannustekijänä Verbundilla on myös mahdollisuus hakea korvattavaksi niin kutsuttujen "Stranded Costs" -kustannusten korvaamista(33).
(84) Näistä syistä on katsottava, että Verbund on merkittävin itävaltalainen sähköntuottaja, joka hyötyy edullisista tuotantokustannuksista. Tämä päätelmä voidaan ulottaa koskemaan koko Itävallan sähköntuotantoa.
(85) Ilmoituksen tehneet osapuolet väittävät tosin myös, että markkinoiden vapauttamisesta alkaen Itävallan sähkötukkukauppamarkkinoilla sovellettavat hinnat ovat lähentyneet Saksan hintatasoa. Plattsin tukkukauppahintoja koskevan selvityksen mukaan hintaerot ovat vuonna 2002 entisestään kaventuneet ja hinnat ovat lähes samat kuin Saksassa. Tästä osapuolet päättelevät, että Itävallan hintataso ei näin ollen muodosta markkinoillepääsyn estettä.
(86) Markkinoiden alueellista rajaamista koskevassa tutkimuksessa ei voida kuitenkaan käyttää lähtökohtana ostohintaa, eli tukkukaupassa sovellettavaa hintaa. Monilla sähkökaupan asiakkailla on tosin toimittajien kanssa tehdyissä sähköntoimitussopimuksissaan hintojen liukumisen mahdollistava ehto, jonka perustana on tukkukaupassa sovellettava hintataso. Lopullinen hinta ei ole kuitenkaan sama kuin tukkuhinta.
(87) Kuten edellä on osoitettu, loppukäyttäjien hinnat ovat markkinoiden vapauttamisen jälkeen olleet selvästi naapurijäsenvaltioiden hintatasoa alhaisemmat. Pienasiakkaiden osalta myöskään osapuolet eivät kiistä tätä. Ennen kaikkea suurasiakkaiden osalta loppukäyttäjähinnat laskivat selvästi markkinoiden vapauttamisen alussa. Tukkukaupassa Itävallassa sovellettavien hintojen noustessa viime vuosina eivät loppukäyttäjien hinnat ole kuitenkaan nousseet yhtä paljon. Loppukäyttäjien maksamat hinnat ovat naapurijäsenvaltioihin verrattuna edelleen niiden hintoja alhaisemmat.
(88) Yrityskeskittymän osapuolet väittävät, että tämä tilanne johtuu välittömästi markkinoiden vapauduttua alkaneesta markkinoilta syrjäyttämiseen tähtäävästä hintakilpailusta. Sillä voi olla vain ohimenevä luonne, koska toisaalta itävaltalaisille sähköntuottajille olisi muussa tapauksessa lyhyellä aikavälillä jopa edullista myydä sähköä ulkomaisille sähkökauppamarkkinoille sen sijaan, että ne myisivät sitä mahdollisesti alhaisempaan hintaan itävaltalaisille loppukäyttäjille (arbitraasi).
(89) Tästä on aluksi todettava, että mikäli markkinoiden yhdentyminen olisi jo tapahtunut, osapuolten tämän selityksen tulisi koskea myös Saksaa, ja hintatason Saksan loppukäyttäjien markkinoilla olisi myös pitänyt laskea ylimenokauden aikana alle sähkökauppahintojen. Näin ei kuitenkaan ole tapahtunut eivätkä osapuolet ole sitä väittäneetkään. Lähitulevaisuudessa odotettavissa olevan kehityksen osalta tämä osapuolten väittämä ei ole kestävällä pohjalla seuraavista syistä.
(90) Energian myynnistä sähkökauppamarkkinoilla aiheutuu myös merkittäviä kustannuksia ja riskejä. Itävaltalaisten energiahuoltoyritysten on energiaa sähkökauppamarkkinoiden kautta ulkomaille viedessään otettava huomioon aiheutuvat kuljetuskustannukset, jotka koostuvat kauttasiirtomaksuista, verkkomaksuista ja Itävallan rajan ylityksestä maksettavasta CBT-maksusta, joka on nykyisin 0,5 euroa/MWh. Energian myynnistä esimerkiksi Saksan sähkökauppamarkkinoilla aiheutuu lisäksi hallinnollisia ja muita liiketoimiin liittyviä kustannuksia (esim. pörssien perimiä kaupankäyntimaksuja). Kysyntä ja hinnat sähkökauppamarkkinoilla myös vaihtelevat huomattavasti enemmän kuin kysyntä ja hinnat loppukäyttäjien markkinoilla. Luottoriski, kuten esimerkiksi Enronin tapaus osoittaa, on sähkökauppamarkkinoilla huomattavasti tavallista suurempi. Tämä on ilmeisesti myös ilmoituksen tehneiden osapuolten lähtökohtana. Ne ovat kuulemisen aikana maininneet EnergieAllianzin merkittävänä motiivina liittyä tarkasteltavana olevaan yrityskeskittymään sen halun vähentää riippuvuuttaan "volatiileista kansainvälisistä sähkökauppamarkkinoista".
(91) Komission näkemyksen mukaan itävaltalaiset yritykset pyrkivät voimakkaasti pitämään kiinni perinteisten jakelualueidensa asiakkaista. Tämä johtuu siitä, että itävaltalaiset osavaltioiden sähkönjakelijat ovat suurimmaksi osaksi alueellisten hallintoelinten määräysvallassa. Tälle strategialle on myös taloudelliset perustelut siinä, että tietyn alueen asiakastiheys on tärkeä tekijä laskettaessa sen jakelukustannuksia. Tämä itävaltalaisten energiahuoltoyritysten perusstrategia, jota myös Verbund rajoitetussa määrin noudattaa "omien" itävaltalaisten asiakkaidensa osalta, jatkuu myös yrityskeskittymän toteuduttua ja merkitsee kannustinta pitää kiinni itävaltalaisista asiakkaista myös hyvin edullisilla hinnoilla. Komissiolle jopa esitettiin, että pelkästään tämä tosiasia ja sen mukanaan tuoma erityinen asiakkaiden sitouttaminen loivat lisäesteen markkinoille pääsylle.
(92) Lopuksi on myös syytä viitata Itävallan edullisen energiantuotannon huomattavaan laajuuteen, joka ei anna mahdollisuuksia tehdä yksiselitteistä vertailua itävaltalaisten energiahuoltoyhtiöiden omakustannushintojen ja sähkökauppamarkkinoilla maksettavien hintojen välillä.
(93) Edellä mainituista syistä ei näin ollen voida olettaa, että loppukäyttäjähintojen ja Itävallassa ja Saksassa toimituksista pienille jälleenmyyjille maksettavien hintojen kehitys määräytyisi ennustettavissa olevassa tulevaisuudessa riittävän yhdenmukaisten tekijöiden perusteella, vaikka sähkökauppahintojen muodostama kustannustekijä käyttäytyisikin samalla tavoin. Tätä päätelmää ei muuta tosiasia, että itävaltalaiset energiahuoltoyritykset, keskittymän osapuolet mukaan lukien, pyrkivät kaupallisista syistä kasvattamaan voittomarginaalejaan sitomalla loppukäyttäjiltä perittävät hinnat mahdollisimman pitkälle viimeisinä kahtena vuotena selvästi kohonneiden sähkökauppahintojen kehitykseen.
(94) Kaiken kaikkiaan voidaan päätellä, että Itävallan alhaisempi hintataso muodostaa näin ollen markkinoillepääsyn esteen. Tämän vahvisti markkinatutkimuksen yhteydessä myös huomattava määrä osapuolten nykyisiä ja potentiaalisia kilpailijoita.
f) Pienasiakkaiden alueellisten markkinoiden rajaamista koskevia erityisiä näkökohtia
(95) Ilmoituksen tehneet osapuolet ovat esittäneet toimitukset pienasiakkaille käsittävien alueellisten merkityksellisten markkinoiden rajaamisesta, että kyseisillä markkinoilla on vielä Itävallassa merkittäviä paikallisia ja alueellisia erityispiirteitä. Nämä markkinat on itse asiassa vapautettu vasta lokakuussa 2001 ja pienasiakkaiden tekemiä toimittajanvaihdoksia on vielä vähän, joten suurin osa itävaltalaisista pienasiakkaista hankkii edelleen sähkönsä perinteisiltä paikallisilta ja alueellisilta jakelijoiltaan. Tästä osapuolet päättelevät, että kunkin itävaltalaisen jälleenmyyjän perinteinen sähkönjakelualue muodostaa edelleen toimitukset pienasiakkaille käsittävät omat erilliset alueellisesti merkitykselliset markkinansa.
(96) Osapuolten omien asiakkaidensa toimittajanvaihtokäyttäytymisestä antamat tiedot osoittavat kuitenkin, että asiakkaat vaihtavat toimittajansa muihin itävaltalaisiin alueellisiin sähköntoimittajiin, kuten erityisesti uusiin tarjoajiin kuten Switch (EnergieAllianzin tytäryhtiö), MyElectric ja Unsere Wasserkraft tai myös ekosähkösegmenttiin kuuluviin yrityksiin, jotka toimivat koko Itävallassa tai vain itäisellä vakiovyöhykkeellä. Lisäksi pienasiakkaat liittyvät myös alueiden välillä perustettuihin ostoryhmittymiin järjestääkseen sähkönhankintansa alueiden välisesti, mutta kuitenkin Itävallan sisällä(34). Tämä osoittaa, että Itävallan markkinoilla on selvästi todettavissa pyrkimys pienasiakkaiden markkinoiden yhdentämiseen ilman, että se johtaisi markkinoiden avautumiseen Itävallan rajoja laajemmalle.
g) Päätelmä
(97) Näistä syistä on katsottava, että toimitukset suurasiakkaille, pienille jälleenmyyjille ja pienasiakkaille käsittävät markkinat eivät ole alueellisesti Itävaltaa suuremmat.
2. Toimitukset itävaltalaisille alueellisille sähkönjakelijoille käsittävät markkinat voisivat olla Itävaltaa laajemmat
(98) Osapuolten käsityksen mukaan toimitukset suurille alueellisille jälleenmyyjille käsittävät markkinat ovat alueellisesti Itävaltaa suuremmat. Tämän päätöksen yhteydessä ei tätä kysymystä ole kuitenkaan tarpeen ratkaista
(99) Itävaltaan rajoittuvat maantieteelliset markkinat tosin puoltavat näkökantaa, jonka mukaan itävaltalaiset osavaltioiden sähkönjakelijat kattavat oman tuotantonsa ylittävän sähköntarpeen perinteisesti pääasiassa Verbundin toimituksilla. Tämän ohella tapahtuu lisäksi merkittävässä määrin toimituksia osavaltioiden jakeluyritysten kesken. Vasta sähkömarkkinoiden vapauduttua hankintalähteiksi on tullut myös ulkomaisia toimittajia ja sähkökauppiaita. Yksittäiset osavaltioiden sähkönjakelijat ovat väittäneet, että tarvittavien sähkömäärien, Itävallan alhaisemman hintatason ja pienasiakkaiden toimituksia varten tarvittavan tavallista suuremman vesivoiman osuuden vuoksi ne ovat edelleen merkittävässä määrin riippuvaisia Verbundin toimituksista.
(100) Tämän väitteen kanssa ristiriidassa ovat seikat, jotka puoltavat maantieteellisten markkinoiden ulottumista Itävallan rajoja laajemmalle. Osapuolet ovat esittäneet, että vuonna 2002 toimituksista EnergieAllianziin kuuluville alueellisille sähkönjakelijoille vastasivat [ &gt;60]*-prosenttisesti muut kuin itävaltalaiset toimittajat. Verbund tyydytti vain noin [&lt; 30]* prosenttia EnergieAllianzin ostotarpeesta ja [&lt; 15]* prosenttia oli peräisin muilta itävaltalaisilta toimittajilta. Koska EnergieAllianz on tehnyt suhteellisen vähän ostoja sähkökauppamarkkinoiden kautta, voidaan olettaa, että suurin osa sen muusta kuin itse tuotetusta asiakkaille toimitetusta energiasta on peräisin ulkomaisilta toimittajilta. Myös muut itävaltalaiset alueelliset jakelijat ostavat merkittävän osuuden sähköstään muilta kuin itävaltalaisilta toimittajilta. Tämä koskee erityisesti TIWAG:tä ja VKW:tä, joiden jakelualueet kuuluvat teknisesti Saksan vakioalueeseen ja jotka ostavat perinteisesti suuria sähkömääriä Saksasta.
(101) Kysymys toimitukset alueellisille jakelijoille kattavien markkinoiden maantieteellisestä rajauksesta voidaan kuitenkin jättää avoimeksi, sillä vaikka kyseiset markkinat rajoittuisivat Itävaltaan, tarkasteltavana oleva yrityskeskittymä ei johtaisi kyseisillä markkinoilla määräävän aseman syntymiseen eikä vahvistaisi sitä.
3. Ajateltavissa olevat markkinat täydennysenergian toimittamiseksi rajoittuisivat alueellisesti itäiseen vakiovyöhykkeeseen
(102) Jos täydennysenergian toimittaminen muodostaisi omat merkitykselliset maantieteelliset markkinansa, kyseisten markkinoiden maantieteellinen alue rajoittuisi vakiovyöhykkeeseen. Eurooppalaisia liikenneverkkoja koskevien sääntöjen mukaisesti Itävallassa saa tarjota täydennysenergiaa vain vakiovyöhykkeen sisällä. Täydennysenergian kustannuksiltaan ratkaisevien minuuttienergiakomponenttien siirto yli vakiovyöhykerajojen ei ole nykyisin mahdollista. Ottaen huomioon meneillään olevat neuvottelut itäisen vakiovyöhykkeen avaamisesta Saksaan tilanteen muuttumista lyhyellä aikavälillä ei ole kuitenkaan odotettavissa. Tässä tapauksessa siis itäinen vakiovyöhyke, josta Verbund on vakiovyöhykkeen johtajana vastuussa, muodostaa maantieteellisesti merkitykselliset markkinat.
4. Markkinoiden vapauttamistoimenpiteiden vaikutukset
(103) Uuden sähködirektiivin ja rajat ylittävää energian vaihtoa koskevan asetuksen voimaantulo lähitulevaisuudessa on todennäköinen(35). Suunnitelman mukaan tämän lainsäädäntökokonaisuuden ydinkohdat saataisiin voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2004 ja sen muut säännökset 1 päivään heinäkuuta 2007 mennessä. Lainsäädäntökokonaisuuteen kuuluu joukko säännöksiä, joiden perusteella voidaan olettaa, että se soveltuu keskipitkällä aikavälillä merkittävästi helpottamaan ulkomaisten tarjoajien pääsyä markkinoille. Tällaisia ovat ennen kaikkea verkkoon pääsyä koskevat säännökset, vahvistetut eriyttämistä koskevat toimenpiteet ja rajat ylittävää sähkönsiirtoa koskevat yhdenmukaistetut säännökset. Näihin näkökohtiin otetaan kantaa sitoumuksia koskevassa arvioinnissa VIII jaksossa.
D. Yrityskeskittymän vaikutukset
1. Keskittymä johtaa määräävän markkina-aseman syntymiseen toimituksissa suurasiakkaille ja pienille jälleenmyyjille
(104) Tarkasteltavana oleva yrityskeskittymä johtaa siihen osallistuvien yritysten määräävän markkina-aseman syntymiseen sähkön toimitukset suurasiakkaille ja pienille jälleenmyyjille Itävallassa käsittävillä yhtenäisillä tai erillisillä markkinoilla.
(105) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on määritellyt määräävän markkina-aseman tietyllä yrityksellä olevaksi taloudelliseksi valta-asemaksi, joka mahdollistaa kyseiselle yritykselle tehokkaan kilpailun estämisen kyseisillä markkinoilla. Tällainen yritys pystyy toimimaan huomattavan riippumattomana kilpailijoistaan, asiakkaistaan ja viime kädessä kuluttajista. Tällainen asema ei estä tietynasteista kilpailua, mutta saattaa siinä olevan yrityksen asemaan, jossa se pystyy määrittelemään ehdot, joiden mukaisesti kilpailu voi kehittyä, tai ainakin merkittävästi vaikuttamaan niihin. Joka tapauksessa se pystyy kuitenkin jättämään toiminnassaan kilpailun suurimmaksi osaksi huomiotta ilman, että tästä koituisi sille vahinkoa.
(106) Määräävä asema voi johtua useiden sellaisten tekijöiden yhteisvaikutuksesta, joiden ei tarvitse yksinään olla ratkaisevia, mutta joihin merkittävät markkinaosuudet kuitenkin hyvin tyypillisesti kuuluvat. Merkittävä osoitus määräävän aseman olemassaolosta on kuitenkin suhde, joka vallitsee yrityskeskittymän osapuolten markkinaosuuksien ja näiden kilpailijoiden, erityisesti lähinnä suurimman kilpailijan, markkinaosuuksien välillä(36).
a) Yrityskeskittymä johtaa Verbundin/EnergieAllianzin hyvin suuriin yhteisiin markkinaosuuksiin
(107) Yrityskeskittymä johtaa lähinnä siihen osallistuvien yritysten hyvin suuriin yhteisiin markkinaosuuksiin, jotka yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella jo sinänsä muodostavat perustan oletukselle määräävästä markkina-asemasta(37).
(108) Toimitukset suurasiakkaille kattavien markkinoiden rakenne käy ilmi seuraavasta taulukosta:
Taulukko 2
Sähkön toimitukset erityisasiakkaille vuonna 2001
TAULUKON PAIKKA
Lähde:
Verbundin 28 päivänä helmikuuta 2003 päivättyyn tiedusteluun antama vastaus.
(109) Toimituksissa suurasiakkaille Verbund saavutti vuonna 2001 [5-15]* prosentin markkinaosuuden. EnergieAllianziin kuuluvien yritysten markkinaosuus oli [45-55]* prosenttia. Näin ollen yrityskeskittymään osallistuvat yritykset saavuttivat suoraan [55-65]* prosentin yhteisen markkinaosuuden. Lisäksi STEWEAG-STEG, joka on Verbundin ja ESTAG:n yhteisessä määräysvallassa, saavutti [5-15]* prosentin markkinaosuuden. Kaikkien muiden kilpailijoiden markkinaosuudet jäivät alle 10 prosenttiin(38).
(110) Toimitukset pienille jälleenmyyjille käsittävien markkinoiden rakenne osoittautui komission tutkimusten mukaan seuraavaksi:
Taulukko 3
Sähkön toimitukset pienille jälleenmyyjille
TAULUKON PAIKKA
Lähde:
Komission markkinatutkimus (osapuolten ja kilpailijoiden ilmoitukset). Liikesalaisuuksien luottamuksellisuuden säilyttämiseksi on ilmoitettu vain suuruusluokat.
(111) Verbund/EnergieAllianzin vuonna 2002 saavuttama markkinaosuus oli 35-50 prosenttia. STEWEAG-STEG:n markkinaosuus oli 20-30 prosenttia. Näin ollen fuusioituneen yrityksen osuus Verbundin määräysvallassa oleva STEWEAG-STEG mukaan lukien olisi ollut 70-80 prosenttia. Muut kilpailijat saavuttivat yhtä poikkeusta lukuun ottamatta alle 5 prosenttiin jäävät markkinaosuudet(39).
(112) Yrityskeskittymään osallistuvien osapuolten lisäksi kilpailijoiksi molemmille merkityksellisille markkinoille jäävät lähinnä osavaltioiden yritykset Salzburg AG, KELAG, TIWAG ja VKW. Ero Verbund/EnergieAllianzin markkinaosuuteen ei voi ennustettavissa olevassa tulevaisuudessa olennaisesti pienentyä. Lisäksi keskittymään osallistuvat yritykset omistavat osuudet kahdesta jäljelle jäävästä kilpailijasta. Kuten edellä on todettu, Verbundilla on vähemmistöosuus KELAG:ssä, joka on Kärntenin osavaltion ja RWE:n yhteisessä määräysvallassa. Salzburg AG:n omistajana on Salzburgin osavaltion ja Salzburgin kaupungin lisäksi myös Energie OÖ 26,13 prosentin osuudella. Energie OÖ:n omistukseen kuuluvat yhtiöjärjestyksen mukaiset muun muassa hallituksen nimitykseen ja tärkeisiin energiataloudellisiin kauppoihin liittyvät vaikutusoikeudet, jotka ylittävät vähemmistöosakkaalle sen osakemäärän mukaisesti kuuluvat perusoikeudet(40).
(113) Koska osapuolilla on STEWEAG-STEG mukaan lukien sekä pienten jälleenmyyjien että myös suurasiakkaiden markkinoilla samankaltaiset, yli 70 prosentin markkinaosuudet ja koska kilpailijoiden rakenne on molemmissa tapauksissa samaan tapaan pirstaleinen, sama päätelmä on näin ollen voimassa, vaikka oletettaisiin toimitusten suurasiakkaille ja pienille jälleenmyyjille kuuluvan samoille markkinoille.
b) Tätä osapuolten ylivoimaista markkina-asemaa vahvistaa niiden johtoasema sähköntuotannossa
(114) Keskittymään osallistuvien yritysten ylivoimainen markkina-asema perustuu ratkaisevalla tavalla niiden asemaan tuotantoketjun alkupäässä sijaitsevassa energiantuotannossa. Osapuolten asema tällä alalla lisää suoraan suurasiakkaiden markkinoilla ja toimitukset pienille jälleenmyyjille käsittävillä markkinoilla vallitsevia markkinoillepääsyn esteitä sekä kasvattaa vaaraa, että nykyiset kilpailijat syrjäytyvät entistä enemmän markkinoilta. Osapuolten aseman joutuminen uhatuksi merkityksellisillä markkinoilla vaikuttaa näin ollen ennustettavissa olevan tulevaisuuden aikana epätodennäköiseltä.
(115) Verbundin osuus Itävallan bruttoenergiantuotannosta oli vuonna 2001 noin [35-45]* prosenttia. Verbundin jo ennen yrityskeskittymää ylivoimainen asema tällä alueella vahvistuu merkittävästi, kun siihen lisätään EnergieAllianzin kapasiteetti (noin [10-20]* prosenttia Itävallan tuotannosta), niin että osapuolten yhteinen osuus olisi keskittymän toteuduttua noin [55-65]* prosenttia Itävallan koko sähköntuotannosta.
(116) Osapuolten tuotannon kustannusperustan parantaminen lopettamalla kannattamattomien lämpövoimaloiden tuotanto ja varmistamalla merkittävien vesivoimaresurssien tuotantokustannukset käyttämällä markkinaolosuhteiden mukaan mahdollisuutta vaatia niiden osalta "Stranded Costs" -kustannusten korvaamista(41) vahvistaa Verbund/EnergieAllianzin asemaa entisestään.
(117) Erityisen tärkeä tämän yrityskeskittymän kannalta on keskittymän osapuolten asema vesivoimalla tuotetun sähkön tuottajina. Varsinkin Itävallan tariffiasiakkaat pitävät hyvin tärkeänä sitä, että niille toimitetaan sähköä, joka vaikuttaa "puhtaalta", toisin sanoen sitä ei ole tuotettu ydinenergialla ja että suuri osa siitä on peräisin kotimaisesta vesivoimasta. Lisäksi vesivoimalla tuotettu sähkö on tuotantokustannuksiltaan halvempaa erityisesti silloin, jos kaikki poistot vesivoimalaitoksesta on jo tehty(42).
(118) Tämä kilpailijoiden riippuvuus keskittymän osapuolista johtuu erityisesti pienistä paikallisista jälleenmyyjistä, jotka eivät useinkaan - käytettävissä olevista kauttasiirtomahdollisuuksista huolimatta - omien resurssien puutteessa voi käytännössä osallistua sähkön tukkumarkkinoille ja ovat tästä syystä sähkönhankinnassaan riippuvaisia Verbund/EnergieAllianzista. Monet pienet yksityiset ja kunnalliset sähkölaitokset ovat komission tutkimuksen yhteydessä ilmoittaneet, että niiden kanssa toimituksista suurasiakkaille kilpailevat niiden omat toimittajat toimittavat sähköä teollisuudelle ja yrityksille halvemmin hinnoin ja edullisemmin ehdoin kuin niille itselleen.
c) Täydennysenergiasta aiheutuvat kustannukset asettavat jäljelle jäävät kilpailijat Verbund/EnergieAllianziin nähden heikompaan asemaan ja vaikuttavat samalla markkinoillepääsyn esteenä uusille kilpailijoille
(119) Komission tutkimuksissa on käynyt ilmi, että täydennysenergian vaikeasti suunniteltavissa olevien kustannusten riski on pienille markkinaosapuolille huomattavasti suurempi kuin suurille. Tämän vahvistivat useimmat kilpailijoista, jotka ovat ilmoittaneet komissiolle kantansa tähän asiaan. Monet kyseisistä kilpailijoista pitivät uuden kilpailijan markkinoille tuloon tarvittavaa vähimmäiskokoa täydennysenergian kannalta tärkeänä tekijänä. Osapuolet pääsevät keskittymän ansiosta entistäkin selvemmin asemaan, jossa ne voivat saavuttaa kustannusetuja koordinoimalla ja käyttämällä hyväkseen täydennysenergiasta aiheutuvien kustannusten parempaa suunniteltavuutta. Jäljelle jäävien ja uusien markkinoille tulevien kilpailijoiden on mahdoton saavuttaa vastaavia koosta johtuvia etuja, joten jäljelle jäävät kilpailijat syrjäytyvät entisestään ja markkinolle pääsy vaikeutuu(43). Yrityskeskittymä kasvattaa näin ollen suhteellisesti suurasiakkaille ja pienille jälleenmyyjille suuntautuvat toimitukset kattavilla markkinoilla jo nyt merkittävän korkeaa markkinoillepääsykynnystä, joka johtuu siitä, että pienet ja markkinoille tulevat yritykset eivät pysty suunnittelemaan täydennysenergiakustannuksia.
(120) Tätä vaikutusta vahvistaa entisestään osapuolten ylivoimainen asema juuri täydennysenergian toimittajina. Verbund ja EnergieAllianz ovat nykyisin tällä alueella suurimmat toimittajat, joiden markkinaosuus on tarjontakaudesta riippuen yhteensä 60-90 prosenttia.
d) Yrityskeskittymä johtaa Verbundin harjoittaman todellisen ja potentiaalisen kilpailun häviämiseen ja poistaa näin Itävallasta merkittävän kilpailupaineen
(121) Yrityskeskittymän myötä poistuu Verbundin harjoittama todellinen ja potentiaalinen kilpailu asiakkaista. Itävallan sähkömarkkinoiden vapauduttua Verbund oli asemassaan suurimpana sähköntuottajana tärkein ja aktiivisin uusi kilpailija toimituksista suurasiakkaille ja jälleenmyyjille.
(122) Niinpä Verbund pystyi (ilman STEWEAG-STEG:tä) kasvattamaan osuutensa suurasiakkaiden markkinoilla vuosina 2000-2002 [5-15]* prosentista [10-20]* prosenttiin. Verbund on tästä syystä suurasiakkaiden alueella selvästi merkittävin EnergieAllianzin kilpailija. Tämä kasvatti puolestaan markkinaosuuttaan samana ajanjaksona [0-5 prosenttia]*. Vain yksi muu yritys, EnBW, pystyi kasvattamaan markkinaosuuttaan, mutta jäi selvästi jälkeen osapuolten markkinaosuuksien kasvusta.
(123) Sama koskee myös pienten jälleenmyyjien markkinoita. Tutkimuksen yhteydessä tehty pienille yksityisille ja kunnallisille sähkölaitoksille tehty komission kysely osittaa, että markkinoiden vapauttamisen jälkeen järjestetyissä sähkönhankintasopimuksia koskevissa uusissa tarjouskilpailuissa kilpailu sopimuksesta käytiin huomattavan monissa tapauksissa EnergieAllianzin ja Verbundin välillä. Aikaisemmat toimittajat (alueelliset jakelijat) saivat kaupunkien ja kuntien sähkölaitosten alueellisten asiakassidonnaisuuksien ansiosta usein muita suotuisamman kohtelun. Usein juuri se sai lopullisen sopimuksen. Tämä korostaa vahvaa asemaa, joka alueellisella jakelijalla tässä suhteessa on.
(124) Keskittymän seurauksena sekä suurasiakkaiden markkinoilta että toimitukset pienille jälleenmyyjille kattavilta markkinoilta jää näin ollen pois kilpailupaine, jonka Verbundin toiminta toi mukanaan. Molemmilla markkinoilla Verbundilla oli merkittävän haastajan rooli jo selvästi vahvemmassa asemassa olevaa EnergieAllianzia vastaan. Ottaen myös huomioon Verbund/EnergieAllianzin ylivoimainen yhteinen markkina-asema, näin ollen on myös odotettavissa, että syntyvä markkinarakenne tulee entisestään vahvistumaan. Kappaleessa 103 käsitellyt lainsäädännölliset toimenpiteet eivät voi riittävän nopeasti ja riittävän varmasti vaikuttaa tähän vahvistumiseen.
e) Päätelmä
(125) Yrityskeskittymähankkeen toteutuessa Verbundin ja EnergieAllianzin nykyiset tuotanto- ja jakelukapasiteetit yhdistyvät taloudelliseksi yksiköksi, joka saavuttaa jäljelle jääviin kilpailijoihin verrattuna ylivoimaisen markkina-aseman. Tämän seurauksena häviää Verbundin toiminnasta aiheutunut todellinen ja potentiaalinen kilpailu, joka ennen keskittymän toteutumista merkitsi huomattavaa kilpailupainetta vasta vapautuneilla Itävallan sähkömarkkinoilla. Tämä heikentää merkittävästi kilpailurakennetta, ja suurasiakkaiden sekä pienten jälleenmyyjien valintamahdollisuudet vähenevät ratkaisevasti. Keskittymä johtaa näin ollen määräävän markkina-aseman syntymiseen sähkön toimitukset suurasiakkaille ja pienille jälleenmyyjille kattavilla Itävallan markkinoilla.
2. Keskittymä vahvistaa määräävää markkina-asemaa toimituksissa pienasiakkaille
(126) On odotettavissa, että yrityskeskittymä vahvistaa EnergieAllianzin määräävää asemaa sähkön toimitukset pienasiakkaille (kotitaloudet ja pienyritykset) kattavilla Itävallan markkinoilla.
a) EnergieAllianzilla on jo ennen keskittymää määräävä asema sähköntoimitukset pienasiakkaille kattavilla markkinoilla
(127) Pienasiakkaiden sähköntoimitusmarkkinoiden rakenne on seuraava:
Taulukko 4
Sähkön toimitukset itävaltalaisille tariffiasiakkaille vuonna 2001
TAULUKON PAIKKA
Lähde:
Verbundin 28 päivänä helmikuuta 2003 päivättyyn tiedusteluun antama vastaus.
(128) Näin ollen EnergieAllianz saavuttaa jo yksin [45-55]* prosentin markkinaosuuden, joka merkitsee määräävää markkina-asemaa. Tämä markkinaosuus on noin kahdeksankertainen verrattuna lähinnä seuraaviin kilpailijoihin STEWEAG-STEG:hen ja KELAG:hen. Huomattava osuus markkinoista ([15-25 %]* prosenttia) on jakautunut yksityisessä ja kunnallisessa omistuksessa olevien monien pienten ja hyvin pienten jälleenmyyjien kesken. EnergieAllianziin kuuluvien yritysten perinteinen jakelualue kattaa taas suurimman osan Itävallasta.
(129) Ottaen huomioon itävaltalaisten loppukäyttäjien vähäinen valmius vaihtaa toimittajaa, ei ole myöskään odotettavissa, että nämä markkinaolosuhteet muuttuisivat olennaisesti lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä. Vain 1,9 prosenttia itävaltalaisista pienasiakkaista vaihtoi sähkömarkkinoiden vapauduttua ensimmäisten 12 kuukauden aikana toimittajaa(44). EnergieAllianzin vaihtoluvut, jotka on laskettu 14 kuukauden ajalta, osoittavat hyvin samankaltaista määrää(45). Tässä yhteydessä herättää huomiota se, että huomattava osa (20-30 %) kyseisistä asiakkaista vaihtoi toimittajaa EnergieAllianzin sisällä, joten EnergieAllianzin kokonaisuutena huomioon ottavat tiedot osoittivat todellista pienempää vaihtomäärää. EnergieAllianz noudattaa kahden merkin strategiaa, jossa kulloisenkin EnergieAllianziin kuuluvan alueellisen jakelijan tarjontaa täydentää halvempi EnergieAllianzin jakelija, Switch, sellaisten hintaherkkien asiakkaiden säilyttämiseksi, jotka uhkaavat tulla menetetyiksi jollekin uudelle tarjoajalle. EnergieAllianzin sisäiset asiakirjat osoittavat, että vain Switch pystyi kilpailemaan hinnallisesti uusien tarjoajien kanssa. EnergieAllianzilla oli siis mahdollisuus toimia huomattavassa määrin riippumatta kilpailijoista ja asiakkaista.
(130) Näiden tekijöiden kokonaisarvio osoittaa, että EnergieAllianzilla on ennen keskittymän toteutumista määräävä asema pienasiakkaiden markkinoilla.
b) Yrityskeskittymä vahvistaa EnergieAllianzin jo hyvin huomattavaa markkinaosuutta
(131) Verbundin hallussa oleva markkinaosuus pienasiakkaiden markkinoilla on nykyisin vähäinen. Verbundin osittaisessa määräysvallassa olevan STEWEAG-STEG:n osuus pienasiakkaiden markkinoilla on kuitenkin [0-10]* prosenttia. STEWEAG-STEG mukaan lukien Verbund/EnergieAllianzin markkinaosuus kasvaa näin ollen [50-60]* prosenttiin ja samalla noin kymmenkertaiseksi verrattuna lähinnä suurimman jäljelle jäävän kilpailijan markkinaosuuteen. Olemassa oleva markkinarakenne huomioon ottaen tämä markkinaosuuden kasvu on jo vahva osoitus keskittymän määräävää markkina-asemaa vahvistavasta vaikutuksesta.
c) Yrityskeskittymä johtaa Verbundin harjoittaman todellisen ja potentiaalisen kilpailun häviämiseen ja poistaa näin Itävallan kotitalousasiakkaiden markkinoilta merkittävän kilpailupaineen
(132) Suurin osa kotitalousasiakkaista, jotka ovat vaihtaneet markkinoiden vapauduttua toimittajaa, ovat valinneet yrityksen, jossa Verbund on ollut osakkaana, eli My Electric tai Unsere Wasserkraft (entinen RWA Wasserkraft). Yli [35-45]* prosenttia kaikista asiakkaista, jotka hylkäsivät suurimmat EnergieAlliansiin kuuluvat jakelijat EVN:n ja WienStromin, vaihtoi jompaankumpaan edellä mainituista yrityksistä. EnergieAllianzin antamien tietojen mukaan on ajalla heinäkuusta 2002 maaliskuuhun 2003 jopa [75-85]* prosenttia siihen saakka EnergieAllianzin jakelun piiriin kuuluneista pienasiakkaiden markkinoilla toimittajaa vaihtaneista asiakkaista valinnut uudeksi toimittajakseen yritykset MyElectric tai Unsere Wasserkraft. Verbund on tosin supistanut osakkuuttaan Unsere Wasserkraft -yhtiössä ja sisäisten asiakirjojen(46) mukaan se on johtunut tulossa olevasta keskittymästä. Tämä ei muuta sitä tosiasiaa, että Verbund on edelleen osakkuuksiensa kautta EnergieAllianzin todellinen haastaja näillä vielä toistaiseksi vähäisiä vaihtolukuja osoittavilla markkinoilla. Tämä näkyy myös siitä, että huomattava osa (yli [20-25]* prosenttia) EnergieAllianzin hylänneistä asiakkaista on siirtynyt suoraan Verbundin asiakkaiksi(47).
d) Määräävän markkina-aseman vahvistumista edistävät lisäksi Verbund/EnergieAllianzin nykyiset sidokset kilpailijoihin, niiden asema lähimarkkinoilla ja erityisesti pienasiakkaiden markkinoita koskevat markkinoillepääsyn esteet
(133) Jo suurasiakkaiden ja pienten jälleenmyyjien markkinoiden yhteydessä mainittuihin sidoksiin Verbund/EnergieAllianzin sekä niiden kilpailijoiden välillä liittyy pienasiakkaiden markkinoilla sekin, että nämä ovat usein samanaikaisesti kiinnostuneita sekä sähkön että kaasun toimittamisesta. Monille asiakkaille, jotka ostavat molempia energiamuotoja, vuotuiset kaasun aiheuttamat kustannukset ylittävät sähköstä aiheutuvat kustannukset. Monet pienasiakkaiden toimituksista vastaavat yritykset, erityisesti kaupunkien ja kuntien omistamat energialaitokset, toimivat näin ollen molemmilla alueilla (Multi Utility).
(134) EnergieAllianzilla on maakaasun alalla sekä toimittajana loppuasiakkaille että kaasun tukkumyyjänä Itävallassa erittäin vahva asema. Viimeksi mainittuja toimintoja se harjoittaa OMV:n kanssa omistamansa Econgas-yhteisyrityksen kautta ja EnergieAllianzin kumppanin EVN:n yhdessä E.On-yhtiön kanssa omistaman yhteisyrityksen kautta. Tämä vaikeuttaa entisestään markkinoillepääsyä tai kilpailevien tarjoajien kasvua kotitalouksien sähköhuoltomarkkinoilla, koska nämä eivät itse tarjoa lainkaan kaasua tai joutuvat turvautumaan kaasun toimittamiseksi Econgasiin(48).
(135) Markkinoille pääsyn esteet ovat pienasiakkaiden toimitusmarkkinoilla korkeat. Tämä käy ilmi pienasiakkaiden vähäisestä vaihtohalukkuudesta ja suhteellisen suurista mainonta- sekä muista asiakashankintakuluista ja palvelukuluista. Tällä alueella on myös tarpeen investoida merkittäviä summia merkkien rakentamiseen. Toimittajilla, joilla ei ole saatavillaan riittävästi vesivoimaa tai siihen verrattavaa "ekologista" energiaa, on merkittäviä vaikeuksia toimia Itävallassa.
(136) Kaupunkien ja kuntien energialaitokset ovat tavallisesti riippuvaisia niin kutsutuista täyden palvelun toimittajista. Tähän sisältyvät erilaisten teknisten ja hallinnollisten palvelujen lisäksi myös täydennysenergian toimitukset. Tämä lisää niiden riippuvuutta kumppaneista, jotka tarjoavat suuria määriä näitä palveluja.
e) Päätelmä
(137) Keskittymähankkeen seurauksena EnergieAllianzin nykyinen ylivoimainen markkina-asema pienasiakkaiden markkinoilla (yhtenäisillä tai erillisillä) vahvistuu ja varmistuu, kun Verbundin harjoittama kilpailu lakkaa. Keskittymä vahvistaa näin ollen määräävää markkina-asemaa sähkön toimituksissa Itävallan pienasiakkaille.
3. Yrityskeskittymä ei johda määräävän aseman syntymiseen toimitukset alueellisille jakelijoille kattavilla mahdollisilla Itävallan markkinoilla
(138) Vaikka oletettaisiin, että Itävallassa olisi markkinat sähkön toimittamiseksi itävaltalaisille alueellisille jälleenmyyjille, keskittymä ei johda seuraavista syistä osapuolten määräävän markkina-aseman syntymiseen.
(139) Pienistä jälleenmyyjistä ja suurasiakkaista poiketen Itävallan osavaltioiden jakeluyritykset voivat jo nykyisin ostaa huomattavia määriä ulkomaisilta yrityksiltä. Toisin kuin suurasiakkaat ja pienet jälleenmyyjät osavaltioiden jakelijat voivat helpommin lisätä kyseisten hankintojen määrää, koska niillä on itsellään käytössä sähkönoston hallintavälineet ja ne voivat näin ollen ostaa sähköä myös toimittajilta, joilla ei ole myyntiorganisaatiota itse paikkakunnalla. Näin ollen voidaan odottaa, että tarjontaa itävaltalaisten alueellisten jakelijoiden tarpeisiin on riittävästi. Tirolin ja Vorarlbergin osavaltioiden yhtiöiden TIWAG:n ja VKW:n osalta on huomattava, että niiden jakelualueet ovat osa Saksan vakioenergia-aluetta ja niillä on näin ollen Saksan kanssa perinteiset toimitussuhteet, jotka eroavat merkittävästi vapautetussa rajat ylittävässä sähkökaupassa tehtävistä tuontikaupoista. Itäisellä vakioalueella STEWEAG-STEG:llä on pitkäkestoiset toimitussopimukset emoyhtiönsä Verbundin kanssa. Tämä mahdollistaa keskittymän toteuduttua vielä paremmin Salzburgin ja Kärntenin osavaltioiden toimittajille Salzburg AG:lle ja KELAG:lle toimimisen kyseisillä markkinoilla itävaltalaisten jälleenmyyjien asiakkaina. On odotettavissa, että molempien yritysten toimituksia varten on tarjolla riittävästi potentiaalista kilpailua.
(140) Lisäksi on todettava, että kaikilla yrityskeskittymän osapuolista riippuvaisilla itävaltalaisilla alueellisilla jakelijoilla on tietty määrä omaa tuotantoa, ennen kaikkea vesivoimaa(49). Koska vesivoima ei ole kaikille asiakkaille merkityksellinen valintakriteeri - tämä koskee esimerkiksi suurinta osaa teollisuusasiakkaista - ja koska vesivoimaa voi edelleen ainakin rajallisessa määrin ostaa myös Itävallan ulkopuolelta, itävaltalaiset alueelliset jakelijat eivät myöskään ole riippuvaisia Verbundin vesivoimalla tuotetun sähkön toimituksista(50).
(141) Yhteenvetona voidaan todeta, että komission tutkimusten tulokset eivät näin ollen tarjoa riittävää näyttöä sellaisen päätelmän tekemiseksi, että alueellisille jakelijoille suuntautuvat toimitukset kattaville Itävallan markkinoille syntyisi keskittymän tuloksena määräävä markkina-asema.
VII ILMOITUKSEN TEHNEIDEN OSAPUOLTEN SITOUMUKSET
(142) Poistaakseen komission ilmaisemat kilpailua koskevat epäilykset ilmoituksen tehneet osapuolet ovat antaneet seuraavat sitoumukset, joiden täydellinen sisältö on liitteessä.
(143) Niiden mukaan Verbund sitoutuu
a) ennen ilmoitetun keskittymän toteuttamista myymään 55 prosentin osuutensa APC:n osakkeista riippumattomalle kolmannelle osapuolelle, jonka komissio hyväksyy;
b) ennen APC:n osakkeiden myyntiä siirtämään loppukäyttäjien kanssa tehdyt voimassa olevat ja ennen siirtoa vielä tehtävät sopimukset, jotka ovat Verbundin nimissä ja lukuun APC:n hallussa tai tulevat sen haltuun;
c) myymään 20 prosentin omistusosuutensa sekä MyElectric-yhtiöstä että Unsere Wasserkraft -yhtiöstä;
d) olemaan käyttämättä osakkuuteensa STEWEAG-STEG:ssä liittyviä äänioikeuksia [...]* saakka, jos ne määräävät kyseisen yrityksen kilpailukäyttäytymistä erityisesti hinta- ja tuotepolitiikan sekä myynti- ja ostotoiminnan osalta, sekä vetämään määräämättömäksi ajaksi pois edustajansa sen johtovaliokunnasta, joka päättää Verbund/APC:n ja STEWEAG-STEG:n myyntipolitiikasta;
e) saatuaan kaikki tarvittavat viranomaisten myöntämät luvat ja kolmansien suostumukset poistamaan välittömästi Itävallan sisäisen jakeluverkon heikot kohdat (380 kV:n Steiermark-linja; tarvittaessa Salzburg-linja) sekä kunnostamaan liitosyksiköt Italiaan ja Sloveniaan.
(144) Energie OÖ sitoutuu siirtämään [...]* mennessä osakkuuteensa Salzburg AG:ssä liittyvät osakkaan oikeudet osinko-oikeutta lukuun ottamatta sekä Salzburgin osavaltion ja kaupungin kanssa tehtyyn ryhmittymäsopimukseen liittyvät oikeudet valitsemalleen ja komission hyväksymälle riippumattomalle asiamiehelle.
(145) Verbund ja EnergieAllianz sitoutuvat
a) varmistamaan, että APT tarjoaa APC:lle sähköntoimitussopimusta ensin neljäksi vuodeksi, jonka mukaan APC voi ostaa vuosittain 3 TWh sähköä lähemmin määriteltävien säännöllisten toimitusten muodossa samaan hintaan, jolla Verbund myy sähköä E& S Neulle; sopimus voidaan päättää pyynnöstä ensimmäisen kerran neljän vuoden kuluttua, jos komissio toteaa, että siihen mennessä on syntynyt riittävästi muita hankintamahdollisuuksia;
b) antamaan käytettäväksi 30 päivään kesäkuuta 2008 saakka vuotuisen 450 GWh:n sähkömäärän, josta vähintään 50 prosenttia on vesivoimalla tuotettua ja jonka ominaisuudet vastaavat kotitalousasiakkaiden vakiokuormitusprofiilia, jaoteltuna 20-40 GWh:n eriin huutokaupattavaksi toimitettuna Itävallan suurjänniteverkosta lähemmin määriteltävien ehtojen mukaisesti kotitalousasiakkaille toimittamista varten;
c) toteuttamaan tarkemmin määriteltävät toimenpiteet liittyen täydennysenergian toimittamiseen; kyseisten toimenpiteiden tavoitteena on erityisesti pyrkimys avata itäinen vakiovyöhyke Tirolin ja Saksan suuntaan, tarjota KELAG:lle kustannusneutraali tapa lopettaa säännöstelyaltaan yhteiskäyttö KELAG:n ja Verbundin välillä sekä siirtymäkaudelle [hinnoittelua koskevat määräykset]* Verbundin / EnergieAllianzin "Market Maker" -roolissa tarjoaman täydennysenergian osalta;
d) myöntämään E& S Neun uusille asiakkaille yksipuolisen oikeuden sanoa ennenaikaisesti irti sähköntoimitussopimuksensa kuusi kuukautta keskittymän toteutumisen jälkeen olevaan määräpäivään mennessä kolmen kuukauden irtisanomisajalla sekä huolehtimaan siitä, että E& S Neu tarjoaa ensimmäisinä kahtena vuotena operatiivisen liiketoimintansa aloittamisesta vuotuisia sähköntoimitussopimuksia;
e) panemaan täytäntöön sähkön sisämarkkinoita koskevan muutetun direktiivin nojalla annettavat eriyttämistä koskevat kansalliset määräykset mahdollisimman pian ja täydellisesti.
VIII SULAUTUMA-ASETUKSEN 2 ARTIKLAN MUKAINEN ILMOITETUN HANKKEEN ARVIOINTI SITOUMUKSET HUOMIOON OTTAEN
(146) Edellä 143-145 kappaleessa kuvatut sitoumukset poistavat täysin epäilykset, jotka koskevat kilpailua sähkön toimitukset pienille jälleenmyyjille, suurille loppukäyttäjille ja pienasiakkaille kattavilla Itävallan markkinoilla.
A. APC
(147) Sitoumus, jonka mukaan Verbund myy määräysvaltaa merkitsevän enemmistöosuutensa APC:stä, poistaa muussa tapauksessa keskittymästä aiheutuvan Verbundin ja EnergieAllianzin välittömän markkinaosuuksien lisäyksen suurasiakkaiden markkinoilla. APC käsittää kaikki Verbundin myyntitoiminnot kyseisillä alueilla. Yrityksellä on käytettävissään riittävät henkilöresurssit ja aineelliset resurssit mukaan lukien taitotieto, asiakastiedostot, sähköisen kaupankäynnin liittymä, Back-Office-palvelut ja järjestelmähallinto, joiden avulla ostajalla on mahdollisuus alkaa välittömästi hoitaa suurasiakkaisiin liittyvää liiketoimintaa. Kaikki APC:n olemassa olevat asiakassuhteet siirtyvät ostajalle; ne vastaavat nykyisin yli [5-15]* prosentin osuutta suurasiakkaiden markkinoista. Ostajan on oltava ulkopuolinen, joka antaa takuut siitä, että APC säilyy aktiivisena voimana ja jatkaa kilpailua keskittymän osapuolten ja muiden kilpailijoiden kanssa suurasiakkaiden ja jälleenmyyjien markkinoilla sekä kehittää kilpailua edelleen.
(148) Sitoumuksella, jonka mukaan APC:n kanssa tehdään pitkäkestoinen sopimus säännöllisistä 3 TWh:n vuotuisista sähkön toimituksista ennalta määrätyin ehdoin, APC pääsee tällä ostomäärällä suurasiakkaiden markkinoilla osapuolten suurasiakkaita palvelevan yrityksen E& S:n kanssa tasavertaiseen asemaan. Sitoumukseen sisältyvä sähkömäärä vastaa suurinta osaa APC:n tähänastisista ostoista Verbundilta/APT:ltä. Näin APC:n ostaja välttyy sähköntoimituksiin liittyviltä riskeiltä sekä tarpeelta suunnitella tämän sähkömäärän hankinta itse. Näin ollen sitoumus on omiaan nopeasti joko helpottamaan ostajan pääsyä Itävallan markkinoille tai mahdollistamaan sille markkinatoimintansa huomattava laajentaminen Itävallassa. Ostaja saavuttaa tällä tavoin aseman, jossa se voi keskittymän toteutumisen jälkeen tehokkaasti kilpailla keskittymän osapuolten kanssa ja rajoittaa näkyvästi niiden markkinavoimaa. Tämä sitoumus on aluksi voimassa neljä vuotta. Sitä on pidennettävä, jos ostajan käytettävissä ei kyseisenä ajankohtana vielä ole riittäviä vaihtoehtoisia sähkönhankintamahdollisuuksia.
B. STEWEAG-STEG
(149) Verbundin sitoumuksen mukaan se pidättäytyy [...]*(51) saakka käyttämästä osittaista määräysvaltaansa STEWEAG-STEG:ssä tehtäessä kilpailuun vaikuttavia päätöksiä, mikä neutraloi siirtymäajaksi Verbundin ja STEWEAG-STEG:n välisen rakenteellisen yhteyden vaikutukset. Tästä seuraa, että ainakin kyseisen ajan STEWEAG-STEG:n markkinaosuudet eivät vahvista entisestään keskittymässä yhdistyneen Verbund/EnergieAllianzin markkina-asemaa.
C. Unsere Wasserkraft ja MyElectric
(150) Sitoutuminen myymään Verbundin vähemmistöosuudet Unsere Wasserkraft ja MyElectric -yrityksistä vaikuttaa niin, että kyseiset yritykset voivat tulevaisuudessa kilpailla fuusioituneen yrityskokonaisuuden kanssa sen vaikutusoikeuksien ja taloudellisten intressien häiritsemättä näillä sähköntoimitukset pienasiakkaille kattavilla markkinoilla. Enemmistöosuudet Unsere Wasserkraft ja MyElectric -yhtiöistä ovat ESTAG:n ja Salzburg AG:n omistuksessa, jotka kuuluvat fuusioituneen yrityksen Verbund/EnergieAllianz merkittävimpiin itävaltalaisiin kilpailijoihin yrityskeskittymän toteuduttua. Kyseiset yhtiöt ovat menestyneet markkinoiden vapautumisen jälkeen parhaiten pienasiakkaiden hankinnassa ja niiden kautta Verbund on tähän saakka toiminut STEWEAG-STEG:n perinteisen jakelualueen ulkopuolella pienasiakkaiden markkinoilla. Komissio ottaa tämän sitoumuksen huomioon tekemättä siitä ehtoa tai velvoitetta. Verbund on näin ollen Verbundin ja EnergieAllianzin välisen yhteenliittymää koskevan sopimuksen mukaisesti velvollinen kokonaan luopumaan kyseisistä omistuksista.
D. Salzburg AG
(151) Energie OÖ:n sitoumuksella, jolla se luovuttaa vähemmistöosuutensa Salzburg AG:ssä joulukuun 2007 loppuun saakka(52) asiamiehen haltuun, varmistetaan, että ainakaan ennustettavissa olevan tulevaisuuden aikana Salzburg AG:n kyky toimia fuusioituneen yrityskokonaisuuden aktiivisena kilpailijana markkinoilla ei vaarannu Energie OÖ:llä olevien vaikutus- ja tiedonsaantioikeuksien vuoksi. Tämän sitoumuksen tarkoituksena on varmistaa siirtymäkauden aikana, että keskittymän osapuolet eivät vaikuta SAG:n kilpailukäyttäytymiseen suurasiakkaiden markkinoilla.
E. Likviditeetti
(152) Sitoutumalla toimittamaan vuosittain 450 GWh sähköä, josta vähintään 50 prosenttia on tuotettu vesivoimalla ja joka vastaa kotitalousasiakkaiden vakiokuormitusprofiilia ja toimitetaan pienasiakkaiden toimituksiin soveltuvissa erissä huutokaupattuna kolmansille, varmistetaan, että nykyiset ja markkinoille tulevat kilpailijat saavat pienasiakkaille toimitettavaksi käyttöönsä Itävallassa tuotetun sähkön lisäkapasiteettia. Niille annetaan sitoumuksilla myös mahdollisuus toimittaa asiakkailleen näiden pyynnöstä vesivoimalla tuotettua sähköä. Tämä sitoumus kasvattaa likviditeettiä, mikä helpottaa uusien toimijoiden pääsyä markkinoille ja keskittymän osapuolten kilpailijoiden markkinaosuuksien kasvattamista. Markkinaosuuksien kasvattamisen helpottamisen ja sähkön hankinnan varmistamisen osalta tämä sitoumus koskee myös jo pienasiakkaiden markkinoilla toimivia kilpailijoita Unsere Wasserkraft ja MyElectric(53).
F. Täydennysenergia
(153) Täydennysenergian tarjoamista koskevilla sitoumuksilla helpotetaan kolmansien sähkömarkkinoilla toimivien tarjoajien, erityisesti uusien markkinoille tulevien kilpailijoiden täydennysenergian saantia. Tämä vahvistaa yhtäältä KELAG:n asemaa vaihtoehtoisena täydennysenergian toimittajana itäisellä vakiovyöhykkeellä tarjoamalla sille mahdollisuuden lopettaa tähän saakka jatkunut säännöstelyaltaan yhteiskäyttö Verbundin kanssa sopimalla asiaan kuuuluvista taloudellisista ehdoista. Toisaalta taas määräaikainen "Price Cap" -sääntely, jota sovelletaan Verbund/EnergieAllianzin toimittamaan täydennysenergiaan siirtymäaikana siihen saakka, kunnes kilpailu on täysin kehittynyt Itävallan sähkömarkkinoilla, rajoittaa täydennysenergian käyttäjien kustannusriskiä. Lisäksi itäisen vakiovyöhykkeen avaaminen Tiroliin ja Saksaan, minkä edistämiseen ilmoituksen tehneet osapuolet ovat sitoutuneet mahdollisuuksiensa mukaan, lisäisi keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä kilpailua täydennysenergian toimituksissa.
(154) Ilmoituksen tehneet osapuolet sopivat sitoumusten täydennysenergiaan liittyvästä osasta Itävallan sääntelyelimen E-Controlin kanssa. Suunnitelman mukaan kyseisten sitoumusten noudattamista valvoo E-Control, joka toimii komission asiamiehenä. E-Control on ilmoittanut komissiolle, että sitoumukset riittävät ratkaisemaan täydennysenergiaan liittyvät kilpailuongelmat.
(155) Kun näin ollen erityisesti uusien kilpailijoiden mahdollisuudet saada täydennysenergiaa itäisellä vakiovyöhykkeellä helpottuvat, yksi komission tutkimuksissa havaittu merkittävä markkinoillepääsyn este poistuu tai pienenee. Tämä helpottaa Itävallassa ja sen ulkopuolella toimivien tulevien potentiaalisten kilpailijoiden pääsyä Itävallan sähkömarkkinoille kilpailemaan Verbund/EnergieAllianzin kanssa.
G. Muut sitoumukset
(156) Muut ilmoituksen tehneiden osapuolten sitoumukset - Itävallan sisäisen verkon laajentaminen ja liitosyksiöiden rakentaminen Italian ja Slovenian vastaisille rajoille, E& S Neu -yhtiön hankkimille Verbundin suurasiakkaille myönnettävä erityinen irtisanoutumisoikeus, nopeutettu sähkön sisämarkkinoita koskevan muutetun direktiivin eriyttämistä koskevien säännösten täytäntöönpano - eivät sinänsä tuo mukanaan keskittymästä johtuvien kilpailuolosuhteiden rakenteellisia muutoksia. Lisäksi niistä joidenkin täytäntöönpano riippuu osapuolten tahdon lisäksi myös kolmansista (viranomaisten myöntämät luvat, ulkomaisten siirtoverkon ylläpitäjien suostumus, muutetun sähkön sisämarkkinadirektiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä Itävallan toimivaltaisten elinten toimesta) tai merkitsee vain (tulevien) oikeudellisten velvoitteiden täyttämistä. Ne edistävät kuitenkin vielä olemassa olevien markkinoillepääsyn esteiden asteittaista purkamista ja vaikuttavat keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä suotuisasti Itävallan sähkömarkkinoiden yhdentymiseen valtakunnanrajat ylittäviin merkityksellisiin maantieteellisiin markkinoihin. Näin ollen nämä toiminnalliset sitoumukset voivat edistää muiden edellä arvioitujen velvoitteiden, erityisesti laadultaan rakenteellisten velvoitteiden vaikutuksia tehokkaan kilpailun palauttamiseksi koko laajuudessaan. Vaikka ne eivät ole myönteisen päätöksen ehtoja, ne edistävät sitä, että sitoumukset kokonaisuudessaan tehokkaasti poistaisivat havaitut kilpailuongelmat.
H. Yhteenveto sitoumusten arvioinnista
(157) Myymällä omistamansa APC:n osakkeet Verbund käytännöllisesti katsoen poistaa suorat markkinaosuuksien päällekkäisyydet Verbundin ja EnergieAllianzin väliltä sähkönjakelun suurille loppukäyttäjille kattavilla markkinoilla. Myymällä APC riippumattomalle kolmannelle tarjotaan samalla uudelle tulokkaalle, esimerkiksi Itävallan ulkopuolella toimivalle merkittävälle sähköhuoltoyhtiölle, mahdollisuus tulla aktiivisena uutena kilpailijana Itävallan suurasiakasmarkkinoille. Koska osapuolet ovat sitoutuneet olemaan toteuttamatta yrityskeskittymää ennen komission APC:n myynnille antamaa hyväksyntää, tämän sitoumuksen todellinen toteutuminen on kokonaisuudessaan taattu. Myös STEWEAG-STEG:n ja Salzburg AG:n asemaa kilpailijoina vahvistaa niiden ja Verbundin tai Energie OÖ:n välisten sidosten väliaikainen neutralointi markkinoiden avautumisvaiheessa kunnes vapautuminen on täydellinen(54). Verbundin ylivoimainen sähköntuotantokapasiteetti yhdistyneenä EnergieAllianzin asemaan Itävallan johtavana sähkönjakelijana aiheuttavat keskittymän vertikaalisen vaikutuksen, jota kuitenkin tasoittaa osittain se, että APC:lle ja pienasiakkaiden markkinoilla kilpaileville tarjoajille annetaan kilpailukykyisin ehdoin käytettäväksi riittävästi likviditeettiä. Toimenpiteet tasoitusenergian saatavuuden parantamiseksi ja Itävallan markkinoiden avaamiseksi keskipitkällä aikavälillä maan rajojen ulkopuolelle pienentävät myös osaltaan markkinoillepääsyn esteitä ja vahvistavat kilpailua kyseisillä markkinoilla. Jos toimitukset alueellisille jälleenmyyjille kattavilla mahdollisilla markkinoilla esiintyisi kilpailuongelmia, annetut sitoumukset poistaisivat myös nämä.
(158) Ilmoituksen tehneiden osapuolten laatima rakenteellisten ja muiden sitoumusten muodostama kokonaispaketti vaikuttaa näin ollen niin, että ilmoitettu yrityskeskittymä ei johda sähkön toimitukset pienille jälleenmyyjille ja suurille loppukäyttäjille kattavilla markkinoilla määräävän markkina-aseman syntymiseen eikä vahvista EnergieAllianzin määräävää asemaa toimitukset pienasiakkaille kattavilla markkinoilla Itävallassa(55).
IX EHDOT JA VELVOITTEET
(159) Sulautuma-asetuksen 8 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen virkkeen mukaisesti komissio voi liittää päätökseensä ehtoja ja velvoitteita, joiden tarkoituksena on varmistaa, että keskittymään osallistuvat yritykset noudattavat komissiolle antamiaan sitoumuksia muuttaa alkuperäisiä keskittymäsuunnitelmiaan yhteismarkkinoille soveltuvaan muotoon.
(160) Toimenpiteet, joiden tuloksena markkinoiden rakenne muuttuu, on asetettava ehdoiksi, kun taas niiden toteuttamiseksi tarvittavat toimet on asetettava osapuolten velvoitteiksi. Jos ehtoa ei täytetä, komission päätös keskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille soveltuvaksi kumoutuu. Jos osapuolet rikkovat velvoitteen, komissiolla on mahdollisuus sulautuma-asetuksen 8 artiklan 5 kohdan b alakohdan nojalla peruuttaa myönteinen päätöksensä. Lisäksi osapuolille voidaan määrätä sakkoja ja uhkasakkoja sulautuma-asetuksen 14 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 15 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla(56).
(161) Tämän peruseron mukaisesti komissio asettaa päätöksensä ehdoksi, että osapuolet täyttävät täydellisesti sitoumukset, joiden mukaan ne
a) myyvät APC:n osakkeensa komission hyväksymälle kolmannelle, varmistavat, että APT tarjoaa APC:lle sähköntoimitussopimusta, jonka mukaan APC:llä on oikeus ostaa vuosittain 3 TWh, eivätkä toteuta ilmoitettua keskittymää ennen kuin APC:n osakkeiden myynti on tullut voimaan (liite(57), A.1 kohta);
b) asettavat käytettäväksi 30 päivään kesäkuuta 2008 saakka vuosittain 450 GWh sähköä, joka myydään huutokaupalla toimitettuna Itävallan suurjänniteverkosta (liite, C kohta);
c) eivät toteuta keskittymää ennen kuin toimivaltaiset elimet ovat antaneet tarvittavan suostumuksensa (liite, lopussa).
(162) Näiden sitoumusten tarkoituksena on muuttaa markkinoiden rakennetta. Muiden sitoumusten osalta ne kohdat, jotka koskevat erityisesti APC:n toiminnan jatkamista ja APC:n kanssa tehtävän sähköntoimitussopimus ehtoja, Steweag-Stegin äänioikeuden käyttämättä jättämistä, Salzburg AG:n osakasoikeuksien siirtämistä asiamiehelle, sähkömäärän myyntiä varten järjestettävän huutokaupan ehtoja, kilpailtujen tasausenergiamarkkinoiden varmistamista ja yksipuolisen oikeuden myöntämistä E& S Neun uusille asiakkaille päättää sähkönostosopimus ennen määräaikaa, on asetettava velvoitteiksi. Niiden tarkoituksena on pääasiassa varmistaa edellä mainittujen ehtojen kilpailuvaikutukset tai ehtojen täyttäminen.
X PÄÄTELMÄ
(163) Näistä syistä voidaan katsoa, että jos ilmoituksen tehneiden osapuolten tekemät sitoumukset täytetään kokonaisuudessaan, aiottu keskittymä ei luo eikä vahvista sellaista määräävää asemaa, joka voisi olennaisesti estää tehokasta kilpailua yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla. Näin ollen yrityskeskittymä on julistettava sulautuma-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan ja 8 artiklan 2 kohdan sekä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 57 artiklan mukaisesti yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi sillä ehdolla, että liitteessä kuvatut sitoumukset täytetään kokonaan,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Ilmoitettu keskittymä, jolla yritykset Österreichische Elektrizitätswirtschafts-Aktiengesellschaft, EVN AG, Wien Energie GmbH, Energie AG Oberösterreich, Burgenländische Elektrizitätswirtschafts-Aktiengesellschaft ja Linz AG für Energie, Telekommunikation, Verkehr und Kommunale Dienste hankkivat sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yhteisen määräysvallan yrityksissä E& S GmbH ja Verbund Austrian Power Trading AG, julistetaan yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi.
2 artikla
Edellä oleva 1 artikla on voimassa sillä ehdolla, että 1 artiklassa mainitut yritykset täyttävät kokonaan liitteen A 1 kohdan ensimmäisessä, neljännessä ja kuudennessa virkkeessä, C kohdan ensimmäisessä virkkeessä ja sivun 6 viimeisessä virkkeessä annetut sitoumukset.
3 artikla
Tähän päätökseen liittyy velvoite, jonka mukaan 1 artiklassa mainittujen yritysten on täytettävä muut liitteen mukaiset sitoumuksensa lukuun ottamatta A 2, A 3, B ja F kohtaa.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu seuraaville:
Burgenländische Elektrizitätswirtschafts-AG Kasernenstraße 9 A - 7000 Eisenstadt
Energie AG Oberösterreich Böhmerwaldstraße 3 A - 4021 Linz
EVN AG EVN Platz A - 2344 Maria Enzersdorf
Linz AG für Energie, Telekommunikation, Verkehr und Kommunale Dienste Fichtenstr. 7 A - 4021 Linz
Österreichische Elektrizitätswirtschafts-AG Am Hof 6a A - 1010 Wien
Wien Energie GmbH Schottenring 30 A - 1010 Wien
Tehty Brysselissä 11 päivänä kesäkuuta 2003.