RAADETS DIREKTIV af 20. december 1985 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i vaerdipapirer (investeringsinstitutter) (85/611/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 57, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg(3), og ud fra foelgende betragtninger:
Medlemsstaternes lovgivning paa omraadet for institutter for kollektiv investering afviger vaesentligt fra hinanden, navnlig med hensyn til de kontrolforpligtelser, saadanne institutter er underlagt; disse afvigelser skaber forstyrrelser i konkurrencevilkaarene for disse institutter og sikrer ikke en ligelig beskyttelse af deltagerne;
en samordning af de nationale lovgivninger, der gaelder for institutterne for kollektiv investering, forekommer derfor hensigtmaessig med henblik paa indbyrdes at tilnaerme konkurrencevilkaarene for disse institutter paa faellesskabsplan og derved gennemfoere en mere effektiv og ensartet beskyttelse af deltagerne; en saadan samordning forekommer hensigtsmaessig med henblik paa at goere det lettere for et institut for kollektiv investering hjemmehoerende i én medlemsstat at markedsfoere sine andele paa de oevrige medlemsstaters omraade;
med gennemfoerelsen af disse maalsaetninger bliver det lettere at ophaeve begraensningerne i den frie bevaegelighed paa faellesskabsplan for andele fra institutter for kollektiv inve- stering; en saadan samordning fremmer oprettelsen af et europaeisk kapitalmarked;
under hensyn til disse maalsaetninger boer der indfoeres faelles minimumsbestemmelser for institutter for kollektiv investering hjemmehoerende i Faellesskabet for saa vidt angaar deres godkendelse, tilsyn, struktur, aktiviteter samt de oplysninger, de skal offentliggoere;
med forbehold af bestemmelserne for kapitalbevaegelser vil anvendelsen af saadanne faelles bestemmelser vaere en tilstraekkelig garanti for, at institutter for kollektiv investering hjemmehoerende i en medlemsstat kan markedsfoere deres andele i andre medlemsstater, uden at disse kan underlaegge disse institutter eller deres andele nogen som helst bestemmelser, bortset fra bestemmelser som i de paagaeldende stater ikke henhoerer under de omraader, der omfattes af dette direktiv; det boer dog fastsaettes, at hvis et institut for kollektiv investering markedsfoerer sine andele i en anden medlemsstat end den, hvori det er hjemmehoerende, skal det i denne anden medlemsstat traeffe alle noedvendige foranstaltninger, for at deltagerne i denne anden medlemsstat frit kan udoeve deres oekonomiske rettigheder og raade over de relevante oplysninger;
samordningen boer i foerste omgang begraenses til medlemsstaternes lovgivning vedroerende institutter for kollektiv investering (bortset fra den lukkede type), som udbyder deres andele til offentligheden i Faellesskabet, og hvis eneste maal er at foretage investering i vaerdipapirer (i det vaesentlige vaerdipapirer, der er noteret paa officielle fondsboerser eller lignende regulerede markeder); ordningen for de institutter for kollektiv investering, som direktivet ikke finder anvendelse paa, rejser forskellige problemer, som boer loeses gennem andre bestemmelser, og saadanne institutter vil foelgelig blive gjort til genstand for en senere samordning; indtil en saadan samordning har fundet sted, kan medlemsstaterne navnlig fastlaegge, hvilke kategorier af investeringsinstitutter der skal holdes uden for direktivets anvendelsesomraade paa grund af deres investerings- og laaneoptagelsespolitik, og fastsaette de saerlige regler, der skal gaeldefor disse investeringsinstitutter, naar de udoever deres virk- somhed paa den paagaeldende medlemsstats omraade;
den frie markedsfoering af andele fra investeringsinstitutter, der har tilladelse til at placere op til 100 % af deres aktiver i vaerdipapirer, som er udstedt af en og samme emittent (stat, lokal offentlig myndighed osv.), maa hverken direkte eller indirekte bevirke, at kapitalmarkedet forstyrres, at en medlemsstats finansiering vanskeliggoeres, eller at der skabes oekonomiske situationer svarende til dem, som artikel 68, stk. 3, i traktaten sigter mod at undgaa,
der boer tages hensyn til den saerlige situation paa finansmarkederne i Den hellenske Republik og republikken Portugal, idet der indroemmes disse stater en laengere frist for gennemfoerelsen af dette direktiv -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
AFDELING I Almindelige bestemmelser og anvendelsesomraade
Artikel 1
1. Medlemsstaterne lader bestemmelserne i dette direktiv gaelde for saadanne institutter for kollektiv investering i vaerdipapirer (investeringsinstitutter), som er beliggende paa deres omraade.
2. Ved anvendelsen af dette direktiv og med forbehold af artikel 2 forstaas ved investeringsinstitutter saadanne foretagender,
-der har som eneste formaal at foretage kollektiv investering i vaerdipapirer af kapital tilvejebragt ved henvendelse til offentligheden, og hvis virksomhed bygger paa princippet om risikospredning, og -hvis andele paa forlangende af ihaendehaverne, skal tilbagekoebes eller indloeses direkte eller indirekte for midler af disse institutters formue. Det forhold, at et investeringsinstitut traeffer foranstaltninger med henblik paa, at kursvaerdien for dets andele ikke afviger vaesentligt fra nettovaerdien, ligestilles med saadanne tilbagekoeb eller indloesninger.
3. Disse institutter kan i henhold til loven oprettes ifoelge aftale (investeringsfonde administreret af administrationsselskaber) eller som »trusts« (»unit trusts«) eller i henhold til vedtaegter (investeringsselskab).
I henhold til dette direktiv omfatter udtrykket »investeringsfond« ligeledes begrebet »unit trust«.
4. Dette direktiv omfatter imidlertid ikke investeringsselskaber, hvis formue gennem datterselskaber hovedsagelig investeres i andre vaerdier end vaerdipapirer.
5. Medlemsstaterne forbyder investeringsinstitutter, der er omfattet af dette direktiv, at aendre status til investeringsinstitutter, som ikke er underlagt dette direktiv.
6. Med forbehold af bestemmelserne om kapitalbevaegelser og i artikel 44 og 45 og artikel 52, stk. 2, maa en medlemsstat ikke fastsaette andre bestemmelser paa det omraade, der omfattes af direktivet, for investeringsinstitutter i en anden medlemsstat, eller for saadanne institutters andele, saafremt disse markedsfoeres paa den paagaeldende medlemsstats omraade.
7. Med forbehold af stk. 6 kan medlemsstaterne for inve- steringsinstitutter paa deres eget omraade fastsaette strengere bestemmelser end dem, der er fastsat i artikel 4 ff., samt supplerende bestemmelser, saafremt saadanne bestemmelser finder almindelig anvendelse og ikke strider mod bestemmelserne i dette direktiv.
Artikel 2
1. Foelgende investeringsinstitutter anses ikke for inve- steringsinstitutter omfattet af dette direktiv:
-lukkede investeringsinstitutter,
-investeringsinstitutter, der tilvejebringer kapital uden at soege at tilbyde deres andele til offentligheden i Faellesskabet eller en del af dette,
-investeringsinstitutter, hvis andele i henhold til fondsbestemmelserne eller investeringsselskabers vedtaegter kun maa saelges til offentligheden i tredjelande,
-de kategorier af investeringsinstitutter, der er fastlagt i bestemmelserne i den medlemsstat, hvor investeringsinstituttet er beliggende, og for hvilke reglerne i afdeling V og artikel 36 paa grund af investeringsinstitutternes investerings- og laaneoptagelsespolitik er uhensigtsmaessige.
2. Ved udloebet af en frist paa fem aar fra direktivets ivaerksaettelse forelaegger Kommissionen en rapport for Raadet om anvendelsen af stk. 1, navnlig fjerde led. Den foreslaar om fornoedent passende foranstaltninger med henblik paa at udvide anvendelsesomraadet.
Artikel 3
Ved anvendelsen af dette direktiv betragtes et investeringsinstitut som beliggende i den medlemsstat, hvor investeringsfondens administrationsselskab eller investeringsselskabet har sit vedtaegtsmaessige hjemsted. Medlemsstaterne skal kraeve, at hovedadministrationen er beliggende i samme medlemsstat som det vedtaegtsmaessige hjemsted.
AFDELING II Godkendelse af et investeringsinstitut
Artikel 4
1. Et investeringsinstitut skal for at kunne udoeve sin virksomhed vaere godkendt af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor det paagaeldende investeringsinstitut er beliggende, i det foelgende benaevnt »kompetente myndigheder«.
En saadan godkendelse har gyldighed i samtlige medlemsstater.
2. En investeringsfonds godkendelse er betinget af, at de kompetente myndigheder har godkendt administrationsselskabet, fondsbestemmelserne samt valget af depositar. Et investeringsselskabs godkendelse er betinget af, at de kompetente myndigheder har godkendt dets vedtaegter og valget af depositar.
3. De kompetente myndigheder maa ikke godkende et investeringsinstitut, hvis medlemmerne af ledelsen af administrationsselskabet, investeringsselskabet eller depositaren ikke er i besiddelse af den fornoedne haederlighed eller erfaring til udoevelsen af deres virksomhed. Med henblik herpaa skal navn mv. paa medlemmerne af administrationsselskabets, investeringsselskabets og depositarens ledelse saavel som enhver udskiftning inden for ledelsen straks anmeldes til de kompetente myndigheder.
Ved ledelse forstaas de personer, som i medfoer af lov eller vedtaegter repraesenterer administrationsselskabet, investeringsselskabet eller depositaren, eller som rent faktisk fastlaegger retningslinjerne for administrationsselskabets, inve- steringsselskabets eller depositarens virksomhed.
4. Enhver udskiftning af administrationsselskab eller af depositar saavel som enhver aendring af fondsbestemmelserne eller af vedtaegterne for et investeringsselskab skal godkendes af de kompetene myndigheder.
AFDELING III Forpligtelser med hensyn til investeringsfondes struktur
Artikel 5
Administrationsselskabet skal raade over tilstraekkelige midler til rent faktisk at kunne udoeve sin virksomhed og opfylde sine forpligtelser.
Artikel 6
Administrationsselskabets virksomhed skal indskraenke sig til administration af investeringsfonde og investeringsselskaber.
Artikel 7
1. Investeringsfondens formue skal opbevares hos en depositar.
2. Depositarens ansvar som omhandlet i artikel 9 beroeres ikke af, at depositaren overlader opbevaringen af formuen eller en del af denne til tredjemand.
3. Depositaren skal endvidere a)sikre sig, at salg, udstedelse, tilbagekoeb, indloesning og mortifikation af andele, for fondens regning eller foretaget af administrationsselskabet, foregaar i overensstemmelse med loven og fondsbestemmelserne;
b)sikre sig, at vaerdiansaettelsen af andelene foregaar i overensstemmelse med loven og fondsbestemmelserne;
c)udfoere administrationsselskabets instrukser, medmin- dre disse strider mod loven og fondsbestemmelserne;
d)sikre sig, at modydelsen i forbindelse med transaktioner, der beroerer fondens formue modtages inden for den saedvanlige frist;
e)sikre sig, at fondens udbytte anvendes i henhold til loven og fondsbestemmelserne.
Artikel 8
1. Depositaren skal enten have vedtaegtsmaessigt hjemsted i den medlemsstat, hvor administrationsselskabet har sit vedtaegtsmaessige hjemsted, eller vaere etableret dér, saafremt det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende i en anden medlemsstat.
2. Depositaren skal vaere et foretagende under offentligt tilsyn. Depositaren skal yde tilstraekkelig finansiel og faglig sikkerhed for reelt at kunne udoeve hvervet som depositar og til at kunne opfylde de forpligtelser, der foelger af bestridelsen af dette hverv.
3. Medlemsstaten fastlaegger, hvilke kategorier af de i stk. 2 omhandlede foretagender der kan vaelges som depositar.
Artikel 9
Depositaren er i henhold til gaeldende lov i den stat, hvori administrationsselskabet har sit vedtaegtsmaessige hjemsted, ansvarlig over for administrationsselskabet og deltagerne for enhver skade, disse maatte lide som foelge af retsstridig, manglende eller mangelfuld opfyldelse af depositarens forpligtelser. For deltagernes vedkommende kan ansvaret goeres gaeldende direkte eller indirekte gennem administrationsselskabet, alt efter arten af det juridiske forhold mellem depositaren, administrationsselskabet og deltagerne.
Artikel 10
1. Virksomhed som administrationsselskab og som depositar maa ikke udoeves af samme selskab.
2. Administrationsselskabet og depositaren skal under udoevelsen af deres respektive virksomhed handle uafhaengigt og udelukkende i deltagernes interesse.
Artikel 11
Det skal ved lov eller i fondsbestemmelserne fastsaettes, paa hvilke betingelser udskiftning af administrationsselskabet og depositaren kan finde sted, og hvorledes deltagerne skal beskyttes ved en saadan udskiftning.
AFDELING IV Forpligtelser med hensyn til investeringsselskabernes struktur og deres depositar
Artikel 12
Medlemsstaterne fastsaetter investeringsselskabets juridiske form. Selskabet skal raade over en tilstraekkelig stor indbetalt kapital til rent faktisk at kunne udoeve sin virksomhed og opfylde sine forpligtelser.
Artikel 13
Et investeringsselskab maa ikke udoeve anden virksomhed end den i artikel 1, stk. 2, omhandlede.
Artikel 14
1. Investeringsselskabets formue skal opbevares hos en depositar.
2. Depositarens ansvar som omhandlet i artikel 16 beroeres ikke af, at depositaren overlader opbevaringen af formuen eller en del af denne til tredjemand.
3. Depositaren skal endvidere sikre sig,
a)at salg, udstedelse, tilbagekoeb, indloesning og mortifikation af andele foretaget af investeringsselskabet eller for dettes regning, foregaar i overensstemmelse med loven og selskabets vedtaegter;
b)at modydelsen i forbindelse med transaktioner, der beroerer selskabets formue, modtages inden for den saedvanlige frist;
c)at selskabets udbytte anvendes i overensstemmelse med loven og vedtaegterne.
4. En medlemsstat kan beslutte, at investeringsselskaber, der er beliggende paa dens omraade, og som udelukkende omsaetter deres andele paa en eller flere fondsboerser, som optager selskabernes andele til offentlig notering, ikke er forpligtet til at have en depositar, som omhandlet i dette direktiv.
Artikel 34, 37 og 38 gaelder ikke for saadanne selskaber. De regler, der anvendes for at fastsaette vaerdien af disse selskabers formue, skal dog fremgaa af loven og/eller selskabernes vedtaegter.
5. En medlemsstat kan beslutte, at investeringsselskaber, der er beliggende paa dens omraade, og som omsaetter mindst 80 % af deres andele paa en eller flere boerser, som er anfoert i vedtaegterne, ikke er forpligtet til at have en depositar som omhandlet i dette direktiv paa den betingelse at de naevnte andele noteres officielt paa fondsboerserne i de medlemsstater, paa hvis omraade andelene markedsfoeres samt paa betingelse af, at de transaktioner, der foretages af selskabet uden for boersen, kun finder sted til boerskursen. I investeringsselskabets vedtaegter skal vaere angivet den boers i omsaetningslandet, hvis notering er bestemmende for prisen for de transaktioner, der uden for boersen foretages af dette selskab i det paagaeldende land.
En medlemsstat benytter sig kun af den i foregaaende afsnit omhandlede mulighed, hvis den finder, at deltagerne nyder en beskyttelse, der svarer til den, deltagerne i investeringsinstitutter, der har en depositar som omhandelt i dette direktiv, nyder.
Disse selskaber samt de i stk. 4 naevnte selskaber skal specielt a)i deres vedtaegter anfoere beregningsmaaden for nettoopgoerelsesvaerdien af andelene, medmindre dette er anfoert i loven;
b)intervenere paa markedet for at undgaa, at boersvaerdien af deres andele afviger mere en 5 % fra nettoopgoerelsesvaerdien af disse andele;
c)fastsaette nettoopgoerelsesvaerdien af andelene, meddele de kompetente myndigheder den mindst to gange om ugen og offentliggoere den to gange om maaneden.
En uafhaengig revisor skal mindst to gange om maaneden sikre sig, at beregningen af andelenes vaerdi sker i overensstemmelse med loven og selskabets vedtaegter. Ved samme lejlighed skal revisoren efterproeve, at selskabets formue investeres i henhold til forskrifterne i loven og vedtaeg- terne.
6. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om, hvilke selskaber der omfattes af de i stk. 4 og 5 omhandlede undtagelser.
Senest fem aar efter dette direktivs ivaerksaettelse aflaegger Kommissionen rapport til kontaktudvalget om gennemfoerelsen af stk. 4 og 5. Om noedvendigt foreslaar den egnede foranstaltninger efter udtalelse fra kontaktudvalget.
Artikel 15
1. Depositaren skal enten have vedtaegtsmaessigt hjemsted i den medlemsstat, hvor investeringsselskabet har sit vedtaegtsmaessige hjemsted, eller vaeret etableret dér, saafremt det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende i en anden medlemsstat.
2. Depositaren skal vaere et foretagende under offentligt tilsyn. Depositaren skal yde tilstraekkelig finansiel og faglig sikkerhed for reelt at kunne udoeve hvervet som depositar og til at kunne opfylde de forpligtelser, der foelger af bestridelsen af dette hverv.
3. Medlemsstaterne fastlaegger, hvilke kategorier af de i stk. 2 omhandlede foretagender der kan vaelges som depositar.
Artikel 16
Depositaren er i henhold til gaeldende lov i den stat, hvori investeringsselskabet har sit vedtaegtsmaessige hjemsted, ansvarlig over for investeringsselskabet og deltagerne for enhver skade, disse maatte lide som foelge af retsstridig, manglende eller mangelfuld opfyldelse af depositarens forpligtelser.
Artikel 17
1. Virksomheden som investeringsselskab og som depositar maa ikke udoeves af samme selskab.
2. Depositaren skal under varetagelsen af sit hverv udelukkende handle i deltagernes interesse.
Artikel 18
Det skal ved lov eller i investeringsselskabets vedtaegter fastsaettes, paa hvilke betingelser udskiftning af depositaren kan finde sted, og hvorledes deltagerne skal beskyttes ved en saadan udskiftning.
AFDELING V Forpligtelser med hensyn til investeringsinstitutters investeringspolitik
Artikel 19
1. En investeringsfonds eller et investeringsselskabs portefoelje maa udelukkende bestaa af a)vaerdipapirer, der er optaget til officiel notering paa en medlemsstats fondsboers;
b)vaerdipapirer, der handles paa et andet marked i en medlemsstat, saafremt dette er reguleret, regelmaessigt arbejdende, anerkendt og offentligt;
c)vaerdipapirer, der er optaget til officiel notering paa en fondsboers i et tredjeland, eller som handles paa et andet reguleret marked i et tredjeland, som er regelmaessigt arbejdende, anerkendt og offentligt, saafremt valget af en saadan boers eller et saadant marked er godkendt af de kompetente myndigheder eller fastsat i loven og/eller fondsbestemmelserne eller i investeringsselskabets vedtaegter;
d)nyemitterede vaerdipapirer,
-saafremt der i emissionsbetingelserne gives tilsagn om, at der vil blive fremsat begaering om optagelse til officiel notering paa en fondsboers eller paa et andet reguleret marked, som er regelmaessigt arbejdende, anerkendt og offentligt, og saafremt valget af en saadan boers eller et saadant marked er tiltraadt af de kompetente myndigheder, eller fastsat i loven og/eller fondsbestemmelserne eller i investeringsselskabets vedtaegter;
-og saafremt der opnaas tilladelse til optagelse til notering inden udloebet af ét aar efter emissionen.
2. Dog a)kan et inveseringstinstitut investere hoejst 10 % af sin formue i andre vaerdipapirer end de i stk. 1 naevnte;
b)kan medlemsstaterne fastsaette, at investeringsinstitutter kan investere hoejst 10 % af deres formue i fordringer, som, ved anvendelsen af dette direktiv, paa grundlag af deres karakteristika kan sidestilles med vaerdipapirer, og som navnlig kan overdrages, omsaettes og til enhver tid eller i det mindste lige saa hyppigt som anfoert i artikel 34, vaerdiansaettes;
c)kan et investeringsselskab erhverve loesoere og fast ejendom, som er absolut paakraevet for den direkte udoevelse af dets virksomhed;
d)maa et investeringsinstitut hverken erhverve aedle metaller eller certifikater for disse.
3. De i stk. 2, litra a) og b), omhandlede investeringer maa under ingen omstaendigheder tilsammen overstige 10 % af investeringsinstituttets formue.
4. En investeringsfond og et investeringsselskab kan accessorisk besidde likvide midler.
Artikel 20
1. Medlemsstaterne tilstiller Kommissionen a)senest paa tidspunktet for dette direktivs gennemfoerelse, en fortegnelse over de fordringer, som de i henhold til artikel 19, stk. 2, litra b), har til hensigt at sidestille med vaerdipapirer, med angivelse af de sidestillede fordringers karakteristika samt begrundelsen for denne sidestilling;
b)de aendringer, som de agter at foretage i den i litra a) naevnte fortegnelse, samt de nye former for sidestilling, som de har til hensigt at foretage, samt begrundelsen for saadanne aendringer eller nye former for sidestilling.
2. Kommissionen meddeler straks de oevrige medlemsstater disse oplysninger samt de bemaerkninger, som den finder hensigtsmaessige. Saadanne meddelelser kan droeftes i konktaktudvalget efter fremgangsmaaden i artikel 53, stk. 4.
Artikel 21
1. Medlemsstaterne kan, paa de vilkaar og med de begraensninger, som de fastsaetter, tillade investeringsinstitutterne at goere brug af saadan teknik og saadanne hjaelpemidler, som angaar vaerdipapirtransaktioner, saafremt denne teknik og disse hjaelpemidler benyttes med henblik paa en effektiv forvaltning af portefoeljen.
2. Medlemsstaterne kan desuden bemyndige investeringsinstitutterne til at goere brug af teknik og hjaelpemidler, der er beregnet til at daekke kursrisici i forbindelse med forvaltningen af institutternes formue.
Artikel 22
1. Et investeringsinstitut maa ikke for mere end 5 % af sin formue investere i vaerdipapirer, der er udstedt af samme emittent.
2. Medlemsstaterne kan forhoeje den i stk. 1 naevnte graense til hoejst 10 %. I tilfaelde, hvor et investeringsinstitut fra samme emittent investerer i vaerdipapirer for mere end 5 % af sin formue, maa den samlede vaerdi af saadanne erhvervede vaerdipapirer, som instituttet ligger inde med, imidlertid ikke overstige 40 % af instituttets formue.
3. Medlemsstaterne kan forhoeje den i stk. 1 naevnte graense til hoejst 35 %, naar vaerdipapirerne er udstedt eller garanteret af en medlemsstat, af dennes lokale offentlige myndigheder, af et tredjeland eller af internationale institutioner af offentlig karakter, som en eller flere medlemsstater deltager i.
Artikel 23
1. Uanset artikel 22 og med forbehold af traktatens artikel 68, stk. 3, kan medlemsstaterne tillade, at investeringsinstitutter i henhold til princippet om risikospredning investerer op til 100 % af deres formue i forskellige emissioner af vaerdipapirer, der er udstedt eller garanteret af en medlemsstat, af dennes lokale myndigheder, af et tredjeland eller af internationale institutioner af offentlig karakter, in hvilke en eller flere medlemsstater deltager.
De kompetente myndigheder indroemmer kun denne undtagelse, saafremt de finder, at deltagerne i investeringsinstituttet opnaar den samme beskyttelse som deltagerne i et investeringsinstitut, der overholder graenserne i artikel 22.
Disse investeringsinstitutter skal ligge inde med vaerdipapirer fra mindst seks forskellige emissioner, uden at vaerdipapirerne fra en og samme emission dog maa overstige 30 % af investeringsinstituttets samlede aktiver.
2. De i stk. 1 omhandlede investeringsinstitutter skal udtrykkeligt i fondsbestemmelserne eller for investeringsselskabers vedkommende i vedtaegterne anfoere de stater, lokale offentlige myndigheder eller internationale institutioner af offentlig karakter, som udsteder eller garanterer de vaerdipapirer, hvori de agter at investere mere end 35 % af deres formue; disse fondsbestemmelser eller vedtaegter skal godkendes af de kompetente myndigheder.
3. Endvidere skal de i stk. 1 omhandlede investeringsinstitutter i deres prospekter og i alle reklameskrifter i en ioejnefaldende erklaering goere opmaerksom paa, at en saadan godkendelse er givet med angivelse af de stater, lokale offentlige myndigheder samt internationale institutter af offentlig karakter, i hvis vaerdipapirer de har investeret eller har til hensigt at investere mere end 35 % af deres formue.
Artikel 24
1. Et investeringsinstitut maa kun erhverve andele i andre aabne institutter for kollektiv investering, saafremt de anses for investeringsinstitutter i henhold til artikel 1, stk. 2, foerste og andet led.
2. Et investeringsinstitut maa ikke investere i andele i saadanne investeringsinstitutter for mere end 5 % af sin formue.
3. Erhvervelse af andele i en investeringsfond, der administreres af samme administrationsselskab eller af ethvert andet selskab, som er knyttet til administrationssel- skabet inden for et administrations- eller tilsynsfaellesskab eller ved en vaesentlig direkte eller indirekte deltagelse, er kun tilladt, naar det drejer sig om en investeringsfond, som i overensstemmelse med sine bestemmelser har specialiseret sig i at investere sin formue i vaerdier, der hidroerer fra en saerlig geografisk eller oekonomisk sektor, og saafremt de kompetente myndigheder har givet tilladelse til erhvervelsen. Denne tilladelse gives kun, hvis investeringsfonden har givet meddelelse om, at den har til hensigt at goere brug af denne mulighed, og saafremt denne mulighed udtrykkeligt er naevnt i dens bestemmelser.
Administrationsselskabet kan ikke for transaktioner vedroerende andele i investeringsfonden paa regnskabet optage afgifter eller udgifter, naar dele af en investeringsfonds formue er anbragt i andele i en anden investeringsfond, som ligeledes administreres af samme administrationsselskab, eller af ethvert andet selskab, der er knyttet til administrationsselskabet inden for et administrations- eller tilsynsfaellesskab eller ved en vaesentlig direkte eller indirekte deltagelse.
4. Stk. 3 finder ligeledes anvendelse, saafremt et investeringsselskab erhverver andele i et andet investeringsselskab, hvortil det er knyttet, jf. stk. 3.
Stk. 3 finder endvidere anvendelse, saafremt et investeringsselskab erhverver andele i en investeringsfond, som det er knyttet til, eller saafremt en investeringsfond erhverver andele i et investeringsselskab, som den er knyttet til.
Artikel 25
1. Et investeringsselskab eller et administrationsselskab maa for saa vidt angaar samtlige de investeringsfonde, de administrerer, og som henhoerer under dette direktivs anvendelsesomraade, ikke erhverve aktier med stemmeret, som giver det mulighed for at udoeve en betydelig indflydelse paa administrationen af en emittent.
Med henblik paa anvendelse af det i foerste afsnit omhandlede princip skal medlemsstaterne indtil naermere samordning tage hensyn til de eksisterende regler i de oevrige medlemsstaters lovgivning, hvori dette princip er defineret.
2. Desuden kan et investeringsselskab eller en investeringsfond ikke erhverve mere end -10 % af aktierne uden stemmeret fra en og samme emittent;
-10 % af obligationerne fra en og samme emittent;
-10 % af andelene fra et og samme institut for kollektiv investering, som omhandlet i artikel 1, stk. 2, foerste og andet led.
De graenser, der er fastsat i andet og tredje led, skal ikke overholdes ved erhvervelsen, hvis det paa dette tidspunkt ikke er muligt at beregne bruttobeloebet for obligationerne eller nettobeloebet for de udstedte vaerdipapirer.
3. Medlemsstaterne kan afstaa fra at anvende stk. 1 og 2 for saa vidt angaar a)vaerdipapirer, som er udstedt eller garanteret af en medlemsstat eller dennes lokale offentlige myndigheder;
b)vaerdipapirer, som er udstedt eller garanteret af et tredjeland;
c)vaerdipapirer, som er udstedt af internationale institutioner af offentlig karakter, i hvilken en eller flere medlemsstater deltager;
d)et investeringsinstituts besiddelse af aktier i et selskab, der er beliggende i et tredjeland, og som hovedsagelig investerer sin formue i vaerdipapirer fra emittenter, der er hjemmehoerende i det omhandlede land, saafremt saadan besiddelse i henhold til det omhandlede lands lovgivning udgoer investeringsinstituttets eneste mulighed for at investere i vaerdipapirer fra emittenter i det omhandlede land. Denne undtagelsesbestemmelse maa dog kun anvendes, saafremt selskabet i det paagaeldende tredjeland i sin investeringspolitik overholder de i artikel 22 og 24 samt de i stk. 1 og 2, i naervaerende artikel fastsatte graenser. I tilfaelde af overskridelser af de ved artikel 22 og 24 fastsatte graenser finder artikel 26 tilsvarende anvendelse;
e)et investeringsselskabs besiddelse af aktier i datterselskaber, som udelukkende og i investeringsselskabets interesse udoever en vis administrations-, raadgivnings- eller markedsfoeringsvirksomhed.
Artikel 26
1. De i denne afdeling fastsatte graenser skal ikke overholdes af investeringsinstitutterne ved udoevelsen af de tegningsrettigheder, som er knyttet til vaerdipapirer, der indgaar i formuen.
Medlemsstaterne kan under overholdelse af princippet om risikospredning tillade nyligt oprettede investeringsinstitutter at afvige fra artikel 22 og 23 i seks maaneder fra godkendelsesdatoen.
2. Saafremt de i stk. 1 omhandlede graenser overskrides af grunde, som investeringsinstituttet ikke har indflydelse paa, eller som foelge af udoevelse af tegningsrettigheder, skal instituttet i sin salgsvirksomhed prioritere normaliseringen af forholdene under hensyn til deltagernes interesser.
AFDELING VI Forpligtelser med hensyn til oplysninger til deltagerne A.Offentliggoerelse af prospekt og periodiske beretninger
Artikel 27
1. Investeringsselskabet og administrationsselskabet, for hver af de investeringsfonde, det administrerer, skal offentligoere -et prospekt,
-en aarsberetning for hvert regnskabsaar, samt -en halvaarsberetning, der daekker de foerste seks maaneder af regnskabsaaret.
2. AArsberetningen og halvaarsberetningerne skal offentliggoeres inden for foelgende frister at regne fra slutningen af den periode, som beretningen omhandler:
-4 maaneder for aarsberetningen,
-2 maaneder for halvaarsberetningen.
Artikel 28
Prospektet skal indeholde de oplysninger, der er noedvendige for, at investorerne kan danne sig et paalideligt skoen over den investering, der foreslaas dem. Af prospektet skal mindst fremgaa de oplysninger, der kraeves i det skema A, der er knyttet som bilag til dette direktiv, for saa vidt disse oplysninger ikke er indeholdt i de dokumenter, der i henhold til artikel 29, stk. 1, skal vaere vedlagt prospektet.
2. AArsberetningen skal indeholde en balance eller en formueopgoerelse, en grupperet opgoerelse over indtaegter og udgifter i det paagaeldende regnskabsaar, en beretning over aktiviteterne i det forloebne regnskabsaar og de oevrige oplysninger, der kraeves i det skema B, der er knyttet som bilag til dette direktiv, samt alle oplysninger af betydning, der goer det muligt for investorerne med fuldt kendskab til forholdene at bedoemme udviklingen i investeringsinstituttets virksomhed og dets resultater.
3. Halvaarsberetningen skal mindst indeholde de oplysninger, der fremgaar af afsnit I-IV i det skema B, der er knyttet som bilag til dette direktiv; naar investeringsinstituttet har udbetalt eller agter at udbetale a contoudbytte, skal taloplysningerne vise resultatet efter fradrag af skat for det paagaeldende halvaar og det a contoudbytte, der er udbetalt eller skal udbetales.
Artikel 29
1. Fondsbestemmelserne eller investeringsselskabets vedtaegter er en integrerende del af prospektet og skal vaere knyttet som bilag til dette.
2. De i stk. 1 omhandlede dokumenter behoever dog ikke at vaere knyttet som bilag til prospektet, saafremt ihaendehaveren af andele underrettes om, at disse dokumenter paa anmodning enten kan blive tilsendt eller kan gennemses paa et naermere angivet sted i hver enkelt medlemsstat, hvor andelene udbydes til salg.
Artikel 30
De vaesentligste dele af prospektet skal holdes á jour.
Artikel 31
De regnskabsmaessige oplysninger i aarsberetningerne skal revideres af en eller flere personer, der i medfoer af loven er autoriseret til at revidere regnskaber i overensstemmelse med Raadets direktiv 84/253/EOEF af 10. april 1984 paa grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om autorisation af personer, der skal foretage lovpligtig revision af regnskaber(1). Disse revisorers godkendelse, og i givet fald deres forbehold gengives ubeskaaret i hver aarsberetning.
Artikel 32
Et investeringsinstitut skal forelaegge sit prospekt og aendringer heri saavel som aarsberetningen og halvaarsberetningen for de kompetente myndigheder.
Artikel 33
1. Prospektet, sidste aarsberetning og den foelgende halvaarsberetning, hvis denne er offentliggjort, skal tilbydes gratis til investoren, inden kontrakten indgaas.
2. Desuden skal aars- og halvaarsberetningerne stilles til raadighed for offentligheden paa de steder, der er anfoert i prospektet.
3. AArs- og halvaarsberetningerne udleveres gratis til de deltagere, som anmoder derom.
B.Offentliggoerelse af andre oplysninger
Artikel 34
Et investeringsinstitut skal paa passende maade offentliggoere emissionsprisen eller salgsprisen, prisen ved tilbagekoeb eller ved indloesning, hver gang det emitterer, saelger, tilbagekoeber eller indloeser sine andele og mindst to gange om maaneden. De kompetente myndigheder kan dog give til- ladelse til, at saadanne meddelelser fra et investeringsinstitut kun offentliggoeres en gang om maaneden, saafremt dette ikke skader deltagernes interesser.
Artikel 35
Ved enhver annoncering, der indebaerer en opfordring til koeb af andele i et investeringsinstitut, skal opmaerksomheden henledes paa, at der findes et prospekt, og paa, hvor offentligheden kan faa det udleveret.
AFDELING VII Investeringsinstituttets almindelige forpligtelser
Artikel 36
1. Hverken -investeringsselskabet, eller -administrationsselskabet eller depositaren, som handler paa investeringsfondes vegne,
kan optage laan.
Et investeringsinstitut kan dog skaffe sig fremmed valuta ved »back-to-back«-laan.
2. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne tillade investeringsinstitutter at optage laan a)paa hoejst 10 % -af formuen for saa vidt angaar investeringsselskaber,
-af fondsvaerdierne for saa vidt angaar en investeringsfond,
saafremt der er tale om midlertidige laan;
b)paa hoejst 10 % af formuen, for saa vidt angaar investeringsselskaber, saafremt laanet optages for at muliggoere erhvervelse af fast ejendom, der er absolut noedvendig for den direkte fortsaettelse af deres virksomhed. I saa fald maa dette laan og de i litra a), omhandlede laan under ingen omstaendigheder tilsammen overstige 15 % af deres formue.
Artikel 37
1. Et investeringsinstitut skal paa en deltagers forlangende tilbagekoebe eller indloese sine andele.
2. Uanset stk. 1 a)kan et investeringsinstitut midlertidigt udsaette tilbagekoeb eller indloesning af sine andele i de tilfaelde og efter de naermere bestemmelser, der er fastsat ved lov, i fondsbestemmelserne eller i investeringsselskabets vedtaegter. Der maa kun finde udsaettelse sted i undtagelsestilfaelde, naar omstaendighederne kraever det, og naar der ved udsaettelsen tages hensyn til deltagerne interesser;
b)kan medlemsstaterne tillade, at de kompetente myndigheder i deltagernes eller offentlighedens interesse stiller krav om udsaettelse af tilbagekoeb eller indloesning af andele.
3. I de i stk. 2, litra a), omhandlede tilfaelde skal investeringsinstituttet omgaaende underrette de kompetente myndigheder om sin beslutning samt eventuelt myndighederne i andre medlemsstater, hvis investeringsinstituttet markedsfoerer sine andele her.
Artikel 38
Reglerne for vaerdiansaettelse af aktiverne saavel som beregningsmaaden for emissionsprisen eller salgsprisen samt prisen ved tilbagekoeb eller indloesning af andele i et investeringsinstitut skal vaere angivet i loven, fondsbestemmelserne eller investeringsselskabets vedtaegter.
Artikel 39
Udlodning eller geninvestering af udbytte fra en investeringsfond eller et investeringsselskab skal foregaa i overensstemmelse med loven og fondsbestemmelserne eller investeringsselskabets vedtaegter.
Artikel 40
Andele i et investeringsinstitut maa kun emitteres, hvis der inden for den saedvanlige frist foretages en indbetaling til investeringsinstituttets formue svarende til nettoemissionsprisen. Denne bestemmelse er ikke til hinder for udlodning af fondsandele.
Artikel 41
1. Med forbehold af artikel 19 og 21 maa hverken -et investeringsselskab, eller -et administrationsselskab eller en depositar, der handler paa investeringsfondes vegne,
yde kredit eller optraede som garant paa tredjemands vegne.
2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at saadanne foretagender erhverver vaerdipapirer, som ikke er fuldt indbetalt.
Artikel 42
Hverken -et investeringsselskab, eller -et administrationsselskab eller en depositar, der handler paa investeringsfondes vegne,
maa foretage handel med vaerdipapirer uden daekning.
Artikel 43
Det skal i fondsbestemmelserne angives, hvilke vederlag og udgifter administrationsselskabet kan afholde over fondens midler, samt den maade, hvorpaa disse vederlag beregnes.
Det skal i loven eller i vedtaegterne for et investeringsselskab angives, hvilken form for omkostninger der paahviler selskabet.
AFDELING VIII Saerlige bestemmelser for investeringsinstitutter, som markedsfoerer deres andele i andre medlemsstater end dem, hvor de er hjemmehoerende
Artikel 44
1. Et investeringsinstitut, som markedsfoerer sine andele i en anden medlemsstat, skal overholde de love eller administrative bestemmelser, som gaelder i denne stat, og som ikke henhoerer under de omraader, der omfattes af dette direktiv.
2. Ethvert investeringsinstitut kan annoncere i den medlemsstat, hvor markedsfoeringen finder sted. Det skal overholde de bestemmelser, som gaelder for annoncering i denne stat.
3. Stk. 1 og 2 skal anvendes uden forskelsbehandling.
Artikel 45
I det i artikel 44 naevnte tilfaelde skal investeringsinstituttet under overholdelse af de love eller administrative bestemmelser, der gaelder i den medlemsstat, hvor markedsfoeringen finder sted, bl.a. traeffe de noedvendige foranstaltninger til, at de udbetalinger til deltagerne, det tilbagekoeb eller den indloesning af andele samt den formidling af oplysninger, der paahviler investeringsinstituttet, sikres deltagerne i denne stat.
Artikel 46
Saafremt et investeringsinstitut agter at markedsfoere sine andele i en anden medlemsstat end den, hvor det er beliggende, skal det paa forhaand underrette saavel de kompetente myndigheder som myndighederne i denne anden medlemsstat herom. Det skal samtidig sende sidstnaevnte myndigheder -en erklaering fra de kompetente myndigheder om, at investeringsinstituttet opfylder kravene i dette direktiv,
-sine fondsbestemmelser eller vedtaegter,
-sit prospekt,
-eventuelt den seneste aarsberetning og efterfoelgende halvaarsberetning, samt -oplysninger om de naermere retningslinjer for markedsfoering af dets andele i denne anden medlemsstat.
Investeringsinstituttet kan begynde at markedsfoere sine andele i denne anden medlemsstat to maaneder efter fremsendelsen af disse dokumenter, medmindre myndighederne i den paagaeldende medlemsstat ved en begrundet beslutning, der traeffes inden udloebet af fristen paa to maaneder, fastslaar, at de planlagte retningslinjer for markedsfoering af andele ikke er i overensstemmelse med de i artikel 44,
stk. 1, og artikel 45 omhandlede bestemmelser.
Artikel 47
Saafremt et investeringsinstitut markedsfoerer sine andele i en anden medlemsstat end den, hvor det er beliggende, skal det udsende de dokumenter og oplysninger, som skal offentliggoeres i den medlemsstat, hvor det er beliggende, i denne anden medlemsstat paa mindst et af sidstnaevnte stats nationale sprog og under samme betingelser som dem, der gaelder i hjemstaten.
Artikel 48
Investeringsinstitutterne kan for udoevelsen af deres virksomhed inden for Faellesskabet benytte samme faellesbetegnelse, saasom »investeringsselskab« eller »investeringsfond«, som de bruger i den medlemsstat, hvor de har hjemsted. Saafremt der er risiko for forveksling, kan vaertsmedlemsstaten med henblik paa tydeliggoerelse kraeve, at der til betegnelsen foejes en forklarende bemaerkning.
ADFELING IX Bestemmelser vedroerende de myndigheder, som skal udstede tilladelser og foere tilsyn
Artikel 49
1. Medlemsstaterne udpeger de myndigheder, som skal udoeve de i dette direktiv omhandlede befoejelser. De underretter Kommissionen herom og angiver samtidig den eventuelle fordeling af befoejelserne.
2. De i stk. 1 omhandlede myndigheder skal vaere offentlige myndigheder eller et organ, der er udpeget af det offentlige.
3. Myndighederne i den stat, hvor investeringsinstituttet er beliggende, har kompetence til at foere tilsyn med investeringsinstituttet. Dog har myndighederne i det land, hvor et investeringsinstitut markedsfoerer sine andele som anfoert i artikel 44, kompetence til at foere tilsyn med, at afdeling VIII overholdes.
4. For at kunne bestride deres hverv skal myndighederne vaere i besiddelse af alle fornoedne befoejelser og kontrolmidler.
Artikel 50
1. De i artikel 49 omhandlede myndigheder arbejder snaevert sammen med henblik paa udfoerelsen af deres hverv og skal til dette formaal udveksle alle fornoedne oplysninger.
2. Medlemsstaterne foreskriver, at alle personer, der er eller har vaeret beskaeftiget hos de i artikel 49 omhandlede myndigheder, undergives tjenstlig tavshedspligt. Denne tavshedspligt indebaerer, at de fortrolige oplysninger, disse personer modtager i forbindelse med deres hverv, kun maa videregives til andre personer eller myndigheder i henhold til gaeldende lovbestemmelser.
3. Stk. 2 er dog ikke til hinder for, at de i artikel 49 omhandlede myndigheder i de forskellige medlemsstater kan udveksle de meddelelser, som omhandles i dette direktiv. De saaledes udvekslede oplysninger omfattes af den tavshedspligt, som paahviler personer, der er eller har vaeret tjenestegoerende hos den modtagende myndighed.
4. Med forbehold af tilfaelde, der omfattes af strafferetlige bestemmelser, maa den i artikel 49 omhandlede myndighed, der modtager oplysninger, kun anvende disse i udoevelse af sit hverv, samt i tilfaelde, hvor denne udoevelse paaklages til hoejere myndighed elelr indbringes for domstolene.
Artikel 51
1. De i artikel 49 omhandlede myndigheder skal begrunde ethvert afslag paa en ansoegning om godkendelse samt enhver negativ afgoerelse, der traeffes i henhold til de generelle bestemmelser, der er fastsat i medfoer af dette direktiv, og underrette ansoegeren herom.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for, at afgoerelser vedroerende et investeringsinstitut, truffet i medfoer af de love eller administrative bestemmelser, der er vedtaget i overensstemmelse med dette direktiv, kan indbringes for domstolene; dette gaelder ogsaa, hvis der ikke senest seks maaneder efter investeringsinstituttets indgivelse af en ansoegning, der indeholder alle de i henhold til gaeldende bestemmelser kraevede oplysninger, er truffet nogen afgoerelse.
Artikel 52
1. Kun myndighederne i den medlemsstat, hvor investeringsinstituttet er beliggende, kan traeffe foranstaltninger over for dette investeringsinstitut i tilfaelde af tilsidesaettelse af love eller administrative bestemmelser eller af de regler, der er fastsat i fondsbestemmelserne eller i investeringsselskabets vedtaegter.
2. Imidlertid kan myndighederne i den medlemsstat, hvor investeringsinstituttets andele markedsfoeres, traeffe foranstaltninger over for dette investeringsinstitut i tilfaelde af tilsidesaettelse af de i afdeling VIII omhandlede bestemmelser.
3. Enhver beslutning om inddragelse af godkendelse samt enhver anden alvorlig foranstaltning, der traeffes over for et investeringsinstitut, eller enhver udsaettelse af tilbagekoeb eller indloesning, der maatte paalaegges det, skal af myndighederne i den medlemsstat, hvor investeringsinstituttet er beliggende, straks meddeles myndighederne i de andre medlemsstater, hvor dette instituts andele markedsfoeres.
AFDELING X Kontaktudvalg
Artikel 53
1. Der oprettes under Kommissionen et kontaktudvalg, i det foelgende benaevnt »udvalget«, der har til opgave:
a)med forbehold af traktatens artikel 169 og 170 at lette en samordnet gennemfoerelse af dette direktiv, ved regelmaessigt samraad om de praktiske problemer, som maatte opstaa i forbindelse med dets gennemfoerelse, og hvor udveksling af synspunkter maatte anses for hensigtsmaessig;
b)at lette samraad mellem medlemsstaterne dels om de strengere bestemmelser eller tillaegsbestemmelser de kan fastsaette i henhold til artikel 1, stk. 7, dels om de bestemmelser, som de kan anvende i overensstemmelse med artikel 44 og 45.
c)om noedvendigt at raadgive Kommissionen med hensyn til aendringer eller tilfoejelser, som boer foretages i dette direktiv.
2. Det er ikke udvalgets opgave at vurdere berettigelsen af de afgoerelser, der traeffes af de i artikel 49 omhandlede myndigheder i individuelle sager.
3. Udvalget bestaar af personer, der er udpeget af medlemsstaterne, samt af repraesentanter for Kommissionen. Det har en repraesentant for Kommissionen som formand. Sekretariatsforretningerne varetages af Kommissionens tjenestegrene.
4. Udvalget indkaldes af formanden enten paa dennes eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstats delegation. Det fastsaetter selv sin forretningsorden.
AFDELING XI Overgangsbestemmelser, undtagelsesbestemmelser og afsluttende bestemmelser
Artikel 54
Udelukkende til brug for danske investeringsinstitutter sidestilles de i Danmark emitterede pantebreve med de i artikel 19, stk. 1, litra b), omhandlede vaerdipapirer.
Artikel 55
Uanset artikel 7, stk. 1, og artikel 14, stk. 1, kan de kompetente myndigheder give de investeringsinstitutter, som paa datoen for vedtagelsen af dette direktiv, i overensstemmelse med deres nationale lovgivning havde flere depositarer, tilladelse til fortsat at have flere depositarer, saafremt myndighederne har garanti for, at de funktioner, der skal udoeves i henhold til artikel 7, stk. 3, og arti- kel 14, stk. 3, virkelig bliver udoevet.
Artikel 56
1. Uanset artikel 6 kan medlemsstaterne tillade admini- strationsselskaber at udstede ihaendehavercertifikater, der repraesenterer vaerdipapirer noteret paa navn fra andre selskaber.
2. Medlemsstaterne kan give administrationsselskaber, som paa datoen for vedtagelsen af dette direktiv, ogsaa udoever anden virksomhed end den i artikel 6 naevnte, tilladelse til at fortsaette hermed i en periode paa fem aar efter denne dato.
Artikel 57
1. Medlemsstaterne saetter senest den 1. oktober 1989 de noedvendige foranstaltninger i kraft for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne kan give de investeringsinstitutter, der allerede bestaar ved dette direktivs gennemfoerelse, en periode paa hoejst tolv maaneder fra datoen for denne gennemfoerelse til at efterkomme de nye nationale bestemmelser.
3. Den hellenske Republik og republikken Portugal er bemyndiget til at udsaette gennemfoerelsen af dette direktiv til senest den 1. april 1992.
Kommissionen aflaegger et aar inden sidstnaevnte dato beretning til Raadet om, hvorledes dette direktiv er gennemfoert, og om Den hellenske Republiks og republikken Portugals eventuelle vanskeligheder med at overholde den i foerste afsnit afoerte dato.
Kommissionen foreslaar om noedvendigt Raadet at forlaenge denne frist med hoejst fire aar.
Artikel 58
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste love eller administrative bestemmelser, som de udsteder paa det af dette direktiv omfattede omraade.
Artikel 59
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. december 1985.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 20 päivänä joulukuuta 1985,
arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (85/611/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä koskevassa jäsenvaltioiden lainsäädännössä on huomattavia jäsenvaltioiden välisiä eroja, erityisesti siltä osin kuin ne koskevat näiden yritysten velvoitteita ja valvontaa; nämä erot vääristävät näiden yritysten välisen kilpailun edellytyksiä, eivätkä ne takaa tasavertaista suojaa osuudenhaltijoille,
yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä koskevat kansalliset lait olisi sovitettava yhteen, jotta voitaisiin lähentää näiden yritysten välisen kilpailun edellytyksiä yhteisön tasolla ja taata samalla tehokkaampi ja yhdenmukaisempi suoja osuudenhaltijoille; tällainen yhteensovittaminen helpottaa yhdessä jäsenvaltiossa sijaitsevan yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavan yrityksen mahdollisuuksia pitää osuuksiaan kaupan toisissa jäsenvaltioissa,
näiden tavoitteiden saavuttaminen helpottaa sellaisten rajoitusten poistamista, jotka haittaavat yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksien vapaata liikkuvuutta yhteisössä; tällainen yhteensovittaminen edistää Euroopan pääomamarkkinoiden toteuttamista,
nämä tavoitteet huomioon ottaen olisi annettava yhteiset perussäännöt jäsenvaltioissa sijaitsevien yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten toimiluvasta, valvonnasta, rakenteesta, toiminnasta ja tiedoista, jotka niiden on julkistettava,
mainittujen yhteisten sääntöjen soveltaminen on riittävä takuu, jonka nojalla voidaan sallia jäsenvaltioissa sijaitsevien yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yrityksien osuuksien pitäminen kaupan, jollei pääoman liikkeitä koskevista säännöksistä muuta johdu, toisissa jäsenvaltioissa, ilman että nämä toiset jäsenvaltiot voivat soveltaa näihin yrityksiin tai niiden osuuksiin mitään muita säännöksiä kuin niitä, jotka näissä jäsenvaltioissa eivät koske tässä direktiivissä tarkoitettuja kysymyksiä; jos yhdessä jäsenvaltiossa sijaitseva yhteistä sijoitustoimintaa harjoittava yritys kuitenkin pitää osuuksiaan kaupan toisessa jäsenvaltiossa, sen on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin huolehtiakseen siitä, että tuossa toisessa jäsenvaltiossa olevat osuudenhaltijat voivat siellä käyttää taloudellisia oikeuksiaan vaivatta ja että heille annetaan tarvittavat tiedot,
jäsenvaltioiden lakien yhteensovittaminen olisi aluksi rajoitettava koskemaan sellaisia muita kuin suljettuja yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä, jotka edistävät osuuksiensa myyntiä yleisölle yhteisössä ja joiden ainoa tarkoitus on sijoittaminen arvopapereihin (lähinnä sellaisiin, jotka on otettu viralliselle listalle arvopaperipörsseissä tai kaupankäynnin kohteeksi vastaavilla säännellyillä markkinapaikoilla); muiden kuin tässä direktiivissä tarkoitettujen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten sääntely aiheuttaa monenlaisia ongelmia, jotka on ratkaistava muiden säännösten avulla, ja tällaisia yrityksiä koskeva yhteensovittaminen on toteutettava myöhemmin; kunnes tällainen yhteensovittaminen toteutetaan, jokainen jäsenvaltio voi muun muassa määrätä ne arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavat yritykset (yhteissijoitusyritys), jotka jäävät tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle niiden sijoitus- ja lainanottopolitiikan takia ja vahvistaa, minkä erityissäännösten alaisia tällaiset yhteissijoitusyritykset ovat harjoittaessaan liiketoimintaa valtion alueella,
sellaisten yhteissijoitusyritysten osuuksien pitäminen vapaasti kaupan, jotka saavat sijoittaa määrän, joka vastaa 100 prosenttia niiden varoista, saman elimen (valtio, paikalliset julkisyhteisöt ja niin edelleen) liikkeeseen laskemiin arvopapereihin, ei sen enempää välittömästi kuin välillisestikään aiheuta toimintahäiriöitä pääomamarkkinoilla, rahoitushäiriöitä jäsenvaltioille eikä sellaisia taloudellisia tilanteita, joita perustamissopimuksen 68 artiklan 3 kohdan määräyksillä pyritään estämään, ja
on syytä ottaa huomioon Helleenien tasavallan ja Portugalin tasavallan rahoitusmarkkinoiden erityistilanne myöntämällä näille maille lisäaikaa tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I JAKSO
Yleiset säännökset ja soveltamisala
1 artikla
1. Jäsenvaltioiden on sovellettava tätä direktiiviä niihin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin, jäljempänä "yhteissijoitusyritys", jotka sijaitsevat niiden alueella.
2. Yhteissijoitusyrityksillä tarkoitetaan tässä direktiivissä, jollei 2 artiklasta muuta johdu, yrityksiä:
- joiden tarkoituksena on yleisöltä hankittujen varojen yhteinen sijoittaminen ja jotka toimivat riskin hajauttamisen periaatteella ja
- joiden osuudet on haltijan vaatimuksesta ostettava takaisin tai lunastettava suoraan tai välillisesti näiden yritysten varoilla. Yhteissijoitusyrityksen toimenpide, jonka tarkoituksena on varmistaa, ettei sen osuuksien pörssiarvo poikkea merkittävästi niiden nettoarvosta, rinnastetaan takaisinostoon tai lunastukseen.
3. Tällainen yritys voidaan perustaa oikeudellisesti joko sopimusoikeudellisten säännösten (rahastoyhtiöiden hoidossa olevat sijoitusrahastot), trusteja koskevien säännösten ("unit trust") tai yhtiöjärjestyksen (sijoitusyhtiöt) nojalla.
Tässä direktiivissä sijoitusrahastona pidetään myös "unit trustia".
4. Tätä direktiiviä ei kuitenkaan sovelleta sijoitusyhtiöihin, joiden varat on tytäryhtiöiden välityksellä sijoitettu pääasiassa muulla tavalla kuin arvopapereihin.
5. Jäsenvaltioiden on kiellettävä sellaisia yhteissijoitusyrityksiä, joihin sovelletaan tätä direktiiviä, muuttamasta itseään sellaisiksi yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviksi yrityksiksi, joihin ei sovelleta tätä direktiiviä.
6. Ellei pääoman liikkeitä koskevista säännöksistä sekä 44 ja 45 artiklasta ja 52 artiklan 2 kohdasta muuta johdu, jäsenvaltio ei saa saattaa toisissa jäsenvaltioissa sijaitsevia yhteissijoitusyrityksiä taikka niiden liikkeeseen laskemia osuuksia minkään muun kuin tässä direktiivissä tarkoitetun säädöksen alaiseksi, jos näiden yhteissijoitusyritysten osuuksia on kaupan kyseessä olevan jäsenvaltion alueella.
7. Jäsenvaltio voi, tämän kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista, asettaa alueellaan sijaitseville yhteissijoitusyrityksille sellaisia vaatimuksia, jotka ovat ankarampia kuin tämän direktiivin 4 artiklassa ja sen jälkeen säädetään, tai lisävaatimuksia edellyttäen, että näitä vaatimuksia ja lisävaatimuksia sovelletaan yleisesti ja ne eivät ole ristiriidassa tämän direktiiviin säännösten kanssa.
2 artikla
1. Tätä direktiiviä ei sovelleta seuraaviin yhteissijoitusyrityksiin:
- suljetut yhteissijoitusyritykset;
- yhteissijoitusyritykset, jotka hankkivat pääomaa yhteisössä tai jollakin sen alueella, mutta eivät markkinoi osuuksiaan yleisölle siellä;
- yhteissijoitusyritykset, joiden osuuksia voidaan rahaston sääntöjen tai sijoitusyhtiön yhtiöjärjestyksen mukaan myydä yleisölle ainoastaan kolmansissa maissa;
- yhteissijoitusyritykset, jotka kuuluvat sellaisiin siinä jäsenvaltiossa, jossa yhteissijoitusyritys sijaitsee, säännöksillä tai määräyksillä määriteltyihin ryhmiin, joihin V jakson ja 36 artiklan säännöksien soveltaminen ei huomioon ottaen näiden yritysten sijoitus- ja lainanottopolitiikka ole aiheellista.
2. Viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin täytäntöönpanosta komissio antaa neuvostolle kertomuksen 1 kohdan ja erityisesti sen neljännen luetelmakohdan täytäntöönpanosta. Komissio tekee tarvittaessa ehdotukset aiheellisista toimenpiteistä sen soveltamisalan laajentamiseksi.
3 artikla
Tässä direktiivissä katsotaan yhteissijoitusyrityksen sijaitsevan siinä jäsenvaltiossa, jossa on sijoitusyhtiön tai sijoitusrahaston rahastoyhtiön sääntömääräinen kotipaikka. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että hallinnollinen päätoimipaikka on samassa jäsenvaltiossa kuin sääntömääräinen kotipaikka.
II JAKSO
Toimiluvan myöntäminen yhteissijoitusyritykselle
4 artikla
1. Yhteissijoitusyritys ei saa aloittaa toimintaansa yhteissijoitusyrityksenä ennen kuin sen jäsenvaltion viranomaiset, jäljempänä "toimivaltaiset viranomaiset", jossa se sijaitsee, ovat antaneet sille toimiluvan.
Tällainen toimilupa on voimassa kaikissa jäsenvaltioissa.
2. Sijoitusrahastolle voidaan antaa toimilupa ainoastaan, jos toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät rahastoyhtiön, rahaston säännöt sekä omaisuudenhoitajan valinnan. Sijoitusyhtiölle voidaan antaa toimilupa ainoastaan, jos toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät sekä sen yhtiöjärjestyksen että omaisuudenhoitajan valinnan.
3. Toimivaltaiset viranomaiset eivät saa antaa yhteissijoitusyritykselle toimilupaa, jos rahastoyhtiön, sijoitusyhtiön tai omaisuudenhoitajan johtajat eivät ole riittävän hyvämaineisia tai jos heillä ei ole tehtäviensä hoitamisen edellyttämää kokemusta. Tämän toteamista varten rahastoyhtiön, sijoitusyhtiön ja omaisuudenhoitajan johtajien sekä henkilöiden, jotka ovat heidän sijaisiaan näissä tehtävissä, nimet on viipymättä ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille.
"Johtajilla" tarkoitetaan henkilöitä, jotka lain tai yhtiöjärjestyksen mukaan edustavat rahastoyhtiötä, sijoitusyhtiötä tai omaisuudenhoitajaa taikka tosiasiallisesti määräävät sen toimintatavoista.
4. Rahastoyhtiötä tai omaisuudenhoitajaa ei saa vaihtaa toiseen eikä rahaston sääntöjä tai sijoitusyhtiön yhtiöjärjestystä saa muuttaa ilman toimivaltaisten viranomaisten hyväksymistä.
III JAKSO
Sijoitusrahastojen rakennetta koskevat velvoitteet
5 artikla
Rahastoyhtiöllä on oltava käytössään riittävät taloudelliset voimavarat kyetäkseen hoitamaan tehokkaasti liiketoimintaansa sekä vastaamaan sitoumuksistaan.
6 artikla
Rahastoyhtiö ei saa harjoittaa muuta toimintaa kuin sijoitusrahastojen ja sijoitusyhtiöiden hoitamista.
7 artikla
1. Sijoitusrahaston varat on annettava omaisuudenhoitajan säilytettäväksi.
2. Omaisuudenhoitajan 9 artiklassa tarkoitettua vastuuta ei rajoita se seikka, että se on antanut hoidossaan olevat varat tai niiden osan kolmannen osapuolen haltuun.
3. Omaisuudenhoitajan on lisäksi
a) huolehdittava, että sijoitusrahaston puolesta suoritettavissa tai rahastoyhtiön suorittamissa osuuksien myynneissä, liikkeeseenlaskuissa, takaisinostoissa, lunastuksissa ja peruutuksissa noudatetaan lakia ja rahaston sääntöjä;
b) huolehdittava, että osuuksien arvo lasketaan lain ja rahaston sääntöjen mukaisesti;
c) noudatettava rahastoyhtiön antamia määräyksiä, jolleivät ne ole lain tai rahaston sääntöjen vastaisia;
d) huolehdittava, että sijoitusrahaston varoja koskeviin toimiin liittyvät maksut suoritetaan yleensä käytössä olevissa määräajoissa;
e) huolehdittava, että sijoitusrahaston tulot käytetään lain ja rahaston sääntöjen mukaisesti.
8 artikla
1. Omaisuudenhoitajan sääntömääräisen kotipaikan on oltava samassa jäsenvaltiossa kuin rahastoyhtiön, tai sen oltava sijoittautunut tähän jäsenvaltioon, jos sen sääntömääräinen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa.
2. Omaisuudenhoitajan on oltava julkisen tarkastuksen alainen laitos. Sen on myös annettava riittävät taloudelliset ja ammatilliset takeet siitä, että se voi tehokkaasti toimia omaisuudenhoitajana sekä vastata tähän toimintaan liittyvistä velvoitteista.
3. Jäsenvaltiot päättävät niistä 2 kohdassa tarkoitettujen laitosten ryhmistä, joihin kuuluvat voivat toimia omaisuudenhoitajina.
9 artikla
Omaisuudenhoitaja on sen valtion lainsäädännön mukaisesti, jossa rahastoyhtiöllä on sääntömääräinen kotipaikka, vastuussa rahastoyhtiötä ja osuudenhaltijoita kohtaan tappioista, joita näille aiheutuu omaisuudenhoitajan velvoitteiden täyttämisen laiminlyömisestä tai sen tehtävien puutteellisesta suorittamisesta. Korvausta osuudenhaltijoita kohtaan olevan vastuun perusteella voidaan omaisuudenhoitajan, rahastoyhtiön ja osuudenhaltijoiden välisen oikeussuhteen luonteen mukaan vaatia joko suoraan tai rahastoyhtiön välityksellä.
10 artikla
1. Sama yhtiö ei saa toimia sekä rahastoyhtiönä että omaisuudenhoitajana.
2. Rahastoyhtiön ja omaisuudenhoitajan on hoidettava tehtävänsä itsenäisesti ja pelkästään osuudenhaltijoiden eduksi.
11 artikla
Laissa tai rahaston säännöissä on säädettävä tai määrättävä edellytyksistä, joilla rahastoyhtiötä ja omaisuudenhoitajaa voidaan vaihtaa, sekä osuudenhaltijoiden suojasta tällaisen vaihdon tapahtuessa.
IV JAKSO
Sijoitusyhtiöiden ja niiden omaisuudenhoitajien rakennetta koskevat velvoitteet
12 artikla
Jäsenvaltiot päättävät sijoitusyhtiön pakollisesta oikeudellisesta muodosta. Sillä on oltava riittävä maksettu pääoma kyetäkseen hoitamaan tehokkaasti liiketoimintaansa sekä vastaamaan sitoumuksistaan.
13 artikla
Sijoitusyhtiö ei saa harjoittaa muuta kuin 1 artiklan 2 kohdassa mainittua liiketoimintaa.
14 artikla
1. Sijoitusyhtiön varat on annettava omaisuudenhoitajan hoitoon.
2. Omaisuudenhoitajan 16 artiklassa tarkoitettua vastuuta ei rajoita se seikka, että se on antanut hoidossaan olevat varat tai niiden osan kolmannen haltuun.
3. Omaisuudenhoitajan on lisäksi
a) huolehdittava, että sijoitusyhtiön suorittamissa tai sen puolesta suoritettavissa osuuksien myynneissä, liikkeeseenlaskuissa, takaisinostoissa, lunastuksissa ja peruutuksissa noudatetaan lakia ja yhtiön yhtiöjärjestystä;
b) huolehdittava, että sijoitusyhtiön varoja koskeviin toimiin liittyvät maksut suoritetaan yleensä käytössä olevissa määräajoissa;
c) huolehdittava, että sijoitusyhtiön tulot käytetään lain ja yhtiön yhtiöjärjestyksen mukaisesti.
4. Jäsenvaltio voi päättää, että sen alueella sijaitsevat sijoitusyhtiöt, jotka pitävät osuuksiaan kaupan yksinomaan yhden tai useamman sellaisen arvopaperipörssin välityksellä, jossa niiden osuudet on otettu viralliselle listalle, eivät ole velvollisia käyttämään tässä direktiivissä tarkoitettuja omaisuudenhoitajia.
Mitä 34, 37 ja 38 artiklassa säädetään, ei sovelleta tällaisiin yhtiöihin. Kuitenkin on näiden yhtiöiden varojen arvostusta koskevista säännöistä säädettävä laissa taikka määrättävä niiden yhtiöjärjestyksessä.
5. Jäsenvaltio voi päättää, että sen alueella sijaitsevat sijoitusyhtiöt, jotka pitävät vähintään 80 prosenttia osuuksistaan kaupan yhden tai useamman sellaisen arvopaperipörssin välityksellä, joka on määrätty niiden yhtiöjärjestyksessä, eivät ole velvollisia käyttämään tässä direktiivissä tarkoitettuja omaisuudenhoitajia, jos niiden osuudet on otettu viralliselle listalle niiden jäsenvaltioiden arvopaperipörsseissä, joiden alueella osuudet saatetaan markkinoille, ja jos kaikki tällaisen yhtiön arvopaperipörssien ulkopuolella tekemät kaupat tehdään ainoastaan pörssihintoihin. Yhtiön yhtiöjärjestyksessä on määrättävä siinä maassa, jossa osuudet ovat kaupan, sijaitseva arvopaperipörssi, jonka hintoja käytetään yhtiön tuossa maassa arvopaperipörssin ulkopuolella tekemissä kaupoissa.
Jäsenvaltio voi käyttää edellisen alakohdan mukaista valinnanmahdollisuuttaan ainoastaan, jos se katsoo, että osuudenhaltijat saavat vastaavan suojan kuin sellaisten yhteissijoitusyritysten osuudenhaltijat, jotka käyttävät tässä direktiivissä tarkoitettua omaisuudenhoitajaa.
Tällaisten yhtiöiden sekä 4 kohdassa tarkoitettujen yhtiöiden on:
a) jos tästä ei ole säädetty laissa, yhtiöjärjestyksessään määrättävä niiden osuuksien nettoarvon laskemismenetelmästä;
b) ryhdyttävä markkinoilla toimenpiteisiin estääkseen niiden osuuksien pörssiarvoa poikkeamasta enemmän kuin 5 prosenttia niiden nettoarvosta;
c) määrättävä osuuksiensa nettoarvot, ilmoitettava ne toimivaltaisille viranomaisille ainakin kaksi kertaa viikossa sekä julkistettava ne kaksi kertaa kuukaudessa.
Ainakin kaksi kertaa kuukaudessa riippumattoman tilintarkastajan on varmistettava, että osuuksien arvot lasketaan lain ja yhtiön yhtiöjärjestyksen mukaisesti. Tällöin tilintarkastajan on myös varmistettava, että yhtiön varat on sijoitettu lain ja yhtiön yhtiöjärjestyksen mukaisella tavalla.
6. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle yhtiöt, joihin sovelletaan 4 ja 5 kohdassa säädettyjä poikkeuksia.
Komissio antaa yhteyskomitealle kertomuksen 4 ja 5 kohdan soveltamisesta viiden vuoden kuluessa tämän direktiivin täytäntöönpanosta. Saatuaan yhteyskomitean lausunnon komissio ehdottaa tarvittaessa aiheellisia toimenpiteitä.
15 artikla
1. Omaisuudenhoitajan sääntömääräisen kotipaikan on oltava samassa jäsenvaltiossa kuin sijoitusyhtiön, tai sen on oltava sijoittautunut tähän jäsenvaltioon, jos sen sääntömääräinen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa.
2. Omaisuudenhoitajan on oltava julkisen tarkastuksen alainen laitos. Sen on myös annettava riittävät taloudelliset ja ammatilliset takeet siitä, että se voi tehokkaasti toimia omaisuudenhoitajana sekä vastata tähän toimintaan liittyvistä velvoitteista.
3. Jäsenvaltiot päättävät niistä 2 kohdassa tarkoitettujen laitosten ryhmistä, joihin kuuluvat voivat toimia omaisuudenhoitajina.
16 artikla
Omaisuudenhoitaja on sen valtion lainsäädännön mukaisesti, jossa sijoitusyhtiöllä on sääntömääräinen kotipaikka, vastuussa sijoitusyhtiötä ja osuudenhaltijoita kohtaan tappioista, joita näille aiheutuu omaisuudenhoitajan velvoitteiden täyttämisen laiminlyömisestä tai sen tehtävien puutteellisesta suorittamisesta.
17 artikla
1. Sama yhtiö ei saa toimia sekä sijoitusyhtiönä että omaisuudenhoitajana.
2. Omaisuudenhoitajan on hoidettava tehtävänsä itsenäisesti ja pelkästään osuudenhaltijoiden eduksi.
18 artikla
Laissa tai sijoitusyhtiön yhtiöjärjestyksessä on säädettävä tai määrättävä edellytyksistä, joilla omaisuudenhoitajaa voidaan vaihtaa, sekä osuudenhaltijoiden suojasta tällaisen vaihdon tapahtuessa.
V JAKSO
Yhteissijoitusyrityksen sijoituspolitiikkaa koskevat velvoitteet
19 artikla
1. Sijoitusrahaston tai sijoitusyhtiön varat saadaan sijoittaa ainoastaan seuraaviin kohteisiin:
a) arvopapereihin, jotka on otettu jonkin jäsenvaltion arvopaperipörssin viralliselle listalle;
b) arvopapereihin, joilla käydään kauppaa jonkin jäsenvaltion muulla säännellyllä, säännöllisesti toimivalla ja tunnustetulla yleisölle avoimella markkinapaikalla;
c) arvopapereihin, jotka on otettu jonkin kolmannen maan arvopaperipörssin viralliselle listalle tai joilla käydään kauppaa jonkin kolmannen maan muulla säännellyllä, säännöllisesti toimivalla ja tunnustetulla yleisölle avoimella markkinapaikalla, jos toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet arvopaperipörssin tai markkinapaikan valinnan taikka jos siitä on säädetty laissa tai määrätty sijoitusrahaston säännöissä tai sijoitusyhtiön yhtiöjärjestyksessä;
d) vähän aikaisemmin liikkeeseen laskettuihin arvopapereihin, jos:
- liikkeeseenlaskun ehdoissa on sitouduttu hakemaan arvopaperin ottamista arvopaperipörssin viralliselle listalle tai kaupankäynnin kohteeksi muulla säännellyllä, säännöllisesti toimivalla ja tunnustetulla yleisölle avoimella markkinapaikalla ja jos toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet arvopaperipörssin tai markkinapaikan valinnan taikka jos siitä on säädetty laissa tai määrätty sijoitusrahaston säännöissä tai sijoitusyhtiön yhtiöjärjestyksessä;
- tällaisen hakemuksen hyväksyminen vuoden kuluessa liikkeeseenlaskusta on turvattu.
2. a) Yhteissijoitusyritys saa kuitenkin sijoittaa määrän, joka vastaa enintään 10 prosenttia sen varoista, muihin kuin 1 kohdassa mainittuihin arvopapereihin;
b) Jäsenvaltio voi kuitenkin säätää, että yhteissijoitus-yritys saa sijoittaa määrän, joka vastaa enintään 10 prosenttia sen varoista, velkasitoumuksiin, joita pidetään tätä direktiiviä sovellettaessa ominaisuuksiltaan arvopapereita vastaavina ja jotka muun muassa ovat siirrettäviä ja vaivatta rahaksi muutettavissa ja joiden arvo voidaan milloin tahansa tai ainakin 34 artiklassa mainituin väliajoin täsmällisesti todeta;
c) Sijoitusyhtiö saa kuitenkin hankkia irtainta ja kiinteätä omaisuutta, joka on välittömästi tarpeen sen liiketoiminnan harjoittamisessa;
d) Yhteissijoitusyritys ei kuitenkaan saa hankkia jalometalleja eikä niihin oikeuttavia todistuksia.
3. Edellä 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut sijoitukset eivät missään tapauksessa saa yhteensä olla enemmän kuin määrä, joka vastaa 10 prosenttia yhteissijoitusyrityksen varoista.
4. Sijoitusrahastolla ja sijoitusyhtiöllä saa olla toiminnan edellyttämät käteisvarat.
20 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle:
a) viimeistään tämän direktiivin täytäntöönpanopäivänä luettelo niistä velkasitoumuksista, joita ne aikovat 19 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti pitää arvopapereita vastaavina, sekä ilmoitettava näiden sitoumusten ominaisuudet ja päätöksensä perustelut;
b) yksityiskohtaiset tiedot a alakohdassa tarkoitettuun velkasitoumusten luetteloon harkitsemistaan muutoksista sekä ilmoitettava muut sijoitusvälineet, joiden pitämistä arvopapereita vastaavina ne harkitsevat, ja päätöksensä perustelut.
2. Komissio toimittaa nämä tiedot välittömästi edelleen toisille jäsenvaltioille yhdessä niiden huomautusten kanssa, joita se pitää aiheellisina. Tällaisista tiedonannoista voidaan keskustella yhteyskomiteassa noudattaen 53 artiklan 4 kohdassa säädettyä menettelyä.
21 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat antaa yhteissijoitusyrityksille luvan jäsenvaltioiden asettamia enimmäismääriä ja ehtoja noudattaen käyttää sellaisia arvopaperisijoitustoiminnan menetelmiä ja välineitä, joilla edistetään tehokasta salkunhoitoa.
2. Jäsenvaltiot voivat myös antaa yhteissijoitusyrityksille luvan käyttää niiden varainhallinnan yhteydessä menetelmiä ja välineitä, joiden tarkoituksena on suojautua valuuttakurssien vaihteluihin sisältyviltä riskeiltä.
22 artikla
1. Yhteissijoitusyritys saa sijoittaa saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin enintään määrän, joka vastaa 5 prosenttia sen varoista.
2. Jäsenvaltiot saavat korottaa 1 kohdassa mainitun rajan enintään 10 prosenttiin. Kuitenkaan ei niiden yhteissijoitusyrityksellä olevien arvopaperien arvo, joiden liikkeeseenlaskijoihin yhteissijoitusyritys on sijoittanut kuhunkin määrän, joka vastaa enemmän kuin 5 prosenttia sen varoista, saa yhteensä olla enemmän kuin määrä, joka vastaa 40 prosenttia sen varojen arvosta.
3. Jäsenvaltiot voivat korottaa 1 kohdassa mainitun rajan enintään 35 prosenttiin, jos jäsenvaltiot, niiden paikalliset julkisyhteisöt, kolmannet valtiot taikka sellaiset kansainväliset julkisyhteisöt, joiden jäsenenä on yksi tai useampi jäsenvaltio, ovat laskeneet arvopaperit liikkeeseen tai antaneet niistä takuun.
23 artikla
1. Poiketen 22 artiklan säännöksistä jäsenvaltiot voivat antaa yhteissijoitusyrityksille luvan riskin hajauttamisen periaatetta noudattaen sijoittaa määrän, joka vastaa 100 prosenttia niiden varoista, erilaisiin arvopapereihin, jotka on antanut tai joista on antanut takuun jäsenvaltio, sen paikallinen julkisyhteisö, kolmas valtio taikka sellainen kansainvälinen julkisyhteisö, jonka jäsenenä on yksi tai useampi jäsenvaltio, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 68 artiklan 3 kohdan soveltamista.
Toimivaltaiset viranomaiset saavat tehdä tällaisen poikkeuksen ainoastaan, jos ne katsovat, että yhteissijoitusyrityksen osuudenhaltijat saavat vastaavan suojan kuin sellaisen yhteissijoitusyrityksen osuudenhaltijat, joka noudattaa 22 artiklassa mainittuja rajoja.
Tällaisella yhteissijoitusyrityksellä on oltava ainakin kuuteen eri liikkeeseenlaskuun kuuluvia olevia arvopapereita eikä samaan liikkeeseenlaskuun kuuluviin arvopapereihin saa sijoittaa määrää, joka vastaa enemmän kuin 30 prosenttia sen varojen yhteismäärästä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun yhteissijoitusyrityksen on rahaston säännöissä tai sijoitusyhtiön yhtiöjärjestyksessä nimenomaisesti mainittava ne valtiot, paikalliset julkisyhteisöt tai kansainväliset luonteeltaan julkisoikeudelliset yhteisöt, joiden liikkeeseen laskemiin tai takaamiin arvopapereihin yhteissijoitusyritys aikoo sijoittaa määrän, joka vastaa enemmän kuin 35 prosenttia sen varoista; tällaisille rahaston sääntöjen tai yhtiöjärjestyksen määräyksille on saatava toimivaltaisten viranomaisten hyväksyminen.
3. Edelleen on jokaisen 1 kohdassa tarkoitetun yhteissijoitusyrityksen sisällytettävä tarjousesitteeseensä ja kaikkeen markkinointiaineistoonsa selkeästi erottuva ilmoitus, jossa kiinnitetään huomio mainittuun poikkeukseen ja jossa ilmoitetaan ne valtiot, paikalliset julkisyhteisöt tai kansainväliset luonteeltaan julkisoikeudelliset yhteisöt, joiden arvopapereihin yhteissijoitusyritys aikoo sijoittaa tai on sijoittanut määrän, joka on enemmän kuin 35 prosenttia sen varoista.
24 artikla
1. Yhteissijoitusyritys ei saa hankkia toisten avointen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksia, elleivät nämä ole 1 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitettuja yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä.
2. Yhteissijoitusyritys ei saa sijoittaa tällaisten yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin määrää, joka on enemmän kuin viisi prosenttia sen varoista.
3. Sijoitukset sellaisen sijoitusrahaston osuuksiin, jota hoitaa sama rahastoyhtiö tai sellainen toinen yhtiö, johon rahastoyhtiö on sidoksissa sen johdosta, että sillä ja tällä toisella yhtiöllä on yhteinen liikkeenjohto tai että joku käyttää määräysvaltaa niissä molemmissa taikka että niitä yhdistää merkittävä suora tai välillinen omistussuhde, ovat sallittuja ainoastaan niiden sijoitusrahastojen osalta, jotka sääntöjensä mukaan ovat erikoistuneet tietylle maantieteelliselle alueelle tai tietylle toimialalle tehtäviin sijoituksiin, jos toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät tällaisen sijoituksen. Hyväksyminen saadaan antaa ainoastaan, jos sijoitusrahasto on ilmoittanut aikomuksestaan käyttää tätä mahdollisuutta hyväkseen ja jos tästä mahdollisuudesta on erikseen mainittu rahaston säännöissä.
Rahastoyhtiö ei saa veloittaa palkkiota tai korvausta sijoitusrahaston osuuksia koskevista toimista, jos sijoitusrahaston varoja sijoitetaan sellaiseen toiseen sijoitusrahastoon, jota hoitaa sama rahastoyhtiö tai sellainen toinen yhtiö, johon rahastoyhtiö on sidoksissa sen johdosta, että sillä ja tällä toisella yhtiöllä on yhteinen liikkeenjohto tai että joku käyttää määräysvaltaa niissä molemmissa taikka että niitä yhdistää merkittävä suora tai välillinen omistusyhteys.
4. Mitä 3 kohdassa säädetään, sovelletaan myös silloin, kun sijoitusyhtiö hankkii sellaisen toisen sijoitusyhtiön osuuksia, johon se on sidoksissa 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
Mitä 3 kohdassa säädetään, sovelletaan myös silloin, kun sijoitusyhtiö hankkii sellaisen sijoitusrahaston osuuksia, johon yhtiö on sidoksissa, taikka silloin, kun sijoitusrahasto hankkii sellaisen sijoitusyhtiön osuuksia, johon rahasto on sidoksissa.
25 artikla
1. Sijoitusyhtiö tai rahastoyhtiö, siltä osin kuin sen toiminta liittyy sen hoidossa oleviin tässä direktiivissä tarkoitettuihin sijoitusrahastoihin, ei saa hankkia äänioikeutettuja osakkeita, jotka antaisivat sille mahdollisuuden käyttää huomattavaa vaikutusvaltaa liikkeeseenlaskijan johtamisessa.
Kunnes laajempi yhteensovittaminen toteutetaan, jäsenvaltioiden on otettava huomioon toisten jäsenvaltioiden lainsäädännön säännökset, joissa täsmennetään ensimmäisen alakohdan periaatteita.
2. Liioin ei sijoitusyhtiö tai sijoitusrahasto saa hankkia enemmän kuin:
- 10 prosenttia saman liikkeeseenlaskijan äänioikeudettomista osakkeista;
- 10 prosenttia saman liikkeeseenlaskijan joukkovelkakirjoista;
- 10 prosenttia saman 1 artiklan 2 kohdan 1 ja 2 luetelmakohdassa tarkoitetun yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavan yrityksen osuuksista.
Edellä toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa mainittuja rajoituksia ei tarvitse noudattaa hankinnan toteuttamishetkellä, jos tuolloin ei voida laskea joukkovelkakirjojen yhteismäärää taikka liikkeeseen laskettujen arvopaperien nettomäärää.
3. Jäsenvaltio voi olla soveltamatta 1 ja 2 kohtaa:
a) jäsenvaltion tai sen paikallisten julkisyhteisöjen liikkeeseen laskemiin tai takaamiin arvopapereihin;
b) kolmannen valtion liikkeeseen laskemiin tai takaamiin arvopapereihin;
c) sellaisten kansainvälisten julkisyhteisöjen, joiden jäsenenä on yksi tai useampi jäsenvaltio, liikkeeseen laskemiin arvopapereihin;
d) yhteissijoitusyrityksellä oleviin sellaisen yhtiön osakkeisiin tai muihin pääomaosuuksiin, joka on kolmannen valtion lainsäädännön alainen ja joka sijoittaa varansa pääasiallisesti arvopapereihin, joiden liikkeeseenlaskijalla on kotipaikka tuossa kolmannessa valtiossa, jos tällainen omistusjärjestely on tuon kolmannen valtion lainsäädännön mukaan ainoa tapa, jota noudattaen yhteissijoitusyritys voi tehdä sijoituksia tuosta valtiosta olevien liikkeeseenlaskijoiden arvopapereihin. Tällainen poikkeus voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan, jos tuo kolmannesta valtiosta oleva yhtiö noudattaa sijoituspolitiikassaan 22 ja 24 artiklassa sekä 25 artiklan 1 ja 2 kohdassa mainittuja rajoja. Jos 22 ja 24 artiklassa mainitut rajat ylitetään, sovelletaan soveltuvin osin 26 artiklaa;
e) sijoitusyhtiöllä oleviin sellaisten tytäryhtiöiden osakkeisiin, jotka harjoittavat liikkeenjohto-, neuvonta- ja markkinointitoimintaa pelkästään sijoitusyhtiön lukuun.
26 artikla
1. Yhteissijoitusyritysten ei tarvitse noudattaa tässä jaksossa mainittuja rajoituksia, kun ne käyttävät varoihinsa kuuluviin arvopapereihin liittyviä merkintäoikeuksia.
Jäsenvaltiot voivat, huolehtien kuitenkin riskin hajauttamisen periaatteen noudattamisesta, antaa vähän aikaisemmin toimiluvan saaneille yhteissijoitusyrityksille luvan kuuden kuukauden aikana toimiluvan myöntämisestä poiketa 22 ja 23 artiklan säännöksistä.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitetut rajoitukset on ylitetty yhteissijoitusyrityksestä riippumattomista syistä taikka merkintäoikeuksien käyttämisen takia, yhteissijoitusyrityksen on pidettävä myyntitoimintansa ensisijaisena tavoitteena tilanteen korjaamista osuudenhaltijoiden edut huomioon ottavalla tavalla.
VI JAKSO
Osuudenhaltijoille annettavia tietoja koskevat velvoitteet
A. Tarjousesitteen ja määräaikaiskatsauksien julkistaminen
27 artikla
1. Sijoitusyhtiön sekä, jokaisen hoidossaan olevan sijoitusrahaston osalta, rahastoyhtiön on julkistettava:
- tarjousesite,
- toimintakertomus jokaiselta tilikaudelta, sekä
- puolivuotiskatsaus tilikauden ensimmäisiltä kuudelta kuukaudelta.
2. Toimintakertomukset ja puolivuotiskatsaukset on julkistettava seuraavissa määräajoissa, jotka lasketaan niiden ajanjaksojen päättymisestä, joita ne koskevat:
- toimintakertomus neljässä kuukaudessa,
- puolivuotiskatsaus kahdessa kuukaudessa.
28 artikla
1. Tarjousesitteessä on oltava tiedot, joiden perusteella sijoittajat voivat luotettavasti arvioida heille ehdotettua sijoitusta. Siinä on oltava ainakin tämän direktiivin liitteen A luettelossa mainitut tiedot, jolleivät nämä tiedot sisälly tarjousesitteeseen 29 artiklan 1 kohdan mukaisesti liitettyihin asiakirjoihin.
2. Toimintakertomukseen on sisällytettävä tase tai varoja ja velkoja koskeva selvitys, tilikauden yksityiskohtainen tuloslaskelma, tilikauden toimintakertomus ja tämän direktiivin liitteen B luettelossa mainitut muut tiedot sekä kaikki muutkin tiedot, jotka ovat tarpeen, jotta sijoittajat voivat luotettavasti arvioida yhteissijoitusyrityksen toiminnan kehitystä ja sen tulosta.
3. Puolivuotiskatsaukseen on sisällytettävä ainakin tämän direktiivin liitteen B luettelon I-IV luvussa mainitut tiedot; jos yhteissijoitusyritys on maksanut väliosinkoa tai ehdottaa sen maksamista, luvuista on käytävä ilmi puolivuotiskauden tulos verojen jälkeen sekä maksettu tai ehdotettu väliosinko.
29 artikla
1. Sijoitusrahaston säännöt tai sijoitusyhtiön yhtiöjärjestys ovat tarjousesitteen erottamaton osa ja ne on liitettävä siihen.
2. Edellä 1 kohdassa mainittuja asiakirjoja ei kuitenkaan tarvitse liittää tarjousesitteeseen, jos osuudenhaltijoille ilmoitetaan siitä, että nämä asiakirjat toimitetaan hänelle pyynnöstä, tai sellaisesta jokaisessa jäsenvaltiossa, jossa osuuksia markkinoidaan, olevasta paikasta, jossa nämä asiakirjat ovat hänen nähtävänään.
30 artikla
Tarjousesitteen keskeiset tiedot on pidettävä ajan tasalla.
31 artikla
Yhden tai useamman henkilön, jolla on lain nojalla kelpoisuus suorittaa tilintarkastusta 10 päivänä huhtikuuta 1984 perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla lakisääteisistä tilintarkastuksista vastaavien henkilöiden hyväksymisestä annetun neuvoston direktiivin 84/253/ETY (4) mukaisesti, on tarkastettava vuosikertomukseen sisältyvät tilinpäätöstiedot. Tilintarkastuskertomus mahdollisine muistutuksineen on toistettava täydellisenä toimintakertomuksessa.
32 artikla
Yhteissijoitusyrityksen on toimitettava tarjousesitteensä ja siihen tehdyt muutokset sekä toimintakertomuksensa ja puolivuotiskatsauksensa toimivaltaisille viranomaisille.
33 artikla
1. Tarjousesite, viimeisin toimintakertomus sekä sen jälkeinen mahdollinen puolivuotiskatsaus on annettava veloituksetta osuuksien merkitsijöille ennen sopimuksen tekemistä.
2. Sen lisäksi on toimintakertomus ja puolivuotiskatsaus oltava yleisön saatavilla paikoissa, joista ilmoitetaan tarjousesitteessä.
3. Toimintakertomus ja puolivuotiskatsaus on toimitettava veloituksetta osuudenhaltijoille heidän pyynnöstään.
B. Muiden tietojen julkistaminen
34 artikla
Yhteissijoitusyrityksen on aina, kun se laskee liikkeeseen, myy, ostaa takaisin tai lunastaa osuuksiaan, ja ainakin kaksi kertaa kuukaudessa, julkistettava niiden liikkeeseenlasku-, myynti-, takaisinosto- tai lunastushinta. Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin antaa yhteissijoitusyritykselle luvan julkistaa tiedot vain kerran kuukaudessa, jollei tällainen poikkeus vaaranna osuudenhaltijoiden etuja.
35 artikla
Kaikessa yhteissijoitusyrityksen osuuksien hankkimiseen kehottavassa mainonnassa on mainittava se, että tarjousesite on olemassa, sekä paikat, joissa se on yleisön saatavilla.
VII JAKSO
Yhteissijoitusyritysten yleiset velvollisuudet
36 artikla
1. Lainaa eivät saa ottaa:
- sijoitusyhtiö eikä
- rahastoyhtiö tai omaisuudenhoitaja sijoitusrahaston lukuun.
Yhteissijoitusyritys saa kuitenkin hankkia ulkomaista valuuttaa luotonvälityksen ("back-to-back"-laina) avulla.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi antaa yhteissijoitusyritykselle luvan ottaa lainaa:
a) määrän, joka vastaa enintään 10 prosenttia
- sijoitusyhtiön varoista tai
- sijoitusrahaston rahaston arvosta,
jos lainaa otetaan väliaikaisesti;
b) määrän, joka vastaa enintään 10 prosenttia sijoitusyhtiön varoista, jos laina käytetään sellaisen kiinteän omaisuuden hankkimiseen, jota tarvitaan välittömästi yhtiön liiketoiminnassa; tällöin eivät mainittu laina ja a alakohdassa tarkoitettu laina yhteensä olla enemmän kuin määrä, joka vastaa 15 prosenttia lainanottajan varoista.
37 artikla
1. Yhteissijoitusyrityksen on osuudenhaltijan vaatimuksesta ostettava takaisin tai lunastettava osuutensa.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään:
a) yhteissijoitusyritys voi väliaikaisesti keskeyttää osuuksiensa takaisinoston tai lunastamisen niissä tapauksissa ja niiden menettelyjen mukaisesti, joista säädetään laissa taikka määrätään rahaston säännöissä tai sijoitusyhtiön yhtiöjärjestyksessä. Keskeytys saa tulla kysymykseen vain sellaisissa poikkeuksellisissa tilanteissa, joissa olosuhteet edellyttävät sitä ja joissa se on osuudenhaltijoiden edut huomioon ottaen perusteltua;
b) jäsenvaltiot voivat antaa toimivaltaisille viranomaisille valtuudet määrätä osuuksien takaisinostot tai lunastukset keskeytettäviksi, jos osuudenhaltijoiden tai yleisön etu edellyttää sitä.
3. Edellä 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa yhteissijoitusyrityksen on viipymättä ilmoitettava päätöksestään toimivaltaisille viranomaisille sekä kaikkien niiden jäsenvaltioiden viranomaisille, joissa se pitää osuuksiaan kaupan.
38 artikla
Yhteissijoitusyrityksen varojen arvostusta sekä sen osuuksien myynti- tai liikkeeseenlasku- ja takaisinosto- tai lunastushintaa koskevista säännöistä on säädettävä laissa taikka määrättävä rahaston säännöissä tai sijoitusyhtiön yhtiöjärjestyksessä.
39 artikla
Sijoitusrahaston tai sijoitusyhtiön tuotot on jaettava tai sijoitettava uudelleen lain ja rahaston sääntöjen tai sijoitusyhtiön yhtiöjärjestyksen mukaisesti.
40 artikla
Yhteissijoitusyrityksen osuutta ei saa antaa, ellei nettoliikkeeseenlaskuhintaa vastaavaa määrää suoriteta yhteissijoitusyritykselle yleisesti käytössä olevassa määräajassa. Tämä säännös ei estä palkkio-osuuksien jakamista.
41 artikla
1. Rajoittamatta 19 ja 21 artiklan soveltamista,
- sijoitusyhtiö taikka
- rahastoyhtiö tai omaisuudenhoitaja sijoitusrahaston lukuun
eivät saa myöntää lainaa tai taata kolmannen sitoumuksia.
2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei estä näitä yrityksiä hankkimasta arvopapereita, joita ei ole täysin maksettu.
42 artikla
Arvopaperien myymistä ilman katetta (ylimyynti) eivät saa harjoittaa:
- sijoitusyhtiö eikä
- rahastoyhtiö tai omaisuudenhoitaja sijoitusrahaston lukuun.
43 artikla
Laissa on säädettävä tai rahaston säännöissä on määrättävä niistä palkkioista ja kulukorvauksista, jotka rahastoyhtiö saa veloittaa sijoitusrahastolta, sekä tällaisten palkkioiden laskentaperusteista.
Laissa on säädettävä tai sijoitusyhtiön yhtiöjärjestyksessä on määrättävä, millaisista kustannuksista yhtiö vastaa.
VIII JAKSO
Erityiset säännökset yhteissijoitusyrityksistä, jotka pitävät osuuksiaan kaupan muissa jäsenvaltioissa kuin sijaintivaltiossaan
44 artikla
1. Yhteissijoitusyrityksen, joka pitää osuuksiaan kaupan toisessa jäsenvaltiossa, on noudatettava tuon valtion voimassaolevia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, siltä osin kuin ne eivät koske tässä direktiivissä tarkoitettuja kysymyksiä.
2. Yhteissijoitusyritys saa mainostaa osuuksiaan siinä jäsenvaltiossa, jossa niitä pidetään kaupan. Sen on noudatettava tuon valtion voimassaolevia mainostamista koskevia säännöksiä.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä on sovellettava ketään syrjimättä.
45 artikla
Edellä 44 artiklassa tarkoitetussa tapauksessa yhteissijoitusyrityksen on muun muassa sen jäsenvaltion lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti, jossa osuuksia pidetään kaupan, toteutettava tarvittavat toimenpiteet huolehtiakseen järjestelyistä, joiden avulla tuossa valtiossa suoritetaan maksut osuudenhaltijoille, ostetaan takaisin tai lunastetaan osuuksia sekä annetaan saataville tiedot, jotka yhteissijoitusyritys on velvollinen antamaan.
46 artikla
Jos yhteissijoitusyritys aikoo pitää osuuksiaan kaupan toisessa jäsenvaltiossa kuin sijaintivaltiossaan, sen on ensin ilmoitettava tästä toimivaltaisille viranomaisille ja tuon toisen jäsenvaltion viranomaisille. Sen on samalla toimitettava viimeksi mainituille viranomaisille:
- toimivaltaisten viranomaisten antama todistus siitä, että se täyttää tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset,
- rahaston sääntönsä tai yhtiöjärjestyksensä,
- tarjousesitteensä,
- tarvittaessa viimeisin toimintakertomuksensa sekä sen jälkeinen mahdollinen puolivuotiskatsauksensa sekä
- yksityiskohtaiset tiedot niistä järjestelyistä, joihin on ryhdytty osuuksien pitämiseksi kaupan tuossa toisessa jäsenvaltiossa.
Yhteissijoitusyritys voi alkaa pitää osuuksiaan kaupan tuossa toisessa jäsenvaltiossa kahden kuukauden kuluttua tällaisesta ilmoituksesta, jolleivät tuon jäsenvaltion viranomaiset ennen mainitun kahden kuukauden määräajan päättymistä tee perusteltua päätöstä, jonka mukaan osuuksien kaupan pitämistä koskevat järjestelyt eivät täytä 44 artiklan 1 kohdassa ja 45 artiklassa tarkoitettujen säännöksien vaatimuksia.
47 artikla
Jos yhteissijoitusyritys pitää osuuksiaan kaupan toisessa jäsenvaltiossa kuin sijaintivaltiossaan, sen on tuossa toisessa jäsenvaltiossa ainakin yhdellä sen virallisista kielistä ja noudattaen tuossa jäsenvaltiossa säädettyjä menettelyjä levitettävä ne asiakirjat ja annettava ne tiedot, jotka sen on julkistettava siinä jäsenvaltiossa, jossa se sijaitsee.
48 artikla
Yhteissijoitusyritys voi yhteisössä käyttää liiketoimintansa yhteydessä samaa toiminnan laatua kuvaavaa nimitystä (esimerkiksi sijoitusyhtiö tai sijoitusrahasto) jota se käyttää siinä jäsenvaltiossa, jossa se sijaitsee. Jos tästä voi aiheutua sekaannuksen vaara, vastaanottava jäsenvaltio saa selvyyden vuoksi vaatia, että nimitykseen liitetään selittävä lisäys.
IX JAKSO
Säännökset toimiluvan myöntämisestä ja valvonnasta vastuussa olevista viranomaisista
49 artikla
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä viranomaiset, joiden tehtävänä on huolehtia tässä direktiivissä säädettyjen velvollisuuksien täyttämisestä. Ne ilmoittavat tästä sekä mahdollisesta tehtävienjaosta komissiolle.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen viranomaisten täytyy olla julkisia viranomaisia tai sellaisten nimeämiä toimielimiä.
3. Sen valtion viranomaisilla, jossa yhteissijoitusyritys sijaitsee, on toimivalta valvoa tätä yhteissijoitusyritystä. Kuitenkin on sen valtion viranomaisilla, jossa yhteissijoitusyritys pitää osuuksiaan kaupan 44 artiklassa tarkoitetulla tavalla, toimivalta valvoa VIII jakson noudattamista.
4. Toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava niiden tehtävien hoitamiseksi tarvittavat toimivaltuudet.
50 artikla
1. Edellä 49 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden viranomaisten on huolehdittava tehtäviensä suorittamiseksi tarpeellisesta keskinäisestä yhteistoiminnasta ja luovutettava toisilleen, pelkästään tätä tarkoitusta varten, kaikki tarpeelliset tiedot.
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kaikki, jotka ovat tai ovat olleet 49 artiklassa tarkoitettujen viranomaisten palveluksessa, ovat salassapitovelvollisia. Tällä tarkoitetaan sitä, että näissä tehtävissä saatuja luottamuksellisia tietoja ei saa ilmaista toiselle henkilölle eikä viranomaiselle, ellei laissa toisin säädetä.
3. Mitä 2 kohdassa säädetään, ei kuitenkaan estä eri jäsenvaltioiden 49 artiklassa tarkoitettuja viranomaisia luovuttamasta toisilleen tietoja tämän direktiivin mukaisesti. Näin luovutettuja tietoja koskee salassapitovelvollisuus, jota sovelletaan tiedot vastaanottavien viranomaisten palveluksessa oleviin tai olleisiin henkilöihin.
4. Tällaisia tietoja vastaanottavat 49 artiklassa tarkoitetut viranomaiset saavat käyttää näitä tietoja ainoastaan tehtäviensä suorittamisen taikka niiden suorittamiseen liittyvän hallinnollisen muutoksenhaun tai oikeudenkäynnin yhteydessä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta rikosoikeudellisten säännösten soveltamista.
51 artikla
1. Edellä 49 artiklassa tarkoitettujen viranomaisten on perusteltava päätöksensä, joiden mukaan toimilupaa ei anneta, ja kaikki epäävät päätöksensä, jotka tehdään pantaessa täytäntöön tämän direktiivin soveltamista koskevia yleisiä toimenpiteitä, sekä annettava perustelut tiedoksi hakijalle.
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että yhteissijoitusyritystä koskevat päätökset, jotka tehdään tämän direktiivin mukaisesti annettujen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten perusteella, voidaan saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi; samoin on voitava saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi, mikäli kuudessa kuukaudessa hakemuksen jättämisestä ei ole tehty päätöstä hakemuksesta, jolla yhteissijoitusyritys hakee toimilupaa, jos hakemus sisältää kaikki voimassaolevissa säännöksissä vaaditut tiedot.
52 artikla
1. Ainoastaan sen jäsenvaltion viranomaiset, jossa yhteissijoitusyritys sijaitsee, saavat ryhtyä toimenpiteisiin sitä vastaan sillä perusteella, että se rikkoo lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä taikka rahaston sääntöjen tai sijoitusyhtiön yhtiöjärjestyksen määräyksiä.
2. Kuitenkin saavat sen jäsenvaltion viranomaiset, jossa yhteissijoitusyrityksen osuuksia on kaupan, ryhtyä toimenpiteisiin, jos yritys rikkoo VIII jaksossa tarkoitettuja säännöksiä.
3. Sen jäsenvaltion viranomaisten, jossa yhteissijoitusyritys sijaitsee, on ilmoitettava toimiluvan peruuttamisesta tai muista vakavista toimenpiteistä, johon on ryhdytty yhteissijoitusyrityksen suhteen, taikka takaisinostojen tai lunastusten keskeyttämismääräyksistä, viipymättä kaikkien niiden toisten jäsenvaltioiden viranomaisille, joissa yhteissijoitusyrityksen osuuksia on kaupan.
X JAKSO
Yhteyskomitea
53 artikla
Komission yhteyteen perustetaan yhteyskomitea, jäljempänä `komitea`. Sen tehtävänä on:
a) rajoittamatta perustamissopimuksen 169 ja 170 artiklan soveltamista, helpottaa tämän direktiivin yhdenmukaista täytäntöönpanoa käymällä säännöllisiä keskusteluja niistä tämän direktiivin soveltamiseen liittyvistä käytännön ongelmista, joiden osalta sitä pidetään hyödyllisenä;
b) helpottaa yhteisymmärrykseen pääsemistä jäsenvaltioiden kesken niistä ankarammista vaatimuksista tai lisävaatimuksista, joita jäsenvaltiot voivat 1 artiklan 7 kohdan mukaisesti asettaa, tai säännöksistä, joita ne voivat 44 ja 45 artiklan mukaisesti antaa;
c) neuvoa tarvittaessa komissiota tähän direktiiviin tehtävistä lisäyksistä ja muutoksista.
2. Komitean tehtävänä ei ole arvioida 49 artiklassa tarkoitettujen viranomaisten yksittäisissä tapauksissa tekemiä ratkaisuja.
3. Komiteassa ovat jäsenvaltioiden nimeämät henkilöt ja komission edustajat. Puheenjohtajana on komission edustaja. Komissio huolehtii sihteeristötehtävistä.
4. Puheenjohtaja kutsuu komitean kokoukset koolle omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion valtuuskunnan pyynnöstä. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
XI JAKSO
Siirtymäsäännökset, poikkeukset ja loppusäännökset
54 artikla
Tanskassa liikkeeseen laskettuja "pantebreve"-nimisiä sitoumuksia pidetään, kuitenkin vain tanskalaisten yhteissijoitusyritysten osalta, 19 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja arvopapereita vastaavina.
55 artikla
Poiketen 7 artiklan 1 kohdan ja 14 artiklan 1 kohdan säännöksistä toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa niille yhteissijoitusyrityksille, joilla tämän direktiivin antamispäivänä kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti on kaksi tai useampi omaisuudenhoitaja, luvan edelleen pitää näin monta omaisuudenhoitajaa, jos nämä viranomaiset saavat takeet siitä, että 7 artiklan 3 kohdassa ja 14 artiklan 3 kohdassa mainituista tehtävistä huolehditaan myös käytännössä.
56 artikla
1. Poiketen 6 artiklan säännöksistä jäsenvaltiot voivat antaa rahastoyhtiöille luvan laskea liikkeeseen haltijalle asetettuja todistuksia, jotka oikeuttavat muiden yhtiöiden arvopapereihin, jotka on asetettu nimetylle henkilölle.
2. Jäsenvaltiot voivat antaa rahastoyhtiöille, jotka tämän direktiivin antamispäivänä harjoittavat muuta kuin 6 artiklassa tarkoitettua liiketoimintaa, luvan jatkaa tätä muuta toimintaa viiden vuoden ajan mainitusta päivästä luettuna.
57 artikla
1 .Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 1 päivänä lokakuuta 1989. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Jäsenvaltiot voivat myöntää niille yhteissijoitusyrityksille, jotka ovat olemassa tämän direktiivin täytäntöönpanopäivänä, mainitusta päivästä luettavan korkeintaan 12 kuukauden pituisen siirtymäkauden uuteen kansalliseen lainsäädäntöön mukautumista varten.
3. Helleenien tasavalta ja Portugalin tasavalta saavat lykätä tämän direktiivin täytäntöönpanoa viimeistään 1 päivään huhtikuuta 1992.
Vuotta ennen mainittua päivää komissio antaa neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanon edistymisestä sekä mahdollisista vaikeuksista, joita Helleenien tasavallalla ja Portugalin tasavallalla on ollut tämän direktiivin täytäntöönpanossa ensimmäisessä alakohdassa mainittuun päivään mennessä.
Komissio ehdottaa tarvittaessa neuvostolle lykkäyksen pidentämistä korkeintaan neljällä vuodella.
58 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kirjallisina komissiolle.
59 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltiolle.
Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 1985.