RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 2342/90 af 24. juli 1990 om billetpriser for ruteflyvning
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAEllESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Det er vigtigt, at der traeffes foranstaltninger med henblik paa gradvis oprettelse af det indre marked i loebet af perioden indtil den 31. december 1992 som omhandlet i Traktatens artikel 8 A; det indre marked indebaerer et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital;
Raadets direktiv 87/601/EOEF af 14. december 1987 om billetpriser for ruteflyvning mellem medlemsstaterne (4) ud-
gjorde et foerste skridt henimod den liberalisering af flybilletpriserne, der er noedvendig for at virkeliggoere det indre marked for lufttransport; Raadet vedtog at traeffe yderligere liberaliseringsforanstaltninger;
der boer opstilles klare kriterier, som medlemsstaternes myndigheder skal laegge til grund for deres vurdering af foreslaaede flybilletpriser;
det er fortsat maalet at indfoere en ordning med dobbelt afslag for flybilletpriser senest den 1. januar 1993, og med henblik paa en yderligere liberalisering er det vigtigt at opnaa erfaringer med ordningen i den mellemliggende periode;
det er oenskeligt at indfoere en mere fleksibel, enklere og mere effektiv ordning med zoner, inden for hvilke flybilletpriser, der opfylder bestemte betingelser, automatisk godkendes af de beroerte staters luftfartsmyndigheder;
EFT nr. C 164 af 5. 7. 1990, s. 7.
i forbindelse med dobbelt godkendelse og dobbelt afslag af flybilletpriser boer der indfoeres en procedure, i henhold til hvilken medlemsstaterne kan anmode Kommissionen om at undersoege og traeffe afgoerelse om, hvorvidt en foreslaaet flybilletpris er i overensstemmelse med de fastlagte kriterier, og i tilfaelde af urimeligt hoeje eller urimeligt lave billetpriser skal Kommissionen have mulighed for at suspendere anvendelsen af en billetpris, saa laenge denne er under behandling:
i forbindelse med dobbelt godkendelse af flybilletpriser boer der indfoeres en procedure for hurtig konsultation mellem medlemsstaterne i tilfaelde af uenighed og en procedure for bilaeggelse af tilfaelde af uenighed, der ikke har kunnet loeses ved konsultationer;
denne forordning traeder i stedt for direktiv 87/601/EOEF; dette direktiv boer derfor ophaeves;
det er oenskeligt, at Raadet vedtager yderligere liberaliseringsforanstaltninger for flybilletpriser senest den 30. juni 1992 -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
ANVENDELSESOMRAADE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Denne forordning finder anvendelse paa kriterier og procedurer i forbindelse med fastsaettelsen af billetpriser for ruteflyvning mellem medlemsstaterne.
Artikel 2
I denne forordning forstaas ved:
a) billetpriser for ruteflyvning: de priser, der i den paagaeldende nationale valuta skal betales for ruteflyvning med passagerer og bagage, samt de betingelser, hvorunder disse priser gaelder, herunder vederlag og betingelser, der tilbydes bureauer og andre mellemled;
b)
ruteflyvning: en raekke flyvninger, der hver har samtlige foelgende kendetegn:
iii) de passerer gennem luftrummet over mere end én medlemsstats omraade;
iii) de gennemfoeres med luftfartoejer til befordring af passagerer eller passagerer og fragt og/eller post mod vederlag, saaledes at der for hver flyvning udbydes pladser til salg paa individuel basis til offentligheden (enten direkte hos luftfartsselskabet eller hos dets autoriserede bureauer);
iii) de gennemfoeres mellem de samme to eller flere punkter:
1) enten i henhold til en offentliggjort fartplan, eller
2) med en saadan regelmaessighed eller hyppighed, at der tydeligt er tale om en systematisk raekke flyvninger;
c)
flyvning: afgang fra en naermere angivet lufthavn til en naermere angivet bestemmelseslufthavn;
d)
luftfartsselskab: et lufttrafikforetagende med en gyldig operativ godkendelse i en medlemsstat til at drive ruteflyvning;
e)
EF-luftfartsselskab:
ii) et luftfartsselskab, som har og fortsat vil have sin centrale administration og sit hovedsaede i Faellesskabet, og hvori aktiemajoriteten ejes og fortsat vil vaere ejet af medlemsstaterne og/eller af statsborgere i medlemsstaterne, og som faktisk kontrolleres og fortsat vil vaere kontrolleret af saadanne stater eller personer, eller
ii) et luftfartsselskab, som paa tidspunktet for udstedelsen af denne forordning ikke er i overensstemmelse med definitionen under nr. 1), men som:
1) enten har sin centrale administration og sit hovedsaede i Faellesskabet, og som tolv maaneder forud for udstedelsen af denne forordning har drevet ruteflyvning eller ikke-planmaessig flyvning (charterflyvning) i Faellesskabet.
2) eller i tolv maaneder forud for udstedelsen af denne forordning har drevet ruteflyvning mellem medlemsstaterne i henhold til tredje og fjerde frihedsrettighed.
De luftfartsselskaber, der opfylder kriterierne under nr. 11, er anfoert i bilag I.
f)
tredje frihedsrettighed: den ret, som et luftfartsselskab, der er operativt godkendt i én stat, har til paa en anden stats omraade at afsaette passagerer, fragt og post, som er optaget i den stat, hvori det er operativt godkendt;
fjerde frihedsrettighed: den ret, som et luftfartsselskab, der er operativt godkendt i én stat, har til paa en anden
stats omraade at optage passagerer, fragt og post med henblik paa at afsaette samme i den stat, hvori det er operativt godkendt;
femte frihedsrettighed: et luftfartsselskabs ret til at udfoere lufttransport af passagerer, fragt og post mellem to andre stater end den, hvori det er operativt godkendt;
g)
beroerte stater: de medlemsstater, mellem hvilke der drives ruteflyvning;
h)
fleksibilitetszone: en priszone som omhandlet i artikel 4, inden for hvilken billetpriser, der opfylder betingelserne i bilag II, automatisk godkendes af de beroerte staters luftfartsmyndigheder. En zones graenser udtrykkes i procent af referenceprisen;
i)
referencepris: den normale billetpris for oekonomiklasse, enkeltbillet eller returbillet alt efter omstaendighederne, som et luftfartsselskab med tredje eller fjerde frihedsrettighed anvender paa den paagaeldende rute; hvis der er mere end en billetpris af den paagaeldende art, anvendes et gennemsnit af alle saadanne billetpriser, med mindre der er truffet bilateral aftale om andet; hvor der ikke findes en normal oekonomiklassepris, anvendes den laveste, fuldt fleksible billetpris.
KRITERIER
Artikel 3
1. Medlemsstaterne skal godkende EF-luftfartsselskabers billetpriser for ruteflyvning, hvis de staar i et rimeligt forhold til det ansoegende luftfartsselskabs fuldt fordelte relevante omkostninger paa lang sigt, samtidig med at der tages hensyn til behovet for et tilfredsstillende kapitalafkast og en tilstraekkelig omkostningsmargen til at sikre en tilfredsstillende sikkerhedsstandard.
2. Ved godkendelse af flybilletpriser i henhold til stk. 1 skal medlemsstaterne ogsaa tage hensyn til andre relevante forhold, forbrugernes behov og konkurrencesituationen paa markedet, herunder priserne hos de andre luftfartsselskaber, der beflyver ruten, og noedvendigheden af at forhindre dumping.
3. Uanset bestemmelserne i artikel 4, stk. 4 og 5, skal medlemsstaterne afslaa at godkende en billetpris, der ikke opfylder kravene i artikel 4, stk. 3, og som set i forhold til kriterierne i artikel 3, stk. 1, er urimeligt hoeje til ulempe for brugerne eller urimeligt lave i betragtning af konkurrence-
situationen paa markedet.
4. Den omstaendighed, at en foreslaaet billetpris er lavere end priserne hos andre luftfartsselskaber, der beflyver den paagaeldende rute, er ikke tilstraekkelig grund til at afslaa godkendelse.
5. En medlemsstat skal efter behoerig underretning af de beroerte stater give et EF-luftfartsselskab fra en anden medlemsstat, der beflyver en direkte eller indirekte rute inden for Faellesskabet, tilladelse til at matche en allerede godkendt billetpris for ruter mellem samme to byer, dog saaledes, at denne bestemmelse ikke gaelder for indirekte luftruter, der er over 20 % laengere end den korteste direkte rute. Medlemsstaterne kan desuden give et EF-luftfartsselskab fra en anden medlemsstat, der beflyver en direkte rute, tilladelse til at matche billetpriser, som allerede er godkendt eller offentlig-
gjort for ikke-planmaessig trafik (chartertrafik) paa samme rute, forudsat at de to produkter er jaevnbyrdige med hensyn til kvalitet og betingelser.
6. Kun EF-luftfartsselskaber har ret til at indfoere lavere billetpriser end gaeldende priser paa ruter med tredje og fjerde frihedsrettighed; i forbindelse med femte frihedsrettighed kan de kun indfoere saadanne lavere priser, saafremt disse opfylder betingelserne i artikel 4, stk. 3.
PROCEDURER
Artikel 4
1. Billetpriser for ruteflyvning skal godkendes af de beroerte stater. Med henblik herpaa forelaegger et luftfartsselskab de foreslaaede billetpriser efter den fremgangsmaade, som luftfartsmyndighederne i de beroerte stater foreskriver.
2. Luftfartsmyndighederne kan ikke kraeve, at luftfartsselskaberne forelaegger deres billetpriser for interne EF-ruter til godkendelse mere end 45 dage, foer de traeder i kraft.
3. a) Indtil den 31. december 1992 giver medlemsstaten luftfartsselskaber, der udoever tredje og/eller fjerde frihedsrettighed og/eller femte frihedsrettighed, til-
ladelse til selv at fastsaette billetpriserne inden for fleksibilitetszonerne, dog under overholdelse af betingelserne i bilag II og forudsat, at billetpriserne anmeldes til de beroerte stater mindst 21 dage inden den foreslaaede dato for deres ikrafttraedelse.
b)
For alle ruteflyvninger indfoeres foelgende tre fleksibilitetszoner:
- en normal oekonomiklassepriszone, der ligger mellem 95 % og 105 % af referenceprisen;
- en lavpriszone, der ligger mellem 94 % og 80 % af referenceprisen;
- en superlavpriszone, der ligger mellem 79 % og 30 % af referenceprisen.
4. En fuldt fleksibel billetpris paa over 105 % af referenceprisen for en intern EF-rute betragtes som vaerende god-
kendt, medmindre begge medlemsstater inden 30 dage efter forelaeggelsen har givet luftfartsselskabet et skriftligt, begrundet afslag. Medlemssaterne meddeler hinanden deres stillingtagen. Paa anmodning af en af medlemsstaterne skal der afholdes konsultationer mellem de beroerte stater inden for de 30 dage.
5. Billetpriser, der ikke opfylder kravene i stk. 3 og 4, skal indtil 31. december 1992 godkendes af begge de beroerte stater. Hvis ingen af medlemsstaterne har givet afslag inden 21 dage efter forelaeggelsen af en billetpris, betragtes den som godkendt.
6. En godkendt billetpris for en intern EF-rute gaelder, indtil dens gyldighedsperiode udloeber, eller der indfoeres en ny. Gyldigheden kan dog forlaenges ud over den oprindelige udloebsdato med en periode paa hoejst tolv maaneder.
Artikel 5
1. En medlemsstat, der paaberaaber sig en legitim interesse i den paagaeldende rute, kan anmode Kommissionen om at undersoege, om en billetpris, som ikke opfylder kravene i artikel 4, stk. 3, er i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, eller om en medlemsstat har opfyldt sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 3. Kommissionen underretter straks den anden/de andre involverede medlemsstat(er) og det paagaeldende luftfartsselskab og giver dem lejlighed til at udtale sig.
2. Kommissionen beslutter inden 14 dage efter at have modtaget en anmodning i henhold til stk. 1, om billetprisen fortsat skal gaelde, mens anmodningen behandles.
3. Kommissionen afgoer snarest muligt og under alle omstaendigheder senest to maaneder efter at have modtaget anmodningen, om prisen er i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1. Denne frist kan forlaenges i det omfang, det er noedvendigt, for at Kommissionen kan indhente yderligere oplysninger fra den beroerte medlemsstat.
4. Kommissionen meddeler medlemsstaterne og det beroerte luftfartsselskab sin afgoerelse.
5. Medlemsstaterne kan henvise Kommissionens afgoerelse til Raadet inden for en frist paa en maaned. Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe anden afgoerelse inden for en maaned.
KONSULTATIONS- OG VOLDGIFTSORDNING
Artikel 6
1. Hvis en beroert stat (den foerste stat) i medfoer af artikel 4, stk. 5, beslutter ikke at godkende en billetpris for ruteflyvning, underretter den skriftligt den anden beroerte stat
(den anden stat) derom inden 21 dage efter anmeldelsen af billetprisen, og anfoerer grundene hertil.
2. Er den anden stat ikke indforstaaet med den foerste stats beslutning, giver den den foerste stat meddelelse herom inden syv dage efter selv at vaere blevet underrettet, idet den anfoerer, hvad der ligger til grund for dens beslutning, og anmoder om konsultationer. Hver stat giver alle de relevante oplysninger, som den anden anmoder om. Hver af de beroerte stater kan anmode om, at Kommissionen bliver repraesenteret under konsultationerne.
3. Hvis den foerste stat ikke har tilstraekkelige oplysninger til, at den kan traeffe afgoerelse om billetprisen, kan den inden udloebet af det i stk. 1 naevnte tidsrum paa 21 dage anmode den anden stat om konsultationer.
4. Konsultationerne skal afsluttes inden 21 dage efter anmodningen herom. Hvis der efter dette tidsrum stadig er uoverensstemmelse mellem parterne, indbringes sagen til afgoerelse ved voldgift efter anmodning fra en af de beroerte stater. De to beroerte stater kan traeffe aftale om at forlaenge konsultationerne eller gaa direkte over til voldgift uden konsultationer.
5. Voldgiftsafgoerelsen traeffes af et panel af tre voldgifts-
maend, medmindre de beroerte stater bliver enige om at benytte en enkelt voldgiftsmand. De beroerte stater udpeger hver et medlem af panelet og forsoeger at naa til enighed om det tredje medlem (som skal vaere statsborger i en tredje medlemsstat og fungere som formand for panelet). De kan ogsaa udpege en enkelt voldgiftsmand. Nedsaettelsen af panelet skal ske inden syv dage. Panelets afgoerelser traeffes ved flertalsafstemning.
6. Hvis en af de beroerte stater ikke udpeger ed medlem af panelet eller ikke giver sit samtykke til udpegelsen af et tredje medlem, underrettes Raadet straks, og dets formand drager omsorg for at goere panelet fuldtalligt inden tre dage. Hvis formandskabet varetages af en medlemsstat, der er part i tvisten, opfordrer Raadets formand regeringen for den medlemsstat, som skal varetage det foelgende formandskab, og som ikke maa vaere part i tvisten, til at goere panelet fuldtalligt.
7. Voldgiftsproceduren skal afsluttes inden 21 dage fra den dato, paa hvilken panelet er fuldtalligt, eller den enkelte voldgiftsmand er udpeget. De beroerte stater kan dog traeffe aftale om at forlaenge denne periode. Kommissionen har ret til at deltage som observatoer. Voldgiftsmaendene skal anfoere, i hvilket omfang kendelsen er baseret paa kriterierne i artikel 3.
8. Voldgiftskendelsen meddeles omgaaende Kommissionen.
Inden ti dage bekraefter Kommissionen voldgiftskendelsen, med mindre voldgiftsmaendene ikke har iagttaget kriterierne i artikel 3 eller proceduren i forordningen, eller kendelsen ikke
er i overennsstemmelse med faellesskabsretten paa andre omraader.
Foreliger der ikke nogen afgoerelse inden for denne periode, betragtes kendelsen som bekraeftet af Kommissionen. En kendelse, der er bekraeftet af Kommissionen, er bindende for de beroerte stater.
9. Saa laenge konsultations- og voldgiftsproceduren staar paa, anvendes de gaeldende billetpriser fortsat, indtil proceduren er afsluttet og en ny billetpris er traadt i kraft.
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 7
Denne forordning forhindrer ikke medlemsstaterne i at indgaa aftaler, der er mere fleksible end bestemmelserne i artikel 4, eller i at opretholde gaeldende aftaler, der er mere fleksible.
Artikel 8
Mindst én gang om aaret konsulterer Kommissionen repraesentanter for luftfartens brugerorganisationer i Faellesskabet om billetpriser for ruteflyvning og dermed beslaegtede
spoergsmaal, idet Kommissionen med henblik herpaa giver deltagerne de relevante oplysninger.
Artikel 9
Kommissionen kan ved udfoerelsen af de opgaver, der er paalagt den i medfoer af denne forordning, indhente alle noedvendige oplysninger fra de beroerte medlemsstater og luftfartsselskaber.
Artikel 10
1. Kommissionen offentliggoer en rapport om anvendelsen af denne forordning, foerste gang senest den 31. maj 1992 og dernaest hvert andet aar.
2. Medlemsstaterne og Kommissionen samarbejder om gennemfoerelsen af denne forordning, navnlig med hensyn til tilvejebringelsen af oplysninger til den i stk. 1 omhandlede rapport.
3. Fortrolige oplysninger, der modtages i medfoer af denne forordning, er omfattet af tjenstlig tavshedspligt.
Artikel 11
Har en medlemsstat indgaaet en aftale med et eller flere tredjelande, som giver femte frihedsrettighed paa en rute mellem medlemsstater til et luftfartsselskab fra et tredjeland,
og indeholder aftalen i denne forbindelse bestemmelser, som er uforenelige med denne forordning, skal medlemsstaten ved foerst givne lejlighed traeffe egnede foranstaltninger til at fjerne saadanne uoverensstemmelser. Indtil uoverensstemmelserne er fjernet, beroerer denne forordning ikke rettigheder og forpligtelser over for tredjelande hidroerende fra en saadan aftale.
Artikel 12
Med henblik paa at gennemfoere en ordning med dobbelt afslag inden den 1. januar 1993 traeffer Raadet afgoerelse om revision
af denne forordning senest den 30. juni 1992 paa grundlag af et forslag fra Kommissionen, som forelaegges inden den 31. maj 1991.
Artikel 13
Direktiv 87/601/EOEF ophaeves.
Artikel 14
Denne forordning traeder i kraft den 1. november 1990.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juli 1990.
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2342/90,
annettu 24 päivänä heinäkuuta 1990,
kuljetusmaksuista säännöllisessä lentoliikenteessä
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),
sekä katsoo, että
on tärkeää toteuttaa toimenpiteet, joiden tarkoituksena on perustamissopimuksen 8 a artiklan mukaisesti toteuttaa sisämarkkinat asteittain 31 päivänä joulukuuta 1992 päättyvän kauden kuluessa; sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus taataan,
kuljetusmaksuista jäsenvaltioiden välisessä säännöllisessä lentoliikenteessä 14 päivänä joulukuuta 1987 annettu neuvoston direktiivi 87/601/ETY () oli ensimmäinen askel lentoliikenteen kuljetusmaksujen vapauttamisessa, toimenpide, joka on välttämätön sisämarkkinoiden toteuttamiseksi lentoliikenteessä; neuvosto on sopinut toteuttavansa uusia vapauttamistoimenpiteitä,
on tarpeen vahvistaa selkeät perusteet, joiden mukaan jäsenvaltioiden viranomaisten on arvioitava ehdotettuja lentoliikenteen kuljetusmaksuja,
lentoliikenteen kuljetusmaksujen molemminpuoliseen hylkäämiseen perustuva järjestelmä on edelleen tavoite, joka olisi saavutettava 1 päivään tammikuuta 1993 mennessä; laajemman vapauttamisen saavuttamiseksi on siirtymäkauden aikana saatava kokemusta tästä järjestelmästä,
on suotavaa ottaa käyttöön joustavampi, yksinkertaisempi ja tehokkaampi vyöhykejärjestelmä, jonka vyöhykkeiden rajoissa olevat, tietyt ehdot täyttävät lentoliikenteen kuljetusmaksut asianomaisten jäsenvaltioiden ilmailuviranomaiset hyväksyvät ilman eri toimenpiteitä,
niitä tapauksia varten, joissa on kyse lentoliikenteen kuljetusmaksujen molemminpuolisesta hyväksymisestä tai molemminpuolisesta hylkäämisestä, on tarkoituksenmukaista säätää menettelystä, jota noudattaen jäsenvaltio voi pyytää komissiota tutkimaan ja päättämään, onko ehdotettu lentoliikenteen kuljetusmaksu vahvistettujen perusteiden mukainen; tapauksissa, joissa on kyse erittäin korkeista tai pienistä lentoliikenteen kuljetusmaksuista, komissiolla on oltava mahdollisuus lykätä kuljetusmaksujen soveltamista tutkimuksensa ajaksi,
niitä tapauksia varten, joissa on kyse lentoliikenteen kuljetusmaksujen molemminpuolisesta hyväksymisestä, olisi säädettävä jäsenvaltioiden välisistä pikaisista neuvotteluista tapauksissa, joissa asiasta on erimielisyyttä, sekä menettelystä niiden erimielisyyksien ratkaisemiseksi, joista neuvotteluissa ei päästä yhteisymmärrykseen,
tämä asetus korvaa direktiivin 87/601/ETY; tämän vuoksi mainittu direktiivi on kumottava, ja
on suotavaa, että neuvosto toteuttaa uudet lentoliikenteen kuljetusmaksuja koskevat vapauttamistoimenpiteet viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1992,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Tätä asetusta sovelletaan niihin perusteisiin ja menettelyihin, joita noudatetaan vahvistettaessa jäsenvaltioiden välisen säännöllisen lentoliikenteen kuljetusmaksut.
2 artikla
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a) säännöllisen lentoliikenteen kuljetusmaksuilla: kyseisessä kansallisessa valuutassa matkustajien ja matkatavaran kuljettamisesta säännöllisessä lentoliikenteessä maksettavia hintoja sekä niitä edellytyksiä, joilla kyseisiä hintoja sovelletaan, mukaan lukien edustajapalvelujen ja muiden lisäpalvelujen palkkiot ja ehdot;
b) säännöllisellä lentoliikenteellä: sellaisten lentojen sarjaa, joista jokaisella on seuraavat ominaisuudet:
i) lento kulkee useamman kuin yhden jäsenvaltion ilmatilan kautta,
ii) lento suoritetaan matkustajien taikka matkustajien ja rahdin ja/tai postin kuljettamiseen tarkoitetulla ilma-aluksella korvausta vastaan siten, että jokaisella lennolla on vapaita paikkoja, jotka ovat yleisön ostettavissa (joko suoraan lentoliikenteen harjoittajalta tai sen valtuutetuilta edustajilta),
iii) lennon tarkoituksena on palvella liikennettä samojen kahden tai useamman paikan välillä joko
1) julkaistun aikataulun mukaisesti taikka
2) niin säännöllisesti tai toistuvasti, että se on osa ilmeisen järjestelmällistä sarjaa;
c) lennolla: lähtöä tietyltä lentoasemalta tietyn määräpaikan lentoasemalle;
d) lentoliikenteen harjoittajalla: lentoliikenneyritystä, jolla on jäsenvaltion antama voimassa oleva toimilupa säännöllisen lentoliikenteen harjoittamiseen;
e) yhteisön lentoliikenteen harjoittajalla:
i) lentoliikenteen harjoittajaa, jonka hallinnollinen päätoimipaikka ja pääasiallinen toimipaikka nyt ja tulevaisuudessa ovat yhteisössä, jonka omistusosuuksien enemmistö nyt ja tulevaisuudessa on jäsenvaltioilla tai jäsenvaltioiden kansalaisilla ja jossa määräysvalta nyt ja tulevaisuudessa on näillä jäsenvaltioilla tai henkilöillä, taikka
ii) lentoliikenteen harjoittajaa, joka ei ole i alakohdan määritelmän mukainen, mutta
1) jonka hallinnollinen päätoimipaikka ja pääasiallinen toimipaikka tätä asetusta annettaessa on yhteisössä ja joka on harjoittanut säännöllistä tai muunlaista lentoliikennettä yhteisössä tämän asetuksen antamista edeltäneen 12 kuukauden ajan taikka
2) joka tätä asetusta annettaessa on harjoittanut jäsenvaltioiden välistä säännöllistä lentoliikennettä kolmannen ja neljännen vapauden liikenneoikeuksien nojalla tämän asetuksen antamista edeltäneen 12 kuukauden ajan.
Lentoliikenteen harjoittajat, jotka täyttävät ii alakohdassa säädetyt vaatimukset, luetellaan liitteessä I;
f) kolmannen vapauden liikenneoikeuksilla: jossakin valtiossa toimiluvan saaneen lentoliikenteen harjoittajan oikeutta jättää toisen valtion alueelle matkustajia, rahtia ja postia, jotka on otettu kuljetettavaksi siinä valtiossa, jossa toimilupa on annettu;
neljännen vapauden liikenneoikeuksilla: jossakin valtiossa toimiluvan saaneen lentoliikenteen harjoittajan oikeutta ottaa toisen valtion alueelta matkustajia, rahtia ja postia kuljetettavaksi siihen valtioon, jossa toimilupa on annettu;
viidennen vapauden liikenneoikeuksilla: lentoliikenteen harjoittajan oikeutta harjoittaa matkustajien, rahdin ja postin kuljettamista lentoteitse kahden valtion välillä, joista kumpikaan ei ole valtio, jossa toimilupa on annettu;
g) asianomaisilla valtioilla: niitä jäsenvaltioita, joiden välillä säännöllistä lentoliikennettä harjoitetaan;
h) joustovyöhykkeellä: 4 artiklan mukaista maksuvyöhykettä, jonka rajoissa olevat, liitteessä II vahvistettujen ehtojen mukaiset lentoliikenteen kuljetusmaksut asianomaisten valtioiden ilmailuviranomaiset voivat hyväksyä ilman eri toimenpiteitä. Vyöhykkeen rajat ilmaistaan prosentteina viitehinnasta;
i) viitehinnalla: kolmannen tai neljännen vapauden lentoliikenteen harjoittajan kyseisellä reitillä veloittamaa yhdensuuntaisen tai edestakaisen kuljetuksen tavallista turistiluokan hintaa; jos tällaisia hintoja on useampia kuin yksi, viitehintana pidetään kaikkien näiden hintojen aritmeettista keskiarvoa, jollei kahdenvälisesti ole toisin sovittu; jos tavallista turistiluokan hintaa ei ole, viitehintana pidetään pienintä täysin joustavaa hintaa.
PERUSTEET
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä yhteisön lentoliikenteen harjoittajien lentoliikenteen kuljetusmaksut, jos ne ovat kohtuullisessa suhteessa hakijana olevan lentoliikenteen harjoittajan pitkäaikaisiin kyseiseen toimintaan liittyviin asianmukaisiin kustannuksiin, kun otetaan huomioon tarve varmistaa pääoman riittävä tuotto ja säilyttää riittävä kustannusmarginaali tyydyttävän turvallisuustason takaamiseksi.
2. Hyväksyessään lentoliikenteen kuljetusmaksut 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on otettava huomioon myös muut asiaan vaikuttavat seikat, kuluttajien tarpeet sekä kilpailutilanne markkinoilla mukaan lukien muiden reitillä liikennöivien lentoliikenteen harjoittajien kuljetusmaksut sekä tarve estää polkumyynti.
3. Sen estämättä, mitä 4 artiklan 4 ja 5 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on hylättävä kuljetusmaksu, joka ei täytä 4 artiklan 3 kohdassa säädettyjä ehtoja ja joka suhteessa 3 artiklan 1 kohdassa määriteltyihin perusteisiin on kuluttajien vahingoksi kohtuuttoman korkea tai markkinoilla vallitsevan kilpailutilanteen kannalta perusteettoman pieni.
4. Se, että ehdotettu lentoliikenteen kuljetusmaksu on pienempi kuin toisen samalla reitillä liikennöivän lentoliikenteen harjoittajan kuljetusmaksu, ei ole riittävä peruste kuljetusmaksun hyväksymättä jättämiseen.
5. Jäsenvaltion on asianomaisille valtioille asianmukaisesti ilmoitettuaan sallittava yhteisössä säännöllistä liikennettä suorin tai muunlaisin lennoin harjoittavan toisen jäsenvaltion yhteisön lentoliikenteen harjoittajan käyttää kuljetusmaksua, joka on jo hyväksytty samojen kaupunkiparien välistä säännöllistä lentoliikennettä varten, jolloin tämä säännös ei kuitenkaan koske lentoja, jotka eivät ole suoria ja jotka ovat yli 20 prosenttia pidempiä kuin lyhin suora lento. Jäsenvaltiot voivat sallia myös suoraa säännöllistä lentoliikennettä harjoittavan toisen jäsenvaltion yhteisön lentoliikenteen harjoittajan käyttävän hintoja, jotka on jo hyväksytty tai julkaistu samalla reitillä harjoitettavaa muuta kuin säännöllistä lentoliikennettä varten, jos nämä tuotteet vastaavat toisiaan laadultaan ja ehdoiltaan.
6. Ainoastaan yhteisön lentoliikenteen harjoittajat saavat ottaa käyttöön olemassa olevia kuljetusmaksuja pienemmät maksut harjoittaessaan liikennettä kolmannen ja neljännen vapauden liikenneoikeuksien nojalla sekä, jos on kyse viidennen vapauden liikenneoikeuksista, ottaa käyttöön tällaiset pienemmät kuljetusmaksut vain, jos ne ovat 4 artiklan 3 kohdan mukaiset.
MENETTELYT
4 artikla
1. Säännöllisen lentoliikenteen kuljetusmaksuihin vaaditaan asianomaisten jäsenvaltioiden hyväksyminen. Tätä tarkoitusta varten lentoliikenteen harjoittajan on esitettävä ehdottamansa lentoliikenteen kuljetusmaksut näiden jäsenvaltioiden ilmailuviranomaisten määräämällä tavalla.
2. Ilmailuviranomaiset eivät saa vaatia lentoliikenteen harjoittajia esittämään yhteisön sisäisiä reittejä koskevia kuljetusmaksujaan aikaisemmin kuin 45 päivää ennen niiden voimaantuloa.
3. a) Jäsenvaltioiden on 31 päivään joulukuuta 1992 asti annettava kolmannen ja/tai neljännen ja/tai viidennen vapauden lentoliikenteen harjoittajien joustovyöhykkeiden rajoissa käyttää haluamiaan lentoliikenteen kuljetusmaksuja liitteessä II vahvistetuin ehdoin, jos nämä lentoliikenteen kuljetusmaksut on esitetty asianomaisille valtioille viimeistään 21 päivää ennen niiden ehdotettua voimaantulopäivää.
b) Jokaisella säännöllisellä lennolla on oltava seuraavat kolme joustovyöhykettä:
- tavallisten turistiluokan hintojen vyöhyke, jonka hinnat ovat 95-105 prosenttia viitehinnasta,
- alennusvyöhyke, jonka hinnat ovat 94-80 prosenttia viitehinnasta,
- erityisalennusvyöhyke, jonka hinnat ovat 79-30 prosenttia viitehinnasta.
4. Yhteisön sisäistä reittiä koskeva täysin joustava hinta, joka on yli 105 prosenttia viitehinnasta, katsotaan hyväksytyksi, jollei kumpikin jäsenvaltio ole 30 päivän kuluessa kuljetusmaksun esittämisestä kirjallisesti ilmoittanut sen hylkäämisestä ja hylkäämisperusteista hakijana olevalle lentoliikenteen harjoittajalle. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta myös toisilleen. Asianomaisten jäsenvaltioiden on jommankumman jäsenvaltion pyynnöstä neuvoteltava asiasta mainitun 30 päivän määräajan kuluessa.
5. Kuljetusmaksuihin, jotka eivät täytä 3 ja 4 kohdassa säädettyjä ehtoja, vaaditaan 31 päivään joulukuuta 1992 asti kummankin asianomaisen jäsenvaltion hyväksyminen. Jos kumpikaan jäsenvaltio ei ole ilmoittanut kuljetusmaksun hylkäämisestä 21 päivän kuluessa sen esittämisestä, kuljetusmaksu katsotaan hyväksytyksi.
6. Kun yhteisön sisäistä reittiä koskeva kuljetusmaksu on hyväksytty, se on voimassa, kunnes sen voimassaoloaika päättyy tai se korvataan toisella kuljetusmaksulla. Kuljetusmaksun voimassaoloaikaa voidaan pidentää enintään 12 kuukaudella sen alkuperäisestä voimassaoloajan päättymispäivästä lukien.
5 artikla
1. Jäsenvaltio, joka osoittaa asianomaisen reitin koskevan oikeuttaan, voi pyytää komissiota tutkimaan, onko kuljetusmaksu, joka ei täytä 4 artiklan 3 kohdassa säädettyjä ehtoja, 3 artiklan 1 kohdan mukainen tai onko jäsenvaltio täyttänyt sille 3 artiklan 3 kohdan mukaan kuuluvat velvollisuudet. Komission on välittömästi ilmoitettava asiasta muille asianomaisille jäsenvaltioille ja asianomaiselle lentoliikenteen harjoittajalle sekä varattava niille tilaisuus esittää asiaa koskevat huomautuksensa.
2. Komission on 14 päivän määräajassa siitä, kun se on vastaanottanut 1 kohdassa tarkoitetun pyynnön, päätettävä, onko lentoliikenteen kuljetusmaksu voimassa tutkimuksen ajan.
3. Komission on mahdollisimman pian ja kahden kuukauden määräajassa pyynnön vastaan ottamisesta päätettävä, onko lentoliikenteen kuljetusmaksu 3 artiklan 1 kohdan mukainen. Tätä määräaikaa voidaan pidentää tarpeen mukaan tarvittavien lisätietojen hankkimiseksi asianomaiselta jäsenvaltiolta.
4. Komission on toimitettava päätöksensä tiedoksi jäsenvaltioille ja asianomaiselle lentoliikenteen harjoittajalle.
5. Jokainen jäsenvaltio voi saattaa komission päätöksen neuvoston käsiteltäväksi yhden kuukauden määräajassa. Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden määräajassa.
NEUVOTTELU- JA VÄLIMIESJÄRJESTELMÄ
6 artikla
1. Kun asianomainen valtio, jäljempänä "ensimmäinen valtio", päättää 4 artiklan 5 kohdan mukaisesti olla hyväksymättä säännöllisen lentoliikenteen kuljetusmaksua, sen on 21 päivän kuluessa kuljetusmaksun esittämisestä kirjallisesti ilmoitettava päätöksestä ja sen perusteluista toiselle asianomaiselle valtiolle, jäljempänä "toinen valtio".
2. Jos toinen valtio ei hyväksy ensimmäisen valtion päätöstä, sen on ilmoitettava tästä ensimmäiselle valtiolle seitsemän päivän kuluessa päätöksestä tiedon saatuaan ja annettava samalla ne tiedot, joihin sen kanta perustuu, sekä pyydettävä neuvotteluja. Valtioiden on annettava toisilleen kaikki toisiltaan pyytämänsä asiaa koskevat tiedot. Kumpikin valtio voi pyytää, että komissio on edustettuna neuvotteluissa.
3. Jos ensimmäisellä valtiolla ei ole riittäviä tietoja päätöksen tekemiseksi kuljetusmaksusta, se voi pyytää toista valtiota aloittamaan neuvottelut ennen 1 kohdassa mainitun 21 päivän määräajan päättymistä.
4. Neuvottelut on saatettava päätökseen 21 päivän kuluessa neuvottelupyynnöstä. Jos asiasta on erimielisyyttä vielä tämän määräajan päättyessä, asia on jommankumman asianomaisen valtion pyynnöstä saatettava ratkaistavaksi välimiesmenettelyssä. Asianomaiset valtiot voivat sopia neuvottelujen jatkamisesta tai saattaa asian ilman neuvotteluja suoraan välimiesmenettelyssä ratkaistavaksi.
5. Välimiesmenettelystä huolehtii välimiesoikeus, jossa on kolme välimiestä, jos asianomaiset valtiot eivät sovi yhdestä välimiehestä. Asianomaiset valtiot määräävät kumpikin yhden välimiesoikeuden jäsenen ja pyrkivät sopimaan kolmannesta jäsenestä (joka on jonkin kolmannen jäsenvaltion kansalainen ja toimii välimiesoikeuden puheenjohtajana). Vaihtoehtoisesti ne voivat määrätä yhden välimiehen. Välimiesoikeuden kokoonpano on määrättävä seitsemän päivän määräajassa. Välimiesoikeus tekee päätöksensä äänten enemmistöllä.
6. Jos toinen asianomaisista valtioista ei määrää välimiestä tai sovi kolmannen välimiehen määräämisestä, asiasta on viipymättä ilmoitettava neuvostolle, jonka puheenjohtajan on täydennettävä välimiesoikeuden kokoonpano kolmen päivän määräajassa. Jos neuvoston puheenjohtajuus on jäsenvaltiolla, joka on erimielisyyden osapuoli, neuvoston puheenjohtajan on kehotettava sellaisen seuraavaksi puheenjohtajuusvuorossa olevan jäsenvaltion hallitusta, joka ei ole erimielisyyden osapuoli, täydentämään välimiesoikeuden kokoonpano.
7. Välimiesmenettely on saatettava päätökseen 21 päivän kuluessa välimiesoikeuden kokoonpanon täydentämisestä tai ainoan välimiehen määräämisestä. Asianomaiset valtiot voivat kuitenkin sopia tämän määräajan pidentämisestä. Komissiolla on oikeus olla tarkkailijana välimiesmenettelyssä. Välimiesten on ilmoitettava, missä määrin välitystuomio perustuu 3 artiklassa säädettyihin perusteisiin.
8. Välitystuomio on viipymättä annettava tiedoksi komissiolle.
Komissio vahvistaa 10 päivän määräajassa välitystuomion muissa kuin niissä tapauksissa, joissa välimiehet eivät ole noudattaneet 3 artiklassa säädettyjä perusteita tai tässä asetuksessa säädettyä menettelyä tai joissa välitystuomio ei muutoin ole yhteisön oikeuden mukainen.
Jollei päätöstä tehdä mainitussa määräajassa, komission katsotaan vahvistaneen välitystuomion. Komission vahvistama välitystuomio sitoo asianomaisia valtioita.
9. Olemassa olevat lentoliikenteen kuljetusmaksut, joita neuvottelu- tai välimiesmenettely koskee, ovat voimassa menettelyn ajan siihen asti, kunnes menettely on päättynyt ja uusi kuljetusmaksu on tullut voimaan.
YLEISET SÄÄNNÖKSET
7 artikla
Tämä asetus ei estä jäsenvaltioita sopimasta 4 artiklan säännöksiä joustavammista järjestelyistä tai pitää tällaiset järjestelyt voimassa.
8 artikla
Komission on vähintään kerran vuodessa neuvoteltava säännöllisen lentoliikenteen kuljetusmaksuista ja niihin liittyvistä seikoista yhteisössä olevien lentoliikenteen käyttäjäjärjestöjen edustajien kanssa ja annettava osallistujille neuvotteluja varten tarvittavat tiedot.
9 artikla
Komissio voi tässä asetuksessa säädettyjen tehtäviensä suorittamiseksi hankkia kaikki tarvittavat tiedot asianomaisilta jäsenvaltioilta ja lentoliikenteen harjoittajilta.
10 artikla
1. Komissio julkaisee kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta viimeistään 31 päivänä toukokuuta 1992 ja sen jälkeen joka toinen vuosi.
2. Jäsenvaltiot ja komissio toimivat yhteistyössä tämän asetuksen panemiseksi täytäntöön ja erityisesti 1 kohdassa tarkoitettua kertomuksen laatimista varten tarvittavien tietojen kokoamiseksi.
3. Tätä asetusta sovellettaessa saatuja luottamuksellisia tietoja koskee salassapitovelvollisuus.
11 artikla
Jos jäsenvaltio on tehnyt yhden tai useamman kolmannen maan kanssa sopimuksen, jonka nojalla kolmannen maan lentoliikenteen harjoittaja saa viidennen vapauden liikenneoikeudet jäsenvaltioiden välisellä reitillä, ja jos sopimuksessa tältä osin on tämän asetuksen kanssa ristiriitaisia määräyksiä, jäsenvaltion on mahdollisimman pian toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tällaisten ristiriitojen poistamiseksi. Ennen kuin tällaiset ristiriidat on poistettu, tämä asetus ei vaikuta tällaiseen sopimukseen perustuviin oikeuksiin tai velvollisuuksiin suhteessa kolmansiin maihin.
12 artikla
Kuljetusmaksujen molemminpuoliseen hylkäämiseen perustuvan järjestelmän toteuttamiseksi 1 päivään tammikuuta 1993 mennessä neuvosto päättää tämän asetuksen muuttamisesta viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1992 komission ehdotuksesta, joka on tehtävä viimeistään 31 päivänä toukokuuta 1991.
13 artikla
Kumotaan direktiivi 87/601/ETY.
14 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä marraskuuta 1990.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 24 päivänä heinäkuuta 1990.