RAADETS FORORDNING (EF) Nr. 3448/93af 6. december 1993 om en ordning for handelen med visse varer fremstillet af landbrugsprodukter
RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 43 og 113,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Traktatens artikel 38 til 47 omhandler udarbejdelsen af en faelles landbrugspolitik, der skal finde anvendelse paa de landbrugsprodukter, der er anfoert i traktatens bilag II;
visse landbrugsprodukter indgaar som bestanddele i adskillige varer, der ikke er anfoert i traktatens bilag II;
det er noedvendigt i tilknytning til den faelles landbrugspolitik og den faelles handelspolitik at traeffe foranstaltninger, saa der dels kan tages hensyn til den betydning, som samhandelen med disse varer har for maalene i traktatens artikel 39, og dels kan tages hensyn til, hvorledes oekonomien for de paagaeldende varer paavirkes af de i henhold til traktatens artikel 43 fastsatte foranstaltninger som foelge af forskellene mellem forsyningsomkostningerne for landbrugsprodukter i og uden for Faellesskabet og de indbyrdes prisforskelle mellem landbrugsprodukter;
ifoelge traktaten henhoerer landbrugspolitik og handelspolitik under Faellesskabet; for at naa traktatens maal er det med hensyn til visse varer fremstillet af landbrugsprodukter noedvendigt at fastlaegge almindelige og komplette regler gaeldende i hele Faellesskabet for samhandelen med disse varer;
ifoelge Raadets forordning (EOEF) nr. 3033/80 af 11. november 1980 om fastsaettelse af en ordning for handelen med visse varer fremstillet af landbrugsprodukter (4) er visse varer ved indfoersel undergivet en afgift, der er sammensat af et fast element, der skal beskytte forarbejdningsindustrien, og et variabelt element, der skal udligne den eventuelle forskel mellem priserne paa de paagaeldende landbrugsprodukter i Faellesskabet og paa verdensmarkedet;
den ordning, der er fastsat efter forordning (EOEF) nr. 3033/80, boer opretholdes i sin helhed, samtidig med at der foretages visse udvidelser og aendringer; der boer for det foerste med hensyn til visse varer, der er omfattet af denne ordning, og som er anfoert i tabel 1 i bilag B opstilles en liste over de landbrugsprodukter, hvor prisforskellene mellem verdensmarkedet og Faellesskabets marked kan blive udlignet ved indfoersel, og for det andet boer man blandt disse landbrugsprodukter kunne bestemme de basisprodukter, for hvilke disse forskelle faktisk konstateres, idet maengderne af andre landbrugsprodukter og produkter, som er ligestillet hermed eller fremstillet deraf, omregnes til tilsvarende maengder basisprodukter;
det er noedvendigt, at de regler, der gaelder for samhandelen med disse varer, tilpasses paa en raekke punkter for at tage hensyn til udviklingen i Faellesskabets aftaler og den faelles landbrugspolitik;
visse varer henhoerende under kapitel 1 til 24 i den kombinerede nomenklatur er ikke omfattet af forordning (EOEF) nr. 3033/80; disse varer fremstilles ligeledes ved anvendelse af landbrugsprodukter, der er undergivet den faelles landbrugspolitik; den afgift, de paalaegges ved indfoersel, boer derfor ogsaa dels daekke forskellen mellem de konstaterede priser paa verdensmarkedet og paa Faellesskabets marked for de anvendte landbrugsprodukter og dels beskytte forarbejdningsindustrien for de paagaeldende landbrugsprodukter; der boer derfor foretages en samlet fastsaettelse af de regler, der gaelder for alle de varer, som i vaesentligt omfang er fremstillet af landbrugsprodukter;
i forbindelse med aftaler forudser Faellesskabet opretholdelsen af en afgift, der er begraenset til en hel eller delvis daekning af prisforskellene for de anvendte landbrugsprodukter; det er derfor noedvendigt for disse varer at fastlaegge den del af den samlede afgift, der svarer til udligningen af prisforskellene paa de landbrugsprodukter, der tages i betragtning;
udligningen af prisforskellene mellem verdensmarkedet og Faellesskabets marked er for de basisprodukter, der tages i betragtning, sikret ved landbrugsimportafgifter; der boer opretholdes en snaever sammenhaeng mellem beregningen af landbrugselementet af den afgift, der gaelder for varerne, og den afgift, der gaelder for basisprodukter, som indfoeres i uforandret stand;
for at undgaa en foroegelse af de administrative formaliteter boer der ikke anvendes beloeb af ubetydelig stoerrelse, og det boer tillades medlemsstaterne at undlade berigtigelser af beloeb vedroerende en og samme transaktion, naar summen af de beroerte beloeb i sig selv er af ubetydelig stoerrelse;
anvendelsen af praeferenceaftaler boer ikke besvaerliggoere procedurerne for samhandelen med tredjelande; det boer derfor ved gennemfoerelsesbestemmelserne sikres, at en vare, der er angivet til udfoersel under en praeferenceordning, ikke faktisk udfoeres under den normale ordning og omvendt;
der boer fastsaettes en ordning med eksportrestitutioner for visse landbrugsprodukter, der anvendes til fremstilling af varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag II, saa producenterne af saadanne varer ikke stilles ringere som foelge af de priser, de maa forsyne sig til paa grund af den faelles landbrugspolitik; saadanne restitutioner kan kun omfatte forskellen mellem den pris for et landbrugsprodukt, der konstateres henholdsvis paa Faellesskabets marked og paa verdensmarkedet; naevnte ordning boer derfor oprettes i forbindelse med hver af de beroerte faelles markedsordninger;
ifoelge artikel 13 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om den faelles markedsordning for korn (5) samt de tilsvarende artikler i visse andre forordninger om faelles markedsordninger for landbrugsprodukter ydes der saadanne restitutioner; gennemfoerelsesbestemmelserne boer vedtages efter forvaltningskomitéproceduren i artikel 23 i forordning (EOEF) nr. 1766/92 og de tilsvarende artikler i de oevrige beroerte forordninger; restitutionsbeloebene boer fastsaettes efter samme procedure som ved fastsaettelsen af restitutioner for landbrugsprodukter, naar de udfoeres i uforandret stand; de faelles gennemfoerelsesbestemmelser for naevnte ordning boer derimod fastsaettes isaer under hensyntagen til fremstillingsprocesserne for de paagaeldende varer; de boer derfor fastlaegges paa samme grundlag;
naervaerende forordnings mekanismer til beskyttelse af landbruget kan vise sig utilstraekkelige under saerlige omstaendigheder; denne risiko bestaar ogsaa i forbindelse med praeferenceaftalerne; for at undgaa at Faellesskabets marked i saadanne tilfaelde er uden beskyttelse mod forstyrrelser som foelge heraf, boer der vaere mulighed for hurtigt at traeffe de noedvendige foranstaltninger;
Raadets forordning (EOEF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indfoerelse af en EF-toldkodeks (6) boer finde anvendelse paa den handel, der er omfattet af naervaerende forordning;
sondringen mellem landbrugsprodukter henhoerende under traktatens bilag II og varer uden for bilag II er et kriterium, der kun anvendes i Faellesskabet, og som har sit udspring i de interne forhold inden for Faellesskabets landbrug og levnedsmiddelindustri; de forhold, der er fremherskende i visse tredjelande, som Faellesskabet indgaar aftaler med, kan vaere meget forskellige herfra; der boer derfor med hensyn til saadanne aftaler vaere mulighed for, at de generelle regler, der gaelder for forarbejdede landbrugsprodukter, som ikke er omfattet af traktatens bilag II, kan udstraekkes til at finde tilsvarende anvendelse paa visse landbrugsprodukter, der henhoerer under traktatens bilag II;
det er noedvendigt at fortsaette gennemfoerelsesbestemmelser til denne forordning; disse bestemmelser boer fastlaegges efter hoering af en forvaltningskomité, hvori medlemsstaterne er repraesenteret; bestemmelserne boer i saerdeleshed omfatte fastsaettelse af de maengder basislandbrugsprodukter, der anses som medgaaet til fremstillingen af de varer, som er omfattet af forordning (EOEF) nr. 3033/80, og som er anfoert i tabel 1 i bilag B til naervaerende forordning, og naevnte bestemmelser skal erstatte bestemmelserne i Raadets forordning (EOEF) nr. 3034/80 af 11. november 1980 vedroerende fastsaettelse af de maengder basisprodukter, der anses som medgaaet til fremstilling af varer, der henhoerer under forordning (EOEF) nr. 3033/80 (7) -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Ved denne forordning fastsaettes en ordning for handelen med visse varer, der er defineret i stk. 2, tredje led, og
a) til hvis fremstilling et eller flere landbrugsprodukter er blevet anvendt i uforandret eller forarbejdet stand
eller
b) som i henhold til artikel 13, stk. 2, anses for fremstillet af landbrugsprodukter
eller
c) som er tariferet under samme kodenummer i den kombinerede nomenklatur (8-cifret kode) som de under litra a) og b) naevnte varer.
2. I denne forordning forstaas ved:
- landbrugsprodukter: de af traktatens bilag II omfattede produkter
- basisprodukter: visse landbrugsprodukter, som er naevnt i denne forordnings bilag A, eller som er ligestillet med disse produkter eller fremstillet deraf, og for hvilke der konstateres forskelle mellem priserne paa Faellesskabets marked og paa verdensmarkedet. Disse prisforskelle betragtes som repraesentative for prisforskellene for samtlige landbrugsprodukter under ordningen. Dog gaelder foelgende bestemmelser:
i) saafremt der i en praeferenceaftale er fastsat udligning af prisforskelle for andre landbrugsprodukter end dem, der er naevnt i bilag A, kan yderligere basisprodukter i medfoer af denne aftale omfattes af ordningen
ii) saafremt der i en praeferenceaftale med et bestemt omraade er fastsat en saerlig udligningsmaade, kan forskellen mellem prisen i Faellesskabet og paa verdensmarkedet erstattes af den forskel, der er fastlagt i aftalen
- varer: produkter, der ikke er omfattet af traktatens bilag II, men som er anfoert i bilag B, og som helt eller delvis er fremstillet af landbrugsprodukter.
3. Denne forordning kan ligeledes finde anvendelse paa visse landbrugsprodukter, for saa vidt angaar praeferencesamhandel. Listen over saadanne landbrugsprodukter, der er omfattet af reglerne for handelen med varer, fastsaettes i saa fald i den paagaeldende aftale.
AFSNIT I HANDELSORDNING
KAPITEL 1 Indfoersel
Artikel 2
1. Ved indfoersel til Faellesskabet paalaegges de i bilag B anfoerte varer en afgift; ved dennes afgifts fastsaettelse tages der hensyn til:
a) produktions- og afsaetningsvilkaarene for disse varer
b) forskellene mellem priserne paa de landbrugsprodukter, der anses for medgaaet til fremstillingen, dels paa Faellesskabets marked og dels
- priserne ved indfoersel fra tredjelande, naar de samlede omkostninger ved naevnte maengder basisprodukter er hoejere i Faellesskabet, eller
- hvis det er fastsat i en praeferenceaftale, priserne paa landbrugsprodukterne i bestemte tredjelande.
2. For varerne i tabel 1 i bilag B er den i stk. 1 naevnte afgift sammensat af:
- en vaerditold, der udgoer afgiftens faste element, og hvormed der tages hensyn til disse varers produktions- og afsaetningsvilkaar
- et »landbrugselement«, der skal udligne de i stk. 1, litra b), omhandlede prisforskelle.
I landbrugselementet indgaar kun prisforskellene paa de i bilag A naevnte landbrugsprodukter og paa de produkter, der er ligestillet hermed eller fremstillet heraf. Det kan vaere et variabelt element, som fastlaegges i henhold til artikel 3, eller et fast beloeb, som fastlaegges i henhold til artikel 5.
3. For varerne i tabel 2 i bilag B udgoeres landbrugselementet af en told og/eller et specifikt beloeb fastsat pr. maaleenhed.
Dette landbrugselement kan i stedet vaere et landbrugselement af en af de i stk. 2 omhandlede former, naar det er fastsat i en praeferenceaftale, som Faellesskabet har indgaaet.
4. Det er ikke tilladt at opkraeve anden told eller andre afgifter med tilsvarende virkning end den i stk. 1 omhandlede afgift, jf. dog artikel 10.
Artikel 3
1. Kommissionen fastsaetter et variabelt element for hver vare i tabel 1 i bilag B.
Det variable element beregnes paa grundlag af den i medfoer af artikel 13, stk. 2, fastsatte maengde basisprodukter, der anses for at vaere medgaaet til fremstillingen af den paagaeldende vare, og de i stk. 2 omhandlede prisforskelle.
Listen over basisprodukter, som maengden af landbrugsprodukter skal omregnes til, udarbejdes i overensstemmelse med artikel 13, stk. 1.
2. For hvert basisprodukt skal Kommissionen:
- enten beregne forskellen mellem:
a) den gennemsnitlige taerskelpris, der gaelder i den referenceperiode, for hvilken det variable element fastsaettes
og
b) gennemsnittet af de cif-priser, bortset fra saerlige cif-priser, eller de priser franko graense, der er anvendt ved fastsaettelsen af importafgiften for basisproduktet for perioden forud for fastsaettelsesperioden,
- eller, for isoglucose, anvende gennemsnittet af de i artikel 16, stk. 6, i forordning (EOEF) nr. 1785/81 (8) omhandlede importafgifter, der har vaeret gaeldende i perioden forud for fastsaettelsesperioden.
3. Den i stk. 2 omhandlede periode er et kvartal. Den kan dog opdeles i to delperioder paa en og to maaneder, hvis kvartalet straekker sig over to forskellige kalenderaar eller to forskellige produktionsaar, eller vaere laengere end et kvartal i forbindelse med praeferenceaftaler.
Ved konstateringen af cif-priserne, priserne franko graense og importafgifterne tages der ikke hensyn til oplysningerne vedroerende de sidste 20 dage af perioden forud for fastsaettelsesperioden.
4. Hvis en af de stoerrelser, der anvendes til beregningen af den i stk. 2 omhandlede prisforskel, ikke foreligger for et eller flere basisprodukter, benytter Kommissionen i stedet den tilsvarende stoerrelse for den naermest liggende periode, korrigeret for en eventuel maanedlig graduering eller andre kendte forhold, der har indflydelse paa sammenligningen mellem niveauet af den paagaeldende stoerrelse for den periode, for hvilken oplysningen ikke foreligger, og for den periode, der traeder i stedet.
Naar den stoerrelse, der ikke foreligger, er fastlagt, kan Kommissionen fastsaette korrigerede variable elementer, hvis der som foelge af anvendelsen af foerste afsnit opstaar eller er fare for alvorlige forstyrrelser af samhandelen.
Artikel 4
1. Naar den faelles toldtarif foreskriver en maksimumstoldsats, maa den i artikel 2, stk. 2, omhandlede afgift ikke overstige denne maksimumssats.
Kraever anvendelsen af maksimumstoldsatsen, at saerlige betingelser er opfyldt, fastlaegges disse betingelser efter proceduren i artikel 11, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den faelles toldtarif (9).
2. Naar maksimumstoldsatsen omfatter en tillaegstold for visse former for sukker beregnet som saccharose (tts) eller for mel (ttm), beregnes denne tillaegstold ved alt efter tilfaeldet at betragte enten sukker eller mel som eneste landbrugsprodukt for saa vidt angaar den paagaeldende vare.
Maengden af sukker eller mel bestemmes i henhold til artikel 13, stk. 1.
Hvis de faktisk medgaaede maengder sukker eller mel ikke kendes, jf. naevnte artikel, bestemmes disse maengder efter de samme regler som ved beregningen af landbrugselementet.
3. Kommissionen bestemmer for hver af de i artikel 3, stk. 3, omhandlede perioder:
a) tillaegstoldens stoerrelse, beregnet i henhold til stk. 2
b) de prisforskelle, der finder anvendelse paa tillaegstolden, bestemt i henhold til artikel 3, stk. 2.
Artikel 5
1. Hvis der i stedet for de importafgifter, der gaelder ved indfoersel af de basisprodukter, der er anfoert i bilag A, anvendes faste beloeb, beregnes de variable elementer, der gaelder for de varer, der er anfoert i tabel 1 i bilag B, paa grundlag af disse beloeb.
2. For hvert basisprodukt, der tages i betragtning ved beregningen af landbrugselementet af afgiften, traeder det for det paagaeldende basisprodukt gaeldende beloeb i stedet for det beloeb, der er beregnet i henhold til artikel 3, stk. 2.
3. Den dato, fra hvilken de faste beloeb, der gaelder ved indfoersel af basisprodukter, tages i betragtning ved bestemmelsen af afgiftens landbrugselement, bestemmes efter proceduren i artikel 16.
Artikel 6
1. I forbindelse med aftaler om praeferencesamhandel, der respekterer faellesskabslovgivningen om forarbejdede landbrugsprodukter, kan der ved bestemmelsen af landbrugselementet:
a) i stedet for de maengder landbrugsprodukter, der anses for at vaere medgaaet ifoelge artikel 13, stk. 2, anvendes de maengder, der i oprindelseslandet faktisk er medgaaet til fremstilling af den importerede vare, hvis Faellesskabet har indgaaet en toldsamarbejdsaftale om konstatering af saadanne maengder; i saa fald kan der fastlaegges omregningskoefficienter under hensyntagen til parternes respektive definitioner af basisprodukterne, saaledes at de bliver direkte sammenlignelige
b) i stedet for den i artikel 3, stk. 2, omhandlede prisforskel anvendes enten en ordning med direkte udligning af forskellene mellem landbrugspriserne i Faellesskabet i det paagaeldende omraade eller en direkte udligning i forhold til en i faellesskab fastsat pris, der er anerkendt for det paagaeldende omraade
c) saafremt anvendelsen af litra b) foerer til forskelle, der er af ringe betydning for de omfattede varer, i stedet for denne ordning anvendes en ordning med faste beloeb eller satser.
2. Anvendelsesperioden for de i stk. 1 omhandlede landbrugselementer kan vaere forskellig fra den, der anvendes for samhandel, der ikke er omfattet af praeferenceordninger.
3. I stedet for den vaerditold, der svarer til landbrugselementet af afgiften for de i tabel 2 i bilag B anfoerte varer, kan der anvendes et andet landbrugselement, naar det er fastsat i en praeferenceaftale.
4. Gennemfoerelsesbestemmelserne til stk. 1, 2 og 3 vedtages efter proceduren i artikel 16, for saa vidt den paagaeldende praeferenceaftale fastlaegger:
- de landbrugspriser, der laegges til grund i forbindelse med aftalen
- den hyppighed, med hvilken landbrugselementerne fastsaettes
- de varer og landbrugsprodukter, der undergives aftalens regler.
Hvis et eller flere af disse elementer ikke fastlaegges i aftalen, fastsaetter Raadet det eller dem efter proceduren i traktatens artikel 113.
5. De oevrige gennemfoerelsesbestemmelser, der er noedvendige for etableringen af praeferenceordningerne, fastsaettes efter proceduren i artikel 16.
Bestemmelserne vedroerer bl.a.:
- udfaerdigelsen af og forretningsgangen for de dokumenter, der er noedvendige for anvendelsen af saadanne ordninger
- foranstaltninger, der er noedvendige for at undgaa omgaaelsestransaktioner.
Artikel 7
1. Hvis det i en praeferenceaftale er fastsat, at der skal foretages en gradvis nedsaettelse eller afvikling af den i artikel 2, stk. 1, litra a), omhandlede del af afgiften, er denne del lig med det faste element, for saa vidt angaar de i tabel 1 i bilag B anfoerte varer. For de oevrige i aftalen omhandlede varer beregnes denne del af afgiften ved i den samlede afgift at fratraekke det landbrugselement, der foelger af aftalen, medmindre der i aftalen er fastsat en anden metode til bestemmelse af denne del.
2. Hvis det i en praeferenceaftale er fastsat, at der skal foretages en nedsaettelse af landbrugselementet af afgiften, vedtages de naermere regler for bestemmelse og anvendelse af saadanne nedsatte landbrugselementer efter proceduren i artikel 16, for saa vidt aftalen fastlaegger:
- de produkter, for hvilke der skal foretages en saadan nedsaettelse
- maengden af varer eller vaerdien af de kontingenter, som nedsaettelserne finder anvendelse paa, eller metoden til beregning af saadanne maengder eller vaerdier
- nedsaettelsen af landbrugselementet for hvert beroert basisprodukt.
Hvis den paagaeldende aftale ikke fastlaegger et eller flere af disse elementer, fastsaettes det eller de paagaeldende elementer af Raadet efter proceduren i traktatens artikel 113.
KAPITEL 2 Udfoersel
Artikel 8
1. Ved udfoersel af varer kan der for de landbrugsprodukter, der er medgaaet, og som opfylder betingelserne i traktatens artikel 9, stk. 2, ydes eksportrestitutioner, der beregnes i henhold til forordningerne om den faelles markedsordning for de paagaeldende sektorer.
Der maa ikke ydes eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som indgaar i varerne, og som ikke falder ind under en faelles markedsordning, der omfatter ydelse af restitutioner ved udfoersel i form af disse varer.
2. Listen over de varer, for hvilke der ydes eksportrestitutioner, fastlaegges under hensyntagen til:
- virkningen af forskellen mellem priserne paa Faellesskabets marked og verdensmarkedet for de landbrugsprodukter, der anvendes
- noedvendigheden af helt eller delvis at daekke denne forskel for at muliggoere udfoersel af de landbrugsprodukter, der anvendes i de paagaeldende varer.
Listen vedtages i henhold til forordningerne om de faelles markedsordninger inden for landbruget.
3. De faelles gennemfoerelsesbestemmelser for den i naervaerende artikel omhandlede restitutionsordning vedtages efter proceduren i artikel 16.
Restitutionsbeloebene fastsaettes efter samme procedure som for restitutionerne for de paagaeldende landbrugsprodukter, naar de udfoeres i uforandret stand.
4. Naar der i forbindelse med en praeferenceaftale er etableret en ordning med direkte udligning som omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra b), fastsaettes beloebene for udfoersler til det eller de lande, der er omfattet af aftalen, paa de i aftalen fastsatte betingelser, samlet og paa samme grundlag som landbrugselementet af afgiften.
Beloebene fastsaettes efter proceduren i artikel 16. Eventuelle noedvendige gennemfoerelsesbestemmelser til dette stykke og isaer foranstaltninger til sikring af, at varer, der er anmeldt til udfoersel under en praeferenceordning, ikke udfoeres under en ikke-praeferenceordning eller omvendt, fastsaettes efter samme procedure.
Hvis metoder til analyse af de medgaaede landbrugsprodukter viser sig noedvendige, boer de metoder, der skal anvendes ved eksportrestitutioner til tredjelande for samme landbrugsprodukter, anvendes.
Artikel 9
Saafremt der i henhold til en forordning om den faelles markedsordning for en bestemt sektor fastsaettes afgifter eller andre foranstaltninger ved udfoersel af et af de i bilag A anfoerte landbrugsprodukter, kan der efter proceduren i artikel 16 og under hensyntagen til forarbejdningsindustriens saerlige interesser vedtages passende foranstaltninger for visse varer, hvis udfoersel paa grund af deres hoeje indhold af det paagaeldende landbrugsprodukt og deres anvendelsesmuligheder kan skade virkeliggoerelsen af den maalsaetning, der er opstillet for den paagaeldende landbrugssektor.
AFSNIT II ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 10
Naar en nedsaettelse af det landbrugselement, der finder anvendelse ved indfoersel af varer i forbindelse med en praeferenceaftale, indebaerer en risiko for forstyrrelse af landbrugsmarkederne eller markederne for de beroerte varer, finder de beskyttelsesklausuler, der gaelder ved indfoersel af de paagaeldende landbrugsprodukter, ogsaa anvendelse paa de i bilag B anfoerte varer.
Ved vurderingen af de paagaeldende forstyrrelser tages der hensyn til kendetegnene for de varer, der rent faktisk er indfoert under praeferenceordningen, sammenholdt med kendetegnene for de varer, der traditionelt indfoertes inden etableringen af den paagaeldende ordning.
Artikel 11
Den maengde landbrugsprodukter, der er omfattet af forordningerne om de faelles markedsordninger, og som med henblik paa eller som foelge af udfoersel ikke paalaegges importafgifter eller andre afgifter med tilsvarende virkning som told, fastsaettes i overensstemmelse med forordning (EOEF) nr. 2913/92.
Den maengde varer, som tillades indfoert under proceduren for aktiv foraedling, og som derfor ikke paalaegges den i artikel 2 omhandlede afgift, med henblik paa eller som foelge af udfoersel af andre varer er den til fremstillingen af disse varer rent faktisk medgaaede maengde.
Artikel 12
1. Raadet kan efter proceduren i traktatens artikel 113 aendre tabel 1 i bilag B.
2. Tabel 2 i bilag B kan aendres efter proceduren i artikel 16 med henblik paa en tilpasning til aftaler indgaaet af Faellesskabet.
3. Kommissionen tilpasser bilagene til aendringerne af den kombinerede nomenklatur, saaledes at den ordning, der var gaeldende inden aendringerne, opretholdes uaendret.
Artikel 13
1. For at kunne beregne afgiftens landbrugselement fastlaegges for ikke-praeferencehandelens vedkommende en liste over basisprodukter efter proceduren i artikel 16.
Basisprodukterne udvaelges paa grundlag af deres betydning for den internationale handel og deres prisniveaus repraesentativitet for de andre relevante landbrugsprodukter som helhed.
Maengderne af andre landbrugsprodukter, der anses for medgaaet, omregnes til tilsvarende maengder basisprodukter under behoerig hensyntagen til de omregningsfaktorer, der er fastsat af Raadet som led i den faelles landbrugspolitik.
2. De maengder basisprodukter, der anses for at vaere medgaaet til fremstilling af de i denne forordning omhandlede varer eller eventuelt af de landbrugsprodukter, som foelger den handelsordning, der fastsaettes ved denne forordning, fastlaegges efter proceduren i artikel 16, naar sammensaetningen af disse varer eller produkter ikke er godtgjort.
3. Visse landbrugsprodukter kan efter proceduren i artikel 16 ligestilles med basisprodukter for at opnaa et sammenligningsgrundlag for priserne, uden at de ligestillinger, som Raadet har fastsat i forbindelse med den faelles landbrugspolitik, beroeres heraf.
4. De kendetegn for basisprodukter, der er noedvendige for at opnaa et sammenligningsgrundlag for priserne, fastlaegges efter proceduren i artikel 16.
Artikel 14
1. Der kan efter proceduren i artikel 16 fastsaettes en taerskel eller taerskler, under hvilke de beloeb, der fastlaegges ifoelge artikel 3, stk. 2, saettes til nul. For at undgaa kunstige handelsstroemme kan det efter samme procedure paa visse betingelser bestemmes, at de beloeb, der er fastlagt ifoelge artikel 3, stk. 2, ikke skal anvendes.
2. Der kan efter proceduren i artikel 16 fastsaettes en taerskel, under hvilken medlemsstaterne kan undlade at anvende beloeb, der i henhold til denne forordning skal udbetales eller opkraeves, og som er knyttet til én og samme oekonomiske transaktion, hvis summen af beloebene ligger under naevnte taerskel.
Artikel 15
Kommissionen bistaas af en forvaltningskomité for »horisontale spoergsmaal i forbindelse med handel med forarbejdede landbrugsprodukter uden for bilag II«, i det foelgende benaevnt »komitéen«, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repraesentant som formand.
Artikel 16
Naar der henvises til proceduren i denne artikel, finder foelgende bestemmelser anvendelse. Kommissionens repraesentant forelaegger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Komitéen afgiver en udtalelse om foranstaltningerne inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster. Den udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemninger i komitéen tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af komitéen afgivne udtalelse, underrettes Raadet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I saa fald kan Kommissionen udsaette gennemfoerelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgoerelse om, i et tidsrum paa hoejst én maaned regnet fra datoen for denne underretning.
Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe en anden afgoerelse inden én maaned.
Artikel 17
Komitéen kan behandle ethvert andet spoergsmaal, der forelaegges af formanden, enten paa dennes eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat.
Artikel 18
Efter proceduren i artikel 16 kan
- de beloeb, der foelger af anvendelsen af denne forordning, aendres, hvis der i en tremaanedersperiode:
- foretages en aendring af en taerskelpris
- indfoeres, aendres eller afskaffes en produktionsrestitution eller stoette, der er gaeldende i alle medlemsstaterne
- der traeffes foranstaltninger med henblik paa at tilpasse bestemmelserne i denne forordning til de aendringer af teknisk karakter, som maatte blive foretaget i ordningen for landbrugsprodukter.
Artikel 19
Metoderne til kvalitativ og kvantitativ analyse af varer og de oevrige tekniske forskrifter, der er noedvendige til deres identifikation eller til bestemmelse af deres sammensaetning, vedtages efter proceduren i artikel 10 i forordning (EOEF) nr. 2658/87.
Artikel 20
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de for anvendelsen af denne forordning noedvendige oplysninger dels om varernes indfoersel, udfoersel og om fornoedent deres fremstilling og dels om de administrative gennemfoerelsesforanstaltninger. De naermere regler vedroerende denne meddelelse fastsaettes efter proceduren i artikel 16.
Artikel 21
Forordning (EOEF) nr. 3033/80 ophaeves med virkning fra den 1. januar 1994. Henvisninger til den ophaevede forordning anses som henvisninger til naervaerende forordning.
Forordning (EOEF) nr. 3034/80 ophaeves fra ikrafttraedelsesdatoen for den forordning, der vedtages i henhold til artikel 13.
Artikel 22
1. Denne forordning traeder i kraft paa syvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 1994.
2. Anvendelsen af denne forordning paa casein henhoerende under KN-kode 3501 10 og paa caseinat og andre produkter afledt af casein henhoerende under KN-kode 3501 90 90 udsaettes, indtil Raadet har truffet naermere afgoerelse herom.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 6. december 1993.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 3448/93,
annettu 6 päivänä joulukuuta 1993,
tiettyihin maataloustuotteiden valmistuksessa tuotettuihin tavaroihin sovellettavasta kauppajärjestelmästä
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 113 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
perustamissopimuksen 38 47 artiklassa säädetään sopimuksen liitteessä II tarkoitettuja maataloustuotteita koskevan yhteisen maatalouspolitiikan käyttöön ottamisesta,
tietyt maataloustuotteet sisältyvät moniin tavaroihin, joita ei ole perustamissopimuksen liitteessä II,
on tarpeen säätää yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja yhteiseen kauppapolitiikkaan liittyvistä toimenpiteistä, jotta voidaan ottaa huomioon näiden tavaroiden kaupan vaikutus perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteisiin ja tapa, jolla perustamissopimuksen 43 artiklan soveltamiseksi annetut toimenpiteet vaikuttavat näiden tavaroiden taloudelliseen tilanteeseen ottaen huomioon maataloustuotteiden hankintakustannusten erot yhteisössä ja sen ulkopuolella sekä maataloustuotteiden hintojen erot,
perustamissopimuksessa säädetään, että maatalous- ja kauppapolitiikka ovat yhteistä politiikkaa; tiettyjen maataloustuotteiden valmistuksessa tuotettujen tavaroiden osalta on tarpeen vahvistaa perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi koko yhteisössä voimassa olevat näiden tavaroiden kauppaa koskevat yleiset ja täydelliset säännöt,
tiettyihin maataloustuotteiden valmistuksessa tuotettuihin tavaroihin sovellettavasta kauppajärjestelmästä 11 päivänä marraskuuta 1980 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3033/80(4) säädetään, että tiettyjen tavaroiden tuonnista kannetaan maksu, joka koostuu jalostusteollisuuden suojelun varmistamiseen tarkoitetusta kiinteästä osasta ja muuttuvasta osasta, jonka tarkoituksena on tasata asianomaisten maataloustuotteiden hintojen mahdollinen ero yhteisössä ja maailmanmarkkinoilla,
asetuksessa (ETY) N:o 3033/80 vahvistetun järjestelmän kokonaisajatus olisi säilytettävä tekemällä siihen tiettyjä laajennuksia ja mukautuksia; erityisesti olisi toisaalta laadittava tiettyjen nykyisin tähän järjestelmään kuuluvien liitteen B taulukossa 1 lueteltujen tavaroiden osalta luettelo maataloustuotteista, joihin voidaan soveltaa tuonnin yhteydessä maailmanmarkkinahintojen ja yhteisön hintojen eron tasausta ja toisaalta voitava tunnistaa näistä maataloustuotteista perustuotteet, joiden osalta nämä erot on tosiasiallisesti todettu, sekä muiden maataloustuotteiden määrät ja niihin sisältyvät tuotteet tai niiden valmistuksessa saadut tuotteet, jotka on muunnettu vastaaviksi määriksi perustuotteita,
näiden tuotteiden kauppaan sovellettavat säännöt edellyttävät tiettyjä mukautuksia yhteisön sopimusten ja yhteisen maatalouspolitiikan kehityksen huomioon ottamiseksi,
asetus (ETY) N:o 3033/80 ei koske tiettyjä yhdistetyn nimikkeistön 1 24 lukuihin kuuluvia tavaroita; myös nämä tavarat tuotetaan käyttämällä yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia maataloustuotteita; sen vuoksi niihin tuonnin yhteydessä sovellettavan maksun on myös toisaalta katettava näiden maataloustuotteiden maailmanmarkkinoilla ja yhteisön markkinoilla todettujen hintojen ero ja toisaalta turvattava mainittujen maataloustuotteiden jalostusteollisuus; sen vuoksi olisi ryhmiteltävä uudelleen säännöt, joita sovelletaan kaikkiin merkittävässä määrin maataloustuotteista saatuihin tavaroihin,
sopimusten perusteella yhteisössä säilytetään maksu, joka rajoitetaan kattamaan käsiteltyjen maataloustuotteiden hintojen erot kokonaan tai osittain; sen vuoksi on tarpeen vahvistaa näitä tavaroita koskeva kokonaismaksun osa, joka vastaa huomioon otettavien maataloustuotteiden hintojen eron tasausta,
maailmanmarkkinoilla ja yhteisön markkinoilla todettujen hintojen erojen tasaaminen turvataan huomioon otettavien perustuotteiden osalta maatalousmaksuilla; olisi säilytettävä läheinen yhteys tavaroihin sovellettavan maksun maatalousosan laskemisen ja sellaisenaan tuotuihin perustuotteisiin sovellettavan maksun välillä,
raskaiden hallinnollisten muodollisuuksien välttämiseksi vaikutukseltaan pieniä määriä ei tulisi soveltaa ja jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus jättää tekemättä samaan liiketoimeen liittyvien määrien korjaukset silloin, kun kyseiset määrät ovat vähäiset,
suosituimmuussopimusten soveltamisen ei tulisi rasittaa kolmansien maiden kanssa käytävään kauppaan sovellettavia menettelyjä; tämän vuoksi yksityiskohtaisten soveltamissääntöjen olisi estettävä etuusjärjestelmässä vietäväksi ilmoitetun tavaran vieminen yleisessä järjestelmässä ja päinvastoin,
on säädettävä muiden kuin perustamissopimuksen liitteessä II mainittujen tavaroiden valmistuksessa käytettäviä maataloustuotteita koskevasta vientitukijärjestelmästä, jotta ei rangaistaisi mainittujen tavaroiden tuottajia yhteisestä maatalouspolitiikasta aiheutuvista hinnoista, joilla näiden on hankittava tuotteet; nämä tuet voivat kattaa ainoastaan maataloustuotteen maailmanmarkkinoilla ja yhteisön markkinoilla todetun hinnan eron; sen vuoksi tämä järjestelmä olisi vahvistettava osana jokaista kyseistä yhteistä markkinajärjestelyä,
vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92(5) 13 artiklassa ja tiettyjen maataloustuotteita koskevista yhteisestä markkinajärjestelystä annettujen muiden asetusten vastaavissa artikloissa säädetään tällaisten tukien myöntämisestä; soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt olisi annettava asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassa ja muiden kyseisten asetusten vastaavissa artikloissa säädettyä hallintokomiteamenettelyä noudattaen; toisaalta olisi vahvistettava tukien määrät noudattaen samaa menettelyä kuin vahvistettaessa tuet sellaisenaan vietäville maataloustuotteille ja toisaalta yksityiskohtaiset säännöt mainitun asetuksen soveltamisesta olisi vahvistettava ottaen huomioon ensi sijassa kyseisten tavaroiden tuotantomenetelmä; sen vuoksi nämä säännöt olisi vahvistettava samalla perusteella,
tässä asetuksessa säädetty maatalouden suojelumekanismi voi poikkeuksellisissa olosuhteissa osoittautua riittämättömäksi; tämä vaara koskee myös suosituimmuussopimuksia; jotta yhteisön markkinat voisivat tällaisissa tapauksissa puolustautua näistä vaaroista johtuvia häiriöitä vastaan, olisi säädettävä mahdollisuudesta toteuttaa nopeasti kaikki tarvittavat toimenpiteet,
yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 2913/92(6) olisi voitava soveltaa tässä asetuksessa tarkoitettuun kauppaan,
perustamissopimuksen liitteeseen II kuuluvien maataloustuotteiden ja liitteeseen II kuulumattomien tavaroiden erottaminen toisistaan on yhteisölle ominainen peruste, joka perustuu maatalouden ja elintarviketeollisuuden tilanteeseen yhteisössä; tilanne voi olla merkittävästi erilainen tietyissä kolmansissa maissa, joiden kanssa yhteisö tekee sopimuksia; sen vuoksi olisi säädettävä, että näissä sopimuksissa valmistettuihin maataloustuotteisiin, jotka eivät kuulu perustamissopimuksen liitteeseen II, sovellettavat yleiset säännöt voidaan soveltuvin osin ulottaa koskemaan tiettyjä perustamissopimuksen liitteeseen II kuuluvia maataloustuotteita, ja
tämä asetus edellyttää soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä; nämä yksityiskohtaiset säännöt olisi vahvistettava sen jälkeen, kun on kuultu hallintokomiteaa; näihin sääntöihin sisältyy erityisesti määrien vahvistaminen asetuksessa (ETY) N:o 3033/80 ja tämän asetuksen liitteen B taulukossa 1 käytettyinä pidetyille perustuotteille, jotka korvaavat asetuksessa (ETY) N:o 3033/80(7) tarkoitettujen tavaroiden valmistuksessa käytettyinä pidetyistä perustuotteiden määristä 11 päivänä marraskuuta 1980 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3034/80, lueteltujen tavaroiden valmistuksessa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1 Tässä asetuksessa määritetään kauppajärjestelmä, jota sovelletaan tiettyihin 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettuihin tavaroihin:
a) joiden valmistukseen on käytetty yhtä tai useampaa maataloustuotetta joko sellaisenaan tai valmisteena
tai
b) joita pidetään 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti maataloustuotteista valmistettuina
tai
c) jotka luokitellaan samaan yhdistetyn nimikkeistön koodinumeroon (kahdeksannumeroinen koodi) kuin a ja b kohdassa tarkoitetut tavarat.
2 Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
- `maataloustuotteilla` perustamissopimuksen liitteeseen II kuuluvia tuotteita,
- `perustuotteilla` tiettyjä liitteeseen A kuuluvia tai niihin sisältyviä maataloustuotteita tai näiden valmistuksessa saatuja tuotteita, joiden yhteisön markkinoilla ja maailmanmarkkinoilla todetut hinnat ovat erilaiset. Näitä hintaeroja pidetään kaikkien huomioon otettavien tuotteiden hintaeroja edustavina.
Kuitenkin:
i) jos suosituimmuussopimuksessa säädetään muiden kuin liitteessä A lueteltujen maataloustuotteiden hintaerojen tasaamisesta, sanotun sopimuksen soveltamiseksi voidaan huomioon otettaviin tuotteisiin sisällyttää lisää perustuotteita;
ii) jos määrätyn alueen kanssa tehdyssä suosituimmuussopimuksessa säädetään erityisestä tasaamistavasta, yhteisön markkinoiden ja maailmanmarkkinoiden hintaero voidaan korvata sanotussa sopimuksessa määritellyllä erolla;
- `tavaroilla` liitteessä B lueteltuja perustamissopimuksen liitteeseen II kuulumattomia tuotteita, jotka on saata kokonaan tai osittain maataloustuotteista.
3 Etuuskohteluun oikeutetun kaupan osalta tätä asetusta voidaan soveltaa myös tiettyihin maataloustuotteisiin.
Tällöin kyseisessä suosituimmuussopimuksessa on vahvistettava luettelo mainituista maataloustuotteista, joita tavaroiden kauppaa säätelevät säännöt koskevat.
I OSASTO KAUPPAJÄRJESTELMÄ
I LUKU Tuonti
2 artikla
1 Liitteessä B tarkoitettuihin tavaroihin sovelletaan yhteisöön tuotaessa maksua, jossa otetaan huomioon:
a) näiden tavaroiden tuottamiseen ja kaupan pitämiseen liittyvät edellytykset
ja
b) näiden tavaroiden tuottamiseen käytettyinä pidettyjen tuotteiden yhteisön markkinahintojen ja seuraavien hintojen ero:
- tuontihinnat kolmansista maista, kun mainittujen perustuotteiden kokonaiskustannus on suurempi yhteisössä
tai
- jos suosituimmuussopimuksessa niin säädetään, maataloustuotteiden hinnat tietyissä kolmansissa maissa.
2 Liitteen B taulukossa 1 tarkoitettujen tavaroiden osalta 1 kohdassa tarkoitettu maksu koostuu:
- arvotullista, joka muodostaa tämän maksun kiinteän osan ja turvaa näiden tavaroiden tuottamiseen ja kaupan pitämiseen liittyvien edellytysten huomioon ottamisen
ja
- maatalousosasta, joka turvaa 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen hintaerojen tasaamisen.
Maatalousosan kohdalla voidaan ottaa huomioon ainoastaan liitteessä A tarkoitettujen maataloustuotteiden, niihin sisältyvien tuotteiden tai niiden jalostamisessa saatujen tuotteiden hintaerot.
Se voi olla 3 artiklan edellytysten mukaisesti vahvistettuna muuttuvana osana tai 5 artiklan edellytysten mukaisesti vahvistettuna kiinteänä määränä.
3 Liitteen B taulukossa 2 tarkoitettujen tavaroiden osalta maatalousosa muodostuu tullista tai mittayksiköittäin vahvistetusta erityisestä määrästä.
Jos suosituimmuussopimuksessa niin säädetään, tämä maatalousosa voidaan korvata yhdellä 2 kohdassa tarkoitetuista osista.
4 Jollei 10 artiklasta muuta johdu, kaikkien tullien ja vaikutukseltaan vastaavien maksujen kantaminen 1 kohdassa tarkoitettua maksua lukuun ottamatta on kielletty.
3 artikla
1 Komissio vahvistaa muuttuvan osan jokaiselle liitteen B taulukossa 1 tarkoitetulle tavaralle.
Muuttuva osa määritetään perustuotteiden määrien perusteella, jotka vahvistetaan 13 artiklan 2 kohtaa soveltamalla ja joita pidetään käytettyinä kyseisen tuotteen valmistuksessa, sekä 2 kohdassa tarkoitettujen hintaerojen perusteella.
Luettelo perustuotteista, joiksi maataloustuotteiden määrät on saatettava, on vahvistettava 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
2 Jokaisen perustuotteen osalta komissio:
- joko vahvistaa seuraavan eron:
a) viiteajanjakson, jolle muuttuvat osat vahvistetaan, kuluessa sovellettava keskimääräinen kynnyshinta
ja
b) vahvistamista edeltävän ajanjakson kuluessa kyseiseen tuotteeseen sovellettavan maksun vahvistamiseksi huomioon otettavien CIF-hintojen tai, tapauskohtaisesti, vapaasti rajalla -hintojen keskiarvo, lukuun ottamatta erityisiä CIF-hintoja,
- tai hyväksyy isoglukoosin osalta asetuksen (ETY) N:o 1785/81(8) 16 artiklan 6 kohdassa tarkoitettujen vahvistamista edeltävän ajanjakson kuluessa sovellettavien maksujen keskiarvon.
3 Edellä 2 kohdassa tarkoitettu ajanjakso on kolme kuukautta. Se voidaan jakaa kahteen alajaksoon, joiden pituudet ovat yksi ja kaksi kuukautta, jos kolmen kuukauden jakso koskee kahta kalenterivuotta tai markkinointivuotta tai se voi suosituimmuussopimuksissa olla pitempi kuin kolme kuukautta.
CIF-hintoja, vapaasti rajalla -hintoja tai maksuja koskevien tietojen toteamiseksi ei oteta huomioon vahvistamista edeltävän ajanjakson viimeistä 20 päivää koskevia tietoja.
4 Jos yhden tai useamman perustuotteen osalta ei ole käytettävissä 2 kohdassa tarkoitetun hintaeron laskemiseen tarvittavaa tietoa, komissio korvaa puuttuvan tiedon lähimmän kauden vastaavalla tiedolla, joka korjataan tarvittaessa kuukausittaisilla porrastuksilla tai muilla käytettävissä olevilla tiedoilla, jotka vaikuttavat kyseisen tiedon vertailuun puuttuvan kauden ja sitä korvaavana pidetyn kauden välillä.
Kun puuttuva tekijä vahvistetaan, komissio voi vahvistaa oikaistut muuttuvat maksut, jos kauppa häiriintyy tai on vaarassa häiriintyä vakavasti edellisen alakohdan soveltamisen vuoksi.
4 artikla
1 Kun yhteisessä tullitariffissa säädetään tullin enimmäismäärä, 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu maksu ei voi olla suurempi kuin tämä enimmäismäärää.
Kun tullin enimmäismäärää voidaan soveltaa ainoastaan erityisten edellytysten toteutuessa, nämä edellytykset määritetään tariffi- ja tilastonimikkeistöstä sekä yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87(9) 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
2 Kun tullin enimmäismäärä sisältää lisämaksun sakkaroosina lasketuille eri sokereille (AD S/Z) tai jauhoille (AD F/M), tämä lisämaksu lasketaan ottamalla tapauskohtaisesti sokeri tai jauho kyseisen tavaran ainoaksi maataloustuotteeksi.
Sokerin tai jauhon määrä määritetään 13 artiklan 1 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti.
Kun 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti käytetyn sokerin tai jauhojen määriä ei tunneta, ne määritetään samojen edellytysten mukaisesti kuin maatalousosan määrittämiseen käytetyt määrät.
3 Komissio määrittää jokaiselle 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulle ajanjaksolle:
a) lisämaksujen määrän, laskettuna 2 kohdan mukaisesti,
b) lisämaksuihin sovellettavat hintaerot, määritettyinä 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
5 artikla
1 Jos liitteessä A tarkoitettujen perustuotteiden tuontiin sovellettavat maksut korvataan kiinteillä määrillä, liitteen B taulukossa 1 tarkoitettuihin tavaroihin sovellettavat maksun muuttuvat osat lasketaan näiden määrien perusteella.
2 Jokaisen maksun maatalousosan laskemisessa huomioon otettavan perustuotteen osalta 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistettu määrä korvataan kyseiseen perustuotteeseen sovellettavalla määrällä.
3 Päivä, josta perustuotteiden tuontiin sovellettavat kiinteät määrät otetaan huomioon maksun maatalousosan määrittämiseksi, määritetään 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
6 artikla
1 Maatalousosan määrittämiseksi suosituimmuuskauppaa koskevissa sopimuksissa, jotka noudattavat yhteisön valmistettuja maataloustuotteita koskevaa lainsäädäntöä:
a) 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti käytetyt maataloustuotteiden määrät voidaan korvata tuodun tavaran valmistamiseksi tosiasiallisesti käytetyillä määrillä, jos yhteisö on tehnyt sopimuksen tulliyhteistyöstä näiden määrien toteamiseksi; tällöin muuntokertoimet voidaan vahvistaa ottaen huomioon kummankin osapuolen perustuotteiden määritelmät niiden saattamiseksi suoraan vertailukelpoisiksi;
b) 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hintaero voidaan korvata joko järjestelmällä, joka tasaa suoraan yhteisön ja kyseisen alueen maataloustuotteiden hintaerot tai tasaamalla suoraan kyseiselle alueelle hyväksytty yhteisesti vahvistettu hinta;
c) jos b alakohdan soveltaminen johtaa pieniin soveltamisen kohteena olevien tuotteiden eroihin, tämä järjestelmä voidaan korvata kiinteämääräisellä järjestelmällä.
2 Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen maatalousosien soveltamisaika voi olla eri pituinen kuin muuhun kuin suosituimmuuskauppaan sovellettava aika.
3 Liitteen B taulukossa 2 tarkoitettujen tavaroiden maksun maatalousosaa vastaavat arvotullit voidaan korvata muulla maatalousosalla, jos suosituimmuussopimuksessa niin säädetään.
4 Yksityiskohtaiset säännöt 1, 2 ja 3 kohdan soveltamisesta annetaan 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jos kyseisessä suosituimmuussopimuksessa määritetään:
- sopimuksessa hyväksytyt maataloustuotteiden hinnat,
- näiden maatalousosien vahvistamisen määräajat,
- tavarat ja maataloustuotteet, joita nämä säännöt koskevat.
Jos kyseisessä sopimuksessa ei määritetä yhtä tai useampaa näistä tekijöistä, neuvosto antaa sen tai ne perustamissopimuksen 113 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
5 Muut näiden suosituimmuusjärjestelyjen soveltamiseksi tarvittavat yksityiskohtaiset säännöt määritetään 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
Näihin yksityiskohtaisiin sääntöihin sisältyy erityisesti:
- järjestelyjen myöntämiseksi tarvittavien asiakirjojen laatiminen ja julkaisu,
- kaupan vääristymien välttämiseksi tarvittavat toimenpiteet.
7 artikla
1 Kun suosituimmuussopimuksessa säädetään maksun 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun osan alentamisesta tai asteittaisesta poistamisesta, liitteen B taulukossa 1 tarkoitettujen tavaroiden osalta tämä on kiinteä osa. Muiden sanotussa sopimuksessa tarkoitettujen tavaroiden osalta maksun tämä osa saadaan vähentämällä maksun kokonaismäärästä sopimuksesta johtuva maatalousosa, ellei sopimuksessa säädetä tämän osan määrittämisestä muulla tavoin.
2 Kun suosituimmuussopimuksessa säädetään maksun maatalousosan alennuksesta, näiden alennettujen maatalousosien määrittämistä ja hallintoa koskevat yksityiskohtaiset soveltamissäännöt annetaan 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos sopimuksessa määritetään:
- alennuksiin oikeutetut tuotteet,
- niiden tavaroiden määrät tai kiintiöiden arvot, joihin alennuksia sovelletaan, tai tapa, jolla nämä määrät tai arvot määritetään,
- maatalousosan alennus kunkin perustuotteen osalta.
Jos kyseisessä sopimuksessa ei määritetä yhtä tai useampaa näistä tekijöistä, neuvosto antaa sen tai ne perustamissopimuksen 113 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
2 LUKU Vienti
8 artikla
1 Tavaroiden viennin yhteydessä perustamissopimuksen 9 artiklan 2 kohdan edellytyksiä vastaavat niiden valmistukseen käytetyt maataloustuotteet voivat saada tukia, jotka vahvistetaan soveltamalla kyseisten alojen yhteisestä markkinajärjestelystä annettuja asetuksia.
Tukea ei voida myöntää sellaisiin tavaroihin sisältyvien maataloustuotteiden vientiin, jotka eivät kuulu markkinajärjestelyyn, jossa säädetään tuen myöntämisestä vientiin kyseisinä tavaroina.
2 Luettelo tukeen oikeutetuista tavaroista on laadittava ottaen huomioon:
- valmistukseen käytettyjen maataloustuotteiden maailmanmarkkinahintojen ja yhteisön markkinoiden hintojen eron vaikutus,
- tarve kattaa tämä ero kokonaan tai osittain kyseisten tavaroiden valmistukseen käytettyjen maataloustuotteiden viennin sallimiseksi.
Luettelo vahvistetaan maatalousalan yhteisestä markkinajärjestelystä annettujen asetusten mukaisesti.
3 Yksityiskohtaiset säännöt tässä artiklassa tarkoitetun tukijärjestelmän soveltamisesta annetaan 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
Tuen määrät on vahvistettava noudattaen samaa menettelyä kuin myönnettäessä tukia kyseisille maataloustuotteille silloin, kun ne viedään sellaisenaan.
4 Kun suosituimmuussopimuksessa otetaan käyttöön 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu suora tasausjärjestelmä, sopimuksessa tarkoitettuun maahan tai maihin suuntautuvaan vientiin sovellettavat määrät on määritettävä sopimuksessa määriteltyjen edellytysten mukaisesti yhdessä ja samalla perusteella kuin maksun maatalousosa.
Nämä määrät on vahvistettava 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tämän kohdan soveltamiseksi tarvittavat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisesti toimenpiteet, jotka takaavat sen, että etuusjärjestelmässä vietäväksi ilmoitettuja tavaroita ei viedä muussa järjestelmässä ja päinvastoin, on annettava noudattaen samaa menettelyä.
Jos tarvitaan valmistukseen käytettävien maataloustuotteiden määritysmenetelmiä, on käytettävä samojen maataloustuotteiden kolmansiin maihin suuntautuvaa vientiä koskevaa vientituen määritysmenetelmiä.
9 artikla
Kun määrätyn alan yhteisestä markkinajärjestelystä annettua asetusta soveltamalla päätetään liitteessä A tarkoitetun maataloustuotteen vientiä koskevista maksuista tai muista toimenpiteistä, tiettyjä sellaisia tavaroita koskevista toimenpiteistä, joiden vienti voi haitata kyseisen maatalouden alan tavoitteen toteutumista maataloustuotteiden mahdollisten käyttöjen vuoksi ja koska niihin sisältyy suuri määrä maataloustuotteita, voidaan säätää 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ottaen aiheellisella tavalla huomioon valmistusteollisuuden erityisedut.
II OSASTO YLEISET SÄÄNNÖKSET
10 artikla
Kun tavaroiden tuontiin suosituimmuussopimuksen perusteella sovellettavan maksun maatalousosan alennus aiheuttaa häiriöiden vaaran kyseisten maataloustuotteiden tai tavaroiden markkinoilla, kyseisten maataloustuotteiden tuontiin sovellettavia suojalausekkeita sovelletaan myös liitteessä B tarkoitettuihin tavaroihin.
Kyseisten häiriöiden arvioimiseksi on otettava huomioon etuusjärjestelmässä tosiasiallisesti tuotujen tavaroiden ominaisuudet verrattuina ennen mainitun järjestelmän käyttöön ottoa perinteisesti tuotujen tavaroiden ominaisuuksiin.
11 artikla
Yhteisestä markkinajärjestelystä annettujen asetusten kohteena olevien maataloustuotteiden, joihin jäsenvaltiot eivät sovella tuontimaksuja tai vaikutukseltaan tuontitulleja vastaavia maksuja tavaroiden viemiseksi tai viennin vuoksi, määrä vahvistetaan asetuksen (ETY) N:o 2913/92 mukaisesti.
Tavaroiden, jotka on hyväksytty sisäiseen jalostusmenettelyyn ja joihin ei tämän johdosta sovelleta 2 artiklassa säädettyä maksua muiden tavaroiden viemiseksi tai viennin vuoksi, määrä on viimeksi mainittujen valmistuksessa tosiasiallisesti käytetty määrä.
12 artikla
1 Neuvosto voi noudattaen perustamissopimuksen 113 artiklassa tarkoitettua menettelyä muuttaa liitteen B taulukkoa 1.
2 Liitteen B taulukkoa 2 voidaan muuttaa 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen sen mukauttamiseksi yhteisön tekemiin sopimuksiin.
3 Komissio mukauttaa liitteet yhdistetyn nimikkeistön muutoksiin ennen näitä muutoksia voimassa olleen järjestelmän säilyttämiseksi muuttumattomana.
13 artikla
1 Maksun maatalousosan vahvistamiseksi luettelo perustuotteista muuta kuin suosituimmuuskauppaa varten on annettava 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
Perustuotteet on valittava sen mukaan, mikä on niiden merkitys kansainvälisessä kaupassa ja miten niiden hintataso edustaa muiden huomioon otettavien maataloustuotteiden kokonaisuutta.
Muiden valmistuksessa käytettyinä pidettyjen maataloustuotteiden määrät on tarvittaessa muutettava vastaaviksi perustuotteiden määriksi ottaen aiheellisella tavalla huomioon neuvoston antamat yhteisen maatalouspolitiikan vastaavuussuhteet.
2 Tässä asetuksessa tarkoitettujen tavaroiden valmistuksessa käytettyinä pidettyjen perustuotteiden määrät tai tarvittaessa tässä asetuksessa vahvistettua kauppajärjestelmää seuraavien maataloustuotteiden määrät on annettava 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, kun näiden tavaroiden tai tuotteiden koostumusta ei ole vahvistettu.
3 Hintojen vertailukohtien vahvistamiseksi tietyt maataloustuotteet voidaan rinnastaa perustuotteisiin 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta neuvoston antamia yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevia rinnastuksia.
4 Hintojen vertailukohtien vahvistamiseksi tarvittavat perustuotteiden ominaisuudet on määritettävä 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
14 artikla
1 Jäljempänä 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen voidaan vahvistaa kynnykset, joita alhaisemmat 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti määritetyt määrät vahvistetaan nollaksi. Edellä 3 artiklan 2 kohdassa määritettyjen määrien soveltamatta jättäminen voidaan samaa menettelyä noudattaen alistaa erityisille edellytyksille keinotekoisten kauppavirtojen välttämiseksi.
2 Kynnys, jota alhaisemmalla tasolla jäsenvaltiot voivat jättää soveltamatta tämän asetuksen soveltamisesta johtuvia samaan liiketoimeen myönnettäviä tai kannettavia määriä, voidaan vahvistaa 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jos näiden määrät ovat alhaisemmat kuin mainittu kynnys.
15 artikla
Komissiota avustaa liitteeseen II kuulumattomien valmistettujen maataloustuotteiden kauppaa koskevia horisontaalisia kysymyksiä käsittelevä hallintokomitea, jäljempänä 'komitea`, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
16 artikla
Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, sovelletaan seuraavia säännöksiä. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa toimenpiteistä viipymättä neuvostolle. Tällöin komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä.
Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa.
17 artikla
Komitea voi tutkia minkä tahansa kysymyksen, jonka komitean puheenjohtaja esittää joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä.
18 artikla
Edellä 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen:
- tämän asetuksen soveltamisesta johtuvat määrät voidaan muuttaa, kun kolmen kuukauden jakson kuluessa:
- kynnyshintaa muutetaan
tai
- kaikissa jäsenvaltioissa sovellettava tuotantotuki otetaan käyttöön, muutetaan tai poistetaan,
- voidaan toteuttaa toimenpiteitä tämän asetuksen säännösten mukauttamiseksi maataloustuotteisiin sovellettavaan järjestelmään mahdollisesti tehtäviin teknisiin muutoksiin.
19 artikla
Tavaroiden laadulliset ja määrälliset määritysmenetelmät sekä muut niiden tunnistamiseksi tai niiden koostumuksen määrittämiseksi tarvittavat tekniset säännökset annetaan asetuksen (ETY) N:o 2658/87 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
20 artikla
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavat toisaalta tavaroiden tuontia, vientiä ja tarvittaessa tuotantoa sekä toisaalta täytäntöön panemiseen liittyviä hallinnollisia toimenpiteitä koskevat tiedot. Ilmoittamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 16 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
21 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 3033/80 1 päivästä tammikuuta 1994. Viittaukset asetukseen (ETY) N:o 3033/80 katsotaan viittauksiksi tähän asetukseen.
Kumotaan asetus (ETY) N:o 3034/80 13 artiklan soveltamiseksi annetun asetuksen voimaantulopäivästä.
22 artikla
1 Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1994.
2 Tämän asetuksen soveltaminen CN-koodiin 3501 10 kuuluviin kaseiineihin ja CN-koodiin 3501 90 90 kuuluviin kaseinaatteihin ja muihin kaseiinijohdannaisiin lykätään neuvoston myöhempään päätökseen asti.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 6 päivänä joulukuuta 1993.