KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 26. februar 2007
om, at artikel 30, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester finder anvendelse på elektricitets- og gasforsyningen i England, Skotland og Wales
(meddelt under nummer K(2007) 559)
(Kun den engelske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2007/141/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (»forsyningsvirksomhedsdirektivet«) (1), særlig artikel 30, stk. 4 og 6,
under henvisning til den anmodning, som Det Forenede Kongerige har fremsendt ved e-mail af 24. oktober 2006 og bekræftet ved underskrevet fax af samme dato, og de supplerende oplysninger, som Kommissionens tjenestegrene anmodede om ved e-mail af 17. november 2006, og som Det Forenede Kongerige fremsendte ved e-mail af 27. november 2006,
under henvisning til, at den uafhængige nationale myndighed, Office of the Gas and Electricity Markets (OFGEM), har konkluderet, at betingelserne for anvendelsen af artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF er opfyldt, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Artikel 30 i direktiv 2004/17/EF bestemmer, at kontrakter, der indgås med henblik på at muliggøre udførelse af en af de aktiviteter, som direktivet finder anvendelse på, ikke er underlagt direktivet, hvis den pågældende aktivitet i den medlemsstat, hvor den udøves, er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår på markeder, hvortil adgangen er fri. Om en aktivitet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår, afgøres på grundlag af objektive kriterier under hensyntagen til den pågældende sektors særlige kendetegn. Adgangen til et marked betragtes som fri, hvis medlemsstaten har gennemført og anvender bestemmelserne i den fællesskabslovgivning, som åbner en given sektor eller en del af den for konkurrence.
(2)
Denne lovgivning er anført i bilag XI til direktiv 2004/17/EF, som for elektricitetssektorens vedkommende henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet (2). I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF (3), som har afløst direktiv 96/92/EF, kræves der en endnu højere grad af markedsåbning. Hvad angår gassektoren, henviser bilag XI til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/30/EF af 22. juni 1998 om fælles regler for det indre marked for naturgas (4). I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 98/30/EF (5), som har afløst direktiv 98/30/EF, kræves der en endnu højere grad af markedsåbning.
(3)
I henhold til artikel 62, stk. 1, nr. 2), i direktiv 2004/17/EF finder direktivets afsnit III om regler for projektkonkurrencer om tjenesteydelser ikke anvendelse på projektkonkurrencer, der afholdes med henblik på udøvelsen i den pågældende medlemsstat af en aktivitet, for hvilken det er fastsat i en beslutning fra Kommissionen, at direktivets artikel 30, stk. 1, finder anvendelse, eller for hvilken samme stykke finder anvendelse i henhold til artikel 30, stk. 4, andet og tredje afsnit, eller i henhold til artikel 30, stk. 5, fjerde afsnit.
(4)
Anmodningen fra Det Forenede Kongerige drejer sig om elektricitets- og gasforsyning, både engros- og detailsalg, i England, Skotland og Wales. Selv om der er visse lighedspunkter, er de to markeders respektive karakter, herunder navnlig den ringe substitueringsmulighed, alligevel så forskellig, at det er passende at tale om to forskellige produktmarkeder, ét for gas og ét for elektricitet, frem for ét produktmarked for »energi«.
(5)
På grund af elektricitetsmarkedernes ensartede karakter i de tre geografiske områder, der er omhandlet i anmodningen, og den begrænsede kapacitet (6), som forbindelserne mellem Det Forenede Kongeriges netværk og netværkene i Fællesskabets øvrige områder har, bør England, Skotland og Wales anses for det relevante elektricitetsmarked, når det skal vurderes, om betingelserne i artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF er opfyldt. For gas bør det også konkluderes, at det relevante geografiske marked er Storbritannien, for, som British Office of Fair Trade udtaler: »Dette er grænsen for gashandelsordningen: Selv om der handles gas med det europæiske kontinent via Bacton-Zeebrugge-forbindelsen, er der tale om forholdsvis små mængder.« Det samme gælder for de mængder, der handles mellem Storbritannien og Nordirland (som ikke er omfattet af denne beslutning) og Irland. Denne konklusion er i tråd med, at det i meddelelsen fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet - Rapport om udviklingen med hensyn til realisering af det indre marked for gas og elektricitet (7), i det følgende benævnt »rapporten fra 2005«, konstateres, at »økonomisk set er el- og gasmarkederne i EU […] begrænset til det nationale område«.
(6)
Denne vurdering og alle andre vurderinger i nærværende beslutning foretages udelukkende for så vidt angår direktiv 2004/17/EF og berører ikke anvendelsen af konkurrencereglerne.
(7)
For så vidt angår elektricitet, har Det Forenede Kongerige gennemført og anvender både direktiv 96/92/EF og 2003/54/EF. Hvad angår gas, har Det Forenede Kongerige gennemført og anvender både direktiv 98/30/EF og 2003/55/EF. Følgelig og i overensstemmelse med artikel 30, stk. 3, første afsnit, bør adgangen til markedet betragtes som fri for både elektricitet og gas.
(8)
Om en aktivitet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår, afgøres på grundlag af en række forskellige indikatorer, hvoraf ingen i sig selv er af afgørende betydning. I rapporten fra 2005 anførte Kommissionen, at »der på mange nationale markeder [er] en høj grad af koncentration i industrien, hvilket hæmmer udviklingen af effektiv konkurrence« (8). Følgelig er den af den opfattelse, at »én indikator for omfanget af konkurrencen på de nationale markeder er den samlede markedsandel de tre største producenter (elektricitet) og engrosleverandører (gas) råder over« (9). Ifølge de seneste foreliggende oplysninger er de tre største elektricitetsproducenters aggregerede markedsandel af den samlede produktion på 39 % (10), medens den aggregerede markedsandel af engrosmarkedet for de tre største gasleverandører er på 36 % (11). Begge disse andele må anses for at være tilstrækkelig små og bør tages som et tegn på, at der er direkte konkurrence.
(9)
En anden god indikator for konkurrenceforholdene er likviditeten, da konkurrenceforholdene inden for el- og gasproduktion i høj grad påvirkes af likviditeten på engrosmarkederne. Det Forenede Kongeriges engrosmarked for elektricitet har karakter af et bilateralt handelsmarked med brokerformidlede handler. Der er også mere end én energibørs, selv om UKPX omsætter den største mængde. Nogle af de vigtigste aktører på engrosmarkedet er ejerne af produktionskapacitet; ejerskabet af produktionskapaciteten er ret spredt, idet ca. 70 % af kapaciteten er fordelt på otte virksomheder. I Det Forenede Kongerige ligger den likviditetsmængde, som indtil flere gange omsættes i terminshandler, på ca. tre gange den forbrugte mængde (12). Denne likviditetsgrad bør betragtes som tilfredsstillende, dvs. den udgør en indikator for et velfungerende og konkurrencepræget regionalt marked. Også i gassektoren må den likviditetsmængde, som indtil flere gange omsættes i terminshandler, anses for at være på et tilfredsstillende niveau, idet den også ligger på 2-3 gange den forbrugte mængde (13). På detailniveauet er der også et tilstrækkeligt antal aktører, idet der er seks store leverandører på husstandsmarkedet og yderligere leverandører i storkundesektoren (14). Gasmarkederne er også kendetegnet ved et tilstrækkeligt antal aktører og kan sammenfattes således: »Gasmarkedet i Det Forenede Kongerige er præget af intensiv konkurrence, og ca. 10 virksomheder deltager i engrosmarkedet. I lighed med situationen for elektricitet er der seks virksomheder, som står for størstedelen af det indenlandske forsyningsmarked … [hvoraf] … fem er nye aktører på gasforsyningsmarkedet. Storkunder køber direkte på engrosmarkedet, som også har deltagelse af mange store olieselskaber« (15). Disse faktorer bør derfor opfattes som en indikator for, at detailmarkedet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår.
(10)
Balancemarkedernes betydning bør også betragtes som en indikator, ikke kun hvad angår produktion, men også hvad angår engros- og detailmarkederne. Rent faktisk »vil en markedsdeltager, som ikke ubesværet kan tilpasse sin produktionssammensætning til sine kunders særlige kendetegn, være udsat for de risici, der er forbundet med forskellen mellem den pris, som transmissionssystemoperatøren (TSO) vil sælge overskudsproduktion til, og den pris, som den pågældende TSO vil købe den tilbage til. Disse priser kan enten pålægges TSO'en direkte af den regulerende myndighed, eller der kan være tale om anvendelse af en markedsbaseret mekanisme, hvor prisen fastlægges som en funktion af andre producenters tilbud om at begrænse eller øge deres produktion. Det er særlig problematisk for små markedsdeltagere, når der er risiko for en stor forskel mellem TSO'ens salgspris og købspris. Dette forekommer i en række medlemsstater og vil sandsynligvis være til skade for konkurrenceudviklingen. En stor forskel kan være et tegn på en utilstrækkelig grad af konkurrence på balancemarkedet, som kan være domineret af en eller to producenter. Sådanne vanskeligheder forværres, hvis netværksbrugerne ikke kan foretage handler, som er næsten tidstro« (16). Siden indførelsen af de britiske ordninger for handel med og overførsel af elektricitet (British Electricity Trading and Transmission Arrangements (BETTA)) har der været et forenet balancemarked i England, Skotland og Wales. Ydermere er markedets hovedtræk (markedsbaseret prisfastsættelse, »portlukning« hver halve time og en relativt begrænset prisforskel) af en sådan karakter, at de bør opfattes som en indikator for, at markedet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår. Der er tale om en lignende situation for gas; balanceprisen fastlægges ud fra en markedsmekanisme, som styres af TSO'en. Udligningen foretages dagligt, og normalt er der ikke nogen væsentlig forskel mellem købs- og salgsprisen. Denne ikke-diskriminerende mekanisme udgør ikke nogen hindring for leverandører.
(11)
På grund af de særlige kendetegn ved produkterne (elektricitet og gas) og det begrænsede udbud af eller manglen på passende erstatningsprodukter eller -ydelser tillægges konkurrence på prisen og prisdannelse større betydning i forbindelse med en vurdering af konkurrencesituationen på elektricitets- og gasmarkederne. Antallet af kunder, der skifter leverandør, er en indikator for reel konkurrence på prisen og således indirekte »en naturlig indikator for konkurrencens effektivitet. Hvis der kun er få kunder, der skifter, fungerer markedet sandsynligvis ikke optimalt. Man skal dog ikke se bort fra fordelene ved at genforhandle aftalen med den hidtidige leverandør« (17). Ydermere »er forekomsten af regulerede slutbrugerpriser helt klart af betydning for kundernes adfærd. Selv om det kan retfærdiggøres, at kontrollen bevares i en overgangsfase, vil det i stigende grad forårsage forvridninger, når behovet for investeringer rykker nærmere« (18).
(12)
I Det Forenede Kongerige ligger andelen af de tre brugerkategorier for elektricitet - store og meget store industrielle kunder, små og mellemstore industrielle kunder og virksomheder samt meget små virksomheder og husstande - der skifter leverandør, på over 70 % for de to første gruppers vedkommende og tæt på 50 % for sidstnævnte kategoris vedkommende (19), og kontrol af slutbrugerprisen blev afskaffet for elektricitet i 2002 (20). For så vidt angår gas, ligger andelen af de tre brugerkategorier - store og meget store industrielle kunder, herunder kraftværker, små og mellemstore industrielle kunder og virksomheder samt meget små virksomheder og husstande - der skifter leverandør, på over 70 % for de to første gruppers vedkommende og tæt på 50 % for sidstnævnte kategoris vedkommende (21). Kontrol af slutbrugerprisen blev afskaffet i 2002. Situationen i Det Forenede Kongerige er derfor tilfredsstillende, hvad angår leverandørskifte og kontrol af slutbrugerprisen, og bør ses som en indikator for, at markedet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår.
(13)
Set i lyset af disse indikatorer og det overordnede billede af denne sektor i England, Skotland og Wales - navnlig det omfang, hvori netværkene er blevet adskilt fra producenterne og leverandørerne, og den effektive regulering af netværksadgangen - som tegner sig på baggrund af de oplysninger, som Det Forenede Kongerige har indsendt, rapporten fra 2005, det tekniske bilag dertil og den foreløbige rapport, bør betingelsen om, at aktiviteten skal være direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår, som artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF indeholder bestemmelser om, betragtes som opfyldt, hvad angår elektricitets- og gasforsyning i England, Skotland og Wales. Som bemærket i betragtning 7 må også betingelsen om fri adgang anses at være opfyldt. Følgelig bør direktiv 2004/17/EF hverken finde anvendelse, når ordregivere indgår kontrakter, der har til formål at muliggøre elektricitets- og/eller gasforsyning i disse geografiske områder, eller når de afholder projektkonkurrencer med henblik på udøvelsen af en sådan aktivitet i disse områder. Der gøres opmærksom på, at kontrakter, som indgås for andre aktiviteter, f.eks. el- og gasdistribution, fortsat er underlagt bestemmelserne i direktiv 2004/17/EC.
(14)
Denne beslutning er baseret på de retlige og faktiske forhold i november 2006, som de fremgår af de oplysninger, som Det Forenede Kongerige har indsendt, rapporten fra 2005 og det tekniske bilag. Den kan ændres, hvis betydelige ændringer af de retlige og faktiske forhold medfører, at betingelserne for at anvende artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF ikke længere er opfyldt.
(15)
De i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Rådgivende Udvalg for Offentlige Aftaler -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Direktiv 2004/17/EF finder ikke anvendelse, når ordregivere indgår kontrakter, der har til formål at muliggøre elektricitets- og/eller gasforsyning i England, Skotland og Wales.
Artikel 2
Denne beslutning er baseret på de retlige og faktiske forhold i november 2006, som de fremgår af de oplysninger, som Det Forenede Kongerige har indsendt, rapporten fra 2005 og det tekniske bilag. Den kan ændres, hvis betydelige ændringer af de retlige og faktiske forhold medfører, at betingelserne for at anvende artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF ikke længere er opfyldt.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. februar 2007.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 26 päivänä helmikuuta 2007,
vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 1 kohdan soveltamisesta sähkön ja kaasun toimittamiseen Englannissa, Skotlannissa ja Walesissa
(tiedoksiannettu numerolla K(2007) 559)
(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2007/141/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/17/EY (1) ja erityisesti sen 30 artiklan 4 ja 6 kohdan,
ottaa huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan sähköpostitse 24 päivänä lokakuuta 2006 lähettämän pyynnön, joka vahvistettiin samana päivänä allekirjoitetulla faksilla, sekä lisätiedot, joita komission henkilöstö pyysi sähköpostitse 17 päivänä marraskuuta 2006 ja jotka Yhdistynyt kuningaskunta toimitti sähköpostitse 27 päivänä marraskuuta 2006,
ottaa huomioon Office of the Gas and Electricity Markets (OFGEM) -nimisen riippumattoman kansallisen viranomaisen päätelmät, joiden mukaan toiminta on direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 1 kohdan mukaista,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivin 2004/17/EY 30 artiklassa säädetään, että hankintasopimuksiin, jotka tehdään jonkin direktiivissä tarkoitetun toiminnon suorittamiseksi, ei sovelleta tätä direktiiviä, jos toiminto siinä jäsenvaltiossa, jossa se toteutetaan, on suoraan avoin kilpailulle markkinoilla, joille pääsyä ei ole rajoitettu. Toimintaan kohdistuva suora kilpailu arvioidaan puolueettomin perustein ja asianomaisen alan erityispiirteet huomioon ottaen. Markkinoille pääsyn katsotaan olevan rajoittamatonta, jos jäsenvaltiossa on pantu täytäntöön yhteisön lainsäädännön soveltuvat säännökset ja niitä sovelletaan tietyn alan tai sen osan avaamiseksi kilpailulle.
(2)
Kyseinen lainsäädäntö on lueteltu direktiivin 2004/17/EY liitteessä XI, jossa viitataan sähköalan osalta sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1996 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 96/92/EY (2). Direktiivi 96/92/EY on korvattu sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/54/EY (3), jossa edellytetään entistä laajempaa markkinoiden avoimuutta. Kaasualan osalta liitteessä XI viitataan maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 98/30/EY (4). Direktiivi 98/30/EY puolestaan on korvattu maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/55/EY (5), jossa edellytetään entistä laajempaa markkinoiden avoimuutta.
(3)
Direktiivin 2004/17/EY 62 artiklan 2 alakohdan mukaisesti kyseisen direktiivin III osastoa, jossa säädetään suunnittelukilpailuihin sovellettavista säännöistä, ei sovelleta kilpailuihin, jotka järjestetään asianomaisessa jäsenvaltiossa sellaisen toiminnan harjoittamiseksi, jonka osalta on komission päätöksellä katsottu voitavan soveltaa 30 artiklan 1 kohtaa tai jota voidaan soveltaa kyseisen artiklan 4 kohdan toisen tai kolmannen alakohdan tai sen 5 kohdan neljännen alakohdan mukaisesti.
(4)
Yhdistyneen kuningaskunnan esittämä pyyntö koskee sähkön ja kaasun sekä tukku- että vähittäistoimittamista Englannissa, Skotlannissa ja Walesissa. Vaikka tuotteita voidaan osin pitää samankaltaisina, niiden erityispiirteet (erityisesti rajallinen keskinäinen korvaavuus) antavat kuitenkin aiheen erottaa toisistaan kaasu- ja sähkömarkkinat, eikä voida puhua ainoastaan yksistä ”energiamarkkinoista”.
(5)
Kun otetaan huomioon pyynnössä esitettyjen kolmen maantieteellisen alueen sähkömarkkinoiden yhtenäisyys sekä vähäinen yhteenliittämiskapasiteetti (6) Yhdistyneen kuningaskunnan ja muiden yhteisön alueiden verkkojen välillä, Englannin, Skotlannin ja Walesin olisi katsottava muodostavan merkitykselliset sähkömarkkinat sen määrittelemiseksi, täyttyvätkö direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 1 kohdan mukaiset edellytykset. Lisäksi kaasun osalta on syytä todeta, että Iso-Britannia muodostaa merkitykselliset maantieteelliset markkinat. British Office of Fair Trade -toimisto totesikin, että Ison-Britannian rajat muodostavat kaasukauppajärjestelmän rajan, ja vaikka kaasukauppaa käydään Manner-Euroopan kanssa Bacton-Zeebrugge-yhdysputken välityksellä, nämä kaupattavat määrät ovat suhteellisen pienet. Sama koskee Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin (ei kuulu tämän päätöksen piiriin) sekä Irlannin välillä käytävää kaasukauppaa. Vastaavat päätelmät esitettiin komission tiedonannossa neuvostolle ja Euroopan parlamentille ”Raportti edistymisestä kaasun ja sähkön sisämarkkinoiden luomisessa” (7), jäljempänä ”raportti 2005”, jonka mukaan ”EU:ssa sähkö- ja kaasumarkkinat ovat taloudellisesti katsottuina kansallisia”.
(6)
Tämä arvio, samoin kuin muut tähän päätökseen sisältyvät arviot, on tehty ainoastaan direktiivin 2004/17/EY soveltamista varten, eivätkä ne rajoita kilpailusääntöjen soveltamista.
(7)
Sähkön osalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa on pantu täytäntöön ja sovellettu direktiivin 96/92/EY lisäksi direktiiviä 2003/54/EY. Kaasun osalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa on pantu täytäntöön ja sovellettu direktiivin 98/30/EY lisäksi direktiiviä 2003/55/EY. Tällä perusteella olisi katsottava 30 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti, ettei sähkö- ja kaasumarkkinoille pääsyä ole rajoitettu.
(8)
Se, onko toiminta suoraan avointa kilpailulle, olisi arvioitava useiden indikaattoreiden perusteella, joista yksikään ei ole ratkaiseva sellaisenaan. Vuoden 2005 raportissa komissio totesi, että ala on monien maiden markkinoilla erittäin keskittynyttä, mikä estää todellisen kilpailun (8). Lisäksi komissio totesi, että yksi kansallisten markkinoiden kilpailuastetta kuvaavista indikaattoreista on kolmen suurimman tuottajan (sähkö) ja tukkumyyjän (kaasu) kokonaismarkkinaosuus (9). Uusimpien saatavilla olevien tietojen mukaan kolmen suurimman energiantuottajan yhteenlaskettu markkinaosuus kokonaistuotannosta on 39 prosenttia (10). Kolmen suurimman kaasuntoimittajan yhteenlaskettu osuus tukkumarkkinoista puolestaan on 36 prosenttia (11). Molempia markkinaosuuksia on pidettävä riittävän alhaisina ja siten osoituksena toimintaan kohdistuvasta suorasta kilpailusta.
(9)
Likviditeettiaste on myös hyvä kilpailua kuvaava indikaattori, koska tukkumarkkinoiden likviditeetti vaikuttaa suuresti sähkön ja kaasun toimittamisen kilpailuolosuhteisiin. Yhdistyneen kuningaskunnan sähkön tukkumarkkinoille on ominaista kahdenvälinen ja välitetty kauppa. Lisäksi on useita sähköpörssejä, vaikkakin UKPX on niistä suurin. Tukkumarkkinoiden merkittävimpiä toimijoita ovat tuotantokapasiteetin omistajat. Tuotantokapasiteetin omistukset ovat suhteellisen moninaiset: kahdeksan yritystä omistaa noin 70 prosenttia kokonaiskapasiteetista. Yhdistyneessä kuningaskunnassa johdannaiskaupan suuruus on kolminkertainen kulutukseen verrattuna (12). Tätä likviditeettiastetta olisi pidettävä tyydyttävänä, eli sen pitäisi katsoa osoittavan tukkumarkkinoiden toimivan moitteettomasti ja niillä esiintyvän kilpailua. Kaasualalla johdannaiskauppojen määrää olisi myös pidettävä tyydyttävänä, sillä se on 2-3 kertaa niin paljon kuin kokonaiskulutus (13). Myös vähittäismyynnissä on tarpeeksi toimijoita, sillä kotitalouksien markkinoilla aktiivisia pääasiallisia toimittajia on kuusi. Lisäksi yrityksiä toimii aktiivisesti suurasiakkaiden sektorilla (14). Kaasumarkkinoillakin on riittävästi aktiivisia toimijoita, joista voidaan tehdä seuraava yhteenveto: ”[Yhdistyneen kuningaskunnan] kaasumarkkinoilla on runsaasti kilpailua, sillä tukkumarkkinoilla toimii aktiivisesti noin 10 yritystä. Kotimaisesta sähkön toimituksesta vastaa suurimmaksi osaksi kuusi yritystä, joista viisi on uusia tulokkaita kaasun toimitusmarkkinoilla. Suuremmat käyttäjät ostavat suoraan tukkumarkkinoilta, joilla toimii myös useita suuria öljy-yhtiöitä” (15). Näitä seikkoja olisi pidettävä osoituksena suorasta kilpailusta.
(10)
Myös tasesähkömarkkinoiden toimintaa olisi pidettävä indikaattorina, eikä ainoastaan tuotannon vaan myös tukku- ja vähittäismyyntimarkkinoiden osalta. ”Ne markkinoiden toimijat, jotka eivät pysty helposti sovittamaan sähköntuotantoaan asiakaskuntansa tarpeisiin, saattavat joutua kärsimään hintaerosta siirtoverkko-operaattorin myymän vaje-energian ja sen takaisin ostaman ylituotannon välillä. Nämä siirtoverkko-operaattorin hinnat ovat joko sääntelijän määräämiä tai vaihtoehtoisesti käytetään markkinoihin perustuvaa mekanismia, jolloin hinta määräytyy niiden tarjousten mukaan, joita muut tuottajat tekevät oman tuotantonsa säätelemiseksi ylös- tai alaspäin. (…) Markkinoiden pienille toimijoille pahinta on se, että siirtoverkko-operaattorin osto- ja myyntihinnan välinen ero kasvaa suureksi. Näin tapahtuu monissa jäsenvaltioissa, ja se on omiaan estämään kilpailun kehittymistä. Suuri ero hintojen välillä voi olla merkki riittämättömästä kilpailusta tasesähkömarkkinoilla, joita saattaa hallita vain yksi tai kaksi päätuottajaa. Ongelma on vielä pahempi siellä, missä verkon käyttäjät eivät voi mukauttaa omaa toimintaansa lähes reaaliaikaisesti” (16). Englannissa, Skotlannissa ja Walesissa on ollut yhtenäiset tasesähkömarkkinat siitä lähtien, kun Britannian sähkökauppaa ja sähkönsiirtoa koskevat järjestelyt (British Electricity Trading and Transmission Arrangements, ”BETTA”) otettiin käyttöön. Markkinoiden keskeisten ominaisuuksien (markkinoihin perustuvan hinnoittelun, markkinoiden sulkeutumisen puolen tunnin välein ja melko pienen hintaeron) vuoksi voidaan katsoa, että ne ovat avoimet suoralle kilpailulle. Myös kaasun tasehinnat perustuvat siirtoverkko-operaattorin käyttämään markkinamekanismiin. Tasepoikkeamat korjataan päivittäin, eikä osto- ja myyntihintojen välillä yleensä ole merkittävää eroa. Tämä syrjimätön mekanismi ei ole esteenä toimittajille.
(11)
Kun otetaan huomioon kyseessä olevien tuotteiden (sähkön ja kaasun) ominaispiirteet ja sopivien korvaavien tuotteiden tai palveluiden vähäisyys tai niiden puuttuminen, hintakilpailulla ja hintojen muodostumisella on suurempi merkitys arvioitaessa sähkö- ja kaasumarkkinoiden kilpailutilannetta. Toimittajaa vaihtavien asiakkaiden määrä on aidon hintakilpailun mittari ja siten välillisesti ”luonnollinen kilpailun tehokkuuden mittari. Jos vaihtajia on vähän, markkinoiden toimivuudessa on todennäköisesti ongelmia, joskaan ei pidä jättää huomiotta niitä etuja, joita jo mahdollisuus neuvotella sopimus uudelleen tavanomaisen toimittajan kanssa tuo muassaan (17).” Lisäksi ”säänneltyjen loppukäyttäjähintojen olemassaolo on selvästikin ratkaisevaa asiakkaiden käyttäytymiselle. (…) Vaikka sääntelyn säilyttäminen voi olla perusteltua siirtymävaiheessa, se aiheuttaa yhä enemmän vääristymiä investointitarpeen tullessa ajankohtaiseksi” (18).
(12)
Yhdistyneessä kuningaskunnassa kolmen sähkönkäyttäjäryhmän - suuret ja erittäin suuret teollisuuskäyttäjät, pienet ja keskisuuret teollisuus- ja yrityskäyttäjät sekä hyvin pienet yritys- ja yksityiskäyttäjät - vaihtamisaste on yli 70 prosenttia kahdessa ensiksi mainitussa ryhmässä ja lähes 50 prosenttia viimeksi mainitussa ryhmässä (19). Sähkön osalta loppukäyttäjähintojen sääntely kumottiin vuonna 2002 (20). Kaasun osalta kolmen pääkäyttäjäryhmän - suuret ja erittäin suuret teollisuuskäyttäjät (mukaan lukien voimalaitokset), pienet ja keskisuuret teollisuus- ja yrityskäyttäjät sekä hyvin pienet yritys- ja yksityiskäyttäjät - vaihtamisaste on yli 70 prosenttia kahdessa ensiksi mainitussa ryhmässä ja lähes 50 prosenttia viimeksi mainitussa ryhmässä (21). Loppukäyttäjähintojen sääntely kumottiin vuonna 2002. Siksi Yhdistyneen kuningaskunnan tilanne sähköntoimittajan vaihtamisen ja loppukäyttäjähintojen sääntelyn osalta on tyydyttävä, ja sitä olisi pidettävä merkkinä toimintaan kohdistuvasta suorasta kilpailusta.
(13)
Kun otetaan huomioon nämä indikaattorit sekä Yhdistyneen kuningaskunnan toimittamista tiedoista, vuoden 2005 raportista sekä sen teknisestä liitteestä ja alustavasta raportista ilmenevä alan kokonaistilanne Englannissa, Skotlannissa ja Walesissa, erityisesti verkkojen pitkälle viety eriyttäminen tuotannosta/toimituksesta sekä verkkoon pääsyn tehokas sääntely, olisi katsottava, että Englannin, Skotlannin ja Walesin sähkön- ja kaasuntoimitus täyttää direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 1 kohdassa säädetyn vaatimuksen, jonka mukaan toiminnan on oltava suoraan avointa kilpailulle. Kuten edellä johdanto-osan 7 kappaleessa mainittiin, vapaata pääsyä markkinoille koskevan lisäehdon on katsottava täyttyvän. Tämän vuoksi direktiiviä 2004/17/EY ei pitäisi soveltaa silloin, kun hankintayksiköt tekevät hankintasopimuksia, joiden tarkoituksena on mahdollistaa sähköntoimitus ja/tai kaasuntuotanto kyseisillä maantieteellisillä alueilla, tai kun ne järjestävät suunnittelukilpailuja kyseisen toiminnan harjoittamiseen alueilla. On kuitenkin muistettava, että hankintasopimuksiin, joiden tarkoituksena on mahdollistaa muu toiminta (kuten sähkön- ja kaasunjakelu), on edelleen sovellettava direktiiviä 2004/17/EY.
(14)
Tämä päätös perustuu marraskuun 2006 oikeudelliseen ja tosiasialliseen tilanteeseen sellaisena kuin se esitetään Yhdistyneen kuningaskunnan toimittamissa tiedoissa, vuoden 2005 raportissa ja sen teknisessä liitteessä. Päätöstä voidaan tarkistaa, jos oikeudellinen tai tosiasiallinen tilanne muuttuu merkittävästi niin, että direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamista koskevat edellytykset eivät enää täyty.
(15)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat julkisia hankintoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean lausunnon mukaiset,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Direktiiviä 2004/17/EY ei sovelleta hankintayksiköiden myöntämiin hankintasopimuksiin, joiden tarkoituksena on mahdollistaa niiden sähkön- ja/tai kaasun toimittaminen Englannissa, Skotlannissa ja Walesissa.
2 artikla
Tämä päätös perustuu marraskuun 2006 oikeudelliseen ja tosiasialliseen tilanteeseen sellaisena, kuin se esitetään Yhdistyneen kuningaskunnan toimittamissa tiedoissa, vuoden 2005 raportissa ja sen teknisessä liitteessä. Päätöstä voidaan tarkistaa, jos oikeudellinen tai tosiasiallinen tilanne muuttuu merkittävästi niin, että direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamista koskevat edellytykset eivät enää täyty.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneelle kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 26 päivänä helmikuuta 2007.