Kommissionens beslutning
af 7. februar 2001
om en fusions forenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen
(Sag COMP/M.1853 - EDF/EnBW)
(meddelt under nummer K(2001) 335)
(Kun den engelske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2002/164/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 57, stk. 2, litra a),
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1310/97(2), særlig artikel 8, stk. 2,
under henvisning til Kommissionens beslutning af 2. oktober 2000 om at indlede procedure i denne sag,
efter at have givet de deltagende virksomheder lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger til Kommissionens indsigelser,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kontrol med Fusioner og Virksomhedsovertagelser(3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Den 31. august 2000 modtog Kommissionen i overensstemmelse med artikel 4 i Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 (fusionsforordningen) en anmeldelse af en påtænkt fusion, hvorefter selskabet Electricité de France (EDF), Frankrig, og Zweckverband Oberschwäbische Elektrizitätswerke (OEW) erhverver fælles kontrol, jf. fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b), med selskabet Energie Baden-Württemberg AG (EnBW).
(2) Den 2. oktober 2000 besluttede Kommissionen at indlede procedure i denne sag efter fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c), og EØS-aftalens artikel 57.
(3) Høringen fandt sted den 20. og 21. december 2000.
(4) Det Rådgivende Udvalg behandlede udkastet til den foreliggende beslutning den 31. januar 2001.
I. PARTERNE OG TRANSAKTIONEN
(5) EDF er et 100 % statsejet selskab, som er aktivt inden for alle områder af forsyning og transport af elektricitet i Frankrig. Selskabet er operatør af det nationale transmissionsnet. Via sit datterselskab EDF International (EDFI), et holdingselskab, har EDF aktieposter i elektricitetsselskaber i mange europæiske lande, heriblandt Østrig, Belgien, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Portugal, Spanien, Sverige, Schweiz og Det Forenede Kongerige. De vigtigste aktieposter fremgår af betragtning 85. Uden for Frankrig er EDF desuden aktiv inden for handel med elektricitet via EDF Trading Ltd. (EDFT), som kontrolleres i fællesskab af EDF og SA Louis-Dreyfus & Cie, Frankrig. Endvidere er EDF aktiv inden for opførelse, drift og vedligeholdelse af elektricitetsværker og elektricitetsnet og udfører tjenester inden for affaldsgenbrug og gadebelysning.
(6) OEW er en sammenslutning af ni distrikter i den sydvestlige del af Tyskland. Dens hovedformål er at besidde kapitalandele i selskaber inden for energisektorerne. Via sit 100 % ejede datterselskab OEW Beteiligungsgesellschaft mbH ejer OEW 34,5 % af aktierne i EnBW.
(7) EnBW er et vertikalt integreret elektricitetsselskab, som er aktivt inden for alle områder af forsyning og transport af elektricitet, hovedsagelig i den sydvestlige del af Tyskland. Endvidere har EnBW aktiviteter inden for handel med elektricitet. Blandt andre forretningsaktiviteter hører gas- og fjernvarmeforsyning, telekommunikation, affaldsgenbrug og finansielle tjenesteydelser.
(8) Inden den påtænkte fusion ejede Landesstiftung Baden Württemberg GmbH, et 100 % ejet datterselskab af delstaten Baden-Württemberg, 25,005 % af aktierne i EnBW. EnBW's øvrige aktionærer var og er stadig OEW med en aktiepost på 34,5%, Landeselektrizitätsverband Württemberg (12,04 %), Gemeindeelektrizitätsverband Schwarzwald Donau (8,82 %), Technische Werke der Stadt Stuttgart GmbH (9,00 %) og Badischer Elektrizitätsverband (5,40 %).
(9) I 1999 iværksatte delstaten Baden-Württemberg et udbud med henblik på salg af sine aktier i EnBW. EDFI's tilbud blev antaget, og selskabet erhvervede 25,005 % af aktierne i EnBW. EDFI har siden øget sin kapitalandel i EnBW til 34,5 % og er således blevet ligestillet med OEW i henhold til aktionæraftalen.
II. FUSIONEN
(10) Som følge af den påtænkte fusion vil EnBW blive et joint venture-selskab, som kontrolleres i fællesskab af EDFI og OEW. EDFI og OEW har tilsammen størstedelen af stemmerettighederne i EnBW. Aktionæraftalen indeholder bindende regler for udøvelsen af stemmerettigheder og indflydelsen på EnBW med hensyn til selskabets markedsstrategi og forretningspolitik og fastsætter fælles beslutningstagning i form af fælles stemmeafgivelse. Dette vil sikre, at EDFI's og OEW's stemmerettigheder udøves ens på generalforsamlingen. Et aktionærudvalg vil sikre, at den fælles stemmeafgivelse fungerer korrekt. EDFI og OEW delegerer hver især indtil fire medlemmer af aktionærudvalget. Inden enten bestyrelsen eller EnBW's generalforsamling træffer beslutning, behandler aktionærudvalget det pågældende spørgsmål. Hvis der ikke kan opnås enstemmighed i aktionærudvalget, skal EDFI og OEW stemme imod den forelagte beslutning i bestyrelsen eller på generalforsamlingen.
(11) Den påtænkte transaktion er derfor en fusion som omhandlet i fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b).
III. FÆLLESSKABSDIMENSION
(12) EDF, OEW og EnBW havde en samlet omsætning på verdensplan på over 5000 mio. EUR i 1999 (EDT: 32057 mio. EUR, OEW: 57 mio. EUR, EnBW: ca. 4111 mio. EUR). EDF's og EnBW's samlede omsætning i Fællesskabet oversteg hver især 250 mio. EUR i 1999 (EDF: 30484 mio. EUR, EnBW: 4040 mio. EUR). Hverken EDF eller EnBW har over to tredjedele af deres samlede omsætning på fællesskabsplan i én og samme medlemsstat. Den anmeldte transaktion er derfor af fællesskabsdimension som omhandlet i fusionsforordningens artikel 1, stk. 2.
IV. KONKURRENCEVURDERING
A. RELEVANTE PRODUKTMARKEDER
(13) Den påtænkte fusion skal ses på baggrund af, hvor langt man er nået med liberaliseringen af elektricitetsmarkederne i Frankrig. Den franske elektricitetslov af 10. februar 2000(4) (elektricitetsloven) blev vedtaget med henblik på gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet(5).
(14) I henhold til artikel 22 i elektricitetsloven omfatter de privilegerede kunder, der er fastlagt ved dekret i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 96/92/EF, alle store franske industrikunder med en efterspørgsel pr. forbrugssted på 16 GWh/år eller mere, hvilket svarer til ca. 30 % af forbruget i Frankrig. Siden den 20. maj 2000 har kunder med en efterspørgsel pr. forbrugssted på 16 GWh/år været privilegerede kunder. Den 31. august 2000 blev der offentliggjort en liste over 1206 virksomheder, som herved bekendtgjorde deres status som privilegerede kunder.
(15) Der er for øjeblikket ved at blive udarbejdet endnu et dekret, hvorved flere industrikunder bliver privilegerede kunder, idet tærsklen på 16 GWh nedsættes til 9 GWh/år. Efter denne forøgelse af antallet af privilegerede kunder vil markedet for disse kunder tegne sig for ca. 34 % af forbruget i Frankrig, dvs. en stigning på 4 % i forhold til den nuværende situation.
(16) Ifølge artikel 22 II i elektricitetsloven skal uafhængige godkendte elektricitetsproducenter, som køber elektricitet til videresalg til privilegerede kunder, ligeledes betragtes som privilegerede kunder. Det samme gælder for Distributeurs non-nationalisés (DNN), hvis de leverer elektricitet til privilegerede kunder i deres lokale distributions- og forsyningsområde.
(17) Artikel 12-16 i elektricitetsloven vedrører transport af elektricitet. EDF er den franske operatør af højspændingstransmissionssystemet og er ansvarlig for driften, vedligeholdelsen og udbygningen af dette system i Frankrig. En særlig afdeling, RTE, er blevet oprettet i EDF i denne henseende. Afdelingens direktør er blevet udpeget ved ministeriel anordning. EDF og ca. 150 DNN er de ansvarlige franske distributionssystemoperatører. Blandt DNN indgår de kommunale og regionale distributionsenheder.
(18) Elektricitetsloven giver ret til adgang til transmissions- og distributionsnettet (regional distribution af elektricitet). Frankrig har valgt en reguleret adgangsordning. Dekretet vedrørende betingelserne for adgang til og brug af transmissions- og distributionsnettene, herunder navnlig brugstarifferne, er under forberedelse. Tariffer for brugen af transmissions- og distributionsnettene vil blive foreslået af elektricitetsreguleringsudvalget (CRE) og godkendt af den ansvarlige minister.
(19) Afgrænsningen af det relevante produktmarked i forbindelse med vurderingen af den påtænkte fusion skal tage højde for, hvor langt man på nuværende tidspunkt er nået med liberaliseringen i Frankrig. Der bør sondres mellem forsyningen af privilegerede kunder, som frit kan vælge leverandør, og forsyningen af ikke-privilegerede kunder, som endnu ikke selv kan vælge leverandør (se også Kommissionens beslutning i sag IV/M.1557 - EDF/Louis-Dreyfus(6)). Nedenstående vurdering vil være koncentreret om forsyningen af privilegerede kunder.
B. RELEVANT GEOGRAFISK MARKED
(20) I sin beslutning i EDF/Louis-Dreyfus-sagen fandt Kommissionen, at det franske marked for elektricitetsforsyning klart var nationalt som følge af lovgivningsmæssige restriktioner og tekniske begrænsninger.
(21) Kommissionens undersøgelser i den foreliggende sag har vist, at markedet for levering af elektricitet til privilegerede kunder ikke er større end det nationale. Inden den nylige liberalisering af det franske marked kunne der ikke finde nogen betydelig import af elektricitet sted.
(22) I et vist omfang hæmmes importen (og dette vil i det mindste i nogen tid være tilfældet) endvidere af den begrænsede kapacitet på samkøringslinjerne. Ifølge offentligt tilgængelige oplysninger udgør kapaciteten på samkøringslinjerne mellem Frankrig og nabolandene ca. 20-25 GW. Som følge af tekniske begrænsninger er den kapacitet, der står til rådighed, imidlertid ca. 10 GW. I forhold til den installerede produktionskapacitet i Frankrig på ca. 110 GW er importkapaciteten mindre end 10 %.
(23) Parterne anfører i denne forbindelse, at den disponible importkapacitet i realiteten er meget højere. I betragtning af den forholdsvis store eksport fra Frankrig til nabolandene vil en lignende importmængde udligne strømmen af eksporteret elektricitet med det resultat, at hele den installerede kapacitet igen vil være til rådighed til yderligere import af elektricitet. Denne overlejring af import- og eksportstrømme kan imidlertid kun forekomme i det omfang, elektricitetsstrømmene i begge retninger finder sted på nøjagtigt samme tidspunkt. Stigningen i disponibel kapacitet som følge af overlejringen er derfor i realiteten usikker.
(24) I 1999 blev der importeret ca. 4 TWh elektricitet til Frankrig(7). I forhold til det samlede forbrug på det franske marked på 430 TWh(8) tegnede importen sig for en andel på lige under 1 %. Med et elektricitetsforbrug blandt privilegerede kunder på 130 TWh ville importandelen have været 3 %.
(25) Det geografiske marked for forsyning af privilegerende kunder er derfor Frankrig.
C. KONKURRENCEVURDERING
1. EDF'S DOMINERENDE STILLING
1.1. EDF har særdeles store markedsandele på markedet for forsyning af privilegerede kunder og er den største elektricitetsproducent og -leverandør i Frankrig
(26) EDF har en dominerende stilling i Frankrig, for så vidt angår forsyningen af privilegerede kunder. Parterne anfører i deres anmeldelse, at EDF tegner sig for over 80 % af markedet for forsyning af privilegerede kunder, inkl. egenproduktion. Ifølge parterne fremstillede egenproducenter og uafhængige producenter 31 TWh i 1999. Uafhængig produktion tegnede sig for 24,8 TWh, og egenproduktion, som i realiteten ikke indgår i markedet, tegnede sig for ca. 6,2 TWh i 1999. For øjeblikket andrager de privilegerede kunders forbrug ca. 130 TWh. Antages det, at hele egenproduktionen på 6,2 TWh blev fremstillet af privilegerede kunder, skulle den mængde, som blev leveret af markedet, have været 123,8 TWh. Af denne mængde må mindst 117 TWh, dvs. ca. 95 %, have været leveret af EDF. I 1999 blev kun 6,8 TWh, der var fremstillet af uafhængige producenter (uden EDF og egenproducenter), leveret til andre kunder end EDF. I 2000 er EDF's markedsandel formentlig lidt mindre, da det er lykkedes en række udenlandske leverandører, navnlig tyske elektricitetsselskaber, at indgå forsyningsaftaler med nogle privilegerede kunder.
(27) EDF's dominerende stilling på markedet for forsyning af privilegerede kunder skal ses på baggrund af selskabets betydning som producent i Frankrig. EDF er den væsentligste elektricitetsproducent i Frankrig. Selskabets installerede produktionskapacitet i Frankrig på 103,5 GW omfatter kernekraftværker (63 GW), fossilt fyrede kraftværker (17,2 GW) og vandkraftværker (23,3 GW). I 1999 fremstillede EDF 469 TWh af den samlede elektricitetsproduktion på 500 TWh, hvilket svarer til en andel på 93,8 %. Af EDF's samlede produktion stammede 80 % fra kernekraft, 15 % fra vandkraft og 5 % fra fossile brændstoffer(9).
(28) Det samlede forbrug i Frankrig i 1999 var 430 TWh. EDF's samlede elektricitetsforsyning i Frankrig var 417,6 TWh, hvilket svarer til en andel på 97 %.
1.2. Andre elektricitetsproducenter tegner sig kun for en begrænset andel af produktionen og leverer hovedsagelig elektricitet til EDF
(29) Foruden EDF er tre andre elektricitetsproducenter aktive i Frankrig(10). Compagnie Nationale du Rhône (CNR) har en installeret produktionskapacitet på 2,785 GW og fremstiller elektricitet ved Rhône-floden, som selskabet imidlertid sælger til EDF (18 TWh i 1999). EDF ejer en sjettedel af CNR's selskabskapital og udpeger ét af selskabets 30 bestyrelsesmedlemmer. EDF har ledet CNR siden 1946. Selskabet er for øjeblikket ved at forhandle betingelserne for sin udtræden af CNR på grundlag af artikel 50 i elektricitetsloven. Société Nationale d'Électricité et de Thermique (SNET), hvori EDF ejer en andel på 19 %, har en installeret kapacitet på 2,6 GW og fremstillede 6,8 TWh i 1999, hvoraf en vis mængde blev leveret til privilegerede kunder. Harpen AG, som indgår i RWE-koncernen, fremstiller elektricitet på syv mindre vandkraftværker (installeret kapacitet: 0,57 GW). Den samlede produktion på kraftværkerne, 0,2 TWh (159,4 GWh) i 1999, leveres imidlertid til EDF.
(30) I forhold til EDF's fremtrædende stilling i produktionsmæssig henseende spiller de tre potentielle uafhængige leverandører ikke nogen betydelig rolle med hensyn til forsyningen af privilegerede kunder. Selv hvis både CNR og SNET allerede nu var i stand til at levere hele deres produktion til privilegerede kunder, ville deres fælles produktion kun dække 19 % af det samlede franske marked for forsyning af privilegerede kunder, som andrager ca. 130 TWh. Dette er også blevet erkendt af CRE i udvalgets årsberetning, hvori det hedder: "i de næste par år vil konkurrencen med EDF i højere grad være resultatet af foranstaltninger fra udenlandske aktørers side end af tilstedeværelsen af væsentlige producenter, der er etableret på det nationale område"(11).
(31) Desuden indeholder elektricitetsloven betydelige restriktioner, som yderligere begrænser de uafhængige elektricitetsproducenters spillerum med hensyn til at forsyne privilegerede kunder. Ifølge artikel 22 IV i elektricitetsloven sammen med artikel 2 i dekret nr. 2000-1069 af 30. oktober 2000 kan godkendte elektricitetsproducenter kun købe elektricitet med henblik på videresalg til privilegerede kunder i en mængde på 20 % af deres respektive installerede produktionskapacitet. Dette begrænser i vidt omfang de uafhængige elektricitetsproducenters mulighed for at spille en mere aktiv rolle på markedet for forsyning af privilegerede kunder. De uafhængige elektricitetsproducenters stilling med hensyn til den samlede produktion er i forvejen marginal, da de tegner sig for mindre end 5 % af den samlede produktion i Frankrig. Ved at begrænse de mængder, som uafhængige elektricitetsproducenter kan købe med henblik på at forsyne privilegerede kunder, til 20 % af den respektive produktionskapacitet, er det imidlertid udelukket, at disse selskaber kan blive et væsentligt forsyningsalternativ for privilegerede kunder i fremtiden. Ved vurderingen af følgerne af begrænsningen på 20 % nåede en ekspertgruppe af "inspecteurs des finances" til følgende konklusion i en rapport for CRE: "Alligevel kan den ovennævnte bestemmelse i sig selv forekomme at udgøre hindringer for handelen med elektricitet (med hensyn til såvel finansielle markeder som bilateral handel)... Inden for disse rammer synes den ugunstig for de franske producenter, der er uafhængige af EDF, for så vidt som den medfører, at det nuværende hierarki med hensyn til markedsandele fastholdes, samtidig med at EDF's konkurrenter hindres i at konkurrere med EDF, når de indgiver købstilbud, hvilket rimeligvis ville gøre det muligt for dem at opveje deres beskedne produktionskapacitet"(12).
1.3. Situationen med hensyn til en eventuel adgang til det franske marked
1.3.1. Generelt
(32) Kommissionens undersøgelser har vist, at det ikke er umuligt for nye aktører at komme ind på det franske marked. I nogle tilfælde har udenlandske leverandører fået tildelt kontrakter i forbindelse med udbud, som var iværksat af privilegerede kunder med henblik på levering af elektricitet. Det er imidlertid fortsat vanskeligt for nye aktører, navnlig udenlandske leverandører, at påbegynde leveringsaktiviteter i Frankrig.
(33) For at blive aktiv på et udenlandsk marked kan en elektricitetsleverandør fremskaffe elektricitet på grundlag af den produktionskapacitet, der findes i Frankrig, gennem køb af elektricitet hos en anden producent inden for rammerne af handelsaktiviteter eller gennem import af elektricitet, der er fremstillet på egne værker i udlandet.
1.3.2. Vanskeligheder med hensyn til at få adgang til det franske marked
1.3.2.1. Nye aktører har kun ringe muligheder for at få adgang til produktionskapacitet i Frankrig
(34) Adgang til produktionskapacitet i Frankrig vil kun være en realistisk mulighed, hvis EDF gav en sådan adgang, eftersom EDF er den væsentligste producent i Frankrig. De tre potentielle uafhængige producenter leverer på nuværende tidspunkt hovedsagelig elektricitet til EDF eller fremstiller elektricitet til eget brug. Der findes en række store industrikunder, som fremstiller elektricitet til egenproduktion, men som er bundet af langtidskontrakter (12 år) med EDF i forbindelse med overproduktion som led i programmet for kombineret kraftvarmeproduktion(13).
(35) I denne henseende gør parterne gældende, at godkendelsesproceduren for nye produktionsanlæg over 4,5 MW(14) pr. enhed, som fastsat i elektricitetsloven og dekret 2000-877 af 7. september 2000, gør det muligt for alle operatører i Fællesskabet at opføre produktionsanlæg i Frankrig. Opbygningen af produktionskapacitet er imidlertid en langsigtet proces og er forbundet med store investeringer, dvs. store særlige omkostninger, der er afholdt (sunk costs), og som ikke kan anvendes til andet end elektricitetsproduktion. Det vil endvidere kræve, at kunderne er rede til at indgå langvarige forsyningsaftaler for en periode af 10-15 år for i et vist omfang at sikre de betydelige startinvesteringer. Desuden findes der ikke et spotmarked i Frankrig. Den overskydende produktion vil derfor enten gå tabt eller skulle sælges til EDF. Endvidere varierer driftsomkostningerne betydeligt afhængigt af, hvilken primærenergi der anvendes til driften af et sådant kraftværk. Fossile brændstoffer, f.eks. kul, olie og gas, er forbundet med meget større driftsomkostninger end vandkraftenergi eller kernebrændsel. Et kraftværk, der anvender fossile brændstoffer, vil ikke kunne konkurrere med de lave priser, som EDF kan tilbyde på grundlag af sin produktionskapacitet på kernekraftområdet.
(36) Den eksisterende produktionskapacitet udnyttes desuden langtfra fuldt ud. På grundlag af EDF's installerede produktionskapacitet vil den teoretiske maksimale produktion være 906,6 TWh (103,5 GW × 24 timer × 365 dage) pr. år. Dette vil udgøre næsten det dobbelte af EDF's samlede produktion i 1999, som lå på 469 TWh. Tidligere var grundlaget for opbygningen af produktionskapacitet prognoser, som var baseret på meget optimistiske antagelser med hensyn til den fremtidige vækst i efterspørgslen, som ikke kom til at holde stik. Dette bekræftes af CRE i udvalgets årsberetning, hvori det hedder: "i overensstemmelse med den tendens, der er iagttaget i Europa, men som er meget tydeligere i Frankrig, synes produktionen at kunne imødekomme den forventede ændring i efterspørgslen, uden at der kræves yderligere investeringer i kapacitet... Konkurrenceevnen blandt kraftværker, som nu generelt stort set er betalt, gør det generelt ikke økonomisk forsvarligt at installere ny kapacitet af betydning i de kommende par år. Denne situation - hvortil også kommer konsekvenserne af det etablerede monopol, som besiddes af EDF, der producerer ca. 97 % af det samlede forbrug - forklarer, hvorfor udviklingen af konkurrenceevne i Frankrig, hvor privilegietærsklerne nu er nået, formentlig ikke vil omfatte installering af ny kapacitet i konkurrence med den etablerede operatørs kapacitet"(15).
1.3.2.2. Nye aktører har kun ringe muligheder for at købe elektricitet inden for rammerne af handelsaktiviteter i Frankrig
(37) Handel med elektricitet i engrosleddet kræver likviditet, dvs. betingelser, hvor producenterne er i stand til at sælge tilstrækkelige mængder til forhandlerne. I Frankrig er konkurrencestrukturen ikke gunstig for likviditeten, som således formentlig ikke vil blive udvidet. EDF er jo den væsentligste producent i Frankrig, og de tre potentielle uafhængige producenter tegner sig kun for 5 % af den samlede produktion. Desuden er markedet for forsyning af privilegerede kunder stadig domineret af EDF. Så længe der ikke er nogen betydelig konkurrence på dette marked, er der ingen incitamenter til, at handelsaktiviteterne kan udvides.
(38) Endvidere er de tre potentielle uafhængige producenters købsaktiviteter som forhandler/leverandør begrænset. De mængder, som de kan købe, er begrænset til 20 % af deres respektive produktionskapacitet, som det fremgår af betragtning 31. Dette bidrager på sin side til, at handelsaktiviteterne sandsynligvis fortsat vil være minimale. I denne henseende har CRE med hensyn til forsyningen af privilegerede kunder anført følgende i sin årsberetning: "de måder, hvorpå dette marked skabes og styres, skal analyseres senere, for så vidt angår de gældende lovgivnings- eller reguleringsbestemmelser, navnlig de bestemmelser, der tager sigte på at fastsætte et loft for den elektricitetsmængde, som producenter har lov til at købe med henblik på videresalg til privilegerede kunder. Afhængigt af det niveau, der fastsættes, kan dette loft medføre en begrænsning af handelen med elektricitet og dermed de privilegerede kunders mulighed for at foretage en spredning mellem forskellige leverandører"(16). Køb af elektricitet fra en anden producent som led i handelsaktiviteter er derfor på nuværende tidspunkt ikke et gennemførligt indkøbsalternativ i Frankrig.
(39) Den franske børs, ParisBourse, ønsker at oprette et spotmarked for handel med elektricitetsblokke hver time og hver dag. ParisBourses forsøg på at skabe et handelsmarked er imidlertid endnu ikke på plads og har derfor ingen praktisk betydning.
1.3.2.3. Nye aktører oplever problemer, når de går ind på det franske marked via import
(40) I betragtning af den nuværende situation på det franske marked har udenlandske leverandører, som ønsker at levere elektricitet til privilegerede kunder i Frankrig, hidtil valgt at importere elektricitet fra udlandet og anvende det franske net til transmissionen af elektricitet til kundens adresse. De nuværende transmissionsbetingelser gør det imidlertid stadig vanskeligt for udenlandske leverandører at forsyne privilegerede kunder med elektricitet, der er importeret via samkøringslinjerne.
(41) Kunderne ønsker at have en enkelt leverandør, som er ansvarlig for hele elektricitetsforsyningen. En altomfattende serviceaftale omfatter levering af energi og balancekraft. Med hensyn til sidstnævnte er EDF imidlertid den eneste leverandør i Frankrig, hvad enten det er direkte eller indirekte via netoperatøren, RTE. Da det som regel ikke er attraktivt for privilegerede kunder at indgå en særskilt kontrakt med leverandøren af balancekraft på grund af de yderligere omkostninger, der er forbundet med kontraktforvaltningen, er udenlandske leverandører ligeledes nødt til at købe balancekraft. Det bemærkes i denne henseende, at RTE for nylig afholdt en auktion vedrørende forsyning af energi, der skal opveje tab, der opstår i transmissionsnettet. RTE har meddelt, at selskabet vil gennemføre en lignende auktion i forbindelse med balancekraft i en nær fremtid. Det er dog uvist, hvornår en sådan auktion rent faktisk vil finde sted.
(42) I Frankrig blev andre leverandører end EDF oprindeligt tvunget til at købe balancekraft til hver enkelt kunde og kunne således ikke opnå de fordele, der normalt er forbundet med at samle kunder i balancegrupper og dermed begrænse behovet for at købe balancekraft. På baggrund af, at den nødvendige mængde balancekraft kun kunne anslås løseligt, var den udenlandske leverandør nødt til at købe en tilstrækkeligt mængde for at være på den sikre side. Hvis der imidlertid ikke var behov for balancekraften, havde den udenlandske leverandør ingen mulighed for at udnytte balancekraften andre steder. Prisen for balancekraften kunne derfor potentielt medføre, at den endelig pris for elektriciteten steg til et niveau, der ikke var konkurrencedygtigt. Der er desuden ingen mulighed for refusion i tilfælde af, at nettet i Frankrig tilføres for store mængder elektricitet.
(43) Fra den 1. november 2000 har RTE etableret en ordning, som gør det muligt for alle leverandører at aggregere forbruget hos flere kunder. Udenlandske leverandører er nu i teorien i stand til at opveje svingningerne i deres kunders forbrug. Men så længe udenlandske leverandører ikke har overvundet de øvrige adgangsbarrierer og erhvervet et tilstrækkeligt antal kunder til effektivt at kunne opveje de eksisterende svingninger i forbruget, vil muligheden for at oprette balancegrupper formentlig ikke være forbundet med væsentlige fordele.
1.3.2.4. Den fremtrædende stilling inden for elektricitetsproduktion i Frankrig gør det muligt for EDF at udkonkurrere konkurrenter, der forsøger at komme ind på det franske marked
(44) Kommissionen anmodede EDF om at oplyse antallet af udbud, der var gennemført af privilegerede kunder, og hvor EDF havde konkurreret med udenlandske leverandører i perioden fra maj 2000, dvs. fra liberaliseringen trådte i kraft i Frankrig. Tabel 1 viser resultatet af disse udbud på grundlag af de tal, som EDF har fremlagt. I sit svar på klagepunktsmeddelelsen anførte EDF, at disse tal i givet fald ikke er udtømmende, da der kan have været tale om yderligere udbud, som udenlandske leverandører også deltog i.
Tabel 1
Resultat af udbud på grundlag af tal fra EDF
TABELPOSITION
(45) Tabel 2 viser de tal, som Kommissionen har fået forelagt på grundlag af svarene fra udenlandske elektricitetsleverandører.
Tabel 2
Resultat af udbud på grundlag af svar fra udenlandske elektricitetsleverandører
TABELPOSITION
(46) Tabel 1 viser, at EDF er i stand til at få tildelt et betydeligt antal kontrakter i forbindelse med tilbud, der er afgivet til privilegerede kunder. EDF fik tildelt kontrakten i forbindelse med næsten halvdelen af udbuddene, 47 %, og fik ikke tildelt kontrakten i forbindelse med færre end 25 % af udbuddene. Billedet er endnu tydeligere, når der tages hensyn til de tal, som Kommissionen har fået forelagt som led i undersøgelsen. Udenlandske leverandører, som på det franske marked havde afgivet tilbud til privilegerede kunder, fik kun tildelt kontrakten i forbindelse med ca. 9 % af det samlede antal udbud.
(47) Ifølge EDF forelå der kun begrænsede oplysninger om det antal tilbud, der var afgivet til privilegerede kunder. Disse oplysninger fremgår af tabel 1. Alle udenlandske leverandører fremlagde imidlertid alle tilgængelige oplysninger om disse udbud. Disse oplysninger fremgår af tabel 2 og blev ikke anfægtet af EDF i selskabets svar på klagepunktsmeddelelsen. Det kan derfor betragtes som et gyldigt grundlag for Kommissionens vurdering. Da der desuden ikke findes andre franske leverandører af betydning end EDF, kan det antages, at i forbindelse med de tilbud, hvor udenlandske leverandører ikke fik tildelt kontrakten, eller i det mindste langt hovedparten af dem, gik den til EDF. Dette kan i vidt omfang bekræftes af de udbudslister, som de udenlandske leverandører har fremlagt.
(48) EDF's evne til systematisk at udkonkurrere udenlandske leverandører understøttes yderligere af, at der ikke findes nogen gennemsigtig gennemsnitlig markedspris i Frankrig. EDF kan nemlig i vidt omfang påvirke prisen på elektricitetsforsyningen til privilegerede kunder. EDF er som et integreret monopolselskab i stand til at tage de konkurrencemæssige udfordringer op på markedet for forsyning af privilegerede kunder ved at flytte fortjenesten fra de privilegerede kunder til sektoren af kunder, som ikke frit kan vælge leverandør. EDF gjorde i denne henseende gældende under høringen, at krydssubsidiering er forbudt i henhold til loven og de lovgivningsmæssige rammer. Tarifferne godkendes af ministeren efter indhentning af udtalelse fra CRE og er underlagt et prisloft, som dækker de fulde leveringsomkostninger. Et prisloft er imidlertid på ingen måde til hinder for, at leverandøren kan opnå en god fortjeneste. Desuden er det ikke let at bevise, om der foreligger krydssubsidiering. Det forhold, at der er en reel risiko for krydssubsidier, erkendes også af CRE i udvalgets årsberetning, hvori det hedder "at det er vanskeligt at regulere et dobbelt marked, da kunder på det kontrollerede marked ikke må subsidiere de privilegerede kunder, og det skal undgås, at der indtræder en konkurrencemæssig ubalance på markedet for forsyning af privilegerede kunder"(17).
(49) Som led i den tilbundsgående undersøgelse fremlagde EDF prisdata for selskabets gennemsnitspriser over for privilegerede kunder samt priser, som var afgivet over for privilegerede kunder som led i udbud i løbet af 2000. Disse tal fremgår af tabel 3.
Tabel 3
Gennemsnitspriser over for privilegerede kunder
TABELPOSITION
(50) Dataene i tabel 3 viser, at EDF's gennemsnitspris over for privilegerede kunder er højere end de priser, der er afgivet over for privilegerede kunder med henblik på at udkonkurrere en udenlandsk leverandør. Svarene fra de konkurrenter, som deltog i udbudsprocedurer, bekræfter ligeledes, at EDF afpassede sine priser efter de priser, som udenlandske leverandører tilbød, for at holde på kunderne. I tråd med disse konklusioner anfører CRE i sin årsberetning: "Pr. 1. juni 2000 var antallet af privilegerede kunder, der havde skiftet leverandør, lavt, men et vist antal af dem har hos EDF opnået betydeligt lavere priser efter at have kontrolleret priserne hos forskellige konkurrerende leverandører"(18).
2. STYRKELSE AF EDF'S DOMINERENDE STILLING
(51) Den påtænkte fusion vil styrke EDF's dominerende stilling på markedet for forsyning af privilegerede kunder i Frankrig, da den vil fjerne EnBW som en potentiel konkurrent på det franske marked, øge EDF's mulighed for modforholdsregler i Tyskland, styrke EDF's fodfæste i Schweiz og fjerne WATT som en potentiel konkurrent samt styrke EDF's stilling som paneuropæisk leverandør.
2.1. Udenlandske leverandører har incitamenter til at gå ind på det franske marked
(52) Udenlandske leverandører har et stærkt incitament til at blive aktive i Frankrig. Dette fremgår af, at sådanne leverandører har deltaget i en lang række udbud med henblik på forsyning af privilegerede kunder. For så vidt angår tyske leverandører, er det værd at bemærke, at elprisen over for industrikunder som følge af liberaliseringen i Tyskland generelt ikke er højere end i Frankrig. For visse kunder synes priserne endog at være højere i Frankrig end i Tyskland(19). Tyske elektricitetsproducenter kan derfor give privilegerende kunder i Frankrig konkurrencedygtige tilbud og har også et stærkt incitament til at blive aktive i Frankrig, navnlig da Frankrig er det næststørste marked i Fællesskabet.
(53) Dette incitament støttes yderligere af en tendens i retning af paneuropæiske forsyningsaftaler, dvs. med henblik på forsyningen af store erhvervskunder i mere end én medlemsstat. Kommissionens undersøgelser har bekræftet, at efterspørgslen efter sådanne aftaler er stigende. På grund af de forskellige liberaliseringsniveauer er der er selvfølgelig stadig betydelige begrænsninger for, i hvilken udstrækning en kunde kan have én og samme leverandør i hele Fællesskabet. Store erhvervskunder viser imidlertid stadig større interesse for at blive forsynet af én og samme leverandør i mere end én medlemsstat. Dette gælder navnlig kunder med forretningssteder, som opfylder de forskellige nationale krav, der gør det muligt for dem selv at vælge leverandør. Sådanne aftaler omfatter selvfølgelig også forsyningen af selskaber eller forretningssteder, der er beliggende i Frankrig. For at kunne give multi-site-kunder med datterselskaber i Frankrig tilbud er det vigtigt at være aktiv på dette marked.
2.2. EnBW er en af de potentielle konkurrenter, som har en særdeles god placering til at kunne komme ind på det franske marked
(54) EnBW er en af de seks elektricitetsleverandører i det sammenkoblede system i Tyskland, som producerer og leverer energi og vedligeholder højspændingsnettene. Det er det fjerdestørste tyske elektricitetsselskab efter E.ON(20), RWE/VEW og VEAG på markedet for elektricitetsforsyning fra det sammenkoblede system og det tredjestørste inden for elektricitetsforsyning generelt i Tyskland.
(55) EnBW's forsyningsområde er den sydvestlige del af Tyskland og har en lang fælles grænse til Frankrig, EDF's forsyningsområde. EnBW ejer højspændingstransmissionssystemet (380/220 kV) i sit forsyningsområde med en længde på 3500 km(21). Foruden RWE er EnBW det eneste af de store tyske elektricitetsproducenter, der har samkøringslinjer mellem Frankrig og Tyskland. To af de fire(22) samkøringslinjer mellem Frankrig og Tyskland findes i EnBW's forsyningsområde. EnBW har en kapacitet på samkøringslinjerne på ca. 1,2 GW. Med denne kapacitet kunne EnBW eksportere indtil 10,5 TWh til Frankrig. Sammen med de [&lt; 10]* TWh, som EnBW bl.a. modtager via sine kapitalandele i EDF's kraftværkspark, kunne EnBW levere [10-20]* TWh til privilegerede kunder i Frankrig. Ifølge disse tal kunne ca. [5-15]* % af de franske privilegerede kunders forbrug leveres af EnBW.
(56) Ifølge parterne giver den geografiske afstand mellem EnBW og EDF ikke EnBW en fordel i konkurrencemæssig henseende. Parterne gør gældende, at omkostningerne og priserne for elektricitet, der leveres til kunder i Frankrig, ikke adskiller sig væsentligt, uanset om elektriciteten stammer fra EnBW eller fra en operatør som f.eks. E.ON, selv om elektriciteten fra sidstnævnte er tvunget til at passere igennem enten EnBW's eller RWE/VEW's område på vej til Frankrig.
(57) Denne påstand er ikke korrekt. I Tyskland skal der betales transmissionstariffer for transmission via net, som ejes af andre elektricitetsselskaber i det sammenkoblede system. Elektricitetsproducenter, hvis transmissionsnet ikke umiddelbart støder op til det franske marked, er stillet dårligere end de selskaber, der har net langs den franske grænse, f.eks. EnBW eller REW/VEW. Som forklaret i beslutningen i sag COMP/M.1673 - VEBA/VIAG(23) er netejerne i stand til hos deres konkurrenter at opkræve tariffer, som ikke er fuldstændig gennemsigtige, og det er således ikke muligt i alle tilfælde at påvise, at der rent faktisk foreligger forskelsbehandling af disse konkurrenter.
(58) Med hensyn til eksportører af elektricitet, som er etableret i lande uden grænse til Frankrig, vil de skulle afholde yderligere omkostninger, navnlig ved passage af grænser fra tredjelande til Frankrig via Tyskland eller Belgien. Den geografiske afstand mellem EnBW og EDF giver derfor EnBW en omkostningsfordel i forhold til de nævnte leverandørkategorier. Som den første af de handelsmæssige fordele, som EDF vil opnå med en fælles kontrol med EnBW, hedder det i denne henseende i et strategidokument om erhvervelsen af EnBW(24), som er udarbejdet af EDF, at "EnBW vil give direkte grænseadgang". Hvis EDF fandt, at den geografiske beliggenhed af EnBW's forsyningsområde ved den tysk-franske grænse var konkurrencemæssigt fordelagtig for selskabets strategiske ekspansion på det tyske marked, skulle denne situation også give EnBW tilsvarende fordele, når man ser på det franske marked.
(59) Endvidere har EnBW adgang til produktionskapacitet i Frankrig på grundlag af en række langtidsaftaler med EDF, herunder reservering af kapacitet på de franske kernekraftværker Fessenheim ([...]*) og Cattenom ([...]*) samt en aftale om forsyning af grundlast og af ad hoc-spidslast fra EDF til EnBW. I 1999 modtog EnBW [...]* TWh fra Fessenheim og [...]* TWh fra Cattenom samt [...]* TWh grundlast fra EDF.
(60) Ifølge parterne modtager EnBW i gennemsnit i alt [&lt; 10]* TWh årligt på grundlag af alle nuværende aftaler mellem EDF og EnBW. Mængderne stilles som regel til rådighed for EnBW ved den fransk-tyske samkøringslinje ved Sierentz/Kuhmoos. Ifølge anmeldelsen anvender EnBW den importerede mængde til at forsyne sine tyske kunder. Der findes imidlertid ingen retlige eller kontraktlige hindringer for, at EnBW kan levere de mængder, selskabet modtager fra EDF, til privilegerede kunder i Frankrig. Dette blev udtrykkeligt bekræftet af repræsentanter for både EDF og EnBW på et møde med Kommissionen den 17. november 2000.
(61) Parterne gør gældende, at RWE/VEW, E.ON, Electrabel og andre elektricitetsselskaber i Fællesskabet er betydeligt større end EnBW og derfor med større sandsynlighed vil have den økonomiske styrke, ressourcerne og planlægningsevnen til at kunne få adgang til det franske marked for privilegerede kunder. Selv efter en optimering af produktionskapaciteten vil EnBW efter deres opfattelse ikke have en tilstrækkelig kapacitet til sit eget marked. EnBW producerer ca. 40,5 TWh, sælger ca. 55 TWh og køber forskellen hos forskellige andre selskaber, herunder EDF.
(62) På baggrund af de svar, som er modtaget fra elektricitetsselskaber i Fællesskabet, er den nuværende produktionskapacitet eller det nuværende produktionsoverskud imidlertid ikke et afgørende element i relation til adgangen til det franske marked. Navnlig i Tyskland kan elektricitetsproducenterne sælge deres overproduktion til elbørserne eller til de øvrige elektricitetsproducenter i det sammenkoblede system på et bilateralt grundlag. Hvis et elektricitetsselskab beslutter at levere elektricitet til det franske marked, kan det derfor gøre dette ved at købe den fornødne elektricitetsmængde på markedet eller hos andre producenter. Det kan derfor konkluderes, at det ikke nødvendigvis er en afgørende fordel for store forsyningsselskaber i forhold til EnBW, at det har en egen overskudsproduktion.
(63) Andre aktører, der potentielt kunne komme ind på markedet i Frankrig, er etableret i Tyskland, Belgien og Spanien. For så vidt angår leverandører fra Spanien, er det største problem med hensyn til adgangen til det franske marked den begrænsede kapacitet på samkøringslinjen på ca. 1 GW. Andre tyske leverandører end RWE/VEW har ikke direkte adgang til Frankrig. Det fremgår derfor, at det kun er RWE/VEW og Electrabel, der er lige så godt placeret som EnBW. Hverken RWE/VEW's eller Electrabels adgang til produktionskapacitet i Frankrig kan imidlertid måle sig med EnBW's. RWE/VEW har adgang til produktionskapacitet i Frankrig via Harpen AG. Harpen AG's produktion er imidlertid begrænset (0,2 TWh), og hele produktionen leveres desuden til EDF. Electrabel har en kapitalandel i kernekraftværkerne CHOOZ B og Tricastin i Frankrig, som går tilbage til henholdsvis 1984 og 1975. Da disse kontrakter var baseret på EDF's tilsvarende kapitalandel i det belgiske kernekraftværk i Tihange, er produktionen på de franske enheder ikke tilgængelig til levering i Frankrig.
(64) Det kan derfor konkluderes, at EnBW vil være et af de strategisk bedst placerede selskaber med henblik på en adgang til det franske marked for forsyning af privilegerede kunder. Da en tredjedel af EnBW's potentielle forsyning til privilegerede kunder (se betragtning 55) stammer fra fransk produktion, behøver EnBW ikke at betale transmissionstariffer for passage over grænserne for disse mængder. I denne henseende er EnBW's stilling enestående i forhold til alle andre konkurrenters.
2.3. Uden den foreliggende transaktion skulle EnBW have et stærkt incitament til at gå ind på det franske marked
(65) I forbindelse med adgangen til det franske marked vil EnBW ikke blot drage fordel af sit konkurrencepotentiale og sin geografiske beliggenhed, som gør selskabet til en af de bedst placerede potentielle aktører, men også af tendensen i retning af paneuropæisk forsyning. Industrikunderne i EnBW's forsyningsområde omfatter væsentlige tyske virksomheder, som er aktive inden for elektroindustrien og jern- og metalindustrien, samt virksomheder i maskinsektoren, der har andre produktionssteder i Fællesskabet.
(66) EnBW har oprettet lokale datterselskaber i Østrig, Nederlandene, Italien, Polen og Spanien(25). Selskabet forsyner allerede [...]* af sine store industrikunder inden for rammerne af "paneuropæiske forsyningsaftaler" i mere end én medlemsstat. Den vigtigste af disse forsyningsaftaler er [...]*. Efter EnBW's opfattelse er kunder, med hvem der med fordel kan indgås paneuropæiske forsyningsaftaler, store industrikunder med mange produktions- eller forretningssteder i mindst to europæiske lande. Efter EnBW's opfattelse bør det mindste forbrug pr. forbrugssted, der kan omfattes af en paneuropæisk forsyningsaftale, være 5-10 GWh. [...]* af EnBW's nuværende kunder vil på grundlag af disse kriterier allerede kunne opnå paneuropæiske forsyningsaftaler.
(67) EDF og EnBW har som følge af deres naboskab traditionelt haft et nært samarbejde på en række elektricitetsområder, herunder fælles drift af kraftværker og transport af elektricitet produceret af EDF via EnBW's net med henblik på eksport til Schweiz, Italien og Østrig.
(68) Parterne gør gældende, at det i betragtning af de mangeårige forbindelser mellem de to selskaber vil være urealistisk at forvente, at EnBW aktivt ville forsøge at udfordre EDF's markedsstilling i Frankrig. Disse forbindelser er imidlertid ikke tilstrækkelige til at udelukke muligheden for, at EnBW vil blive aktiv i Frankrig og konkurrere med EDF, hvis selskabet ikke blev kontrolleret af sidstnævnte. Dette underbygges yderligere af, at EnBW allerede har deltaget i udbud, der blev gennemført af franske privilegerede kunder.
2.4. Gennem erhvervelsen af EnBW vil EDF generelt blive udsat for mindre konkurrence i Frankrig
(69) Den påtænkte fusion vil øge EDF's mulighed for modforholdsregler i Tyskland. EDF står meget stærkt på markedet for forsyning af privilegerede kunder i Frankrig. Erhvervelsen af EnBW giver imidlertid EDF mulighed for at blive aktiv på det fuldstændig liberaliserede tyske marked via en bestående særdeles aggressiv konkurrent, mens EDF's stilling på "hjemmemarkedet" Frankrig stadig er godt beskyttet som følge af selskabets meget stærke stilling på det franske marked med hensyn til kapacitet og sikre (ikke-privilegerede) kunder.
(70) EnBW's betydning i Tyskland kan også illustreres ved, at EnBW i juni 1999 var det første tyske elektricitetsselskab, der gav sine tarifkunder mulighed for at vælge mellem forskellige elektricitetspriser. Via sit datterselskab Yello Strom GmbH (Yello Strom) har EnBW ydet et væsentligt bidrag til, at det tyske marked for forsyning af mindre kunder er blevet åbnet for konkurrence. Yello Strom vil tage et lignende konkurrencemæssigt initiativ i forbindelse med store og mindre industrikunder.
(71) Inden transaktionen var EDF i mindre grad i stand til at modvirke de store tyske elektricitetsproducenters adgang til markedet i Frankrig ved at gennemføre gengældelsesaktioner i Tyskland, da EDF ikke var til stede på det tyske marked. Efter transaktionen vil EDF imidlertid i det mindste i et vist omfang kunne anvende sin tilstedeværelse i Tyskland til at afholde faktiske konkurrenter som RWE, E.ON og HEW fra at udøve en aggressiv konkurrenceadfærd på markedet for forsyning af privilegerede kunder i Frankrig. Da disse konkurrenter ikke har en lignede mulighed for at træffe modforholdsregler i Frankrig, vil dette yderligere afholde dem fra aggressivt at udfordre EDF's stilling i Frankrig.
(72) Parterne gør i denne forbindelse gældende, at EDF ikke har nogen politik, som tager sigte på at gennemføre gengældelsesaktioner i Tyskland, og at der heller ikke vil blive indført en sådan politik i fremtiden. Som led i Kommissionens undersøgelse har en lang række konkurrenter imidlertid anført, at EDF's øgede mulighed for modforholdsregler vil være en af de væsentligste følger af den påtænkte fusion. EnBW anførte desuden selv på et møde med Kommissionen og repræsentanter for EDF den 17. november 2000, at EnBW endog i den nuværende situation vil skulle tage højde for muligheden for modforholdsregler fra EDF i Tyskland, hvis EnBW gik ind på det franske marked i et væsentligt omfang. Det er klart, at en sådan strategi, som EnBW allerede har forudset, vil være meget lettere og få meget stærkere indvirkninger, hvis EDF fik et solidt fodfæste i Tyskland efter den påtænkte fusion.
(73) Under høringen anførte OEW, at EnBW efter fusionen ikke vil være under EDF's enekontrol, men vil blive kontrolleret i fællesskab af EDFI og OEW, og at OEW's kapitalandel i EnBW vil være en tilstrækkelig beskyttelse mod eventuelle modforholdsregler fra EDF's side i Tyskland efter transaktionen.
(74) Det er korrekt, at EnBW efter fusionen vil blive kontrolleret i fællesskab af EDF og OEW. Men ifølge aktionæraftalen er EDF den eneste industrielle partner, mens OEW vil være den regionale partner. [...]*. Så længe OEW's regionale interesser og overskudsmæssige interesse varetages tilstrækkeligt, synes det meget usandsynlig, at OEW på nogen måde har et incitament til aktivt at modsætte sig den forretningsstrategi, som EDF vælger i forbindelse med EnBW. [...]*. Endvidere berører gengældelsesstrategier ikke nødvendigvis nogen af de nævnte interesser. Det står derfor fast, at den påtænkte fusion på grundlag af den øgede mulighed for modforholdsregler også vil føre til en betydelig styrkelse af EDF's dominerende stilling i Frankrig.
2.5. Via EnBW's kontrollerende aktiepost i WATT vil EDF styrke sit fodfæste i Schweiz betydeligt
(75) I Schweiz er der syv vertikalt integrerede "Überlandwerke": Atel (Aare-Tessin AG für Elektrizität, Olten), BKW (BKW FMB Energie AG, Bern), CKW (Centralschweizerische Kraftwerke AG, Luzern), EGL (Elektrizitätsgesellschaft Laufenburg AG, Laufenburg), EOS/Energie Ouest Suisse, Lausanne), EWZ (Elektrizitätswerk der Stadt Zürich, Zürich) og NOK (Nordostschweizerische Kraftwerke AG, Baden). Disse selskaber er de transmissionssystemoperatører, som driver det overordnede elektricitetsnet i Schweiz med en samlet ledningslængde på 6633 km. ETRANS AG er systemkoordinatoren i transmissionssystemet i Schweiz. De syv "Überlandwerke" har følgende andele i ETRANS AG på grundlag af deres respektive andel af transmissionssystemet i Schweiz: Atel (18,8 %), BKW (11,5 %), CKW (5,0 %), EGL (13,2 %), EOS (14,5 %), EWZ (12,9 %) og NOK (24,1 %).
(76) Parterne erklærer, at EDF ikke har en kontrollerede kapitalpost i Atel(26). EDF har imidlertid i lang tid haft et nært forretningsforhold til Atel. Disse forbindelser er navnlig baseret på forskellige langvarige forsyningsaftaler mellem de to selskaber. I 1999 producerede Atel 7,6 TWh og solgte 29 TWh, hvoraf 80 % blev eksporteret (55 % gik til Sydeuropa, navnlig Italien). Atel tegner sig for 40 % af den schweiziske eksport og 32 % af den schweiziske import. I 1999 blev der importeret 22 TWh til Schweiz fra Frankrig. Hovedparten af EDF's elektricitetseksport til Schweiz blev ikke solgt til schweiziske kunder, men reeksporteret.
(77) EnBW, Bayernwerk AG (E.ON) og NOK kontrollerer i fællesskab Watt AG(27) (WATT). EnBW og E.ON har hver især en aktiepost på 24,5 % og NOK en aktiepost på 34,5 %, mens de resterende 16,5 % ejes af Crédit Suisse SA. WATT har kontrollerende andele i to af de syv "Überlandwerke", EGL og CKW, samt i to andre elektricitetsselskaber, KWL (Kraftwerk Laufenburg) og KWR (Kraftübertragungswerke Rheinfelden).
(78) I 1999 solgte EGL og CKW henholdsvis ca. 21 TWh og 4 TWh, hvilket svarer til over en tredjedel af det samlede salg blandt de schweiziske "Überlandwerke". NOK, som ikke konkurrerer med WATT og selskabets datterselskaber, solgte ca. 21 TWh i 1999.
(79) Som følge af den påtænkte fusion vil EDF styrke sit fodfæste i Schweiz betydeligt ved at opnå en kontrollerende aktiepost i WATT (og indirekte i WATT's datterselskaber). Denne nye erhvervelse vil desuden gøre det muligt for EDF at kontrollere næsten halvdelen af det samlede antal schweiziske samkøringslinjer og mere end 50 % af den samlede kapacitet på samkøringslinjerne.
(80) Der er 36 samkøringslinjer mellem Schweiz og de tilgrænsende lande. Tabel 4 viser ejerskabet til samkøringslinjerne i Schweiz og kapaciteten på de forskellige samkøringslinjer.
(81)
Tabel 4
Samkøringslinjer mellem Schweiz og de tilgrænsende lande
TABELPOSITION
(82) På grund af sin geografiske beliggenhed, sine højspændingsledninger til Frankrig, Tyskland, Italien og Østrig samt fleksibiliteten i forbindelse med den schweiziske vandkraft er Schweiz et væsentligt omdrejningspunkt med hensyn til levering af spidslast til dækning af sine egne og andre europæiske forsyningsselskabers sæsonmæssige og daglige behov. I denne henseende er Schweiz navnlig af betydning for den franske elektricitetsforsyning inden for spidslast. 80 % af EDF's samlede produktion i 1999 blev produceret på kernekraftværker. Kernekraftproduktion er stabil og egner sig derfor til grundlast. Kernekraftproduktion er imidlertid også ret ufleksibel og egner sig derfor ikke til at dække spidslastbehovet. Eksport af elektricitet fra Schweiz til Frankrig går hovedsagelig til spidslast, mens eksport fra Frankrig til Schweiz hovedsagelig dækker behov på grundlastområdet.
(83) Gennem den påtænkte fusion vil EDF kunne kontrollere en stor del af den schweiziske produktion og forsyning af spidslast. Konkurrenter, som ønsker at forsyne privilegerede kunder i Frankrig, vil skulle stille såvel grundlast som spidslast til rådighed. Såfremt disse konkurrenter ikke selv er i stand til at dække spidslastbehovet, vil de skulle have aftaler med andre leverandører med henblik på levering af spidslast, navnlig schweiziske leverandører. Den påtænkte fusion vil i betydelig grad begrænse udvalget af schweizisk spidslastforsyning til sådanne leverandører.
(84) Den påtænkte fusion vil endvidere føre til, at EGL udelukkes som potentiel konkurrent på det franske marked. EGL er for øjeblikket ved at forsøge at skaffe sig privilegerede kunder i Frankrig. I denne henseende vil EGL kunne levere alle former for elektricitetsprodukter direkte til franske privilegerede kunder samt disse kunders andre leverandører. Efter fusionen vil en sådan konkurrence imidlertid blive udelukket på permanent basis. EDF's dominerende stilling i Frankrig vil derfor blive styrket.
2.6. Erhvervelsen af fælles kontrol med EnBW vil i vidt omfang bidrage til EDF's fremtrædende stilling som paneuropæisk leverandør
(85) I de seneste år har EDF, via EDFI, systematisk erhvervet kapitalandele, enten direkte eller som del af investeringskonsortier, inden for energiproduktion, -transmission og -distribution i hele Europa. Tabel 5 viser, at EDF allerede er aktiv i en række medlemsstater.
Tabel 5
EDF's tilstedeværelse i medlemsstater
TABELPOSITION
(86) Det fremgår af tabel 5, at EDF allerede har adgang til en række forskellige markeder i Fællesskabet. Dette gælder i det mindste for de tilfælde, hvor EDF enten har enekontrol eller fælles kontrol med nationale elektricitetsleverandører. EDF er imidlertid ikke til stede i Tyskland, som er det vigtigste marked i Europa. Efter den påtænkte fusion vil EDF få et solidt fodfæste i Tyskland og have en fremtrædende stilling til at kunne tilbyde egentlige paneuropæiske tjenester til industri- og erhvervskunder.
(87) EDF's dominerende stilling i Frankrig gør det meget vanskeligt for enhver anden europæisk leverandør at levere en sådan tjeneste på samme niveau, som EDF vil kunne gøre. For det første kan udenlandske leverandører kun levere elektricitet til deres kunder i Frankrig, såfremt disse kunder har en efterspørgsel pr. forbrugssted på 16 GWh/år eller mere. Hvis kunderne har en efterspørgsel pr. forbrugssted på under 16 GWh/år, kan de ikke vælge at få forsyninger fra deres udenlandske leverandører, da de stadig udelukkende forsynes af EDF. Hvis sådanne kunder f.eks. har forskellige produktionssteder i Frankrig med en efterspørgsel, som er forskellig fra sted til sted, idet den nogle steder ligger under og andre steder ligger over 16 GWh/år, er det kun EDF, der vil kunne tilbyde en egentlig multi-site-forsyning af sådanne kunder. Dette begrænser i vidt omfang udenlandske leverandørers mulighed for at tilbyde deres kunder i Frankrig multi-site-forsyning. Som beskrevet i afsnit 1.3 står udenlandske kunder desuden over for betydelige vanskeligheder, når de forsyner privilegerede kunder i Frankrig. Udenlandske leverandører er derfor stadig meget dårligt stillet, hvis de ønsker at tilbyde deres kunder i Frankrig multi-site-forsyning.
(88) Frankrig har en strategisk beliggenhed i Europa som følge af sine samkøringslinjer med Spanien, Det Forenede Kongerige, Belgien, Tyskland, Schweiz og Italien. Når f.eks. tyske leverandører af deres kunder anmodes om at forsyne forretningssteder i Det Forenede Kongerige eller Spanien, vil de skulle føre elektriciteten igennem Frankrig. Kommissionens undersøgelser viste, at problemerne i forbindelse med denne transit er af en sådan art, at konkurrenter ikke er i stand til at forsyne disse kunder, hvis det ikke lykkes dem at købe elektriciteten på lokalt plan.
(89) EDF befinder sig derimod allerede nu i en helt anden situation. Selskabet er stadig den dominerende operatør i Frankrig. Gennem en politik i form af systematiske strategiske erhvervelser er det lykkedes EDF at blive aktiv i næsten alle medlemsstater, navnlig på fuldstændig liberaliserede markeder som f.eks. Det Forenede Kongerige, på et tidspunkt, hvor udenlandske konkurrenter ikke selv kunne komme ind på det franske marked. Inden den påtænkte fusion havde EDF's tilstedeværelse uden for Frankrig imidlertid en betydelig "mangel", idet selskabet ikke havde fodfæste i Tyskland. Erhvervelsen af fælles kontrol med EnBW og dette selskabs stærke Yello Strom-mærke i Tyskland vil afhjælpe denne mangel. Den vil desuden styrke EDF's stilling som paneuropæisk leverandør og således indirekte selskabets dominerende stilling på det franske marked for forsyning af privilegerede kunder.
V. TILSAGN FRA DE ANMELDENDE PARTER OG ÆNDRINGER AF TRANSAKTIONEN
TILSAGN
(90) De anmeldende parter afgav tilsagn for at fjerne de konkurrenceproblemer, som Kommissionen har påvist. I det væsentlige omfatter tilsagnene følgende elementer:
Forbindelser til CNR
(91) CNR vil pr. 1. april 2001 blive sat i stand til selv at stå for både driften af sine kraftværker og salget af den således producerede elektricitet. EDF og CNR har underskrevet fælles erklæringer, som indeholder de kontraktmæssige rammer, således at CNR kan blive en helt uafhængig elektricitetsproducent. EDF forpligter sig til senest den 31. marts 2001 at indgå bindende aftaler med CNR, hvorved disse erklæringer vil blive gennemført. Med hensyn til markedsføringen af den elektricitet, der produceres, forpligter EDF sig til ikke at gøre krav på den af CNR producerede elektricitet eller en del heraf fra 31. marts 2001. For imidlertid at gøre det muligt for CNR efterhånden at udvikle markedsføringen af hele sin produktion forpligter EDF sig til i perioden 1. april 2001-1. april 2006 efter anmodning fra CNR at købe en del af selskabets produktion. De mængder, der således skal købes, samt købsprisen vil blive genstand for en kontrakt, der skal indgås mellem EDF og CNR inden den 31. marts 2001 i overensstemmelse med de fælles erklæringer af 15. januar 2001.
(92) EDF forpligter sig til ikke at udøve sine stemmerettigheder i CNR og at trække sin repræsentant ud af CNR's bestyrelse. En administrator vil varetage interesserne i forbindelse med EDF's andele i CNR.
Adgang til produktionskapacitet i Frankrig
(93) EDF forpligter sig til at give konkurrenter adgang til en produktionskapacitet på i alt 6000 MW i Frankrig, 5000 MW i form af virtuelle kraftværker og 1000 MW i form af såkaldte "back-to-back"-aftaler til eksisterende aftaler vedrørende indkøb af kombineret kraftvarme.
Virtuelle kraftværker
(94) De virtuelle kraftværker vil omfatte en grundlastkapacitet på 4000 MW og en spidslastkapacitet på 1000 MW. Både virtuelle grundlast- og spidslastkraftværker vil blive tilbudt på samme tid, men særskilt. Kontrakterne i forbindelse med de virtuelle kraftværker vil have en varighed på tre måneder, seks måneder, et år, to år og tre år.
(95) Kontrakterne i forbindelse med de virtuelle kraftværker vil blive indgået på grundlag af en åben, ikke-diskriminerende offentlig auktion. Auktionen vil være åben for kraftværker og forhandlere af energi. Deltagerne vil byde på en MW-kapacitet på grundlag af et helt tal, og det mindste bud vil være 1 MW. Buddene vil blive grupperet efter anlæggets art, uanset aftalens varighed. Inden for hver gruppe vil buddene blive sorteret i faldende orden på grundlag af deres udsving i forhold til den af EDF fastsatte referenceværdi. Referenceværdien vil afspejle EDF's skøn over det franske engrosmarked på energiområdet. Denne referenceværdi er ikke en mindstepris, og udsvingene kan være negative. Værdierne vil blive meddelt administratoren, inden udbuddet offentliggøres.
(96) Kapaciteten vil blive tildelt de bydende i forhold til deres indplacering, indtil den bortauktionerede kapacitetsmængde er nået. Bydende, som byder på en blanding af grundlast- og spidslastværker, vil få mulighed til at trække deres bud tilbage, hvis de ikke får tildelt den ønskede anlægssammensætning. Såfremt bud trækkes tilbage, tildeles den pågældende kapacitet til ikke-valgte bydende i forhold til deres indplacering.
(97) Bydende, hvis bud antages, vil købe × MW produktionskapacitet hos EDF for y EUR/MW/år (kapacitetspris). I kontraktens varighed har køberen ret til på ethvert tidspunkt at anmode EDF om levering af indtil × MW. Den fornødne belastningskurve skal meddeles én dag i forvejen kl. 12.00.
(98) Køberen betaler EDF z EUR/MWh for den forbrugte elektricitet (energipris). I forbindelse med virtuelle værker på grundlastområdet afspejler energiprisen de variable omkostninger på et kernekraftværk, der drives af EDF i Frankrig. Energiprisen i forbindelse med virtuelle kraftværker på spidslastområdet afspejler de variable omkostninger på et fysisk spidslastværk, der drives af EDF i Frankrig. På nuværende tidspunkt er energiprisen [...]* EUR/MWh i forbindelse med et grundlastværk og [...]* EUR/MWh i forbindelse med et spidslastværk. Energipriserne fastsættes af EDF, efter at administratoren har fået lejlighed til at kontrollere størrelsen heraf(28).
(99) EDF vil afholde auktioner hver tredje måned og tilbyde grundlast- og spidslastværker. Den første auktion, som omfatter salget af 1000 MW, vil blive gennemført i fire runder a 250 MW. Principperne for den første auktion i forbindelse med de virtuelle kraftværker vil blive offentliggjort i maj 2001. Den første runde vil finde sted i begyndelsen af september 2001. De øvrige runder vil følge med ti dages mellemrum.
(100) Hvis administratoren erklærer, at priserne i forbindelse med auktionerne er unormalt lave i forhold til markedspriserne, eller at auktionerne resulterer i bud, der ligger betydeligt under EDF's omkostninger, vil Kommissionen efter en begrundet anmodning fra EDF eller administratoren træffe beslutning om fastsættelsen af en mindstepris for auktioner. Efter aftale med administratoren kan yderligere auktioner indstilles, indtil Kommissionen har truffet en beslutning. En anmodning, som tager sigter på at få fastsat en mindstepris, bør ikke fremsættes inden gennemførelsen af den første af de 4 auktioner a 250 MW.
Auktion i forbindelse med kombineret kraftvarme
(101) EDF har undertegnet købsaftaler med franske producenter af kombineret kraftvarme med tilsagn om at aftage hele deres elektricitetsproduktion i en periode på 12 år. Disse kontrakter har en restløbetid på i gennemsnit ti år. EDF forpligter sig til på auktion at sælge i alt 1000 MW produktionskapacitet, som EDF råder over i henhold til disse kontrakter. Kapaciteten vil blive tilbudt i såkaldt "back-to-back"-kontrakter, hvori en række eksisterende kontrakter vedrørende kombineret kraftvarme samles. De første af disse kontrakter vil løbe i 12 måneder. Det vil blive overvejet at indgå kontrakter for en periode af to og tre år, hvis der opstår behov for sådanne kontrakter.
Varighed
(102) EDF forpligter sig til at give adgang til produktionskapacitet for en periode af fem år fra datoen for denne beslutning. Denne periode er baseret på den forventning, at elektricitetsmarkedet i Frankrig i løbet af de kommende fem år har udviklet sig på en sådan måde, at der vil være tilstrækkelige forsyningskilder som alternativ til de mængder, som EDF stiller til rådighed som led i auktioner, således at likviditeten på markedet øges.
(103) Efter perioden på fem år vil Kommissionen på grundlag af en begrundet anmodning fra EDF afgøre, hvorvidt disse betingelser er opfyldt, og enten ophæve eller forlænge EDF's forpligtelse til at give adgang til produktionskapacitet.
(104) EDF og/eller administratoren kan på ethvert tidspunkt, men ikke inden for tre år efter vedtagelsen af denne beslutning, forelægge en begrundet anmodning om at få dette tilsagn bragt til ophør.
EnBW's aktiepost i WATT
(105) Parterne giver tilsagn om, at EnBW vil afhænde - og EnBW indvilger i at afhænde - sin aktiepost i WATT.
VURDERING
(106) Tilsagnene vedrørende forbindelserne mellem EDF og CNR vil sikre, at CNR fra den 1. april 2001 vil være i stand til at blive en aktiv konkurrent i elektricitetssektoren i Frankrig. Da EDF vil give afkald på at udøve sine stemmerettigheder i CNR og trække sin repræsentant ud af CNR's bestyrelse, vil EDF ikke længere have indflydelse på CNR's forretningspolitik og markedsadfærd. På grundlag af den tekniske driftsaftale og den markedsføringsaftale, der skal indgås mellem EDF og CNR, vil CNR efterhånden blive i stand til at udvikle markedsføringen af hele sin produktion på markedet for forsyning af privilegerede kunder.
(107) Adgangen til produktionskapaciteten på 6000 MW via auktioner svarer til ca. 39-41 TWh. Dette udgør 30 eller 32 % af markedet for forsyning af privilegerede kunder, som for øjeblikket andrager 130 TWh. Adgangen til produktionskapacitet vil i vidt omfang gøre det muligt for udenlandske leverandører at blive aktive på markedet for forsyning af privilegerede kunder. Efter den planlagte nedsættelse af tærsklen for privilegerede kunder til 9 GWh/år vil markedet for privilegerede kunder i Frankrig andrage ca. 150 TWh. På den anden side kan det forventes, at CNR og SNET vil bidrage direkte til likviditeten på dette marked med ca. 10 TWh i de kommende år. Sammen med de ca. 40 TWh, som EDF stiller til rådighed via auktioner, kan ca. en tredjedel af markedet for forsyning af privilegerede kunder således forsynes af konkurrenter med elektricitet, der er produceret i Frankrig.
(108) Endvidere vil tyske leverandører ligeledes kunne opnå fodfæste i Frankrig og således opnå en tilstrækkelig stærk stilling i Frankrig til at kunne imødegå EDF's mulighed for at træffe modforanstaltninger som følge af selskabets tilstedeværelse i Tyskland.
(109) Endelig vil adgangen til produktionskapacitet i Frankrig stille udenlandske leverandører bedre, for så vidt angår paneuropæiske forsyningsaftaler, da de vil kunne forsyne privilegerede kunder med produktionssteder i Frankrig via en kontrakt med EDF i forbindelse med virtuelle kraftværker.
(110) På nuværende tidspunkt er det usikkert, hvordan det franske marked vil udvikle sig, og der er ingen bestemmelse om, at dette tilsagn automatisk bringes til ophør på et givet tidspunkt. En periode på fem år blev betragtet som den periode, der mindst var behov for, således at der kunne udvikles alternative forsyningskilder med henblik på at opnå en tilstrækkelig likviditet i Frankrig. Efter denne periode vil Kommissionen afgøre, om disse betingelser er opfyldt. Hvis Kommissionen konkluderer, at betingelserne rent faktisk er opfyldt, vil den bringe tilsagnet til ophør. Efter en periode på tre år efter vedtagelsen af denne beslutning kan EDF og/eller administratoren forelægge en begrundet anmodning for Kommissionen med henblik på at få denne forpligtelse bragt til ophør. I dette tilfælde vil Kommissionen afgøre, om de ovenfor beskrevne betingelser allerede er opfyldt.
(111) Afhændelsen af EnBW's aktiepost i WATT vil genoprette status quo ante i Schweiz.
(112) De tilsagn, som EDF har afgivet, er derfor tilstrækkelige til at hindre, at EDF's dominerende stilling på markedet for forsyning af privilegerede kunder i Frankrig styrkes, da de opvejer tabet af EnBW som en potentiel konkurrent, muligheden for modforholdsregler i Tyskland, det styrkede fodfæste i Schweiz og udelukkelsen af WATT som en potentiel konkurrent samt styrkelsen af EDF's stilling som paneuropæisk leverandør.
VI. SAMMENDRAG
(113) På baggrund af ovenstående kan det konkluderes, at den påtænkte fusion i sin ændrede form ikke vil føre til skabelse eller styrkelse af dominerende stillinger, som bevirker, at den effektive konkurrence vil blive hæmmet i en væsentlig del af fællesmarkedet, forudsat at de i bilaget anførte tilsagn overholdes fuldt ud. Transaktionen skal derfor erklæres forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen i henhold til fusionsforordningens artikel 8, stk. 2 -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den anmeldte transaktion, hvorved Electricité de France og Zweckverband Oberschwäbische Elektrizitätswerke erhverver fælles kontrol med Energie Baden-Württemberg AG, erklæres forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen, forudsat at de i bilaget anførte tilsagn overholdes fuldt ud.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til:
De anmeldende parter.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. februar 2001.
Komission päätös,
tehty 7 päivänä helmikuuta 2001,
yrityskeskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi
(Asia COMP/M.1853 - EDF/EnBW)
(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 335)
(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2002/164/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan a alakohdan,
ottaa huomioon yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1310/97(2), ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon 2 päivänä lokakuuta 2000 tehdyn komission päätöksen menettelyn aloittamisesta tässä asiassa,
on antanut asianomaisille yrityksille tilaisuuden esittää huomautuksensa komission vastaväitteistä,
ottaa huomioon keskittymiä käsittelevän neuvoa-antavan komitean lausunnon(3),
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Komissio vastaanotti 31 päivänä elokuuta 2000 asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (jäljempänä "sulautuma-asetus") 4 artiklan mukaisen ilmoituksen ehdotetusta yrityskeskittymästä, jolla yhtiöt Electricité de France (jäljempänä "EDF"), Ranska, ja Zweckverband Oberschwäbische Elektrizitätswerke (jäljempänä "OEW") hankkivat yhdessä sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun määräysvallan yhtiössä Energie Baden-Württemberg AG (jäljempänä "EnBW").
(2) Komissio päätti 2 päivänä lokakuuta 2000 sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti aloittaa menettelyn tässä asiassa.
(3) Kuuleminen järjestettiin 20 ja 21 päivänä joulukuuta 2000.
(4) Neuvoa-antava komitea keskusteli tämän päätöksen luonnoksesta 31 päivänä tammikuuta 2001.
I OSAPUOLET JA TOIMENPIDE
(5) EDF on valtion kokonaan omistama yhtiö, joka toimii Ranskassa kaikilla sähkön toimittamiseen ja sähkönsiirtoon liittyvillä aloilla. Se on kansallista siirtoverkkoa ylläpitävä sähköverkko-operaattori. Tytäryhtiönsä holdingyhtiö EDF International (jäljempänä "EDFI") välityksellä EDF omistaa sähköyhtiöiden osakkeita monissa Euroopan maissa, mukaan lukien Itävalta, Belgia, Espanja, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Portugali, Yhdistynyt kuningaskunta, Ruotsi ja Sveitsi. Tärkeimmät osakkuudet on lueteltu jäljempänä 85 kappaleessa. Ranskan ulkopuolella EDF toimii myös sähkökauppiaana EDF Trading Ltd:n (jäljempänä "EDFT") välityksellä. Tämä yhtiö on EDF:n ja ranskalaisen SA Louis-Dreyfus & Cie:n yhteisessä määräysvallassa. EDF toimii lisäksi sähkölaitosten ja energiaverkkojen rakentajana, operaattorina ja huoltajana sekä tarjoaa jätteiden kierrätys- ja katujen valaisupalveluja.
(6) OEW on yhdeksän lounaissaksalaisen piirikunnan perustama yhdistys. Sen päätarkoituksena on omistaa energiasektorilla toimivien yhtiöiden osakkeita. OEW:llä on kokonaan omistamansa OEW Beteiligungsgesellschaft mbH -tytäryhtiön välityksellä 34,5 prosentin osuus EnBW:n osakkeista.
(7) EnBW on vertikaalisesti integroitunut sähkönjakeluyhtiö, joka harjoittaa kaikkia sähkönjakeluun ja -siirtoon liittyviä toimintoja Lounais-Saksan alueella. EnBV toimii lisäksi sähkökauppiaana. Sen muuhun liiketoimintaan kuuluvat kaasun ja kaukolämmön toimitukset, televiestintä, jätteiden kierrätys ja rahoituspalvelut.
(8) Ennen ehdotettua keskittymää Baden Württembergin osavaltion kokonaan omistama Landesstiftung Baden Württemberg GmbH -yhtiö omisti 25,005 prosenttia EnBW:n osakkeista. Muut EnBW:n osakkaat olivat ja ovat edelleen OEW 34,5 prosentin omistusosuudella, Landeselektrizitätsverband Württemberg (12,04 prosenttia), Gemeindeelektrizitätsverband Schwarzwald Donau (8,82 prosenttia), Technische Werke der Stadt Stuttgart GmbH (9,00 prosenttia) ja Badischer Elektrizitätsverband (5,40 prosenttia).
(9) Baden-Württembergin osavaltio järjesti vuonna 1999 tarjouskilpailun myydäkseen EnBW:n osakkeensa. Tarjouskilpailun voitti EDFI, joka sai haltuunsa 25,005 prosenttia EnBW:n osakkeista. Sittemmin EDFI on lisännyt omistusosuutensa EnBW:n osakkeista 34,5 prosenttiin ja on näin ollen päässyt osakassopimuksen mukaisesti tasoihin OEW:n kanssa.
II KESKITTYMÄ
(10) Ehdotetun keskittymän tuloksena EnBW:stä tulee yhteisyritys, joka on EDFI:n ja OEW:n yhteisessä määräysvallassa. EDFI:llä ja OEW:llä on yhdessä enemmistö äänistä EnBW:n yhtiökokouksessa. Osakassopimuksessa on sitovia sääntöjä äänioikeuden ja vaikutusvallan käytöstä EnBW:ssä asioissa, jotka liittyvät sen markkinastrategiaan ja kaupallisiin toimintaperiaatteisiin, ja säännöt edellyttävät yhteispäätöksiä ääniä yhdistämällä. Äänten yhdistäminen merkitsee käytännössä, että EDFI:n ja OEW:n äänioikeuden käyttö yhtiökokouksessa on yhdenmukaista. Osakaskomitea valvoo äänten yhdistämismenettelyn toimivuutta. EDFI ja OEW nimittävät kumpikin enintään neljä osakaskomitean jäsentä. Ennen EnBW:n hallituksen tai yhtiökokouksen päätöksiä osakaskomitea käsittelee kunkin asian. Jos osakaskomitea ei pääse yksimielisyyteen, EDFI:n ja OEW:n on äänestettävä hallituksen tai yhtiökokouksen päätösehdotusta vastaan.
(11) Näin ollen ehdotettu toimenpide on sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu keskittymä.
III YHTEISÖNLAAJUINEN ULOTTUVUUS
(12) EDF:n, OEW:n ja EnBW:n yhteenlaskettu koko maailmasta kertynyt liikevaihto oli vuonna 1999 yli 5000 miljoonaa euroa (EDF 32057 miljoonaa euroa, OEW 57 miljoonaa euroa ja EnBW noin 4111 miljoonaa euroa). EDF:n ja EnBW:n yhteisöstä kertynyt kokonaisliikevaihto oli vuonna 1999 kummankin osalta yli 250 miljoonaa euroa (EDF 30484 miljoonaa euroa, EnBW 4040 miljoonaa euroa). EDF tai EnBW eivät kumpikaan saa omasta yhteisön alueelta kertyneestä kokonaisliikevaihdostaan yli kahta kolmasosaa yhdestä ja samasta jäsenvaltiosta. Näin ollen kyseessä on sulautuma-asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yhteisönlaajuinen keskittymä.
IV KILPAILUA KOSKEVA ARVIOINTI
A MERKITYKSELLISET TUOTEMARKKINAT
(13) Ehdotettua keskittymää on arvioitava ottaen huomioon Ranskan sähkömarkkinoiden avautumisaste. Ranskan 10 päivänä helmikuuta 2000 hyväksytty sähkölaki(4) (jäljempänä "sähkölaki") on laadittu sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/92/EY panemiseksi täytäntöön(5).
(14) Sähkölain 22 pykälässä säädetään, että direktiivin 96/92/EY 19 artiklan mukaisesti asetuksessa määriteltyihin vaatimukset täyttäviin asiakkaisiin kuuluvat kaikki Ranskan suuret teolliset asiakkaat, joiden kulutus käyttöpaikkaa kohti on vähintään 16 gigawattituntia vuodessa ja jotka edustavat noin 30:a prosenttia Ranskan koko kulutuksesta. Asiakkaat, jotka kuluttavat käyttöpaikkaa kohti vähintään 16 gigawattituntia vuodessa, ovat olleet 20 päivästä toukokuuta 2000 vaatimukset täyttäviä asiakkaita. Elokuun 31 päivänä 2000 julkistettiin luettelo 1206 yhtiöstä, jotka ovat tällä tavoin ilmaisseet täyttävänsä vaatimukset.
(15) Parhaillaan valmisteilla on uusi asetus, jolla vaatimukset täyttäviksi asiakkaiksi kelpuutetaan lisää teollisia kuluttajia alentamalla 16 gigawattitunnin kulutusraja 9 gigawattituntiin vuodessa. Tämän vaatimukset täyttävien asiakkaiden määrän lisääntymisen jälkeen niiden markkinat käsittävät noin 34 prosenttia Ranskan kulutuksesta, eli nykytilaan verrattuna niiden osuus markkinoista kasvaa 4 prosenttiyksiköllä.
(16) Sähkölain 22 pykälän II kohdassa säädetään lisäksi, että riippumattomat hyväksytyt sähköntuottajat, jotka ostavat sähköä myytäväksi edelleen vaatimukset täyttäville asiakkaille, katsotaan myös vaatimukset täyttäviksi asiakkaiksi. Samaa sääntöä sovelletaan myös Distributeurs non-nationalisés -sähkönjakelijoihin (jäljempänä "DNN"), jos ne toimittavat sähköä paikallisen jakelu- ja toimitusalueensa vaatimukset täyttäville asiakkaille.
(17) Sähkölain 12-16 pykälä koskee sähkön siirtoa. EDF on Ranskan suurjänniteverkko-operaattori, joka vastaa suurjännitesiirtojärjestelmän hoidosta, ylläpidosta ja kehittämisestä Ranskassa. EDF:ään on perustettu tätä tarkoitusta varten erityinen RTE-osasto. Sen johtaja on nimitetty ministeriön päätöksellä. EDF ja noin 150 DNN-sähkönjakelijaa ovat Ranskan jakelujärjestelmästä vastaavia verkko-operaattoreita. DNN-sähkönjakelijoihin kuuluvat kunnalliset ja alueelliset sähkönjakeluyksiköt.
(18) Sähkölaissa säädetään pääsyoikeudesta siirto- ja jakeluverkkoon (alueellinen sähkönjakelu). Ranska on valinnut säännellyn käyttöoikeusjärjestelmän. Asetus, jolla säädetään siirto- ja jakeluverkkoon pääsyä ja sen käyttämistä koskevista ehdoista mukaan lukien erityisesti verkonkäyttötariffit, on valmisteilla. Siirto- ja jakeluverkkojen käyttötariffit hyväksyy toimivaltainen ministeri sähköalan sääntelykomitean (jäljempänä "CRE") ehdotuksesta.
(19) Määriteltäessä merkityksellisiä tuotemarkkinoita ehdotetun keskittymän arvioimiseksi on otettava huomioon nykyinen Ranskan markkinoiden avautumisaste. Arvioinnissa on erotettava toisistaan toimitukset vaatimukset täyttäville asiakkaille, joilla on oikeus vapaasti valita toimittajansa, ja toimitukset muille asiakkaille, jotka eivät saa vielä valita toimittajaansa (katso myös komission päätös asiassa IV/M.1557 - EDF/Louis-Dreyfus(6). Jäljempänä esitetty arvio koskee toimituksia vaatimukset täyttäville asiakkaille.
B MERKITYKSELLISET MAANTIETEELLISET MARKKINAT
(20) Päätöksessään EDF/Louis-Dreyfus komissio katsoi Ranskan sähköntoimitusmarkkinat laajuudeltaan selvästi kansallisiksi, koska niitä säännellään ja niihin sovelletaan teknisiä rajoituksia.
(21) Komission tarkasteltavana olevassa asiassa suorittamat tutkimukset ovat osoittaneet, että sähkön toimittaminen vaatimukset täyttäville asiakkaille on laajuudeltaan enintään kansallista toimintaa. Ennen Ranskan markkinoiden jokin aika sitten tapahtunutta avautumista sähkön merkittävä maahantuonti ei ollut mahdollista.
(22) Myös liitosyksikkökapasiteetin vähäisyys rajoittaa (ja tulee vielä ainakin jonkin aikaa rajoittamaan) jossain määrin tuontia. Yleisesti saatavilla olevien tietojen mukaan Ranskan ja sen naapurimaiden välinen liitosyksikkökapasiteetti käsittää noin 20-25 gigawattia. Käyttökelpoinen liitosyksikkökapasiteetti jää kuitenkin teknisten rajoitusten vuoksi noin 10 gigawattiin. Ranskan noin 110 gigawatin rakennetusta sähköntuotantokapasiteetista tuontikapasiteetti on alle 10 prosenttia.
(23) Tässä yhteydessä osapuolet väittävät, että käytettävissä oleva tuontikapasiteetti on todellisuudessa paljon suurempi. Koska Ranskan vienti naapurimaihin on suhteellisen suuri, vastaava tuontimäärä tasapainottaisi sähkön virtausta vientiin niin, että koko asennettu kapasiteetti olisi jälleen käytettävissä sähkön lisätuontia varten. Tämä tuonti- ja vientivirtojen superponointivaikutus voi kuitenkin toteutua vain, jos sähkön virtaukset molempiin suuntiin tapahtuvat täsmälleen samanaikaisesti. Siksi käytettävissä olevan kapasiteetin lisääntyminen superponoinnin tuloksena on todellisuudessa epävarmaa.
(24) Vuonna 1999 Ranskaan tuotiin sähköä noin 4 terawattituntia(7). Ranskan markkinoiden 430 terawattitunnin kokonaiskulutuksesta(8) tuonnin osuus jäi näin ollen hieman alle prosenttiin. Kun vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähkönkulutus on 130 terawattituntia, tuonnin osuus siitä olisi ollut 3 prosenttia.
(25) Näin ollen maantieteelliset sähköntoimitusmarkkinat vaatimukset täyttäville asiakkaille ovat Ranskan laajuiset.
C KILPAILUA KOSKEVA ARVIOINTI
1 EDF:N MÄÄRÄÄVÄ ASEMA
1.1 EDF:n markkinaosuudet vaatimukset täyttävien asiakkaiden markkinoilla ovat erittäin suuret ja se on Ranskan merkittävin sähkön tuottaja ja toimittaja
(26) EDF on määräävässä asemassa Ranskan vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähköntoimitusmarkkinoilla. Osapuolet esittävät ilmoituksessaan, että EDF:n osuus sähköntoimituksista vaatimukset täyttäville asiakkaille on yli 80 prosenttia asiakkaiden oma tuotanto mukaan lukien. Osapuolten mukaan käyttäjien oma tuotanto ja riippumattomien tuottajien tuotanto käsitti vuonna 1999 yhteensä 31 terawattituntia. Riippumaton tuotanto oli 24,8 terawattituntia ja oma tuotanto, joka ei itse asiassa muodosta osaa markkinoista, oli vuonna 1999 noin 6,2 terawattituntia. Vaatimukset täyttävien asiakkaiden kulutus on nykyisin noin 130 terawattituntia. Olettaen, että käyttäjien oma tuotanto 6,2 terawattituntia olisi kokonaan vaatimukset täyttävien asiakkaiden tuottamaa, markkinoiden toimittama määrä olisi 123,8 terawattituntia. Tästä määrästä vähintään 117 terawattituntia eli noin 95 prosenttia täytyy olla EDF:n toimittamaa. Muille asiakkaille kuin EDF:lle toimitettiinkin vuonna 1999 vain 6,8 terawattituntia riippumattomien sähköntuottajien (ilman EDF:ää ja asiakkaiden omaa tuotantoa) tuottamaa sähköä. Vuonna 2000 EDF:n markkinaosuus voi olla hieman pienempi, koska jotkin ulkomaiset toimittajat, erityisesti saksalaiset sähköyhtiöt, onnistuivat tekemään toimitussopimukset joidenkin vaatimukset täyttävien asiakkaiden kanssa.
(27) Tarkasteltaessa EDF:n määräävää asemaa vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähköntoimitusmarkkinoilla on otettava huomioon sen merkittävä asema sähköntuottajana Ranskassa. EDF on Ranskan suurin sähköntuottaja. Sen 103,5 gigawatin asennettu sähköntuotantokapasiteetti Ranskassa käsittää ydinvoimalla (63 gigawattia), fossiilisilla polttoaineilla (17,2 gigawattia) ja vesivoimalla (23,3 gigawattia) käyviä voimalaitoksia. Vuonna 1999 EDF:n sähköntuotanto oli Ranskan 500 terawattitunnin kokonaistuotannosta 469 terawattituntia eli 93,8 prosenttia. EDF:n kokonaistuotannosta 80 prosenttia on peräisin ydinvoimaloista, 15 prosenttia vesivoimaloista ja 5 prosenttia fossiilisia polttoaineita käyttävistä voimaloista(9).
(28) Vuonna 1999 Ranskan kokonaiskulutus oli 430 terawattituntia. EDF:n sähköntoimitukset Ranskaan olivat kaikkiaan 417,6 terawattituntia, mikä vastaa 97:ää prosenttia kulutuksesta.
1.2 Muiden sähköntuottajien osuus tuotannosta on marginaalinen ja ne toimittavat suurimman osan sähköstään EDF:lle
(29) EDF:n lisäksi Ranskassa toimii kolme muuta sähköntuottajaa(10). Compagnie Nationale du Rhône -yhtiön (jäljempänä "CNR") asennettu tuotantokapasiteetti on 2,785 gigawattia ja se tuottaa sähköä Rhonen alueellâ, mutta myy tuotantonsa EDF:lle (18 terawattituntia vuonna 1999). EDF omistaa kuudenneksen CNR:n osakepääomasta ja nimittää yhden sen 30 johtajasta. EDF on ollut mukana CNR:n johdossa vuodesta 1946. EDF neuvottelee parhaillaan ehdoista, joilla se vetäytyisi CNR:stä sähkölain 50 pykälän nojalla. Société Nationale d'Électricité et de Thermique -yhtiön (jäljempänä "SNET"), josta EDF omistaa 19 prosenttia, asennettu kapasiteetti on 2,6 gigawattia. Sen tuotanto vuonna 1999 oli 6,8 terawattituntia, josta tietty määrä toimitettiin vaatimukset täyttäville asiakkaille. RWE-yhtymään kuuluva Harpen AG tuottaa sähköä seitsemässä pienimuotoisessa vesivoimalaitoksessa (asennettu kapasiteetti 0,57 gigawattia). Voimalaitosten koko tuotanto 0,2 terawattituntia (159,4 gigawattituntia) vuonna 1999 toimitettiin kuitenkin EDF:lle.
(30) Kolmen potentiaalisen riippumattoman toimittajan mahdollisella roolilla sähköntoimittajana vaatimukset täyttäville asiakkaille ei ole merkitystä, jos sitä verrataan EDF:n ylivoimaiseen asemaan sähköntuottajana. Vaikka CNR ja SNET jo kykenisivät toimittamaan koko tuotantonsa vaatimukset täyttäville asiakkaille, niiden yhteenlaskettu tuotanto kattaisi vain 19 prosenttia Ranskan vaatimukset täyttävien asiakkaiden koko sähkömarkkinoista, joiden koko on noin 130 terawattituntia. Myös CRE on tunnustanut tämän vuosikertomuksessaan, jossa se toteaa, että "EDF:n muutaman lähivuoden aikana kohtaama kilpailu ilmentää paljon enemmän ulkomaisten operaattoreiden toimia kuin kotimaassa toimivien merkittävien sähköntuottajien läsnäoloa"(11).
(31) Sähkölaki sisältää myös huomattavia rajoituksia, jotka supistavat entisestään riippumattomien sähköntuottajien liikkumavaraa toimittajina vaatimukset täyttäville asiakkaille. Sähkölain 22 pykälän IV kohta yhdessä 30 päivänä lokakuuta 2000 hyväksytyn asetuksen nro 2000-1069 2 pykälän kanssa sisältävät säännöksen, jonka mukaan hyväksytyt sähköntuottajat saavat ostaa sähköä myytäväksi edelleen vaatimukset täyttäville asiakkaille vain 20 prosentin verran omasta asennetusta tuotantokapasiteetistaan. Tämä rajoittaa merkittävästi riippumattomien sähköntuottajien mahdollisuuksia omaksua aktiivisemman toimijan rooli vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähkömarkkinoilla. Riippumattomien sähköntuottajien osuus kokonaistuotannosta on jo marginaalinen, koska ne edustavat alle 5:tä prosenttia Ranskan koko sähköntuotannosta. Rajoitus, jonka mukaan riippumattomat sähköntuottajat saavat ostaa sähköä toimitettavaksi vaatimukset täyttäville asiakkaille vain 20 prosentin verran omasta tuotantokapasiteetistaan, tekee näille yhtiöille mahdottomaksi tulla tulevaisuudessa vaatimukset täyttävien asiakkaiden merkittäväksi vaihtoehtoiseksi toimittajaksi. Arvioidessaan 20 prosentin rajoituksen seurauksia "inspecteurs des finances" -asiantuntijaryhmä teki CRE:lle laatimassaan raportissa seuraavan johtopäätöksen: "Kaikesta huolimatta edellä tarkoitettu lauseke voi sinänsä osoittautua sähkökaupan esteeksi (sekä rahoitusmarkkinoita että kahdenvälistä kauppaa ajatellen) ... Tällaisena siitä näyttää olevan vahinkoa EDF:stä riippumattomille ranskalaisille tuottajille, koska se tekee nykyisestä markkinaosuushierarkiasta pysyvän estämällä EDF:n kilpailijoita kilpailemasta EDF:n kanssa ostotarjouksin, jotka antaisivat niille oikeutetun mahdollisuuden korvata vähäistä tuotantokapasiteettiaan"(12).
1.3 Mahdollisuudet päästä Ranskan markkinoille
1.3.1 Yleistä
(32) Komission tutkimukset ovat osoittaneet, että uusien toimijoiden ei ole mahdoton päästä Ranskan markkinoille. Joissakin tapauksissa esimerkiksi ulkomaiset toimittajat ovat voittaneet vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähkön toimittamista koskevia tarjouskilpailuja. Uusien toimijoiden ja erityisesti ulkomaisten toimittajien on silti edelleen vaikea aloittaa sähkön toimittajana Ranskassa.
(33) Sähkön toimittaja voi aloittaa sähkön toimitukset ulkomaan markkinoilla niin, että se hankkii tarvitsemansa sähkön hyödyntämällä Ranskassa sijaitsevaa tuotantokapasiteettia, ostamalla sähkön toiselta tuottajalta kaupankäynnin puitteissa tai tuomalla maahan omissa laitoksissaan ulkomailla tuotettua sähköä.
1.3.2 Ranskan markkinoille pääsyyn liittyvät vaikeudet
1.3.2.1 Uusien toimittajien mahdollisuudet hyödyntää Ranskassa sijaitsevaa tuotantokapasiteettia ovat marginaaliset
(34) Ranskalaisen tuotantokapasiteetin käyttö on käytännössä mahdollista vain EDF:n luvalla, koska EDF on Ranskan suurin sähköntuottaja. Kolme potentiaalista riippumatonta sähköntuottajaa toimittavat nykyisin sähköä lähinnä EDF:lle tai omaan sisäiseen käyttöönsä. Monet suuret teolliset asiakkaat kehittävät sähköä omassa tuotannossaan, mutta ylimääräisen tuotantonsa osalta ne ovat yhteistuotanto-ohjelmaan kuuluvilla pitkäaikaisilla sopimuksilla (12 vuotta) sidottuja EDF:ään(13).
(35) Tästä osapuolet väittävät, että sähkölaissa ja 7 päivänä syyskuuta 2000 hyväksytyssä asetuksessa 2000-877 säädetty uusia tuotantolaitoksia koskeva lupamenettely yli 4,5 megawatin yksiköille(14) mahdollistaa kaikille yhteisön toimijoille omien tuotantolaitosten perustamisen Ranskaan. Voimalaitoskapasiteetin lisääminen on kuitenkin pitkäaikainen prosessi ja edellyttää suuria investointeja, toisin sanoen suuria uponneita kustannuksia, jotka eivät ole hyödynnettävissä muussa toiminnassa kuin sähkön tuotannossa. Myös asiakkaiden olisi oltava valmiita tekemään pitkäaikaisia 10-15 vuoden toimitussopimuksia, jotta suurten ennakkoinvestointien kannattavuus voitaisiin jossain määrin taata. Ranskassa ei ole myöskään sähkön spotmarkkinoita. Siksi ylituotanto menisi joko hukkaan tai se olisi myytävä EDF:lle. Toimintakustannukset vaihtelevat lisäksi huomattavasti sen mukaan, mitä perusenergiamuotoa voimassa käytetään. Fossiilisista polttoaineista, kuten hiilestä, öljystä ja kaasusta, aiheutuu paljon korkeammat toimintakustannukset kuin vesivoimasta tai ydinpolttoaineesta. Fossiilisia polttoaineita hyödyntävä voimalaitos ei kykenisi kilpailemaan EDF:n alhaisten hintojen kanssa, joita tämä pystyy ydinvoimalakapasiteettinsa turvin tarjoamaan.
(36) Nykyinenkään voimalaitoskapasiteetti ei ole läheskään kokonaan käytössä. EDF:n asennetun tuotantokapasiteetin teoreettinen maksimituotanto olisi 906,6 terawattituntia (103,5 gigawattia * 24 tuntia * 365 päivää) vuodessa. Tämä lähes kaksinkertaistaisi EDF:n vuoden 1999 kokonaistuotannon, joka oli 469 terawattituntia. Voimalaitoskapasiteetin kehittäminen perustui aiemmin ennusteisiin, joiden taustalla olivat hyvin optimistiset ja toteutumatta jääneet odotukset kysynnän tulevasta kasvusta. CRE vahvistaa tämän vuosikertomuksessaan toteamalla, että "Euroopassa havaitun ja Ranskassa vielä selvemmin ilmenevän kehityssuuntauksen mukaisesti tuotanto näyttää pystyvän mukautumaan ennustettavissa oleviin kysynnän muutoksiin ilman uusia investointeja kapasiteettiin ... Jo suurimmaksi osaksi maksettujen voimaloiden kilpailukyvyn vuoksi uuden merkittävän kapasiteetin rakentamista lähivuosina ei voida yleensä pitää taloudellisesti perusteltuna. Tämä tilanne ja noin 97 prosenttia koko kulutuksen määrästä tuottavan EDF:n historiallisen monopoliaseman seuraukset ovat syynä siihen, että kilpailutilanteen kehittyminen Ranskassa ei nykyisellä vaatimustasolla todennäköisesti sisällä historiallisen operaattorin kanssa kilpailevan uuden kapasiteetin asentamista"(15).
1.3.2.2 Uusien toimittajien mahdollisuudet ostaa sähköä Ranskan sähkökaupan puitteissa ovat marginaaliset
(37) Sähkön tukkukauppa edellyttää markkinoilta likviditeettiä, toisin sanoen ympäristöä, jossa tuottajat pystyvät myymään sähkökauppiaille riittäviä määriä. Ranskassa kilpailurakenne ei suosi likviditeettiä, joten sen kehittyminen on epätodennäköistä. EDF onkin Ranskan suurin sähköntuottaja ja kolmen potentiaalisen riippumattoman sähköntuottajan osuus koko tuotannosta on vain 5 prosenttia. Lisäksi EDF on edelleen määräävässä asemassa sähköntoimitukset vaatimukset täyttäville asiakkaille käsittävillä markkinoilla. Kaupankäynnin kehittämisen kannustimet puuttuvat niin kauan, kuin markkinoilla ei ole merkittävää kilpailua.
(38) Kolmen potentiaalisen riippumattoman sähköntuottajan toiminta sähkökauppiaina / sähkön toimittajina on lisäksi rajoitettu. Kuten edellä 31 kappaleessa on todettu, ne saavat ostaa vain omasta tuotantokapasiteetistaan 20 prosenttia vastaavan määrän. Tämä puolestaan lisää todennäköisyyttä, että kaupankäynti jää hyvin vähäiseksi. Tästä CRE on todennut toimituksia vaatimukset täyttäville asiakkaille käsittelevässä vuosikertomuksensa osassa, että "näiden markkinoiden syntymiseen ja toimintaan liittyviä menetelmiä on analysoitava myöhemmin ottaen huomioon asiaa koskevat lait ja säännökset, erityisesti sellaiset, joiden tavoitteena on asettaa katto määrälle, joka sähköntuottajilla on oikeus ostaa myytäväksi edelleen vaatimukset täyttäville asiakkaille. Riippuen tasosta, jolle katto on asetettu, se voi rajoittaa sähkökauppaa ja vaatimukset täyttävien asiakkaiden mahdollisuuksia laajentaa toimittajapiiriään"(16). Sähkön ostaminen sähkökaupan puitteissa toiselta toimittajalta ei näin ollen ole nykyisellään toteuttamiskelpoinen hankintavaihtoehto Ranskassa.
(39) Pariisin pörssi aikoo käynnistää tunti- ja päiväkohtaisia sähkön toimituksia koskevat spotmarkkinat. Sen aikomusta luoda markkinat ei ole kuitenkaan vielä toteutettu, joten asialla ei näin ollen ole käytännön merkitystä.
1.3.2.3 Uusilla toimijoilla on vaikeuksia päästä Ranskan markkinoille toimittamalla tuontisähköä
(40) Ranskan markkinoiden nykytilanteen vuoksi ulkomaiset toimittajat, jotka ovat halunneet myydä sähköä vaatimukset täyttäville asiakkaille Ranskassa, ovat valinneet vaihtoehdokseen ulkomaisen tuontisähkön ja Ranskan sähköverkon käytön sähkön siirtämiseksi asiakkaalle. Nykyisten siirtoehtojen vuoksi ulkomaisten toimittajien on kuitenkin edelleen vaikea toimittaa vaatimukset täyttäville asiakkaille sähköä, joka on tuotu maahan liitosyksiköiden kautta.
(41) Asiakkaat vaativat, että yksi toimittaja on vastuussa koko sähköntoimituksesta. Täydellinen toimitussopimus käsittää energiahuollon ja tasaussähkön toimittamisen. Jälkimmäisen palvelun osalta EDF on kuitenkin Ranskan ainoa toimittaja sekä suoraan että verkko-operaattori RTE:n välityksellä tapahtuvissa toimituksissa. Koska vaatimukset täyttävät asiakkaat eivät useinkaan ole halukkaita tekemään erillistä sopimusta tasaussähkön toimittajan kanssa sopimuksen hoitoon liittyvien lisäkustannusten vuoksi, ulkomaisen toimittajan on ostettava myös tasaussähköä. Tässä yhteydessä on todettava, että RTE on jokin aika sitten järjestänyt huutokaupan siirtoverkossa esiintyvän hävikin korvaamiseksi tarvittavan sähkön toimittamisesta. RTE on ilmoittanut, että se järjestää lähitulevaisuudessa samanlaisen huutokaupan tasaussähköstä. Tämän huutokaupan varsinainen ajankohta on kuitenkin vielä epävarma.
(42) EDF:ää lukuun ottamatta muiden ranskalaisten toimittajien oli aiemmin pakko ostaa tasaussähköä kutakin yksittäistä asiakastaan varten erikseen, eivätkä ne siksi voineet käyttää hyväkseen tasaussähkön ostotarvetta vähentävästä asiakkaiden niputtamisesta energiantasausryhmiksi tavallisesti koituvia etuja. Koska tarvittavan tasaussähkön määrä voidaan tavallisesti vain karkeasti arvioida, ulkomaisen toimittajan oli ostettava riskien välttämiseksi riittävä määrä. Jos tasaussähköä ei kuitenkaan tarvittu, ulkomaisella toimittajalla ei ollut mahdollisuutta käyttää sitä muihin tarkoituksiin. Tasaussähkön hinta oli näin ollen omiaan lisäämään sähkön lopullista hintaa kilpailukyvyttömälle tasolle. Palautusmahdollisuutta ei myöskään ole siltä varalta, että sähköä syötettäisiin liikaa Ranskan verkkoon.
(43) RTE on 1. marraskuuta 2000 ottanut käyttöön järjestelmän, joka mahdollistaa kaikille toimittajille eri asiakkaiden kulutuksen yhdistämisen. Ulkomainen toimittaja pystyy nyt teoriassa tasapainottamaan vaihtelut eri asiakkaidensa kulutuksessa. Ennen kuin ulkomaiset toimittajat ovat päässeet eroon muista markkinoille tulon esteistä ja saaneet riittävän määrän asiakkaita voidakseen tehokkaasti tasoittaa nykyiset kulutuksen vaihtelut, mahdollisuus muodostaa energiantasausryhmiä ei todennäköisesti tuo tullessaan merkittäviä etuja.
1.3.2.4 EDF:n ylivoimainen asema sähköntuottajana Ranskassa mahdollistaa sille tarjoukset, joilla se voi torjua Ranskan markkinoille pyrkivät kilpailijat
(44) Komissio pyysi EDF:ää ilmoittamaan, kuinka monessa vaatimukset täyttävien asiakkaiden järjestämässä tarjouskilpailussa se oli kilpaillut ulkomaisten toimittajien kanssa toukokuun 2000 eli Ranskan markkinoiden avautumisen voimaantulon jälkeen. Taulukossa 1 on EDF:n antamiin lukuihin perustuvat tarjouskilpailujen tulokset. Vastauksessaan väitetiedoksiantoon EDF ilmoitti, että luvut eivät mahdollisesti ole täydelliset, koska voi olla muitakin tarjouskilpailuja, joihin ulkomaiset toimittajat ovat osallistuneet.
Taulukko 1
EDF:n lukuihin perustuvat tarjouskilpailujen tulokset
TAULUKON PAIKKA
(45) Taulukko 2 sisältää komission tutkimuksensa aikana hankkimat luvut, jotka perustuvat ulkomaisten sähköntoimittajien vastauksiin.
Taulukko 2
Ulkomaisten sähköntoimittajien antamiin vastauksiin perustuvat tarjouskilpailujen tulokset
TAULUKON PAIKKA
(46) Taulukko 1 osoittaa, että EDF pystyy voittamaan huomattavan määrän vaatimukset täyttävien asiakkaiden tarjouskilpailuja. EDF on voittanut tarjouskilpailuista lähes puolet, 47 prosenttia, ja hävinnyt niistä alle 25 prosenttia. Kuva on vielä selvempi, jos otetaan huomioon komission tutkimuksen aikana hankkimat luvut. Ranskan markkinoilla vaatimukset täyttäville asiakkaille tarjouksia tehneet ulkomaiset toimittajat menestyivät vain noin 9 prosentissa kaikista tarjouskilpailuista.
(47) Vaatimukset täyttävien asiakkaiden järjestämien tarjouskilpailujen määrästä oli EDF:n mukaan käytettävissä vain rajallisesti tietoja. Nämä tiedot on esitetty taulukossa 1. Kaikki ulkomaiset toimittajat ilmoittivat kuitenkin kaikki käytettävissä olevat tarjouskilpailuja koskevat tiedot. Nämä tiedot ovat taulukossa 2, eikä EDF ole kiistänyt niitä väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa. Siksi tietoja voidaan pitää kelvollisena perustana komission arviolle. Koska varteenotettavia ranskalaisia toimittajia ei ole muita kuin EDF, ulkomaisten toimittajien häviämien tarjouskilpailujen tai ainakin suurimman osan niistä voidaan olettaa olevan EDF:n voittamia. Ulkomaisten toimittajien esittämät tarjouskilpailuluettelot vahvistavat tämän suurimmaksi osaksi.
(48) EDF:n kykyä syrjäyttää jatkuvasti tarjouksillaan ulkomaiset toimittajat tukee lisäksi se, että Ranskassa ei ole julkista keskimääräistä markkinahintaa. EDF voi itse asiassa vaikuttaa merkittävästi sähkön toimitushintaan vaatimukset täyttäville asiakkaille. Integroituneena monopoliyhtiönä EDF voi vastata kilpailuhaasteisiin vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähköntoimitusmarkkinoilla siirtämällä vaatimukset täyttävien asiakkaiden marginaalit sellaisten asiakkaiden maksettavaksi, jotka eivät saa vapaasti valita toimittajaansa. EDF kiisti tämän kuulemisen yhteydessä ja väitti, että asiakkaiden ristikkäistuet on kielletty laissa ja säännöksissä. Ministeriö hyväksyy tariffit saatuaan niistä CRE:n lausunnon ja niihin sovelletaan kaikki toimituskulut kattavaa ylärajaa. Tariffien yläraja ei kuitenkaan missään nimessä sulje pois toimittajan kannalta tuottavia marginaaleja. Ristikkäistukien käyttöä ei myöskään ole helppo todistaa. Myös CRE on vuosikertomuksessaan todennut ristikkäistukien muodostaman todellisen vaaran esittämällä, että "kahtia jakautuneiden markkinoiden sääntely on vaikeaa, koska kiinteät asiakkaat eivät saa tukea vaatimukset täyttäviä asiakkaita ja kilpailun epätasapainottumista vaatimukset täyttävien kuluttajien markkinoilla on vältettävä"(17).
(49) EDF toimitti perusteellisen tutkimuksen aikana tietoja vaatimukset täyttäviin asiakkaisiin soveltamastaan keskimääräisestä hinnoittelusta ja vaatimukset täyttäville asiakkaille vuoden 2000 aikana tarjoamistaan hinnoista. Kyseiset luvut on esitetty taulukossa 3.
Taulukko 3
Keskimääräiset hinnat vaatimukset täyttäville asiakkaille
TAULUKON PAIKKA
(50) Taulukossa 3 esitetyt tiedot osoittavat, että EDF:n keskimääräinen hinta vaatimukset täyttäville asiakkaille on korkeampi kuin vaatimukset täyttäville asiakkaille ulkomaisen toimittajan syrjäyttämiseksi tarjottu hinta. Tarjouskilpailuihin osallistuneiden kilpailijoiden vastaukset vahvistavat myös, että EDF on mukauttanut tarjouksensa ulkomaisten toimittajien tarjoamiin hintoihin voidakseen pitää asiakkaansa. Näitä päätelmiä vastaavasti CRE toteaa vuosikertomuksessaan seuraavaa: "Kesäkuun 1 päivään 2000 mennessä toimittajaa vaihtaneiden vaatimukset täyttävien asiakkaiden määrä oli pieni, mutta tietty osa niistä oli saanut EDF:ltä huomattavasti alhaisemmat hinnat tarkistettuaan hintoja joiltakin kilpailevilta toimittajilta"(18).
2 EDF:N MÄÄRÄÄVÄN ASEMAN VAHVISTUMINEN
(51) Ehdotettu keskittymä vahvistaa EDF:n määräävää asemaa vaatimukset täyttävien asiakkaiden markkinoilla Ranskassa poistamalla EnBW:n potentiaalisen kilpailijan aseman Ranskan markkinoilla, lisää EDF:n mahdollisuuksia toteuttaa vastatoimenpiteitä Saksassa, vahvistaa EDF:n jalansijaa Sveitsissä ja poistaa Wattin potentiaalisen kilpailijan aseman sekä vahvistaa EDF:n asemaa yleiseurooppalaisena toimittajana.
2.1 Ulkomaisilla toimittajilla on kannustimia Ranskan markkinoille tulemiseksi
(52) Ulkomaisilla toimittajilla on voimakkaita kannustimia toimia Ranskassa. Tätä osoittaa se, että kyseiset toimittajat ovat osallistuneet lukuisiin toimituksia vaatimukset täyttäville asiakkaille koskeviin tarjouskilpailuihin. Saksalaisten toimittajien osalta on syytä huomauttaa, että koska Saksan markkinat ovat avautuneet, teollisten asiakkaiden maksama sähkön hinta ei ole tavallisesti korkeampi kuin Ranskassa. Joidenkin asiakkaiden maksamat hinnat näyttävät itse asiassa olevan Ranskassa korkeammat kuin Saksassa(19). Näin ollen Saksan sähköntuottajat pystyvät tekemään Ranskan vaatimukset täyttäville asiakkaille kilpailukykyisiä tarjouksia ja niillä on myös vahvat kannustimet aloittaa toiminta Ranskassa erityisesti siksi, että Ranska on yhteisön toiseksi suurin markkina-alue.
(53) Tätä kannustinta tukee lisäksi suuntaus yleiseurooppalaisten toimitussopimusten tekemiseen, toisin sanoen sähkön toimittaminen useassa jäsenvaltiossa toimiville suurille yritysasiakkaille. Komission tutkimukset ovat vahvistaneet, että halu tehdä tällaisia sopimuksia lisääntyy. Asiakkaan mahdollisuuksiin käyttää samaa toimittajaa kaikkialla yhteisössä kohdistuu luonnollisesti edelleen huomattavia rajoituksia, koska markkinoiden avautumisaste vaihtelee. Suuret yritysasiakkaat ovat kuitenkin yhä kiinnostuneempia käyttämään samaa toimittajaa useassa jäsenvaltiossa. Tämä koskee erityisesti niitä asiakkaita, joiden toimipaikat täyttävät erilaiset vapaan toimittajanvalinnan ehdoksi asetetut kansalliset vaatimukset. Tällaisiin sopimuksiin kuuluvat luonnollisesti myös toimitukset Ranskassa sijaitseville yrityksille tai toimipaikoille. Voidakseen tehdä tarjouksia useissa toimipaikoissa sijaitseville asiakkaille, joilla on yhtiöitä myös Ranskassa, on tärkeää toimia myös kyseisillä markkinoilla.
2.2 EnBW on yksi potentiaalisista kilpailijoista, joilla on erityisen hyvät edellytykset tulla Ranskan markkinoille
(54) EnBW on yksi Saksan kuudesta yhteenliitetyn verkon tasolla toimivasta sähköntoimittajasta, jotka tuottavat ja toimittavat sähköä sekä pitävät yllä suurjänniteverkkoja. Yhteenliitetyn verkon tasolla se on Saksan neljänneksi suurin sähkölaitos, jota suurempia ovat vain E.ON(20), RWE/VEW ja VEAG, ja kaiken kaikkiaan se on Saksan kolmanneksi suurin sähköntoimittaja.
(55) EnBW:n toimitusalue on Lounais-Saksa, ja sen alueella on pitkä yhteinen raja EDF:n toimitusalueen, Ranskan kanssa. EnBW omistaa toimitusalueellaan 380/220 kilovoltin suurjännitesiirtoverkon, jonka pituus on 3500 kilometriä(21). EnBW on RWE:n ohella ainoa saksalainen yhteenliitetyn verkon tasolla sähköä toimittava yhtiö, jonka käytössä on Ranskan ja Saksan välisiä liitosyksiköitä. Kaksi neljästä(22) Ranskan ja Saksan välisistä liitosyksiköistä sijaitsee EnBW:n toimitusalueella. EnBW:n liitosyksiköiden kapasiteetti on noin 1,2 gigawattia. Tämän kapasiteetin avulla EnBW pystyisi viemään Ranskaan jopa 10,5 terawattia sähköä. Yhdistettynä [&lt; 10] * terawattituntiin, jotka EnBW saa muun muassa osuudestaan EDF:n voimalaitoksissa, EnBW voisi toimittaa Ranskan vaatimukset täyttäville asiakkaille [10-20] * terawattituntia. Näiden lukujen perusteella EnBW voisi toimittaa noin [5-15] * prosenttia Ranskan vaatimukset täyttävien asiakkaiden kulutuksesta.
(56) Osapuolten mukaan EnBW:n maantieteellinen läheisyys EDF:n kanssa ei merkitse EnBW:lle kilpailuetua. Osapuolet väittävät, että ranskalaiselle asiakkaalle toimitetun sähkön kustannukset ja hinnat eivät vaihtele merkittävästi sen mukaan, onko sähkö peräisin EnBW:ltä vai muulta toimijalta kuten E.ON-yhtiöltä, vaikka tämä joutuisi siirtämään sähkönsä Ranskaan joko EnBW:n tai RWE/VEW:n alueen kautta.
(57) Tämä väite ei pidä paikkaansa. Saksassa siirtomaksut on maksettava siirrosta, joka tapahtuu toisen yhteenliitetyn verkon tasolla toimivan sähköyhtiön omistaman verkon kautta. Sähköntuottajat, joiden siirtoverkot eivät sijaitse Ranskan markkinoiden välittömässä läheisyydessä, ovat Ranskan rajalla sijaitsevien verkkojen omistajia kuten EnBW:tä tai REW/VEW:tä epäedullisemmassa asemassa. Kuten asiassa COMP/M.1673 - VEBA/VIAG(23) tehdyssä päätöksessä on selitetty, verkon omistajat pystyvät soveltamaan kilpailijoihinsa tariffeja, jotka eivät ole täysin avoimia, ja näin ollen näihin kilpailijoihin kohdistuvaa todellista syrjintää ei ole aina mahdollista havaita.
(58) Sähkönviejille, joiden kotimaalla ei ole yhteistä rajaa Ranskan kanssa, koituisi lisäkustannuksia erityisesti niiden ylittäessä kolmannen maan ja Ranskan välisen rajan Saksan tai Belgian kautta. Siksi EnBW:n maantieteellinen läheisyys EDF:n kanssa merkitsee sille kustannusetua verrattuna edellä kuvattuihin toimittajatyyppeihin. EDF:n laatiman EnBW:n ostamista koskevan strategia-asiakirjan(24) jaksossa, jossa käsitellään EnBW:n yhteishallinnasta EDF:lle koituvia kaupallisia etuja, mainitaan tähän liittyen ensimmäisenä kohtana, että "EnBW tuo tullessaan suoran pääsyn rajan yli". Jos EDF pitää EnBW:n toimitusalueen maantieteellistä sijaintia Saksan ja Ranskan välisellä rajalla kilpailuetuna strategiselle laajentumiselleen Saksan markkinoille, saman tilanteen tulisi myös merkitä vastaavia etuja EnBW:lle Ranskan markkinoita ajatellen.
(59) EnBW:llä on lisäksi käytettävissään Ranskassa sijaitsevaa voimalaitoskapasiteettia EDF:n kanssa tekemiensä useiden pitkäaikaisten sopimusten perusteella. Tämä koskee kapasiteettivarauksia ranskalaisissa Fessenheimin ([...] *) ja Cattenomin ([...] *) ydinvoimalaitoksissa sekä sopimusta, jonka perusteella EDF toimittaa EnBW:lle vakioenergiaa ja äkillisten kuormitushuippujen varalta täydennysenergiaa. EnBW vastaanotti vuonna 1999 [...] * terawattituntia Fessenheimilta ja [...] * terawattituntia Cattenomilta sekä [...] * terawattituntia vakioenergiaa EDF:ltä.
(60) Osapuolten mukaan EnBW vastaanottaa kaikkien EDF:n ja EnBW:n välillä voimassa olevien sopimusten puitteissa keskimäärin yhteensä [&lt; 10] * terawattituntia vuodessa. Suurin osa tästä määrästä toimitetaan EnBW:n käyttöön Ranskan ja Saksan välisen Sierentz/Kuhmoos-liitosyksikön kautta. Ilmoituksen mukaan EnBW toimittaa tuontisähkön saksalaisille asiakkailleen. Mitkään säädöksiin tai sopimuksiin sisältyvät määräykset eivät kuitenkaan estäisi EnBW:tä toimittamasta EDF:ltä vastaanottamaansa sähköä Ranskan vaatimukset täyttäville asiakkaille. Sekä EDF:n että EnBW:n edustajat vahvistivat tämän nimenomaisesti 17 päivänä marraskuuta 2000 järjestetyssä tapaamisessa komission kanssa.
(61) Osapuolet väittävät, että RWE/VEW, E.ON, Electrabel ja muut yhteisöön sijoittautuneet sähköyhtiöt ovat huomattavasti suurempia kuin EnBW ja näin ollen on huomattavasti todennäköisempää, että niillä on rahoitusvoimaa, resursseja ja suunnittelukykyä tullakseen onnistuneesti Ranskan vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähköntoimitusmarkkinoille. Osapuolten mielestä EnBW:n tuotantokapasiteetti olisi optimoitunakin riittämätön sen omille markkinoille. EnBW tuottaa noin 40,5 terawattituntia ja myy noin 55 terawattituntia sekä ostaa erotuksen eri lähteistä EDF mukaan lukien.
(62) Yhteisöön sijoittautuneilta sähköntuottajilta saatujen vastausten perusteella nykyinen tuotantokapasiteetti tai ylituotanto eivät ole ratkaisevia tekijöitä harkittaessa tuloa Ranskan markkinoille. Erityisesti Saksassa sähköntuottajat voivat myydä ylituotantonsa sähköpörsseille tai kahdenvälisin sopimuksin muille yhteenliitettyyn verkkoon kuuluville sähköntuottajille. Jos sähköyhtiö päättää toimittaa sähköä Ranskan markkinoille, se voi näin ollen tehdä niin ostamalla tarvittavan sähkömäärän joko sähkömarkkinoilta tai muilta tuottajilta. Siksi voidaan päätellä, että oma ylituotanto ei ole välttämättä ratkaiseva etu, joka suurilla sähkölaitoksilla on EnBW:hen verrattuna.
(63) Muut potentiaaliset Ranskan markkinoille tulijaehdokkaat sijaitsevat Saksassa, Belgiassa ja Espanjassa. Ulkomailla sijaitsevia espanjalaisia toimittajia koskeva suurin Ranskan markkinoille pääsyä vaikeuttava tekijä on rajallinen noin 1 gigawatin liitosyksikkökapasiteetti. RWE/VEW:tä lukuun ottamatta saksalaisilla toimittajilla ei ole suoraa pääsyä Ranskaan. Näin ollen vaikuttaa siltä, että vain RWE/VEW ja Electrabel ovat yhtä hyvässä asemassa kuin EnBW. RWE/VEW:llä ja Electrabelilla ei ole kummallakaan vastaavaa mahdollisuutta hyödyntää Ranskan voimalaitoskapasiteettia kuin EnBW:llä. RWE/VEW voi hyödyntää Ranskan voimalaitoskapasiteettia Harpen AG:n kautta. Harpen AG:n tuotanto on kuitenkin marginaalinen (0,2 terawattituntia) ja lisäksi se toimittaa koko tuotantonsa EDF:lle. Electrabelilla on osuus Ranskan ydinvoimalayksiköistä CHOOZ B, joka on rakennettu vuonna 1984, ja Tricastin, joka on rakennettu vuonna 1975. Koska nämä sopimukset perustuivat EDF:n vastaavaan osuuteen belgialaisesta Tihangen ydinvoimalasta, ranskalaisten yksikköjen tuotanto ei ole käytettävissä toimitettavaksi ranskalaisille asiakkaille.
(64) Näin ollen voidaan päätellä, että EnBW olisi yksi strategisesti parhaimmissa asemissa olevista yrityksistä, joilla on mahdollisuudet tulla Ranskan vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähköntoimitusmarkkinoille. Koska kolmannes EnBW:n potentiaalisista toimituksista vaatimukset täyttäville asiakkaille (ks. edellä 55 kappale) on peräisin ranskalaisesta tuotannosta, EnBW:n ei tarvitse maksaa tästä määrästä rajanylitysmaksuja. Tässä suhteessa EnBW on kaikkiin muihin kilpailijoihin verrattuna ainutlaatuisessa asemassa.
2.3 Ilman tarkasteltavana olevaa toimenpidettä EnBW:llä pitäisi olla voimakkaat kannustimet tulla Ranskan markkinoille
(65) Ranskan markkinoille pääsyssä EnBW:tä hyödyttäisivät sen kilpailulliset mahdollisuudet ja maantieteellinen sijainti, joiden ansiosta se kuuluu asemaltaan ehdokkaiden parhaimmistoon, ja lisäksi myös suuntaus yleiseurooppalaisiin toimituksiin. EnBW:n toimitusalueen teollisiin asiakkaisiin kuuluu merkittäviä saksalaisia sähkö- ja metallinjalostusalan yhtiöitä sekä koneenrakennusalan yhtiöitä, joilla on tuotantoyksiköitä myös muualla yhteisössä.
(66) EnBW on perustanut paikallisia tytäryhtiöitä Itävaltaan, Alankomaihin, Italiaan, Puolaan ja Espanjaan(25). Se toimittaa jo [...] * suurista teollisista asiakkaistaan "yleiseurooppalaisten toimitussopimusten" puitteissa useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon. Merkittävimmät näistä toimitussopimuksista ovat [...] *. EnBW:n mielestä yleiseurooppalaisten toimitussopimusten kannalta sopivimpia ovat suuret teolliset asiakkaat, joilla on useita tuotantolaitoksia tai toimipaikkoja vähintään kahdessa Euroopan maassa. EnBW:n mielestä yleiseurooppalaisen toimitussopimuksen yhteydessä huomioon otettavan toimipaikkakohtaisen vähimmäiskulutusmäärän tulisi olla 5-10 gigawattituntia. [...] * EnBW:n nykyisistä asiakkaista täyttäisi jo nämä yleiseurooppalaisen toimitussopimuksen edellytykset.
(67) Alueidensa vierekkäisen sijainnin ansiosta EDF ja EnBW toimivat perinteisesti monin tavoin läheisessä yhteistyössä sähköalalla mukaan lukien voimalaitosten yhteiskäyttö ja EDF:n tuottaman sähkön siirto EnBW:n verkon kautta vietäväksi Sveitsiin, Italiaan ja Itävaltaan.
(68) Osapuolet väittävät, että yhtiöiden pitkäaikaisten suhteiden vuoksi olisi epärealistista olettaa EnBW:n pyrkivän aktiivisesti uhmaamaan EDF:n markkinaosuutta Ranskassa. Kyseiset suhteet eivät kuitenkaan riitä sulkemaan pois mahdollisuutta, että EnBW alkaisi toimia Ranskassa EDF:n kilpailijana, jos se ei olisi EDF:n määräysvallassa. Tätä kantaa tukee myös, että EnBW on jo osallistunut ranskalaisten vaatimukset täyttävien asiakkaiden järjestämiin tarjouskilpailuihin.
2.4 EnBW:n ostaminen vähentäisi EDF:ään kohdistuvaa yleistä kilpailua Ranskassa
(69) Ehdotettu keskittymä lisää EDF:n vastatoimimahdollisuuksia Saksassa. EDF:n asema Ranskan vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähköntoimitusmarkkinoilla on hyvin vahva. EnBW:n osto antaa EDF:lle kuitenkin mahdollisuuden toimia täysin avoimilla Saksan markkinoilla hyvin aggressiivisen kilpailijan välityksellä. "Kotimarkkinoillaan" Ranskassa EDF:n asema on taas yhä hyvin suojattu, koska se on kapasiteetiltaan erittäin vahva ja sillä on varma (vaatimuksia täyttämätön) asiakaskunta.
(70) EnBW:n merkitystä Saksassa kuvaa myös, että siitä tuli kesäkuussa 1999 Saksan ensimmäinen voimalaitosyhtiö, joka voi tarjota vakiotariffiasiakkailleen mahdollisuuden valita sähkön eri hintavaihtoehtojen välillä. EnBW on edistänyt tytäryhtiönsä Yello Strom GmbH:n (jäljempänä "Yello Strom") välityksellä merkittävästi Saksan pienten asiakkaiden sähköntoimitusmarkkinoiden avautumista kilpailulle. Yello Strom tekee samankaltaisen kilpailualoitteen myös suurten ja pienten teollisten asiakkaiden markkinoilla.
(71) Ennen toimenpidettä EDF:llä ei ole ollut yhtä hyviä mahdollisuuksia vastata Saksan yhteenliitettyyn verkkoon kuuluvien sähköyhtiöiden yrityksiin tulla Ranskan markkinoille käynnistämällä vastakampanjoita Saksassa, koska EDF ei ole ollut läsnä Saksan markkinoilla. Toimenpiteen jälkeen EDF:llä on kuitenkin ainakin jossain määrin mahdollisuus käyttää läsnäoloaan Saksassa pelotteena torjuakseen varsinaisten kilpailijoiden, kuten RWE, E.ON ja HEW, aikomuksia kilpailla aggressiivisesti Ranskan vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähköntoimitusmarkkinoilla. Samankaltaisen vastatoimimahdollisuuden puute Ranskassa vähentää kyseisten kilpailijoiden halua uhata aggressiivisesti EDF:n asemaa Ranskassa.
(72) Tästä aiheesta osapuolet väittävät, että EDF:n toimintaperiaatteisiin eivät kuulu vastakampanjat Saksassa, eikä sellaisia toimintaperiaatteita oteta käyttöön myöskään tulevaisuudessa. Komission tutkimuksen aikana useat kilpailijat ovat esittäneet, että EDF:n lisääntyneet vastatoimimahdollisuudet olisivat ehdotetun keskittymän merkittävimpiä seurauksia. EnBW itse on myös ilmoittanut komission ja EDF:n edustajien kanssa 17 päivänä marraskuuta 2000 järjestetyssä tapaamisessa, että EnBW:n olisi nykytilanteessakin otettava huomioon EDF:n vastatoimenpiteiden mahdollisuus Saksassa, jos EnBW tulisi merkittävässä määrin Ranskan markkinoille. On selvää, että strategia, johon EnBW on jo varautunut, olisi paljon helpompi toteuttaa ja huomattavasti tehokkaampi, jos EDF:llä olisi ehdotetun keskittymän suoma vahva jalansija Saksassa.
(73) OEW ilmoitti kuulemisen aikana, että EnBW ei olisi keskittymän jälkeen EDF:n yksinomaisessa määräysvallassa vaan EDFI:n ja OEW:n yhteisessä määräysvallassa ja että OEW:n osakkuus EnBW:ssä olisi keskittymän toteuduttua riittävä suojakeino EDF:n mahdollisen vastatoiminnan varalta Saksassa.
(74) On totta, että keskittymän jälkeen EnBW on EDF:n ja OEW:n yhteisessä määräysvallassa. Osakassopimuksen mukaan EDF on kuitenkin yksin toiminnallinen kumppani, kun taas OEW on alueellinen kumppani [...] *. Kun OEW:n alueellisia etuja ja sen tuotonsaantipyrkimyksiä kunnioitetaan riittävästi, vaikuttaa epätodennäköiseltä, että OEW:llä olisi kannustimia vastustaa aktiivisesti vaikkapa EDF:n valitsemaa liiketoimintastrategiaa EnBW:n suhteen [...] *. Vastatoimistrategioilla ei lisäksi välttämättä ole vaikutusta mainittuihin etuihin. Näin ollen vaikuttaa siltä, että ehdotettu keskittymä johtaisi, lisääntynyt vastatoimintakyky huomioon ottaen, myös EDF:n määräävän aseman merkittävään vahvistumiseen Ranskassa.
2.5 EnBW:n määräävä omistusosuus WATTissa vahvistaisi merkittävästi EDF:n asemaa Sveitsissä
(75) Sveitsissä on seitsemän vertikaalisesti integroitunutta sähkölaitosta (Überlandwerke): Atel (Aare-Tessin AG für Elektrizität, Olten), BKW (BKW FMB Energie AG, Bern), CKW (Centralschweizerische Kraftwerke AG, Luzern), EGL (Elektrizitätsgesellschaft Laufenburg AG, Laufenburg), EOS/Energie Ouest Suisse, Lausanne), EWZ (Elektrizitätswerk der Stadt Zürich, Zürich) ja NOK (Nordostschweizerische Kraftwerke AG, Baden). Nämä yhtiöt ovat Sveitsin siirtojärjestelmäoperaattoreita, jotka pitävät yllä Sveitsin 6633 kilometriä sähkönsiirtolinjaa käsittävää sähkönsiirtoverkkoa. ETRANS AG koordinoi Sveitsin siirtoverkkojärjestelmää. Seitsemän Überlandwerke-yhtiötä omistavat ETRANS AG:stä seuraavat osuudet, jotka vastaavat niiden omistusosuuksia Sveitsin siirtoverkosta: Atel (18,8 prosenttia), BKW (11,5 prosenttia), CKW (5,0 prosenttia), EGL (13,2 prosenttia), EOS (14,5 prosenttia), EWZ (12,9 prosenttia) ja NOK (24,1 prosenttia).
(76) Osapuolet ilmoittavat, että EDF ei omista määräävää osuutta Atelista(26). EDF:llä on kuitenkin pitkään ollut läheiset kaupalliset suhteet Atelin kanssa. Tämä suhde perustuu erityisesti joihinkin yhtiöiden välisiin pitkäaikaisiin toimitussopimuksiin. Vuonna 1999 Atel tuotti sähköä 7,6 terawattituntia ja myi 29 terawattituntia, josta 80 prosenttia vietiin ulkomaille (55 prosenttia Etelä-Eurooppaan, lähinnä Italiaan). Atelin osuus Sveitsin sähkönviennistä on 40 prosenttia ja tuonnista 32 prosenttia. Vuonna 1999 Sveitsin tuonti Ranskasta oli noin 22 terawattituntia. Valtaosaa EDF:n sähkönviennistä Sveitsiin ei myyty sveitsiläisille asiakkaille, vaan se vietiin edelleen.
(77) EnBW:llä, Bayernwerk AG:llä (jäljempänä "E.ON") ja NOK:lla on yhdessä määräävä asema Watt AG:ssä(27) (jäljempänä "WATT"). EnBW ja E.ON omistavat kumpikin 24,5 prosentin osuuden, ja NOK omistaa 34,5 prosentin osuuden. Loput 16,5 prosenttia omistaa Crédit Suisse SA. WATTilla on määräävä osuus seitsemästä Überlandwerke-yhtiöstä kahdessa, eli EGL:ssä ja CKW:ssä, sekä kahdessa muussa sähköyhtiössä, KWL:ssä (Kraftwerk Laufenburg) ja KWR:ssä (Kraftübertragungswerke Rheinfelden).
(78) Vuonna 1999 EGL myi noin 21 terawattituntia ja CKW myi noin 4 terawattituntia, mikä vastaa yli kolmannesta Sveitsin Überlandwerke-yhtiöiden kokonaismyynnistä. NOK, joka ei kilpaile WATTin eikä sen tytäryhtiöiden kanssa, myi vuonna 1999 noin 21 terawattituntia.
(79) Ehdotettu keskittymä vahvistaisi merkittävästi EDF:n asemia Sveitsissä, koska EDF saisi määräävän osuuden WATTista (ja välillisesti WATTin tytäryhtiöistä). Uusi omistus mahdollistaisi EDF:lle lisäksi määräysvallan lukumääräisesti lähes puoleen Sveitsin liitosyksiköistä ja yli 50 prosenttiin koko liitosyksikkökapasiteetista.
(80) Sveitsin ja sen naapurimaiden välillä on 36 liitosyksikköä. Taulukosta 4 käyvät ilmi Sveitsin liitosyksiköiden omistusosuudet ja vastaavat liitosyksikkökapasiteetit.
(81)
Taulukko 4
Sveitsin ja sen naapurimaiden väliset liitosyksiköt
TAULUKON PAIKKA
(82) Maantieteellisen asemansa, Ranskaan, Saksaan, Italiaan ja Itävaltaan suuntautuvien suurjänniteyhteyksiensä sekä vesivoimansa joustavuuden ansiosta Sveitsi toimii huippukuormien tasauspöytänä omille ja muille eurooppalaisille sähkölaitoksille niiden sekä kausittaisia että päivittäisiä tarpeita varten. Tässä mielessä Sveitsi on Ranskan sähköhuollolle erityisen tärkeä kuormitushuippujen aikana. EDF:n vuoden 1999 koko tuotannosta 80 prosenttia oli peräisin ydinvoimaloista. Ydinvoiman tuotanto on tasaista ja soveltuu siksi hyvin vakioenergian toimittamiseen. Ydinvoimalaitokset ovat kuitenkin melko joustamattomia eivätkä siksi sovellu kysynnän tyydyttämiseen kuormitushuippujen aikana. Sähkön vienti Sveitsistä Ranskaan koostuu erityisesti huippuenergiasta, mutta vienti Ranskasta Sveitsiin käsittää pääasiassa vakioenergiaa.
(83) Ehdotetun keskittymän ansiosta EDF saisi määräysvallan suurimpaan osaan Sveitsin huippuenergian tuotantoa ja toimituksia. Kilpailijoiden, jotka haluavat toimittaa sähköä Ranskan vaatimukset täyttäville asiakkaille, on toimitettava sekä vakioenergiaa että huippuenergiaa. Jos kyseiset kilpailijat eivät kykene tyydyttämään kuormitushuippujen aikaista tarvetta itse, niiden on tehtävä järjestelyjä muiden huippuenergian toimittajien, erityisesti sveitsiläisten toimittajien kanssa. Ehdotettu keskittymä rajoittaa huomattavasti kyseisten toimittajien valintamahdollisuuksia sveitsiläisten huippuenergian toimittajien joukosta.
(84) Ehdotettu keskittymä poistaisi myös EGL:n mahdollisten kilpailijoiden joukosta Ranskan markkinoilla. EGL on juuri luomassa yhteyksiä Ranskan vaatimukset täyttäviin asiakkaisiin. EGL:llä olisi mahdollisuus toimittaa kaikkia sähkötuotteita suoraan Ranskan vaatimukset täyttäville asiakkaille ja muille kyseisten asiakkaiden käyttämille toimittajille. Keskittymän toteutuminen estäisi kuitenkin tällaisen kilpailun pysyvästi. Näin ollen keskittymä vahvistaisi EDF:n määräävää asemaa Ranskan markkinoilla.
2.6 Yhteisen määräävän aseman hankkiminen EnBW:ssä edistäisi merkittävästi EDF:n pääsyä johtavaan asemaan yleiseurooppalaisena toimittajana
(85) EDF on viime vuosina järjestelmällisesti hankkinut EDFI:n välityksellä joko suoraan tai osana yhteisinvestointeja omistusosuuksia voimalaitos-, voimansiirto- ja voimanjakelualan yrityksistä kaikkialla Euroopassa. Taulukosta 5 käy ilmi, että EDF toimii jo useissa jäsenvaltioissa.
Taulukko 5
EDF:n läsnäolo jäsenvaltioissa
TAULUKON PAIKKA
(86) Taulukosta 5 käy ilmi, että EDF:llä on jo pääsy yhteisön useille eri markkinoille. Tämä koskee ainakin tapauksia, joissa EDF:llä on joko yksinomainen määräysvalta tai yhteinen määräysvalta kansallisissa sähköntoimittajayhtiöissä. EDF ei kuitenkaan ole läsnä Saksassa, joka muodostaa Euroopan merkittävimmät markkinat. Ehdotetun keskittymän myötä EDF saisi vahvan jalansijan Saksassa ja sillä olisi ainutlaatuinen asema todella yleiseurooppalaisten palvelujen tarjoajana teollisille ja kaupallisille asiakkaille.
(87) EDF:n määräävästä asemasta Ranskassa johtuu, että minkään muun eurooppalaisen toimittajan on hyvin vaikea tarjota samanlaisia palveluja samalla tasolla kuin EDF. Ulkomaiset toimittajat pystyvät tarjoamaan sähköä ranskalaisille asiakkailleen vain, jos näiden tarve kulutuspaikkaa kohti on vähintään 16 gigawattituntia vuodessa. Asiakkaat, joiden tarve kulutuspaikkaa kohti on alle 16 gigawattituntia vuodessa, eivät saa valita ulkomaista toimittajaa, koska EDF:llä on edelleen yksinoikeus toimia niiden sähköntoimittajana. Jos kyseisillä asiakkailla esimerkiksi on Ranskassa eri tuotantoyksiköitä, joiden tarve vaihtelee niin, että joidenkin yksiköiden tarve alittaa ja toisten taas ylittää 16 gigawattituntia vuodessa, vain EDF kykenisi käytännössä tarjoamaan niille useita toimipaikkoja kattavia toimituksia. Tämä rajoittaa merkittävästi ulkomaisten toimittajien mahdollisuuksia tarjota useita toimipaikkoja kattavia toimituksia ranskalaisille asiakkailleen. Kuten edellä 1.3 jaksossa on kuvattu, ulkomaisilla toimittajilla on huomattavia vaikeuksia toimittaa sähköä vaatimukset täyttäville ranskalaisille asiakkaille. Siksi ulkomaiset toimittajat ovat edelleen huomattavasti ranskalaisia heikommassa asemassa halutessaan tarjota toimituksia useissa paikoissa toimiville ranskalaisille asiakkailleen.
(88) Ranskan sijainti Euroopassa on strategisesti edullinen, koska sillä on liitosyksikköyhteydet Espanjan, Yhdistyneen kuningaskunnan, Belgian, Saksan, Sveitsin ja Italian kanssa. Jos esimerkiksi saksalaisten toimittajien asiakkaat pyytävät toimituksia Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai Espanjassa sijaitseviin toimipaikkoihinsa, sähkö jouduttaisiin siirtämään Ranskan kautta. Komission tutkimukset ovat osoittaneet tällaisiin siirtoihin liittyvät vaikeudet niin suuriksi, että kilpailijat eivät pysty toimittamaan sähköä kyseisille asiakkaille, elleivät ne onnistu ostamaan sähköä paikallisesti.
(89) EDF on sen sijaan jo hyvin erilaisessa asemassa. Se on yhä määräävässä asemassa Ranskassa oleva toimija. Järjestelmällistä strategista yritysostopolitiikkaa noudattamalla EDF on onnistunut laajentamaan toimintansa lähes kaikkiin jäsenvaltioihin, erityisesti täysin avoimille markkinoille, kuten Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, aikana, jona ulkomaisilla kilpailijoilla ei puolestaan ole ollut mahdollisuutta tulla Ranskan markkinoille. Ennen ehdotettua keskittymää EDF:n läsnäolossa Ranskan ulkopuolella on kuitenkin ollut huomattava aukko, koska sillä ei ole ollut jalansijaa Saksassa. Yhteisen määräysvallan saaminen saksalaisessa EnBW:ssä ja sen vahvassa Yello Strom -tuotemerkissä täyttäisi tämän aukon. Se vahvistaisi entisestään EDF:n asemaa yleiseurooppalaisena toimittajana ja samalla välillisesti sen määräävää asemaa Ranskan vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähköntoimitusmarkkinoilla.
V ILMOITUKSEN TEKIJÖIDEN ESITTÄMÄT SITOUMUKSET JA TOIMENPITEEN MUUTOKSET
SITOUMUKSET
(90) Osapuolet ovat esittäneet sitoumuksia, jotka poistaisivat komission havaitsemat kilpailuongelmat. Tiivistettynä sitoumuksiin kuuluvat seuraavat toimet:
Suhteet CNR:ään
(91) CNR saa 1 päivästä huhtikuuta 2001 alkaen mahdollisuuden huolehtia itsenäisesti sekä voimalaitostensa toiminnasta että niissä tuotetun energian kaupallisesta hyödyntämisestä. EDF ja CNR ovat allekirjoittaneet yhteiset julistukset, joissa määritellään ehdot CNR:n toiminnalle täysin itsenäisenä sähköntuottajana. EDF sitoutuu tekemään CNR:n kanssa 31 päivään maaliskuuta 2001 mennessä sitovat sopimukset, joilla julistukset pannaan täytäntöön. EDF sitoutuu 31 maaliskuuta 2001 alkaen pidättäytymään esittämästä mitään CNR:n tuottaman sähkön tai osan siitä kaupalliseen hyödyntämiseen liittyviä vaatimuksia. Jotta CNR kuitenkin voisi kehittää asteittain koko tuotantonsa markkinointia, EDF sitoutuu 1 päivän huhtikuuta 2001 ja 1 päivän huhtikuuta 2006 välisenä aikana ostamaan CNR:n pyynnöstä osan tämän tuotannosta. Tällä perusteella ostettavista määristä ja ostohinnoista sovitaan ennen 31 päivää maaliskuuta 2001 tehtävällä 15 päivänä tammikuuta 2001 annettujen yhteisten julistusten mukaisella EDF:n ja CNR:n välisellä sopimuksella.
(92) EDF sitoutuu luopumaan äänivallastaan CNR:ssä ja vetämään pois edustajansa CNR:n hallituksesta. Uskottu mies huolehtii EDF:n omistamista CNR:n osakkeista.
Oikeus hyödyntää Ranskan voimalaitoskapasiteettia
(93) EDF sitoutuu antamaan kilpailijoille mahdollisuuden käyttää Ranskan kaikkiaan 6000 megawatin voimalaitoskapasiteettia, josta 5000 megawattia on tehollisia voimalaitoksia ja 1000 megawattia voimassa oleviin yhteistuotantona tuotetun sähkön ostosopimuksiin liittyvinä vastavuoroisina sopimuksina.
Teholliset voimalaitokset
(94) Tehollisten voimalaitosten kapasiteetti käsittää 4000 megawattia vakioenergiaa ja 1000 megawattia huippuenergiaa kuormitushuippujen varalta. Tehollisten voimalaitosten sekä vakioenergiaa että huippuenergiaa tarjotaan samanaikaisesti mutta erikseen. Toimituksia tehollisista voimalaitoksista koskevien sopimusten kesto on kolme kuukautta, kuusi kuukautta, yksi vuosi, kaksi vuotta tai kolme vuotta.
(95) Tehollisten voimalaitosten sopimukset tehdään avoimen ja syrjimättömän julkisen huutokaupan perusteella. Huutokauppa on avoin sähkölaitoksille ja energiakauppiaille. Osallistujat tekevät tarjouksia kapasiteetin osuuksista täysin megawatein, ja pienin tarjous voi koskea yhtä megawattia. Tarjoukset ryhmitellään voimalaitostyypeittäin sopimuksen kestosta riippumatta. Kussakin ryhmässä tarjoukset lajitellaan laskevaan järjestykseen sen mukaan, paljonko ne poikkeavat EDF:n vahvistamasta viitearvosta. Viitearvo vastaa EDF:n arvioita sähkön tukkumarkkinoista Ranskassa. Viitearvo ei ole vähimmäishinta ja poikkeamat voivat olla myös negatiivisia. Arvot ilmoitetaan uskotulle miehelle ennen tarjouspyyntöjen julkistamista.
(96) Kapasiteettia jaetaan tarjoajille niiden sijoituksen mukaan, kunnes huutokaupattava kapasiteetti on käytetty. Tarjoajilla, joiden tarjous koskee sekä vakioenergiaa että huippuenergiaa tuottavia laitoksia, on mahdollisuus vetää tarjouksensa takaisin, jos niille ei jaeta kaikkia niiden valitsemia energiaosuuksia. Jos tarjouksia vedetään takaisin, niitä vastaava kapasiteetti jaetaan jäljelle jääneille tarjoajille näiden sijoituksen mukaan.
(97) Hyväksytyt tarjoajat ostavat EDF:ltä X megawattia voimalaitoskapasiteettia hintaan Y euroa megawatilta vuodessa (kapasiteettihinta). Sopimuksen voimassaoloaikana ostajalla on oikeus koska tahansa ilmoittaa EDF:lle haluavansa enintään X megawatin toimituksen. Haluttu kuormituskäyrä on ilmoitettava edellisenä päivänä klo 12.00 mennessä.
(98) Ostaja maksaa käyttämästään energiasta EDF:lle Z euroa megawattitunnilta (energian hinta). Vakioenergiaa toimittavien tehollisten voimalaitosten energian hinta vastaa EDF:n Ranskassa hoitaman ydinvoimalaitoksen muuttuvia kustannuksia. Huippuenergiaa toimittavien tehollisten voimalaitosten energian hinta vastaa EDF:n Ranskassa hoitaman huippuenergiaa tuottavan fyysisen voimalaitosyksikön muuttuvia kustannuksia. Nykyinen energian hinta on [...] * euroa megawattitunnilta vakioenergiaa tuottavan laitoksen osalta ja [...] * euroa megawattitunnilta huippuenergiaa tuottavan laitoksen osalta. EDF vahvistaa energian hinnat annettuaan uskotulle miehelle tilaisuuden tarkistaa niiden tason(28).
(99) EDF järjestää joka kolmas kuukausi huutokauppoja, joissa tarjolla on sekä vakioenergiaa että huippuenergiaa tuottavien voimalaitosten kapasiteettia. Ensimmäinen huutokauppa 1000 megawatin myymiseksi järjestetään neljänä 250 megawatin kierroksena. Ensimmäisen tehollisten voimalaitosten huutokaupan säännöt julkistetaan toukokuussa 2001. Ensimmäinen huutokauppakierros järjestetään syyskuun 2001 alussa. Muut kierrokset seuraavat kymmenen päivän välein.
(100) Jos uskottu mies todistaa, että huutokauppojen hinnat ovat epätavallisen alhaiset suhteessa markkinahintoihin tai että huutokauppojen tuloksena saadaan tarjouksia, jotka ovat huomattavasti alhaisemmat kuin EDF:n kustannukset, komissio vahvistaa EDF:n tai uskotun miehen perustellusta pyynnöstä huutokaupoissa sovellettavan vähimmäishinnan. Uskotun miehen suostumuksella muita huutokauppoja voidaan lykätä, kunnes komissio on tehnyt päätöksensä. Vähimmäishinnan vahvistamista koskevaa pyyntöä ei saa esittää, ennen kuin ensimmäinen kierros 4 kertaa 250 megawatin huutokaupasta on päättynyt.
Yhteistuotannossa tuotettua sähköä koskeva huutokauppa
(101) EDF on allekirjoittanut ranskalaisten yhteistuotannon harjoittajien kanssa sähkön ostosopimukset, joissa se lupaa ostaa 12 vuoden ajan koko niiden sähköntuotannon. Näiden sopimusten voimassaoloajasta on jäljellä vielä keskimäärin 10 vuotta. EDF sitoutuu myymään huutokaupalla kaikkiaan 1000 megawattia voimalaitoskapasiteettia, joka on näiden sopimusten nojalla sen käytettävissä. Kapasiteettia tarjotaan keskinäisin sopimuksin, joihin ryhmitellään joukko voimassa olevia yhteistuotantosopimuksia. Ensimmäiset keskinäiset sopimukset ovat voimassa 12 kuukautta. Kahden ja kolmen vuoden sopimusten tekemistä harkitaan, jos kyseisille sopimuksille ilmaantuu kysyntää.
Kesto
(102) EDF sitoutuu myöntämään voimalaitoskapasiteetin käyttöoikeuden viideksi vuodeksi tämän päätöksen voimaantulopäivästä. Tämä ajanjakso perustuu odotukseen, että tulevien viiden vuoden aikana Ranskan sähkömarkkinat ovat ehkä saavuttaneet sellaisen kehitysasteen, joka mahdollistaa EDF:n huutokaupoissa markkinoiden likviditeetin lisäämiseksi tarjoamille määrille riittävät vaihtoehtoiset toimituslähteet.
(103) Komissio päättää viiden vuoden ajanjakson kuluttua EDF:n perustellusta pyynnöstä, ovatko kyseiset ehdot täyttyneet, ja vastaavasti lakkauttaa EDF:n velvoitteen myöntää voimalaitoskapasiteetin käyttöoikeus taikka jatkaa sen voimassaoloa.
(104) EDF ja/tai uskottu mies voi kolmen vuoden kuluttua tämän päätöksen tekemisestä koska tahansa esittää perustellun pyynnön päättää tämän sitoumuksen voimassaolo.
EnBW:n omistusosuus WATTista
(105) Osapuolet sitoutuvat siihen, että EnBW myy ja suostuu myymään omistamansa WATTin osakkeet.
ARVIOINTI
(106) EDF:n ja CNR:n suhteita koskevilla sitoumuksilla varmistetaan, että CNR saa 1 päivästä huhtikuuta 2001 mahdollisuuden tulla aktiiviseksi kilpailijaksi Ranskan sähkösektorilla. Koska EDF luopuu äänivallastaan CNR:ssä ja vetää pois edustajansa CNR:n hallituksesta, EDF ei enää puutu CNR:n kaupallisiin toimintaperiaatteisiin eikä markkinakäyttäytymiseen. EDF:n sekä CNR:n välisen teknisen toimintasopimuksen ja kaupallista hyödyntämistä koskevan sopimuksen mukaisesti CNR kykenee asteittain kehittämään koko tuotantonsa pitämistä kaupan vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähköntoimitusmarkkinoilla.
(107) Huutokaupalla tarjottava 6000 megawatin voimalaitoskapasiteetti vastaa noin 39-41 terawattituntia. Tämä määrä käsittää 30-32 prosenttia vaatimukset täyttävien asiakkaiden markkinoista, joiden nykyinen koko on 130 terawattituntia. Voimalaitoskapasiteetin käyttömahdollisuus mahdollistaa ulkomaisten toimittajien merkittävän aktiivisen toiminnan vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähköntoimitusmarkkinoilla. Kun suunniteltu vaatimukset täyttävien asiakkaiden vähimmäiskulutuksen alentaminen 9 gigawattituntiin vuodessa on toteutettu, Ranskan vaatimukset täyttävien asiakkaiden sähköntoimitusmarkkinat kasvavat noin 150 terawattituntiin. Toisaalta voidaan olettaa, että CNR ja SNET lisäävät lähivuosina suoraan näiden markkinoiden likviditeettiä noin kymmenellä terawattitunnilla. Näin mukaan lukien EDF:n huutokaupoissa tarjoamat noin 40 terawattituntia kilpailijat voivat tyydyttää Ranskassa tuotetulla sähköllä noin kolmanneksen vaatimukset täyttävien asiakkaiden markkinoista.
(108) Myös saksalaiset toimittajat pystyvät jälleen saamaan jalansijaa Ranskassa ja kehittymään riittävän vahvoiksi Ranskassa voidakseen vastata EDF:n kykyyn käydä sen läsnäolon Saksassa mahdollistamiin vastatoimiin.
(109) Yleiseurooppalaisia sopimuksia ajatellen voimalaitoskapasiteetin käyttöoikeus Ranskassa parantaa ulkomaisten toimittajien asemaa, koska ne kykenevät toimittamaan vaatimukset täyttäviä toimipaikkoja Ranskassa omistaville asiakkailleen sähköä EDF:n kanssa tekemiensä tehollisia voimalaitoksia koskevien sopimusten ansiosta.
(110) Nykyisellään on epävarmaa, miten Ranskan markkinat kehittyvät, eikä tämän sitoumuksen päättymisestä tiettynä päivänä ilman eri toimenpiteitä määrätä. Viiden vuoden ajanjakso on asetettu vähimmäisajaksi, jonka kuluessa tarvittavat vaihtoehtoiset toimituslähteet voivat kehittyä riittävän likviditeetin saavuttamiseksi Ranskan markkinoilla. Tämän ajanjakson päätyttyä komissio päättää, ovatko kyseiset vaatimukset täyttyneet. Jos komissio katsoo, että vaatimukset ovat täyttyneet, se päättää sitoumuksen voimassaolon. Kolmen vuoden kuluttua tämän päätöksen tekemisestä EDF ja/tai uskottu mies voivat esittää komissiolle perustellun pyynnön päättää tämän sitoumuksen voimassaolo. Siinä tapauksessa komissio päättää, ovatko edellä kuvatut vaatimukset jo täyttyneet.
(111) EnBW:n myydessä omistamansa WATTin osakkeet Sveitsin tilanne palaa ennalleen.
(112) Näin ollen EDF:n esittämät sitoumukset ovat riittävät estämään EDF:n määräävän aseman vahvistumisen vaatimukset täyttävien asiakkaiden markkinoilla Ranskassa, koska ne tasapainottavat EnBW:n potentiaalisen kilpailijan aseman poistumisen, vastatoimenpiteiden mahdollisuuden Saksassa, lisääntyneen läsnäolon Sveitsissä ja Wattin potentiaalisen kilpailijan aseman poistumisen sekä EDF:n aseman vahvistumisen yleiseurooppalaisena toimittajana.
VI YHTEENVETO
(113) Edellä esitetyn perusteella voidaan päätellä, että ehdotettu keskittymä ei muutetussa muodossaan johtaisi määrääviin asemiin tai määräävien asemien vahvistumiseen, joiden seurauksena tehokas kilpailu estyisi yhteismarkkinoiden merkittävällä osalla, jos liitteessä määritellyt sitoumukset täysin toteutetaan. Toimenpide on sen vuoksi julistettava sulautuma-asetuksen 8 artiklan 2 kohdan nojalla soveltuvaksi yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Edellyttäen, että liitteissä määriteltyjä sitoumuksia noudatetaan täysin, ilmoitettu toimenpide, jolla Electricité de France ja Zweckverband Oberschwäbische Elektrizitätswerke hankkivat yhteiseen määräysvaltaansa Energie Baden-Württemberg AG:n, julistetaan soveltuvaksi yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu seuraaville:
Ilmoituksen tekijät
Tehty Brysselissä 7 päivänä helmikuuta 2001.