Kommissionens direktiv 2004/72/EF
af 29. april 2004
om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF, for så vidt angår accepteret markedspraksis, definition af intern viden i forbindelse med varederivater, udarbejdelse af lister over insidere, anmeldelse af ledende medarbejderes transaktioner og af mistænkelige transaktioner
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug)(1), særlig artikel 1, nr. 1, andet afsnit, artikel 1, nr. 2, litra a), og artikel 6, stk. 10, fjerde, femte og syvende led,
efter høring af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg (CESR)(2) med henblik på teknisk rådgivning, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) For at undgå at den normale markedsaktivitet og markedsintegriteten lider skade, må markedsdeltagerne optræde redeligt og effektivt. Specielt markedsaktiviteter, der forhindrer samspillet mellem udbud og efterspørgsel ved at begrænse andre markedsdeltageres muligheder for at reagere på transaktionerne, kan medføre øgede farer for markedets integritet, og det kan derfor forventes, at de kompetente myndigheder ikke vil acceptere dem. Omvendt vil praksis, der medfører øget likviditet, formentlig være mere acceptabel end praksis, der medfører mindre likviditet. Markedspraksis, der indebærer overtrædelse af regler og retsforskrifter om forebyggelse af markedsmisbrug eller adfærdskodeks, vil formentlig ikke kunne accepteres af de kompetente myndigheder. Da markedspraksis forandrer sig hurtigt som reaktion på investorernes behov, må de kompetente myndigheder være årvågne over for ny og opstående markedspraksis.
(2) Hvis det skal kunne vurderes, om en bestemt markedspraksis kan godkendes af de kompetente myndigheder, er det afgørende, at markedsdeltagerne er åbne om deres markedspraksis. Desto mindre gennemsigtig en praksis er, desto mindre er muligheden for, at den kan accepteres. Af strukturelle grunde kan praksis på uregulerede markeder imidlertid være mindre gennemsigtig end på regulerede markeder. En sådan praksis behøver ikke i sig selv blive betragtet som uacceptabel af de kompetente myndigheder.
(3) Særlig markedspraksis på et givet marked bør hverken direkte eller indirekte true markedsintegriteten på lignende markeder i Fællesskabet, uanset om disse markeder er regulerede. Desto større risikoen er for markedsintegriteten på et sådant lignende marked i Fællesskabet, desto mindre er sandsynligheden for, at en sådan praksis kan accepteres af de kompetente myndigheder.
(4) Når de kompetente myndigheder overvejer, om en bestemt markedspraksis kan accepteres, bør de høre andre kompetente myndigheder, især hvor der findes markeder, som kan sammenlignes med det marked, der er under overvågning. Der kan imidlertid være omstændigheder, hvor en markedspraksis kan vurderes som acceptabel på ét marked og uacceptabel på et andet sammenligneligt marked inden for Fællesskabet. Hvis der forekommer en praksis, som accepteres i én medlemsstat, men ikke i en anden, kan spørgsmålet tages op til debat i Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg med henblik på at finde en løsning. Hvad angår deres afgørelser om godkendelse, bør de kompetente myndigheder sikre en høj grad af gennemsigtighed over for markedsdeltagerne og slutbrugerne.
(5) Hvis der er tale om et derivat, hvis underliggende aktiv ikke er et finansielt instrument, er det vigtigt, at markedsdeltagerne på derivatmarkedet får retlig sikkerhed for, hvad der udgør intern viden.
(6) Lister fra udstedere eller personer, der optræder på deres vegne eller for deres regning, over personer, der med eller uden arbejdskontrakt arbejder for udstederne og har adgang til intern viden med direkte eller indirekte forbindelse til udsteder, er en nyttig foranstaltning til beskyttelse af markedets integritet. Disse lister kan anvendes af udstedere eller de nævnte personer til at styre den interne informationsstrøm og dermed deres fortrolighedspligt. Disse lister kan desuden være et nyttigt redskab for de kompetente myndigheder, når disse overvåger anvendelsen af lovgivningen om markedsmisbrug. Det er nødvendigt, at udstedere og kompetente myndigheder kan konstatere, hvilke interne oplysninger en insider har adgang til, og hvornår denne adgang er opnået. Adgang til direkte eller indirekte intern viden om udsteder, som de personer, der er opført på listen, har fået, påvirker ikke deres pligt til at undlade at handle på baggrund af intern viden som defineret i direktiv 2003/6/EF.
(7) Meddelelser om transaktioner, der udføres for egen regning af personer med ledelsesansvar inden for udsteder eller af personer med tæt tilknytning til dem, udgør ikke kun nyttige oplysninger for markedsdeltagerne, men er også en yderligere metode, hvorved de kompetente myndigheder kan føre tilsyn med markederne. De ledende medarbejderes pligt til at anmelde transaktioner, påvirker ikke deres pligt til at undlade at handle på baggrund af intern viden som defineret i direktiv 2003/6/EF.
(8) Transaktionsmeddelelser bør gives i overensstemmelse med reglerne for videregivelse af personoplysninger som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF(3) af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger.
(9) Ved meddelelser om mistænkelige transaktioner, der gennemføres af personer, som i embeds medfør gennemfører transaktioner med finansielle instrumenter, kræves særligt belæg for, at sådanne transaktioner udgør markedsmisbrug, dvs. transaktioner, som giver rimelig anledning til mistanke om, at der foregår insiderhandel eller markedsmanipulation. Visse transaktioner kan i sig selv virke uden for mistanke, men de kan udvise tilstrækkelige tegn på muligt markedsmisbrug, når de ses i sammenhæng med andre transaktioner, en bestemt adfærd eller øvrige oplysninger.
(10) I dette direktiv respekteres de grundlæggende rettigheder og principperne i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og særlig artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
(11) De foranstaltninger, der fastsættes i dette direktiv, er i overensstemmelse med Det Europæiske Værdipapirudvalgs udtalelse -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Definitioner
Ved anvendelse af dette direktiv gælder følgende definitioner ud over dem, der er fastsat i direktiv 2003/6/EF. I dette direktiv forstås ved:
1) "Person med ledelsesansvar": en person, som
a) er medlem af udsteders bestyrelse, direktion eller tilsynsorgan
b) er ledende medarbejder, som ikke indgår i de i pkt. (a) nævnte organer, og som har regelmæssig adgang til intern viden, der direkte eller indirekte vedrører udstederen,og som har beføjelser til at tage ledelsesbeslutninger, der påvirker denne udsteders fremtidige udvikling og erhvervsmæssige udsigter.
2) "Person med tæt tilknytning til en person med ledelsesansvar hos en udsteder af finansielle instrumenter":
a) ægtefællen til en person med ledelsesansvar eller en sådan persons partner, der efter national ret anses for ligestillet med en ægtefælle
b) forsørgelsesberettigede børn i henhold til national lovgivning af personen med ledelsesansvar
c) øvrige familiemedlemmer til personen med ledelsesansvar, som på tidspunktet for transaktionens gennemførelse har delt husholdning med denne person i mindst ét år
d) en juridisk person, fond eller et partnerskab, hvor en person, som er nævnt i denne artikels stk. 1, eller under litra (a), (b) eller (c) i dette stykke, har ledelsesansvar, eller som direkte eller indirekte kontrolleres af en sådan person, eller som er oprettet til fordel for en sådan person, eller hvis økonomiske interesser stort set er sammenfaldende med en sådan persons.
3) "Person, der som led i deres erhverv gennemfører transaktioner": I det mindste et investeringsselskab eller et kreditinstitut.
4) "Investeringsselskab": En person som defineret i artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 93/22/EF(4).
5) "Kreditinstitut": En person som defineret i artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF(5).
6) "Kompetent myndighed": Den kompetente myndighed som defineret i artikel 1, stk. 7, i direktiv 2003/6/EF.
Artikel 2
Faktorer, der skal overvejes ved vurdering af markedspraksis
1. Ved anvendelse af artikel 1, nr. 1, andet afsnit, og nr. 2, litra a), i direktiv 2003/6/EF skal medlemsstaterne sikre, at blandt andet følgende faktorer inddrages af de kompetente myndigheder, uden at dette påvirker deres samarbejde med andre myndigheder, når disse vurderer, om de kan acceptere en bestemt markedspraksis:
a) hvor gennemsigtig den relevante markedspraksis er for hele markedet
b) behovet for at sikre, at markedskræfterne kan fungere, samt at der er et ordentligt samspil mellem udbud og efterspørgsel
c) i hvilken grad den relevante markedspraksis har indflydelse på markedets likviditet og effektivitet
d) i hvilken grad der med den relevante markedspraksis tages højde for det relevante markeds handelsmekanismer, og markedsdeltagerne gives mulighed for at reagere korrekt og rettidigt på den nye markedstilstand, som skyldes denne praksis
e) den potentiellefare i den relevante praksis for direkte eller indirekte forbundne markeder, uanset om disse er regulerede, for det relevante finansielle instrument i hele Fællesskabet
f) resultatet af undersøgelser af den relevante markedspraksis, der er gennemført af en kompetent myndighed eller øvrige myndigheder, som er nævnt i artikel 12, stk. 1, i direktiv 2003/6/EF, især om hvorvidt den relevante markedspraksis er en overtrædelse af regler og retsforskrifter om forebyggelse af markedsmisbrug eller adfærdskodeks, både på det pågældende marked eller på direkte eller indirekte forbundne markeder i Fællesskabet
g) det relevante markeds struktur, herunder hvorvidt det er reguleret, den omsatte type finansielle instrumenter og markedsdeltagere, herunder omfanget af private investorers deltagelse på det relevante marked.
Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder, når disse overvejer behovet for sikring, som er nævnt i punkt (b), særlig vurderer den relevante markedspraksis' konsekvens for de væsentligste markedsparametre, for eksempel de specifikke markedsbetingelser før den relevante markedspraksis, den gennemsnitlige handelskurs for en enkelt handelsdag eller den daglige slutkurs.
2. Medlemsstaterne sikrer, at en ny og opstående markedspraksis ikke i sig selv vurderes som uacceptabel af den kompetente myndighed, alene fordi den ikke tidligere har accepteret denne praksis.
3. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder jævnligt reviderer den markedspraksis, de har accepteret, med særlig hensyntagen til væsentlige ændringer i det relevante markedsmiljø, herunder ændringer i handelsreglerne eller markedets infrastruktur.
Artikel 3
Høringsprocedurer og offentliggørelse af afgørelser
1. Ved anvendelse af artikel 1, andet afsnit, nr. 1 og nr. 2, litra a), i direktiv 2003/6/EF skal medlemsstaterne sikre, at de kompetente myndigheder følger procedurerne i denne artikels stk. 2 og 3, når de vurderer, om de kan acceptere eller fortsat kan acceptere en bestemt markedspraksis:
2. Med forbehold for artikel 11, stk. 2, i direktiv 2003/6/EF sikrer medlemsstaterne, at de kompetente myndigheder, inden disse træffer afgørelse om accept af en markedspraksis, i nødvendigt omfang hører de relevante organer, herunder udstedernes repræsentanter, finansielle tjenesteudbydere, forbrugere, andre myndigheder og markedsoperatører.
Som led i høringsproceduren skal andre kompetente myndigheder høres, især hvis der eksisterer sammenlignelige markeder, dvs. hvad angår struktur, omsætning, transaktionstyper.
3. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder offentliggør deres afgørelser om, hvorvidt en markedspraksis kan accepteres, og de giver en passende beskrivelse af denne praksis. Medlemsstaterne sikrer endvidere, at de kompetente myndigheder hurtigst muligt meddeler deres afgørelser til Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg, som omgående offentliggør dem på deres websted.
I offentliggørelsen skal der indgå en beskrivelse af de faktorer, der er indgået i bedømmelsen af, hvorvidt den relevante praksis kan betragtes som acceptabel, især hvis der er truffet forskellige konklusioner om, hvorvidt den samme praksis betragtes som acceptabel på markederne i forskellige medlemsstater.
4. Hvis der allerede er igangsat undersøgelse af specifikke sager, kan høringsprocedurerne efter stk. 1-3, udsættes, indtil disse undersøgelser og eventuelle sanktioner i forbindelse hermed er afsluttet.
5. En markedspraksis, som er accepteret efter de høringsprocedurer, der er fastlagt i stk. 1-3, kan ikke ændres uden for disse høringsprocedurer.
Artikel 4
Intern viden om råvarederivater
Ved anvendelsen af artikel 1, andet afsnit, nr. 1, i direktiv 2003/6/EF forudsættes det, at brugerne af markeder, hvor der omsættes råvarederivater, forventer at modtage oplysninger, der direkte eller indirekte vedrører et eller flere af sådanne derivater, og som:
a) normalt gives til brugerne af sådanne markeder, eller
b) skal offentliggøres i henhold til lov, administrative bestemmelser, markedsregler, kontrakter eller sædvane på det relevante marked for råvarer eller råvarederivater.
Artikel 5
Lister over insidere
1. Ved anvendelsen af artikel 6, stk. 3, tredje afsnit, i direktiv 2003/6/EF sikrer medlemsstaterne, at en liste indeholder samtlige personer, der omfattes af denne artikel, som har adgang til intern viden, der direkte eller indirekte vedrører udsteder, det være sig regelmæssigt eller i enkeltstående tilfælde.
2. Listen over insidere skal som minimum oplyse om:
a) identiteten af de personer, der har adgang til intern viden
b) årsagen til, at personen står på listen
c) dato for listens udarbejdelse og ajourføring.
3. Listen over insidere skal omgående opdateres, når:
a) årsagen til, at en person, der allerede står på listen, ændres
b) en ny person føjes til listen, eller
c) en person, der allerede står på listen, ikke længere har adgang til intern viden med angivelse af tidspunkt og årsag til denne ændring.
4. Medlemsstaterne sikrer, at listerne over insidere opbevares i mindst fem år efter udarbejdelsen eller opdateringen.
5. Medlemsstaterne sikrer, at de personer, der har ansvar for at udarbejde lister over insidere, sørger for, at alle personer på en sådan liste med adgang til intern viden accepterer de medfølgende retlige og tilsynsmæssige forpligtelser og er klar over, hvilke sanktioner de kan få pålagt ved misbrug eller ubehørig videregivelse af en sådan viden.
Artikel 6
Ledende medarbejderes transaktioner
1. Ved anvendelse af artikel 6, stk. 4, i direktiv 2003/6/EF og med forbehold for medlemsstaternes ret til at fastsætte øvrige underretningsforpligtelser ud over de forpligtelser, som er nævnt i denne artikel, sikrer medlemsstaterne, at alle transaktioner i forbindelse med aktier, der er optaget til notering eller handel på et reguleret marked, eller derivater eller andre finansielle instrumenter, der står i forbindelse hermed, som udføres for egen regning af de personer, hvortil der henvises i artikel 1, stk. 1 og 2, indberettes af disse personer til de kompetente myndigheder. De indberetningssregler, der skal følges, er de gældende regler i den medlemsstat, hvor udsteder er indregistreret. Anmeldelsen foretages inden for fem hverdage fra transaktionsdatoen til den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat. Hvis udsteder ikke er indregistreret i en medlemsstat, foretages anmeldelsen til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor der skal indberettes årsoplysninger om aktierne i overensstemmelse med artikel 10 i direktiv 2003/71/EF.
2. Medlemsstaterne kan beslutte, at indtil transaktionernes samlede værdi udgør fem tusinde euro ved udgangen af et kalenderår, kan kravet om anmeldelse bortfalde eller anmeldelsen udsættes til den 31. januar året efter. Dette beløb findes ved sammenlægning af de transaktioner, der er foretaget af de i artikel 1, stk. 1, nævnte personer for egen regning, med de transaktioner, der er foretaget af de i artikel 1, stk. 2, nævnte personer for egen regning.
3. Anmeldelsen skal indeholde følgende oplysninger:
a) Navn og adresse på den person, der har ledelsesansvar inden for udsteder, eller i givet fald navnet på den person, der har tæt tilknytning til en sådan person
b) årsagen til underretningsforpligtelsen
c) den pågældende udsteders navn
d) beskrivelse af det finansielle instrument
e) transaktionens art (f.eks. køb eller salg)
f) dato og sted for transaktionen
g) transaktionens kurs og omfang.
Artikel 7
Mistænkelige transaktioner, der skal anmeldes
Ved anvendelse af artikel 6, stk. 9, i direktiv 2003/6/EF sikrer medlemsstaterne, at de personer, hvortil der henvises i artikel 1, stk. 3, i hver sag afgør, om en transaktion med rimelighed kan give anledning til mistanke om insiderhandel eller markedsmanipulation som omhandlet i artikel 1-5 i direktiv 2003/6/EF, i Kommissionens direktiv 2003/124/EF(6) om gennemførelse af direktiv 2003/6/EF med hensyn til definition og offentliggørelse af intern viden og definition af kursmanipulation samt i dette direktivs artikel 4. Med forbehold af artikel 10 i direktiv 2003/6/EF er personer, der udførertransaktioner som led i deres erhverv, omfattet af anmeldelsesreglerne i den medlemsstat, hvor de har deres registreringsmæssige hjemsted eller hovedsæde, eller, såfremt der er tale om en filial, den medlemsstat, hvor filialen er beliggende. Anmeldelsen foretages til den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat.
Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder, der modtager anmeldelsen af mistænkelige transaktioner, omgående videregiver sådanne oplysninger til de kompetente myndigheder på de relevante regulerede markeder.
Artikel 8
Anmeldelsesfrist
Medlemsstaterne sikrer, at anmeldelsen af mistænkelige transaktioner foretages uden ugrundet ophold, når de personer, hvortil der henvises i artikel 1, stk. 3, bliver bekendt med fakta eller oplysninger, der giver rimelig grund til mistanke vedrørende pågældende transaktion.
Artikel 9
Anmeldelsens indhold
1. Medlemsstaterne sikrer, at de personer, der har anmeldelsesansvar, tilsender de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a) en beskrivelse af transaktionerne, herunder ordretype (f.eks. limiteret ordre, bedst muligt eller øvrige karakteristika) og handelstype (herunder blokhandel)
b) årsager til, at transaktionerne kan udgøre markedsmisbrug
c) metode til identifikation af de personer, som transaktionerne er gennemført for, og andre personer, der er involveret i de relevante transaktioner
d) den funktion, som den person, der har anmeldelsespligt, udfylder (f.eks. for egen regning eller på tredjemands vegne)
e) øvrige oplysninger, som kan være væsentlige ved vurderingen af de mistænkelige transaktioner.
2. Hvis disse oplysninger ikke er til rådighed på anmeldelsestidspunktet, skal anmeldelsen som minimum indeholde årsagerne til, at de personer, der foretager anmeldelsen, har mistanke om, at transaktionerne kan udgøre insiderhandel eller markedsmisbrug. Alle øvrige oplysninger skal videregives til den kompetente myndighed, så snart de er til rådighed.
Artikel 10
Anmeldelsesmetode
Medlemsstaterne sikrer, at anmeldelsen til den kompetente myndighed kan foretages pr. brev, e-mail, telefax eller telefon, såfremt der i sidstnævnte tilfælde gives bekræftelse i skriftlig form efter anmodning fra den kompetente myndighed.
Artikel 11
Ansvar og tavshedspligt
1. Medlemsstaterne sikrer, at den person, der foretager anmeldelsen til den kompetente myndighed, hvortil der henvises i artikel 7-10, ikke oplyser andre personer, særlig de personer, som transaktionerne er foretaget for, eller parter, som står i forbindelse med disse personer, om anmeldelsen, medmindre dette er fastsat i lovgivningen. Opfyldelsen af denne bestemmelse medfører intet ansvar for den person, der foretager anmeldelsen, såfremt der handles i god tro.
2. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder ikke oplyser andre personer om identiteten på den person, der har anmeldt disse transaktioner,, hvis en sådan oplysning kan forventes at skade den person, der har foretaget anmeldelsen. Denne bestemmelse påvirker ikke kravet om håndhævelse eller sanktionssystemet i direktiv 2003/6/EF eller reglerne om overførsel af personlige data i direktiv 95/46/EF.
3. Anmeldelsen til den kompetente myndighed, hvortil der henvises i artikel 7-10, medfører ikke brud på eventuelle restriktioner på offentliggørelse af oplysninger i henhold til kontraktlige, lovgivnings- eller reguleringsmæssige eller administrative bestemmelser og medfører intet ansvar for denne person, for så vidt angår denne anmeldelse.
Artikel 12
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme nærværende direktiv senest den 12. oktober 2004. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser og en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og nærværende direktiv.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til nærværende direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne fastlægger reglerne for denne henvisning.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af nærværende direktiv.
Artikel 13
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 14
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. april 2004.
Komission direktiivi 2004/72/EY,
annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004,
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY täytäntöönpanosta hyväksyttyjen markkinakäytäntöjen, hyödykejohdannaisia koskevan sisäpiiritiedon määrittelemisen, sisäpiiriluettelojen laatimisen, johtohenkilöiden arvopaperikaupoista ilmoittamisen ja epäilyttävistä arvopaperikaupoista ilmoittamisen osalta [...]
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY(1) ja erityisesti sen 1 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 2 kohdan a alakohdan sekä 6 artiklan 10 kohdan neljännen, viidennen ja seitsemännen luetelmakohdan,
on kuullut Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteaa (CESR)(2) teknisten neuvojen saamiseksi,
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Markkinatoimijoiden oikeudenmukainen ja tehokas toiminta on edellytys sille, että ei vaaranneta tavanomaista markkinatoimintaa ja markkinoiden luotettavuutta. Erityisesti markkinakäytännöt, jotka estävät tarjonnan ja kysynnän vuorovaikutusta rajoittamalla muiden markkinatoimijoiden mahdollisuuksia reagoida arvopaperikauppoihin, voivat luoda suurempia riskejä markkinoiden luotettavuudelle, ja sen vuoksi toimivaltaiset viranomaiset eivät yhtä todennäköisesti hyväksy niitä. Toisaalta likviditeettiä parantavat markkinakäytännöt hyväksytään todennäköisemmin kuin sellaiset käytännöt, jotka vähentävät likviditeettiä. Markkinakäytännöt, jotka rikkovat markkinoiden väärinkäyttöä estämään suunniteltuja sääntöjä ja asetuksia tai menettelytapasääntöjä, eivät saa yhtä todennäköisesti hyväksyntää toimivaltaisilta viranomaisilta. Koska markkinakäytännöt muuttuvat nopeasti sijoittajien tarpeisiin vastaamiseksi, toimivaltaisten viranomaisten olisi seurattava tarkkaavaisesti uusia ja syntymässä olevia markkinakäytäntöjä.
(2) Markkinatoimijoiden markkinakäytäntöjen läpinäkyvyys on ratkaiseva tekijä päätettäessä, voivatko toimivaltaiset viranomaiset hyväksyä tietyn markkinakäytännön. Mitä vähemmän läpinäkyvä käytäntö on, sitä todennäköisemmin sitä ei hyväksytä. Käytännöt saattavat kuitenkin rakenteellisista syistä olla vähemmän läpinäkyviä sellaisilla markkinoilla, joita ei säännellä, kuin samanlaiset käytännöt säännellyillä markkinoilla. Toimivaltaisten viranomaisten ei pitäisi katsoa tällaisia käytäntöjä sinällään mahdottomiksi hyväksyä.
(3) Tietyt markkinakäytännöt yksillä markkinoilla eivät saisi vaarantaa markkinoiden luotettavuutta toisilla, näihin markkinoihin suoraan tai välillisesti yhteydessä olevilla markkinoilla yhteisössä, riippumatta siitä, ovatko kyseiset markkinat säännellyt. Mitä suuremman riskin käytännöt aiheuttavat markkinoiden luotettavuudelle tällaisilla markkinoilla yhteisössä, sitä epätodennäköisemmin toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät ne.
(4) Harkitessaan tietyn markkinakäytännön hyväksyttävyyttä toimivaltaisten viranomaisten olisi kuultava muita toimivaltaisia viranomaisia erityisesti silloin, kun on olemassa tarkasteltavina olevia markkinoita vastaavat markkinat. Voi kuitenkin olla tilanteita, joissa markkinakäytäntöä voidaan pitää hyväksyttävänä yksillä markkinoilla ja sopimattomana toisilla vastaavilla markkinoilla yhteisössä. Kun on olemassa ristiriitaisuuksia sellaisten markkinakäytäntöjen välillä, jotka ovat yhdessä jäsenvaltiossa hyväksyttyjä mutta eivät ole hyväksyttyjä toisessa jäsenvaltiossa, Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteassa voitaisiin käydä keskusteluja ratkaisun löytämiseksi. Hyväksyttävyydestä tekemiensä päätösten osalta toimivaltaisten viranomaisten olisi varmistettava markkinatoimijoiden ja loppukäyttäjien runsas kuuleminen ja läpinäkyvyys niitä kohtaan.
(5) On tärkeää, että markkinatoimijat johdannaismarkkinoilla, joilla johdannaisen kohde-etuutena ei ole rahoitusväline, saavat suuremman oikeudellisen varmuuden siitä, mikä on sisäpiiritietoa.
(6) Liikkeeseenlaskijoiden taikka niiden puolesta tai niiden lukuun toimivien henkilöiden toteuttama luettelon laatiminen henkilöistä, jotka työskentelevät niille työsopimuksen perusteella tai muuten ja jotka saavat liikkeeseenlaskijaan suoraan tai välillisesti liittyvää sisäpiiritietoa, on hyödyllinen toimenpide markkinoiden luotettavuuden varmistamiseksi. Liikkeeseenlaskijat tai mainitut henkilöt voivat näiden luettelojen avulla mahdollisesti valvoa tällaisten sisäpiiritietojen liikkumista ja siten täyttää luottamuksellisten tietojen salassapitovelvollisuutensa. Lisäksi nämä luettelot voivat olla toimivaltaisille viranomaisille hyödyllinen väline niiden valvoessa markkinoiden väärinkäyttöä koskevan lainsäädännön soveltamista. Liikkeeseenlaskijoiden ja toimivaltaisten viranomaisten on voitava tunnistaa sisäpiiritiedot, jotka ovat sisäpiiriläisen saatavilla, ja ajankohta, jolloin ne tulivat sisäpiiriläisen saataville. Suoraan tai välillisesti liikkeeseenlaskijaan liittyvien sisäpiiritietojen oleminen tällaisessa luettelossa mainittujen henkilöiden saatavilla ei rajoita kyseisten henkilöiden velvollisuutta olla tekemästä sisäpiirikauppoja direktiivissä 2003/6/EY määriteltyjen sisäpiiritietojen avulla.
(7) Liikkeeseenlaskijan organisaatiossa johtotehtävissä olevien henkilöiden tai heidän lähipiirinsä toteuttamista arvopaperikaupoista ilmoittaminen ei ainoastaan ole arvokasta tietoa markkinatoimijoille, vaan se muodostaa myös toimivaltaisille viranomaisille lisäkeinon valvoa markkinoita. Ylemmän johdon velvollisuus ilmoittaa arvopaperikaupoista ei rajoita niiden velvollisuutta olla tekemästä sisäpiirikauppoja direktiivissä 2003/6/EY määriteltyjen sisäpiiritietojen avulla.
(8) Arvopaperikauppojen ilmoittamisessa olisi noudatettava henkilötietojen siirtoa koskevia sääntöjä, sellaisina kuin niistä on säädetty yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY(3).
(9) Kun henkilöt, jotka ammattinsa puolesta järjestävät liiketoimia rahoitusvälineillä, ilmoittavat toimivaltaiselle viranomaiselle epäilyttävistä arvopaperikaupoista, on oltava riittävä osoitus siitä, että kyseiset arvopaperikaupat saattavat olla markkinoiden väärinkäyttöä, toisin sanoen on kyse arvopaperikaupoista, joiden osalta on aihetta epäillä, että on kyse sisäpiirikaupasta tai markkinoiden manipuloinnista. Tietyt arvopaperikaupat voivat sinällään vaikuttaa täysin viattomilta, mutta ne saattavat tuoda tällaisen osoituksen mahdollisesta markkinoiden väärinkäytöstä, kun niitä tarkastellaan yhdessä muiden arvopaperikauppojen, tietyn käyttäytymisen tai muiden tietojen kanssa.
(10) Tämä direktiivi ei loukkaa perusoikeuksia ja noudattaa erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja etenkin Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 8 artiklassa tunnustettuja periaatteita.
(11) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat Euroopan arvopaperikomitean lausunnon mukaisia,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Määritelmät
Sovellettaessa direktiivin 2003/6/EY 6 artiklan 10 kohtaa:
1) "Liikkeeseenlaskijan organisaatiossa johtotehtävissä olevalla henkilöllä" tarkoitetaan henkilöä, joka on
a) jäsen liikkeeseenlaskijan hallinto-, johto- tai valvontaelimissä;
b) ylemmän tason johtaja, joka ei ole jäsen a alakohdassa tarkoitetuissa elimissä, joka saa säännöllisesti liikkeeseenlaskijaan suoraan tai välillisesti liittyviä sisäpiiritietoja ja jolla on valtuudet tehdä johdolle kuuluvia päätöksiä, jotka vaikuttavat liikkeeseenlaskijan tulevaan kehitykseen ja liiketoimintanäkymiin.
2) "Rahoitusvälineen liikkeeseenlaskijan organisaatiossa johtotehtävissä olevan henkilön lähipiiriin kuuluvalla henkilöllä" tarkoitetaan:
a) johtotehtävissä olevan henkilön puolisoa tai kansallisessa lainsäädännössä puolisoa vastaavaa kumppania;
b) johtotehtävissä olevan henkilön huollettavia lapsia kansallisen lainsäädännön mukaisesti;
c) muita johtotehtävissä olevan henkilön sukulaisia, jotka ovat asuneet kyseisen henkilön kanssa samassa taloudessa vähintään yhden vuoden ajan kyseessä olevan arvopaperikaupan toteutuspäivänä;
d) kaikkia oikeushenkilöitä, trusteja tai henkilöyhtiöitä, joiden johtotehtäviä hoitaa tämän artiklan 1 alakohdassa tai tämän alakohdan a, b ja c luetelmakohdassa tarkoitettu henkilö tai jotka ovat tällaisen henkilön välittömässä tai välillisessä määräysvallassa tai jotka on perustettu tällaisen henkilön hyväksi tai joiden taloudelliset edut ovat suuressa määrin samat kuin tällaisen henkilön taloudelliset edut.
3) "Ammattinsa puolesta liiketoimia järjestävillä henkilöillä" tarkoitetaan muun muassa sijoituspalveluyrityksiä tai luottolaitoksia.
4) "Sijoituspalveluyrityksellä" tarkoitetaan neuvoston direktiivin 93/22/ETY(4) 1 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä henkilöitä.
5) "Luottolaitoksella" tarkoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY(5) 1 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä henkilöitä.
6) "Toimivaltaisella viranomaisella" tarkoitetaan direktiivin 2003/6/EY 1 artiklan 7 kohdassa määriteltyä toimivaltaista viranomaista.
2 artikla
Markkinakäytäntöjä tarkasteltaessa huomioon otettavat seikat
1. Direktiivin 2003/6/EY 1 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 2 kohdan a alakohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset ottavat huomioon muun muassa seuraavat tekijät arvioidessaan, voivatko ne hyväksyä tietyn markkinakäytännön, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteistyötä muiden viranomaisten kanssa:
a) kyseessä olevan markkinakäytännön läpinäkyvyys koko markkinoille;
b) tarve turvata markkinavoimien toiminta sekä kysynnän ja tarjonnan moitteeton vuorovaikutus;
c) kuinka paljon kyseessä oleva markkinakäytäntö vaikuttaa markkinoiden likviditeettiin ja tehokkuuteen;
d) missä määrin kyseessä olevassa käytännössä otetaan huomioon relevanttien markkinoiden kaupankäyntimekanismi ja annetaan markkinatoimijoille mahdollisuus reagoida asianmukaisesti ja ajoissa kyseisen käytännön luomaan uuteen markkinatilanteeseen;
e) käytäntöön sisältyvä riski kyseessä olevaan rahoitusvälineeseen suoraan tai välillisesti liittyvien, säänneltyjen tai muiden markkinoiden luotettavuudelle koko yhteisössä;
f) toimivaltaisten viranomaisten tai muiden direktiivin 2003/6/EY 12 artiklan 1 kohdassa mainittujen viranomaisten kyseessä olevasta markkinakäytännöstä suorittamien tutkimusten tulokset, erityisesti sen osalta, rikkooko kyseessä oleva markkinakäytäntö sääntöjä tai asetuksia, joiden tarkoituksena on markkinoiden väärinkäytön estäminen, taikka menettelytapasääntöjä joko kyseessä olevilla markkinoilla tai niihin suoraan tai välillisesti yhteydessä olevilla markkinoilla yhteisössä;
g) kyseessä olevan markkinan rakenteelliset piirteet, muun muassa onko se säännelty, kaupankäynnin kohteena olevien rahoitusvälineiden ja markkinatoimijoiden ominaisuudet, sekä se missä määrin yksityissijoittajat toimivat kyseisellä markkinalla.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että harkitessaan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua turvaamistarvetta toimivaltaiset viranomaiset analysoivat erityisesti kyseessä olevan markkinakäytännön vaikutusta suhteessa markkinoiden tärkeimpiin piirteisiin, esimerkiksi erityiset markkinaolosuhteet ennen kyseessä olevan markkinakäytännön toteuttamista, yhden pörssipäivän painotettu keskimääräinen kurssi tai päivittäinen päätöskurssi.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltainen viranomainen ei oleta käytäntöjen, erityisesti uusien tai kehittyvien markkinakäytäntöjen olevan mahdottomia hyväksyä pelkästään siitä syystä, että se ei ole aikaisemmin hyväksynyt niitä.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset tarkastelevat säännöllisesti uudelleen hyväksymiään markkinakäytäntöjä ottaen erityisesti huomioon merkittävät muutokset markkinaolosuhteissa, esimerkiksi kaupankäyntisääntöjen tai markkinarakenteen muutokset.
3 artikla
Kuulemismenettelyt ja päätösten julkistaminen
1. Direktiivin 2003/6/EY 1 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 2 kohdan a alakohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset noudattavat tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa säädettyjä menettelyjä arvioidessaan, onko tietty markkinakäytäntö hyväksyttävä tai voidaanko sitä edelleen pitää hyväksyttävänä.
2. Direktiivin 2003/6/EY 11 artiklan toisen kohdan soveltamista rajoittamatta jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset kuulevat ennen kyseessä olevan markkinakäytännön hyväksymistä tai hyväksymättä jättämistä tarvittaessa asianmukaisia elimiä kuten liikkeeseenlaskijoiden, rahoituspalvelujen tarjoajien, kuluttajien, muiden viranomaisten ja markkinatoimijoiden edustajia.
Kuulemismenettelyyn on sisällyttävä muiden toimivaltaisten viranomaisten kuuleminen, erityisesti kun on olemassa markkinoiden rakenteiden, volyymin ja arvopaperikauppojen muodon perusteella vastaavat markkinat.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset julkistavat päätöksensä kyseessä olevan markkinakäytännön hyväksyttävyydestä, mukaan luettuna asianmukainen kuvaus kyseisestä käytännöstä. Lisäksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset toimittavat päätöksensä mahdollisimman nopeasti Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitealle, joka julkistaa ne välittömästi Internet-sivustollaan.
Julkistamisen yhteydessä on kuvailtava tekijät, jotka otettiin huomioon määritettäessä sitä, onko kyseessä oleva käytäntö hyväksyttävä, erityisesti kun eri jäsenvaltioiden markkinoilla on päädytty erilaiseen tulokseen saman käytännön hyväksyttävyydestä.
4. Jos tietyssä asiassa on jo aloitettu tutkinta, 1-3 kohdan mukaisia kuulemismenettelyjä voidaan lykätä tutkinnan ja siihen mahdollisesti liittyvien seuraamusten päättymiseen asti.
5. Markkinakäytäntöä, joka on hyväksytty 1-3 kohdan mukaisten kuulemismenettelyjen jälkeen, ei saa muuttaa soveltamatta samanlaisia kuulemismenettelyjä.
4 artikla
Sisäpiiritiedot hyödykejohdannaisten osalta
Direktiivin 2003/6/EY 1 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi sellaisten markkinoiden käyttäjien, joilla hyödykejohdannaisilla käydään kauppaa, katsotaan odottavan saavan tietoja, jotka liittyvät suoraan tai välillisesti yhteen tai useampaan tällaiseen johdannaiseen ja jotka
a) tavanomaisesti annetaan käyttäjille kyseisillä markkinoilla tai
b) on julkistettava lakien tai muiden säädösten, markkinasääntöjen, sopimusten tai kyseisillä hyödykemarkkinoilla tai hyödykejohdannaismarkkinoilla sovellettavien tapojen mukaisesti.
5 artikla
Sisäpiiriluettelot
1. Direktiivin 2003/6/EY 6 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että sisäpiiriluetteloon sisältyvät kaikki kyseisessä artiklassa tarkoitetut henkilöt, jotka saavat liikkeeseenlaskijaan suoraan tai välillisesti liittyviä sisäpiiritietoja joko säännöllisesti tai satunnaisesti.
2. Sisäpiiriluettelossa on ilmoitettava vähintään:
a) kaikkien sisäpiiritietoja saavien henkilöiden henkilöllisyys;
b) syy, jonka vuoksi kyseiset henkilöt ovat luettelossa;
c) päivämäärä, jolloin sisäpiiriluettelo on laadittu ja päivitetty.
3. Sisäpiiriluetteloa on päivitettävä viipymättä
a) aina kun tapahtuu muutos syyssä, jonka vuoksi henkilö jo on luettelossa;
b) aina kun luetteloon on lisättävä uusi henkilö;
c) mainiten, jos ja mistä alkaen joku luettelossa jo oleva henkilö ei enää saa sisäpiiritietoa.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sisäpiiriluettelot säilytetään vähintään viisi vuotta niiden laatimisen tai päivittämisen jälkeen.
5. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että henkilöt, joiden on laadittava sisäpiiriluetteloja, toteuttavat tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että kaikki tällaisessa luettelossa mainitut sisäpiiritietoja saavat henkilöt tunnistavat sen mukanaan tuomat oikeudelliset ja sääntelyyn liittyvät velvoitteet sekä ovat tietoisia seuraamuksista, joita tällaisten tietojen väärinkäytöstä tai asiattomasta levittämisestä aiheutuu.
6 artikla
Johtohenkilöiden arvopaperikaupat
1. Direktiivin 2003/6/EY 6 artiklan 4 kohdan soveltamiseksi ja rajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta säätää muista kuin kyseisessä artiklassa tarkoitetuista ilmoitusvelvollisuuksista jäsenvaltioiden on varmistettava, että edellä 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut henkilöt ilmoittavat toimivaltaisille viranomaisille kaikista omaan lukuunsa toteuttamistaan arvopaperikaupoista, jotka liittyvät säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi otettuihin osakkeisiin taikka niihin liittyviin johdannaisiin tai muihin rahoitusvälineisiin. Kyseisten henkilöiden on noudatettava sen jäsenvaltion ilmoittamista koskevia sääntöjä, jossa liikkeeseenlaskija on rekisteröity. Ilmoitus on tehtävä viiden arkipäivän kuluessa kaupantekopäivästä kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. Jos liikkeeseenlaskijaa ei ole rekisteröity missään jäsenvaltiossa, tämä ilmoitus on tehtävä sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa liikkeeseenlaskijan on tehtävä vuosittain ilmoitus arvopapereita koskevista tiedoista direktiivin 2003/71/EY 10 artiklan mukaisesti.
2. Jäsenvaltiot voivat päättää, että ilmoitusta ei tarvitse tehdä ennen kuin arvopaperikauppojen kokonaismäärä ylittää 5000 euroa kalenterivuoden lopussa tai ilmoitusta voidaan lykätä seuraavan vuoden 31 päivään tammikuuta asti. Tämä arvopaperikauppojen kokonaismäärä saadaan laskemalla yhteen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden omaan lukuunsa toteuttamat arvopaperikaupat ja 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden omaan lukuunsa toteuttamat arvopaperikaupat.
3. Ilmoitukseen on sisällyttävä seuraavat tiedot:
a) liikkeeseenlaskijan organisaatiossa johtotehtäviä hoitavan henkilön nimi ja tarvittaessa tämän lähipiiriin kuuluvan henkilön nimi,
b) syy ilmoitusvelvollisuuteen,
c) kyseessä olevan liikkeeseenlaskijan nimi,
d) kuvaus rahoitusvälineestä,
e) kaupan luonne (esim. hankinta vai luovutus),
f) kaupan päivämäärä ja paikka,
g) kaupan hinta ja volyymi.
7 artikla
Epäilyttävät arvopaperikaupat, joista on ilmoitettava
Direktiivin 2003/6/EY 6 artiklan 9 kohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että edellä 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut henkilöt päättävät tapauskohtaisesti, onko aihetta epäillä, että arvopaperikaupassa on kyse sisäpiirikaupasta tai markkinoiden manipuloinnista, ottaen huomioon direktiivin 2003/6/EY 1-5 artiklassa, direktiivin 2003/6/EY täytäntöönpanosta sisäpiiritiedon määritelmän ja julkistamisen sekä markkinoiden manipuloinnin määritelmän osalta annetussa komission direktiivissä 2003/124/EY(6) sekä tämän direktiivin 4 artiklassa tarkoitetut sisäpiirikaupan tai markkinoiden manipuloinnin osatekijät. Rajoittamatta direktiivin 2003/6/EY 10 artiklan soveltamista ilmoittamista koskevat säännöt, joita ammattinsa puolesta liiketoimia järjestävien henkilöiden on noudatettava, ovat sen jäsenvaltion säännöt, jossa kyseiset henkilöt on rekisteröity tai jossa heillä on pääkonttori, tai sivuliikkeen osalta sen jäsenvaltion säännöt, johon sivuliike on sijoittautunut. Ilmoitus on osoitettava tämän jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset, joille ilmoitetaan epäilyttävistä arvopaperikaupoista, toimittavat nämä tiedot välittömästi kyseessä olevien säänneltyjen markkinoiden toimivaltaisille viranomaisille.
8 artikla
Ilmoituksen määräaika
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kun 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut henkilöt tulevat tietoisiksi tekijöistä tai tiedoista, jotka antavat aihetta epäillä kyseessä olevaa arvopaperikauppaa, he tekevät ilmoituksen viipymättä.
9 artikla
Ilmoituksen sisältö
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ilmoitusvelvollisuuden alaiset henkilöt toimittavat toimivaltaiselle viranomaiselle seuraavat tiedot:
a) arvopaperikauppojen kuvaus, mukaan luetteluna toimeksiannon muoto (kuten rajahintatoimeksianto, toimeksianto ostaa tai myydä arvopaperi parhaaseen mahdolliseen hintaan tai muut toimeksiannon ominaispiirteet) sekä kaupankäynnin muoto (kuten kooltaan huomattavat kaupat ("block trade")),
b) syyt epäilyihin, että kyseiset arvopaperikaupat saattavat olla markkinoiden väärinkäyttöä;
c) niiden, joiden puolesta arvopaperikaupat on toteutettu, sekä muiden kyseessä oleviin arvopaperikauppoihin liittyvien henkilöiden tunnistetiedot;
d) asema, jossa ilmoitusvelvollisuuden alainen henkilö toimii (esimerkiksi omaan lukuun tai kolmansien puolesta);
e) kaikki tiedot, jotka voivat olla merkittäviä arvioitaessa epäilyttäviä arvopaperikauppoja.
2. Jos edellä vaaditut tiedot eivät ole saatavilla ilmoitusajankohtana, ilmoituksen on sisällettävä vähintään syy, miksi ilmoituksen tekevät henkilöt epäilevät, että arvopaperikaupoissa saattaa olla kyse sisäpiirikaupasta tai markkinoiden manipuloinnista. Kaikki puuttuvat tiedot on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle heti, kun ne ovat saatavilla.
10 artikla
Ilmoitustapa
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ilmoitus toimivaltaiselle viranomaiselle on mahdollista tehdä postitse, sähköpostitse, faksilla tai puhelimitse, edellyttäen, että jälkimmäisessä tapauksessa toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä lähetetään vahvistus millä tahansa kirjallisella tavalla.
11 artikla
Vastuu- ja salassapitovelvollisuus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 7-10 artiklassa tarkoitettu toimivaltaiselle viranomaiselle ilmoituksen tekevä henkilö ei ilmoita tästä ilmoituksesta muille henkilöille, varsinkaan henkilöille, joiden puolesta arvopaperikaupat on tehty, tai näihin henkilöihin yhteydessä oleville tahoille, ellei laissa toisin säädetä. Tämän velvoitteen täyttäminen ei aseta ilmoituksen tekijää minkäänlaiseen vastuuvelvollisuuteen edellyttäen, että ilmoituksen tekijä toimii vilpittömässä mielessä.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset eivät paljasta kenellekään sen henkilön henkilöllisyyttä, joka on tehnyt ilmoituksen näistä arvopaperikaupoista, jos paljastamisesta aiheutuisi tai todennäköisesti aiheutuisi haittaa ilmoituksen tekijälle. Tämä säännös ei rajoita direktiivissä 2003/6/EY säädettyjen soveltamisen valvontaa ja seuraamuksia koskevien vaatimusten eikä direktiivissä 95/46/EY säädettyjen henkilötietojen siirtoa koskevien sääntöjen soveltamista.
3. Edellä 7-10 artiklassa tarkoitettu vilpittömässä mielessä tehty ilmoitus toimivaltaiselle viranomaiselle ei riko mitään tietojen paljastamista koskevaa rajoitusta, joka on asetettu sopimuksella taikka lailla, asetuksella tai hallinnollisella määräyksellä, eikä aseta ilmoituksen tekevää henkilöä minkäänlaiseen vastuuvelvollisuuteen ilmoituksen osalta.
12 artikla
Direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 12 päivänä lokakuuta 2004. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle nämä säännökset kirjallisina sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
13 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
14 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 29 päivänä huhtikuuta 2004.