Kommissionens beslutning
af 13. februar 2001
om Kongeriget Nederlandenes statsstøtte til SCI-Systems
(meddelt under nummer K(2001) 402)
(Kun den nederlandske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2001/517/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler(1), og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1) I november 1997 valgte SCI Systems Netherlands B.V., herefter benævnt "SCI", "Internationaal Bedrijvenpark Friesland", herefter benævnt "IBF", i Heerenveen (provinsen Friesland) til opførelse af en fabrik for montage af desktop-pc'er for Hewlett-Packard.
(2) Ved brev af 3. marts 1998 (registreret den 11. marts 1998 under nr. A/32006) hævdede en privat tredjepart, at der var tildelt støtte, som faldt uden for den af Kommissionen godkendte regionalstøtteordning (Investeringspremieregeling, herefter benævnt "IPR"(2)). De regionale myndigheder skulle, i betragtning af den skarpe konkurrence med andre potentielle lokaliteter i Nederlandene, have givet tilsagn om yderligere ad hoc-støtte for at lokke investeringsprojektet til Heerenveen. Ved skrivelser af henholdsvis 20. marts 1998 (D/51297) og 28. oktober 1998 (D/54393) anmodede Kommissionen de nederlandske myndigheder om yderligere oplysninger. Ved skrivelser af henholdsvis 19. maj 1998 (registreret den 25. maj 1998 under nr. A/33974) og 4. januar 1999 (registreret den 6. januar 1999 under nr. A/30095) fremlagde de nederlandske myndigheder disse oplysninger. Ved breve af henholdsvis 10. oktober 1998 (registreret den 6. november 1998 under nr. A/38015) og 15. januar 1999 (registreret den 20. januar 1999 under nr. C00231) fremsendte tredjeparten flere oplysninger samt avisartikler vedrørende denne sag.
(3) Ved beslutning af 6. februar 1999 udstedte Kommissionen et såkaldt "Italgrani-forbud"(3) med hensyn til den støtte, der var tildelt inden for rammerne af IPR, og indledte proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, med hensyn til forskellige yderligere ad hoc-støtteordninger. Ved skrivelse af 9. marts 1999 (D/01700) underrettede Kommissionen Kongeriget Nederlandene om denne beslutning. Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(4). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte.
(4) Kommissionen modtog to bemærkninger fra interesserede (brev af 1. juni 1999, registreret den 8. juni 1999 under nr. A/34233, og brev af 7. juni 1999, registreret den 11. juni 1999 under nr. A/34377). Den videresendte disse ved brev af 28. juni 1999 (D/62723) til Nederlandene, som derved fik mulighed for at reagere derpå. Nederlandene reagerede på indledning af proceduren ved brev af 13. april 1999 (registreret den 14. april 1999 under nr. A/32920). Ved skrivelse af 2. august 1999 (registreret den 3. august 1999 under nr. A/36064) offentliggjorde de nederlandske myndigheder deres standpunkt med hensyn til bemærkningerne fra tredjepart. Ved skrivelse af 18. juni 1999 (registreret den 24. juni 1999 under nr. A/34661) fremsendte en af tredjeparterne yderligere oplysninger.
(5) Eftersom der stadig manglede vigtige oplysninger, anmodede Kommissionen ved skrivelser af henholdsvis 20. oktober 1999 (D/64378), 15. maj 2000 (D/52950), 14. september 2000 (D/54696) og 4. oktober 2000 (D/55028) om yderligere oplysninger. De nederlandske myndigheder anmodede ved skrivelser af henholdsvis 3. november 1999 (registreret den 5. november 1999 under nr. A/38403), 14. december 1999 (registreret den 17. december 1999 under nr. A/39869) og 30. oktober 2000 (registreret den 3. november 2000 under nr. A/39018) om udsættelse, hvilket blev bevilget ved breve af henholdsvis 15. november 1999 (D/64719), 10. januar 2000 (D/50073) og 23. november 2000 (D/55817). Den nederlandske regering svarede ved skrivelser af henholdsvis 24. januar 2000 (registreret den 26. januar 2000 under nr. A/30682), 14. juni 2000 (registreret den 3. juli 2000 under nr. A/35437), 6. december 2000 (registreret den 11. december 2000 under nr. A/40422) og 2. februar 2001 (registreret den 2. februar 2001 under nr. A/30985). Ved møder den 5. januar 2000 og 5. december 2000 blev der givet nærmere oplysninger. Tredjeparten sendte yderligere oplysninger ved breve af henholdsvis 21. marts 2000 (registreret den 28. marts 2000 under nr. A/32654), 4. maj 2000 (registreret den 18. maj 2000 under nr. A/34095), 28. juni 2000 (registreret den 10. juli 2000 under nr. A/35646) og 12. september 2000 (registreret den 19. september 2000 under nr. A/37630).
2. DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN
2.1. Den begunstigede virksomhed
(6) SCI er en international, diversificeret producent af elektroniske reservedele og sælger sine tjenesteydelser til virksomheder som for eksempel Hewlett-Packard og Apple Computers. Den udfører delmontage, der bruges på computer-, telekommunikations-, medicinal-, konsument- og forsvarsmarkeder. Endvidere bygger SCI hundredvis af færdige produkter, herunder pc'er, skærmterminaler, kommunikationssystemer til militærfly og dekoderbokse til internetfjernsyn(5). Hewlett-Packard har valgt SCI som partner til produktionen af deres pc'er i Nederlandene. Hewlett-Packard er en af verdens største computerproducenter(6).
(7) Det forventedes, at den nye SCI-fabrik i Heerenveen skulle fremstille pc'er hen imod slutningen af 1999. Forud for færdiggørelsen af fabrikken påbegyndte ISC produktionen af pc'er i midlertidige produktionsfaciliteter i Leek (cirka 30 kilometer fra Heerenveen).
2.2. Investeringsstøtte
(8) Ved skrivelse af 9. december 1998 gav det nederlandske ministerium for økonomiske anliggender SCI tilsagn om investeringsstøtte på 20 % af de støtteberettigede investeringsudgifter med et maksimum på 5,67 mio. EUR (12,5 mio. NLG) inden for rammerne af IPR-ordningen. På det tidspunkt blev investeringsudgifterne anslået til 31,1 mio. EUR (68,5 mio. NLG(7)). Udgifterne dækker opførelse af en fabrik og distributionscentral for pc'er i Heerenveen.
(9) De nederlandske myndigheder bekræftede, at støtten blev ydet i overensstemmelse med IPR-ordningen. Kommissionen har godkendt denne ordning(8). Den maksimale støtteintensitet ifølge IPR-ordningen svarer til det regionale støtteloft på 20 bruttosubventionsækvivalent. Et år efter udløbet af projektets løbetid fastsættes de støtteberettigede omkostninger ved en beslutning. Disse omkostninger udgør grundlaget for støttens nøjagtige størrelse. Det forventes i dag, at de faktiske investeringsudgifter vil være væsentligt lavere end oprindeligt anmeldt. De nederlandske myndigheder anførte, at den nye vurdering andrager cirka 18 mio. EUR (40 mio. NLG). I overensstemmelse med den maksimale støtteintensitet på 20 % vil IPR-støtten blive reduceret til maksimalt cirka 3,6 mio. EUR (8 mio. NLG). I henhold til gængs praksis vil virksomhedens erklæring om de støtteberettigede udgifter være vedlagt en erklæring fra en uafhængig revisor. Den endelige erklæring verificeres af økonomiministeriets revisor (Accountantdienst van het Ministerie van Economische Zaken)(9). De nederlandske myndigheder har erklæret sig rede til at fremsende den endelige erklæring til sin tid.
(10) De nederlandske myndigheder har meddelt Kommissionen, at alle udgiftsposter på budgettet er støtteberettigede investeringsudgifter som omhandlet i IPR-ordningen, og at ordningens støtteloft blev respekteret. De forklarede, at udgiftselementer som centrale installationer og computere var i overensstemmelse med IPR-ordningen og med de interne retningslinjer for anvendelse af ordningen, der (blandt andet) er baseret på tidligere domstolsafgørelser vedrørende ordningen. Hvad de relativt høje udgifter til lagerfaciliteter angår, forklarede de nederlandske myndigheder, at dette havde forbindelse med virksomhedens særlige karakter. Eftersom det drejer sig om en contract-manufacturer, stilles der store krav til logistikkæden og automatiseringen heraf.
(11) Med hensyn til udgifterne til infrastruktur har de nederlandske myndigheder på basis af originale dokumenter bekræftet, at der ikke var tale om dobbelt angivelse af udgifterne til byggemodning, der blev betalt af IBF. IBF er ansvarlig for anlæg af infrastrukturen, så fabriksområdet bliver gjort tilgængeligt, samt for installation af offentlige forsyninger som f.eks. kloakering, elektricitetsinfrastruktur, grønne områder osv. Ifølge IBF's driftsbudget for 1999 udgjorde infrastrukturomkostningerne 9,1 mio. EUR (20,1 mio. NLG). Ifølge de nederlandske myndigheder viser årsberetningerne fra IBF og alle ansøgninger fra IBF om forskud inden for rammerne af EFRU-støtten (alle vedlagt revisorerklæringer), at disse udgifter kun omfatter udgifterne til infrastruktur uden for den af SCI opkøbte individuelle grund, at de ikke vedrører SCI's egen grund, og at det ikke drejer sig om erklæringer, der allerede er afgivet inden for rammerne af IPR-ordningen.
2.3. "2000-banenplan"
(12) SCI er den største støttemodtager inden for beskæftigelsesplanen "2000-banenplan"(10). Dette program blev iværksat af den regionale arbejdsanvisning, Regionaal Bureau voor de Arbeidsvoorziening Friesland (herefter benævnt "RBA"), og består i omfattende ordninger for langtidsledige og andre dårligt stillede grupper. Ledige stillinger i de virksomheder i Friesland, der investerer (nye investeringer eller væsentlige udvidelsesinvesteringer) anmeldes til de lokale arbejdsanvisninger. Inden for rammerne af deres normale aktiviteter søger arbejdsanvisningerne job til de jobsøgende og sørger for, at de jobsøgende får den nødvendige uddannelse og/eller skaffer sig den nødvendige oplæring. For at sikre, at den jobsøgende virkelig får jobbet, kan der ydes direkte støtte til lønudgifterne.
(13) Beskæftigelsesplanen "2000-banenplan" er godkendt og finansieret af provinsen Friesland. Foranstaltningen berører kun provinsen og har et samlet budget for perioden 1998-2000 på 18,6 mio. EUR (41 mio. NLG), hvoraf 11,2 mio. EUR (24,8 mio. NLG) er øremærket til den direkte støtte til lønudgifter. Programmet gik fra start i marts 1998 i hælene på det tidligere "Program 700 jobs" fra 1997. RBA er ansvarlig for gennemførelsen. I flere år var arbejdsløsheden i Friesland cirka 3 % højere end landsgennemsnittet. Denne kløft mindskedes i 1997 til cirka 2 %. Andelen af langtidsledige er imidlertid steget til over 60 %.
(14) En del af den normale administrative procedure er en forudgående aftale mellem RBA og den nye eller udvidende virksomhed om den planlagte brug af ordningen. Aftalen mellem RBA og SCI blev underskrevet den 3. november 1998. Det blev aftalt, at SCI skulle ansætte maksimalt 1200 arbejdsløse via beskæftigelsesplanen, hvortil SCI skulle have ret til en direkte støtte til lønudgifterne på maksimalt 7620000 EUR (16800000 NLG). Det endelige støttebeløb vil blive fastsat på basis af det reelle antal jobsøgende, der blev ansat ifølge beskæftigelsesplanens kriterier. SCI modtager 4900 EUR (10800 NLG), 6500 EUR (14400 NLG) eller 8200 EUR (18000 NLG) pr. ansat jobsøgende. Det laveste beløb er beregnet på "normale jobsøgende", det andet på jobsøgende fra mindretalsgrupper eller handicappede, kvinder, der genindtræder på arbejdsmarkedet, arbejdsløse unge og "fase 2"- og "fase 3"-arbejdsløse (som har været arbejdsløse i mere end henholdsvis seks og ni måneder), og det højeste beløb anvendes på de langtidsledige (som har været arbejdsløse i over et år). Støtten er strengt bundet til den person, der tidligere var registreret som "jobsøgende", og den betingelse er knyttet til den, at den pågældende gør tjeneste i mindst 12 måneder, med en arbejdstid på mindst 18 timer om ugen, på en strukturel arbejdsplads. Aftalen løber fra maj 1998 til maj 2001. Der blev betalt forskud på max. 80 % af den maksimale støtte: 2,3 mio. EUR (5107180 NLG) i 1998 og 3,8 mio. EUR (8332830 NLG) i 1999.
(15) Det reelle støttebeløb vil imidlertid være betydeligt lavere end det aftalte maksimum. Til og med september 2000 blev der kun ansat 954 arbejdstagere i henhold til beskæftigelsesplanens kriterier(11). Desuden har mange af dem arbejdet i mindre end et år i virksomheden: SCI vil kun have ret til støtte til 252 af disse arbejdstagere, hvilket svarer til et støttebeløb på 1,7 mio. EUR (3,7 mio. NLG). Det endelige støttebeløb vil først blive fastsat efter den endelige erklæring, senest i maj 2002. I betragtning af disse kendsgerninger har de nederlandske myndigheder bundet sig til, at støtten på grundlag af IPR og beskæftigelsesplanen(12) tilsammen ikke må overstige 20 % af det støtteberettigede udgiftsgrundlag (se betragtning 55). En del af forskuddet er i mellemtiden tilbagesøgt. Den resterende ulovligt udbetalte støtte vil blive tilbagesøgt i henhold hertil.
(16) I sin beslutning af 6. februar 1999 om indledning af proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, anførte Kommissionen, at den tvivlede på, at den direkte støtte til lønudgifter kunne betragtes som en generel foranstaltning, som de nederlandske myndigheder har angivet. I betragtning af, at ordningen kun fandt anvendelse på virksomheder i Friesland, så det ikke ud til at være tilfældet. Desuden så det ud til, at SCI ville være den største begunstigede af ordningen, mens den foregående ordning, 700-banenplan, navnlig var beregnet på små og mellemstore virksomheder.
2.4. Grundpris
(17) SCI har købt grund af IBF, en offentlig virksomhed, der er etableret til udvikling af industriparken. Med henblik på at garantere industrikvarterets "grønne" og "kvalitetsprægede" karakter stillede IBF som betingelse, at kun 70 % af grunden må anvendes til bebyggelse og vejbelægning. Der var således brug for 14 ha til SCI's planlagte investering. Ifølge den lokalplan, på basis af hvilken provinsen Friesland fastsætter arten af og betingelserne for udnyttelsen af arealet, må også kun højst 15 % af arealet bruges til bebyggelse og højst 10 % af den resterende del til vejbelægning. På anmodning fra SCI og IBF brugte kommunen sin beføjelse til at forhøje disse procentandele til henholdsvis 30 % og 20 %, med et samlet areal på 40 %. For at forhøje den samlede procentdel til 70 % (40 % til bebyggelse og 30 % til vejbelægning) skal provinsen ændre lokalplanen. Sådanne procedurer er tidkrævende, og resultatet deraf er af politiske og juridiske grunde usikkert. For at holde sig til den nuværende lokalplan skulle SCI derfor blive lovlig ejer af 24 ha.
(18) Af disse grunde købte SCI 24 ha af IBF(13), samtidig med at de solgte 10 ha tilbage til IBF. Overdragelsen af de 10 ha til IBF skulle finde sted inden for fire uger efter, at lokalplanen var ændret. Såvel købet som tilbagekøbet skete til en pris af 2,27 EUR pr. m2 (5 NLG pr. m2), hvilket gav et samlet beløb på henholdsvis 544000 EUR (1,2 mio. NLG) og 227000 EUR (500000 NLG), eksklusive moms. Købsprisen og tilbagekøbsprisen blev betalt på samme dag.
(19) Prisen på 2,27 EUR pr. m2 blev fastsat på basis af en ekspertvurdering den 18. maj 1998. For at udrydde Kommissionens tvivl gav de nederlandske myndigheder en anden taksator til opgave at foretage endnu en vurdering af grundprisen. Denne nye vurdering, dateret den 7. april 1999, resulterede i en lignende pris, nemlig 2,54 EUR (5,60 NLG) pr. m2.
(20) I sin beslutning af 6. februar 1999 gav Kommissionen udtryk for tvivl om den metode, der blev anvendt ved den første vurderingsrapport. Denne tvivl drejede sig navnlig om den lille del af grunden, der faktisk skulle betales, reguleringen for udgifterne til byggemodning af grunden og måden hvorpå positive faktorer, som for eksempel kort afstand til motorveje, blev taget i betragtning. Endvidere havde Kommissionen, på basis af IBF's oprindelige udgifter til udvikling af industriområdet, beregnet en langt højere pris (24,80 EUR pr. m2 eller 54,70 NLG). Prisen på 2,27 EUR pr. m2 så snarere ud til at stemme overens med den pris, der i 1996 blev anslået for den ikke-byggemodnede grund. Desuden var tilbagekøbskontraktens juridiske status uklar.
2.5. Støtte til midlertidige produktionsfaciliteter, sikkerhedsforanstaltninger og transport (SEBB-fonden)
(21) Skønt man endnu ikke havde påbegyndt opførelsen af fabrikken i Heerenveen, ville SCI allerede starte produktionen. De Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij, herefter benævnt "NOM", hjalp SCI med at finde et egnet produktionssted i Leek, cirka 30 km fra Heerenveen. NOM havde fra december 1992 lejet (en del af) fabrikken. For at kunne udleje bygningen til produktionsformål investerede NOM 270000 EUR (600000 NLG) i renovering af bygningen. Udlejeren af den anden del af bygningen foretog den samme investering, hvorved de samlede renoveringsudgifter beløb sig til 540000 EUR (1,2 mio. NLG). NOM forlangte af SCI en samlet leje på 749000 EUR (1,65 mio. NLG) for perioden fra maj 1998 til februar 2000 (75000 NLG pr. måned), hvorefter SCI flyttede til den nye adresse i Heerenveen. For den samme periode betalte NOM en samlet leje til ejeren, Brivec B.V. på 880000 EUR (1939496 NLG). Forskellen udgør 131000 EUR (289496 NLG). Til energi betaltes et månedligt beløb på 11300 EUR (25000 NLG).
(22) NOM fik finansieringsmidler til disse udgifter fra det socialøkonomiske budget for industrimiljøpolitik (sociaal-economisch budget voor bedrijfsomgevingsbeleid), herefter benævnt "SEBB-fonden". Denne fond blev oprettet af provinsen Friesland i december 1998 og havde et budget på 4,5 mio. EUR (10 mio. NLG). Fonden blev betragtet som en supplerende foranstaltning til styrkelse af det regionale investeringsklima, hvorved man især skulle fokusere på jobskabelse for de dårligst uddannede.
(23) I sin beslutning af 6. februar 1999 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger om den midlertidige produktionsfacilitet samt om eventuelle kontrakter mellem myndighederne og virksomheden.
(24) SEBB-fonden blev ligeledes brugt til transport af SCI-arbejdstagere mellem Heerenveen og den midlertidige produktionsfacilitet i Leek. Udgifterne til offentlig transport skulle udgøre en hindring for, at de arbejdsløse kunne have udbytte af beskæftigelsesplanen. Derfor gav NOM et offentligt transportselskab til opgave at sørge for gratis transport af de nye arbejdstagere fra SCI. Udgifterne dertil beløb sig til 812000 EUR (1789017 NLG), eksklusive moms. Til disse udgifter modtog NOM finansielle midler fra SEBB-fonden. Med denne transportservice var der næsten ikke brug for ekstra offentlig transport, eftersom man anvendte eksisterende offentlige transportforbindelser.
(25) NOM betalte også for sikring af faciliteterne i den periode, de blev lejet af SCI. De samlede udgifter hertil beløb sig til 353000 EUR (778552 NLG), eksklusive moms.
(26) I avisartikler omtaltes støtten til udgifterne ved overførsel af SCI's aktiviteter fra Leek til den nye fabrik i Heerenveen. Kommissionen har imidlertid ikke fundet beviser på, at sådanne udgifter blev finansieret af SEBB-fonden eller via andre offentlige midler.
2.6. Bosættelse af personale
(27) Heerenveen kommune betalte 100000 EUR (cirka 220000 NLG) til bosættelse af fem udenlandske SCI-personalemedlemmer, der blev overflyttet til Heerenveen i den indledende fase af projektet. Oprindelig var der angivet et højere beløb, nemlig 159000 EUR (NLG 350000).
3. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(28) Efter offentliggørelse af beslutningen om at indlede proceduren(14) modtog Kommissionen to bemærkninger. Begge parter ønskede at være anonyme.
(29) Den første bemærkning indeholdt yderligere detaljer om udgifter betalt af SEBB-fonden. Det blev forklaret, at et beløb på 2,7-3,2 mio. EUR (6-7 mio. NLG) var tildelt NOM, hvilket skulle sikre, at SCI kun ville pådrage sig meget lave eller slet ingen udgifter til sit midlertidige anlæg i Leek. Disse midler skulle bruges til betaling af leje og energi, sikkerhedsforanstaltninger omkring faciliteterne og udgifterne til transport af personalet til og fra det midlertidige anlæg.
(30) Den anden bemærkning vedrørte følgende:
(31) Angiveligt skulle alle virksomheder ifølge lokalplanen og den tilhørende udnyttelsesplan betale 6,81 EUR (15 NLG) pr. m2 for "energitilslutning". SCI blev fritaget for disse udgifter, hvilket ikke gjaldt andre virksomheder, der slog sig ned i industriparken.
(32) SCI betalte ikke finans- og kapitaltransaktionsafgift (overdrachtsbelasting) af ejendomshandelen med IBF, som det normalt er tilfældet.
(33) Der blev givet udtryk for tvivl om, hvorvidt den taksator, der havde beregnet jordprisen, var uafhængig, samt om visse elementer i beregningen af værdiansættelsen af området.
(34) Der blev fremlagt en avisartikel(15), hvori det hævdedes, at SCI modtog jobskabelsesstøtte fra beskæftigelsesplanen til ansættelse af arbejdstagere, som allerede havde arbejde. Dette ville være i strid med beskæftigelsesplanens betingelser.
(35) Endelig blev der fremlagt endnu en avisartikel(16), hvor man kom ind på den bekymring, der herskede i provinsen Friesland, over det faktum, at støtteloftet for investeringen kunne blive overskredet. Den samme part sendte i forbindelse med sidstnævnte punkt endnu et brev med et referat fra et møde i provinsstyrelsen i Friesland (de gedeputeerde staten), hvoraf denne bekymring skulle fremgå.
(36) De parter, der har fremsat bemærkninger, er ikke konkurrenter til hverken SCI eller Hewlett-Packard.
4. BEMÆRKNINGER FRA KONGERIGET NEDERLANDENE
4.1. Beskæftigelsesstøtte
(37) De nederlandske myndigheder understregede allerførst betydningen af vækst i beskæftigelsen og påviste, at beskæftigelsessituationen i Friesland var temmelig langt bagefter den almindelige beskæftigelsesudvikling i Nederlandene. I 1997 var arbejdsløsheden i Nederlandene 5,5 %, men i Friesland 7,5 %. Væksten i beskæftigelsen var betydeligt lavere, og uddannelsesniveauet ligger under landsgennemsnittet. Mere end 60 % af de arbejdsløse var lavtuddannede. Andelen af langtidsledige var steget til 65 %. Denne situation krævede en særlig indsats.
(38) De nederlandske myndigheder betragtede beskæftigelsesplanen som en generel foranstaltning, der ikke udgør støtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, i betragtning af, at støtten automatisk ydes til alle arbejdspladser, der skabes i Friesland, og fordi støttebeløbet pr. skabt arbejdsplads fastsættes efter objektive kriterier. SCI er tilfældigvis den første og langt den største bruger af beskæftigelsesplanen. Den er imidlertid ikke den eneste støttemodtager. RBA har aftaler med to andre virksomheder om brugen af beskæftigelsesplanen. Det har haft kontrakter med forskellige andre parter. Det disponible budget på 18,6 mio. EUR (41 mio. NLG) overstiger langt de planlagte subsidier til SCI. Desuden skulle RBA ingen skønsmæssige beføjelser have med hensyn til anvendelse af ordningen.
(39) De nederlandske myndigheder forklarede samtidig, at beskæftigelsesplanen gav næsten de samme incitamenter som dem, virksomhederne kan gøre brug af inden for rammerne af Wet Inschakeling Werkzoekenden (lov om beskæftigelse af jobsøgende), herefter benævnt "WIW"(17). Denne landsdækkende beskæftigelsesforanstaltning blev betragtet som en generel foranstaltning. På grundlag af denne ordning kan en virksomhed modtage højst 7700 EUR (17000 NLG) pr. arbejdserfaringsplads for langtidsledige, unge og handicappede arbejdsløse. SCI havde angiveligt haft mulighed for at få støtte under denne ordning, men eftersom kumulering med støtten fra beskæftigelsesplanen "2000-banenplan" ikke er tilladt, gjorde SCI ikke brug af WIW. De nederlandske myndigheder henviste også til loven om reduktion af bidrag (Wet Vermindering Afdrachten), herefter benævnt "WVA". Dette er en skattemæssig foranstaltning for ansættelse af langtidsledige, hvor der gives fordele på et tilsvarende niveau. Der gives fritagelse for sociale bidrag på højst 8168 EUR (18000 NLG) over en periode på fire år pr. ansat fuldtidsjobsøgende (2092 EUR eller 4610 NLG pr. kalenderår)(18).
4.2. Grundprisen
(40) De nederlandske myndigheder forklarede, at køb og overdragelse efter nederlandsk ret er to forskellige juridiske hændelser. Tilbagekøbet er ubetinget og juridisk bindende for parterne. Overdragelsen af grunden er derimod gjort afhængig af ændringerne i lokalplanen. Hvis lokalplanen ændres, vil overdragelsen finde sted inden for fire uger. Dermed er hele transaktionen afsluttet. Hvis lokalplanen ikke ændres inden 1. januar 2008, kan såvel SCI som IBF annullere tilbagekøbskontrakten. I så fald må SCI "på ny" købe de 10 ha for at opfylde lokalplanens betingelser. SCI og IBF må i så fald aftale en ny pris for dette køb.
(41) Nederlandene fastholder, at begge vurderinger af grunden er udført i henhold til betingelserne i Kommissionens meddelelse om offentlige myndigheders salg af jord. De beregnede priser må derfor betragtes som markedsprisen.
(42) De nederlandske myndigheder forklarede, at IBF har modtaget støtte fra kommunen, provinsen, det nordnederlandske interessentskab (het samenwerkingsverband Noord-Nederland, der er ansvarligt for de finansielle midler fra den integrerede strukturplan for det nordlige Nederlandene) og Den Europæiske Regionale Udviklingsfond (programmet for mål 5b). Ifølge de nederlandske myndigheder blev disse subsidier udelukkende anvendt til den almene offentlige infrastruktur i industriparken og kunne derfor ikke betragtes som statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1. De nederlandske myndigheder tilkendegav, at de var parate til at sørge for, at en uafhængig ekspert kontrollerer IBF's endelige erklæring, for med sikkerhed at fastslå, at IBF ikke har båret udgifter til det af SCI købte område, og at IBF ikke har modtaget subsidier til det formål.
(43) Med hensyn til fritagelsen for udgifterne til energitilslutning, som anført i bemærkningerne fra en af de interesserede parter, fastholdt de nederlandske myndigheder, at SCI var ansvarlig for hele infrastrukturen på eget område, og at IBF var ansvarlig for den infrastruktur, der skulle gøre området tilgængeligt.
(44) Hvad finans- og kapitaltransaktionsafgiften angår, erklærede de nederlandske myndigheder, at SCI på basis af artikel 15, stk. 1, litra a), i Wet op belastingen rechtsverkeer (lov om beskatning af juridiske transaktioner) var fritaget, fordi det betalte moms (17,5 %) af transaktionen. SCI skulle betale moms, fordi grunden blev betragtet som byggegrund, da de eksisterende bygninger blev revet ned (artikel 11, stk. 1, litra a), i Wet inzake belasting op de toegevoegde waarde (lov om merværdiafgift)). SCI kan fratrække denne afgift på normal vis inden for rammerne af den nuværende skattelov.
4.3. Støtte til midlertidige faciliteter, SEBB-fonden
(45) De nederlandske myndigheder kommenterede eksistensen og brugen af SEBB-fonden.
(46) NOM havde lejet faciliteterne i Leek på grund af den øgede efterspørgsel efter midlertidige og egnede produktionsfaciliteter. Den leje, som NOM beregnede sig for de midlertidige produktionsfaciliteter i Leek, var baseret på en værdiansættelse foretaget af en uafhængig taksator. Denne værdiansættelse skete på basis af sammenligning med andre nyere leje- og salgsaftaler om produktionsfaciliteter i regionen. Taksator omtaler ligeledes den nylige renovering og bygningens gunstige tekniske egenskaber, det disponible parkeringsområde og grundens relativt store areal, faktorer der gør, at der er relativt lille efterspørgsel efter sådanne bygninger. De nederlandske myndigheder sammenlignede også lejen med den leje, der betales af de virksomheder, som benytter den anden del af bygningen. Mens SCI's leje beløber sig til cirka 27 EUR (60 NLG) pr. m2, betaler en anden virksomhed 19 EUR (42 NLG) pr. m2 og to andre virksomheder 25 EUR (55 NLG) pr. m2. Sidstnævnte lejer en meget mindre del af bygningen end førstnævnte. Endelig erklærede de nederlandske myndigheder, at nu da SCI er flyttet til Heerenveen, tilbydes faciliteterne til tre andre virksomheder. Disse ville undersøge tilbudet. De nederlandske myndigheder har ikke meddelt, om en af disse virksomheder i mellemtiden rent faktisk har lejet (en del af) faciliteterne.
(47) De investeringer, der er foretaget af NOM og udlejeren af den anden del af bygningen i Leek, udgjorde almindelige vedligeholdelsesudgifter. De var forpligtet til at foretage denne investering på grundlag af artikel 1586 i Boek 7A van het burgerlijk wetboek (kapitel 7A i civilretten), der fastsætter, at udlejer har pligt til at vedligeholde bygningen i en sådan stand, at den kan tjene til brug for det, den udlejes til. Eftersom lejen er baseret på en værdiansættelse foretaget af en uafhængig taksator, var de nederlandske myndigheder af den mening, at investeringen ikke kunne indeholde statsstøtte. Et yderligere argument herfor er det faktum, at bygningen er disponibel for alle virksomheder på sammenlignelige betingelser. Derfor søger NOM aktivt efter andre virksomheder, der kan leje den midlertidige facilitet.
(48) Udgifterne til transport af personalet mellem Leek og Heerenveen skal ses som støtte til privatpersoner. Alle hindringer for, at de langtidsledige kunne få gavn af beskæftigelsesplanen, skulle fjernes. Eftersom disse personer i reglen har begrænsede finansielle midler, kunne transportudgifterne let have afholdt dem fra at søge job i Leek. Transportinitiativet ville endvidere passe vældig godt ind i provinsens politik til stimulering af brugen af den offentlige transport. Endelig er SCI ikke forpligtet til at stille nogen form for offentlig transport til rådighed for sit personale, hverken i henhold til gældende kollektive arbejdsoverenskomster for den pågældende sektor eller til individuelle arbejdskontrakter.
(49) De nederlandske myndigheder var af den mening, at de udbetalte beløb til sikkerhedsforanstaltninger ikke udgør statsstøtte, fordi NOM ellers ville risikere krav fra SCI i tilfælde af tyveri. I artikel 1586 i Boek 7A van het burgerlijk wetboek fastsættes det, ud over det ovenstående, at udlejeren har pligt til at sørge for, at lejeren har "rustig genot" (uforstyrret gavn) af det lejede, så længe lejemålet varer. Uden sikkerhedsforanstaltningerne ville bygningen ikke være egnet til de formål, den var udlejet til, og den ville heller ikke opfylde kravet om "rustig genot". I betragtning af at computermontering kræver lagre af en betragtelig værdi, ansås sikkerhedsrisikoen for at være væsentlig. NOM ville have den samme forpligtelse over for andre virksomheder, og derfor burde sikkerhedsforanstaltningerne også betragtes som en generel sikkerhedsforanstaltning.
4.4. Bosættelse af personale
(50) Den nederlandske regering hævdede, at støtten til bosættelse for de fem i Heerenveen hjemmehørende udenlandske medarbejdere fra HP-SCI i projektets indledende fase skal betragtes som de minimis-støtte(19).
4.5. Reaktion på bemærkningerne fra tredjepart
(51) Med hensyn til bemærkningerne fra tredjepart fremsatte de nederlandske myndigheder den generelle bemærkning, at der var tegn på, at bemærkningerne ikke var fremsat af konkurrerende virksomheder eller af købere af sammenlignelige eller andre industriparker. Derfor kunne disse parter ikke betragtes som interesserede parter som omhandlet i artikel 1, litra h), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastsættelse af nærmere bestemmelser om anvendelse af EF-traktatens artikel 93(20). Endvidere blev de ovenfor beskrevne specifikke bemærkninger fremsat.
5. VURDERING AF FORANSTALTNINGERNE
5.1. Beskæftigelsesplanen "2000-banenplan"
5.1.1. Statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1
(52) Eftersom beskæftigelsesplanens støtte til direkte lønudgifter kun finder anvendelse i provinsen Friesland, er virksomheder i (eller i nærheden af) denne provins særligt begunstigede. Støttens særlige karakter fremgår også af det faktum, at kun virksomheder, der foretager nye investeringer eller væsentlige udvidelsesinvesteringer, kan komme i betragtning til støtte. Desuden faldt SCI's ankomst sammen med udvidelsen af den gamle beskæftigelsesplan "700-banenplan" til "2000-banenplan". Sidstnævnte er mere generøs. Skønt der er objektive årsager til (nogle af) forskellene, er det usandsynligt, at det her drejer sig om et rent tilfælde. Eftersom ordningen bekostes med offentlige midler, og de begunstigedes produkter normalt forhandles (dette er afgjort tilfældet med SCI's produkter), vil støtten efter al sandsynlighed have en uheldig indvirkning på samhandelen mellem medlemsstaterne, og den falder derfor ind under EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Kommissionen beklager, at de nederlandske myndigheder ikke har opfyldt deres forpligtelse til at anmelde støtten til SCI under "2000-banenplan" i henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 1.
5.1.2. Vurdering
(53) Den direkte støtte til lønudgifter til SCI hænger sammen med SCI's investering, eftersom ordningen kun yder støtte til virksomheder, der for første gang investerer i Friesland, og virksomheder, der investerer i en væsentlig udvidelse. Dette betyder, at Kommissionen må vurdere støtten til SCI som investeringsstøtte på grundlag af retningslinjerne for støtte med regionalt sigte(21), herefter benævnt "retningslinjer for regionalstøtte", og ikke på grundlag af retningslinjerne for beskæftigelsesstøtte(22). Det relevante regionalstøtteloft for provinsen Friesland er fastsat til 20 % bruttosubventionsækvivalent.
(54) Støtten til lønudgifterne kumulerer med den investeringsstøtte, der ydes inden for rammerne af IPR, som beskrevet i punkt 2.2 ovenfor. I punkt 4.18 til og med 4.21 i retningslinjerne for regionalstøtte fastsættes det, hvorledes denne kumulering vurderes.
(55) Eftersom den endelige støtte ikke er fastsat, vides det endnu ikke, hvor stort et beløb, der er tilkendt i investerings- og beskæftigelsesstøtte. Dette beløb vil med sikkerhed være højere end resultatet af anvendelsen af regionalstøtteloftet (20 % bruttosubventionsækvivalent) på de endnu ikke fastsatte investeringsudgifter, selv hvis udgifterne til køb af grunden (se betragtning 9 og 62) blev medregnet i de støtteberettigede udgifter. Det kan tænkes, at beløbet også overstiger resultatet af anvendelsen af regionalstøtteloftet på de forventede lønudgifter til de ansatte personer, beregnet over en toårig periode. Oprindelig forventedes det, at investeringen ville resultere i 1200 arbejdspladser. Nu forventes den at resultere i 700 arbejdspladser. De gennemsnitlige månedlige bruttolønudgifter anslås til 1967 EUR (4335 NLG). Derfor anslås de støtteberettigede udgifter til 33 mio. EUR (72,8 mio. NLG), hvilket skulle resultere i et støtteloft på 6,6 mio. EUR (14,6 mio. NLG). Som beskrevet i betragtning 15 har de nederlandske myndigheder forpligtet sig til at begrænse den kombinerede investerings- og beskæftigelsesstøtte til loftet på 20 % af det støtteberettigede udgiftsgrundlag, der beregnes efter denne metode(23). Derfor konkluderer Kommissionen, at den beskæftigelsesstøtte, der er underlagt denne forpligtelse, er forenelig med fællesmarkedet. Eftersom den endelige støtte endnu ikke er fastsat, og de nye arbejdspladser skal bevares i fem år, anmoder Kommissionen om detaljerede rapporter over gennemførelsen af investeringsprojektet og den tilkendte støtte.
5.2. Salg af grund
5.2.1. Statsstøtteelementet i grundprisen
(56) Offentlige myndigheders salg af grunde og bygninger som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, kan indebære statsstøtte til fordel for køberne. I Kommissionens meddelelse om statsstøtteelementer i forbindelse med offentlige myndigheders salg af jord og bygninger beskrives de generelle retningslinjer, der skal anvendes ved afgørelsen af, om der er tale om et sådant statsstøtteelement(24). Kommissionen vurderer denne sag i lyset af denne meddelelse.
(57) I henhold til artikel 2, litra a), i ovennævnte meddelelse har de offentlige myndigheder mulighed for inden salgsforhandlingerne at få foretaget en uafhængig vurdering af grundprisen for at fastslå markedsværdien. Den derved fastslåede markedspris er den minimale købspris, som kan aftales, uden at der er tale om statsstøtte. Kommissionen har konstateret, at der den 18. maj 1998 blev foretaget en første vurdering, efter at forhandlingerne var indledt. SCI havde allerede i november 1997 offentliggjort sin beslutning om at oprette fabrikkerne i Heerenveen, og de offentlige myndigheder havde oprindelig opgivet en pris på 1,36 EUR (3 NLG) pr. m2. Desuden mente Kommissionen, at prisen på 2,27 EUR (5 NLG) pr. m2, som er resultatet af den første vurdering, ikke kan betragtes som markedspris. På grundlag af de nedenfor beskrevne overvejelser er Kommissionen af den mening, at værdien af den grund, der skal udlægges til grønne områder, og den forventede værdistigning som følge af den ændrede lokalplan i denne vurdering er stærkt undervurderet.
(58) Desuden fastsættes det i meddelelsens artikel 2, litra d), at de udgifter, som de offentlige myndigheder oprindelig har påtaget sig ved køb af grunde eller bygninger, giver et fingerpeg om markedsværdien. I dette tilfælde andrager "kostprisen" 7,42 EUR (16,36 NLG) pr. m2(25).
(59) Prisen på 2,54 EUR (5,60 NLG) pr. m2, som blev beregnet i den anden vurderingsrapport, kan lige så lidt retfærdiggøres som markedspris. I betragtning af at den grund, der er solgt til SCI, er temmelig stor, er der ingen sammenlignelige ejendomshandeler i omegnen af Heerenveen, og dermed ingen sammenlignelige grundpriser. Derfor foretog taksator en teoretisk beregning af de fordele, som en kommerciel udvikler ville kunne få, hvis jorden blev solgt i mindre parceller (hvilket der findes sammenlignelige priser på). I betragtning af at den grund, som er solgt til SCI, ikke var i en sammenlignelig stand, blev der foretaget forskellige "justeringer", hvorved man nåede frem til en nettosalgspris på 620318 EUR (1370000 NLG) for 24 hektar, hvilket giver prisen på 2,54 EUR pr. m2.
(60) Kommissionen er imidlertid af den mening, at "markedsprisen" ikke er lig med den pris, som en sådan kommerciel udvikler ville være villig til at betale, men snarere lig med den pris, for hvilken denne kommercielle udvikler ville være villig til at sælge den samme grund til en køber som SCI. Dette betyder, at visse nedsættelser ikke bør medregnes, idet en kommerciel udvikler viderefakturerer disse udgifter til køberne. Desuden skulle der ved beregningen tages højde for den forventede værdistigning som følge af den påtænkte ændring af lokalplanen.
(61) I et forberedende notat fra Heerenveen kommune fremsættes forskellige bemærkninger om de procedurer, som er nødvendige for at ændre lokalplanen(26). Deri konkluderes det, at en lav bebyggelsesgrad og et stort grønt, parklignende område stadig vil være en mulighed efter ændringen. Det forventes, at der ikke vil være behov for en ny miljørapport, selv om aspektet trafikstøj kunne give anledning til at revidere denne konklusion. I notatet omtales ingen andre specifikke risici, og det konkluderes, at ændringen vil kunne godkendes om to år. I brev af 6. december 2000 erklærede de nederlandske myndigheder imidlertid, at der i 1998 stadig verserede en retssag i statsrådet (Raad van State) mod IBF som sådan. Denne sag blev først afsluttet i januar 1999. I november 2000 skulle Heerenveen kommune stadig træffe den formelle beslutning om den planlagte ændring. Selv i gunstigste fald, argumenterer de nederlandske myndigheder, ville ændringen af lokalplanen ikke have retsgyldighed før 2005/06. Derfor ville ingen kommerciel udvikler foregribe en sådan ændring i 1998. Kommissionen konkluderer, at der i 1998 må have hersket betydelig usikkerhed om den fremtidige ændring af lokalplanen.
(62) På grundlag af den anden vurderingsrapport kunne Kommissionen beregne en pris på 6,58 EUR til 14,51 EUR pr. m2(27), en pris som en teoretisk udvikler ville være villig til at sælge grunden for til en køber som SCI. Kostprisen på 7,42 EUR pr. m2 ligger i den lave ende inden for de angivne grænser, hvilket tyder på en relativt stor usikkerhed med hensyn til ændring af lokalplanen. Under disse omstændigheder kan Kommissionen, som fastsat i artikel 2, litra d), i meddelelsen om offentlige myndigheders salg af grunde og bygninger, bruge den oprindelige købspris som et fingerpeg om markedsværdien. Værdien af den 14,4 ha store grund, som SCI har købt, er således 1,07 mio. EUR (2359000 NLG). SCI betalte 318000 EUR (700000 NLG), og derfor beløber transaktionens statsstøtteelement sig til 753000 EUR (1659000 NLG).
(63) Denne beregnede markedspris på 7,42 EUR forekommer rimelig, selv om den er lavere end den pris på 12,25 EUR (27 NLG) pr. m2, der i 1998 var det kritiske punkt, som IBF angav (omkostningsdækkende pris). Eftersom SCI er en betydningsfuld "launching customer", er dette ikke overraskende. Desuden tages der ved den omkostningsdækkende pris højde for hele industriområdet, herunder infrastrukturudgifterne. Desuden er det ligeledes et faktum, selv om der i fremtiden kan forventes højere markedspriser, at ingen andre virksomheder indtil november 2000 har etableret en ny fabrik i IBF's industripark. Dette bekræfter vanskelighederne med at tiltrække store investeringer i den nordlige del af Nederlandene, som det også blev konkluderet af det ringe antal investeringer i andre betydningsfulde industrizoner som for eksempel Eemshaven.
(64) Den beregnede markedspris på 7,42 EUR kan betragtes som en pris inklusive udgifterne til energitilslutning. Som beskrevet i betragtning 31 beløb disse udgifter sig til 6,81 EUR (15 NLG) pr. m2, men IBF fritog SCI for disse udgifter. Det faktum, at IBF kun har båret udgifterne til energitilslutning uden for SCI's grund, og at SCI har båret de totale udgifter til energitilslutning på sin egen grund, som det blev anført af de nederlandske myndigheder (betragtning 42), er ikke relevant i betragtning af, at disse udgifter skal betragtes som købers bidrag til den generelle infrastruktur. En sådan afgift kan imidlertid ikke i sig selv få markedsprisen til at stige.
(65) Hvad vurderingen af grundtransaktionen angår, har de nederlandske myndigheder, i modsætning til hvad der er antydet af en tredjepart, påvist, at det faktum, at SCI ikke skulle betale finans- og kapitaltransaktionsafgift, er i overensstemmelse med den nederlandske skattelovgivning. Derfor er der her ikke tale om et statsstøtteelement.
(66) Salg og tilbagekøb af 10 ha i sig selv indeholder ikke noget statsstøtteelement, da de to transaktioner foregik til samme pris. Men i tilfælde af at lokalplanen ikke bliver ændret, må SCI "på ny" tilbagekøbe de 10 ha fra IBF. Kommissionen minder de nederlandske myndigheder om, at en rimelig markedspris skal anvendes i dette tilfælde.
(67) Af ovenstående konkluderer Kommissionen, at statsstøtteelementet i jordtransaktionen mellem IBF og SCI andrager 753000 EUR (1659000 NLG).
5.2.2. Forenelighed med fællesmarkedet
(68) I betragtning af at det drejer sig om en ad hoc-foranstaltning, finder undtagelsen fra artikel 87, stk. 3, litra c), som der gives mulighed for i retningslinjerne for regionalstøtte, ikke anvendelse, medmindre det kan påvises, at balancen mellem den deraf opståede konkurrencefordrejning og fordelene ved støtten, hvad udviklingen af en tilbagestående region angår, kan garanteres. Dette er ikke tilfældet: computermontering er en erhvervsgren med konkurrence på internationalt plan, og der var kraftig konkurrence fra andre kommuner i Nederlandene forud for beslutningen om at foretage investeringen i Heerenveen. De fleste (om ikke alle) dele skal leveres af virksomheder i andre regioner, og aktiviteterne kræver for en stor dels vedkommende kun ufaglært arbejdskraft. Desuden fremførte de nederlandske myndigheder ingen argumenter til støtte for et sådant standpunkt. Kommissionen har undersøgt, om andre undtagelser som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, finder anvendelse på støtteelementet i grundsalget. Undtagelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 2, kunne eventuelt tjene som basis for at betragte støtten som forenelig med fællesmarkedet. Det drejer sig imidlertid ikke om støtteforanstaltninger a) af social karakter til enkelte forbrugere, b) hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller andre usædvanlige begivenheder, eller c) for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder, som er påvirket af Tysklands deling. Imidlertid finder undtagelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), b) og d), anvendelse, idet de omhandler fremme af virkeliggørelsen af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse, på projekter af fælleseuropæisk interesse eller til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven.
(69) Med hensyn til undtagelsen i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), nemlig støtteforanstaltninger til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner: som beskrevet ovenfor finder denne undtagelse heller ikke anvendelse. Desuden var der ikke knyttet nogen målsætninger til støtten på områderne F & U, miljø eller små og mellemstore virksomheders investeringer.
(70) De nederlandske myndigheder har heller ikke forsøgt at retfærdiggøre støtten på grundlag af de ovenfor beskrevne elementer.
(71) Derfor konkluderer Kommissionen, at støtteelementet ved grundsalget ikke er foreneligt med fællesmarkedet.
5.3. Midlertidige produktionsfaciliteter, sikkerhed og transport (SEBB-fonden)
5.3.1. Lejen for de midlertidige produktionsfaciliteter
(72) Vurderingsrapporten vedrørende leje af de midlertidige produktionsfaciliteter er behæftet med en række alvorlige mangler. For det første er "markedslejen" baseret på sammenligninger med lejen i nyligt indgåede kontrakter i de større byer i provinserne Groningen og Drenthe. Mange af disse byer ville imidlertid ikke være en reel mulighed for SCI, da de ville ligge for langt fra Heerenveen. Det faktum, at NOM valgte en lokalitet, hvor der skulle foretages væsentlige ændringer, før den kunne anvendes af SCI, tyder på en mangel på egnede midlertidige produktionsfaciliteter. Det er også forbavsende, at man ikke tager lejepriser i provinsen Friesland i betragtning. For det andet tages der ved værdiansættelsen ikke hensyn til den leje, som NOM selv betaler. Af disse grunde kan Kommissionen ikke gå ud fra, at resultatet er en markedspris.
(73) Sammenligningen med den leje, der i samme bygning betales af andre virksomheder, giver heller ikke noget holdepunkt. I tre tilfælde er lejen pr. m2 lavere end den pris, SCI betaler, men de nederlandske myndigheder har ikke beregnet den leje, der betales af de tre andre virksomheder. Faktisk betaler disse virksomheder en højere leje. Desuden erklærer den nuværende ejer af den pågældende del af bygningen, at den tidligere ejer ikke fastsatte disse priser "i overensstemmelse med markedet", eftersom alle disse virksomheder selv skulle betale for den nødvendige indretning af de lejede lokaler. En af virksomhederne betalte cirka 360000 EUR (800000 NLG) for indretningen. Alle disse sammenligninger vanskeliggøres imidlertid af de kvalitative forskelle mellem de lejede faciliteter og de divergerende specifikationer i kontrakterne, for eksempel vedrørende lejemålets varighed.
(74) Der er ingen nævneværdig tidsforskel mellem aftalerne om den leje, som NOM betaler til Brivec og den leje, som er viderefaktureret til SCI. NOM lejede faciliteterne fra december 1997, da SCI allerede havde valgt Heerenveen, mens lejen i vurderingsrapporten beregnes med indgang fra 26. januar 1998. De nederlandske myndigheder understreger også, at der ikke kunne være tale om et statsstøtteelement til fordel for Brivec, i betragtning af at NOM havde interesse i at indgå aftale om den lavest mulige pris. Derfor betragtede Kommissionen den af NOM selv betalte leje som markedslejen, hvilket indebærer, at der blev ydet statsstøtte til SCI med et beløb på 131000 EUR (289496 NLG).
(75) De af NOM betalte 272000 EUR (600000 NLG) som investering i den midlertidige facilitet kan ikke ses som en normal markedstransaktion. Derimod har de nederlandske myndigheder bekræftet, at NOM havde investeret i denne midlertidige produktionsfacilitet, fordi der på markedet var en mærkbar mangel på sådanne faciliteter. Siden SCI flyttede til sin nye lokalitet, har NOM (endnu) ikke kunnet udleje faciliteterne til andre virksomheder. Derfor betvivler Kommissionen, at der er en reel mangel på midlertidige faciliteter, i hvert fald på faciliteter med et lignende relativt stort areal. Desuden burde NOM kun begive sig ud i sådanne aktiviteter, hvis de kan forvente et normalt markedsudbytte. Enten burde NOM have forhøjet lejen med et tilsvarende beløb, eller også burde SCI ligesom de andre virksomheder i bygningen selv have betalt for indretningen af lokalerne. Det var ikke tilfældet. Eftersom alt dette blev finansieret via SEBB-fonden, må det samlede beløb betragtes som statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
(76) Såvel støtteelementet i lejen som støtten til indretning af bygninger må betragtes som individuelle ad hoc-foranstaltninger. Af de samme grunde som i tilfældet med støtteelementet i grundprisen, som beskrevet i punkt 68 og 69, finder ingen af undtagelsesbestemmelserne i artikel 87, stk. 2, og 3, anvendelse.
(77) Kommissionen har kontrolleret de reelle energiudgifter og kommer til den konklusion, at disse stemmer overens med det månedlige beløb på 13000 EUR (25000 NLG) og derfor ikke indeholder statsstøtte.
5.3.2. Sikring af den midlertidige facilitet
(78) Hvad angår de udgifter, der bæres af NOM til sikkerhedsforanstaltninger, har Kommissionen igen kontrolleret, hvad en kommerciel udlejer ville have gjort under markedsøkonomiske betingelser. I dette tilfælde kan Kommissionen ikke være enig i de nederlandske myndigheders forklaring. Selv hvis NOM blev nødt til at påtage sig disse udgifter til sikkerhedsforanstaltninger for at undgå fordringer fra SCI, ville en kommerciel udlejer have viderefaktureret disse udgifter til den virksomhed, der lejede faciliteten, eller helt undlade at udleje faciliteten, da dette ville udgøre et alvorligt tab. Derfor konkluderer Kommissionen, at det fulde beløb til dækning af sikkerhedsforanstaltninger, 353000 EUR (778552 NLG), udgør statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Beløbet må betragtes som en individuel ad hoc-foranstaltning. Af de samme grunde som i tilfældet med støtteelementet i grundprisen, som beskrevet i punkt 68 og 69, finder ingen af undtagelsesbestemmelserne i artikel 87, stk. 2 og 3, anvendelse.
5.3.3. Transportudgifterne
(79) Kommissionen er enig med de nederlandske myndigheder i, at den gratis transport kom de enkelte arbejdstagere til gode direkte. SCI havde ikke, hverken i henhold til den relevante kollektive arbejdsoverenskomst eller til de individuelle kontrakter med arbejdstagerne, nogen som helst pligt til at stille offentlig transport til rådighed.
(80) Selv hvis betaling af transportudgifterne ikke kan betragtes som en normal udgift for SCI, må Kommissionen stadig undersøge, om det har givet virksomheden nogen indirekte fordele. Således kan det for eksempel have været sværere at hyre de nye arbejdstagere uden den gratis transport. Men i betragtning af den relativt lille afstand, produktionsstedets midlertidige karakter, den relativt høje arbejdsløshed i Friesland og det faktum, at langt størstedelen af de begunstigede var arbejdsløse, der blev ansat via beskæftigelsesplanen, forekommer de eventuelle indirekte fordele ubetydelige. Kommissionen konkluderer derfor, at de transportudgifter, som NOM har påtaget sig, ikke udgør statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
5.4. Bosættelse af personale
(81) Heerenveen kommune betalte 100000 EUR (cirka 220000 NLG) for bosættelse af personale. De nederlandske myndigheder har aldrig benægtet denne foranstaltnings karakter af støtte, men hævder, at denne støtte holder sig under de minimis-loftet. Dette kan accepteres på betingelse af, at de nederlandske myndigheder overholder alle betingelser med hensyn til de minimis-reglen, herunder betingelsen vedrørende kumulering med anden de minimis-støtte.
6. KONKLUSIONER
(82) Investeringsstøtten inden for rammerne af IPR-ordningen, der sandsynligvis vil kunne fastsættes til et niveau omkring: 3600000 EUR (8000000 NLG) er tilkendt i overensstemmelse med den af Kommissionen godkendte regionale støtteordning. Støtten betragtes derfor som eksisterende støtte.
(83) SCI's investeringsprojekt er beliggende i en region, der kommer i betragtning til regionalstøtte på grundlag af artikel 87, stk. 2, litra c), med et støtteloft på 20 % bruttosubventionsækvivalent. De nederlandske myndigheder har forpligtet sig til ikke at overskride dette loft for støtteintensiteten af IPR og lønudgiftsstøtten. Baseret på de aktuelle forventninger med hensyn til omfanget af investeringsprojektet og antallet af skabte arbejdspladser vil IPR og lønudgiftsstøtten tilsammen sandsynligvis begrænse sig til et niveau på cirka 6600000 EUR (14600000 NLG). Hvis IPR andrager 3600000 EUR, vil lønudgiftsstøtten begrænse sig til cirka 3000000 EUR (6600000 NLG). Kommissionen mener, at lønudgiftsstøtten inden for rammerne af "2000-banenplan", som de nederlandske myndigheder påtager sig at begrænse, er forenelig med fællesmarkedet.
(84) Følgende foranstaltning udgør statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og er ikke forenelig med fællesmarkedet: Støtteelement i grundprisen: 753000 EUR (1659000 NLG); støtte i lejen for de midlertidige faciliteter: 131000 EUR (289496 NLG); Støtte til NOM's investering i den midlertidige facilitet: 272000 EUR (600000 NLG); sikkerhedsforanstaltninger i den midlertidige facilitet: 353000 EUR (778552 NLG). Kommissionen er af den mening, at Nederlandene har truffet disse støtteforanstaltninger på ulovlig vis og i strid med EF-traktatens artikel 88, stk. 3.
(85) Udgifterne til transport af SCI-arbejdstagere til og fra den midlertidige facilitet i Leek, til et beløb af: 812000 EUR (1789017 NLG) omfatter ikke støtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Støtten til personalebosættelse: 100000 EUR (220000 NLG) ligger under de minimis-loftet.
(86) Såfremt støtten viser sig at være uforenelig med fællesmarkedet, skal Kommissionen, i henhold til Domstolens dom i sag 70/72(28), der blev stadfæstet ved dommene i sag 310/85(29) og C-5/89(30), pålægge medlemsstaten at kræve al uretmæssigt udbetalt støtte tilbagebetalt. Denne foranstaltning er nødvendig for at genoprette situationen fra før og ophæve alle finansielle fordele, som modtagerne af den uretmæssigt tildelte støtte har haft at regne fra den dato, hvor støtten blev tilkendt. Kommissionen har i henhold til forordning (EF) nr. 659/1999 pligt til at kræve den uforenelige støtte tilbagebetalt.
(87) Tilbagesøgningen skal ske uophørligt og i overensstemmelse med nederlandsk lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme beslutningen hurtigt og effektivt. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, den blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil den er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsækvivalenten for regionalstøtte -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Transportordningen for SCI-arbejdstagere til og fra den midlertidige facilitet i Leek udgør ikke statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
Artikel 2
Den støtte inden for rammerne af "2000-banenplan", som Nederlandene har ydet til fordel for SCI, og som de nederlandske myndigheder har forpligtet sig til at begrænse, er forenelig med fællesmarkedet, for så vidt det samlede støttebeløb fra IPR og beskæftigelsesplanen tilsammen ikke overskrider det regionale støtteloft på 20 % bruttosubventionsækvivalent. Nederlandene sikrer ved den endelige erklæring vedrørende de støtteberettigede udgifter, at loftet på 20 % ikke overskrides.
Artikel 3
Støtteelementet i grundprisen, støtten i den beregnede leje for den midlertidige facilitet og i NOM's investering i den midlertidige facilitet samt støtten i sikkerhedsforanstaltningerne i den midlertidige facilitet er uforenelige med fællesmarkedet.
Artikel 4
1. Nederlandene træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 3 omhandlede støtte, som allerede ulovligt er udbetalt til støttemodtageren.
2. Tilbagesøgningen skal ske uophørligt og i overensstemmelse med national lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme beslutningen hurtigt og effektivt. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, den blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil den er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsækvivalenten for regionalstøtte.
Artikel 5
Nederlandene overvåger nøje investeringsprojektets fremgang og forsyner Kommissionen med rapporter over den endelige støtte inden for rammerne af IPR, det faktiske antal arbejdstagere, der kommer i betragtning til støtte med de tilhørende lønudgifter, og den endelige støtte, der blev ydet inden for rammerne af beskæftigelsesplanen "2000-banenplan", samt over bevarelsen af de inden for rammerne af de ovennævnte støtteforanstaltninger oprettede arbejdspladser i en periode på fem år efter investeringens afslutning. Hvad angår støtten til personalebosættelse, overholder de nederlandske myndigheder de minimis-reglens betingelser, navnlig vedrørende kumulering med anden de minimis-støtte.
Artikel 6
Nederlandene underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.
Artikel 7
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Nederlandene.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. februar 2001.
Komission päätös,
tehty 13 päivänä helmikuuta 2001,
valtiontuesta, jonka Alankomaat on toteuttanut SCI-Systems-yrityksen tukemiseksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 402)
(Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2001/517/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa(1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1 MENETTELY
(1) SCI Systems Netherlands BV (jäljempänä "SCI") valitsi marraskuussa 1997 Frieslandin läänissä Heerenveenissä sijaitsevan Internationaal Bedrijvenpark Friesland -nimisen teollisuuskylän (jäljempänä "IBF") Hewlett-Packard pöytämikrotietokoneita kokoavan tehtaan sijaintipaikaksi.
(2) Eräs kantelija väitti 3 päivänä maaliskuuta 1998 päivätyssä (11 päivänä maaliskuuta 1998 numerolla A/32006 saapuneeksi kirjatussa) kirjeessä, että hankkeeseen oli myönnetty tukea, jonka määrä ylitti komission hyväksymän aluetukijärjestelmän (Investeringspremieregeling, jäljempänä "IPR järjestelmä"(2)) mukaisen määrän. Alueellisten viranomaisten väitettiin luvanneen ylimääräistä tilapäistukea saadakseen investointihankkeen Heerenveeniin huolimatta kovasta kilpailusta muiden mahdollisten sijaintipaikkojen kanssa Alankomaissa. Komissio pyysi Alankomaiden viranomaisilta lisätietoja 20 päivänä maaliskuuta 1998 (D/51297) ja 28 päivänä lokakuuta 1998 (D/54393) päivätyillä kirjeillä. Alankomaiden viranomaiset toimittivat pyydetyt lisätiedot 19 päivänä toukokuuta 1998 (25 päivänä toukokuuta 1998 numerolla A/33974 saapuneeksi kirjatulla) ja 4 päivänä tammikuuta 1999 (6 päivänä tammikuuta 1999 numerolla A/30095 saapuneeksi kirjatulla) päivätyillä kirjeillä. Kantelija toimitti lisätietoja ja asiaa koskevia lehtiartikkeleita 10 päivänä lokakuuta 1998 (6 päivänä marraskuuta 1998 numerolla A/3 8015 saapuneeksi kirjatulla) ja 15 päivänä tammikuuta 1999 (20 päivänä tammikuuta 1999 numerolla C00231 saapuneeksi kirjatulla) päivätyillä kirjeillä.
(3) Komissio antoi 6 päivänä helmikuuta 1999 tekemällään päätöksellä niin sanotun "Italgrani-määräyksen"(3) IPR järjestelmästä myönnetyn tuen osalta ja aloitti EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn, joka koski myöhemmin toteutettuja tapauskohtaisia tukitoimenpiteitä. Komissio ilmoitti päätöksestään Alankomaille 9 päivänä maaliskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä (D/01700). Päätös julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(4). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä tuesta.
(4) Komissio sai asianomaisilta kaksi huomautusta ( 1 päivänä kesäkuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi 8 päivänä kesäkuuta 1999 numerolla A/34233, ja 7 päivänä kesäkuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi 11 päivänä kesäkuuta 1999 numerolla A/34377). Se toimitti huomautukset Alankomaille 28 päivänä kesäkuuta 1999 päivätyllä kirjeellä (D/62723), minkä jälkeen Alankomailla oli mahdollisuus vastata huomautuksiin. Alankomaat vastasi menettelyn aloittamiseen 13 päivänä huhtikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä (joka kirjattiin saapuneeksi 14 päivänä huhtikuuta 1999 numerolla A/32920). Se esitti kantansa asianomaisten tekemistä huomautuksista 2 päivänä elokuuta 1999 päivätyllä kirjeellä (joka kirjattiin saapuneeksi 3 päivänä elokuuta 1999 numerolla A/36064). Toinen asianomainen toimitti lisätietoja 18 päivänä kesäkuuta 1999 päivätyllä kirjeellä (joka kirjattiin saapuneeksi 24 päivänä kesäkuuta 1999 numerolla A/34661 ).
(5) Koska tärkeitä tietoja edelleenkin puuttui, komissio pyysi lisätietoja 20 päivänä lokakuuta 1999 (D/64378), 15 päivänä toukokuuta 2000 (D/52950), 14 päivänä syyskuuta 2000 (D/54696) ja 4 päivänä lokakuuta 2000 (D/55028) päivätyillä kirjeillä. Alankomaiden viranomaiset pyysivät 3 päivänä marraskuuta 1999 (kirjattu saapuneeksi 5 päivänä marraskuuta 1999 numerolla A/38403), 14 päivänä joulukuuta 1999 (kirjattu saapuneeksi 17 päivänä joulukuuta 1999 numerolla A/39869) ja 30 päivänä lokakuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 3 päivänä marraskuuta 2000 numerolla A/39018) päivätyillä kirjeillä lykkäystä, joka myönnettiin 15 päivänä marraskuuta 1999 (D/64719), 10 päivänä tammikuuta 2000 (D/50073) ja 23 päivänä marraskuuta 2000 (D/55817) päivätyillä kirjeillä. Alankomaiden hallitus toimitti vastauksensa 24 päivänä tammikuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 26 päivänä tammikuuta 2000 numerolla A/30682), 14 päivänä kesäkuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 3 päivänä heinäkuuta 2000 numerolla A/35437), 6 päivänä joulukuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 11 päivänä joulukuuta 2000 numerolla A/40422) ja 2 päivänä helmikuuta 2001 (kirjattu saapuneeksi 2 päivänä helmikuuta 2001 numerolla A/30985) päivätyillä kirjeillä. Tietoja selvitettiin yksityiskohtaisesti 5 päivänä tammikuuta 2000 ja 5 päivänä joulukuuta 2000 järjestetyissä tapaamisissa. Toinen asianomaisista toimitti lisätietoja 21 päivänä maaliskuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 28 päivänä maaliskuuta 2000 numerolla A/32654), 4 päivänä toukokuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 18 päivänä toukokuuta 2000 numerolla A/34095), 28 päivänä kesäkuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 10 päivänä heinäkuuta 2000 numerolla A/35646) ja 12 päivänä syyskuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 19 päivänä syyskuuta 2000 numerolla A/37630) päivätyillä kirjeillä.
2 YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TOIMENPITEESTÄ
2.1 Tukea saanut yritys
(6) SCI on kansainvälinen elektroniikan komponentteja valmistava monialayritys, joka myy palvelujaan Hewlett-Packardin ja Apple Computersin kaltaisille yrityksille. Se tarjoaa osakokoonpanoja, joita käytetään tietokone-, televiestintä-, lääkintä-, kulutushyödyke- ja puolustustarvikemarkkinoilla. Lisäksi SCI kokoaa satoja erilaisia lopputuotteita, kuten mikrotietokoneita, videopäätteitä, sotilaslentokoneissa käytettäviä viestintäjärjestelmiä ja Internet TV -päätelaitteita(5). Hewlett-Packard on valinnut SCI:n kumppanikseen, joka valmistaa sen mikrotietokoneita Alankomaissa. Hewlett-Packard on yksi maailman suurimmista tietokonealan organisaatioista(6).
(7) SCI:n uuden tehtaan oli määrä aloittaa pöytämikrotietokoneiden valmistus Heerenveenissä vuoden 1999 loppuun mennessä. Ennen tehtaan valmistumista SCI aloitti pöytämikrotietokoneiden valmistamisen tilapäisissä tehdastiloissa Leekissä (noin 30 kilometrin etäisyydellä Heerenveenistä).
2.2 Investointituki
(8) Alankomaiden talousministeriö lupasi 9 päivänä joulukuuta 1998 päivätyllä kirjeellä SCI:IIe IPR-järjestelmän mukaisen investointituen, jonka määrä oli 20 prosenttia tukikelpoisista investointikustannuksista. Investointituen enimmäismäärä oli 5,67 miljoonaa euroa (12,5 miljoonaa Alankomaiden guldenia(7)). Investointikustannukset arvioitiin kyseisenä ajankohtana noin 31,1 miljoonan euron suuruisiksi (68,5 miljoonaa guldenia). Investoinnit kattoivat mikrotietokoneita valmistavan tehtaan ja jakelukeskuksen rakentamisen Heerenveeniin.
(9) Alankomaiden viranomaiset vahvistivat, että tuki myönnettiin IPR-järjestelmän mukaisesti. Komissio on hyväksynyt kyseisen järjestelmän(8). IPR-järjestelmän mukaisen tuen suurin sallittu tuki-intensiteetti on aluetuen ylärajan mukainen 20 prosenttia bruttoavustusekvivalentti. Tukikelpoiset kustannukset vahvistetaan vuoden kuluttua hankkeen päättymisestä tehtävällä päätöksellä. Tuen tarkka määrä lasketaan näiden kustannusten perusteella. Tämänhetkisen arvion mukaan todelliset investointikustannukset ovat huomattavasti alun perin ilmoitettuja alhaisemmat. Alankomaiden viranomaisten mukaan uusi arvio on noin 18 miljoonaa euroa (40 miljoonaa guldenia). Tuen 20 prosentin enimmäisintensiteetin mukaisesti IPR-järjestelmän mukaisen tuen määrää lasketaan siten, että se on enintään noin 3,6 miljoonaa euroa (8 miljoonaa guldenia). Tavanomaisen menettelyn mukaisesti tukikelpoisia kustannuksia koskevaan yrityksen lausuntoon liitetään riippumattoman tilintarkastajan lausunto. Talousministeriön tarkastusyksikkö tarkastaa lopullisen ilmoituksen(9). Alankomaiden viranomaiset ilmoittivat olevansa valmiita toimittamaan lopullisen ilmoituksen myöhemmin.
(10) Alankomaiden viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että kaikki talousarviossa eritellyt kustannukset ovat IPR järjestelmän mukaisia tukikelpoisia investointikustannuksia ja että järjestelmän mukaista ylärajaa on noudatettu. Viranomaisten mukaan eräät kustannustekijät, kuten keskeiset palvelut ja tietokoneet, olivat sekä IPR-järjestelmän että sen soveltamista koskevien sisäisten suuntaviivojen mukaisia. Nämä suuntaviivat perustuvat (muun muassa) järjestelmän soveltamista koskevaan oikeuskäytäntöön. Varastotilojen suhteellisen suurten rakennuskustannusten osalta Alankomaiden viranomaiset selvittivät, että tämä johtui yrityksen erityisluonteesta. Koska kysymyksessä on sopimusvalmistaja, logistiselle ketjulle ja sen automatisoinnille asetetaan korkeita vaatimuksia.
(11) Infrastruktuurikustannusten osalta Alankomaiden viranomaiset ovat alkuperäisten asiakirjojen perusteella todenneet, ettei IBF:n (Internationaal Bedrijvenpark Friesland BV) maksamiin alueen kehittämiskustannuksiin liittynyt laskennallista päällekkäisyyttä. IBF vastaa teollisuuskylän yhdysteiden rakentamisesta sekä yleishyödyllisiin palveluihin liittyvästä infrastruktuurista, kuten viemäröinnistä, sähköinfrastruktuurista, viheralueista jne. IBF:n vuoden 1999 tarkistetun käyttöbudjetin mukaan infrastruktuurikustannukset olivat 9,1 miljoonaa euroa (20,1 miljoonaa guldenia). Alankomaiden viranomaisten mukaan IBF:n vuosikertomuksista ja sen EAKR-tukea koskevista ennakkomaksuhakemuksista (joihin kaikkiin liittyy tilintarkastajan lausunto) käy ilmi, että nämä kustannukset kattavat ainoastaan SCI:n ostaman tontin ulkopuolisen infrastruktuurin kustannukset. Ne eivät koske SCI:n omistamaa tonttia, eikä IPR järjestelmän mukaisten ilmoitusten osalta ole kysymys laskennallisesta päällekkäisyydestä.
2.3 2000-banenplan-työllistämisohjelma
(12) SCI on 2000-banenplan-työllistämisohjelman pääasiallinen edunsaaja(10). Työllistämisohjelman perusti Frieslandin läänin alueellinen työvoimatoimisto (Regionaal Bureau voor de Arbeidsvoorziening Friesland, jäljempänä "RBA"), ja sen tavoitteena on toteuttaa kattava strategia pitkäaikaistyöttömien ja muiden heikommassa asemassa olevien ryhmien tukemiseksi. Frieslandiin investoivien yritysten (uudet investoinnit tai toiminnan huomattavaa laajentamista koskevat investoinnit) avoimet työpaikat ilmoitetaan paikallisille työvoimatoimistoille. Työvoimatoimistot etsivät työpaikkoja työnhakijoille ja huolehtivat siitä, että työnhakijat saavat tarvittavaa koulutusta ja/tai työkokemusta. Työnhakijan työllistymisen varmistamiseksi yritykselle voidaan myöntää suoraa työllistämistukea.
(13) Frieslandin lääni on hyväksynyt ja rahoittanut 2000-banenplan-työllistämisohjelman. Toimenpide koskee ainoastaan Frieslandin lääniä, ja sen talousarvio vuosiksi 1998-2000 on yhteensä 18,6 miljoonaa euroa (41 miljoonaa guldenia), joista 11,2 miljoonaa euroa (24,8 miljoonaa guldenia) on varattu suoraan työllistämistukeen. Ohjelma käynnistettiin maaliskuussa 1998 jatkona vuonna 1997 toteutetulle 700-banenplan-työllistämisohjelmalle. RBA vastaa ohjelman toteuttamisesta. Frieslandin läänin työttömyysaste oli monta vuotta noin 3 prosenttia kansallista keskiarvoa korkeampi. Ero pieneni noin 2 prosenttiin vuonna 1997. Pitkäaikaistyöttömien osuus on kuitenkin kasvanut yli 60 prosenttiin kaikista työttömistä.
(14) Tavanomaiseen hallintomenettelyyn kuuluu, että RBA:n ja uuden tai toimintaansa laajentavan yrityksen välillä tehdään etukäteen sopimus järjestelmän suunnitellusta soveltamisesta. RBA:n ja SCI:n välinen sopimus allekirjoitettiin 3 päivänä marraskuuta 1998. Sopimuksen mukaan SCI paikkaisi työllistämisohjelman kautta enintään 1200 työtöntä, minkä perusteella sille maksettaisiin suoraa työllistämistukea enintään 7620000 euroa (16800000 guldenia). Tuen lopullinen määrä vahvistettaisiin työllistämisohjelman ehtojen mukaisesti palkattujen työnhakijoiden todellisen määrän perusteella. SCI:lle maksettava tuki on 4900 euroa (10800 guldenia), 6500 euroa (14400 guldenia) tai 8200 euroa (18000 guldenia) palkattua työnhakijaa kohti. Alhaisinta summaa sovelletaan "normaaleihin työnhakijoihin", keskimmäistä vähemmistöihin kuuluviin tai vammaisiin työnhakijoihin, työelämään palaavien naisiin, työttömiin nuoriin sekä "toisen" ja "kolmannen vaiheen" työttömiin (joiden työttömyysjakso ylittää kuusi tai yhdeksän kuukautta) ja korkeinta pitkäaikaistyöttömiin (jotka ovat olleet yli vuoden työttöminä). Tuki on tarkoin sidottu aikaisemmin työnhakijana olleeseen henkilöön ja sen edellytyksenä on, että kyseinen henkilö palkataan työskentelemään vähintään 12 kuukauden ajaksi vähintään 18 tuntia viikossa rakenteellisessa työpaikassa. Sopimus on voimassa toukokuun 1998 ja toukokuun 2001 välisen ajan. Ennakkomaksuina maksettiin enintään 80 prosenttia tuen enimmäismäärästä: 2,3 miljoonaa euroa (5107180 guldenia) vuonna 1998 ja 3,8 miljoonaa euroa (8332830 guldenia) vuonna 1999.
(15) Maksetun tuen todellinen määrä on kuitenkin huomattavasti alhaisempi kuin sovittu enimmäismäärä. Syyskuuhun 2000 mennessä oli työllistämisohjelman ehtojen mukaisesti palkattu ainoastaan 954 työntekijää(11). Lisäksi suuri osa heistä on työskennellyt yrityksessä alle vuoden pituisen ajan. SCI on oikeutettu tukeen ainoastaan 252 työntekijän osalta, minkä perusteella tuen määrä on 1,7 miljoonaa euroa (3,7 miljoonaa guldenia). Tuen täsmällinen määrä vahvistetaan vasta sen jälkeen, kun lopullinen ilmoitus on toimitettu viimeistään toukokuussa 2002. Nämä seikat huomioon ottaen Alankomaiden viranomaiset ovat sitoutuneet siihen, että IPR-järjestelmästä ja työllistämisohjelmasta(12) maksettavan tuen yhteismäärä ei saa ylittää 20 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista (ks. johdanto-osan 55 kappale). Osa ennakkomaksuista on jo peritty takaisin. Jäljellä oleva perusteettomasti maksettu tuki peritään vastaavalla tavoin takaisin.
(16) Komissio ilmoitti EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisesta 6 päivänä helmikuuta 1999 tekemässään päätöksessä, että se piti kyseenalaisena, voidaanko suora työllistämistuki katsoa yleiseksi toimenpiteeksi, kuten Alankomaiden viranomaiset esittivät. Näin ei näyttänyt olevan, koska järjestelmä koski vain Frieslandin läänin yrityksiä. Lisäksi SCI näytti olevan järjestelmän pääasiallinen edunsaaja, kun sen sijaan aikaisempi 700-banenplan-työllistämisohjelma oli tarkoitettu ensisijassa pienille ja keskisuurille yrityksille.
2.4 Maan hinta
(17) SCI osti rakennusmaan IBF:ltä, joka on teollisuuskylän kehittämiseksi perustettu julkinen yritys. Teollisuuskylän vihreän ja korkealaatuisen luonteen varmistamiseksi IBF edellytti, että ainoastaan 70 prosenttia tontin pinta-alasta voitiin käyttää rakennuksiin ja huoltoteihin. Tämän vuoksi SCI:n suunnittelema investointi edellytti 14 hehtaarin suuruista tonttia. Alueen kaavoituksen mukaan, jonka perusteella Frieslandin lääni vahvistaa maa-alueen käyttötarkoituksen ja siihen liittyvät ehdot, rakennuksiin saatiin kuitenkin käyttää vain enintään 15 prosenttia tontin pinta-alasta ja huoltoteihin enintään 10 prosenttia jäljelle jäävästä pinta-alasta. SCI:n ja IBF:n pyynnöstä asiassa toimivaltainen Heerenveenin kaupunki korotti prosenttiosuudet 30 ja 20 prosentiksi ja näiden osuuksien yhdistelmän 40 prosentiksi. Prosenttiosuuksien yhdistelmän korottaminen edelleen 70 prosenttiin (40 prosenttia rakennuksiin ja 30 prosenttia huoltoteihin) edellyttää, että Frieslandin lääni muuttaa alueen kaavoitusta. Muutosmenettely on aikaavievä ja sen lopputulos on poliittisista ja lainsäädännöllisistä syistä epävarma. Täyttääkseen nykyisen kaavoituksen ehdot SCI:n oli tämän vuoksi hankittava omistukseensa 24 hehtaarin suuruinen alue.
(18) Tämän vuoksi SCI osti IBF:llä 24 hehtaarin suuruisen tontin(13) ja myi samanaikaisesti 10 hehtaaria takaisin IBF:lle. Kyseiset 10 hehtaaria on luovutettava IBF:lle neljän viikon kuluessa kaavoituksen muuttamisesta. Maan osto- ja myyntihinta (ilman arvonlisäveroa) oli 2,27 euroa neliömetriltä (5 guldenia/m2), jonka mukaan ostohinnaksi tuli 544000 euroa (1,2 miljoonaa guldenia) ja myyntihinnaksi 227000 euroa (500000 guldenia). Osto- ja myyntihinta maksettiin samana päivänä.
(19) Hinnaksi vahvistettiin 2,27 euroa neliömetriltä maan arvosta 18 päivänä toukokuuta 1998 laaditun asiantuntija-arvioinnin perusteella. Komission esittämän epäilyksen poistamiseksi Alankomaiden viranomaiset antoivat toisen asiantuntija-arvioijan tehtäväksi arvioida maan arvon uudelleen. Huhtikuun 7 päivänä 1999 äivätyssä toisessa arviointikertomuksessa päädyttiin vastaavansuuruiseen hintaan eli 2,54 euroon (5,60 guldenia) neliömetriltä.
(20) Helmikuun 6 päivänä 1999 tehdyssä komission päätöksessä esitettiin epäilyjä ensimmäisessä arviointikertomuksessa käytetystä menetelmästä. Epäilykset koskivat erityisesti sitä, että vain pienestä alasta tosiasiallisesti maksettiin, minkä lisäksi epäiltiin etenkin maan rakennuskelpoiseksi saattamisen kustannuksia koskevaa korjausta sekä tapaa, jolla myönteiset tekijät, kuten moottoriteiden läheisyys, otettiin huomioon. Teollisuuskylän kehittämisestä IBF:IIe aiheutuneiden alkuperäisten kustannusten perusteella komissio oli myös arvioinut maan hinnan huomattavasti korkeammaksi (24,80 euroa (54,70 guldenia)/m2). Hinnaksi arvioitu 2,27 euroa neliömetriltä näytti pikemminkin vastaavan vuonna 1996 tehtyä arviota vielä kehittämättömän maan arvosta. Lisäksi takaisinostosopimuksen oikeudellinen asema oli epäselvä.
2.5 Tilapäisiin tehdastiloihin, turvajärjestelyihin ja kuljetuksiin myönnetty tuki (SEBB-rahasto)
(21) SCI halusi käynnistää tuotannon jo ennen kuin Heerenveenin tehtaan rakentaminen aloitettiin. Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij (Alankomaiden pohjoisosien julkinen aluekehitysyhtiö, jäljempänä "NOM") auttoi SCI:tä löytämään soveltuvat tehdastilat Leekistä, noin 30 kilometrin etäisyydellä Heerenveenistä. NOM oli vuokrannut (osan) näistä tiloista joulukuusta 1997 lähtien. Jotta rakennusta voitaisiin vuokrata tuotantotiloiksi, NOM investoi sen kunnostamiseen 270000 euroa (600000 guldenia). Rakennuksen toisen osan vuokranantaja teki samansuuruisen investoinnin, minkä perusteella kunnostuskustannukset olivat yhteensä 540000 euroa (1,2 miljoonaa guldenia). NOM edellytti SCI:n maksavan vuokraa yhteensä 749000 euroa (1,65 miljoonaa guldenia) toukokuun 1998 ja helmikuun 2000 väliseltä ajalta (75000 guldenia kuukaudessa). SCI muutti uusiin tehdastiloihin Heerenveenissä helmikuussa 2000. NOM maksoi rakennuksen omistajalle Brivec B.V:lle vuokraa samalta ajanjaksolta yhteensä 880000 euroa (1939496 guldenia). Summien erotus on 131000 euroa (289496 guldenia). Energiakustannukset olivat 11300 euroa (25000 guldenia) kuukaudessa.
(22) NOM sai näihin kustannuksiin rahoitustukea yritysympäristöpolitiikan sosiaalis-taloudelliseen tukemiseen tarkoitetuista varoista (sociaal-economisch budget voor bedrijfsomgevingsbeleid, jäljempänä "SEBB-rahasto"). Frieslandin lääni perusti tämän rahaston joulukuussa 1998, jolloin sen talousarvio oli 4,5 miljoonaa euroa (10 miljoonaa guldenia). Rahasto perustettiin täydentävänä toimenpiteenä alueellisen sijoitusilmapiirin vahvistamiseksi. Tässä yhteydessä kiinnitettiin erityistä huomiota työpaikkojen luomiseen kaikkein heikoimmin koulutetuille työnhakijoille.
(23) Komissio pyysi 6 päivänä helmikuuta 1999 tekemässään päätöksessä lisätietoja, jotka koskivat tilapäisiä tehdastiloja sekä julkisten elinten ja yritysten välisiä sopimuksia.
(24) SEBB-varoja käytettiin myös SCI:n työntekijöiden kuljetuksiin Heerenveenin ja Leekissä sijaitsevien tilapäisten tehdastilojen välillä. Julkisen liikenteen käytöstä aiheutuvien kustannusten katsottiin vaikeuttavan työttömien mahdollisuuksia hyötyä työllistämisohjelmasta. Tämän vuoksi NOM antoi julkisen liikenteenharjoittajan tehtäväksi hoitaa SCI:n uusien työntekijöiden ilmaiskuljetukset. Näiden kuljetusten kustannukset (ilman alv:a) olivat 812000 euroa (1789017 guldenia). NOM sai näihin kustannuksiin rahoitustukea SEBB-rahastosta. Kuljetukset eivät juurikaan edellyttäneet julkisen liikenteen lisäämistä, sillä niihin käytettiin olemassa olevia julkisia liikenneyhteyksiä.
(25) NOM maksoi myös SCI:n vuokraamien tehdastilojen turvajärjestelyistä aiheutuneet kustannukset vuokrakauden ajalta. Nämä kustannukset olivat 353000 euroa (778552 guldenia, ilman alv:a).
(26) Sanomalehtiartikkeleissa viitattiin SCI:n toiminnan siirtämisestä Leekistä Heerenveenin uuteen tehtaaseen aiheutuneisiin muuttokustannuksiin myönnettyyn tukeen. Komissio ei ole kuitenkaan löytänyt todisteita siitä, että kyseisiä kustannuksia olisi rahoitettu SEBB-rahastosta tai muista valtion varoista.
2.6 Henkilöstön asumiskustannuksiin myönnetty tuki
(27) Heerenveenin kaupunki maksoi 100000 euroa (noin 220000 guldenia) viiden kotimaastaan muuttaneen ja hankkeen alkuvaiheessa Heerenveeniin sijoitetun SCI:n työntekijän asumisesta. Alun perin kustannuksiksi ilmoitettiin suurempi summa eli 159000 euroa (350000 guldenia).
3 ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(28) Komissio sai menettelyn aloittamista koskevan päätöksen julkaisemisen(14) jälkeen huomautuksia kahdelta asianomaiselta. Kumpikin asianomainen halusi pysyä nimettömänä.
(29) Ensimmäisessä huomautuksessa käsiteltiin tarkemmin SEBB-rahastosta rahoitettuja kustannuksia. NOM:n saaman tuen määräksi ilmoitettiin 2,7-3,2 miljoonaa euroa (6-7 miljoonaa guldenia). NOM:n tuen avulla SCI:lle eipitänyt aiheutua lainkaan tai ainoastaan vähäisiä kustannuksia Leekissä sijainneista tilapäistiloista. NOM:n varoja oli määrä käyttää vuokra- ja energiakustannusten maksamiseen, tehdastilojen turvajärjestelyihin sekä työntekijöiden edestakaisten kuljetusten järjestämiseen tilapäistiloista.
(30) Toinen huomautus koski seuraavia seikkoja:
(31) Esitetyn väitteen mukaan alueen kaavoituksen ja siihen liittyvien yksityiskohtaisten määräysten perusteella kaikkien yritysten oli maksettava energialiittymästä 6,81 euroa (15 guldenia) neliömetriä kohti. Teollisuuskylän muista yrityksistä poiketen SCI:n ei tarvinnut maksaa energialiittymästä.
(32) Väitteen mukaan SCI ei tavanomaisesta käytännöstä poiketen maksanut IBF:n anssa tehdyn tonttikaupan yhteydessä omaisuuden luovuttamisesta kannettavaa eroa (overdrachtsbelasting).
(33) Maan arvon asiantuntija-arvioitsijan riippumattomuus ja tietyt maan arvon askentaan liittyvät tekijät asetettiin kyseenalaiseksi.
(34) Esitetyn sanomalehtiartikkelin(15) mukaan SCI olisi saanut työllistämisohjelman ukaista työllistämistukea sellaisten työntekijöiden palkkaamiseen, joilla jo oli työpaikka. Tämä olisi työllistämisohjelman ehtojen vastaista.
(35) Toisessa sanomalehtiartikkelissa(16) käsiteltiin Frieslandin läänin esittämää huolta siitä, että investoinnille myönnetty tuki voisi ylittää sallitun enimmäismäärän. Sama asianomainen lähetti viimeisen kohdan osalta vielä toisen kirjeen. Siinä selostettiin Frieslandin lääninhallituksen kokousta, jossa kyseinen huolestuminen ilmaistiin.
(36) Huomautuksia toimittaneet asianomaiset eivät ole SCI:n tai Hewlett-Packardin kilpailijoita.
4 ALANKOMAIDEN HUOMAUTUKSET
4.1 Työllistämistuki
(37) Alankomaiden viranomaiset korostivat huomautustensa aluksi työllisyyden parantamisen tärkeyttä. Viranomaiset selvittivät, että Frieslandin läänin työllisyystilanne oli huomattavasti huonompi kuin Alankomaiden yleinen työllisyyskehitys. Vuonna 1997 työttömyysaste oli Alankomaissa 5,5 prosenttia ja Frieslandin läänissä 7,5 prosenttia. Työllisyyden kasvu oli huomattavasti vähäisempää, ja koulutustaso alitti kansallisen keskiarvon. Yli 60 prosenttia työttömistä oli heikon ammattitaidon omaavia. Pitkäaikaistyöttömien osuus oli noussut 65 prosenttiin. Tilanne edellytti erityistoimia.
(38) Alankomaiden viranomaiset katsoivat työllistämisohjelman yleiseksi toimenpiteeksi, johon ei sisälly EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, koska tuki myönnetään ilman eri toimenpiteitä jokaisesta Frieslandin läänissä luodusta uudesta työpaikasta ja koska tuen määrä työpaikkaa kohti määritellään objektiivisin perustein. SCI on ensimmäinen ja selvästi tärkein työllistämisohjelmaa hyväksikäyttävä yritys. Se ei ole kuitenkaan ainoa tuensaaja. RBA on sopinut työllistämisohjelman soveltamisesta kahden muun yrityksen kanssa. Se on ollut yhteydessä useisiin muihin osapuoliin. Käytettävissä oleva 18,6 miljoonan euron (41 miljoonaa guldenia) suuruinen talousarvio ylittää selvästi SCI:lle myönnettäväksi suunnitellun tuen. RBA:lla ei myöskään ole harkintavaltaa työllistämisohjelman soveltamiseen nähden.
(39) Alankomaiden viranomaisten mukaan työllistämisohjelman mukaiset kannustimet olivat myös lähes samoja, joita yritykset voivat käyttää hyväkseen työnhakijoiden työllistämistä koskevan lain (Wet Inschakeling Werkzoekenden, jäljempänä "WIW")(17) perusteella. Tämä koko maan kattava työllistämistoimenpide katsottiin yleiseksi toimenpiteeksi. Järjestelmän nojalla yritykselle voidaan maksaa enintään 7700 euroa (17000 guldenia) kutakin pitkäaikaistyöttömille, nuorille työttömille ja vammaisille luotua työharjoittelupaikkaa kohti. SCI:IIa olisi ollut mahdollisuus saada tämän järjestelmän mukaista tukea, mutta koska tuen kasautuminen 2000-banenplan -työllistämisohjelmasta maksettavan sijoittautumistuen kanssa ei ole sallittua, SCI ei hakenut WIW:n mukaista tukea. Alankomaiden viranomaiset viittasivat myös työnantaj an sosiaaliturvamaksuj en alentamista koskevaan lakiin (Wet Vermindering Afdrachten, jäljempänä "WVA"). Se on pitkäaikaistyöttömien työllistämiseksi tarkoitettu verotuksellinen toimenpide, jonka perusteella myönnettävät tuet ovat vastaavansuuruisia. Järjestelmän perusteella myönnettävä vapautus työnantaj an sosiaaliturvamaksuista on enintään 8168 euroa (18000 guldenia) neljän vuoden pituisella jaksolla kutakin palkattua työtöntä työnhakij aa kohti (2092 euroa/4610 guldenia kalenterivuotta kohti)(18).
4.2 Maan hinta
(40) Alankomaiden viranomaiset selvittivät, että Alankomaiden lainsäädännön mukaan myynti ja luovutus ovat oikeudellisesti erillisiä tapahtumia. Takaisinostotapahtuma on varaukseton ja osapuolia oikeudellisesti sitova. Maan luovutus sen sijaan riippuu kaavoituksen muutoksista. Jos kaavoitusta muutetaan, maan luovutuksen on tapahduttava neljän viikon kuluessa muutoksesta. Tämän tapahtuman jälkeen kauppa on kokonaisuudessaan toteutunut. Mikäli kaavoitusta ei muuteta ennen 1 päivää tammikuuta 2008, sekä SCI että IBF voivat peruuttaa takaisinostosopimuksen. Siinä tapauksessa SCI:n on ostettava "uudelleen" 10 hehtaarin suuruinen maa-alue, jotta se täyttäisi kaavoituksessa asetetut ehdot. SCI:n ja IBF:n on sovittava tämän kaupan yhteydessä uudesta hinnasta.
(41) Alankomaat väittää, että molemmat maan arvon arvioinnit on tehty julkisten viranomaisten tekemiä maakauppoja koskevassa komission tiedonannossa asetettujen ehtojen mukaisesti. Lasketut hinnat on sen vuoksi katsottava markkinahinnaksi.
(42) Alankomaiden viranomaiset selvittivät, että IBF on saanut tukea kaupungilta, lääniltä, Samenwerkingsverband Noord-Nederland -nimiseltä julkiselta organisaatiolta (yhteistyöelin, joka vastaa Alankomaiden pohjoisosat kattavan rakenneohjelman rahoituksesta) ja Euroopan aluekehitysrahastolta (tavoite 5b-ohjelmasta). Alankomaiden viranomaisten mukaan näitä tukia käytettiin ainoastaan teollisuuskylän yleiseen julkiseen infrastruktuuriin, eivätkä ne siten ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Alankomaiden viranomaiset ilmoittivat olevansa valmiita huolehtimaan siitä, että riippumaton asiantuntija tarkastaa IBF:n lopullisen ilmoituksen. Näin voidaan varmistaa, että IBF ei ole maksanut SCI:n ostamasta tontista aiheutuneita kustannuksia eikä ole saanut tukea tällaiseen tarkoitukseen.
(43) Mitä tulee toisen asianomistajan huomautuksissa esitettyyn energialiittymän kustannuksista vapauttamiseen, Alankomaiden viranomaiset esittivät kantanaan, että kaikki SCI:n tontille rakennettu infrastruktuuri kuului sen vastuulle. IBF vastasi teollisuuskylän yhdysteihin ja muihin yhteyksiin liittyvästä infrastruktuurista.
(44) Omaisuuden luovuttamisesta kannettavan veron (overdrachtsbelasting) osalta Alankomaiden viranomaiset ilmoittivat, että SCI oli oikeustoimien verotusta koskevan lain (Wet op belastingen rechtsverkeer) 15 pykälän 1 kohdan a alakohdan perusteella vapautettu omaisuuden luovuttamisesta kannettavasta verosta, koska se maksoi kaupasta arvonlisäveroa (17,5 prosenttia). SCI:n oli maksettava arvonlisäveroa, koska maa katsottiin sillä aikaisemmin olleiden rakennusten purkamisen vuoksi rakennusmaaksi (arvonlisäveroa koskevan lain 11 pykälän 1 kohdan a alakohta). Nykyisen verolainsäädännön nojalla se voi vähentää tämän veron tavanomaista menettelyä noudattaen.
4.3 Tilapäisiin tehdastiloihin myönnetty tuki - SEBB-rahasto
(45) Alankomaiden viranomaiset selvittivät SEBB-varojen käyttöä.
(46) NOM vuokrasi tiloja Leekistä tilapäisten ja tehdastuotantoon soveltuvien tilojen kasvaneen kysynnän vuoksi. NOM:n Leekissä sijainneista tilapäisistä tehdastiloista veloittama vuokra perustui riippumattoman asiantuntijan tekemään arviointiin. Vuokra arvioitiin vertailemalla sitä tehdastilojen vuokraamista ja myyntiä koskeviin äskettäisiin sopimuksiin alueella. Arvioitsija huomioi myös rakennuksen äskettäinen kunnostuksen ja sen myönteiset tekniset ominaisuudet, käytettävissä olevat pysäköintimahdollisuudet sekä tontin suhteellisen suuren pinta-alan, minkä vuoksi kyseisenkaltaiselle rakennukselle on vähän kysyntää. Alankomaiden viranomaiset vertasivat vuokraa myös rakennuksen muissa tiloissa toimivien yritysten maksamiin vuokriin. SCI:n maksama vuokra on noin 27 euroa (60 guldenia) neliömetriä kohti. Eräs toinen yritys maksaa vuokraa 19 euroa (42 guldenia) neliömetriä kohti ja kaksi muuta 25 euroa (55 guldenia) neliömetriä kohti. Kahden viimeksi mainitun yrityksen vuokraamat tilat ovat huomattavasti muita pienemmät. Alankomaiden viranomaiset ilmoittivat lisäksi, että SCI:n muutettua Heerenveeniin tiloja tarjotaan kolmelle muulle yritykselle. Tarjoukset ovat yritysten tutkittavina. Alankomaiden viranomaiset eivät ole ilmoittaneet, onko jokin näistä yrityksistä tällä välin tosiasiallisesti vuokrannut (osan) tehdastiloja.
(47) NOM:n ja Leekissä sijaitsevan rakennuksen toisen osan vuokranantajan tekemät investoinnit olivat yleisiä huoltokustannuksia. Ne olivat velvoitettuja tekemään kyseiset investoinnit Alankomaiden siviilioikeuden 7A osan 1586 pykälän nojalla. Siinä määrätään, että vuokranantajan on pidettävä rakennus sellaisessa kunnossa, että sitä voidaan käyttää vuokrasopimuksen mukaiseen tarkoitukseen. Koska vuokra perustui riippumattoman arvioitsijan tekemään arviointiin, Alankomaiden viranomaiset katsoivat, että investointeihin ei voinut sisältyä valtiontukea. Lisäperusteluna esitettiin, että rakennus on vastaavien ehtojen mukaisesti kaikkien yritysten käytettävissä. NOM pyrkiikin aktiivisesti löytämään muita yrityksiä tilipäistilojen vuokraajiksi.
(48) Työntekijöiden kuljetuksista Leekin ja Heerenveenin välillä aiheutuneet kustannukset on katsottava yksityishenkilöille annetuksi tueksi. Pitkäaikaistyöttömien oli voitava osallistua työllistämisohjelmaan esteittä. Koska kyseisten henkilöiden rahatilanne on niukka, matkakustannukset olisivat voineet estää heitä hakemasta Leekissä sijaitsevaa työpaikkaa. Kuljetusten järjestäminen sopi hyvin myös läänin tavoitteeseen edistää julkisen liikenteen käyttöä. SCI ei ole millään tavoin velvollinen järjestämään julkisia kuljetusyhteyksiä työntekijöilleen sen paremmin kyseisellä alalla sovellettavan työehtosopimuksen kuin yksittäisten työsopimustenkaan perusteella.
(49) Alankomaiden viranomaisten mielestä turvajärjestelyistä maksetut kustannukset eivät ole valtiontukea, koska muussa tapauksessa SCI olisi voinut vaatia NOM:a korvaamaan mahdollisista varkauksista aiheutuneet vahingot. Alankomaiden siviilioikeuden 7A osan 1586 pykälässä määrätään edellä mainitun lisäksi, että vuokranantaja on velvoitettu takaamaan vuokraajalle rakennuksen "häiriöttömän käytön" ("rustig genot") vuokrasopimuksen voimassaoloaikana. Ilman turvajärjestelyjä kyseinen rakennus ei olisi soveltunut vuokrattavaksi aiottuun käyttötarkoitukseensa. Se ei olisi myöskään täyttänyt "häiriötöntä käyttöä" koskevaa ehtoa. Koska tietokoneiden kokoaminen edellyttää huomattavan arvokkaan varaston pitämistä, turvariskejä pidettiin merkittävinä. Samat velvoitteet koskivat NOM:a myös muiden yritysten osalta. Tämän vuoksi myös turvajärjestelyt oli katsottava yleiseksi toimenpiteeksi.
4.4 Henkilöstön asumiskustannuksiin myönnetty tuki
(50) Alankomaiden hallitus esitti, että viiden kotimaastaan muuttaneen ja hankkeen alkuvaiheessa Heereenveeniin sijoitetun HP-SCI:n työntekijän asumiskustannuksiin myönnettyä tukea on pidettävä vähämerkityksisenä (de minimish) tukena(19).
4.5 Lausunto asianomaisten huomautuksista
(51) Asianomaisten huomautusten osalta Alankomaiden viranomaiset totesivat yleisesti, että viranomaisten tiedossa olleiden viitteiden perusteella huomautuksia toimittaneet asianomaiset eivät olleet kilpailevia yrityksiä tai vastaavanlaisten tai muiden teollisuuskylien ostajia. Tämän vuoksi näitä osapuolia ei voida pitää asianomaisina EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan h kohdan mukaisesti(20). Lisäksi viranomaiset tekivät edellä esitetyt yksityiskohtaiset huomautukset.
5 TOIMENPITEIDEN ARVIOINTI
5.1 2000-banenplan -työllistämisohjelma
5.1.1 Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki
(52) Koska työllistämisohjelman mukaista suoraa työllistämistukea sovelletaan ainoastaan Frieslandin läänissä, toimenpide suosii erityisesti tässä läänissä (tai sen lähialueella) sijaitsevia yrityksiä. Tuen erityisluonne johtuu myös siitä, että sitä voidaan myöntää ainoastaan yrityksille, jotka tekevät uusia tai toiminnan huomattavaa laajentamista koskevia investointeja. SCI:n tulo sattui lisäksi yhteen sen kanssa, että aikaisempi 700-banenplan-työllistämisohjelma laajennettiin 2000-banenplan-työllistämisohjelmaksi. Viimeksi mainitusta myönnetään runsaammin tukea. Vaikka eroavaisuuksiin (osaan niistä) onkin objektiivisiä syitä, on epätodennäköistä, että kysymys olisi yksinomaan sattumasta. Koska järjestelmää rahoitetaan valtion varoista ja tuensaajien tuotteilla käydään tavanomaista kauppaa (SCI:n tuotteiden osalta näin tapahtuu varmuudella), on todennäköistä, että tuki vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja on tämän vuoksi EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea. Komissio pahoittelee, että Alankomaiden viranomaiset eivät ole noudattaneet velvollisuuttaan ilmoittaa 2000-banenplan-työllistämisohjelmasta SCI:lle myönnetystä tuesta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan määräysten mukaisesti.
5.1.2 Arviointi
(53) SCI:lle myönnetty suora työllistämistuki liittyy sen tekemään investointiin, sillä järjestelmästä myönnetään tukea ainoastaan Frieslandin lääniin ensimmäisen kerran investoiville yrityksille tai yrityksille, jotka investoivat toimintansa huomattavaan laajentamiseen. Tämän vuoksi komission on arvioitava SCI:lle myönnettyä tukea alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen(21) (jäljempänä alueellisen tuen suuntaviivat) mukaisena investointitukena eikä työllisyystuen suuntaviivojen(22) mukaisena tukena. Frieslandin lääniin sovellettavaksi aluetuen ylärajaksi on määritetty 20 prosenttia bruttoavustusekvivalentti.
(54) Työllistämistuki kasautuu IPR-järjestelmästä myönnettävän investointituen kanssa, kuten 2.2 kohdassa esitetään. Alueellisen tuen suuntaviivojen 4.18-4.21 kohdassa määritetään, miten tätä kasautumista arvioidaan.
(55) Koska tukien lopullista määrää ei ole vahvistettu, investointi- ja työllistämistuen yhteismäärä on vielä tuntematon. Se ylittää varmuudella aluetuen ylärajan (20 prosenttia bruttoavustusekvivalentti) mukaisen määrän vielä määritettävistä investointikustannuksista. Tuen yläraja ylittyy siinäkin tapauksessa, että maan hankintakustannukset (ks. johdanto-osan 9 ja 62 kappale) laskettaisiin tukikelpoisiksi kustannuksiksi. Määrä ylittää mahdollisesti myös aluetuen ylärajan, jota sovelletaan työhönotetuista henkilöistä aiheutuviin odotettuihin palkkakustannuksiin kahden vuoden pituiselta jaksolta laskettuina. Investoinnin odotettiin alun perin luovan 1200 työpaikkaa. Tämänhetkisen arvion mukaan työpaikkoja tulee olemaan 700. Keskimääräisiksi bruttopalkkakustannuksiksi arvioidaan 1967 euroa (4335 guldenia) kuukaudessa. Tukikelpoisiksi kustannuksiksi arvioidaan tämän vuoksi 33 miljoonaa euroa (72,8 miljoonaa guldenia), minkä perusteella tuen enimmäismäärä olisi 6,6 miljoonaa euroa (14,6 miljoonaa guldenia). Kuten 15 kappaleessa esitetään, Alankomaiden viranomaiset ovat sitoutuneet siihen, että investointi- ja työllistämistuen yhteismäärä ei ylitä 20:tä prosenttia tämän menetelmän mukaisesti laskettavista tukikelpoisista kustannuksista(23). Komissio katsoo näin ollen, että tämän sitoumuksen kattama työllistämistuki soveltuu yhteismarkkinoille. Koska tukien lopullista määrää ei ole vielä vahvistettu ja luodut työpaikat on säilytettävä viiden vuoden ajan, komissio pyytää toimittamaan jatkossa yksityiskohtaiset kertomukset investointihankkeen toteuttamisesta ja siihen myönnetyistä tuista.
5.2 Maakauppa
5.2.1 Maan hintaan sisältyvä tukiosuus
(56) Julkisten viranomaisten tekemiin maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin voi sisältyä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea ostajien hyväksi. Komission tiedonannossa julkisten viranomaisten tekemiin maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin sisältyvistä tuista esitetään yleiset ohjeet, joita on käytettävä sen arvioimiseksi, onko kysymys tämänkaltaisesta valtiontukiosuudesta(24). Komissio arvioi nyt tarkasteltavaa asiaa kyseisen tiedonannon mukaisesti.
(57) Kyseisen tiedonannon 2 kohdan a alakohdan mukaan julkiset viranomaiset voivat ennen myyntineuvotteluja suorituttaa riippumattoman arvioinnin maan markkinaarvon vahvistamiseksi. Näin määritelty markkinahinta on vähimmäisostohinta, josta voidaan sopia myöntämättä valtiontukea. Komissio on todennut, että maan arvo arvioitiin ensimmäisen kerran 18 päivänä toukokuuta 1998 eli sen jälkeen kun myyntineuvottelut oli aloitettu. SCI oli julkaissut päätöksensä tehtaan sijoittamisesta Heerenveeniin jo marraskuussa 1997, ja julkiset viranomaiset olivat alun perin ilmoittaneet maan hinnaksi 1,36 euroa (3 guldenia) neliömetriä kohti. Lisäksi komissio katsoi, ettei ensimmäisessä arvioinnissa laskettua hintaa, 2,27 euroa (5 guldenia) neliömetriä kohti, voida pitää markkinahintana. Jäljempänä esitettävien tekijöiden perusteella komissio katsoo, että kyseisessä rvioinnissa aliarvioitiin tuntuvasti sekä viheralueina käytettävän maan arvo että kaavoituksen muuttamisen johdosta odotettavissa oleva maan arvon nousu.
(58) Lisäksi tiedonannon 2 kohdan d alakohdassa säädetään, että julkisen viranomaisen alun perin maksamat maa-alueiden ja rakennusten hankintakustannukset ovat markkina-arvon osoitin. Kyseisessä tapauksessa omakustannushinta on 7,42 euroa 1 (16,36 guldenia) neliömetriä kohti(25).
(59) Toisessa arviointikertomuksessa maan hinnaksi arvioitua 2,54 euroa (5,60 guldenia) neliömetriä kohti ei ole myöskään helppo hyväksyä markkinahinnaksi. Koska SCI:lle myyty tontti on suhteellisen suuri, sitä ei voida verrata vastaavanlaisiin maakauppoihin Heerenveenin ympäristössä. Siten maa-alueiden hinnoista ei ole myöskään olemassa vertailukelpoisia tietoja. Tämän vuoksi arvioitsija laati teoreettisen laskelman niistä eduista, joita kaupallinen maanrakentaja voisi saada, jos maa-alue myytäisiin pienemmissä osissa (joille on olemassa vertailukelpoisia hintoja). Koska SCI:lle myyty maa-alue ei ollut vertailukelpoisessa kunnossa, hinta-arvioon sisällytettiin erilaisia korjauksia, joiden jälkeen 24 hehtaarin suuruisen maa-alueen nettomyyntihinnaksi saatiin 620318 euroa (1370000 guldenia), joka vastaa neliöhintana 2,54 euroa.
(60) Komissio katsoo kuitenkin, että markkinahintana ei voida pitää hintaa, jonka kyseisenkaltainen kaupallinen maanrakentaja olisi ollut maa-alueesta valmis maksamaan. Pikemminkin tällaisena hintana on pidettävä hintaa, jolla kaupallinen maanrakentaja olisi ollut valmis myymään kyseisen tontin SCI:n kaltaiselle ostajalle. Tämä merkitsee, että eräitä vähennyksiä ei saada sisällyttää laskelmaan, koska kaupallinen maanrakentaja laskuttaa nämä kustannukset asiakkailtaan. Lisäksi laskennassa olisi otettava huomioon suunnitellun kaavoituksen muuttamisen johdosta odotettavissa oleva maan arvon nousu.
(61) Heerenveenin kaupungin alustavassa muistiossa tehdään useita huomautuksia kaavoituksen muuttamiseksi tarvittavista menettelyistä(26). Muistiossa todetaan, että alhainen rakennustiheys ja vihreä, puistomainen ympäristö ovat mahdollisia kaavoituksen tarkistamisen jälkeenkin. Uusi ympäristövaikutusten arviointi ei ole todennäköisesti tarpeen. Liikennemelun vaikutus voi kuitenkin vielä muuttaa tätä päätelmää. Muistiossa ei mainita muita erityisiä riskejä, ja siinä päätellään, että kaavoituksen muutos voitaisiin hyväksyä kahden vuoden kuluessa. Alankomaiden viranomaiset ilmoittivat 6 päivänä joulukuuta 2000 päivätyssä kirjeessään kuitenkin, että Alankomaiden Raad van Staten (hallinto-oikeudellisia asioita käsittelevä elin) käsiteltävänä oli vielä vuonna 1998 IBF-teollisuuskylää vastaan aloitettu oikeusmenettely. Asiassa annettiin päätös vasta tammikuussa 1999. Heerenveenin kaupunki ei ollut vielä marraskuussa 2000 tehnyt virallista päätöstä kaavoituksen muuttamisesta. Alankomaiden viranomaisten mukaan kaavoituksen muutos olisi myönteisimmässäkin tapauksessa oikeudellisesti pätevä vasta vuosien 2005-2006 tietämillä. Tämän vuoksi yksikään kaupallinen maanrakentaja ei olisi vuonna 1998 ennakoinut kaavoituksen muuttamisen lopputulosta. Komissio katsookin, että kaavoituksen tulevasta muuttamisesta on vuonna 1998 täytynyt vallita huomattava epävarmuus.
(62) Maan arvon toisen arviointikertomuksen perusteella komission oli mahdollista laskea neliöhinnaksi 6,58-14,51 euroa(27), mihin hintaan teoreettisen laskelman mukainen maanrakentaja olisi ollut valmis myymään kyseisen tontin SCI:n kaltaiselle ostajalle. Mainitussa hintahaarukassa omakustannushinta 7,42 euroa neliömetriä kohti sijoittuu alhaalle, mikä osoittaa suhteellisen suurta epävarmuutta kaavoituksen muuttamisen osalta. Näissä olosuhteissa komissio voi julkisten viranomaisten tekemistä maa-alueita koskevista kaupoista antamansa tiedonannon 2 kohdan d alakohdan mukaisesti käyttää markkina-arvon osoittimena alkuperäisiä hankintakustannuksia. SCI:n ostaman 14,4 hehtaarin suuruisen maa-alueen arvo on tämän perusteella 1,07 miljoonaa euroa (2359000 guldenia). SCI maksoi maaalueesta 318000 euroa (700000 guldenia), minkä vuoksi kyseiseen kauppaan sisältyvä tukiosuus on 753000 euroa (1659000 guldenia).
(63) Laskettu markkinahinta 7,42 euroa neliömetriä kohti vaikuttaa kohtuulliselta, vaikka se onkin alhaisempi kuin 12,25 euroa (27 guldenia) neliömetriä kohti, joka ilmoitettiin vuonna 1998 hinnaksi, jonka perusteella IBF:n oli mahdollista kattaa toiminnastaan aiheutuvat kustannukset. Koska SCI on tärkeä uuden toiminnan ensimmäisenä käynnistävä asiakas, tämä ei ole yllättävää. Lisäksi kustannukset kattavassa hinnassa otetaan huomioon koko teollisuuskylän alue, ja siihen sisältyvät myös infrastruktuurin kustannukset. On myös totta, että vaikka markkinahintojen voidaankin odottaa olevan korkeampia tulevaisuudessa, yksikään muu yritys ei ollut marraskuuhun 2000 mennessä sijoittanut uusia tehdastiloja IBF:n teollisuuskylään. Tämä vahvistaa sen, että Alankomaiden pohjoisosiin on vaikea houkutella merkittäviä investointeja. Myös muihin tärkeisiin teollisuusalueisiin, kuten Eemshaveniin, tehdyt vähäiset investoinnit ovat johtaneet samaan päätelmään.
(64) Markkinahinnaksi laskettua 7,42 euroa voidaan pitää hintana, johon on sisällytetty energialiittymän kustannukset. Kuten 31 kappaleessa esitetään, nämä kustannukset olivat 6,81 euroa (15 guldenia) neliömetriä kohti. IBF kuitenkin vapautti SCI:n näiden kustannusten maksamisesta. Se, että IBF on maksanut ainoastaan SCI:n tontin ulkopuoliset energialiittymän kustannukset ja että SCI on maksanut kaikki energialiittymästä sen omalla tontilla aiheutuneet kustannukset, kuten Alankomaiden viranomaiset esittivät (42 kappale), ei ole asian kannalta merkityksellistä, koska kyseisiä kustannuksia on pidettävä ostajan maksuosuutena yleisestä infrastruktuurista. Kyseisenkaltainen maksu ei sellaisenaan kuitenkaan voi nostaa markkinahintaa.
(65) Maakaupan verotuksen osalta Alankomaiden viranomaiset ovat osoittaneet, että SCI:n vapauttaminen omaisuuden luovuttamisesta kannettavan veron maksamisesta on Alankomaiden verolainsäädännön mukaista, toisin kuin asianomaisen väitteessä esitettiin. Tämän vuoksi vapauttamiseen ei sisälly tukiosuutta.
(66) Kymmenen hehtaarin suuruisen maa-alueen myyntiin ja takaisinostoon ei sellaisenaan sisälly tukiosuutta, koska molemmat kaupat tehtiin samaan hintaan. Mikäli kaavoitusta ei kuitenkaan muuteta, SCI:n on ostettava kyseiset 10 hehtaaria "uudelleen" IBF:ltä. Komissio muistuttaa Alankomaiden viranomaisia siitä, että tällaisessa tapauksessa on sovellettava asianmukaista markkinahintaa.
(67) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että IBF:n ja SCI:n väliseen maakauppaan sisältyvä tukiosuus on 753000 euroa (1659000 guldenia).
5.2.2 Tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille
(68) Koska kysymys on tapauskohtaisesti tukitoimenpiteestä, siihen ei voida soveltaa alueellisen tuen suuntaviivoihin sisältyvää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista poikkeusta, ellei voida osoittaa, että tuen aiheuttaman kilpailun vääristymisen ja vaikeuksissa olevan alueen kehittämiseen osoitetusta tuesta aiheutuvien etujen välillä voidaan taata tasapaino. Tämä ehto ei toteudu; tietokoneiden kokoaminen on kansainvälisesti kilpaileva yritystoiminnan ala, minkä lisäksi päätöstä investoida Heerenveeniin edelsi kova kilpailu Alankomaiden muiden kuntien kanssa. Muilla alueilla toimivat yritykset toimittavat suurimman osan komponenteista (käytännössä lähes kaikki), ja niiden kokoamiseen tarvitaan pääasiassa vain vähän koulutettua työvoimaa. Alankomaiden viranomaiset eivät esittäneet myöskään perusteluja, jotka olisivat tukeneet ehdon toteutumista. Komissio on tutkinut, voidaanko maakauppaan sisältyvään tukiosuuteen soveltaa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa esitettyjä muita poikkeuksia. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan mukaiset poikkeukset voisivat tarjota perustan, jonka nojalla tuki voitaisiin katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi. Kysymyksessä ei ole kuitenkaan a) yksittäisille kuluttajille myönnettävä sosiaalinen tuki, b) tuki luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi eikä c) tuki, joka on tarpeen Saksan jaosta aiheutuneen taloudellisen haitan korvaamiseksi. Tukeen ei voida soveltaa myöskään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a, b ja d alakohtien mukaisia poikkeuksia, jotka koskevat tukea taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma, tukea Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen annettavaa tukea.
(69) EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta, joka koskee tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen annettavaa tukea, ei edellä esitetyn mukaisesti myöskään voida soveltaa tarkasteltavina olevaan tapaukseen. Tukeen ei myöskään sisältynyt tutkimukseen ja kehitykseen, ympäristöön tai pk-yritysten tekemiin investointeihin liittyviä tavoitteita.
(70) On syytä huomata, että Alankomaiden viranomaiset eivät ole myöskään pyrkineet perustelemaan tukea millään edellä mainituista syistä.
(71) Komissio katsoo tämän vuoksi, että maakauppaan sisältyvä tukiosuus ei sovellu yhteismarkkinoille.
5.3 Tilapäiset tehdastilat, turvajärjestelyt ja kuljetukset (SEBB-rahasto)
5.3.1 Tilapäisten tehdastilojen vuokra
(72) Tilapäisten tehdastilojen vuokraa koskevassa asiantuntija-arvioitsijan kertomuksessa on useita vakavia puutteita. Vuokran markkinahinta on ensinnäkin arvioitu vertailemalla sitä muiden äskettäin tehtyjen vuokrasopimusten hintoihin Groningenin ja Drenthen läänien suurimmissa kaupungeissa. Monet näistä kaupungeista eivät ole kuitenkaan vakavasti otettavia vaihtoehtoja SCI:n kannalta, koska ne sijaitsevat liian etäällä Heerenveenistä. Se seikka, että NOM valitsi sijoituspaikan, joka edellytti huomattavia muutostöitä ennen kuin se soveltui SCI:n käyttöön, osoittaa tehdastuotantoon soveltuvista tilapäistiloista vallinnutta puutetta. On myös jokseenkin yllättävää, että arviointiin ei ole sisällytetty Frieslandin läänissä maksettuja vuokria. Vuokran arvioinnissa ei myöskään oteta huomioon NOM:n itsensä maksamaa vuokraa. Näiden syiden vuoksi komissio ei voi pitää saatua tulosta markkinahintana.
(73) Yhtä puutteellisen kiinnekohdan tarjoaa myös vertailu samassa rakennuksessa toimivien muiden yritysten maksamiin vuokriin. Kolmessa tapauksessa neliömetriä kohti laskettu vuokra on alhaisempi kuin SCI:n maksama vuokra, mutta Alankomaiden viranomaiset eivät ole laskeneet kolmen muun yrityksen maksamia vuokria. Todellisuudessa nämä yritykset maksavat korkeampaa vuokraa. Lisäksi rakennuksen kyseisen osan nykyinen omistaja toteaa, että aikaisempi omistaja ei määrittänyt näitä vuokria markkinaehtojen mukaisesti, koska kaikkien kyseisten yritysten oli itse maksettava vuokratilojen vaatimista muutostöistä. Eräs yritys maksoi muutostöistä noin 360000 euroa (800000 guldenia). Kaikkia vertailuja vaikeuttavat kuitenkin vuokratilojen laadulliset eroavaisuudet sekä vuokrasopimusten toisistaan poikkeavat ehdot, jotka koskevat esimerkiksi vuokrasopimuksen voimassaoloaikaa.
(74) NOM:n Brivecille maksamaa vuokraa ja edelleen SCI:ltä veloitettua vuokraa koskevien sopimusten tekemisen välillä ei ole juurikaan ajallista eroa. NOM vuokrasi tilat joulukuusta 1997 lähtien, jolloin SCI oli jo valinnut Heerenveenin sijoituspaikaksi. Arviointikertomuksessa vuokra on kuitenkin laskettu 26 päivästä tammikuuta 1998 lähtien. Alankomaiden viranomaiset painottivat lisäksi, että tapauksessa ei voinut olla kysymys Brivecin hyväksi tulleesta valtiontukiosuudesta, koska oli NOM:n edun mukaista sopia mahdollisimman alhaisesta vuokrasta. Tämän vuoksi komissio katsoo markkinahinnaksi NOM:n maksaman vuokran, minkä perusteella SCI:n saaman valtiontuen määrä oli 131000 euroa (289496 guldenia).
(75) NOM:n tilapäistiloihin tekemää 272000 euron (600000 guldenia) suuruista investointia ei voida pitää normaalina markkinaehtoisena liiketoimena Alankomaiden viranomaiset ovatkin vahvistaneet, että NOM investoi tilapäisiin tehdastiloihin, koska markkinoilla oli havaittavissa puutetta tämänkaltaisista tiloista. NOM ei ole kuitenkaan (vielä) kyennyt vuokraamaan tiloja muille yrityksille sen jälkeen kun SCI muutti uusiin tehdastiloihin. Tämän vuoksi komissio epäilee, onko tilapäistiloista todella puutetta. Epäilys koskee etenkin kyseisenkaltaisia pinta-alaltaan suhteellisen suuria tehdastiloja. Lisäksi NOM:n pitäisi saada toteuttaa kyseisenkaltaisia toimia ainoastaan silloin, kun niistä on odotettavissa tavanomainen markkinaperusteinen tuotto. NOM:n olisi ollut joko korotettava vuokraa vastaavalla määrällä tai SCI:n olisi pitänyt itse maksaa rakennuksen muutostöiden kustannukset, kuten muut rakennukseen sijoittuneet yritykset tekivät. Näin ei ole tapahtunut. Koska kyseiset toimet rahoitettiin SEBB-rahastosta, rahoitusta on kokonaisuudessaan pidettävä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaisena valtiontukena.
(76) Sekä vuokraan sisältyvää tukiosuutta että rakennuksen muutostöiden osalta saatua tukea on pidettävä yksittäisenä tilapäistukena. Samoista syistä kuin maan hintaan sisältyvän tukiosuuden osalta on selostettu 68 ja 69 kappaleessa, kyseiseen tukeen ei voida soveltaa mitään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisista poikkeuksista.
(77) Komissio on tarkistanut todelliset energiakustannukset ja toteaa niiden vastaavan 13000 euron (25000 guldenin) suuruista maksua kuukaudessa. Energiakustannuksiin ei sisälly valtiontukiosuutta.
5.3.2 Tilapäistilojen turvarjestelyt
(78) NOM:n turvajärjestelyistä maksamien kustannusten osalta komissio on uudelleen tarkastellut sitä, miten markkinatalousoloissa kaupallisin perustein toimiva vuokranantaja olisi toiminut. Tämän osalta komissio ei voi yhtyä Alankomaiden viranomaisten esittämään selvitykseen. Siinäkin tapauksessa, että NOM:n piti maksaa turvajärjestelyiden kustannukset välttääkseen SCI:n korvauskanteet, kaupallinen vuokranantaja olisi veloittanut nämä kustannukset edelleen tiloja vuokraavalta yritykseltä tai jättänyt tilat kokonaan vuokraamatta, koska kyseisistä kustannuksista olisi aiheutunut sille huomattava tappio. Tämän vuoksi komissio toteaa, että turvajärjestelyistä aiheutuneet 353000 euron (778552 guldenin) suuruiset kustannukset ovat kokonaisuudessaan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea. Maksettua määrää on pidettävä tapauskohtaisena tukena. Samoista syistä kuin maan hintaan sisältyvän tuen osalta on selostettu 68 ja 69 kappaleessa, kyseiseen tukeen ei voida soveltaa mitään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisista poikkeuksista.
5.3.3 Matkakustannukset
(79) Komissio yhtyy Alankomaiden viranomaisten kantaan siitä, että ilmaiskuljetukset hyödyttivät suoraan yksittäisiä työntekijöitä. SCI ei ollut millään tavoin velvollinen järjestämään kyseisenkaltaisia julkisia kuljetusyhteyksiä työntekijöilleen sen paremmin kyseisellä alalla sovellettavan työehtosopimuksen kuin yksittäisten työsopimustenkaan perusteella.
(80) Vaikka kuljetuskustannuksia ei voidakaan pitää SCI:lle tavallisesti kuuluvina kustannuksina, komission on arvioitava, onko yritys saanut niiden perusteella välillistä tukea. Esimerkiksi uusien työntekijöiden palkkaaminen olisi voinut olla vaikeampaa ilman ilmaiskuljetuksia. Jos otetaan kuitenkin huomioon suhteellisen lyhyt välimatka, tehdastilojen tilapäisyys, Frieslandin läänin suhteellisen suuri työttömyysaste sekä se, että suurin osa tuensaajista oli työllisyysohjelman kautta palkattuja työttömiä, mahdollinen välillinen tuki näyttää merkityksettömältä. Tämän vuoksi komissio toteaa, että NOM:n maksamat kuljetuskustannukset eivät ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea.
5.4 Henkilöstön asumiskustannukset
(81) Heerenveenin kaupunki maksoi 100000 euroa (noin 220000 guldenia) henkilöstön asumiskustannuksista. Alankomaiden viranomaiset eivät ole missään vaiheessa kieltäneet, etteikö toimenpiteessä olisi ollut kysymys tuesta. Viranomaisten mukaan kyseinen tuki ei kuitenkaan ylitä vähämerkityksistä tukea koskevassa de minimis -säännössä asetettua enimmäismäärää. Väite voidaan hyväksyä sillä ehdolla, että Alankomaiden viranomaiset noudattavat kaikkia de minimis -säännön mukaisia ehtoja kasautumista muun de minimis -tuen kanssa koskevat ehdot mukaan luettuina.
6 PÄÄTELMÄT
(82) IPR järjestelmästä myönnetty investointituki, joka todennäköisesti voidaan vahvistaa 3600000 euron (8000000) Alankomaiden guldenin) suuruiseksi, on myönnetty komission hyväksymän aluetukijärjestelmän mukaisesti. Tuki katsotaan tämän vuoksi voimassa olevaksi tueksi.
(83) SCI:n investointihanke sijaitsee EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla aluetuen piiriin kuuluvalla alueella, jolla tuen ylärajaksi on määritetty 20 prosenttia bruttoavustusekvivalentti. Alankomaiden viranomaiset ovat sitoutuneet siihen, että IPR-järjestelmästä maksettavan tuen ja työllistämistuen yhteenlaskettu tuki-intensiteetti ei ylitä tätä ylärajaa. Investointihankkeen suuruutta ja sen avulla luotavien työpaikkojen määrää koskevien tämänhetkisten arvioiden mukaan IPR järjestelmästä maksettavan tuen aja työllistämistuen yhteismäärä tulee todennäköisesti rajoittumaan noin 6600000 euroon (14600000 guldenia). Mikäli IPR järjestelmästä maksettavan tuen määrä on 3600000 euroa, työllistämistuen määrä tulee rajoittumaan noin 3000000 euroon (6000000 guldenia). Komissio katsoo, että 2000-banenplan työllistämisohjelmasta myönnettävä työllistämistuki soveltuu yhteismarkkinoille sellaisena kuin sitä on Alankomaiden viranomaisten antamilla sitoumuksilla rajoitettu.
(84) Seuraavat toimenpiteet ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea eivätkä sovellu yhteismarkkinoille: maan hintaan sisältyvä tukiosuus: 753000 euroa (1659000 guldenia), tilapäistilojen vuokraan sisältyvä tuki 131000 euroa (289496 guldenia), NOM:n tilapäistiloihin tekemään inventointiin sisältyvä tuki 272000 euroa (600000 guldenia) ja tilapäistilojen turvajärjestelyiden tuki 353000 euroa (778552 guldenia). Komissio katsoo, että Alankomaat on toteuttanut kyseiset toimenpiteet sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohtaa.
(85) SCI:n työntekijöiden edestakaisten kuljetusten järjestämisestä Leekissä sijainneista tilapäistiloista aiheutuneet 812000 euron (1789017 guldenin) suuruiset kustannukset eivät ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea. Henkilöstön asumiskustannuksiin myönnetty 100000 euron (220000 guldenin) suuruinen tuki ei ylitä de minimis -säännön mukaista enimmäismäärää.
(86) Mikäli tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 70/72(28) antaman ja asioissa 310/85(29) ja C-5/89(30) vahvistetun tuomion mukaan komission on velvoitettava jäsenvaltio toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet tuensaajalle sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin. Nämä toimenpiteet ovat välttämättömiä tuen maksamista edeltäneen tilanteen palauttamiseksi sekä kaikkien väärin perustein myönnetystä tuesta vastaanottajalle aiheutuneiden hyötyjen mitätöimiseksi tuen myöntämispäivästä alkaen. Komission velvoitteesta periä yhteismarkkinoille soveltumaton tuki takaisin säädetään asetuksessa (EY) N:o 659/1999.
(87) Tuki on maksettava takaisin viipymättä Alankomaiden oikeuden menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan komission päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Koron laskeminen perustuu kaupalliseen korkoon, ja siinä käytetään aluetuen avustusekvivalentin laskemisessa käytettävää viitekorkoa,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
SCI:n työntekijöiden edestakaisten kuljetusten järjestäminen Leekissä sijainneista tilapäistiloista ei ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
2 artikla
Tuki, jonka Alankomaat on toteuttanut myöntämällä 2000-banenplan-työllistämisohjelmasta tukea SCI:lle ja jota on rajoitettu Alankomaiden viranomaisten antamalla sitoumuksella, soveltuu yhteismarkkinoille, jos IPR-järjestelmästä ja työllistämisohjelmasta myönnettävän tuen yhteismäärä ei ylitä aluetuen ylärajaa 20 prosenttia bruttoavustusekvivalentti. Alankomaiden on varmistettava, että tukikelpoisia menoja koskevassa lopullisessa ilmoituksessa ei ylitetä 20 prosentin ylärajaa.
3 artikla
Maan hintaan sisältyvä tukiosuus, tilapäistiloista veloitettuun vuokraan ja NOM:n tilapäistiloihin tekemään investointiin sisältyvä tuki sekä tilapäistilojen turvajärjestelyihin sisältyvä tuki eivät sovellu yhteismarkkinoille.
4 artikla
1. Alankomaiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet 3 artiklassa tarkoitettujen sääntöjenvastaisesti myönnettyjen tukien perimiseksi takaisin tuensaajalta.
2. Tuki on maksettava takaisin viipymättä kansallisen oikeuden mukaisten menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korko perustuu aluetukien avustusekvivalenttien laskennassa käytettyyn viitekorkoon.
5 artikla
Alankomaiden on tarkoin valvottava investointihankkeen edistymistä ja toimitettava komissiolle kertomukset, jotka koskevat IPR-järjestelmästä maksetun tuen lopullista määrää, tuen piiriin kuuluvien työntekijöiden todellista määrää ja palkkakustannuksia, 2000-banenplan-työllistämisohjelmasta myönnetyn tuen lopullista määrää sekä näiden tukitoimenpiteiden perusteella luotujen työpaikkojen säilyttämistä viiden vuoden pituisella jaksolla sen jälkeen, kun investointi on saatettu päätökseen. Henkilöstön asumiskustannuksiin myönnetyn tuen osalta Alankomaiden viranomaisten on noudatettava de minimis -säännön mukaisia ehtoja ja erityisesti niitä ehtoja, jotka koskevat kasautumista muun de minimis -tuen kanssa.
6 artikla
Alankomaiden on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.
7 artikla
Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 13 päivänä helmikuuta 2001.