RAADETS FORORDNING (EF) Nr. 2978/94 af 21. november 1994 om gennemfoerelse af IMO-resolution A. 747(18) om anvendelse af tonnagemaaling af ballastrum i olietankskibe med separate ballasttanke
RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (2),
i henhold til fremgangsmaaden i artikel 189 C i traktaten (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Soegaaende olietankskibe foraarsager fortsat driftsmaessig og haendelig forurening, og olietransport med traditionelt indrettede olietankskibe frembyder en stadig trussel mod havmiljoeet;
inden for Den Internationale Soefartsorganisation (IMO) er der fastlagt internationalt vedtagne regler for konstruktion og drift af miljoevenlige olietankskibe;
brugen af miljoevenlige olietankskibe gavner baade kyststaterne og erhvervslivet;
internationale konventioner indeholder bestemmelser om udstedelse af certifikater for olietankskibe; IMO har fastlagt naermere bestemmelser om tonnagemaaling af separate ballasttanke i olietankskibe;
alle medlemsstaterne undtagen én har ratificeret og gennemfoert den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe af 1973, og den dertil knyttede protokol af 1978 (MARPOL 73/78); alle medlemsstaterne har ratificeret og gennemfoert den internationale konvention om maaling af skibe af 1969;
i henhold til resolution A.722(17), som blev vedtaget af IMO's forsamling den 6. november 1991 og dens afloeser resolution A.747(18) om anvendelse af tonnagemaaling af separate ballasttanke i olietankskibe, som blev vedtaget af IMO's forsamling den 4. november 1993, udtrykkes et generelt oenske om at fremme konstruktion af miljoevenlige tankskibe og brug af separate ballasttanke i olietankskibe;
i resolution A.747(18) har IMO's forsamling i) opfordret regeringerne til at henstille til havnemyndighederne, at de anvender anbefalingen om at fradrage tonnagen af separate ballasttanke ved beregning af afgifter paa grundlag af bruttotonnagen for alle tankskibe med separat ballastkapacitet i overensstemmelse med regel 13 i bilag I til MARPOL 73/78, og ii) desuden opfordret regeringerne til at henstille til lodsmyndighederne om at handle i overensstemmelse med anbefalingen;
Raadet har erkendt, at der alt efter omstaendighederne paa faellesskabsplan eller nationalt plan er behov for en oeget indsats for at sikre en tilstraekkelig opfyldelse af kravene om sikkerhed til soes og forebyggelse af havforurening; det er oenskeligt at fremme brugen af olietankskibe med dobbelt skrog og olietankskibe med alternativ konstruktion, der opfylder kravene i regel 13 F i bilag I til MARPOL 73/78, som aendret den 6. marts 1992, og brugen af olietankskibe med separate ballasttanke;
olietankskibe med dobbelt skrog og olietankskibe med alternativ konstruktion skal i forbindelse med anvendelsen af denne forordning behandles, som om deres separate ballasttanke opfyldte regel 13 i bilag I til MARPOL 73/78;
det er ikke rimeligt at straffe redere og operatoerer, der bruger olietankskibe, som er miljoevenlige i konstruktions- og driftsmaessig henseende;
der er navnlig en oekonomisk ulempe for dem, der har taget et vigtigt skridt til gavn for et renere miljoe, naar der beregnes afgifter af tonnagen af olietankskibes separate ballasttanke, naar disse tanke ikke anvendes til transport af ladning;
af oekonomiske grunde vil de enkelte havnemyndigheder noedig paafoere sig selv den ulempe, der kunne vaere forbundet med, at de var de eneste, der efterlevede IMO-resolutionen;
alle medlemsstater har tilsluttet sig, men ikke alle har gennemfoert IMO-resolution A.722(17) og A.747(18);
naar det drejer sig om beskyttelse af havmiljoeet mod forurening fra konventionelle olietankskibe, boer der finde en ensartet gennemfoerelse sted i Faellesskabet af internationalt vedtagne regler for havne- og lodsorganisationers opkraevning af afgifter af olietankskibe;
for at undgaa konkurrencefordrejning inden for Faellesskabet og for at naa frem til effektive og rentable loesninger, kan en samordnet indsats med henblik paa en ensartet gennemfoerelse af de internationalt vedtagne regler i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet bedst sikres ved en forordning;
flagstaten eller andre bemyndigede, der udsteder det internationale certifikat om forebyggelse af olieforurening og det internationale maalebrev (1969), og ligeledes rederne og de instanser, der paalaegger olietankskibe afgifter, maa samarbejde om at gennemfoere IMO's resolution A.747(18) for at oege beskyttelsen af havmiljoeet;
nogle medlemsstater har allerede indfoert ordninger om nedsaettelse af afgifterne for miljoevenlige skibe paa et andet grundlag end IMO's resolution A.747(18); i overensstemmelse med resolutionens aand boer der udformes en alternativ loesning for tonnagebaserede afgifter, bestaaende af en procentuel forskel i forhold til den gaeldende takst, saaledes at den gennemsnitlige forskel bliver mindst den samme som forskellen i henhold til resolutionen; det boer desuden sikres, at olietankskibe med separate ballasttanke aldrig behandles mindre gunstigt, selv naar afgifterne ikke beregnes paa grundlag af tonnagen -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Havne- og lodsmyndighederne i Faellesskabet skal i overensstemmelse med denne forordning:
a) i Faellesskabet gennemfoere resolution A.747(18) om anvendelse af tonnagemaaling af separate ballasttanke i olietankskibe, der blev vedtaget af Den Internationale Soefartsorganisations (IMO) forsamling den 4. november 1993, og hvis bilag er indeholdt i bilag I til denne forordning, for at fremme brugen af olietankskibe med separate olieballasttanke, herunder olietankskibe med dobbelt skrog og olietankskibe med alternativ konstruktion; eller
b) anvende ordninger med nedsatte afgifter for olietankskibe med separate ballasttanke, der er forskellige fra IMO-resolution A.747(18), men i resolutionens aand.
Artikel 2
Denne forordning gaelder for olietankskibe,
- der i saerligt indrettede tanke kan foere separat ballast
- der er konstrueret, bygget, indrettet, udstyret og drives som olietankskibe med separate ballasttanke, herunder olietankskibe med dobbelt skrog og olietankskibe med alternativ konstruktion
- der opfylder kravene i den internationale konvention om maaling af skibe, 1969); og
- som har det internationale maalebrev (1969).
Artikel 3
1. I denne forordning forstaas ved:
a) »olietankskib«: et skib, der er i overensstemmelse med definitionen af et olietankskib i regel 1, nr. 4, i bilag I til MARPOL 73/78
b) »separat ballast«: den ballast, der er i overensstemmelse med definitionen af separat ballast i regel 1, nr. 17, i bilag I til MARPOL 73/78
c) »separat ballasttank«: en tank, der udelukkende anvendes til foering af separat ballast
d) »olietankskib med separate ballasttanke«: et olietankskib, som er forsynet med separate ballasttanke og af flagstatens regering eller andre bemyndigede, er certificeret som et olietankskib forsynet med separate ballasttanke. Den paagaeldende myndighed skal klart attestere, at disse krav er opfyldt, under det relevante punkt i supplementet til det internationale certifikat om forebyggelse af olieforurening
e) »olietankskib med dobbelt skrog«: et olietankskib med separate ballasttanke, som er bygget i overensstemmelse med kravene i regel 13F, nr. 3, i bilag I til MARPOL 73/78
f) »olietankskib med alternativ konstruktion«: et olietankskib med separate ballasttanke, som er bygget i overensstemmelse med kravene i regel 13F, nr. 4 og 5, i bilag I til MARPOL 73/78
g) »MARPOL 73/78«: den internationale konvention af 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe som aendret ved protokollen af 1978 tillige med aendringer traadt i kraft ved denne forordnings vedtagelse
h) »havnemyndighed«: en offentlig eller privat juridisk person, som paalaegger skibe afgifter for at stille faciliteter og tjenesteydelser til raadighed for skibsfarten
i) »lodsmyndighed«: en offentlig eller privat juridisk person, som er bemyndiget til at yde lodstjeneste til skibsfarten
j) »bruttotonnage«: maal for et skibs samlede stoerrelse fastlagt i overensstemmelse med bestemmelserne i den internationale konvention af 1969 om maaling af skibe
k) »nedsat bruttotonnage«: et olietankskibs bruttotonnage, som opnaas ved at fratraekke de separate ballasttankes bruttotonnage, som fastsat efter formlen i nr. 4 i bilag I til denne forordning, hele skibets bruttotonnage.
2. Bilag II indeholder MARPOL 73/78's definitioner af udtrykkene i stk. 1, litra a), b), e) og f).
Artikel 4
Med henblik paa denne forordning skal det kompetente organ, naar det udsteder det internationale maalebrev (1969) for et olietankskib med separate ballasttanke, som er maalt efter reglerne i den internationale konvention af 1969 om maaling af skibe, under rubrikken »Bemaerkninger« anfoere en paategning, der er i overensstemmelse med punkt 3 i bilag I til denne forordning, og som angiver
i) tonnagen af skibets separate ballasttanke; denne tonnage skal beregnes efter den metode og fremgangsmaade, der er fastlagt i nr. 4 i bilag I til denne forordning, og
ii) skibets nedsatte bruttotonnage.
Artikel 5
1. Ved beregningen af afgifter for olietankskibe helt eller delvis paa grundlag af skibets bruttotonnage (BT) udelukker havnemyndighederne og lodsmyndighederne tonnagen af olietankskibets separate ballasttanke, saaledes at deres beregninger bygger paa skibets nedsatte bruttotonnage, som anfoert under rubrikken »Bemaerkninger« i skibets internationale maalebrev (1969).
2. Havne- og lodsmyndighederne skal alternativt sikre, at afgiften for et olietankskib, der er omfattet af denne forordnings anvendelsesomraade som defineret i artikel 2, er mindst 17 % lavere end afgiften for et tankskib uden separate ballasttanke med samme bruttotonnage.
Havne- og lodsmyndigheder, som den 13. juni 1994 allerede anvender en ordning med faste satser som omhandlet i foregaaende afsnit, men med en lavere procentsats, anvender senest den 1. januar 1997 satsen 17 %.
3. Hvis afgifterne beregnes paa anden maade end paa grundlag af bruttotonnage, skal havnemyndighederne og lodsmyndighederne sikre, at olietankskibe med separate ballasttanke ikke faar en behandling, der er mindre gunstig, end hvis afgifterne beregnes i overensstemmelse med stk. 1 eller 2.
4. Havnemyndighederne og lodsmyndighederne maa for alle olietankskibe med separate ballasttanke kun anvende én af de i stk. 1, 2 og 3, naevnte beregningsmetoder.
Artikel 6
Bilag I til denne forordning kan aendres efter proceduren i artikel 7 for at tilpasse det til aendringer af IMO-resolution A.747(18) og de relevante internationale konventioner, der er traadt i kraft.
Artikel 7
1. Kommissionen bistaas af et udvalg, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repraesentant som formand. Kommissionen indkalder dette udvalg, naar det maatte vaere noedvendigt af hensyn til anvendelsen af denne forordning.
2. Udvalget fastsaetter selv sin forretningsorden.
3. Der gaelder foelgende procedure for spoergsmaal, der er omfattet af artikel 6:
a) Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster. Det udtaler sig med det flertal, som er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt som er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
b) Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
c) Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadet et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal. Har Raadet ikke inden tre maaneder regnet fra forslagets forelaeggelse for Raadet truffet nogen afgoerelse, vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 8
1. Medlemsstaterne vedtager rettidigt og inden den 31. december 1995 de love og administrative bestemmelser, der maatte vaere noedvendige til gennemfoerelsen af denne forordning.
Disse forskrifter skal bl. a. omfatte kontroltilrettelaeggelse, -procedure og -midler.
2. Medlemsstaterne sender aarligt Kommissionen alle foreliggende oplysninger om gennemfoerelsen af denne forordning herunder overtraedelser begaaet af deres havnemyndigheder og lodsmyndigheder.
3. Naar medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 naevnte love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til denne forordning, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
4. Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen alle nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af denne forordning. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater herom.
Artikel 9
1. Kommissionen undersoeger hvert aar anvendelsen af forordningen, naar den har modtaget rapporterne fra medlemsstaterne som omhandlet i artikel 8.
2. Kommissionen forelaegger senest den 31. december 1998 Europa-Parlamentet og Raadet en evalueringsrapport vedroerende den i artikel 5, stk. 2, omhandlede ordning.
Artikel 10
Denne forordning traeder i kraft den 1. januar 1996.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hvert medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 21. november 1994.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2978/94,
annettu 21 päivänä marraskuuta 1994,
erillisillä painolastisäiliöillä varustettujen öljysäiliöalusten painolastitilojen vetoisuuden mittaamisesta annetun kansainvälisen merenkulkujärjestön päätöslauselman A.747(18) täytäntöönpanosta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),
noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä (),
sekä katsoo, että
öljysäiliöalukset saastuttavat meriä edelleen sekä tavanomaisessa käytössä että onnettomuuksien johdosta ja öljyn kuljetus merellä perinteisillä öljysäiliöillä varustetuilla säiliöaluksilla on jatkuva uhka meriympäristölle,
kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) yhteydessä on laadittu ympäristöystävällisten öljysäiliöalusten suunnittelua ja käyttöä koskevat kansainväliset määräykset,
sekä rannikkovaltiot että teollisuus hyötyvät ympäristöystävällisten säiliöalusten käytöstä,
kansainväliset yleissopimukset sisältävät öljysäiliöalusten varmentamista koskevia määräyksiä; IMO on kehittänyt edelleen öljysäiliöalusten erillisten painolastisäiliöiden vetoisuuden mittausmenetelmää,
yhtä lukuun ottamatta kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet ja panneet täytäntöön vuoden 1973 kansainvälisen yleissopimuksen alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä sekä siihen liittyvän pöytäkirjan vuodelta 1978 (MARPOL-yleissopimus 73/78); kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet ja panneet täytäntöön vuoden 1969 kansainvälisen aluksenmittausyleissopimuksen,
IMO:n yleiskokouksen 6 päivänä marraskuuta 1991 antamassa päätöslauselmassa A.722(17) ja sitä seuraavassa erillisillä painolastisäiliöillä varustettujen öljysäiliöalusten painolastitilojen vetoisuuden mittaamisesta IMO:n yleiskokouksen 4 päivänä marraskuuta 1993 antamassa päätöslauselmassa A.747(18) ilmaistaan yleinen halu edistää ympäristöystävällisten öljysäiliöalusten suunnittelua ja erillisten painolastisäiliöiden käyttöä öljysäiliöaluksissa,
päätöslauselmassa A.747(18) IMO:n yleiskokous i) kehotti hallituksia neuvomaan satamaviranomaisia soveltamaan IMO:n suositusta erillisten painolastisäiliöiden vetoisuuden vähentämisestä arvioidessaan bruttovetoisuuteen perustuvia maksuja niiden öljysäiliöalusten osalta, joissa on erilliset painolastisäiliöt MARPOL-yleissopimuksen 73/78 liitteessä I olevan 13 säännön mukaisesti ja ii) kehotti hallituksia myös neuvomaan luotsausviranomaisia toteuttamaan mainitun suosituksen mukaiset toimenpiteet,
neuvosto on todennut, että tarvitaan voimakkaampia toimia yhteisön tai tapauksen mukaan kansallisella tasolla, sen varmistamiseksi, että meriturvallisuutta ja merien saastumisen ehkäisemistä koskeviin vaatimuksiin vastataan riittävällä tavalla; on suotavaa edistää kaksoislaidoituksella varustettujen öljysäiliöalusten tai muulla vaihtoehtoisella tavalla suunniteltujen öljysäiliöalusten, joiden suunnittelu vastaa MARPOL-yleissopimuksen 73/78, sellaisena kuin se on muutettuna 6 päivänä maaliskuuta 1992, liitteessä I olevaa 13 F sääntöä, sekä erillisillä painolastisäiliöillä varustettujen öljysäiliöalusten käyttöä,
kaksoislaidoituksella varustettujen tai muulla vaihtoehtoisella tavalla suunniteltujen öljysäiliöalusten osalta niiden erillisiä painolastisäiliöitä olisi tässä asetuksessa pidettävä MARPOL-yleissopimuksen 73/78 liitteessä olevan 13 säännön mukaisina,
on epäasianmukaista rangaista laivanvarustajia ja liikenteenhoitajia suunnittelultaan ja käyttöominaisuuksiltaan ympäristöystävällisten öljysäiliöalusten käyttämisestä,
erityisesti perimällä maksuja öljysäiliöalusten erillisten painolastisäiliöiden vetoisuudesta silloin, kun säiliöitä ei käytetä lastin kuljetukseen, rangaistaan taloudellisesti niitä, jotka ovat ottaneet merkittävän askeleen kohti puhtaampaa ympäristöä,
yksittäiset satamaviranomaiset ovat taloudellisista syistä vastahakoisia soveltamaan IMO:n päätöslauselmaa pelätessään joutuvansa epäsuotuisaan asemaan, jos ne ovat sen ainoita soveltajia,
kaikki jäsenvaltiot ovat hyväksyneet IMO:n päätöslauselmat A.722(17) ja A.747(18), mutta niitä ei vielä ole pantu täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa,
meriympäristön suojelemiseksi perinteisten öljysäiliöalusten aiheuttamalta saastumiselta satamaviranomaisten ja luotsausviranomaisten öljysäiliöaluksilta perimiä maksuja koskevat kansainväliset määräykset olisi pantava yhtenäisesti täytäntöön yhteisössä,
kilpailun vääristymisen välttämiseksi yhteisössä sekä tehokkaiden ja taloudellisesti kannattavien ratkaisujen löytymiseksi asetuksen antaminen on paras yhteisesti sovittu tapa kansainvälisten määräysten täytäntöönpanemiseksi samalla läheisyysperiaatetta noudattaen,
lippuvaltioiden ja muiden toimielinten, jotka antavat kansainvälisen öljystä aiheutuvan meren pilaantumisen ehkäisemistä koskevan todistuskirjan ja kansainvälisen mittakirjan (1969), sekä laivanvarustajien ja öljysäiliöaluksilta maksuja perivien henkilöiden on työskenneltävä yhdessä IMO:n päätöslauselman A.747(18) täytäntöönpanemiseksi meriympäristön suojelun parantamiseksi, ja
joissain jäsenvaltioissa on jo luotu järjestelmiä, joiden avulla voidaan, muuhun kuin päätöslauselmaan A.747(18) perustuen, vähentää maksuja ympäristöystävällisiltä aluksilta; mainitun päätöslauselman hengessä olisi säädettävä vaihtoehtoisesta vetoisuuteen perustuvasta maksujärjestelmästä, joka muodostuu tavanomaisesta tariffista poikkeavasta prosenttimäärästä siten, että keskimääräinen ero on vähintään sama kuin päätöslauselmassa määrätty; lisäksi olisi varmistettava, että erillisillä painolastisäiliöillä varustetut öljysäiliöalukset saavat ainakin yhtä hyvän kohtelun myös silloin, kun maksuja ei lasketa vetoisuuden perusteella,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tämän asetuksen säännösten mukaisesti yhteisön satamaviranomaisten ja luotsausviranomaisten on:
a) sovellettava yhteisössä kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) yleiskokouksen öljysäiliöalusten erillisten painolastisäiliöiden vetoisuuden mittaamisesta 4 päivänä marraskuuta 1993 antamaa IMO:n päätöslauselmaa A:747(18), jonka liite on tämän asetuksen liitteenä I, edistääkseen erillisillä painolastisäiliöillä varustettujen öljysäiliöalusten, mukaan lukien kaksoislaidoituksella varustetut öljysäiliöalukset sekä vaihtoehtoisella tavalla suunnitellut öljysäiliöalukset, käyttöä;
tai
b) sallittava erillisillä painolastisäiliöillä varustetuilta öljysäiliöaluksilta perittävien maksujen alennusjärjestelmä, joka poikkeaa IMO:n päätöslauselmasta A:747(18), mutta on sen hengen mukainen.
2 artikla
Tätä asetusta sovelletaan öljysäiliöaluksiin:
P jotka voivat kuljettaa erillistä painolastia erityisesti tähän tarkoitukseen nimetyissä säiliöissä;
P jotka on suunniteltu, rakennettu, mukautettu ja varustettu toimimaan ja joita käytetään erillisillä painolastisäiliöillä varustettuina öljysäiliöaluksina, mukaan lukien kaksoislaidoituksella varustetut öljysäiliöalukset ja vaihtoehtoisella tavalla suunnitellut öljysäiliöalukset;
P jotka täyttävät vuoden 1969 kansainvälisen aluksenmittausyleissopimuksen määräykset; ja
P joilla on kansainvälinen mittakirja (1969).
3 artikla
1. Tässä asetuksessa:
a) "öljysäiliöaluksella" tarkoitetaan alusta, joka on MARPOL-yleissopimuksen 73/78 liitteessä I olevan 1 määräyksen 4 kohdassa tarkoitetun öljysäiliöaluksia koskevan määritelmän mukainen;
b) "erillisellä painolastilla" tarkoitetaan painolastia, joka on MARPOL-yleissopimuksen 73/78 liitteessä I olevan 1 määräyksen 17 kohdassa tarkoitetun erillistä painolastia koskevan määritelmän mukainen;
c) "erillisellä painolastisäiliöllä" tarkoitetaan säiliötä, jota käytetään yksinomaan erillisen painolastin kuljetukseen;
d) "erillisillä painolastisäiliöillä varustetulla öljysäiliöaluksella" tarkoitetaan öljysäiliöalusta, joka on varustettu erillisillä painolastisäiliöillä ja jonka lippuvaltion hallitus tai muu toimivaltainen toimielin lippuvaltion puolesta on varmentanut erillisillä painolastisäiliöillä varustetuksi öljysäiliöalukseksi. Tämän vaatimuksen mukaisuudesta on kansainvälisen öljystä aiheutuvan pilaantumisen ehkäisemistä koskevan todistuskirjan täydennysosan asianomaisessa kohdassa oltava edellä tarkoitettujen viranomaisten antama selkeä maininta;
e) "kaksoislaidoituksella varustetulla öljysäiliöaluksella" tarkoitetaan erillisillä painolastisäiliöillä varustettua öljysäiliöalusta, joka on rakennettu MARPOL-yleissopimuksen 73/78 liitteessä I olevan 13 F säännön 3 kohdassa esitettyjen sääntöjen mukaisesti;
f) "vaihtoehtoisella tavalla suunnitellulla öljysäiliöaluksella" tarkoitetaan erillisillä painolastisäiliöillä varustettua öljysäiliöalusta, joka on rakennettu MARPOL-yleissopimuksen 73/78 liitteessä I olevan 13 F säännön 4 kohdassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti;
g) "MARPOL-yleissopimuksella 73/78:lla" tarkoitetaan vuoden 1973 kansainvälistä yleissopimusta alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä, sellaisena kuin se on muutettuna siihen liittyvällä vuoden 1978 pöytäkirjalla, ja siihen liittyviä tämän asetuksen antopäivänä voimassa olevia muutoksia;
h) "satamaviranomaisilla" tarkoitetaan julkista tai yksityistä henkilöä, joka perii aluksilta maksuja tilojen ja palvelujen tarjoamisesta meriliikenteen hoitamista varten;
i) "luotsausviranomaisilla" tarkoitetaan julkista tai yksityistä henkilöä, jolla on valtuudet tarjota luotsauspalveluja meriliikenteen hoitamista varten;
j) "bruttovetoisuudella" tarkoitetaan vuoden 1969 kansainvälisen aluksenmittausyleissopimuksen määräysten mukaisesti määriteltyä aluksen kokoa;
k) "vähennetyllä bruttovetoisuudella" tarkoitetaan öljysäiliöaluksen bruttovetoisuutta sen jälkeen, kun tämän asetuksen liitteessä I olevassa 4 kohdassa määrätyn kaavan mukaisesti laskettu erillisten painolastisäiliöiden bruttovetoisuus on vähennetty koko aluksen bruttovetoisuudesta.
2. Liitteessä II on MARPOL-yleissopimuksessa 73/78 annetut 1 kohdan a, b, e ja f kohdassa tarkoitetut määritelmät.
4 artikla
Toimivaltaisen toimielimen on antaessaan vuoden 1969 kansainvälistä mittakirjaa erillisillä painolastisäiliöillä varustetulle öljysäiliöälukselle, jonka vetoisuus on mitattu vuoden 1969 kansainvälisen aluksenmittausyleissopimuksen määräysten mukaisesti, lisättävä tätä asetusta varten mittakirjaan "Huomautuksia" kohtaan tämän asetuksen liitteessä I olevan 3 kohdan mukainen maininta ja eriteltävä:
i) aluksen erillisten painolastisäiliöiden vetoisuus; vetoisuus lasketaan tämän asetuksen liitteessä I olevassa 4 kohdassa määrätyn menetelmän ja menettelyn mukaisesti;
ja
ii) aluksen vähennetty bruttovetoisuus.
5 artikla
1. Satamaviranomaisten ja luotsausviranomaisten on arvioidessaan kokonaan tai osittain aluksen bruttovetoisuuteen (GT) perustuvia öljysäiliöaluksilta perittäviä maksuja jätettävä öljysäiliöaluksen erillisten painolastisäiliöiden vetoisuus pois ja tehtävä laskelmansa aluksen vuoden 1969 kansainvälisen mittakirjan "Huomautuksia" kohdassa mainittuun vähennettyyn bruttovetoisuuteen perustuen.
2. Edellä 1 kohdassa säädetyn vaihtoehdon asemesta satamaviranomaisten ja luotsausviranomaisten on varmistettava, että tämän asetuksen 2 artiklan mukaiselta öljysäiliöalukselta perittävä maksu on vähintään 17 prosenttia alempi kuin vetoisuudel- taan samankokoiselta öljysäiliöalukselta, jossa ei ole erillisiä painolastisäiliöitä, perittävä maksu.
Satamaviranomaisten ja luotsausviranomaisten, jotka 13 päivänä kesäkuuta 1994 jo soveltavat ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua yhtenäistä maksujärjestelmää, joka kuitenkin perustuu alempaan prosenttimäärään, on sovellettava vähintään 17 prosentin määrää viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1997.
3. Jos maksut määritellään muuhun kuin vetoisuuteen perustuen, satamaviranomaisten sekä luotsausviranomaisten on varmistettava, että erillisillä painolastisäiliöillä varustetut öljysäiliöalukset saavat ainakin yhtä hyvän kohtelun kuin laskettaessa maksut 1 tai 2 kohdan mukaisesti.
4. Satamaviranomaisten ja luotsausviranomaisten on sovellettava kaikkiin erillisillä painolastisäiliöillä varustettuihin öljysäiliöaluksiin ainoastaan yhtä 1, 2 ja 3 kohdassa mainittua järjestelmää.
6 artikla
Tämän asetuksen liitettä I voidaan muuttaa 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen IMO:n päätöslauselman A.747(18) sekä voimaan tulleiden asiaa koskevien kansainvälisten yleissopimusten muutosten huomioon ottamiseksi.
7 artikla
1. Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. Komissio kutsuu komitean koolle aina kun se on tämän asetuksen soveltamiseksi tarpeen.
2. Komitea laatii itse työjärjestyksensä.
3. Seuraavaa menettelyä sovelletaan 6 artiklassa tarkoitettuihin asioihin:
a) Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
b) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
c) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä. Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.
8 artikla
1. Jäsenvaltioiden on hyvissä ajoin ja viimeistään 31 päivään joulukuuta 1995 mennessä annettava kaikki tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset.
Näihin toimenpiteisiin kuuluu muun muassa valvonnan järjestäminen, valvontaa koskevat menettelyt ja valvonnan yksityiskohtaiset säännöt.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava vuosittain komissiolle kaikki saatavilla olevat tiedot tämän asetuksen soveltamisesta, mukaan lukien tiedot niiden satamaviranomaisten ja luotsausviranomaisten tekemistä rikkomisista.
3. Jäsenvaltioiden antamissa 1 kohdassa tarkoitetuissa säädöksissä on viitattava tähän asetukseen tai niihin on liitettävä viittaus niitä virallisesti julkaistaessa. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä asetuksessa tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kaikki kansalliset säännökset viipymättä komissiolle. Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille.
9 artikla
1. Komissio tarkastelee vuosittain tämän asetuksen soveltamista jäsenvaltioilta 8 artiklan mukaisesti saamiensa kertomusten perusteella.
2. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle 31 päivään joulukuuta 1998 mennessä arviointikertomuksen 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta järjestelmästä.
10 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1996.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 21 päivänä marraskuuta 1994.