KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 543/2008
af 16. juni 2008
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår handelsnormer for fjerkrækød
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 121, litra e), sammenholdt med artikel 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EF) nr. 1234/2007 ophæver fra den 1. juli 2008 Rådets forordning (EØF) nr. 1906/90 af 26. juni 1990 om handelsnormer for fjerkræ (2).
(2)
En række bestemmelser og forpligtelser i forordning (EØF) nr. 1906/90 er ikke blevet overført til forordning (EF) nr. 1234/2007.
(3)
En række bestemmelser og forpligtelser bør derfor vedtages i forbindelse med en forordning om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1234/2007, så den fælles markedsordning og navnlig handelsnormerne kan anvendes uden afbrydelse og på korrekt vis.
(4)
Der blev ved forordning (EF) nr. 1234/2007 fastlagt en række handelsnormer for fjerkrækød, og anvendelsen heraf kræver, at der vedtages bestemmelser om især de fjerkrækroppe, -stykker og -indmad, som forordningen gælder for, klassificering efter kropsbygning, udseende og vægt, præsentationsformer, angivelse af betegnelser, som produkterne skal sælges under, eventuelt angivelse af kølemetoder og produktionssystemer, lager- og transportbetingelser for visse typer fjerkrækød samt tilsyn med disse bestemmelser for at sikre, at de anvendes ensartet overalt i Fællesskabet. Kommissionens forordning (EØF) nr. 1538/91 (3), som fastlægger gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 1906/90, bør derfor ophæves og erstattes af en ny forordning.
(5)
Med henblik på, at fjerkrækød kan markedsføres i forskellige klasser alt efter kropsbygning og udseende, er det nødvendigt at fastsætte definitioner vedrørende art, alder og præsentationsform for slagtekroppes vedkommende og vedrørende kropsbygning og bestanddele for fjerkræudskæringers vedkommende. Med hensyn til det produkt, der er kendt som »foie gras«, gør dets høje værdi og deraf følgende risiko for svigagtig praksis det nødvendigt at fastsætte særligt præcise minimumshandelsnormer.
(6)
Sådanne normer behøver ikke at gælde for visse produkter og præsentationsformer, der er af lokal eller på anden måde begrænset betydning. De betegnelser, hvorunder sådanne produkter sælges, bør dog ikke kunne vildlede forbrugeren, så denne kommer til at forveksle sådanne produkter med produkter, der er underkastet disse bestemmelser. Derfor bør bestemmelserne også gælde for ekstra beskrivelser, der bruges for at betegne sådanne produkter nærmere.
(7)
Med henblik på en ensartet anvendelse af denne forordning bør der fastlægges definitioner af begreberne »handel« og »parti« inden for sektoren fjerkrækød.
(8)
Opbevarings- og håndteringstemperaturer er af afgørende betydning for opretholdelse af høj kvalitetsstandard. Det vil derfor være rigtigt at fastsætte en minimumstemperatur, som frosne fjerkrækødprodukter skal holdes på.
(9)
Bestemmelserne i denne forordning og især dem om tilsyn og håndhævelse bør anvendes ensartet i hele Fællesskabet. De nærmere regler, der vedtages med disse formål for øje, bør også være ensartede. Der bør derfor fastsættes fælles regler for prøveudtagning og tolerancer.
(10)
For at give forbrugerne tilstrækkelige, entydige og objektive oplysninger om de produkter, der udbydes til salg, og for at sikre produkternes frie bevægelse i hele Fællesskabet bør der drages omsorg for, at handelsnormerne for fjerkrækød, i det omfang det er praktisk muligt, er i overensstemmelse med Rådets direktiv 76/211/EØF af 20. januar 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om emballering af visse varer efter vægt eller volumen i færdigpakninger (4).
(11)
Blandt de angivelser, der eventuelt kan benyttes i mærkningen, er oplysninger om kølemetoder og særlige produktionssystemer. I sidstnævnte tilfælde bør der af hensyn til forbrugerbeskyttelsen gælde nøje definerede kriterier vedrørende både driftsforhold og mængdegrænser såsom slagtealder, opfedningsperiodens længde og indholdet af bestemte foderstoffer.
(12)
Hvis kødet fra ænder og græs, der holdes til fremstilling af »foie gras«, mærkes som kød fra fritgående ænder og gæs/frilandsænder og -gæs, bør det i mærkningen også oplyses, at dyrene holdes til fremstilling af »foie gras«, så forbrugerne får fuldstændige oplysninger om produktet.
(13)
Kommissionen bør til stadighed overvåge, om nationale foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til pågældende bestemmelser, er forenelige med fællesskabsretten, herunder handelsnormerne. Der bør derfor tillige fastsættes særlige bestemmelser om registrering og regelmæssig inspektion af virksomheder, der er autoriseret til at bruge udtryk vedrørende særlige produktionssystemer. Sådanne virksomheder bør derfor være forpligtet til at føre løbende detaljerede fortegnelser i dette øjemed.
(14)
I betragtning af sådanne inspektioners særlige art kan ansvaret herfor uddelegeres af den pågældende medlemsstats kompetente myndigheder til velkvalificerede og behørigt autoriserede eksterne organer under forudsætning af passende tilsyn og garanti.
(15)
Erhvervsdrivende i tredjelande vil måske ønske at benytte valgfri angivelser vedrørende kølemetoder og produktionssystemer. Det bør fastsættes, at dette kan lade sig gøre på betingelse af, at det berørte tredjelands kompetente myndigheder, som er opført på en af Kommissionen opstillet liste, foretager attestering.
(16)
Under hensyn til den økonomiske og tekniske udvikling, hvad angår såvel tilvirkningen af fjerkræ som kontrol, og det forhold, at vandindholdet er af særlig betydning ved handelen med frosne og dybfrosne fjerkræ, bør der fastsættes et maksimalt vandindhold i frosne og dybfrosne fjerkræ, ligesom der bør fastlægges en ordning for kontrol såvel i slagterierne som i alle handelsled, uden at princippet om frie varebevægelser i et enhedsmarked derved krænkes.
(17)
Det er vigtigt at kontrollere vandoptagelsen i produktionsvirksomheden og at opstille pålidelige metoder til bestemmelse af det optagne vandindhold i forbindelse med behandlingen af frosne og dybfrosne fjerkrækroppe uden at skelne mellem det fysiologiske vandindhold og det tilførte vand ved behandlingen af fjerkræ, idet en sådan skelnen ville give anledning til praktiske vanskeligheder.
(18)
Det bør forbydes, at der uden passende angivelse på emballagen markedsføres frosne eller dybfrosne fjerkræ, der ikke opfylder kravene. Det er derfor nødvendigt at fastsætte praktiske regler om de angivelser, der skal anbringes på enkeltpakninger og samlepakninger, afhængigt af destinationen, så kontrollen derved lettes, og omgåelser med hensyn til destinationen undgås.
(19)
Følgerne af, at det ved en kontrol konstateres, at en forsendelse ikke er korrekt, bør fastlægges for de tilfælde, hvor varerne ikke opfylder kravene i denne forordning. Der bør fastlægges en procedure for bilæggelse af konflikter, som måtte opstå i forbindelse med forsendelser inden for Fællesskabet.
(20)
I tilfælde af tvister bør Kommissionen kunne skride ind, bl.a. ved besøg på stedet og ved at træffe foranstaltninger, der er afpasset efter forholdene.
(21)
Harmoniseringen af kravene vedrørende vandindhold forudsætter, at der udpeges et EF-referencelaboratorium og nationale referencelaboratorier.
(22)
Der bør ydes finansiel støtte fra Fællesskabet.
(23)
Der bør indgås en kontrakt mellem Fællesskabet og EF-referencelaboratoriet om de nærmere betingelser for støtteudbetalingen.
(24)
Det bør fastsættes, at medlemsstaterne vedtager de praktiske regler for kontrol med vandindholdet i frosne og dybfrosne kyllinger. For at sikre en ensartet anvendelse af denne forordning bør det fastsættes, at de giver Kommissionen og de øvrige medlemsstater underretning herom.
(25)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
De i artikel 121, litra e), nr. ii), i forordning (EF) nr. 1234/2007 omhandlede produkter defineres således:
1)
Fjerkrækroppe
a)
HØNS (Gallus domesticus)
-
kyllinger, slagtekyllinger: høns med blød brystbensspids (ikke forbenet)
-
haner og høner, suppehøns: høns med hård brystbensspids (forbenet)
-
kapuner: handyr, der er kastreret ved kirurgisk indgreb, inden de har nået kønsmodenhed, og som mindst er 140 dage gamle ved slagtning; kapunerne skal efter kapunering gennemgå en opfedning af mindst 77 dages varighed
-
poussin, coquelet: kyllinger med en slagtet vægt på under 650 g (uden spiselig indmad, hoved og fødder); kyllinger på 650-750 g kan kaldes »poussin«, hvis slagtealderen ikke er over 28 dage. Medlemsstaterne kan anvende artikel 12 til kontrol af denne slagtealder
-
unghane: handyr af æglægningsrace med hård brystbensspids (ikke fuldstændigt forbenet), hvis slagtealder er mindst 90 dage
b)
KALKUNER (Meleagris gallopavo dom.)
-
(mini) kalkun: kalkun med blød brystbensspids (ikke forbenet)
-
avlskalkun: kalkun med hård brystbensspids (forbenet)
c)
ÆNDER (Anas platyrhynchos dom., Cairina muschata), mulardænder (Cairina muschata x Anas platyrhynchos)
-
(ung) and, (ung) berberiand, (ung) mulardand: and med blød brystbensspids (ikke forbenet)
-
avlsand, avlsberberiand, avlsmulardand: and med hård brystbensspids (forbenet)
d)
GÆS (Anser anser dom.)
-
(ung) gås: gås med blød brystbensspids (ikke forbenet). Fedtlaget over hele kroppen er tyndt til moderat; fedtet kan have en farve, der viser en særlig fodring
-
avlsgås: gås med hård brystbensspids (forbenet); der skal være et moderat til tykt fedtlag over hele kroppen
e)
PERLEHØNS (Numida meleagris domesticus)
-
(ung) perlehøne: perlehøne med blød brystbensspids (ikke forbenet)
-
avlsperlehøne: perlehøne med hård brystbensspids (forbenet).
Ved anvendelsen af denne forordning betragtes varianter af udtryk anvendt i litra a) til e), der går på dyrenes køn, som ækvivalente udtryk.
2)
Fjerkræudskæringer
a)
halvt: halvdelen af kroppen fremkommet ved et længdesnit langs brystben og rygben
b)
kvart: enkelt lår- eller bryststykke fremkommet ved deling af en halv krop ved tværsnit
c)
sammenhængende lårstykker: begge lår forbundet med en del af ryggen, med eller uden gump
d)
bryst: brystben med ribbenene eller en del deraf fordelt på begge sider med omgivende muskulatur. Brystet kan være helt eller halvt
e)
helt lår: lårben, skinneben og lægben med omgivende muskulatur. De to snit skal foretages i leddene
f)
kyllingelår med en del af ryggen: rygdelens vægt må ikke overstige 25 % af udskæringens vægt
g)
overlår: lårben med omgivende muskulatur. De to snit skal foretages i leddene
h)
underlår: skinneben og lægben med omgivende muskulatur. De to snit skal foretages i leddene
i)
vinge: overarmsben, spoleben og albueben med omgivende muskulatur. For kalkunvingers vedkommende kan overarmsben eller spoleben/albueben med omgivende muskulatur frembydes som særskilte udskæringer. Vingespidsen, herunder håndrodsbenene, kan eventuelt være fjernet. Snittene foretages i leddene
j)
sammenhængende vinger: begge vinger forbundet med en del af ryggen, men sidstnævnte må ikke overskride 45 % af udskæringens totalvægt
k)
brystfilet: helt eller halvt udbenet bryst, dvs. uden brystben og ribben. Når det gælder kalkunbryst, må fileten kun omfatte den dybe pectorale muskulatur
l)
brystfilet med ønskeben: brystfilet uden skind, kun med nøgleben og brystbenets bøjelige spids, hvis vægt ikke må overskride 3 % af udskæringens totalvægt
m)
magret, maigret: brystfilet af ænder og gæs som omhandlet under nr. 3) omfattende skind og underhudsfedt, som dækker brystmusklen, uden den dybe pectorale muskulatur
n)
udbenet kød af hele kalkunlår: udbenede kalkunoverlår og/eller -underlår, dvs. uden lårben, skinneben og lægben, hele, skåret i småstykker eller strimler.
For de produkter, der er anført i litra e), g) og h), forstås ved »snit skal foretages i leddene« snit lagt inden for de to linjer, der afgrænser leddene som vist i figuren i bilag II.
De under litra d) til k) anførte produkter kan udbydes med eller uden skind. Det skal angives på mærkningen i henhold til artikel 1, stk. 3, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF (5), om de under litra d) til j) anførte produkter er uden skind, eller om de under litra k) anførte produkter er med skind.
3)
Foie gras
Lever af gæs eller ænder af arterne Cairina muschata eller Cairina muschata x Anas platyrhynchos, der er fodret således, at der som følge af fedtindlejring i levercellerne opstår hypertrofi.
Dyr, som sådanne levere udtages fra, skal være helt afblødte. Leverne skal være af ensartet farve.
Leverne skal have følgende vægt:
-
Andelevere skal veje mindst 300 g netto.
-
Gåselevere skal veje mindst 400 g netto.
Artikel 2
I denne forordning forstås ved:
a)
»slagtekroppe«: hele kroppen af et slagtedyr af de fjerkræarter, der er omhandlet i artikel 1, nr. 1), efter afblødning, fjerplukning og udtagelse af indmad; udtagelse af nyrer er dog frivillig; en slagtekrop, hvor indmaden er udtaget, kan udbydes til salg med eller uden indmad, dvs. hjerte, lever, kråse og hals, indlagt i bughulen
b)
»fjerkræstykker«: fjerkrækød, der på grund af størrelsen og muskelvævets karakteristika kan identificeres som stammende fra bestemte kropsdele
c)
»færdigpakket fjerkrækød«: fjerkrækød, hvis præsentation opfylder betingelserne i artikel 1, stk. 3, litra b), i direktiv 2000/13/EF
d)
»ikke-færdigpakket fjerkrækød«: fjerkrækød, der udbydes til salg til den endelige forbruger i uemballeret stand, eller som emballeres på salgsstedet efter købers anmodning
e)
»handel«: at opbevare eller udstille med salg for øje, tilbyde til salg, sælge, levere samt på enhver anden måde markedsføre
f)
»parti«: fjerkrækød, der er af samme art og type, samme klasse og samme produktionsgang og fra samme slagteri eller opskæringsvirksomhed, der befinder sig samme sted, og som skal inspiceres. Med henblik på artikel 9 og bilag V og VI omfatter et parti kun færdigpakninger af samme nominelle vægtkategori.
Artikel 3
1. For at kunne markedsføres efter bestemmelserne i denne forordning skal fjerkrækroppe frembydes til salg i en af følgende former:
-
indmad delvis udtaget (»effilé«, »roped«)
-
med indmad
-
uden indmad.
Ordene »indmad udtaget« kan tilføjes.
2. Slagtekroppe, hvis indmad er delvis udtaget, er slagtekroppe, hvorfra hjerte, lever, lunger, kråse, kro og nyrer ikke er udtaget.
3. Ved alle præsentationer af fjerkrækroppe kan luft- og spiserør samt kro forblive i kroppen, hvis hovedet ikke er fjernet.
4. Indmad må kun omfatte følgende:
Hjerte, hals, kråse og lever samt alle andre dele, der anses som spiselige på det marked, som produktet er beregnet for til endeligt forbrug. Leveren skal være uden galdeblære. Kråsen skal være fri for hornlaget, og indholdet skal være fjernet. Hjertet kan være med eller uden hjertesæk. Hvis halsen stadig er forbundet med kroppen, betragtes den ikke som indmad.
Hvis et af disse fire organer sædvanligvis ikke indgår i kroppen ved salg, skal det angives i mærkningen, at det mangler.
5. Foruden de oplysninger, der kræves efter de nationale bestemmelser, der er fastsat i henhold til direktiv 2000/13/EF, skal der i de ledsagende forretningspapirer som omhandlet i artikel 13, stk. 1, litra b), i samme direktiv endvidere anføres følgende oplysninger:
a)
kategorien i bilag XIV, del B, punkt III 1), i forordning (EF) nr. 1234/2007
b)
den tilstand, i hvilken fjerkrækødet markedsføres, jf. bilag XIV, del B, punkt III 2), i forordning (EF) nr. 1234/2007, og den anbefalede oplagringstemperatur.
Artikel 4
1. Varebetegnelserne, jf. artikel 3, stk. 1, nr. 1), i direktiv 2000/13/EF, for de af nærværende forordning omfattede produkter skal være de i artikel 1 i nærværende forordning samt de tilsvarende udtryk på de øvrige fællesskabssprog angivet i bilag I til nærværende forordning tilføjet en henvisning:
-
for hele kroppes vedkommende, til en af de i artikel 3, stk. 1, fastsatte præsentationsformer
-
for fjerkræudskæringers vedkommende, til dyrearten.
2. De i artikel 1, nr. 1) og 2), omhandlede betegnelser kan suppleres med andre udtryk, når disse ikke i væsentlig grad vildleder forbrugeren, og udtrykkene må især ikke kunne føre til forveksling med de produkter, der er anført i artikel 1, nr. 1) og 2), eller de i artikel 11 omhandlede angivelser.
Artikel 5
1. Andre produkter end de i artikel 1 beskrevne må kun markedsføres i Fællesskabet under betegnelser, der ikke vildleder forbrugeren i væsentlig grad ved at give anledning til forveksling med de produkter, der er anført i artikel 1, eller med de i artikel 11 omhandlede angivelser.
2. Mærkning af og præsentationsmåde og reklame for fjerkrækød bestemt for den endelige forbruger skal, foruden at overholde de nationale bestemmelser, som er fastsat i henhold til direktiv 2000/13/EF, opfylde de yderligere krav, der er fastsat i stk. 3 og 4 i denne artikel.
3. For fersk fjerkrækød erstattes datoen for mindste holdbarhed med sidste anvendelsesdato i overensstemmelse med artikel 10 i direktiv 2000/13/EF.
4. For færdigpakket fjerkrækød skal desuden anføres nedenstående oplysninger på færdigpakningen eller på en dertil fastgjort etiket:
a)
kategorien i bilag XIV, del B, punkt III 1), til forordning (EF) nr. 1234/2007
b)
for fersk fjerkrækød, den samlede pris og pris pr. vægtenhed i detailsalgsleddet
c)
den tilstand, i hvilken fjerkrækødet markedsføres, jf. bilag XIV, del B, punkt III 2), til forordning (EF) nr. 1234/2007, og den anbefalede oplagringstemperatur
d)
slagteriets eller opskæringsvirksomhedens autorisationsnummer, jf. artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 (6), bortset fra de tilfælde, hvor udskæring og udbening foregår på salgsstedet, jf. artikel 4, stk. 2, litra d), i nævnte forordning
e)
angivelse af oprindelseslandet for fjerkrækød, der importeres fra tredjelande.
5. Ved salg af ikke-færdigpakket fjerkrækød, undtagen når opskæring og udbening foregår på salgsstedet, jf. artikel 4, stk. 2, litra d), i forordning (EF) nr. 853/2004, og forudsat at opskæring og udbening foretages efter forbrugerens anmodning og i dennes nærværelse, finder artikel 14 i direktiv 2000/13/EF anvendelse på de i stk. 4 nævnte oplysninger.
6. Uanset artikel 3, stk. 5, og denne artikels stk. 2 til 5, er det ikke nødvendigt at klassificere fjerkrækød eller anføre de i nævnte artikler omhandlede yderligere oplysninger, hvis det drejer sig om leveringer til opskærings- eller forarbejdningsvirksomheder.
Artikel 6
Følgende tillægsbestemmelser gælder for frosset fjerkrækød som defineret i bilag XIV, del B, punkt II 3), til forordning (EF) nr. 1234/2007:
Frosset fjerkrækød, der omfattes af denne forordning, skal have en stabil temperatur, der er konstant alle steder i produktet, på - 12 °C eller derunder med eventuelle kortvarige temperaturstigninger på højst 3 °C. Disse tolerancer for produktets temperatur tillades i overensstemmelse med god opbevarings- og distributionspraksis under lokal distribution og i udstillingsskabe i detailhandelen.
Artikel 7
1. Fjerkrækroppe og fjerkræudskæringer, der er omfattet af denne forordning, skal opfylde følgende minimumskrav for at kunne klassificeres i klasse A og B:
a)
hele under hensyntagen til præsentationsformen
b)
rene, fri for synlige fremmedlegemer, snavs eller blod
c)
fri for fremmed lugt
d)
fri for synlige blodpletter, undtagen sådanne, som er små og ikke iøjnefaldende
e)
fri for fremstikkende knækkede ben
f)
fri for svære blodudtrædninger.
Fersk fjerkrækød må ikke have spor af forudgående frysning.
2. For at kunne klassificeres i klasse A skal fjerkrækroppe og -udskæringer desuden opfylde følgende kriterier:
a)
De skal have god kropsbygning. Kødet skal være fyldigt; brystet skal være veludviklet, bredt, langt og kødfuldt, og lårene skal være kødfulde. På kyllinger, ænder og kalkuner skal der være et tyndt, regelmæssigt fedtlag på bryst, ryg og lår. På haner, høner, avlsænder og gæs kan et tykkere fedtlag tillades. På avlsgæs skal der være et moderat til tykt fedtlag overalt på kroppen.
b)
Der kan forekomme enkelte små fjer, fjerposer og dun (filoplumes) på bryst, lår, gump, fodled og vingespidser. Når det drejer sig om suppehøns, avlsænder, avlskalkuner og avlsgæs, kan enkelte sådanne rester også forekomme på andre dele.
c)
En vis beskadigelse, blodudtrædning og misfarvning er tilladt, hvis den er af mindre omfang og ikke er iøjnefaldende og ikke forekommer på bryst eller lår. Vingespidsen kan mangle. En vis rødfarvning i vingespidser og follikler er tilladt.
d)
Når der er tale om frosset eller dybfrosset fjerkrækød, må der ikke forekomme spor af frostbrand (7), undtagen sådanne, som er tilfældige, små og ikke iøjnefaldende, og som ikke forekommer på bryst eller lår.
Artikel 8
1. Beslutninger på grund af manglende overholdelse af artikel 1, 3 og 7 kan kun træffes for hele det parti, der er blevet kontrolleret i henhold til denne artikel.
2. En prøve bestående af nedenstående antal enkeltprodukter som defineret i artikel 1 udtages tilfældigt fra hvert parti for inspektion på slagteriet, opskæringsvirksomheden, engroslageret eller detaillageret eller i ethvert andet handelsled, herunder også transport, eller i tilfælde af indførsel fra tredjelande på tidspunktet for toldbehandlingen.
Partistørrelse
Prøvestørrelse
Tilladt antal fejlemner
I alt
For artikel 1, nr. 1) (8) og 3), og artikel 7, stk. 1
1
2
3
4
100 til 500
30
5
2
501 til 3 200
50
7
3
3 200
80
10
4
3. Ved kontrol af et parti fjerkrækød i klasse A er det samlede antal fejlemner, som er anført i kolonne 3 i tabellen i stk. 2, tilladt. Fejlemnerne kan for brystfilets vedkommende også omfatte fileter med op til 2 vægtprocent brusk (blød brystbensspids).
Antallet af fejlemner, der ikke opfylder bestemmelserne i artikel 1, nr. 1) og 3), og artikel 7, stk. 1, må dog ikke overstige tallene i kolonne 4 i tabellen i stk. 2.
Med hensyn til artikel 1, nr. 3), anses et fejlemne kun for tilladt, hvis det vejer mindst 240 g for andelevers vedkommende og mindst 385 g for gåselevers vedkommende.
4. Ved kontrol af et parti fjerkrækød i klasse B fordobles det tilladte antal fejlemner.
5. Hvis det kontrollerede parti bedømmes som mangelfuldt, forbyder tilsynsorganet, at det markedsføres eller indføres, når partiet kommer fra et tredjeland, medmindre og indtil der foreligger bevis på, at det er bragt i overensstemmelse med artikel 1 og 7.
Artikel 9
1. Færdigpakket frosset eller dybfrosset fjerkrækød, jf. artikel 2 i direktiv 76/211/EØF, kan klassificeres i vægtkategorier i henhold til bilag XIV, del B, punkt III 3), til forordning (EF) nr. 1234/2007. Færdigpakninger kan være:
-
færdigpakninger med en fjerkrækrop, eller
-
færdigpakninger med en eller flere fjerkræudskæringer af samme type og art som defineret i artikel 1.
2. Der skal på alle færdigpakninger i henhold til stk. 3 og 4 være en angivelse af produktets vægt, dvs. den nominelle vægt, som de skal indeholde.
3. Færdigpakninger af frosset eller dybfrosset fjerkrækød kan klassificeres i kategorier nominel vægt som følger:
a)
kroppe:
-
1 100 g: klasser på 50 g (1 050 - 1 000 - 950 osv.)
-
1 100 til 2 400 g: klasser på 100 g (1 100 - 1 200 - 1 300 osv.)
-
≥ 2 400 g: klasser på 200 g (2 400 - 2 600 - 2 800 osv.)
b)
udskæringer:
-
1 100 g: klasser på 50 g (1 050 - 1 000 - 950 osv.)
-
≥ 1 100 g: klasser på 100 g (1 100 - 1 200 - 1 300 osv.).
4. De i stk. 1 omhandlede færdigpakninger skal laves sådan, at de opfylder følgende krav:
a)
Det faktiske indhold må gennemsnitligt ikke være under den nominelle vægt.
b)
Den del af færdigpakningerne, der har en negativ afvigelse, som er større end den negative tolerance i stk. 9, skal være tilstrækkelig lille til, at færdigpakningspartier opfylder kravene i den i stk. 10 bestemte kontrol.
c)
Der må ikke markedsføres færdigpakninger med en negativ afvigelse, der er mere end dobbelt så stor som den i stk. 9 anførte negative tolerance.
Definitionen af nominel vægt, faktisk indhold og negativ tolerance i bilag I til direktiv 76/211/EØF finder anvendelse på denne forordning.
5. Med hensyn til det ansvar, der påhviler pakkerier og importører af frosset eller dybfrosset fjerkrækød, og den kontrol, der skal udøves af de kompetente myndigheder, anvendes punkt 4, 5 og 6 i bilag I til direktiv 76/211/EØF tilsvarende.
6. Kontrollen af færdigpakningerne udføres ved prøveudtagning og omfatter to dele:
-
en kontrol af det faktiske indhold af hver færdigpakning i prøven
-
en anden kontrol af det gennemsnitlige faktiske indhold af færdigpakningerne i prøven.
Et parti færdigpakninger betragtes som godkendt, hvis begge resultater af den todelte kontrol opfylder godkendelseskriterierne i stk. 10 og 11.
7. Et parti består af alle de færdigpakninger med samme nominelle mængde, samme type og samme fabrikat, som pakkes på samme sted, og som skal kontrolleres.
Partiets faktiske størrelse begrænses til nedennævnte omfang:
-
Når kontrollen af færdigpakningerne foretages ved enden af pakkelinjen, skal partiets faktiske størrelse svare til pakkelinjens maksimale kapacitet pr. time uden begrænsning af partiets faktiske størrelse.
-
I andre tilfælde begrænses partiets faktiske størrelse til maksimalt 10 000 stk. færdigpakninger.
8. Der udtages en prøve af følgende antal færdigpakninger tilfældigt fra hvert parti, der skal kontrolleres:
Partistørrelse
Prøvestørrelse
100-500
30
501-3 200
50
3 200
80
For partier på under 100 færdigpakninger foretages den ikke-destruktive kontrol, jf. bilag II til direktiv 76/211/EØF, hvis den finder sted, af hele partiet.
9. For færdigpakket fjerkrækød tillades følgende negative tolerancer:
(gram)
Nominel vægt
Maksimal negativ tolerance
Kroppe
Udskæringer
under 1 100
25
25
1 100 til 2 400
50
50
2 400 og derover
100
10. Til kontrol af det faktiske indhold i hver færdigpakning i prøven findes det tilladte mindsteindhold som færdigpakningens nominelle vægt fratrukket den hertil svarende maksimale negative tolerance.
De færdigpakninger fra partiet, der har et faktisk indhold, der er mindre end det tilladte mindsteindhold, benævnes fejlemner.
Det kontrollerede parti færdigpakninger anses for acceptabelt, hvis antallet af fejlemner i prøven er lig med eller mindre end godkendelseskriteriet, jf. følgende tabel; partiet afvises, hvis antallet af fejlemner er lig med eller større end kassationskriteriet.
Prøvestørrelse
Antal fejlemner
Godkendelsestal
Kassationstal
30
2
3
50
3
4
80
5
6
11. Ved kontrol af det gennemsnitlige faktiske indhold godkendes et parti færdigpakninger, hvis det gennemsnitlige faktiske indhold af de færdigpakninger, som prøven består af, er højere end nedenstående godkendelsestal:
Prøvestørrelse
Godkendelsestal for gennemsnitligt faktisk indhold
30
x- ≥ Qn - 0,503 s
50
x- ≥ Qn - 0,379 s
80
x- ≥ Qn - 0,295 s
x-
=
gennemsnitligt faktisk indhold af færdigpakninger
Qn
=
færdigpakningernes nominelle vægt
s
=
standardafvigelse i partiets faktiske indhold.
Standardafvigelsen skønnes som anført i punkt 2.3.2.2 i bilag II til direktiv 76/211/EØF.
12. Så længe der i medfør af Rådets direktiv 80/181/EØF (9) kan anvendes supplerende angivelser, kan der ud over angivelsen af den nominelle vægt af de færdigpakninger, som denne artikel gælder for, anføres en supplerende angivelse.
13. Med hensyn til fjerkrækød, der føres ind i Det Forenede Kongerige fra andre medlemsstater, foretages der kontrol ved hjælp af stikprøver og ikke ved grænsen.
Artikel 10
Benyttelse af en af nedenstående og de tilsvarende udtryk på de øvrige fællesskabssprog i bilag III anførte kølemetoder kan fremgå af mærkningen, jf. artikel 1, stk. 3, litra a), i direktiv 2000/13/EF:
-
luftkøling: køling af fjerkrækroppe i kold luft
-
luftspraykøling: køling af fjerkrækroppe i kold luft blandet med vanddis eller fintforstøvet vand (aerosol)
-
neddypningskøling: køling af fjerkrækroppe i kar med vand eller med is og vand i henhold til modstrømsprocessen.
Artikel 11
1. Til angivelse af produktionssystem, bortset fra økologisk produktion, må der i mærkningen, jf. artikel 1, stk. 3, litra a), i direktiv 2000/13/EF, ikke benyttes andre udtryk end nedenstående og de dertil svarende på de øvrige EF-sprog som anført i bilag IV, og under alle omstændigheder må disse udtryk kun benyttes, hvis de tilhørende betingelser som beskrevet i bilag V til nærværende forordning er opfyldt:
a)
»Fodret med … % …«
b)
»Ekstensivt staldopdræt«
c)
»Fritgående«
d)
»Frilands«
e)
»Frilands - opdrættet i fuld frihed«.
Disse udtryk kan suppleres med angivelser for de forskellige produktionssystemers særlige karakteristika.
Hvis kød fra ænder og gæs, der holdes til fremstilling af »foie gras«, mærkes som kød fra fritgående ænder og gæs eller frilandsænder og -gæs (litra c), d) og e)), skal udtrykket »til fremstilling af »foie gras«« også anføres i mærkningen.
2. Angivelse af slagtealder eller opfedningsperiodens længde er kun tilladt, hvis et af de i stk. 1 anførte udtryk benyttes, og kun når kyllingerne har mindst den i bilag V, litra b), c) eller d), anførte alder. Denne bestemmelse gælder dog ikke for de i artikel 1, nr. 1), litra a), fjerde led, nævnte produkter.
3. Stk. 1 og 2 medfører ikke nogen indskrænkning af nationale tekniske foranstaltninger, der er mere vidtgående end minimumskravene i bilag V, og som kun gælder for producenter i den pågældende medlemsstat, såfremt disse foranstaltninger er forenelige med fællesskabsretten og i overensstemmelse med de fælles handelsnormer for fjerkrækød.
4. De i stk. 3 omhandlede nationale foranstaltninger meddeles Kommissionen.
5. Medlemsstaterne skal til enhver tid efter anmodning fra Kommissionen give alle de oplysninger, der er nødvendige for at vurdere, om de i denne artikel omhandlede foranstaltninger er forenelige med fællesskabsretten og i overensstemmelse med de fælles handelsnormer for fjerkrækød.
Artikel 12
1. Slagterier, der er autoriserede til at benytte de i artikel 11 omhandlede udtryk, registreres særligt. De fører en særskilt fortegnelse pr. produktionssystem:
a)
med navn og adresse på producenter af sådanne dyr, der registreres efter inspektion af medlemsstatens kompetente myndighed
b)
på anmodning af denne myndighed over antallet af dyr, som hver producent holder, pr. produktionshold
c)
over antallet af dyr, der er leveret og forarbejdet, og deres samlede levende vægt eller slagtede vægt
d)
over salgsoplysninger, herunder køberens navn og adresse, og opbevarer dem i mindst seks måneder efter afsendelsen.
2. Producenterne som nævnt i stk. 1 skal derefter kontrolleres regelmæssigt. De skal i mindst seks måneder efter afsendelsen opbevare fortegnelser over antallet af dyr for hvert produktionssystem med angivelse af antallet af solgte dyr og købernes navn og adresse, de leverede mængder foder og foderstofleverandøren.
Derudover skal producenter med produktion af fritgående fjerkræ/frilandsfjerkræ også føre en fortegnelse over, hvornår dyrene første gang fik adgang til det fri.
3. Foderstofvirksomheder og -leverandører opbevarer fortegnelser, der viser, at sammensætningen af det foder, der er leveret til producenter med et produktionssystem som nævnt i artikel 11, stk. 1, litra a), svarer til de angivne fodringsoplysninger, i mindst seks måneder, efter at det er afsendt.
4. Rugerier opbevarer fortegnelser over dyr af racer, der er anerkendt som langsomtvoksende, og som er leveret til producenter med produktionssystemer som nævnt i artikel 11, stk. 1, litra d) og e), i mindst seks måneder, efter at de er afsendt.
5. Der foretages regelmæssig inspektion med hensyn til overholdelse af artikel 11 og denne artikels stk. 1 til 4:
a)
på bedrifter: mindst én gang pr. produktionshold
b)
på foderstofvirksomheder og hos foderstofleverandører: mindst én gang om året
c)
på slagterier: mindst fire gange om året
d)
på rugerier: mindst én gang om året for de i artikel 11, stk. 1, litra d) og e), omhandlede produktionssystemer.
6. Hver medlemsstat tilsender de øvrige medlemsstater og Kommissionen en liste over autoriserede slagterier, der er registreret i henhold til stk. 1, med navn, adresse og det tildelte nummer for hvert slagteri. Eventuelle ændringer af listen meddeles til de øvrige medlemsstater og Kommissionen i begyndelsen af hvert kvartal i kalenderåret.
Artikel 13
Ved kontrol af angivelsen af opdrætsform, jf. artikel 121, litra e), nr. v), i forordning (EF) nr. 1234/2007, skal de af medlemsstaten udpegede organer opfylde kriterierne i europæisk standard EN/45011 af 26. juni 1989 og skal som sådanne autoriseres af den berørte medlemsstats kompetente myndigheder og være under deres tilsyn.
Artikel 14
Fjerkrækød, der indføres fra tredjelande, kan forsynes med en eller flere af de valgfri angivelser i artikel 10 og 11, hvis det ledsages af et certifikat udstedt af oprindelseslandets kompetente myndighed, der attesterer, at de pågældende produkter er i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i denne forordning.
På et tredjelands anmodning til Kommissionen opstiller denne en liste over sådanne myndigheder.
Artikel 15
1. Uden at dette berører artikel 16, stk. 5, og artikel 17, stk. 3, må frosne og dybfrosne kyllinger, når de er genstand for erhvervsvirksomhed eller handel, kun forhandles inden for EF, hvis vandindholdet ikke overstiger de teknisk uundgåelige værdier, der bestemmes efter analysemetoden i bilag VI (afdrypningsmetode) eller bilag VII (kemisk metode).
2. De kompetente myndigheder, som er udpeget af hver medlemsstat, påser, at slagterierne træffer alle fornødne foranstaltninger til at efterkomme stk. 1, og navnlig at:
-
der udtages prøver til kontrol af vandoptagelsen under køling og vandindholdet i frosne og dybfrosne kyllinger
-
kontrolresultaterne optegnes og opbevares i et år
-
hvert parti mærkes på en sådan måde, at produktionsdatoen kan bestemmes; dette partis mærke skal fremgå af produktionsprotokollen.
Artikel 16
1. Der foretages på slagterierne regelmæssig kontrol af vandoptagelsen i henhold til bilag IX eller kontrol i henhold til bilag VI mindst en gang for hver arbejdsperiode på otte timer.
Når den således konstaterede vandoptagelse overstiger den optagelse, der - under hensyntagen til den vandoptagelse, der finder sted under den del af behandlingen af fjerkræet, som ikke er omfattet af kontrollen - er forenelig med det samlede vandindhold, der er tilladt i henhold til denne forordning, og under alle omstændigheder, når vandoptagelsen overstiger de i bilag IX, punkt 10, eller i bilag VI, punkt 7, anførte værdier, skal slagteriet straks foretage de nødvendige tekniske ændringer af det system, efter hvilket behandlingen finder sted.
2. I alle de tilfælde, der omhandles i stk. 1, andet afsnit, og i hvert fald mindst en gang hver anden måned foretages kontrollen af vandindholdet, jf. artikel 15, stk. 1, ved prøveudtagning af frosne og dybfrosne kyllinger på hvert slagteri i henhold til bilag VI eller VII efter den kompetente myndigheds valg. Kontrollen omfatter ikke fjerkrækroppe, for hvis vedkommende det over for myndigheden godtgøres, at de udelukkende er beregnet til udførsel.
3. Kontrollen i henhold til stk. 1 og 2 foretages af de kompetente myndigheder eller på deres ansvar. De kompetente myndigheder kan i særlige tilfælde anvende bestemmelserne i stk. 1 og navnlig i bilag IX, punkt 1 og 10, samt i denne artikels stk. 2 strengere over for et givet slagteri, såfremt dette måtte vise sig nødvendigt for at sikre, at det samlede vandindhold, som er tilladt efter denne forordning, overholdes.
Hvis et parti frosne eller dybfrosne kyllinger ikke anses at være i overensstemmelse med denne forordning, genoptager de først kontrollen med den minimumshyppighed, der er nævnt i stk. 2, når tre på hinanden følgende kontroller i overensstemmelse med bilag VI eller VII, der gennemføres på prøveudtagninger fra tre forskellige produktionsdage i løbet af højst fire uger, har vist negative resultater. Omkostningerne ved denne kontrol bæres af slagteriet.
4. Hvis resultaterne af den kontrol, der er nævnt i stk. 1 og 2, i forbindelse med luftkøling viser, at kriterierne i bilag VI til IX er overholdt i seks måneder, kan hyppigheden af den kontrol, der er nævnt i stk. 1, nedsættes til en gang om måneden. Ved enhver overtrædelse af kriterierne i disse bilag genindføres kontrollen som nævnt i stk. 1.
5. Overskrider resultatet af den kontrol, som er nævnt i stk. 2, de tilladte grænser, anses det pågældende parti for ikke at være i overensstemmelse med denne forordning. I så fald kan det pågældende slagteri dog anmode om, at der på medlemsstatens referencelaboratorium foretages en modanalyse efter en metode, som vælges af medlemsstatens myndighed. Omkostningerne ved modanalysen afholdes af den, der råder over partiet.
6. Hvis det pågældende parti i givet fald efter modanalyse ikke anses for at overholde kravene i denne forordning, sørger den kompetente myndighed for, at partiet i den foreliggende tilstand markedsføres i Fællesskabet på den betingelse, at både enkelt- og samlepakninger af de pågældende kroppe af slagteriet under den kompetente myndigheds kontrol forsynes med en banderole eller en etiket, hvorpå mindst én af de i bilag X anførte angivelser er anført med røde blokbostaver.
Partiet i stk. 1 forbliver under den kompetente myndigheds kontrol, indtil det kan blive behandlet efter bestemmelserne i dette stykke, eller det afsættes på anden vis. Hvis det over for myndigheden godtgøres, at det i første afsnit omhandlede parti skal udføres, træffer myndigheden alle fornødne forholdsregler til at forhindre, at det pågældende parti forhandles i EF.
Påskrifterne nævnt i første afsnit skal anbringes på et iøjnefaldende sted, så de er klart synlige, let læselige og uudslettelige. De må på ingen måde skjules, tilsløres eller brydes af andre påskrifter, billeder eller tegninger. Bogstaverne skal være mindst 1 cm høje på enkeltpakninger og 2 cm høje på samlepakninger.
Artikel 17
1. Bestemmelsesmedlemsstaten kan, hvis der er alvorlig grund til at nære mistanke om uregelmæssigheder, foretage stikprøvekontrol af frosne og dybfrosne kyllinger uden forskelsbehandling for at kontrollere, om en sending opfylder kravene i artikel 15 og 16.
2. Kontrol efter stk. 1 foretages på varernes bestemmelsessted eller et andet passende sted, forudsat at sidstnævnte sted ikke er beliggende ved grænsen, og at valget heraf i mindst muligt omfang påvirker varernes transportrute, således at de kan gå videre til bestemmelsesstedet på normal måde, når prøven er udtaget. De pågældende produkter må dog ikke sælges til den endelige forbruger, før resultatet af kontrollen foreligger.
Kontrollen skal foretages hurtigst muligt, således at varernes markedsføring ikke sinkes unødigt, og således at der ikke opstår forsinkelser, der kan påvirke deres kvalitet.
Resultaterne af sådan kontrol og eventuelle senere beslutninger samt årsagen til, at de er truffet, meddeles afsender, modtager eller deres repræsentant senest to arbejdsdage efter prøveudtagningen. Beslutninger truffet af den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten og årsagen til, at de er truffet, meddeles den kompetente myndighed i afsendermedlemsstaten.
Hvis afsender eller dennes repræsentant anmoder derom, skal sådanne beslutninger og årsagerne hertil meddeles vedkommende skriftligt tillige med nærmere oplysninger om de retsmidler, han efter gældende ret i bestemmelsesmedlemsstaten har adgang til, herunder klageform og klagefrister.
3. Overskrider resultatet af den kontrol, der er nævnt i stk. 1, de tilladte grænser, kan den, der råder over partiet, anmode om, at der på et af referencelaboratorierne i bilag XI foretages en modanalyse efter den samme metode som den oprindelige test. Udgifterne til modanalysen bæres af den, der råder over partiet. Referencelaboratoriernes arbejdsopgaver og beføjelser er fastlagt nærmere i bilag XII.
4. Hvis det efter kontrol foretaget i henhold til stk. 1 og 2 og i givet fald efter en modanalyse konstateres, at de frosne eller dybfrosne kyllinger ikke er i overensstemmelse med artikel 15 og 16, anvender bestemmelsesmedlemsstatens kompetente myndighed den fremgangsmåde, der er fastsat i artikel 16, stk. 6.
5. I de i stk. 3 og 4 omhandlede tilfælde sætter den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten sig straks i forbindelse med den kompetente myndighed i afsendermedlemsstaten. Sidstnævnte myndighed træffer de nødvendige foranstaltninger og meddeler myndigheden i førstnævnte medlemsstat, hvilken kontrol der er udført, og hvilke beslutninger der er truffet samt årsagen til disse.
Hvis kontrol efter stk. 1 og 3 viser gentagne uregelmæssigheder, eller hvis kontrol efter afsendermedlemsstatens opfattelse udføres uden tilstrækkelig berettigelse, underretter de kompetente myndigheder i de berørte bestemmelsesmedlemsstater Kommissionen herom.
Kommissionen kan med henblik på ensartet anvendelse af denne forordning eller efter anmodning fra den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten under hensyn til arten af overtrædelserne:
-
sende et hold sagkyndige til den pågældende virksomhed og sammen med de kompetente nationale myndigheder foretage inspektion på stedet, eller
-
anmode afsendermedlemsstatens kompetente myndighed om at øge antallet af prøver af den pågældende virksomheds produktion og om nødvendigt pålægge sanktioner i henhold til artikel 194 i forordning (EF) nr. 1234/2007.
Kommissionen underretter medlemsstaterne om de resultater, den kommer til. Medlemsstater, på hvis område der foretages inspektion, yder de sagkyndige al fornøden bistand ved udøvelsen af deres hverv.
Indtil Kommissionens konklusioner foreligger, skal afsendermedlemsstaten efter anmodning fra bestemmelsesmedlemsstaten skærpe kontrollen med produkter fra den pågældende virksomhed.
Hvis der træffes foranstaltninger for at imødegå gentagne uregelmæssigheder fra en virksomheds side, pålægger Kommissionen den pågældende virksomhed at afholde udgifterne i forbindelse med anvendelsen af bestemmelserne i leddene i tredje afsnit.
Artikel 18
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder underretter straks det respektive referencelaboratorium om resultaterne af den i artikel 15, 16 og 17 nævnte kontrol, der foretages af dem eller på deres ansvar.
De nationale referencelaboratorier fremsender disse data til det ekspertudvalg, der er omhandlet i artikel 19, til nærmere evaluering og drøftelse med de nationale referencelaboratorier før den 1. juli hvert år. Resultaterne skal forelægges forvaltningskomitéen til drøftelse i overensstemmelse med artikel 195 i forordning (EF) nr. 1234/2007.
2. Medlemsstaterne vedtager de praktiske foranstaltninger med henblik på den kontrol, som omhandles i artikel 15, 16 og 17, i alle afsætningsled, herunder kontrol af import fra tredjelande ved fortoldningen i henhold til bilag VI og VII. De giver de øvrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om disse foranstaltninger. De øvrige medlemsstater og Kommissionen underrettes straks om relevante ændringer.
Artikel 19
Et udvalg af eksperter i overvågning af vandindholdet i fjerkrækød varetager koordineringen af de nationale referencelaboratoriers kontrolaktiviteter. Udvalget sammensættes af repræsentanter for Kommissionen og de nationale referencelaboratorier. De opgaver, som udvalget og de nationale referencelaboratorier skal udføre, og udvalgets organisationsstruktur fastsættes i bilag XII.
Den finansielle støtte udbetales til referencelaboratoriet efter bestemmelserne i en kontrakt, der indgås mellem Kommissionen, der handler på Fællesskabets vegne, og laboratoriet.
Generaldirektøren for Generaldirektoratet for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter bemyndiges til at underskrive kontrakten på Kommissionens vegne.
Artikel 20
1. Følgende ferske, frosne og dybfrosne fjerkræudskæringer må, når de er genstand for erhvervsvirksomhed eller handel, kun afsættes i EF, hvis vandindholdet ikke overstiger den teknisk uundgåelige værdi, der bestemmes efter analysemetoden i bilag VIII (kemisk metode):
a)
kyllingebrystfilet, også med ønskeben, uden skind
b)
kyllingebryst, med skind
c)
kyllingeoverlår, underlår, hele lår, lår med en del af ryggen, bagkvarter, med skind
d)
kalkunbrystfilet uden skind
e)
kalkunbryst, med skind
f)
kalkunoverlår, underlår, hele lår, med skind
g)
udbenet kød af hele kalkunlår, uden skind.
2. De kompetente myndigheder, som hver medlemsstat udpeger, påser, at slagterierne og opskæringsvirksomhederne, som kan være tilknyttet et slagteri, træffer alle fornødne foranstaltninger til at efterkomme stk. 1, og navnlig at:
a)
der på slagterierne foretages regelmæssig kontrol af vandoptagelsen i henhold til artikel 16, stk. 1, også i kyllinge- og kalkunkroppe til fremstilling af ferske, frosne eller dybfrosne udskæringer som nævnt i nærværende artikels stk. 1. Denne kontrol foretages mindst én gang i løbet af hver arbejdsperiode på otte timer. Ved luftkøling af kalkunkroppe er det dog ikke nødvendigt regelmæssigt at kontrollere vandoptagelsen. De grænseværdier, der er fastsat i bilag IX, punkt 10, gælder også for kalkunkroppe
b)
kontrolresultaterne optegnes og opbevares i et år
c)
hvert parti mærkes på en sådan måde, at produktionsdatoen kan bestemmes; dette partimærke skal fremgå af produktionsprotokollen.
Hvis resultaterne af den kontrol, der er nævnt i litra a), og i stk. 3 i forbindelse med luftkøling af kyllinger viser, at kriterierne i bilag VI til IX er overholdt i seks måneder, kan hyppigheden af den kontrol, der er nævnt i litra a), nedsættes til en gang om måneden. Ved enhver overtrædelse af kriterierne i bilag VI til IX genindføres kontrollen som nævnt i litra a).
3. Mindst én gang hver tredje måned foretages der kontrol af vandindholdet som nævnt i stk. 1 ved stikprøvekontrol af frosne og dybfrosne fjerkræudskæringer fra hver opskæringsvirksomhed, der producerer sådanne udskæringer, i henhold til bilag VIII. Fjerkræudskæringer, for hvis vedkommende det over for myndighederne godtgøres, at de udelukkende er beregnet til eksport, skal ikke kontrolleres.
Når kriterierne i bilag VIII er blevet overholdt i et helt år på en bestemt opskæringsvirksomhed, nedsættes kontrolhyppigheden til en gang hver sjette måned. Ved enhver overtrædelse af kriterierne genindføres kontrollen som nævnt i første afsnit.
4. Artikel 16, stk. 3 til 6, artikel 17 og artikel 18 finder tilsvarende anvendelse på fjerkræudskæringer som nævnt i nærværende artikels stk. 1.
Artikel 21
Forordning (EØF) nr. 1538/91 ophæves fra den 1. juli 2008.
Henvisninger til den ophævede forordning og til forordning (EØF) nr. 1906/90 betragtes som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag XIII.
Artikel 22
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. juli 2008.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. juni 2008.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 543/2008,
annettu 16 päivänä kesäkuuta 2008,
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä siipikarjanlihan kaupan pitämisen vaatimusten osalta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1) ja erityisesti sen 121 artiklan e alakohdan yhdessä sen 4 artiklan kanssa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Tietyistä siipikarjan kaupan pitämisen vaatimuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1906/90 (2) on kumottu 1 päivästä heinäkuuta 2008 alkaen asetuksella (EY) N:o 1234/2007.
(2)
Eräitä asetuksen (ETY) N:o 1906/90 säännöksiä ja velvoitteita ei ole sisällytetty asetukseen (EY) N:o 1234/2007.
(3)
Sen vuoksi tietyt aiheelliset säännökset ja velvoitteet on vahvistettava asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettavassa asetuksessa, jotta varmistetaan yhteisen markkinajärjestelyn ja erityisesti kaupan pitämistä koskevien vaatimusten moitteettoman toiminnan jatkuminen.
(4)
Asetuksessa (EY) N:o 1234/2007 säädetään siipikarjanlihan kaupan pitämisen vaatimuksista, ja niiden soveltaminen edellyttää sellaisten säännösten antamista, jotka koskevat erityisesti edellä mainitun asetuksen soveltamisalaan kuuluvien siipikarjanlihan ruhojen, niiden osien ja muiden eläimenosien määrittelyä, luokittelua rakenteen, ulkonäön ja painon mukaan, esillepanoa, kyseisten tuotteiden myyntinimikkeen merkitsemistä, jäähdytysmenetelmiä ja siipikarjan tuotantotapaa ilmaisevia vapaaehtoisia mainintoja, tietyn tyyppisen siipikarjanlihan säilytys- ja kuljetusolosuhteita ja säännöllistä valvontaa, jolla varmistetaan kyseisten säännösten yhdenmukainen soveltaminen yhteisössä. Komission asetus (ETY) N:o 1538/91 (3), jossa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1906/90 soveltamiseksi, olisi kumottava ja korvattava uudella asetuksella.
(5)
Siipikarjan kaupan pitäminen rakenteeseen ja ulkonäköön perustuvina ryhminä edellyttää, että määritellään ruhon laji, ikä ja esillepano sekä palojen anatominen rakenne ja sisältö. ”Foie gras” -nimiselle tuotteelle on laadittava täsmälliset kaupan pitämisen vähimmäisvaatimukset, koska sen korkean hinnan vuoksi voi esiintyä väärinkäytöksiä.
(6)
Näitä vaatimuksia ei tarvitse soveltaa tiettyihin tuotteisiin tai esillepanoihin, joilla on ainoastaan paikallinen tai muuten rajoitettu merkitys. Tällaisten tuotteiden myyntinimikkeet eivät kuitenkaan saa johtaa kuluttajaa harhaan niin, että tämä sekoittaa nämä tuotteet tuotteisiin, joihin sovelletaan mainittuja vaatimuksia. Näitä vaatimuksia on sovellettava myös täydentäviin kuvaileviin ilmaisuihin, joita käytetään määrittelemään kyseisten tuotteiden nimityksiä.
(7)
Tämän asetuksen yhdenmukaiseksi soveltamiseksi olisi määriteltävä ”kaupan pitämisen” ja ”erän” käsitteet siipikarjanliha-alalla.
(8)
Säilytys- ja käsittelylämpötilalla on erittäin suuri merkitys korkeiden laatuvaatimusten ylläpitämiselle. Tämän vuoksi jäähdytetylle siipikarjanlihalle on syytä säätää vähimmäissäilytyslämpötila.
(9)
Tämän asetuksen säännöksiä ja erityisesti sen valvontaa ja noudattamista koskevia säännöksiä olisi sovellettava yhdenmukaisesti koko yhteisön alueella. Näitä tarkoituksia varten annettavien yksityiskohtaisten sääntöjen olisi myös oltava yhdenmukaiset. Tämän vuoksi on syytä laatia yhteiset säännöt näytteenottomenettelyjen ja poikkeamien osalta.
(10)
Kuluttajalle on annettava riittävästi yksiselitteistä ja puolueetonta tietoa kaupan pidettävistä tuotteista, ja tuotteiden vapaa liikkuvuus yhteisössä on taattava, minkä vuoksi olisi varmistettava, että siipikarjanlihan kaupan pitämisen vaatimuksissa otetaan mahdollisimman paljon huomioon tiettyjen tuotteiden pakkaamista valmispakkauksiin painon tai tilavuuden mukaan koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä tammikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/211/ETY (4) säännökset.
(11)
Merkinnöissä sallittuja vapaaehtoisia mainintoja ovat jäähdytysmenetelmää tai siipikarjan tuotantotapaa koskevat maininnat. Kuluttajan suojaamiseksi tuotantotavan merkitsemisen edellytyksenä on oltava täsmällisten hoito-olosuhteita ja teurasiän tai ruokintakauden ja tiettyjen rehun aineosien määrän ilmoittamisen määrällisiä raja-arvoja koskevien vaatimusten noudattaminen.
(12)
Kun rasvaisen maksan (”foie gras”) tuotantoon pidettävistä ankoista ja hanhista saadun lihan pakkausmerkinnässä on maininta vapaan laitumen kasvatustavasta, siinä on myös oltava kuluttajalle tarkoitettu rasvaisen maksan tuotantoon viittaava ilmaisu, jotta varmistetaan täydellisten tietojen antaminen tuotteen ominaisuuksista.
(13)
Komission on suotavaa valvoa pysyvästi näiden säännösten mukaisesti annettujen kansallisten säännösten sopusointuisuutta yhteisön oikeuden kanssa, kaupan pitämisen vaatimukset mukaan lukien. On erityisesti syytä säätää sellaisten yritysten rekisteröinnistä ja määräaikaisista tarkastuksista, jotka saavat käyttää tiettyjä siipikarjan tuotantotapoja tarkoittavia ilmaisuja. Kyseiset yritykset olisi tämän vuoksi velvoitettava pitämään yksityiskohtaista kirjanpitoa tätä tarkoitusta varten.
(14)
Näiden tarkastusten erityisen luonteen vuoksi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on voitava antaa ne pätevien ja asianmukaisesti kelpuutettujen ja hyväksyttyjen riippumattomien laitosten tehtäväksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta aiheellista valvontaa ja suojatoimenpiteitä.
(15)
Kolmansien maiden toimijat voivat haluta käyttää jäähdytysmenetelmää ja siipikarjan tuotantotapaa koskevia vapaaehtoisia mainintoja. Tätä varten on syytä antaa tarvittavat komission laatimaan luetteloon merkityt säännökset, jollei kyseisen kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen antamasta kelpuutuksesta muuta johdu.
(16)
Ottaen huomioon taloudellinen ja teknologinen kehitys sekä siipikarjan valmistamisen että tarkastusten tasolla samoin kuin sen, että vesipitoisuudella on erityinen merkitys jäädytetyn ja pakastetun siipikarjanlihan kaupan pitämisessä, olisi vahvistettava jäädytettyjen tai pakastettujen siipikarjan ruhojen enimmäisvesipitoisuus sekä määriteltävä tarkastusjärjestelmä niin teurastamoja kuin kaikkia kaupan pitämisen vaiheita varten rikkomatta tavaran vapaan liikkuvuuden periaatetta yhteismarkkinoilla.
(17)
On tärkeää tarkastaa veden imeytyminen tuotantolaitoksessa sekä ottaa käyttöön luotettavia menetelmiä jäädytettyjen tai pakastettujen siipikarjan ruhojen valmistuksen yhteydessä lisätyn veden pitoisuuden määrittämistä varten ja olla tekemättä eroa fysiologisen liuoksen ja siipikarjan ruhojen valmistuksesta syntyvän veden välillä, koska tällainen erottelu aiheuttaisi käytännön ongelmia.
(18)
On aiheellista kieltää säännösten vastaisina pidettävien jäädytettyjen tai pakastettujen siipikarjan ruhojen kaupan pitäminen ilman asianmukaista merkintää pakkauksen päällä. Tämän vuoksi on tarpeen antaa yksittäis- ja ryhmäpakkauksen määräpaikan mukaisia mainintoja koskevat yksityiskohtaiset käytännön säännöt valvonnan helpottamiseksi ja määräpaikan muuttamisen estämiseksi.
(19)
On tärkeää säätää toimista, jotka toteutetaan, jos tarkastuksessa todetaan lähetyksen säännösten vastaisuus tapauksessa, jossa tavara ei vastaa tämän asetuksen edellytyksiä. Olisi säädettävä menettelystä yhteisön sisäisistä lähetyksistä mahdollisesti syntyvien erimielisyyksien ratkaisemiseksi.
(20)
Riitatapauksissa komission on voitava toimia erityisesti tekemällä käyntejä itse paikalle ja toteuttamalla tilanteen kannalta aiheellisia toimenpiteitä.
(21)
Vesipitoisuutta koskevien vaatimusten yhdenmukaistaminen edellyttää yhteisön ja kansallisten vertailulaboratorioiden nimeämistä.
(22)
Yhteisön rahoitustuki on tarpeen.
(23)
Yhteisön ja yhteisön vertailulaboratorion välillä on tehtävä sopimus tuen maksamisen edellytysten määrittämiseksi.
(24)
On aiheellista säätää, että jäsenvaltiot antavat jäädytetyn ja pakastetun siipikarjanlihan vesipitoisuuden tarkastuksia koskevat yksityiskohtaiset käytännön säännöt. Tämän asetuksen yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi olisi säädettävä, että niiden on ilmoitettava nämä säännöt komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
(25)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 121 artiklan e alakohdan ii alakohdassa tarkoitetut tuotteet määritellään seuraavasti:
1)
Siipikarjan ruhot
a)
KANAT (Gallus domesticus)
-
kananpoika, broileri: lintu, jonka rintalastan kärki on taipuisa (luutumaton),
-
kukko, kana, keittokana: lintu, jonka rintalastan kärki on jäykkä (luutunut),
-
salvukukko: nuori kukko, joka on kirurgisesti kastroitu ennen sukukypsyysikää ja teurastettu aikaisintaan 140 päivän iässä; salvaamisen jälkeen salvukukoilla on täytynyt olla vähintään 77 päivän pituinen lihottamiskausi,
-
nuori kanan- tai kukonpoika: lintu, jonka ruhon paino on vähemmän kuin 650 grammaa (ilman sisälmyksiä, päätä ja jalkoja); 650-750 gramman painoisia lintuja voidaan nimittää ”poikasiksi”, jos teurastusikä ei ylitä 28 päivää. Jäsenvaltiot voivat soveltaa 12 artiklan säännöksiä tämän teurastusiän tarkastamiseen,
-
nuori kukko: munijarotuinen urospuolinen kananpoika, jonka rintalastan kärki on jäykkä muttei kokonaan luutunut ja jonka teurasikä on vähintään 90 vuorokautta;
b)
KALKKUNAT (Meleagris gallopavo dom.)
-
(nuori) kalkkuna: lintu, jonka rintalastan kärki on taipuisa (luutumaton),
-
kalkkuna: lintu, jonka rintalastan kärki on jäykkä (luutunut);
c)
ANKAT JA SORSAT (Anas platyrhynchos dom., cairina muschata), myskisorsa-ankat (cairina muschata x Anas platyrhynchos)
-
(nuori) ankka tai ankanpoikanen, (nuori) myskisorsa, (nuori) myskisorsa-ankka: lintu, jonka rintalastan kärki on taipuisa (luutumaton),
-
ankka, myskisorsa, myskisorsa-ankka: lintu, jonka rintalastan kärki on jäykkä (luutunut);
d)
HANHET (Anser anser dom.)
-
(nuori) hanhi tai hanhen poikanen: lintu, jonka rintalastan kärki on taipuisa (luutumaton). Ruhoa peittävä rasvakerros on ohut tai kohtalaisen ohut; nuoren hanhen rasvan väri voi olla erikoisravinnon mukainen,
-
hanhet: lintu, jonka rintalastan kärki on jäykkä (luutunut); kohtalaisen paksu tai paksu rasvakerros peittää ruhoa joka puolelta;
e)
HELMIKANAT (Numida meleagris domesticus)
-
(nuori) helmikana: lintu, jonka rintalastan kärki on taipuisa (luutumaton),
-
helmikanat: lintu, jonka rintalastan kärki on jäykkä (luutunut).
Edellä a-e alakohdassa mainittujen ilmaisujen eri sukupuolta ilmaisevia rinnakkaismuotoja pidetään tässä asetuksessa kyseisiä ilmaisuja vastaavina.
2)
Siipikarjan palat
a)
puolikas: ruhon puolikas, joka on saatu leikkaamalla ruho pitkittäissuunnassa rintalastan ja selkärangan läpi;
b)
neljännes: taka- tai etuneljännes, joka on saatu leikkaamalla puolikas poikittaissuunnassa;
c)
erottamattomat takaneljännekset: kummatkin takaneljännekset ja niitä yhdistävä osa selkää, joko peränipukan kanssa tai ilman;
d)
rintapala: rintalasta ja sen molemmanpuoliset kylkiluut, tai niiden osa, ja niitä ympäröivä lihaksisto. Rintapala voi koostua joko molemmista tai toisesta rintapuoliskosta;
e)
koipi-reisipala: reisi-, sääri- ja pohjeluu yhdessä niitä ympäröivän lihaksiston kanssa. Molemmat leikkausviillot on tehtävä nivelestä;
f)
koipi-reisipala, jossa on kiinni osa selkää: viimeksi mainitun paino ei saa olla suurempi kuin 25 prosenttia palan painosta;
g)
reisi: reisiluu yhdessä sitä ympäröivän lihaksiston kanssa. Molemmat leikkausviillot on tehtävä nivelestä;
h)
koipi: sääri- ja pohjeluu yhdessä niitä ympäröivän lihaksiston kanssa. Molemmat leikkausviillot on tehtävä nivelestä;
i)
siipi: olka-, kyynär- ja värttinäluu yhdessä niitä ympäröivän lihaksiston kanssa. Siiven kärki siihen kuuluvine kämmenluineen voidaan tarvittaessa poistaa. Kalkkunan siiven olkaluu tai kyynär- ja värttinäluut niitä ympäröivine lihaksineen voivat olla erikseen. Leikkausviillot on tehtävä nivelestä;
j)
erottamattomat siivet: molemmat siivet ja niitä yhdistävä osa selkää; viimeksi mainitun paino ei saa olla suurempi kuin 45 prosenttia koko palan painosta;
k)
rintafilee: luuton eli ilman rintalastaa ja kylkiluita oleva rintalihaksisto, joko molemmat puolet yhdessä tai erikseen. Kalkkunan rintafilee saa käsittää ainoastaan syvän pektoraalilihaksen;
l)
rintafilee solisluun kanssa: rintafilee ilman nahkaa solisluun ja rintalastan rustoisen osan kanssa; solisluun ja ruston paino ei saa olla suurempi kuin 3 prosenttia palan painosta;
m)
rintaliha (”magret”, ”maigret”): 3 kohdassa tarkoitettu ankan ja hanhen rintafilee, joka sisältää nahan ja rintalihasta peittävän ihonalaisen rasvan, ilman syvää rintalihasta;
n)
kalkkunan luuton koipi-reisiliha: luuton kalkkunan reisi ja/tai luuton koipi, eli ilman reisi-, sääri- ja pohjeluuta, kokonainen, kuutioiksi leikattu tai suikaleiksi leikattu.
Edellä e, g ja h alakohdassa lueteltujen tuotteiden osalta virkkeen osa ”leikkausviillot on tehtävä nivelestä” tarkoittaa, että leikkausviillot on tehtävä niveliä rajoittavien kahden viivan välistä liitteessä II olevan graafisen esityksen mukaisesti.
Tuotteet, jotka on lueteltu d-k alakohdassa, saavat olla joko ilman nahkaa tai nahan kanssa. Jos d-j alakohdassa mainitut tuotteet ovat ilman nahkaa tai jos k alakohdassa mainitussa tuotteessa on nahka, siitä on mainittava tuotteen merkinnöissä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY (5) 1 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti.
3)
Rasvainen maksa (”Foie gras”)
Hanhen tai ankkalajien Cairina muschata tai Cairina muschata x Anas platyrynchos maksa, kun lintuja on ruokittu niin, että tuloksena on maksasolujen rasvoittuminen ja maksan liikakasvu.
Linnuista, joista tällaiset maksat poistetaan, on veri laskettava täydellisesti, ja maksojen on oltava väriltään tasaiset.
Maksojen on oltava seuraavan painoiset:
-
ankkojen maksan nettopainon on oltava vähintään 300 grammaa,
-
hanhien maksan nettopainon on oltava vähintään 400 grammaa.
2 artikla
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a)
’ruholla’ 1 artiklan 1 kohdassa mainittujen lintulajien koko ruumista verenlaskun, kynimisen ja sisäelinten poiston jälkeen; munuaisten poisto on kuitenkin valinnaista; ruho, josta on poistettu sisäelimet, voidaan tarjota myytäväksi joko ilman sisälmyksiä tai siten, että muut eläimenosat, toisin sanoen sydän, maksa, lihasmaha ja kaula, on pantu vatsaontelon sisään;
b)
’ruhon paloilla’ siipikarjanlihaa, joka kokonsa ja lihaskudoksensa ominaisuuksien perusteella voidaan tunnistaa leikatuksi tietystä ruhon osasta;
c)
’valmiiksi pakatulla siipikarjanlihalla’ direktiivin 2000/13/EY 1 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädetyin edellytyksin pakattua siipikarjanlihaa;
d)
’pakkaamattomalla siipikarjanlihalla’ vähittäismyyntiin tarjottavaa siipikarjanlihaa, jota ei ole valmiiksi pakattu tai joka pakataan myyntipaikalla ostajan pyynnöstä;
e)
’kaupan pitämisellä’ tavaran hallussa pitämistä tai esille panemista myyntiä varten, myyntiin asettamista, myyntiä ja toimittamista tai mitä tahansa muuta kaupan pitämisen muotoa;
f)
’erällä’ saman lajin, tyypin ja luokan samalla tavoin valmistettua, samasta teurastamosta tai leikkaamosta tulevaa ja samaan paikkaan sijoitettua siipikarjanlihaa, joka on tarkastettava. Jäljempänä olevien 9 artiklan ja liitteiden V ja VI soveltamiseksi erään sisältyy ainoastaan samaan nimellispainoluokkaan kuuluvia valmispakkauksia.
3 artikla
1. Siipikarjan ruhojen kaupan pitäminen tämän asetuksen säännösten mukaisesti edellyttää niiden esillepanoa myyntiä varten seuraavissa muodoissa:
-
osittain suolistettuina (”effilé”, ”roped”),
-
muiden eläimenosien kanssa,
-
ilman muita eläimenosia.
Voidaan lisätä ilmaisu ”suolistettuina”.
2. Osittain suolistetut ruhot ovat ruhoja, joista ei ole poistettu sydäntä, maksaa, keuhkoja, lihasmahaa, kupua ja munuaisia.
3. Jos eläimen päätä ei poisteta, henkitorvi, ruokatorvi ja kupu saavat jäädä ruhoon.
4. Muihin eläimenosiin kuuluvat ainoastaan seuraavat elimet:
Sydän, kaula, lihasmaha ja maksa sekä kaikki muut sellaiset elimet, joita pidetään syötäväksi kelpaavina sillä markkina-alueella, jonka kuluttajille tuote on tarkoitettu. Maksoista on poistettava sappirakko, lihasmahasta on poistettava sarveiskalvo ja lihasmahan sisältö. Sydän saa olla joko ilman sydänpussia tai sen kanssa. Jos kaula on kiinni ruhossa, sitä ei pidetä muuna eläimenosana.
Jos jokin näistä neljästä elimestä ei tavallisesti sisälly kaupan pidettävään ruhoon, sen puuttumisesta on mainittava pakkausmerkinnässä.
5. Direktiivin 2000/13/EY mukaisesti annetuissa kansallisissa säännöissä edellytettyjen merkintöjen lisäksi on mainitun direktiivin 13 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuissa kaupallisissa saateasiakirjoissa oltava seuraavat lisämerkinnät:
a)
asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä XIV olevan B osan III kohdan 1 kohdassa tarkoitettu luokka;
b)
muoto, jossa siipikarjanliha pidetään kaupan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä XIV olevan B osan III kohdan 2 kohdan mukaisesti, sekä suositeltu säilytyslämpötila.
4 artikla
1. Tässä asetuksessa tarkoitettuja tuotteita saa myydä direktiivin 2000/13/EY 3 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan mukaisesti tämän asetuksen 1 artiklassa mainituilla nimikkeillä sekä tämän asetuksen liitteessä I esitetyillä vastaavilla muiden yhteisön kielten ilmaisuilla, joita on täydennettävä viittaamalla
-
kokonaisten ruhojen osalta johonkin tämän asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa mainittuun esillepanoon,
-
siipikarjan palojen osalta kyseiseen lajiin.
2. Edellä 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa mainittuja nimikkeitä voidaan täydentää muilla ilmaisuilla, jos ne eivät johda kuluttajaa merkittävästi harhaan eikä niitä erityisesti sekoiteta 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa mainittuihin muihin tuotteisiin tai 11 artiklassa säädettyihin mainintoihin.
5 artikla
1. Muita kuin 1 artiklassa määriteltyjä tuotteita voidaan pitää kaupan yhteisössä ainoastaan sellaisilla nimikkeillä, jotka eivät johda kuluttajaa merkittävästi harhaan niin, että ne voidaan sekoittaa 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin tai 11 artiklassa säädettyihin mainintoihin.
2. Direktiivin 2000/13/EY mukaisesti annettujen kansallisissa säännöissä esitettyjen vaatimusten lisäksi on vähittäismyyntiin tarkoitetun siipikarjanlihan merkinnässä, esillepanossa ja mainonnassa noudatettava tämän artiklan 3 ja 4 kohdassa esitettyjä lisävaatimuksia.
3. Tuoreen siipikarjanlihan vähimmäissäilyvyyden päivä on korvattava viimeisellä käyttöpäivällä direktiivin 2000/13/EY 10 artiklan mukaisesti.
4. Valmiiksi pakatun siipikarjanlihan pakkauksessa tai siihen kiinnitetyssä merkinnässä on esitettävä lisäksi seuraavat tiedot:
a)
asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä XIV olevan B osan III kohdan 1 kohdassa tarkoitettu luokka;
b)
tuoreen siipikarjanlihan kokonaishinta ja painoyksikköhinta vähittäismyynnissä;
c)
muoto, jossa siipikarjanliha pidetään kaupan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä XIV olevan B osan III kohdan 2 kohdan mukaisesti, sekä suositeltu säilytyslämpötila;
d)
teurastamon tai leikkaamon rekisteröintinumero Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 853/2004 (6) mukaisesti, paitsi jos lihat paloitellaan ja luut poistetaan myyntipaikalla mainitun asetuksen 4 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti;
e)
maininta kolmansista maista tuodun siipikarjanlihan alkuperämaasta.
5. Kun siipikarjanliha myydään pakkaamattomana, paitsi jos lihat paloitellaan ja luut poistetaan myyntipaikalla asetuksen (EY) N:o 853/2004 4 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti, ja kun lihat paloitellaan ja luut poistetaan kuluttajan pyynnöstä ja tämän läsnä ollessa, direktiivin 2000/13/EY 14 artiklaa sovelletaan 4 kohdassa tarkoitettuihin merkintöihin.
6. Poiketen siitä, mitä 3 artiklan 5 kohdassa ja tämän artiklan 2-5 kohdassa säädetään, siipikarjanlihaa ei tarvitse luokitella eikä mainituissa artikloissa tarkoitettuja lisämerkintöjä tarvitse tehdä, jos kyseessä on toimitus leikkaamoon tai jalostuslaitokseen.
6 artikla
Seuraavia lisäsäännöksiä sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä XIV olevan B osan II kohdan 3 kohdassa määriteltyyn jäädytettyyn siipikarjanlihaan.
Tässä asetuksessa tarkoitetun jäädytetyn siipikarjanlihan lämpötilan on oltava vakaa ja pysyttävä tuotteen kaikissa kohdissa - 12 °C:na tai alhaisempana, jolloin kuitenkin sallitaan lyhytaikainen enintään 3 °C:n lämpötilan nousu. Tämä tuotteen lämpötilan poikkeama hyväksytään hyvän säilytys- ja jakelutavan mukaisesti tapahtuvassa paikallisessa jakelussa ja vähittäismyyntipaikan lihatiskissä.
7 artikla
1. Tässä asetuksessa tarkoitettujen siipikarjan ruhojen ja palojen on täytettävä seuraavat vähimmäisvaatimukset, jotta ne voidaan luokitella A- tai B-luokkaan. Niiden on oltava
a)
kokonaisia, esillepano huomioon ottaen;
b)
puhtaita, vailla vieraita aineita, likaa ja verta;
c)
vailla vieraita hajuja;
d)
vailla näkyviä veritahroja, jolloin kuitenkin pienet, tuskin havaittavat tahrat sallitaan;
e)
vailla esiin työntyviä katkenneita luita;
f)
vailla suuria ruhjeita.
Tuoreessa siipikarjanlihassa ei saa olla jälkiä aikaisemmasta jäätymisestä.
2. Siipikarjan ruhojen ja palojen on lisäksi täytettävä seuraavat vaatimukset, jotta ne voidaan luokitella A-luokkaan:
a)
rakenteen on oltava hyvä. Lihan on oltava täyteläistä; rinnan on oltava hyvin kehittynyt, leveä, pitkä ja lihainen, ja jalkojen on oltava lihaiset. Kananpoikien, nuorien ankkojen tai ankanpoikien ja kalkkunoiden rinnan, selän ja reisien on oltava ohuen, tasaisen rasvakerroksen peittämät. Kukoilla, kanoilla, ankoilla ja nuorilla hanhilla sallitaan paksumpi rasvakerros. Hanhien koko ruhon on oltava kohtalaisen tai paksun rasvakerroksen peitossa;
b)
rinnassa, jaloissa, selässä, jalkojen nivelten alueella ja siivenkärjissä sallitaan muutama pieni höyhen, höyhentuppi (sulan tuppi) tai karva (rihmamainen sulka). Kukoilla, keittokanoilla, ankoilla, kalkkunoilla ja hanhilla sallitaan muutama höyhen myös ruhon muissa osissa;
c)
pieni määrä vaurioita, ruhjeita ja värjääntymistä sallitaan, jos ne ovat vähäisiä ja lieviä, ja jollei niitä esiinny rinnassa tai jaloissa. Siivenkärki saa puuttua. Siivenkärkien ja höyhenjuurituppien lievä punoitus sallitaan;
d)
pakastetussa tai syväjäädytetyssä siipikarjassa ei saa olla merkkejä jääpoltteesta (7), paitsi jos ne ovat satunnaisia, vähäisiä ja lieviä eivätkä esiinny rinnassa tai jaloissa.
8 artikla
1. Päätökset, jotka johtuvat 1, 3 ja 7 artiklan noudattamatta jättämisestä, voivat koskea ainoastaan tämän artiklan säännösten mukaisesti tarkastettua kokonaista erää.
2. Seuraavan suuruinen näyte otetaan satunnaisesti kustakin 1 artiklassa mainitusta tuotteesta jokaisesta teurastamossa, leikkaamossa, tukku- tai vähittäismyyntivarastossa tai missä tahansa muussa kaupan pitämisen vaiheessa, myös kuljetuksen aikana, tarkastettavasta erästä, tai kun kyseessä on tuonti kolmansista maista, tulliselvityksen yhteydessä:
Erän koko
Näytteiden määrä
Virheellisten yksiköiden sallittu lukumäärä
Yhteensä
1 artiklan 1 (8) ja 3 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan osalta
1
2
3
4
100-500
30
5
2
501-3 200
50
7
3
3 200
80
10
4
3. Tarkastettaessa A-luokkaan kuuluvaa siipikarjanlihaerää sovelletaan 2 kohdan taulukon sarakkeessa 3 tarkoitettua kokonaispoikkeamaa. Nämä virheelliset yksiköt voivat käsittää rintafileen tapauksessa myös fileitä, jotka sisältävät enintään 2 prosenttia rustoa (rintalastan taipuisa kärki).
Niiden virheellisten yksikköjen lukumäärä, jotka eivät ole 1 artiklan 1 ja 3 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisia, ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin 2 kohdan taulukon sarakkeessa 4 ilmoitetut luvut.
Edellä olevan 1 artiklan 3 kohdan osalta mitään virheellistä yksikköä ei sallita, ellei sen paino ole vähintään 240 grammaa ankanmaksan osalta tai vähintään 385 grammaa hanhenmaksan osalta.
4. Tarkastettaessa B-luokkaan kuuluvaa siipikarjanlihaerää saa virheellisten yksiköiden määrä olla kaksinkertainen.
5. Jos tarkastettavaa erää ei hyväksytä, valvovan toimielimen on kiellettävä sen kaupan pitäminen, tai jos erä tuodaan kolmansista maista, sen maahantuonti, kunnes osoitetaan, että se on saatettu vastaamaan 1 ja 7 artiklan säännöksiä.
9 artikla
1. Direktiivin 76/211/ETY 2 artiklassa tarkoitettu valmiiksi pakattu jäädytetty tai pakastettu siipikarjanliha voidaan luokitella painon mukaan asetuksen (ETY) N:o 1234/2007 liitteessä XIV olevan B osan III kohdan 3 kohdan mukaisesti. Valmispakkaukset voivat olla
-
valmispakkauksia, joissa on yksi siipikarjan ruho, tai
-
valmispakkauksia, jotka sisältävät yhden tai useampia 1 artiklassa määriteltyjä samaan tyyppiin ja lajiin kuuluvan siipikarjan paloja.
2. Kaikissa valmispakkauksissa on oltava merkintä ”nimellispaino” tuotteen painosta, joka pakkauksissa on oltava 3 ja 4 kohdan säännösten mukaisesti.
3. Jäädytetyn tai pakastetun siipikarjanlihan valmispakkaukset voidaan luokitella nimellispainon perusteella seuraavasti:
a)
ruhot:
-
1 100 grammaa: luokat 50 gramman välein (1 050 - 1 000 - 950 ja niin edelleen),
-
1 100 - 2 400 grammaa: luokat 100 gramman välein (1 100 - 1 200 - 1 300 ja niin edelleen),
-
≥ 2 400 grammaa: luokat 200 gramman välein (2 400 - 2 600 - 2 800 ja niin edelleen);
b)
palat:
-
1 100 grammaa: 50 gramman luokat (1 050 - 1 000 - 950 ja niin edelleen),
-
≥ 1 100 grammaa: luokat 100 gramman välein (1 100 - 1 200 - 1 300 ja niin edelleen).
4. Edellä 1 kohdassa mainitut valmispakkaukset on valmistettava niin, että ne täyttävät seuraavat vaatimukset:
a)
tosiasiallinen sisältö ei saa olla keskimäärin pienempi kuin nimellispaino;
b)
niiden valmispakkausten osuuden, joiden negatiivinen virhe on suurempi kuin 9 kohdassa säädetty suurin sallittu negatiivinen virhe, on oltava riittävän pieni, jotta valmispakkauserä täyttää 10 kohdassa määriteltyjen tarkastusten vaatimukset;
c)
valmispakkauksia, joiden negatiivinen virhe on suurempi kuin kaksi kertaa 9 kohdassa säädetty suurin sallittu negatiivinen virhe, ei saa pitää kaupan.
Tässä asetuksessa sovelletaan direktiivin 76/211/ETY liitteessä I vahvistettuja nimellispainon, tosiasiallisen sisällön ja negatiivisen virheen määritelmiä.
5. Jäädytetyn tai pakastetun siipikarjanlihan pakkaajan tai maahantuojan vastuuseen ja toimivaltaisen viranomaisen suorittamiin tarkastuksiin sovelletaan direktiivin 76/211/ETY liitteessä I olevaa 4, 5 ja 6 kohtaa soveltuvin osin.
6. Valmispakkaukset tarkastetaan näytteiden avulla kahdessa osassa
-
näytteen jokaisen valmispakkauksen tosiasiallinen sisältö tarkastetaan,
-
näytteen valmispakkausten tosiasiallisen sisällön keskiarvo tarkastetaan.
Valmispakkauserää pidetään hyväksyttävänä, jos molempien tarkastusten tulokset täyttävät 10 ja 11 kohdassa määritellyt hyväksymisperusteet.
7. Erän muodostavat kaikki ne valmispakkaukset, joilla on sama nimellispaino, jotka ovat samaa mallia ja samaa tuotantoa ja jotka on pakattu samassa paikassa ja tarkoitettu tarkastettaviksi.
Erän kokoa rajoittavat seuraavat säännöt:
-
kun valmispakkaukset tarkastetaan pakkauslinjan lopussa, erän koko on sama kuin pakkauslinjan enimmäisteho tunnissa, ilman eräkokoon liittyviä rajoituksia,
-
muissa tapauksissa eräkoko on rajoitettava 10 000 valmispakkaukseen.
8. Seuraavan suuruinen näyte otetaan satunnaisesti jokaisesta tarkastettavasta erästä:
Erän koko
Näytteiden määrä
100-500
30
501-3 200
50
3 200
80
Vähemmän kuin 100 valmispakkausta käsittäville erille suoritetaan direktiivin 76/211/ETY liitteen II mukainen ainetta rikkomaton testaus, silloin kun sen suorittamista pidetään aiheellisena, tutkimalla erä 100-prosenttisesti.
9. Valmiiksi pakatun siipikarjanlihan kohdalla sallitaan seuraavat negatiiviset virheet:
(grammaa)
Nimellispaino
Sallittu negatiivinen virhe grammoina
Ruhot
Palat
vähemmän kuin 1 100
25
25
1 100 - 2 400
50
50
2 400 ja enemmän
100
10. Tarkastettaessa näytteen jokaisen valmispakkauksen tosiasiallinen sisältö lasketaan sallittu vähimmäissisältö vähentämällä valmispakkauksen nimellispainosta sitä vastaava suurin sallittu negatiivinen virhe.
Ne näytteeseen kuuluvat valmispakkaukset, joiden tosiasiallinen sisältö on pienempi kuin sallittu vähimmäissisältö, ovat virheellisiä.
Tarkastettua valmispakkauserää pidetään hyväksyttävänä, jos virheellisten näytteiden määrä näytteessä on pienempi tai sama kuin seuraavassa taulukossa esitetty hyväksymisraja; erä hylätään, jos virheellisten näytteiden määrä on sama tai suurempi kuin hylkäämisraja.
Näytteiden määrä
Virheellisten näytteiden määrä
Hyväksymisraja
Hylkäämisraja
30
2
3
50
3
4
80
5
6
11. Tarkastettaessa tosiasiallisen sisällön keskiarvoa valmispakkauserää pidetään hyväksyttävänä, jos näytteeseen kuuluvien valmispakkausten tosiasiallisen sisällön keskiarvo on suurempi kuin alla esitetyt hyväksymisrajat:
Näytteiden määrä
Keskimääräinen tosiasiallisen sisällön hyväksymisraja
30
x- ≥ Qn - 0,503 s
50
x- ≥ Qn - 0,379 s
80
x- ≥ Qn - 0,295 s
x-
=
valmispakkausten keskimääräinen tosiasiallinen sisältö
Qn
=
valmispakkauksen nimellispaino
s
=
erän valmispakkausten tosiasiallisen sisällön standardipoikkeama
Standardipoikkeama lasketaan kuten direktiivin 76/211/ETY liitteessä II olevassa 2.3.2.2 kohdassa esitetään.
12. Niin kauan kuin neuvoston direktiivin 80/181/ETY (9) säännöksissä sallitaan lisämerkintöjen käyttö, tässä artiklassa tarkoitettujen pakkausten nimellispainon merkintään voidaan liittää lisämerkintä.
13. Muista jäsenvaltioista lähtöisin olevan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan saapuvan siipikarjanlihan osalta tarkastukset tehdään sattumanvaraisesti eikä niitä tehdä rajalla.
10 artikla
Jäljempänä määriteltävien jäähdytysmenetelmien käyttöä koskevia merkintöjä ja niitä vastaavia liitteessä III lueteltuja ilmaisuja yhteisön muilla kielillä voidaan käyttää direktiivin 2000/13/EY 1 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetuissa pakkausmerkinnöissä:
-
ilmajäähdytys: siipikarjan ruhojen jäähdyttäminen kylmällä ilmalla,
-
haihdutusjäähdytys: siipikarjan ruhojen jäähdytys kylmällä ilmalla ja jaksoittaisella vesisumulla tai hienojakoisella vesisuihkulla,
-
vesijäähdytys: siipikarjan ruhojen jäähdyttäminen vesialtaissa tai vesi- ja jääaltaissa vastavirtamenetelmällä.
11 artikla
1. Ilmoitettaessa tuotantotapaa, orgaanista ja biologista tuotantoa lukuun ottamatta, mitään muita kuin jäljempänä esitettyjä ilmaisuja ja niitä vastaavia liitteessä IV lueteltuja ilmaisuja yhteisön muilla kielillä ei saa käyttää direktiivin 2000/13/EY 1 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisissa merkinnöissä (niitä voidaan lisäksi käyttää ainoastaan, jos tämän asetuksen liitteessä V määritellyt edellytykset täyttyvät):
a)
”Ruokittu rehulla, joka sisältää …prosenttia …”;
b)
”Laajaperäinen sisäkasvatus”;
c)
”Vapaa laidun”;
d)
”Vapaa laidun - perinteinen kasvatustapa”;
e)
”Vapaa laidun - täydellinen liikkumavapaus”.
Näitä ilmaisuja voidaan täydentää kunkin siipikarjan tuotantotavan erityispiirteitä koskevilla merkinnöillä.
Kun rasvaisen maksan (”foie gras”) tuotantoon pidettävistä ankoista ja hanhista saadun lihan pakkausmerkinnässä on maininta vapaan laitumen kasvatustavasta (c, d ja e alakohta), siinä on oltava myös ilmaisu ”saatu rasvaisen maksan tuotantoon pidetystä siipikarjasta”.
2. Lintujen teurasikää tai kasvatuskautta koskeva maininta sallitaan ainoastaan käytettäessä jotakin 1 kohdassa tarkoitetuista ilmaisuista ja liitteessä V olevassa b, c tai d alakohdassa mainitun vähimmäisiän osalta. Tätä säännöstä ei kuitenkaan sovelleta 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan neljännessä luetelmakohdassa tarkoitettuihin eläimiin.
3. Edellä olevaa 1 ja 2 kohtaa sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten kansallisten teknisten toimenpiteiden soveltamista, jotka ovat laajempia kuin liitteessä V mainitut vähimmäisvaatimukset ja jotka koskevat ainoastaan kyseisen jäsenvaltion tuottajia, jos kyseiset toimenpiteet ovat sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa ja siipikarjanlihan kaupan pitämisen yhteisten vaatimusten mukaiset.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitetut kansalliset toimenpiteet on toimitettava tiedoksi komissiolle.
5. Jäsenvaltioiden on toimitettava aina komission pyynnöstä kaikkia tässä artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä koskevat tarvittavat tiedot sen arvioimiseksi, ovatko ne sopusoinnussa yhteisön oikeuden ja siipikarjanlihan kaupan pitämisen yhteisten vaatimusten kanssa.
12 artikla
1. Teurastamot, jotka saavat käyttää 11 artiklassa määriteltyjä ilmaisuja, on hyväksyttävä erityisellä menettelyllä. Niiden on kirjattava erikseen kunkin siipikarjan tuotantotavan osalta
a)
jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tarkastuksen jälkeen rekisteröitävien siipikarjan tuottajien nimet ja osoitteet;
b)
kunkin tuottajan jokaisen tuotantokierroksen lintujen lukumäärä, jos edellä mainittu viranomainen niin vaatii;
c)
tällaisten toimitettujen ja käsiteltyjen lintujen lukumäärä ja elo- tai teuraspaino yhteensä;
d)
myyntiä koskevat yksityiskohtaiset tiedot, mukaan luettuina ostajien nimet ja osoitteet vähintään lähettämistä seuraavien kuuden kuukauden ajan.
2. Edellä 1 kohdassa mainittuja tuottajia valvotaan säännöllisesti. Näiden on säilytettävä vähintään lähettämistä seuraavien kuuden kuukauden ajan kunkin tuotantotavan osalta ajan tasalla oleva luettelo lintujen määrästä, ja luettelosta on käytävä ilmi myös myytyjen lintujen määrä, ostajien nimet ja osoitteet sekä rehun määrät ja toimittajat.
Tämän lisäksi vapaan laitumen kasvatustapaa soveltavien tuottajien on myös pidettävä kirjaa päivämääristä, jolloin linnut päästettiin ensimmäisen kerran laitumelle.
3. Rehunvalmistajien ja -toimittajien on säilytettävä vähintään lähettämistä seuraavien kuuden kuukauden ajan kirjanpito, josta ilmenee, että 11 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun tuottajille toimitetun rehun koostumus on ruokintaohjeiden mukainen.
4. Hautomoiden on säilytettävä vähintään lähettämistä seuraavien kuuden kuukauden ajan kirjanpito hitaasti kasvavaa tyyppiä olevista, 11 artiklan 1 kohdan d ja e alakohdassa tarkoitettua tuotantotapaa käyttäville tuottajille toimitetuista linnuista.
5. Säännöllisiä 11 artiklan ja tämän artiklan 1-4 kohdan säännösten noudattamisen tarkastuksia on suoritettava
a)
tilalla: vähintään kerran kunkin tuotantokierroksen aikana;
b)
rehunvalmistajan ja -toimittajan tiloissa: vähintään kerran vuodessa;
c)
teurastamossa: vähintään neljä kertaa vuodessa;
d)
hautomossa: vähintään kerran vuodessa, kun kyseessä on 11 artiklan 1 kohdan d ja e alakohdassa tarkoitettu siipikarjan tuotantotapa.
6. Jokaisen jäsenvaltion on toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle 1 kohdan mukaisesti hyväksyttyjen rekisteröityjen teurastamojen luettelo, jossa on oltava teurastamon nimi, osoite ja sille annettu numero. Kaikki luetteloon tehtävät muutokset on toimitettava kunkin vuosineljänneksen alussa tiedoksi muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
13 artikla
Kun kyseessä on käytettyä tuotantotapaa koskevien, asetuksen (EY) N:o 1234/2007 121 artiklan e alakohdan v alakohdassa tarkoitettujen merkintöjen valvonta, jäsenvaltioiden nimeämien elinten on täytettävä 26 päivänä kesäkuuta 1989 annetussa eurooppalaisessa standardissa nro EN/45011 asetetut vaatimukset ja oltava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymiä ja valvomia.
14 artikla
Kolmansista maista tuotu siipikarjanliha saa olla merkitty yhdellä tai useammalla vapaaehtoisella 10 ja 11 artiklassa säädetyllä merkinnällä, jos sen mukana on alkuperämaan toimivaltaisen viranomaisen antama todistus siitä, että kyseinen tuote on tämän asetuksen asiaa koskevien säännösten mukainen.
Komissio laatii kolmannen maan pyynnöstä luettelon edellä mainituista viranomaisista.
15 artikla
1. Rajoittamatta 16 artiklan 5 kohdan ja 17 artiklan 3 kohdan säännösten soveltamista, kaupan tai ammatillisen toiminnan kohteena olevia jäädytettyjä tai pakastettuja kananpoikia voidaan pitää kaupan yhteisön sisällä ainoastaan, jos vesipitoisuus ei ylitä liitteessä VI (valutuskoe) tai liitteessä VII (kemiallinen koe) kuvailtujen analyysimenetelmien avulla todettuja välttämättömiä teknisiä arvoja.
2. Kunkin jäsenvaltion nimittämien toimivaltaisten viranomaisten on valvottava, että teurastamot toteuttavat kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 kohdan säännösten noudattamiseksi ja erityisesti että
-
otetaan näytteitä veden imeytymisen tarkastamiseksi jäähdytettäessä ja jäädytettyjen ja pakastettujen kananpoikien vesipitoisuuden tarkastamiseksi,
-
tarkastusten tulokset kirjataan ja säilytetään yhden vuoden ajan,
-
jokainen erä merkitään siten, että käsittelypäivä voidaan tunnistaa; kyseisen erämerkin on oltava myös tuotantoluettelossa.
16 artikla
1. Veden imeytyminen on tarkastettava säännöllisesti liitteessä IX annettujen ohjeiden mukaisesti tai liitteessä VI annettujen ohjeiden mukaisesti teurastamoissa vähintään kerran kahdeksan tunnin mittaisen työjakson aikana.
Kun näissä tarkastuksissa ilmenee, että imeytyvän veden määrä on tässä asetuksessa sallittua kokonaisvesipitoisuutta suurempi, ottaen huomioon niissä siipikarjan ruhojen valmistusvaiheissa tapahtuvan veden imeytyminen, joita tarkastus ei koske, ja joka tapauksessa kun veden imeytyminen on liitteessä IX olevassa 10 kohdassa tai liitteessä VI olevassa 7 kohdassa tarkoitettuja arvoja suurempi, teurastamojen on välittömästi toteutettava valmistusjärjestelmän kannalta välttämättömät tekniset toimenpiteet.
2. Kaikissa 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa ja joka tapauksessa vähintään joka toinen kuukausi 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut jäädytettyjen ja pakastettujen kananpoikien vesipitoisuuden tarkastukset suoritetaan toimivaltaisten viranomaisten toimesta tai niiden valvonnassa pistokokein kunkin valmistuslaitoksen osalta liitteessä VI tai VII annettujen ohjeiden mukaisesti jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten valinnan mukaan. Näitä tarkastuksia ei tule suorittaa niille ruhoille, joiden osalta esitetään toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä todiste siitä, että ne on tarkoitettu yksinomaan vientiin.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tarkastukset suoritetaan kunkin jäsenvaltion tätä tarkoitusta varten nimittämien toimivaltaisten viranomaisten toimesta tai niiden vastuulla. Toimivaltaiset viranomaiset voivat erityistapauksissa tiukentaa 1 kohdan säännöksiä ja erityisesti liitteessä IX olevan 1 ja 10 kohdan sekä tämän artiklan 2 kohdan ohjeita tietyn teurastamon osalta silloin, kun se osoittautuu tarpeelliseksi tässä asetuksessa sallitun kokonaisvesipitoisuuden noudattamiseksi.
Niiden on joka tapauksessa, jos jäädytettyjen tai syväjäädytettyjen siipikarjan ruhojen erä ei ole tämän asetuksen mukainen, jatkettava kokeiden tekemistä 2 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten vähimmäistiheydellä siihen asti, kun kolme peräkkäistä liitteen VI tai VII mukaista tarkastusta, jotka on tehtävä kolmen eri tuotantopäivän aikana neljän viikon kuluessa kerätyille näytteille, on antanut negatiivisen tuloksen. Kyseisen teurastamon on maksettava näiden tarkastusten kustannukset.
4. Jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten tulokset ovat ilmajäähdytyksen yhteydessä yhdenmukaisia liitteissä VI-IX asetettujen vaatimusten kanssa kuuden kuukauden ajan, 1 kohdassa tarkoitettu tarkastustiheys voidaan harventaa yhteen kertaan kuukaudessa. Jos kyseisissä liitteissä vahvistettuja vaatimuksia ei noudateta, tarkastukset on jälleen tehtävä 1 kohdan mukaisesti.
5. Jos 2 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten tulos ylittää sallitut rajat, on katsottava, että kyseinen erä ei noudata tämän asetuksen säännöksiä. Tällöin kyseinen teurastamo voi kuitenkin pyytää, että jäsenvaltion vertailulaboratoriossa toteutetaan vastakkainen analyysi käyttämällä jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen valitsemaa menetelmää. Tämän vastakkaisen analyysin kustannuksista vastaa erän haltija.
6. Jos, tarvittaessa vastakkaisen analyysin jälkeen, kyseistä erää pidetään tämän asetuksen säännösten vastaisena, toimivaltainen viranomainen toteuttaa aiheelliset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on mahdollistaa mainitun erän kaupan pitäminen yhteisössä sellaisenaan sillä edellytyksellä, että kyseisten ruhojen yksittäispakkaukset sekä ryhmäpakkaukset varustetaan teurastamossa toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa nauhalla tai etiketillä, jossa on vähintään yksi liitteessä X olevista maininnoista punaisin isoin kirjaimin.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu erä pidetään toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa, kunnes se käsitellään tämän kohdan säännösten mukaisesti tai jollei asiasta toisin säädetä. Jos toimivaltaiselle viranomaiselle todistetaan, että ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu erä on tarkoitettu vientiin, toimivaltainen viranomainen toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet sen estämiseksi, ettei kyseistä erää pidetä kaupan yhteisössä.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut maininnat on sijoitettava näkyvään paikkaan siten, että ne ovat selvästi nähtävissä, helposti luettavissa ja häviämättömiä. Muu merkintä tai kuvio ei saa millään tavalla peittää, merkitä tai katkaista niitä. Yksittäispakkauksissa kirjainten on oltava vähintään yhden senttimetrin ja ryhmäpakkauksissa kahden senttimetrin korkuisia.
17 artikla
1. Määräpaikkana oleva jäsenvaltio voi silloin, kun on painavia perusteita epäillä säännönvastaisuuksia, tarkastaa jäädytetyt tai pakastetut kananpojat tasapuolisin pistokokein sen tarkastamiseksi, että erä vastaa 15 ja 16 artiklassa säädettyjä edellytyksiä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tarkastukset on suoritettava tavaran määräpaikassa tai muussa asianmukaisessa paikassa sillä edellytyksellä, että jälkimmäisessä tapauksessa tavaroiden kuljetus häiriintyy mahdollisimman vähän, että valittu paikka ei sijaitse rajalla ja että tavarat voidaan toimittaa tavanomaisesti määräpaikkaansa, kun tarvittava näyte on otettu. Kyseisiä tuotteita ei kuitenkaan voida tarjota vähittäismyyntiin ennen kuin tarkastuksen tulos on saatavilla.
Nämä tarkastukset on suoritettava mahdollisimman nopeasti siten, ettei tuotteiden markkinoille saattaminen aiheettomasti viivästy eikä aiheudu viivytyksiä, jotka saattaisivat vaikuttaa niiden laatuun.
Näiden tarkastusten tulokset ja kaikki myöhemmät päätökset sekä niiden perusteet on ilmoitettava viimeistään kahden työpäivän kuluttua näytteiden otosta lähettäjälle, vastaanottajalle tai näiden edustajalle. Määräpaikkana olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tekemät päätökset ja niiden perusteet on ilmoitettava lähettäjäjäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle.
Jos lähettäjä tai tämän edustaja niin vaatii, mainitut päätökset ja niiden perusteet on toimitettava tälle tiedoksi kirjallisina, samoin kuin tiedot määräpaikkana olevassa jäsenvaltiossa voimassa olevan lainsäädännön mukaan tämän käytettävissä olevista muutoksenhakukeinoista sekä sovellettavista menettelyistä ja määräajoista.
3. Jos 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten tulos ylittää sallitut rajat, kyseisen erän haltija voi pyytää, että jossakin liitteessä XI luetelluista vertailulaboratorioista toteutetaan vastakkainen analyysi käyttämällä samaa menetelmää kuin ensimmäisessä testissä. Tästä vastakkaisesta analyysistä aiheutuneista menoista vastaa erän haltija. Vertailulaboratorioiden tehtävät ja valtuudet vahvistetaan liitteessä XII.
4. Jos 1 ja 2 kohdan säännösten mukaisesti suoritetun tarkastuksen ja tarvittaessa vastakkaisen analyysin jälkeen näyttää ilmeiseltä, että jäädytetyt tai pakastetut kananpojat eivät ole 15 ja 16 artiklan säännösten mukaisia, määräpaikkana olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on sovellettava 16 artiklan 6 kohdassa ilmoitettuja menettelyjä.
5. Edellä 3 ja 4 kohdassa säädetyissä tapauksissa määräpaikkana olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on välittömästi otettava yhteyttä lähettäjäjäsenvaltion toimivaltaisiin viranomaisiin. Näiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet ja ilmoitettava ensiksi mainitun jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle suoritettujen tarkastusten luonne, tehdyt päätökset ja niiden perusteet.
Kun 1 ja 3 kohdassa säädetyissä tarkastuksissa ilmenee toistuvasti poikkeavuuksia tai kun nämä tarkastukset on lähettäjäjäsenvaltion mukaan suoritettu riittämättömin perustein, kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on annettava asiasta tieto komissiolle.
Siinä määrin kuin tämän asetuksen yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi on tarpeen tai määräpaikkana olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä ja ottaen huomioon todettujen rikkomusten luonne, komissio voi
-
lähettää asiantuntijoita kyseiseen laitokseen ja suorittaa tarkastuksia itse paikalla yhteistyössä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa, tai
-
pyytää lähettäjänä toimivan jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista tehostamaan näytteiden ottoa kyseisen laitoksen tuotannosta ja tarvittaessa soveltamaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 194 artiklan mukaisia seuraamuksia.
Komissio antaa jäsenvaltioille tiedon päätöksistään. Niiden jäsenvaltioiden, joiden alueella tarkastus tehdään, on annettava asiantuntijoille kaikki näiden tehtäviensä suorittamisessa tarvitsema apu.
Komission päätöksiä odotettaessa lähettäjäjäsenvaltion on määräpaikkana olevan jäsenvaltion pyynnöstä tehostettava kyseisestä laitoksesta lähtöisin olevien tuotteiden tarkastuksia.
Toteutettaessa näitä toimenpiteitä jonkin laitoksen osalta ilmenevien toistuvien poikkeavuuksien korjaamiseksi komissio veloittaa kaikki kolmannen alakohdan luetelmakohtien soveltamisesta aiheutuvat kustannukset kyseisen laitoksen tililtä.
18 artikla
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava viipymättä vastaavalle kansalliselle vertailulaboratoriolle tekemiensä tai niiden vastuulla tehtyjen 15, 16 ja 17 artiklassa tarkoitettujen tarkastusten tuloksista.
Kansallisten vertailulaboratorioiden on toimitettava nämä tiedot 19 artiklassa tarkoitetulle asiantuntijaelimelle ennen kunkin vuoden 1 päivää heinäkuuta, jotta se voi suorittaa tarkemman arvioinnin ja käydä lähempää keskustelua kansallisten vertailulaboratorioiden kanssa näistä tiedoista. Tulokset on esitettävä hallintokomitealle lausuntoa varten asetuksen (EY) N:o 1234/2007 195 artiklan mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on annettava 15, 16 ja 17 artiklassa säädettyjä tarkastuksia kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa koskevat yksityiskohtaiset käytännön säännöt, jotka koskevat myös kolmansista maista tulevan tuonnin tarkastamista liitteiden VI ja VII mukaisen tulliselvityksen yhteydessä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säännöistä toisille jäsenvaltioille ja komissiolle. Kaikista sääntöihin tehtävistä muutoksista on ilmoitettava viipymättä muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
19 artikla
Siipikarjanlihan vesipitoisuutta valvova asiantuntijaelin toimii kansallisten vertailulaboratorioiden testaustoimien koordinointielimenä. Se koostuu komission ja kansallisten vertailulaboratorioiden edustajista. Asiantuntijaelimen ja kansallisten vertailulaboratorioiden tehtävistä sekä asiantuntijaelimen organisaatiorakenteesta säädetään liitteessä XII.
Vertailulaboratoriolle maksetaan rahoitustukea yhteisön nimissä toimivan komission ja vertailulaboratorion välillä tehtävän sopimuksen ehtojen mukaisesti.
Maatalouden pääosaston pääjohtaja valtuutetaan allekirjoittamaan sopimus komission puolesta.
20 artikla
1. Seuraavia kaupan tai ammatillisen toiminnan kohteena olevia tuoreita, jäädytettyjä tai pakastettuja siipikarjanlihan paloja voidaan pitää kaupan yhteisön sisällä ainoastaan, jos vesipitoisuus ei ylitä liitteessä VIII (kemiallinen koe) tarkoitettujen analyysimenetelmien avulla todettuja teknisesti välttämättömiä arvoja:
a)
kanan rintafilee myös solisluun kanssa, ilman nahkaa;
b)
kananrinta, nahan kanssa;
c)
kanan reidet, koivet, koipi-reisipalat, koipi-reisipalat, joissa on kiinni osa selkää, koipi-reisipalojen neljännekset, nahan kanssa;
d)
kalkkunan rintafilee, ilman nahkaa;
e)
kalkkunanrinta, nahan kanssa;
f)
kalkkunan reidet, koivet, koipi-reisipalat, nahan kanssa;
g)
kalkkunan luuton koipi-reisiliha, ilman nahkaa.
2. Kunkin jäsenvaltion nimeämän toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että teurastamot ja leikkaamot, jotka voivat sijaita teurastamon yhteydessä, toteuttavat tarvittavat toimenpiteet 1 kohdan säännösten noudattamiseksi ja erityisesti, että
a)
imeytynyt vesi tarkastetaan säännöllisesti 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti myös 1 kohdassa lueteltujen tuoreiden, jäädytettyjen tai pakastettujen palojen tuotantoon tarkoitettujen kananpojan- ja kalkkunanruhojen osalta. Tällaiset tarkastukset on tehtävä vähintään kerran yhtä kahdeksan tunnin työjaksoa kohti. Ilmajäähdytettyjen kalkkunanruhojen osalta imeytynyttä vettä ei tarvitse kuitenkaan tarkastaa säännöllisesti. Liitteessä IX olevassa 10 kohdassa vahvistettuja raja-arvoja sovelletaan myös kalkkunanruhoihin;
b)
tarkastusten tulokset kirjataan ja säilytetään yhden vuoden ajan;
c)
jokainen erä merkitään siten, että käsittelypäivä voidaan tunnistaa; kyseisen erämerkin on oltava myös tuotantoluettelossa.
Jos a alakohdassa ja 3 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten tulokset ovat kananpoikien ilmajäähdytyksen osalta yhdenmukaisia liitteissä VI-IX asetettujen vaatimusten kanssa kuuden kuukauden ajan, a alakohdassa tarkoitettu tarkastustiheys voidaan harventaa yhteen kertaan kuukaudessa. Jos liitteissä VI-IX vahvistettuja vaatimuksia ei noudateta, tarkastukset on jälleen tehtävä a alakohdan mukaisesti.
3. Kaikista siipikarjanlihan paloja tuottavista leikkaamoista tulleiden jäädytettyjen tai pakastettujen palojen 1 kohdassa tarkoitettu vesipitoisuus on tarkastettava vähintään kolmen kuukauden välein liitteen VIII mukaisesti näytteitä ottamalla. Kyseisiä tarkastuksia ei tehdä sellaisten siipikarjanlihan palojen osalta, joista voidaan toimittaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla todiste, että ne on tarkoitettu yksinomaan vientiin.
Kun leikkaamo on noudattanut liitteessä VIII vahvistettuja vaatimuksia yhden vuoden ajan, tarkastustiheys voidaan harventaa yhteen kertaan kuudessa kuukaudessa. Jos kyseisiä vaatimuksia ei noudateta, tarkastukset on jälleen tehtävä ensimmäisen alakohdan mukaisesti.
4. Edellä olevan 16 artiklan 3-6 kohtaa sekä 17 ja 18 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin tämän artiklan 1 kohdassa mainittuihin siipikarjanlihan paloihin.
21 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 1538/91 1 päivästä heinäkuuta 2008.
Viittauksia kumottuun asetukseen ja asetukseen (ETY) N:o 1906/90 pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä XIII olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
22 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2008.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 16 päivänä kesäkuuta 2008.