RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 734/2008
af 15. juli 2008
om beskyttelse af sårbare marine økosystemer i det åbne hav mod bundfiskeredskabers skadelige virkninger
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Fællesskabet er kontraherende part i De Forenede Nationers havretskonvention og i aftalen om gennemførelsen af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 vedrørende bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande. I henhold til disse internationale instrumenter har staterne pligt til at samarbejde om at bevare det åbne havs levende ressourcer, og samarbejdet skal foregå direkte mellem staterne eller via underregionale eller regionale fiskeriforvaltningsorganisationer eller inden for rammerne af fiskeriforvaltningsaftaler.
(2)
At der ikke findes en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller fiskeriforvaltningsaftale, fritager ikke staterne for deres pligt i henhold til havretten til over for deres borgere at vedtage de foranstaltninger, der er nødvendige for at bevare det åbne havs levende ressourcer og beskytte sårbare marine økosystemer mod skadelige virkninger fra fiskeri.
(3)
I henhold til artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (2) anvender Fællesskabet en forsigtighedstilgang ved at træffe foranstaltninger til at begrænse fiskeriets indvirkning på de marine økosystemer mest muligt. I henhold til artikel 7 i samme forordning kan Kommissionen efter begrundet anmodning fra en medlemsstat eller på eget initiativ træffe hasteforanstaltninger, hvis det konstateres, at der som følge af fiskeriaktiviteter er en alvorlig trussel mod bevarelsen af de levende akvatiske ressourcer eller det marine økosystem, der kræver, at der straks gribes ind.
(4)
Fællesskabet er forpligtet på at bevare marine økosystemer, som f.eks. rev, undersøiske bjerge, dybhavskoraller, hydrotermiske væld og svampebunde. Der foreligger talrige videnskabelige oplysninger om, at disse økosystemers integritet trues af fiskeri med bundredskaber. Fællesskabet har allerede vedtaget foranstaltninger til at lukke områder i EF-farvande, hvor der findes sådanne økosystemer, for bundfiskeri. Det har også medvirket til at vedtage tilsvarende foranstaltninger for det åbne hav på de områder, som sorterer under alle eksisterende regionale fiskeriforvaltningsorganisationer med beføjelse til at regulere bundfiskeri. Fællesskabet har også aktivt bidraget til at etablere nye organisationer og aftaler, for at alle verdens have kan blive omfattet af regionale bevarelses- og fiskeriforvaltningsordninger. For nogle områder på det åbne hav er det dog yderst vanskeligt at etablere en organisation eller aftale.
(5)
Ved resolution 61/105, som blev vedtaget af De Forenede Nationers generalforsamling den 8. december 2006, enedes det internationale samfund om, at der er et presserende behov for at vedtage foranstaltninger for at beskytte sårbare marine økosystemer mod de ødelæggelser, som bundfiskeri forårsager, og at dette fiskeri bør reguleres strengt inden for rammerne af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer eller -aftaler eller af de enkelte stater over for de fartøjer, der fører deres flag, og som fisker i områder, der ikke reguleres af nogen organisation eller aftale.
Generalforsamlingen har udstukket retningslinjer for, hvilken form for foranstaltninger der bør vedtages med henblik herpå. Det arbejde, der er udført inden for FAO for at udvikle internationale retningslinjer for forvaltningen af dette fiskeri inden for rammerne af adfærdskodeksen for ansvarligt fiskeri, er også af stor relevans for udformningen og vedtagelsen af sådanne foranstaltninger samt for medlemsstaternes gennemførelse af dem.
(6)
Fællesskabet har en betragtelig flåde, der udøver bundfiskeri i områder, som ikke reguleres af en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller -aftale med kompetence til at regulere sådant fiskeri, og for hvilke der ikke umiddelbart kan forventes at blive etableret en sådan organisation eller aftale. Uagtet det fortsatte arbejde, der udføres for at lukke de resterende huller i det internationale fiskeriforvaltningssystem, bliver Fællesskabet nødt til at efterkomme sine forpligtelser i henhold til havretten for så vidt angår bevarelse af de levende marine ressourcer i disse områder og må derfor vedtage passende foranstaltninger for disse flåder. Fællesskabet bør i den forbindelse handle i overensstemmelse med retningslinjerne i generalforsamlingens resolution 61/105.
(7)
Som et vigtigt led i generalforsamlingens anbefalinger indgår foranstaltninger til på grundlag af de bedste foreliggende videnskabelige oplysninger at vurdere, om individuelt bundfiskeri vil få betydelige skadelige virkninger for sårbare marine økosystemer, og sikre, at fiskeriet, hvis det vurderes, at det vil få betydelige skadelige virkninger, forvaltes på en sådan måde, at disse virkninger undgås, eller at det ikke får lov at fortsætte.
(8)
For at denne anbefaling kan gennemføres, skal de pågældende fiskerfartøjer have tilladelse til at fiske i henhold til en særlig fiskeritilladelse, som udstedes i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1627/94 af 27. juni 1994 om generelle bestemmelser for de særlige fiskeritilladelser (3) og Kommissionens forordning (EF) nr. 2943/95 af 20. december 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1627/94 (4). Desuden bør udstedelsen af tilladelserne og deres gyldighed gøres afhængig af særlige betingelser, som sikrer, at det godkendte fiskeris virkninger er blevet ordentligt vurderet, og at fiskeriet udøves i overensstemmelse med vurderingen.
(9)
For at generalforsamlingens anbefalinger kan gennemføres, kræves der også relevante overvågningsforanstaltninger for at sikre, at betingelserne for udstedelsen af tilladelserne overholdes. Disse foranstaltninger omfatter observatører om bord og særlige regler for satellitbaserede fartøjsovervågningssystemer i tilfælde af tekniske fejl eller funktionssvigt ud over de regler, der er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 2244/2003 af 18. december 2003 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende satellitbaserede fartøjsovervågningssystemer (5).
(10)
Arbejdet med at identificere sårbare marine økosystemer i områder, som ikke reguleres af en regional fiskeriforvaltningsorganisation, er under udvikling, og der foreligger relativt begrænsede videnskabelige oplysninger herom. Af den grund er det nødvendigt at forbyde at anvende bundredskaber i de områder, hvor der ikke er foretaget nogen relevant videnskabelig vurdering af risikoen for et sådant fiskeris betydelige skadelige virkninger for sårbare marine økosystemer.
(11)
Overtrædelser af særlige betingelser som dem, der vedrører områder, hvor der ikke er foretaget en vurdering, anvendelse af fartøjsovervågningssystemet og forlægning af fiskeri ved uventet møde med et sårbart marint økosystem, kan forårsage ubodelig skade på økosystemerne og fortjener derfor at blive medtaget på listen over alvorlige overtrædelser i Rådets forordning (EF) nr. 1447/1999 af 24. juni 1999 om fastsættelse af en liste over de former for adfærd, der er en alvorlig overtrædelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik (6).
(12)
Beskyttelsen af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger er underlagt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (7), som ved anvendelsen af nærværende forordning gælder fuldt ud ved behandling af personoplysninger, især for så vidt angår den ret, som de personer, som de pågældende personoplysninger vedrører, har til adgang, berigtigelse, sletning eller spærring af personoplysninger og underretning af tredjemand, og derfor kommer denne forordning ikke nærmere ind på sådanne rettigheder -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Denne forordning gælder for EF-fiskerfartøjer, der fisker med bundredskaber på åbent hav.
2. Forordningen gælder ikke for EF-fiskerfartøjer, hvis fangstpladser ligger i områder:
a)
der henhører under en regional fiskeriforvaltningsorganisation med kompetence til at regulere dette fiskeri eller er omfattet af en fiskeriforvaltningsaftale, der regulerer det
b)
for hvilke der er ved at blive oprettet en regional fiskeriforvaltningsorganisation, og hvor deltagerne i denne proces har vedtaget foreløbige foranstaltninger for at beskytte sårbare marine økosystemer mod de ødelæggende virkninger af anvendelsen af bundredskaber.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a)
»marint økosystem«: et dynamisk system af plante-, dyre- og mikroorganismesamfund og disses abiotiske miljø, der vekselvirker som en funktionel enhed
b)
»sårbart marint økosystem«: et marint økosystem, der bl.a. omfatter rev, undersøiske bjerge, hydrotermiske væld, koldtvandskoraller og koldtvandssvampebunde, og hvis integritet (dvs. økosystemets struktur eller funktion) ifølge de bedste foreliggende videnskabelige oplysninger og forsigtighedsprincippet risikerer at blive udsat for betydelige skadelige virkninger ved fysisk kontakt med bundredskaber i forbindelse med normalt fiskeri. De mest sårbare økosystemer er dem, der nemt forstyrres, og som desuden er meget længe om at blive genoprettet eller muligvis aldrig bliver genoprettet
c)
»betydelige skadelige virkninger«: virkninger (vurderet individuelt, kombineret eller samlet), der bringer økosystemets integritet i fare på en sådan måde, at de berørte populationers reproduktionsevne svækkes, og habitaters naturlige produktivitet på lang sigt nedbrydes, eller som mere end midlertidigt medfører en betydelig nedgang i artsrigdom, habitater eller samfundstyper
d)
»bundredskaber«: redskaber, der under normalt fiskeri anvendes i kontakt med havbunden, herunder bundtrawl, skrabere, bundsatte hildingsgarn, bundliner, tejner og fælder.
Artikel 3
Særlig fiskeritilladelse
1. For at udøve det fiskeri, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, skal EF-fiskerfartøjer have en særlig fiskeritilladelse.
2. Den særlige fiskeritilladelse udstedes i henhold til forordning (EF) nr. 1627/94 og er underkastet betingelserne i denne forordning.
Artikel 4
Betingelser for udstedelse
1. Ansøgninger om særlig fiskeritilladelse, jf. artikel 3, stk. 1, skal vedlægges en detaljeret fiskeriplan, der især indeholder oplysninger om følgende:
a)
den planlagte fangstplads
b)
målarter
c)
redskabernes art og den dybde, de vil blive anvendt på, og
d)
havbundens batymetriske profil i det planlagte fiskeriområde, hvis sådanne oplysninger ikke allerede er til rådighed for de kompetente myndigheder i den berørte flagstat.
2. De kompetente myndigheder udsteder en særlig fiskeritilladelse, når de har foretaget en vurdering af de potentielle virkninger af fartøjets planlagte fiskeri og konkluderet, at fiskeriet sandsynligvis ikke vil få betydelige skadelige virkninger for sårbare marine økosystemer.
3. De kompetente myndigheder lægger de bedste foreliggende videnskabelige og tekniske oplysninger om, hvor der befinder sig sårbare marine økosystemer i de områder, hvor de pågældende fiskerfartøjer påtænker at fiske, til grund for den vurdering, der er nævnt i stk. 2. Oplysningerne skal så vidt muligt omfatte videnskabelige data, på grundlag af hvilke det kan anslås, hvor stor sandsynlighed der er for, at der forekommer sådanne økosystemer. Vurderingsprocessen skal indeholde de nødvendige elementer af en uafhængig videnskabelig peer review.
4. Evalueringen af risikoen for betydelige skadelige virkninger på sårbare marine økosystemer i henhold til den vurdering, der er nævnt i stk. 2, tager om nødvendigt hensyn til de forskellige forhold, der er karakteristiske for områder, hvor fiskeri med bundredskaber er veletableret, og i områder, hvor sådant fiskeri ikke har fundet sted eller kun forekommer lejlighedsvis.
5. De kompetente myndigheder anvender forsigtighedskriterier i forbindelse med den vurdering, der er nævnt i stk. 2. Hersker der tvivl om, hvorvidt de skadelige virkninger er betydelige eller ej, går myndighederne ud fra, at de sandsynlige skadelige virkninger, som fremgår af den videnskabelige rådgivning, er betydelige.
6. Fører vurderingen til den konklusion, at fiskeri, der udøves i overensstemmelse med den forelagte fiskeriplan, kan medføre betydelige skadelige virkninger for sårbare marine økosystemer, præciserer de kompetente myndigheder de vurderede risici og giver ansøgerne mulighed for at ændre fiskeriplanen for at undgå dem. Foretages der ingen ændringer, udsteder de kompetente myndigheder ikke den særlige fiskeritilladelse, der ansøges om.
Artikel 5
Betingelser for gyldighed
1. Den særlige fiskeritilladelse, jf. artikel 3, stk. 1, skal udtrykkeligt angive, at fiskeri i henhold hertil til enhver tid skal udøves i overensstemmelse med den fiskeriplan, der er forelagt i henhold til artikel 4, stk. 1.
2. Kræver omstændigheder, som den person, der er ansvarlig for fartøjets fiskeri, ikke er herre over, at den forelagte plan ændres, underretter denne person straks de kompetente myndigheder og oplyser, hvilke ændringer der påtænkes foretaget i den oprindelige plan. De kompetente myndigheder undersøger ændringerne og godkender dem ikke, hvis de medfører, at fiskeriet forlægges til områder, hvor der findes eller sandsynligvis findes sårbare marine økosystemer.
3. Misligholdes fiskeriplanen, jf. artikel 4, stk. 1, under andre omstændigheder end de i nærværende artikels stk. 2 omhandlede, trækker flagstaten den særlige fiskeritilladelse, som fiskerfartøjet har fået udstedt, tilbage.
Artikel 6
Områder, hvor der ikke er foretaget en vurdering
1. Det er forbudt at anvende bundredskaber i de områder, hvor der ikke er foretaget og ikke foreligger nogen ordentlig videnskabelig vurdering. Dette forbud skal tages op i forbindelse med den revision af forordningen, der er omhandlet i artikel 13.
2. Bundfiskeri er tilladt på de betingelser, der er fastsat i denne forordning, hvis en videnskabelig vurdering viser, at sårbare marine økosystemer ikke udsættes for risiko.
Artikel 7
Uforudsete forekomster af sårbare marine økosystemer
1. Støder et fiskerfartøj på et sårbart marint økosystem under sit fiskeri, skal det straks indstille fiskeriet eller afholde sig fra at påbegynde fiskeri på det pågældende sted. Det må først genoptage sit fiskeri, når det er ankommet til et andet sted, som ligger mindst 5 sømil fra det sted, hvor det stødte på økosystemet i det område, som er anført i fiskeriplanen, jf. artikel 4, stk. 1.
2. Støder fartøjet på et andet sårbart marint økosystem på det andet sted, jf. stk. 1, skal det sejle videre i overensstemmelse med reglerne i nævnte stykke, indtil det når frem til et sted, hvor der ikke findes nogen sårbare marine økosystemer.
3. Fiskerfartøjet skal straks indberette alle tilfælde, hvor det er stødt på sårbare marine økosystemer, til de kompetente myndigheder, og give præcise oplysninger om art, tid og sted og andre relevante oplysninger i den forbindelse.
Artikel 8
Områdelukninger
1. Medlemsstaterne identificerer på grundlag af de bedste foreliggende videnskabelige oplysninger om forekomsten eller sandsynligheden for forekomst af sårbare marine økosystemer i det område, hvor deres fiskerfartøjer fisker, områder, der skal lukkes for fiskeri med bundredskaber. Medlemsstaterne gennemfører straks disse lukninger for deres fartøjer og underretter omgående Kommissionen om lukningen. Kommissionen videregiver straks denne meddelelse til de øvrige medlemsstater.
2. Kommissionen forelægger om nødvendigt forslag for Rådet i overensstemmelse med artikel 37 i traktaten med henblik på vedtagelse af EF-foranstaltninger til gennemførelse af områdelukninger enten på grundlag af oplysningerne fra medlemsstaterne eller på eget initiativ, jf. dog artikel 7 i forordning (EF) nr. 2371/2002.
Artikel 9
Fartøjsovervågningssystem
1. Uanset artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2244/2003 indberetter skibsføreren i tilfælde af tekniske fejl eller funktionssvigt i den satellitsporingsanordning, der er monteret om bord på fiskerfartøjet, hver anden time sin geografiske position til flagmedlemsstaten.
2. Når fangstrejsen er afsluttet, må fartøjet ikke forlade havnen igen, før de kompetente myndigheder anser satellitsporingsanordningen for at fungere tilfredsstillende.
Artikel 10
Alvorlige overtrædelser
1. Fiskeri, der udøves fra det tidspunkt, hvor fartøjet fraviger sin fiskeriplan under andre end de i artikel 5, stk. 2, omhandlede omstændigheder, betragtes som fiskeri uden fiskeritilladelse og derfor som adfærd, der er en alvorlig overtrædelse af bestemmelserne i den fælles fiskeripolitik.
2. Gentagne overtrædelser af forpligtelserne i artikel 6, 7 og 9 betragtes som adfærd, der er en alvorlig overtrædelse af bestemmelserne i den fælles fiskeripolitik.
Artikel 11
Observatører
1. Der skal være observatører om bord på alle de fartøjer, som får udstedt en særlig fiskeritilladelse, jf. artikel 3, stk. 1. Observatørerne holder fartøjets fiskerivirksomhed under observation i hele fiskeriplanens gennemførelsesperiode, jf. artikel 4, stk. 1.
Antallet af observatører, der dækker fiskeriet i et fiskeriområde, tages op til revision den 30. juli 2009.
2. Observatøren skal:
a)
uafhængigt og i samme format som det, der anvendes i fartøjets logbog, indføre de i artikel 6 i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (8) omhandlede fangstoplysninger
b)
registrere eventuelle ændringer af fiskeriplanen, jf. artikel 5, stk. 2
c)
dokumentere tilfælde, hvor fartøjet uventet er stødt på sårbare marine økosystemer, jf. artikel 7, og i den forbindelse indsamle oplysninger, der kan bruges til at beskytte stedet
d)
registrere, på hvilke dybder der anvendes redskaber
e)
senest 20 dage efter afslutningen af observationsperioden fremlægge en rapport for den pågældende medlemsstats ansvarlige myndigheder. En kopi af rapporten sendes til Kommissionen senest 30 dage efter modtagelsen af en skriftlig anmodning.
3. Observatøren må ikke være:
a)
beslægtet med skibsføreren eller andre ledende besætningsmedlemmer på det fartøj, han er tilknyttet
b)
ansat af skibsføreren på det fartøj, han er tilknyttet
c)
ansat af en repræsentant for skibsføreren
d)
ansat af en virksomhed, der er kontrolleret af skibsføreren eller dennes repræsentant
e)
beslægtet med skibsførerens repræsentant.
Artikel 12
Oplysninger
1. Medlemsstaterne skal, hvis fiskerfartøjer, der sejler under deres flag, falder ind under anvendelsesområdet for denne forordning, for hvert kalenderhalvår sende Kommissionen en rapport om følgende senest tre måneder efter kalenderhalvårets slutning:
a)
som supplement til oplysningerne i artikel 18 i forordning (EØF) nr. 2847/93 oplysninger om de fangster, som fiskerfartøjerne, jf. artikel 1, har taget, opgjort på grundlag af oplysningerne i logbøgerne, som skal indeholde fuldstændige fortegnelser over fiskedage på havet og observatørernes rapporter, opdelt pr. kvartal, redskabstype og art
b)
oplysninger om, hvorvidt de i artikel 1, stk. 1, omhandlede fiskerfartøjer har overholdt deres fiskeriplaner og kravene i artikel 6, 7 og 8, og om de foranstaltninger, der er truffet for at afhjælpe tilfælde af misligholdelse og alvorlige overtrædelser, jf. artikel 10, og om de sanktioner, der er truffet i den forbindelse
c)
oplysninger om deres gennemførelse af artikel 8.
2. De rapporter, der skal forelægges i overensstemmelse med stk. 1, ledsages af alle de konsekvensanalyser, den pågældende medlemsstat i henhold til artikel 4, stk. 2, har udført i den seksmånedersperiode, rapporten dækker.
3. Kommissionen offentliggør de i stk. 1 og 2 omhandlede oplysninger, bl.a. gennem FAO, og forelægger dem straks for de relevante videnskabelige organer samt for medlemsstaterne, hvis de anmoder om det.
Artikel 13
Revision
Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen af denne forordning senest den 30. juni 2010. Rapporten ledsages i givet fald af forslag til ændring af denne forordning.
Artikel 14
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tredivtedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. juli 2008.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 734/2008,
annettu 15 päivänä heinäkuuta 2008,
aavan meren haavoittuvien meriekosysteemien suojelusta pohjakalastuksessa käytettävien pyydysten haittavaikutuksilta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yhteisö on sopimuspuolena Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksessa ja hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevassa 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määräysten täytäntöönpanosta tehdyssä sopimuksessa. Näissä kansainvälisissä sopimuksissa määrätään valtioiden velvollisuudesta tehdä yhteistyötä aavan meren elollisten luonnonvarojen säilyttämiseksi ja määrätään, että tällaista yhteistyötä on tehtävä suoraan valtioiden välillä tai sopivien osa-alueellisten tai alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen tai -järjestelyjen kautta.
(2)
Alueellisen kalastuksenhoitojärjestön tai -järjestelyn puuttuminen ei vapauta valtioita niiden merioikeuden mukaisesta velvoitteesta toteuttaa kansalaistensa osalta toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen aavan meren elollisten luonnonvarojen säilyttämiseksi, mukaan luettuna haavoittuvien meriekosysteemien suojelu kalastustoiminnan haitallisilta vaikutuksilta.
(3)
Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (2) 2 artiklassa säädetään, että yhteisessä kalastuspolitiikassa noudatetaan ennalta varautumisen periaatetta toteuttamalla toimenpiteitä, joilla minimoidaan kalastustoimien vaikutukset meriekosysteemeihin. Saman asetuksen 7 artiklassa säädetään, että komissio voi joko jonkin jäsenvaltion perustellusta pyynnöstä tai omasta aloitteestaan päättää kiireellisistä toimenpiteistä, jos on olemassa näyttöä siitä, että kalastuksesta aiheutuu välittömiä toimia vaativa vakava uhka elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämiselle tai meriekosysteemille.
(4)
Yhteisö on sitoutunut suojelemaan meriekosysteemejä, kuten riuttoja, merenalaisia vuoria, syvänmeren koralleja, hydrotermisiä halkeamia ja sienieläinten kasvualustoja. Saatavilla on runsaasti tieteellistä tietoa, jonka mukaan pohjakalastustoiminta uhkaa näiden ekosysteemien koskemattomuutta. Yhteisö on jo toteuttanut toimenpiteitä kieltääkseen pohjakalastuksen niillä yhteisön vesialueilla, joilla tällaisia ekosysteemejä esiintyy. Se on vauhdittanut myös vastaavien toimenpiteiden toteuttamista aavan meren alueilla, jotka kuuluvat kaikkien sellaisten alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen toimivaltaan, joilla on valtuudet säännellä pohjakalastusta. Lisäksi se on edistänyt aktiivisesti uusien järjestöjen tai järjestelyjen perustamista, jotta kaikki maailman valtameret saataisiin sisällytettyä sopivien alueellisten kalavarojen säilyttämis- ja hoitojärjestelmien piiriin. Tällaisten elinten perustamiseen liittyy kuitenkin eräillä aavan meren alueilla huomattavia vaikeuksia.
(5)
Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen 8 päivänä joulukuuta 2006 antamalla päätöslauselmalla 61/105 kansainvälinen yhteisö on päässyt yksimielisyyteen tarpeesta toteuttaa kiireellisiä toimenpiteitä haavoittuvien meriekosysteemien suojelemiseksi pohjakalastustoiminnan tuhoisilta vaikutuksilta siten, että tällaiseen toimintaan sovelletaan tiukkaa sääntelyä alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen tai -järjestelyjen kautta taikka valtioiden toimesta silloin, kun niiden lipun alla purjehtivat alukset toimivat alueilla, joilla tällaisia järjestöjä tai järjestelyjä ei ole.
Yleiskokous on antanut ohjeita toimenpiteistä, joita olisi tätä varten toteutettava. FAO:ssa tehty työ vastuullista kalataloutta koskevan toimintaohjeen mukaisten kansainvälisten suuntaviivojen kehittämiseksi kyseisen kalastuksen hoitoa varten on myös erittäin merkityksellistä suunniteltaessa ja hyväksyttäessä tällaisia toimenpiteitä ja jäsenvaltioiden toteuttaessa niitä.
(6)
Yhteisöllä on suurehko pohjakalastusta harjoittava laivasto alueilla, jotka eivät kuulu minkään kyseisen kalastuksen sääntelyssä toimivaltaisen alueellisen kalastuksenhoitojärjestön tai -järjestelyn sääntelyn piiriin ja joille tällaista järjestöä tai järjestelyä ei ole lyhyellä aikavälillä odotettavissa. Yhteisön on täytettävä meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevat merioikeuden mukaiset velvollisuutensa tällaisilla alueilla ja toteutettava sen vuoksi asianmukaisia toimenpiteitä kyseisten laivastojen suhteen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jatkuvia pyrkimyksiä kyseisten jäljellä olevien alueellisten puutteiden korjaamiseksi kansainvälisessä kalastuksenhallintajärjestelmässä. Tässä toiminnassaan yhteisön on noudatettava yleiskokouksen päätöslauselmassa 61/105 antamia ohjeita.
(7)
Yleiskokouksen antamien suositusten keskeisenä osatekijänä ovat toimenpiteet, joiden tavoitteena on arvioida parhaiden käytettävissä olevien tieteellisten tietojen perusteella, olisiko yksittäisillä pohjakalastustoimilla merkittäviä haittavaikutuksia haavoittuviin meren ekosysteemeihin, sekä varmistaa, että jos näillä toimilla arvioidaan olevan merkittäviä haittavaikutuksia, niitä hallinnoidaan tällaisten vaikutusten estämiseksi tai niiden toteuttamista ei sallita.
(8)
Mainitun suosituksen täytäntöönpano edellyttää, että asianomaisten kalastusalusten sallitaan kalastaa erityiskalastuslupia koskevista yleisistä säännöksistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1627/94 (3) sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1627/94 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 20 päivänä joulukuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2943/95 (4) mukaisesti myönnetyn erityiskalastusluvan nojalla. Tällaisten lupien myöntämiseen ja voimassaoloon on lisäksi sovellettava erityisiä edellytyksiä, joilla varmistetaan, että sallittujen kalastustoimien vaikutus on arvioitu asianmukaisesti ja että kalastustoiminnan harjoittamisessa noudatetaan kyseistä arviointia.
(9)
Yleiskokouksen antamien suositusten täytäntöönpano edellyttää niin ikään asiaan kuuluvia seurantatoimenpiteitä, joilla varmistetaan lupien myöntämisedellytysten noudattaminen. Näihin edellytyksiin kuuluvat aluksella olevat tarkkailijat ja alusten satelliittiseurantajärjestelmien toimintaa koskevat erityiset säännökset, joita sovelletaan, jos järjestelmään tulee tekninen vika tai se lakkaa toimimasta, ja jotka menevät alusten satelliittiseurantajärjestelmää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 18 päivänä joulukuuta 2003 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 2244/2003 (5) vahvistettuja säännöksiä pidemmälle.
(10)
Haavoittuvien meriekosysteemien määrittely alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sääntelyn piiriin kuulumattomilla alueilla on kesken, ja asiasta on suhteellisen vähän tieteellistä tietoa. Tästä syystä on välttämätöntä kieltää pohjakalastuksessa käytettävien pyydysten käyttö alueilla, joiden osalta ei ole tehty asianmukaista tieteellistä arviointia tällaisen kalastustoiminnan merkittävien haittavaikutusten mahdollisesta riskistä haavoittuviin meriekosysteemeihin.
(11)
Esimerkiksi alueisiin, joita ei ole arvioitu, alusten seurantajärjestelmän toimintaan ja toiminnan siirtämiseen haavoittuvan meriekosysteemin ennakoimattoman havaitsemisen johdosta liittyvien erityisten edellytysten rikkominen voi johtaa peruuttamattomaan vahinkoon tällaisille ekosysteemeille, minkä vuoksi se on syytä sisällyttää vakavien rikkomisten luetteloon, joka sisältyy sellaisten käyttäytymistapojen luettelosta, joilla rikotaan vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä, 24 päivänä kesäkuuta 1999 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 1447/1999 (6).
(12)
Yksilönsuojaa henkilötietojen käsittelyn osalta koskee yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001 (7), jota sovelletaan täysimääräisesti tämän asetuksen mukaiseen henkilötietojen käsittelyyn, erityisesti mitä tulee rekisteröityjen henkilöiden oikeuksiin päästä tietoihin, oikaista, lukita ja poistaa ne sekä sivullisille ilmoittamiseen, eikä näitä siksi eritellä tarkemmin tässä asetuksessa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan yhteisön kalastusaluksiin, jotka harjoittavat pohjakalastustoimintaa aavalla merellä.
2. Tätä asetusta ei sovelleta yhteisön kalastusaluksiin, joiden
a)
toiminta-alueet kuuluvat jonkin sellaisen alueellisen kalastuksenhoitojärjestön tai -järjestelyn vastuulle, jolla on valtuudet säännellä tällaista kalastustoimintaa;
b)
toiminta-alueille ollaan parhaillaan perustamassa alueellista kalastuksenhoitojärjestöä, jos tähän tapahtumaan osallistuvat toimijat ovat sopineet väliaikaisista toimenpiteistä haavoittuvien meriekosysteemien suojelemiseksi pohjapyydysten käytöstä johtuvilta tuhoavilta vaikutuksilta.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
’meriekosysteemillä’ tarkoitetaan dynaamista kokonaisuutta, jossa kasvi-, eläin- ja pieneliöyhteisöt toimivat elottomassa ympäristössään toiminnallisena yksikkönä;
b)
’haavoittuvalla meriekosysteemillä’ tarkoitetaan mitä tahansa meriekosysteemiä, jonka koskemattomuus (eli ekosysteemin rakenne tai toiminta) on parhaiden käytettävissä olevien tieteellisten tietojen ja ennalta varautumisen periaatteen mukaan uhattuna niiden merkittävien haittavaikutusten vuoksi, jotka johtuvat pohjapyydysten suorasta kosketuksesta normaalissa kalastustoiminnassa, kuten muun muassa riutat, merenalaiset vuoret, hydrotermiset halkeamat, kylmän veden korallit tai kylmän veden sienieläinten kasvualustat. Haavoittuvimpia ekosysteemejä ovat ne ekosysteemit, jotka häiriintyvät helposti ja jotka lisäksi elpyvät hitaasti tai eivät ehkä elvy koskaan;
c)
’merkittävillä haittavaikutuksilla’ tarkoitetaan sellaisia (yksinään, yhdessä tai kumulatiivisesti arvioituja) vaikutuksia, jotka uhkaavat ekosysteemin koskemattomuutta tavalla, joka haittaa kyseisten populaatioiden kykyä uusiutua ja joka huonontaa elinympäristöjen pitkän aikavälin luonnollista tuotantokykyä tai aiheuttaa muutenkin kuin väliaikaisesti lajien runsauden tai elinympäristö- tai yhteisötyyppien merkittävää vähenemistä;
d)
’pohjapyydyksillä’ tarkoitetaan pyydyksiä, jotka normaalissa kalastustoiminnassa ovat kosketuksessa merenpohjaan, esimerkiksi pohjatrooleja, pohjaharoja, pohjaan ankkuroituja verkkoja, pohjaan ankkuroituja pitkiäsiimoja, mertoja ja sulkupyydyksiä.
3 artikla
Erityiskalastuslupa
1. Voidakseen harjoittaa 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja kalastustoimia yhteisön kalastusaluksilla on oltava erityiskalastuslupa.
2. Erityiskalastuslupa on myönnettävä asetuksen (EY) N:o 1627/94 mukaisesti ja tässä asetuksessa vahvistettuja edellytyksiä noudattaen.
4 artikla
Myöntämisedellytykset
1. Edellä 3 artiklan 1 kohdassa edellytettyä erityiskalastuslupaa koskeviin hakemuksiin on liitettävä yksityiskohtainen kalastussuunnitelma, jossa täsmennetään erityisesti
a)
toimien suunniteltu toteuttamispaikka;
b)
kohdelajit;
c)
pyydysten tyyppi ja käyttösyvyys; ja
d)
merenpohjan batymetrinen profiili suunnitellulla kalastusalueella, jos kyseiset tiedot eivät vielä ole asianomaisen lippuvaltion toimivaltaisten viranomaisten käytössä.
2. Toimivaltaisten viranomaisten on myönnettävä erityiskalastuslupa sen jälkeen, kun ne ovat suorittaneet arvioinnin aluksen suunniteltujen kalastustoimien mahdollisista vaikutuksista ja päätyneet siihen, että kyseisillä toimilla ei todennäköisesti ole merkittäviä haittavaikutuksia haavoittuviin meriekosysteemeihin.
3. Toimivaltaisten viranomaisten on 2 kohdassa tarkoitetun arvioinnin toteuttamisessa nojauduttava parhaisiin käytettävissä oleviin tieteellisiin ja teknisiin tietoihin haavoittuvien meriekosysteemien sijainnista alueilla, joilla kyseessä olevat kalastusalukset aikovat toimia. Tietojen on sisällettävä, mikäli sellaisia on käytettävissä, tutkimustietoja, joiden perusteella tällaisten ekosysteemien esiintymisen todennäköisyys voidaan arvioida. Arviointimenettelyn on sisällettävä riippumattomaan tieteelliseen vertaisarviointiin kuuluvat merkitykselliset seikat.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun arvioinnin puitteissa suoritetussa haavoittuviin meriekosysteemeihin kohdistuvien merkittävien haittavaikutusten riskinarvioinnissa on otettava tarpeen mukaan huomioon ne erilaiset olosuhteet, jotka vallitsevat alueilla, joilla pohjakalastustoimintaa on usein harjoitettu aiemmin, ja alueilla, joilla sellaista toimintaa ei ole harjoitettu tai harjoitetaan ainoastaan satunnaisesti.
5. Toimivaltaisten viranomaisten on 2 kohdassa tarkoitettua arviointia suorittaessaan sovellettava ennalta varautumisen perusteita. Jos on epävarmaa, ovatko haittavaikutukset merkittäviä, viranomaisten on katsottava, että toimitettuihin tieteellisiin lausuntoihin perustuvat todennäköiset haittavaikutukset ovat merkittäviä.
6. Jos arvioinnissa päädytään siihen, että esitetyn kalastussuunnitelman mukaisesti harjoitettavat toimet saattavat aiheuttaa haavoittuville meriekosysteemeille merkittäviä haittavaikutuksia, toimivaltaisten viranomaisten on täsmennettävä arvioidut riskit ja sallittava hakijoiden muuttaa kalastussuunnitelmaa riskien välttämiseksi. Ellei tällaisia muutoksia tehdä, toimivaltaiset viranomaiset eivät saa myöntää haettua erityiskalastuslupaa.
5 artikla
Voimassaolon edellytykset
1. Edellä 3 artiklan 1 kohdassa edellytetyssä erityiskalastusluvassa on mainittava selvästi, että sen nojalla harjoitetussa kalastustoiminnassa on noudatettava 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimitettua kalastussuunnitelmaa koko ajan.
2. Jos aluksen toiminnasta vastaavasta henkilöstä riippumattomat syyt edellyttävät toimitettujen suunnitelmien muuttamista, aluksen toiminnasta vastaavan henkilön on viipymättä ilmoitettava asiasta toimivaltaisille viranomaisille täsmentäen alkuperäiseen suunnitelmaan tehtäväksi aiotut muutokset. Toimivaltaisten viranomaisten on tarkasteltava kyseisiä muutoksia, eivätkä ne saa sallia niitä, jos muutokset edellyttävät toiminnan siirtämistä alueille, joilla haavoittuvia meriekosysteemejä esiintyy tai joilla niitä todennäköisesti esiintyy.
3. Edellä 4 artiklan 1 kohdassa edellytetyn kalastussuunnitelman noudattamattomuudesta muissa kuin tämän artiklan 2 kohdassa mainituissa olosuhteissa on oltava seurauksena, että lippuvaltio peruuttaa kyseiselle kalastusalukselle myönnetyn erityiskalastusluvan.
6 artikla
Alueet, joista ei ole tehty arviointia
1. Pohjapyydysten käyttö on kiellettävä alueilla, joista ei ole tehty asianmukaista tieteellistä arviointia ja joista ei ole annettu tiedoksi tällaista arviointia. Tätä kieltoa tarkastellaan uudelleen 13 artiklassa edellytetyn tämän asetuksen uudelleentarkastelun yhteydessä.
2. Pohjakalastustoiminta sallitaan tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin silloin, kun tieteellisessä arvioinnissa on osoitettu, että haavoittuvat meriekosysteemit eivät ole vaarassa.
7 artikla
Haavoittuvien meriekosysteemien ennakoimaton havaitseminen
1. Jos kalastusalus havaitsee kalastustoimien aikana haavoittuvan meriekosysteemin, sen on lopetettava kalastus viipymättä tai pidättäydyttävä kalastuksesta kyseisellä alueella. Se voi jatkaa toimintaansa vasta, kun se on päässyt jollekin vaihtoehtoiselle alueelle, joka sijaitsee vähintään viiden meripeninkulman päässä sen 4 artiklan 1 kohdassa edellytetyssä kalastussuunnitelmassa määritellystä alueesta, jolla havainto tehtiin.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitetulla vaihtoehtoisella alueella havaitaan toinen haavoittuva meriekosysteemi, aluksen on siirryttävä eteenpäin kyseisessä kohdassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti, kunnes se pääsee alueelle, jolla haavoittuvia meriekosysteemejä ei esiinny.
3. Kalastusaluksen on raportoitava kustakin havainnosta viipymättä toimivaltaisille viranomaisille antaen tarkat tiedot havaitun meriekosysteemin lajista ja sijainnista, havainnon ajankohdasta ja kaikista muista siihen liittyvistä seikoista.
8 artikla
Kalastuskieltoalueet
1. Jäsenvaltioiden on määritettävä alueet, joilla kalastus pohjapyydyksiä käyttäen on kiellettyä, sellaisten parhaiden käytettävissä olevien tieteellisten tietojen perusteella, jotka koskevat haavoittuvien meriekosysteemien esiintymistä tai todennäköistä esiintymistä alueella, jolla jäsenvaltioiden kalastusalukset toimivat. Jäsenvaltioiden on pantava nämä kalastuskiellot alustensa osalta täytäntöön viipymättä ja ilmoitettava välittömästi komissiolle kalastuskiellosta. Komissio toimittaa ilmoituksen viipymättä kaikille jäsenvaltioille.
2. Komissio antaa neuvostolle tarvittaessa ehdotuksia perustamissopimuksen 37 artiklan mukaisesti kalastuskieltojen täytäntöönpanemiseksi tarkoitettujen yhteisön toimenpiteiden toteuttamiseksi, joko jäsenvaltioiden toimittamien tietojen pohjalta tai omasta aloitteestaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 7 artiklan soveltamista.
9 artikla
Alusten seurantajärjestelmä
1. Sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 2244/2003 11 artiklan 1 kohdassa säädetään, aluksen päällikön on ilmoitettava maantieteellinen sijaintinsa lippujäsenvaltiolle kahden tunnin välein, jos kalastusalukseen asennettuun satelliittiseurantalaitteeseen tulee tekninen vika tai se lakkaa toimimasta.
2. Merimatkalta palattuaan alus ei saa lähteä satamasta uudelleen ennen kuin satelliittiseurantalaite toimii toimivaltaisia viranomaisia tyydyttävällä tavalla.
10 artikla
Vakavat rikkomiset
1. Kaikki kalastustoiminta, jota on harjoitettu siitä alkaen, kun alus poikkesi kalastussuunnitelmistaan muissa kuin 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa, katsotaan ilman kalastuslupaa harjoitetuksi kalastukseksi ja näin ollen sellaiseksi menettelyksi, jolla rikotaan vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä.
2. Edellä 6, 7 ja 9 artiklassa säädettyjen velvoitteiden toistuva noudattamatta jättäminen katsotaan sellaiseksi menettelyksi, jolla rikotaan vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä.
11 artikla
Tarkkailijat
1. Tarkkailijoita on oltava kaikilla aluksilla, joille on myönnetty 3 artiklan 1 kohdassa edellytetty erityiskalastuslupa. Tarkkailijoiden on tehtävä havaintoja aluksen kalastustoiminnasta koko sen 4 artiklan 1 kohdassa edellytetyn kalastussuunnitelman toteuttamisen ajan.
Eri kalastusalueiden kalastustoimintaa seuraavien tarkkailijoiden määrää tarkastellaan uudelleen 30 päivänä heinäkuuta 2009.
2. Tarkkailijan tehtävänä on
a)
kirjata itsenäisesti aluksen kalastuspäiväkirjassa käytetyssä muodossa yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 (8) 6 artiklassa säädetyt saalistiedot;
b)
kirjata kaikki kalastussuunnitelmaan tehdyt 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut muutokset;
c)
dokumentoida kaikki 7 artiklassa tarkoitetut haavoittuvien meriekosysteemien ennakoimattomat havainnot sekä kerätä tietoja, joista voi olla hyötyä alueen suojelemisessa;
d)
kirjata pyydysten käyttösyvyydet;
e)
toimittaa asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille raportti 20 päivän kuluessa tarkkailujakson päättymisestä. Raportista on lähetettävä jäljennös komissiolle 30 päivän kuluessa kirjallisen pyynnön vastaanottamisesta.
3. Tarkkailija ei saa olla
a)
sen aluksen päällikön tai jonkun muun sillä aluksella palvelevan päällystön jäsenen sukulainen, jolle hänet on nimetty tarkkailijaksi;
b)
sen aluksen, jolle hänet on nimetty tarkkailijaksi, päällikön palveluksessa;
c)
päällikön edustajan palveluksessa;
d)
päällikön tai tämän edustajan määräysvallassa olevan yrityksen palveluksessa;
e)
päällikön edustajan sukulainen.
12 artikla
Ilmoittaminen
1. Sikäli kuin jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivia kalastusaluksia kuuluu tämän asetuksen soveltamisalaan, jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kultakin kalenterivuosipuoliskolta kolmen kuukauden kuluessa kyseisen kalenterivuosipuoliskon päättymisestä raportti, joka koskee
a)
asetuksen (ETY) N:o 2847/93 18 artiklassa vahvistettujen vaatimusten lisäksi 1 artiklassa tarkoitettujen kalastusalusten saamia saaliita ja joka perustuu kalastuspäiväkirjoihin kirjattuihin tietoihin, mukaan luettuina täydelliset tiedot kalastuspäivistä sataman ulkopuolella ja tarkkailijoiden laatimat raportit, vuosineljänneksittäin, pyydystyypeittäin ja kalalajeittain eriteltyinä;
b)
kalastussuunnitelmien ja 6, 7 ja 8 artiklassa vahvistettujen vaatimusten noudattamista 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla kalastusaluksilla sekä noudattamatta jättämisten ja 10 artiklassa tarkoitettujen vakavien rikkomisten korjaamiseksi ja rankaisemiseksi toteutettuja toimenpiteitä;
c)
8 artiklan täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa.
2. Edellä 1 kohdan mukaisesti toimitettujen raporttien mukana on oltava kaikki kyseisen jäsenvaltion kuuden kuukauden raportointiaikana 4 artiklan 2 kohdan nojalla tekemät vaikutustenarvioinnit.
3. Komissio saattaa 1 ja 2 kohdan nojalla saadut tiedot julkisesti saataville, muun muassa FAO:n kautta, ja toimittaa ne myös viipymättä asiaankuuluville tieteellisille elimille sekä jäsenvaltioille niiden pyynnöstä.
13 artikla
Uudelleentarkastelu
Komissio toimittaa ennen 30 päivää kesäkuuta 2010 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän asetuksen täytäntöönpanosta. Kertomukseen liitetään tarvittaessa tämän asetuksen muuttamista koskevia ehdotuksia.
14 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kolmantenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 15 päivänä heinäkuuta 2008.