RÅDETS DIREKTIV 96/62/EF af 27. september 1996 om vurdering og styring af luftkvalitet
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 130 S, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (3), og
ud fra følgende betragtninger:
Ifølge det femte miljøhandlingsprogram af 1992, hvis grundlæggende principper blev godkendt i resolution 93/C138/01 af 1. februar 1993 vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer forsamlet i Rådet (4), skal der foretages ændringer af gældende lovgivning om luftforurenende stoffer; programmet anbefaler, at der fastlægges langsigtede mål for luftkvaliteten;
for at beskytte miljøet som helhed og menneskers sundhed skal koncentrationer af skadelige luftforurenende stoffer undgås, forebygges eller begrænses, og der skal fastsættes grænseværdier og/eller tærskelværdier for forureningsvarsel ved visse niveauer af luftforurening;
for at tage højde for de særlige mekanismer, der gælder i forbindelse med dannelse af ozon, kan det blive nødvendigt at supplere eller erstatte sådanne grænseværdier og tærskelværdier for forureningsvarsling med målværdier;
de numeriske værdier for grænseværdier, tærskelværdier for forureningsvarsling og, for så vidt angår ozon, målværdier og/eller grænseværdier og tærskelværdier for forureningsvarsling skal baseres på resultaterne af det arbejde, der udføres af internationale videnskabelige grupper, der arbejder på området;
Kommissionen skal i forbindelse med dette direktiv foretage undersøgelser for at analysere den samlede virkning af forskellige forurenende stoffer eller forureningskilder samt klimaets indvirkning på forskellige forurenende stoffers reaktioner;
det er nødvendigt at vurdere luftkvaliteten i forhold til grænseværdier og/eller tærskelværdier for forureningsvarsling og, for så vidt angår ozon, målværdier og/eller grænseværdier, idet der tages hensyn til størrelsen af de befolkninger og økosystemer, som er udsat for luftforureningen, samt til miljøet;
for at vurderinger af luftkvaliteten, som foretages ud fra målinger i medlemsstaterne, kan sammenlignes, skal det ved fastsættelse af tærskelværdier for forureningsvarsling, grænseværdier og målværdier bestemmes, hvor målestederne skal placeres, hvor mange der skal være, og hvilke referencemålemetoder der skal bruges;
for at gøre det muligt at anvende andre metoder til vurdering af luftkvaliteten end direkte måling skal der fastlægges anvendelseskriterier og præcisionskrav for disse metoder;
de generelle foranstaltninger, der er fastlagt i overensstemmelse med dette direktiv, skal suppleres med særforanstaltninger for de enkelte stoffer;
disse særforanstaltninger skal vedtages så hurtigt som muligt for at kunne opfylde dette direktivs samlede målsætning;
der bør indsamles foreløbige repræsentative data om niveauer for forurenende stoffer;
for at beskytte miljøet som helhed og menneskers sundhed skal medlemsstaterne ved overskridelse af grænseværdierne træffe foranstaltninger, således at disse værdier overholdes inden for den fastsatte tidsfrist;
de foranstaltninger, som medlemsstaterne træffer, skal tage hensyn til forskrifter for drift af industrielle anlæg, der er i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne inden for integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, når disse bestemmelser finder anvendelse;
det tager tid at gennemføre sådanne foranstaltninger og gøre dem effektive, og det kan derfor være nødvendigt at fastsætte midlertidige margener for overskridelse af grænseværdierne;
der kan i medlemsstaterne findes zoner, hvor niveauerne er højere end grænseværdierne, men hvor niveauerne dog er inden for margenen for tilladt overskridelse; grænseværdien skal overholdes inden for den fastlagte tidsfrist;
medlemsstaterne skal rådføre sig med hinanden, hvis niveauet for et forurenende stof, i tilfælde af betydelig forurening med oprindelse i en anden medlemsstat, overskrider eller kan forventes at overskride grænseværdien plus margenen for tilladt overskridelse eller, når det er relevant, tærskelværdien for forureningsvarsling;
fastsættelsen af tærskelværdier for forureningsvarsling, hvor der bør træffes særlige sikkerhedsforanstaltninger, vil gøre det muligt at begrænse en akut forurenings virkning på menneskers sundhed;
i zoner og bymæssige områder, hvor niveauet for forurenende stoffer ligger under grænseværdierne, skal medlemsstaterne bestræbe sig på at bevare den højere luftkvalitet, der er forenelig med en bæredygtig udvikling;
for at gøre det lettere at håndtere og sammenligne de modtagne data skal de indgives til Kommissionen i standardiseret form;
gennemførelsen af en omfattende og sammenhængende politik for vurdering og styring af luftkvaliteten bør hvile på et stærkt fagligt og videnskabeligt grundlag og på stadig udveksling af synspunkter mellem medlemsstaterne;
der er behov for at undgå en unødvendig forøgelse af mængden af information, der skal overføres fra medlemsstaterne; den information, som Kommissionen indhenter i forbindelse med gennemførelsen af dette direktiv, er nyttig for Det Europæiske Miljøagentur (EMA) og kan derfor fremsendes hertil af Kommissionen;
det kan vise sig ønskeligt at tilpasse de kriterier og teknikker, der anvendes til vurdering af luftkvaliteten, til de videnskabelige og tekniske fremskridt samt de nødvendige ordninger til udveksling af information, der skal gives i medfør af dette direktiv; for at lette gennemførelsen af det nødvendige arbejde i den forbindelse skal der fastlægges en procedure for etablering af et nært samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i et udvalg;
for at fremme den gensidige udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og EMA skal Kommissionen med bistand fra EMA hvert tredje år offentliggøre en beretning om luftkvaliteten i Det Europæiske Fællesskab;
der bør først sættes ind over for stoffer, der allerede er omfattet af direktiv 80/779/EØF af 15. juli 1980 om grænseværdier for luftkvaliteten med hensyn til svovldioxid og svævestøv (5), direktiv 82/884/EØF af 3. december 1982 om grænseværdi for bly i luften (6), direktiv 85/203/EØF af 7. marts 1985 om luftkvalitetsnormer for så vidt angår nitrogendioxid (7) og direktiv 92/72/EØF af 21. september 1992 om luftforurening med ozon (8) -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formål
Dette direktiv har som hovedformål at fastlægge de grundlæggende principper for en fælles strategi med det sigte:
- at definere og fastsætte mål for luftkvaliteten i Fællesskabet med henblik på at undgå, forhindre eller begrænse skadelige virkninger på menneskers sundhed og på miljøet som helhed,
- at vurdere luftkvaliteten i medlemsstaterne på grundlag af fælles metoder og kriterier,
- at skaffe tilstrækkelige oplysninger om luftkvaliteten og at sørge for, at de stilles til rådighed for offentligheden bl.a. gennem tærskelværdien for forureningsvarsling,
- at bevare luftkvaliteten, når den er god, og forbedre den i andre tilfælde.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1) »luft«: luft i troposfæren, undtagen luft på arbejdspladsen og indendørs
2) »forurenende stof«: et stof, som mennesket udsender direkte eller indirekte i luften, og som kan have skadelige virkninger på menneskers sundhed eller miljøet som helhed
3) »niveau«: koncentrationen i luften eller depositionen af et forurenende stof på overflader inden for en given tid
4) »vurdering«: en metode til måling, beregning, forudsigelse eller estimering af forureningsniveauet i luften
5) »grænseværdi«: et niveau, der er fastsat på videnskabeligt grundlag med henblik på at undgå, forhindre eller nedsætte de skadelige virkninger på menneskers sundhed og/eller på miljøet som helhed, som skal nås inden for en given frist, og som ikke må overskrides, når det er nået
6) »målværdi«: et niveau, der er fastsat for på lang sigt i højere grad at undgå skadelige virkninger for menneskers sundhed og/eller for miljøet som helhed, og som så vidt muligt skal nås i løbet af en given periode
7) »tærskelværdi for forureningsvarsling«: et niveau, som i tilfælde af overskridelse indebærer sundhedsrisiko for mennesker ved kortvarig påvirkning, og hvor medlemsstaterne øjeblikkelig skal træffe foranstaltninger efter dette direktiv
8) »margen for overskridelse«: procentdel af grænseværdi, som grænseværdien må overskrides med i overensstemmelse med de betingelser, som er fastlagt i de følgende artikler
9) »zone«: en af medlemsstaterne afgrænset del af deres område
10) »bymæssigt område«: et område med en befolkning på mere end 250 000 indbyggere eller, når befolkningen er på mindre end eller lig med 250 000 indbyggere, en befolkningstæthed pr. km², der gør en vurdering og styring af luftkvaliteten berettiget for medlemsstaterne.
Artikel 3
Gennemførelse - ansvarsområder
Med henblik på gennemførelse af dette direktiv skal medlemsstaterne på egnede niveauer udpege de kompetente myndigheder eller organer, der skal:
- gennemføre dette direktiv
- vurdere luftkvaliteten
- godkende måleanordningerne (metoder, apparater, net, laboratorier)
- sikre kvaliteten af målingerne med måleanordningerne ved at kontrollere, at måleanordningerne opfylder kvalitetskravene, navnlig gennem intern kvalitetskontrol, bl.a. i henhold til de europæiske standarder for kvalitetssikring
- varetage analysen af evalueringsmetoderne
- samordne de fællesskabsprogrammer til kvalitetssikring, som Kommissionen tilrettelægger, på deres område.
Når medlemsstaterne giver Kommissionen de i første afsnit omhandlede oplysninger, gør de dem tilgængelige for offentligheden.
Artikel 4
Fastsættelse af grænseværdier og tærskelværdier for forureningsvarsling for luften
1. For de forurenende stoffer opført i bilag I forelægger Kommissionen forslag for Rådet om fastsættelse af grænseværdier og på passende måde tærskelværdier for forureningsvarsling efter følgende tidsplan:
- for de forurenende stoffer 1-5, senest den 31. december 1996
- for ozon, i overensstemmelse med artikel 8 i Rådets direktiv 92/72/EØF
- for de forurenende stoffer 7 og 8, senest den 31. december 1997
- for stofferne 9-13, snarest, og senest den 31. december 1999.
Ved fastsættelsen af grænseværdier og på passende måde tærskelværdier for forureningsvarsling tages der som eksempel hensyn til faktorerne i bilag II.
For så vidt angår ozon, skal der i disse forslag tages hensyn til de specifikke mekanismer for dannelsen af dette forurenende stof, og der kan med henblik herpå fastsættes målværdier og/eller grænseværdier.
Hvis en målværdi for ozon overskrides, underretter medlemsstaterne Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet for på ny at nå den pågældende målværdi. På grundlag af disse oplysninger vurderer Kommissionen, om der er behov for supplerende foranstaltninger på fællesskabsplan, og forelægger om nødvendigt Rådet forslag herom.
For andre forurenende stoffer forelægger Kommissionen Rådet forslag om fastsættelse af grænseværdier og på passende måde tærskelværdier for forureningsvarsling, hvis det på grundlag af den videnskabelige udvikling og under hensyntagen til retningslinjerne i bilag III viser sig, at der er behov for at undgå, forhindre eller nedsætte de skadelige virkninger af disse forurenende stoffer på menneskers sundhed og/eller miljøet som helhed i Fællesskabet.
2. Kommissionen sørger for, at de forhold, som de grænseværdier og tærskelværdier for forureningsvarsel, der er omhandlet i stk. 1, bygger på, tages op til fornyet undersøgelse på baggrund af de seneste oplysninger indenfor den videnskabelige forskning på de pågældende epidemiologiske og miljømæssige områder samt de seneste fremskridt, der er gjort på det metrologiske område.
3. Ved fastsættelsen af grænseværdier og tærskelværdier for forureningsvarsling skal der udformes kriterier og metoder for:
a) målinger, der skal foretages i forbindelse med gennemførelsen af den lovgivning, der er nævnt i stk. 1:
- placering af målesteder
- mindste antal målesteder
- referencemåle- og prøveudtagningsmetoder
b) anvendelse af andre metoder til luftkvalitetsvurdering, bl.a. modellering:
- den rumlige opløsning for modellering og objektive vurderingsmetoder
- referenceteknikker for beregning.
Kriterierne og metoderne fastsættes for hvert forurenende stof og i forhold til størrelsen af de bymæssige områder eller til niveauerne for forurenende stoffer i de zoner, hvor luftkvaliteten vurderes.
4. For ved fastsættelsen af grænseværdierne at kunne tage hensyn til de faktiske niveauer for et bestemt forurenende stof, samt til den tid, der kræves for at gennemføre foranstaltninger til luftkvalitetsforbedring, kan Rådet desuden fastsætte en margen for midlertidig overskridelse af grænseværdien.
Denne margen reduceres gradvis efter regler, som fastsættes for hvert enkelt forurenende stof, således at grænseværdien kan nås senest ved udløbet af en tidsfrist, der fastsættes for hvert forurenende stof, når denne grænseværdi fastsættes.
5. Rådet vedtager bestemmelserne i stk. 1, 3 og 4 i overensstemmelse med traktaten.
6. Når en medlemsstat træffer strengere foranstaltninger end dem, der er nævnt i de i stk. 5 omhandlede bestemmelser, skal den give Kommissionen oplysning derom.
7. Når en medlemsstat agter at fastsætte grænseværdier eller tærskelværdier for forureningsvarsling for forurenende stoffer, som ikke er nævnt i bilag I, og som ikke er omfattet af luftkvalitetsbestemmelser vedtaget i Fællesskabet, skal den i god tid oplyse Kommissionen derom. Kommissionen skal i god tid svare på spørgsmålet om behovet for at træffe foranstaltninger på fællesskabsplan i overensstemmelse med retningslinjerne i bilag III.
Artikel 5
Foreløbig vurdering af luftkvaliteten
Medlemsstater, der ikke for alle zoner og bymæssige områder har repræsentative målinger af niveauerne af de forurenende stoffer, skal iværksætte repræsentative målinger eller målekampagner, undersøgelser eller evalueringer, så de råder over de pågældende oplysninger i tide til at gennemføre de bestemmelser, der er nævnt i artikel 4, stk. 1.
Artikel 6
Vurdering af luftkvaliteten
1. Når der er fastlagt grænseværdier og tærskelværdier for forureningsvarsling, skal luftkvaliteten måles overalt på medlemsstaternes område i overensstemmelse med denne artikel.
2. Ifølge kriterierne i artikel 4, stk. 3, er målinger for de forurenende stoffer, der er relevante i henhold til dette stykke, obligatoriske i følgende zoner:
- bymæssige områder som defineret i artikel 2, stk. 10
- zoner, hvor niveauerne befinder sig mellem de grænseværdier og de niveauer, der er fastsat i stk. 3, og
- andre zoner, hvor niveauerne overstiger grænseværdierne.
De fastsatte målinger kan suppleres med modelleringsteknikker for at stille de nødvendige oplysninger om luftkvaliteten til rådighed.
3. Med henblik på vurdering af luftkvaliteten kan der anvendes en kombination af målinger og modelleringsteknikker, når niveauerne i et repræsentativt tidsrum er under et niveau under grænseværdien, der skal fastsættes i de bestemmelser, der er nævnt i artikel 4, stk. 5.
4. Når niveauerne er under et niveau, der skal fastsættes efter de bestemmelser, der er nævnt i artikel 4, stk. 5, kan vurderingen af niveauerne baseres udelukkende på modelleringsteknikker eller objektiv estimering. Denne bestemmelse finder ikke anvendelse på bymæssige områder, for så vidt angår forurenende stoffer, for hvilke der er fastsat tærskelværdier for forureningsvarsling i de bestemmelser, der er omhandlet i artikel 4, stk. 5.
5. Når de forurenende stoffer skal måles, foretages målingen på faste stationer enten kontinuerligt eller ved stikprøver; antallet af målinger skal være tilstrækkeligt stort til, at de observerede niveauer kan beregnes.
Artikel 7
Forbedring af luftkvaliteten
Generelle krav
1. Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at grænseværdierne overholdes.
2. Ved gennemførelsen af foranstaltninger til opfyldelse af dette direktivs formål skal det sikres:
a) at der tages hensyn til en integreret indsats for beskyttelse af luft, vand og jord
b) at fællesskabslovgivningen om beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen ikke overtrædes
c) at de andre medlemsstaters miljø ikke påvirkes negativt og væsentligt.
3. Medlemsstaterne udarbejder handlingsplaner, der skal iværksættes på kort sigt, hvis der er risiko for overskridelser af grænseværdierne og/eller tærskelværdierne for forureningsvarsling, således at risikoen for og varigheden af overskridelsen mindskes. Disse planer kan eventuelt omfatte kontrolforanstaltninger og, når det er nødvendigt, foranstaltninger til indstilling af aktiviteter, herunder biltrafik, der bidrager til, at grænseværdierne overskrides.
Artikel 8
Foranstaltninger, der finder anvendelse i zoner, hvor niveauerne overskrider grænseværdien
1. Medlemsstaterne opstiller en fortegnelse over zoner og bymæssige områder, hvor niveauet for et eller flere forurenende stoffer overskrider grænseværdien plus margen for tilladt overskridelse.
Er der ikke fastsat en margen for overskridelse for et bestemt forurenende stof, sidestilles de zoner og bymæssige områder, hvor niveauet for dette stof overskrider grænseværdien, med de zoner og bymæssige områder, der er nævnt i første afsnit, og stk. 3, 4 og 5 nedenfor finder anvendelse.
2. Medlemsstaterne opstiller en fortegnelse over zoner og bymæssige områder, hvor niveauet for et eller flere forurenende stoffer ligger mellem grænseværdien og grænseværdien plus margen for overskridelse.
3. I de zoner og bymæssige områder, der er nævnt i stk. 1, træffer medlemsstaterne foranstaltninger for at sikre, at der udarbejdes eller iværksættes en plan eller et program, som sikrer, at grænseværdien overholdes inden for den fastsatte tidsfrist.
Planen eller programmet, som skal være tilgængelig for offentligheden, skal mindst indeholde de oplysninger, der er anført i bilag IV.
4. I de zoner og bymæssige områder, der er nævnt i stk. 1, hvor niveauet for mere end ét forurenende stof overskrides, skal medlemsstaterne fremlægge en samlet plan for alle de pågældende forurenende stoffer.
5. Kommissionen skal regelmæssigt kontrollere gennemførelsen af de planer eller programmer, som er fremsendt i henhold til stk. 3, ved hjælp af undersøgelser af fremskridt og tendenser for luftforureningen.
6. Hvis niveauet for et forurenende stof, i tilfælde af betydelig forurening med oprindelse i en anden medlemsstat, overskrider eller kan forventes at overskride grænseværdien plus margen for tilladt overskridelse eller, når det er relevant, tærskelværdien for forureningsvarsling, rådfører de berørte medlemsstater sig med hinanden for at afhjælpe situationen. Kommissionen kan deltage i disse samråd.
Artikel 9
Krav i zoner, hvor niveauerne er under grænseværdien
Medlemsstaterne opstiller en fortegnelse over de zoner og bymæssige områder, hvor de forurenende stoffers niveau er under grænseværdierne.
I disse zoner og bymæssige områder fastholder medlemsstaterne niveauerne for forurenende stoffer under grænseværdierne og bestræber sig på at bevare den bedst mulige luftkvalitet, som er forenelig med en bæredygtig udvikling.
Artikel 10
Foranstaltninger ved overskridelse af tærskelværdierne for forureningsvarsling
Hvis tærskelværdierne for forureningsvarsling overskrides, sikrer medlemsstaterne, at der tages de nødvendige skridt til at oplyse offentligheden herom (f.eks. ved hjælp af radio, tv og aviser). Medlemsstaterne giver desuden senest tre måneder efter hændelserne Kommissionen foreløbige oplysninger om de registrerede niveauer og om hændelsernes varighed. I forbindelse med fastsættelse af tærskelværdierne opstilles en fortegnelse over, hvilke oplysninger der mindst skal gives til offentligheden.
Artikel 11
Fremsendelse af oplysninger - rapporter
Efter Rådets vedtagelse af det første af de forslag, der er nævnt i artikel 4, stk. 1, første led, underretter medlemsstaterne Kommissionen om:
1) de kompetente myndigheder og organer, der er nævnt i artikel 3, og:
a) i de zoner, der er nævnt i artikel 8, stk. 1:
i) oplyser de Kommissionen om forekomsten af niveauer over grænseværdien plus margen for tilladt overskridelse, datoer eller perioder, hvor sådanne niveauer er iagttaget, samt de målte værdier inden ni måneder efter udløbet af hvert år.
Når der ikke er fastsat nogen margen for tilladt overskridelse for et bestemt forurenende stof, ligestilles de zoner og bymæssige områder, hvor niveauet af dette forurenende stof overskrider grænseværdien, med de zoner og bymæssige områder, som er nævnt i første afsnit
ii) oplyser de Kommissionen om årsagerne til hver hændelse inden ni måneder efter udløbet af hvert år
iii) planerne eller programmerne efter artikel 8, stk. 3, senest to år efter udløbet af det år, hvor niveauerne blev målt
iv) status over planens eller programmets gennemførelse hvert tredje år
b) hvert år og senest ni måneder efter udløbet af et år sender de Kommissionen en liste over de zoner og bymæssige områder, der er nævnt i artikel 8, stk. 1 og 2, og artikel 9
c) hvert tredje år og senest ni måneder efter hver treårsperiode sender de Kommissionen, som led i den sektorspecifikke rapport, der er omhandlet i artikel 4 i Rådets direktiv 91/692/EØF af 23. december 1991 om standardisering og rationalisering af rapporterne om gennemførelse af en række miljødirektiver (9) oplysninger om de konstaterede eller vurderede niveauer i de zoner og bymæssige områder, der er nævnt i artikel 8 og 9
d) underretter de Kommissionen om de metoder, der er anvendt i forbindelse med den foreløbige vurdering af luftkvaliteten, der er nævnt i artikel 5.
2) Kommissionen offentliggør:
a) hvert år en liste over de zoner og bymæssige områder, der er nævnt i artikel 8, stk. 1
b) hvert tredje år en beretning om luftkvaliteten i Fællesskabet. Beretningen skal indeholde en kortfattet gennemgang af de oplysninger, som er modtaget, efter en ordning med informationsudveksling mellem Kommissionen og medlemsstaterne.
3) Kommissionen skal i nødvendigt omfang udnytte den ekspertise, som er til rådighed i Det Europæiske Miljøagentur ved udarbejdelsen af den beretning, der henvises til i stk. 2, litra b).
Artikel 12
Udvalget og dets opgaver
1. De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse de kriterier og teknikker, der er nævnt i artikel 4, stk. 2, til den videnskabelige og tekniske udvikling, og bestemmelserne om fremsendelse af de oplysninger, der skal gives i henhold til artikel 11, samt andre opgaver, som er nævnt i de bestemmelser, der er omhandlet i artikel 4, stk. 3, fastsættes efter fremgangsmåden i denne artikels stk. 2.
Denne tilpasning må ikke medføre, at grænseværdierne eller tærskelværdierne for forureningsvarsling ændres direkte eller indirekte.
2. Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemningen i udvalget tillægges de stemmer, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Har Rådet ved udløbet af en frist på tre måneder regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 13
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest 18 måneder efter dets ikrafttræden for så vidt angår bestemmelserne vedrørende artikel 1-4 og 12 samt bilag I, II, III og IV og senest på den dato, hvor de i artikel 4, stk. 5, nævnte bestemmelser træder i kraft, for så vidt angår bestemmelserne vedrørende de øvrige artikler.
Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 14
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 15
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. september 1996.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/62/EY,
annettu 27 päivänä syyskuuta 1996,
ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä (3),
sekä katsoo, että
vuonna 1992 laaditussa ympäristöä koskevassa viidennessä toimintaohjelmassa, jonka yleisen lähestymistavan neuvosto ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajat hyväksyivät 1 päivänä helmikuuta 1993 antamallaan päätöslauselmalla 93/C138/01 (4), on tarkoituksena muuttaa olemassa olevaa ilman epäpuhtauksia koskevaa lainsäädäntöä; tässä ohjelmassa suositetaan ilmanlaadulle pitkän ajan tavoitteiden asettamista,
ympäristön kokonaisuudessaan ja ihmisten terveyden suojelemiseksi haitallisia ilman epäpuhtauksien pitoisuuksia on ehkäistävä, rajoitettava tai vähennettävä ja ilman epäpuhtauksille on asetettava raja-arvoja ja/tai varoituskynnyksiä,
otsonin erityisten muodostumistapojen ottamiseksi huomioon voi olla tarpeen antaa näiden raja-arvojen ja varoituskynnysten lisäksi tavoitearvoja tai korvata ne tavoitearvoilla,
raja-arvojen, varoituskynnysten ja otsonin osalta tavoitearvojen ja/tai raja-arvojen ja varoituskynnysten lukuarvojen on perustuttava tämän alan kansainvälisten tieteellisten ryhmien töiden tuloksiin,
komission on tehtävä selvityksiä eri epäpuhtauksien ja päästölähteiden yhteisvaikutuksista sekä ilmaston vaikutuksesta tämän direktiivin perusteella tutkittavien epäpuhtauksien haitallisuuteen,
ilmanlaatua on arvioitava raja-arvojen ja/tai varoituskynnysten sekä otsonin osalta tavoitearvojen ja/tai raja-arvojen perusteella ottaen huomioon ilman epäpuhtauksille altistuvan väestön ja ekosysteemien koko sekä ympäristö,
jäsenvaltioissa suoritettaviin mittauksiin perustuvan ilmanlaadun arvioinnin saamiseksi vertailukelpoiseksi olisi näytteenottopaikkojen sijainti ja lukumäärä sekä mittausten vertailumenetelmät määriteltävä, kun asetetaan arvoja varoituskynnyksille sekä raja- ja tavoitearvoille,
muiden ilmanlaadun arviointimenetelmien kuin suoran mittauksen käytön mahdollistamiseksi on tarpeen määritellä perusteet näiden menetelmien käyttämiselle ja menetelmiltä vaadittavalle tarkkuudelle,
tässä direktiivissä säädettyjen yleisten toimenpiteiden lisäksi on säädettävä muista tässä direktiivissä tarkoitettuja yksittäisiä aineita koskevista erityistoimenpiteistä,
näistä erityistoimenpiteistä on säädettävä mahdollisimman nopeasti, jotta tämän direktiivin yleiset päämäärät voitaisiin saavuttaa,
olisi kerättävä ennakolta edustavia tietoja epäpuhtauksien tasoista,
ympäristön kokonaisuudessaan ja ihmisten terveyden suojelemiseksi on tarpeen, että jäsenvaltioiden olisi raja-arvojen ylittyessä toteutettava tarvittavat toimenpiteet raja-arvojen saavuttamiseksi vahvistetun määräajan kuluessa,
jäsenvaltioiden toimenpiteissä olisi otettava huomioon teollisuuslaitosten toimintaa koskevat säädökset epäpuhtauksien yhdennettyä ehkäisemistä ja rajoittamista koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti tapauksissa, joissa tätä lainsäädäntöä sovelletaan,
tällaisten toimien käyttöönotto ja täytäntöönpano vaatii aikaa, minkä takia voi olla tarpeen säätää raja-arvon väliaikaisista ylitysmarginaaleista,
jäsenvaltioissa voi olla alueita, joilla epäpuhtaustasot ylittävät raja-arvot, mutta pysyvät kuitenkin sallitun ylitysmarginaalin rajoissa; raja-arvo on saavutettava asetetussa määräajassa,
jäsenvaltioiden on kuultava toisiaan, jos epäpuhtauden taso ylittää tai tulee todennäköisesti ylittämään raja-arvon lisättynä ylitysmarginaalilla tai tapauksesta riippuen varoituskynnyksen, toisen jäsenvaltion aiheuttaman merkittävän pilaantumisen seurauksena,
suojelutoimenpiteiden toteuttamista koskevia varoituskynnyksiä määräämällä on mahdollista rajoittaa epäpuhtausepisodien vaikutuksia terveyteen,
alueilla ja taajamissa, joilla epäpuhtaustasot ovat raja-arvojen alapuolella, jäsenvaltioiden on pyrittävä ylläpitämään mahdollisimman hyvää ilmanlaadun tasoa, joka on sopusoinnussa kestävän kehityksen kanssa,
kerättyjen tietojen käsittelyn ja vertailun helpottamiseksi tiedot on toimitettava komissiolle vakiomuodossa,
laajan ja kattavan ilmanlaadun arviointia ja hallintaa koskevan politiikan täytäntöönpanon on perustuttava vahvaan tekniseen ja tieteelliseen tietämykseen sekä jatkuvaan näkemysten vaihtoon jäsenvaltioiden kesken,
on tarpeen välttää jäsenvaltioiden toimittamien tietojen määrän lisäämistä tarpeettomasti; komission tämän direktiivin täytäntöönpanemisessa keräämistä tiedoista on hyötyä Euroopan ympäristökeskukselle (EEA), ja komissio voi sen vuoksi toimittaa tiedot sille,
olisi suotavaa mukauttaa ilmanlaadun arvioinnin perusteet ja menetelmät tieteen ja tekniikan kehitykseen sekä järjestää tämän direktiivin mukaisesti hankittavien tietojen vaihto; tarvittavan työn helpottamiseksi olisi otettava käyttöön tätä varten menettely jäsenvaltioiden ja komission välisen kiinteän yhteistyön aikaansaamisesta komiteassa,
jäsenvaltioiden ja EEA:n välisen vastavuoroisen tietojenvaihdon edistämiseksi komissio julkaisee joka kolmas vuosi EEA:n avustamana kertomuksen ilmanlaadusta yhteisössä, ja
ensin olisi käsiteltävä aineet, joita jo koskee ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle 15 päivänä heinäkuuta 1980 annettu direktiivi 80/779/ETY (5), ilmassa olevan lyijyn raja-arvosta 3 päivänä joulukuuta 1982 annettu 82/884/ETY (6), ilmanlaatustandardeista typpidioksidille 7 päivänä maaliskuuta 1985 annettu direktiivi 85/203/ETY (7) ja otsonin aiheuttamasta ilman pilaantumisesta 21 päivänä syyskuuta 1992 annettu direktiivi 92/72/ETY (8),
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Päämäärät
Tämän direktiivin yleisenä päämääränä on määritellä perusperiaatteet yhteiselle strategialle, jonka tarkoituksena on
- ilmanlaatua koskevien päämäärien määrittely ja vahvistaminen yhteisössä ihmisten terveydelle ja koko ympäristölle haitallisten vaikutusten välttämiseksi, ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi;
- arvioida yhteisin menetelmin ja arviointiperustein ilmanlaatua jäsenvaltioiden alueella;
- saada ilman laadusta riittävästi tietoa ja toimia siten, että väestölle tiedotetaan tästä muun muassa käyttäen varoituskynnyksiä;
- ylläpitää ilman laatu sellaisenaan silloin kun se on hyvä ja muissa tapauksissa parantaa sitä.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan
1) `ilmalla` ulkoilmaa alailmakehässä lukuun ottamatta työpaikkoja;
2) `epäpuhtaudella` ihmisen suoraan tai välillisesti ilmaan päästämiä aineita, joista voi olla haitallisia seurauksia ihmisen terveydelle tai koko ympäristölle;
3) `tasolla` epäpuhtauden pitoisuutta ilmassa tai sen laskeumaa tiettynä aikana;
4) `arvioinnilla` menetelmää, jolla mitataan, lasketaan, ennustetaan tai arvioidaan epäpuhtauden taso ilmassa;
5) `raja-arvolla` tasoa, joka on vahvistettu tieteellisin perustein ihmisen terveydelle ja/tai koko ympäristölle haitallisten seurausten välttämiseksi, ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi, joka on saavutettava määräajassa ja jota ei saa ylittää sen jälkeen kun se on saavutettu;
6) `tavoitearvolla` tasoa, joka on vahvistettu ihmisen terveyden ja/tai koko ympäristön vahingoittumisen estämiseksi pitkällä aikavälillä ja joka on saavutettava mahdollisuuksien mukaan määrätyn ajan kuluessa;
7) `varoituskynnyksellä` sellaista tasoa, joka on ylittyessä lyhytaikainen altistuminen vaarantaa ihmisten terveyttä ja jäsenvaltioiden on ryhdyttävä välittömästi tämän direktiivin mukaisiin toimiin;
8) `ylitysmarginaalilla` sitä prosenttimäärää raja-arvosta, jonka verran tämä arvo saa ylittyä tässä direktiivissä vahvistetuin edellytyksin;
9) `alueella` jäsenvaltioiden rajaamaa osaa niiden alueesta;
10) `taajamalla` aluetta, jolla on 250 000:ta asukasta suurempi väestökeskittymä tai, jos väestökehittymä on enintään 250 000 asukasta, sellaista aluetta, jonka asukastiheys neliökilometriä kohden edellyttää jäsenvaltioiden mielestä ilmanlaadun arviointia ja hallintaa.
3 artikla
Täytäntöönpano ja vastuut
Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi jäsenvaltioiden on nimettävä sopivilta tasoilta toimivaltaiset viranomaiset ja toimielimet, joiden tehtävänä on
- tämän direktiivin täytäntöönpano,
- ilmanlaadun arviointi,
- mittausjärjestelmien hyväksyntä (menetelmät, laitteet, verkostot, laboratoriot),
- mittausjärjestelmien avulla suoritettavien mittausten luotettavuuden varmistaminen ja luotettavuuden ylläpito tekemällä erityisesti sisäisiä laadunvarmistuksia muun muassa eurooppalaisten laatustandardien vaatimusten mukaisesti,
- arviointimenetelmien analysointi,
- komission järjestelmien laadunvarmistusta koskevien yhteisön ohjelmien yhteensovittaminen niiden alueella.
Jäsenvaltioiden toimittaessa komissiolle ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuja tietoja niiden on asetettava ne yleisön saataville.
4 artikla
Ilmanlaatua koskevien raja-arvojen ja varoituskynnysten määrittäminen
1. Komissio antaa neuvostolle ehdotuksia liitteessä I lueteltuja epäpuhtauksia koskevien raja-arvojen ja tarvittaessa varoituskynnysten määrittämiseksi seuraavan aikataulun mukaisesti:
- 1-5 kohdassa mainittujen epäpuhtauksien osalta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1996,
- otsonin osalta direktiivin 92/72/ETY 8 artiklan mukaisesti,
- 7-8 kohdassa mainittujen epäpuhtauksien osalta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1997,
- 9-13 kohdassa mainittujen epäpuhtauksien osalta niin pian kuin mahdollista ja viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999.
Raja-arvoja ja tarvittaessa varoituskynnyksiä vahvistettaessa on otettava esimerkkeinä huomioon liitteessä II vahvistetut tekijät.
Otsonin osalta näissä ehdotuksissa on otettava huomioon tämän epäpuhtauden erityinen muodostumistapa, ja tämän vuoksi voidaan säätää tavoite- ja/tai raja-arvoja.
Jos otsonille vahvistettu tavoitearvo ylittyy, jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, mitä toimenpiteitä on toteutettu tavoitearvoon pääsemiseksi. Komissio arvioi näiden tietojen perusteella, ovatko lisätoimenpiteet tarpeen yhteisön tasolla, ja antaa tarvittaessa neuvostolle ehdotuksia.
Muiden epäpuhtauksien osalta komissio antaa neuvostolle ehdotuksia raja-arvojen ja tarvittaessa varoituskynnysten vahvistamiseksi, jos tieteen alalla saavutettu edistys ja liitteessä III vahvistetut perusteet huomioon ottaen näyttää siltä, että yhteisön alueella on vältettävä, ehkäistävä tai vähennettävä näiden epäpuhtauksien ihmisen terveydelle ja/tai koko ympäristölle aiheuttamia haitallisia vaikutuksia.
2. Komissio huolehtii siitä, että ne tekijät, joihin 1 kohdassa tarkoitetut raja-arvot ja varoituskynnykset perustuvat, arvioidaan uudelleen ottaen huomioon viimeisimmät tiedot kyseeseen tulevista epidemiologisista ja ympäristönsuojelualan tutkimuksista sekä mittausmenetelmissä tapahtunut viimeisin kehitys.
3. Raja-arvoja ja varoituskynnyksiä asetettaessa päätetään seuraavia asioita koskevista perusteista ja menetelmistä:
a) edellä 1 kohdassa tarkoitetun lainsäädännön täytäntöönpanossa käytettävät mittaukset:
- näytteenottopaikkojen sijainti,
- näytteenottopaikkojen vähimmäismäärä,
- mittauksen vertailumentelmät ja näytteenottomenetelmät;
b) muiden ilmanlaadun arviointimenetelmien käyttö, erityisesti mallintaminen:
- mallintamisen ja objektiivisten arviointimenetelmien alueellinen resoluutio,
- mallintamisen vertailumenetelmät.
Nämä perusteet ja menetelmät vahvistetaan kullekin epäpuhtaudelle ja niissä otetaan huomioon taajamien koko tai epäpuhtauksien taso tutkituilla alueilla.
4. Tietyn epäpuhtauden määrän tosiasiallisen tason huomioon ottamiseksi raja-arvoja määritettäessä sekä ilmansuojelutoimien toteuttamiseen tarvittavan ajan huomioon ottamiseksi neuvosto voi vahvistaa raja-arvolle myös väliaikaisen ylitysmarginaalin.
Tätä ylitysmarginaalia pienennetään kunkin epäpuhtauden osalta määriteltävien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti niin, että raja-arvo saavutetaan määräajassa, josta päätetään kunkin epäpuhtauden osalta kyseistä raja-arvoa määritettäessä.
5. Neuvosto antaa edellä 1 kohdassa tarkoitetun lainsäädännön sekä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut säännökset perustamissopimuksen määräysten mukaisesti.
6. Jos jäsenvaltio toteuttaa tiukempia toimenpiteitä kuin 5 kohdassa tarkoitetuissa säädöksissä, sen on ilmoitettava tästä komissiolle.
7. Jos jäsenvaltio aikoo asettaa raja-arvoja tai varoituskynnyksiä epäpuhtauksille, joita ei mainita liitteessä I ja joita yhteisön ilmanlaatua koskevat yhteisön säännökset eivät koske, sen on ilmoitettava tästä komissiolle riittävän ajoissa. Komission on vastattava riittävän ajoissa kysymykseen tarpeesta toteuttaa toimenpiteet yhteisön tasolla liitteessä III vahvistettujen perusteiden mukaisesti.
5 artikla
Ilmanlaadun alustava arviointi
Jäsenvaltioiden, joilla ei ole kaikilta alueilta ja kaikista taajamista edustavia mittaustuloksia ilman epäpuhtauksien tasoista, on toteutettava joukko edustavia mittauksia, tutkimuksia tai arviointeja, jotta niillä olisi käytettävissään nämä tiedot riittävän ajoissa 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun lainsäädännön täytäntöönpanemiseksi.
6 artikla
Ilmanlaadun arviointi
1. Kun raja-arvot ja varoituskynnykset on asetettu, ilmanlaatu arvioidaan jäsenvaltioiden koko alueella tämän artiklan mukaisesti.
2. Edellä 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen perusteiden mukaisesti ja koskien 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja epäpuhtauksia mittaaminen on pakollista seuraavilla alueilla:
- edellä 2 artiklan 10 kohdan mukaisissa taajamissa,
- alueilla, joilla tasot ovat raja-arvojen ja 3 kohdassa tarkoitettujen tasojen välissä, ja
- muilla alueilla, joilla tasot ylittävät raja-arvot.
Säädettyjä mittauksia voidaan täydentää mallintamismenetelmillä riittävän tiedon saamiseksi ilmanlaadusta.
3. Ilmanlaadun arviointiin voidaan käyttää mittauksien ja mallintamismenetelmien yhdistelmää, jos tasot ovat edustavan ajan pienemmät kuin 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuissa säännöksissä määrittävä raja-arvoa alhaisempi taso.
4. Jos tasot ovat alhaisemmat kuin 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuissa säännöksissä määrittävä taso, voidaan ilmanlaadun arvioinnissa käyttää pelkästään mallintamista tai objektiivista arviointia. Tätä säännöstä ei sovelleta taajamiin niiden epäpuhtauksien osalta, joille on vahvistettu varoituskynnykset 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuissa säännöksissä.
5. Jos epäpuhtauksia on mitattava, mittaukset suoritetaan määrätyillä paikoilla joko jatkuvatoimisesti tai satunnaisotannalla; mittausten lukumäärän on oltava riittävän suuri havaittujen tasojen määrittämiseksi.
7 artikla
Ilmanlaadun parantamisen
Yleiset vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen raja-arvojen noudattamisen.
2. Tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamiseksi toteutettavissa toimenpiteissä:
a) on otettava huomioon ilman, veden ja maaperän suojelun yhdentämisen periaate,
b) on oltava rikkomatta työterveyttä ja työturvallisuutta koskevaa yhteisön lainsäädäntöä,
c) ei saa aiheuttaa merkittäviä haitallisia ympäristövaikutuksia muissa jäsenvaltioissa.
3. Jäsenvaltioiden on laadittava toimintasuunnitelmia, joista ilmenevät toimenpiteet, jotka on toteutettava lyhyellä aikavälillä raja-arvojen ja/tai varoituskynnysten ylittymisen uhatessa, kyseisen uhan vähentämiseksi ja sen keston lyhentämiseksi. Näissä suunnitelmissa voidaan määrätä tapauskohtaisesti valvontatoimista ja tarvittaessa sellaisten toimintojen keskeyttämisestä, moottoriajoneuvoliikenne mukaan lukien, jotka myötävaikuttavat raja-arvojen ylittymiseen.
8 artikla
Sovellettavat toimenpiteet alueilla, joilla tasot ylittävät raja-arvon
1. Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo alueista ja taajamista, joissa yhden tai useamman epäpuhtauden tasot ylittävät ylitysmarginaalilla korotetun raja-arvon.
Jos epäpuhtaudelle ei ole vahvistettu ylitysmarginaalia, alueet ja taajamat, joissa tämän epäpuhtauden taso ylittää raja-arvon, rinnastetaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin alueisiin ja taajamiin ja niihin sovelletaan 3, 4 ja 5 kohta.
2. Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo alueista ja taajamista, joissa yhden tai useamman epäpuhtauden taso on raja-arvon ja ylitysmarginaalin korotetun raja-arvon välissä.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla ja taajamissa sellaisten suunnitelmien tai ohjelman laatimisen tai toteutuksen, jolla saavutetaan raja-arvo vahvistetussa määräajassa.
Tässä suunnitelmassa tai ohjelmassa, joka on oltava yleisön saatavilla, on oltava vähintään liitteessä IV luetellut tiedot.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla ja taajamissa, joissa useamman kuin yhden epäpuhtauden taso ylittää raja-arvon, jäsenvaltioiden on laadittava kokonaissuunnitelma, joka koskee kaikkia kyseeseen tulevia epäpuhtauksia.
5. Komissio valvoo säännöllisesti 3 kohdan soveltamiseksi esitettyjen suunnitelmien tai ohjelmien toteuttamista seuraamalla niiden edistymistä ja ilmanlaadun kehitysnäkymiä.
6. Jos epäpuhtauden taso toisen jäsenvaltion aiheuttaman merkittävän pilaantumisen seurauksena ylittää tai tulee todennäköisesti ylittämään ylitysmarginaalilla korotetun raja-arvon tai mahdollisesti varoituskynnyksen, asianomaisten jäsenvaltioiden on neuvoteltava keskenään tilanteen parantamiseksi. Komissio voi osallistua näihin neuvotteluihin.
9 artikla
Vaatimukset alueilla, joilla tasot ovat raja-arvoa alhaisemmat
Jäsenvaltiot laativat luettelon alueista ja taajamista, joissa epäpuhtauksien tasot ovat raja-arvoa alhaisemmat.
Jäsenvaltioiden on pidettävä näillä alueilla ja näissä taajamissa epäpuhtauksien tasot raja-arvojen alapuolella ja niiden on pyrittävä ylläpitämään mahdollisimman hyvä ilmanlaatu, joka on sopusoinnussa kestävän kehityksen kanssa.
10 artikla
Varoituskynnysten ylittyessä sovellettavat toimenpiteet
Kun varoituskynnykset ylittyvät, jäsenvaltioiden on ryhdyttävä varmistamaan, että tarvittavat toimenpiteet toteutetaan yleisölle tiedottamiseksi (esimerkiksi radion, television ja lehdistön välityksellä). Jäsenvaltioiden on myös toimitettava komissiolle alustavat tiedot mitattujen epäpuhtauksien tasoista ja pilaantumisjakson tai -jaksojen kestosta viimeistään kolmen kuukauden kuluttua tapahtumasta. Asetettaessa varoituskynnykset laaditaan myös luettelo vähimmäistiedoista, jotka annetaan yleisölle.
11 artikla
Tietojen ja kertomusten toimittaminen
Neuvoston hyväksyttyä 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun ensimmäisen ehdotuksen:
1) jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 3 artiklassa tarkoitetut toimivaltaiset viranomaiset, laboratoriot ja toimielimet sekä
a) edellä 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla:
i) ilmoitettava yhdeksän kuukauden kuluessa kunkin vuoden päättymisestä komissiolle ylitysmarginaalilla korotettuja raja-arvoja suurempien epäpuhtaustasojen esiintymispäivämäärät tai ajanjaksot, joina tasot on havaittu, sekä mitatut arvot.
Jos tietylle epäpuhtaudelle ei ole vahvistettu ylitysmarginaalia, ne alueet ja taajamat, joissa tämän epäpuhtauden taso ylittää raja-arvon, rinnastetaan 1 alakohdassa tarkoitettuihin alueisiin ja taajamiin;
ii) ilmoitettava komissiolle jokaisen havaitun tapauksen syyt yhdeksän kuukauden kuluessa kunkin vuoden päättymisestä;
iii) toimitettava komissiolle 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut suunnitelmat tai ohjelmat viimeistään kahden vuoden kuluessa sen vuoden lopusta, jonka kuluessa nämä tasot havaittiin;
iv) annettava komissiolle tieto joka kolmas vuosi suunnitelman tai ohjelman edistymisestä;
b) toimitettava komissiolle vuosittain ja viimeistään yhdeksän kuukauden kuluessa vuoden päättymisestä luettelo 8 artiklan 1 ja 2 kohdassa ja 9 artiklassa tarkoitetuista alueista ja taajamista;
c) toimitettava komissiolle eräiden ympäristöä koskevien direktiivien täytäntöönpanoon liittyvien kertomusten standardoinnista ja järkeistämisestä 23 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/692/ETY (9) 4 artiklassa tarkoitetun alakohtaisen kertomuksen yhteydessä joka kolmas vuosi ja viimeistään yhdeksän kuukauden kuluessa kunkin kolmivuotiskauden päättymisestä tiedot, joissa tehdään yhteenveto havaituista tai arvioiduista tasoista, tapauksesta riippuen, 8 ja 9 artiklojen tarkoittamilla alueilla ja taajamissa;
d) toimitettava komissiolle tiedot 5 artiklassa määrätyssä ilmanlaadun alustavassa arvioinnissa käytettävistä menetelmistä.
2) Komissio julkaisee:
a) vuosittain luettelon 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista alueista ja taajamista;
b) joka kolmas vuosi kertomuksen ilmanlaadusta yhteisössä. Tässä kertomuksessa on esitettävä yhteenveto komission ja jäsenvaltioiden välisestä tietojenvaihtojärjestelmästä saaduista tiedoista.
3) Komissio käyttää tarvittaessa hyväkseen Euroopan ympäristökeskuksen asiantuntemusta laatiessaan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua kertomusta.
12 artikla
Komitea ja sen tehtävät
1. Muutoksista, joita tarvitaan 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen perusteiden ja menetelmien mukauttamiseksi tieteen ja tekniikan kehitykseen, 11 artiklan perusteella annettavien tietojen toimittamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sekä 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa säännöksissä eritellyistä muista tehtävistä, päätetään tämän artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Tästä mukauttamisesta ei saa suoraan tai välillisesti olla seurauksena raja-arvojen tai varoituskynnysten muuttaminen.
2. Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.
13 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1-4 ja 12 artiklan sekä liitteiden I, II, III ja IV osalta kahdeksantoista kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta ja muita artikloja koskevien säännösten osalta viimeistään päivänä, jolloin 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säädökset kirjallisina komissiolle.
14 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
15 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 27 päivänä syyskuuta 1996.