KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1742/98 af 5. august 1998 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af fiberplader (hardboard) med oprindelse i Brasilien, Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Polen og Rusland og om godtagelse af tilsagn fra visse eksportører i forbindelse med denne eksport
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 905/98 (2), særlig artikel 7 og 8,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
(1) Den 7. november 1997 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3) om indledning af en antidumpingprocedure (i det følgende benævnt »indledningsmeddelelsen«) vedrørende importen til Fællesskabet af fiberplader (hardboard) med oprindelse i Brasilien, Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Polen og Rusland.
Proceduren blev indledt på grundlag af en klage indgivet af følgende producenter i Fællesskabet: Atex Werke GmbH & Co., Funder Industrie GmbH, Hornitex Werk GmbH, Isoroy SA, Silva Srl, Suomen Kuitulevy OY, Swanboard AB og Techboard Ltd. Disse producenter tegnede sig for en væsentlig del af Fællesskabets samlede produktion af fiberplader (hardboard). Klagen indeholdt dokumentation for dumping af den pågældende vare og for væsentlig skade som følge deraf, og denne dokumentation ansås efter konsultationer for tilstrækkelig til at begrunde indledningen af en procedure.
(2) Kommissionen gav officielt de klagende producenter, eksporterende producenter og importører i Fællesskabet, som den vidste var berørt af sagen, repræsentanterne for eksportlandene samt Fællesskabets brugere og leverandører meddelelse om, at proceduren var indledt. De direkte berørte parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(3) En række eksporterende producenter i de pågældende lande og klagende producenter, brugere og importører i Fællesskabet tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der fremsatte anmodning herom inden for den fastsatte frist og godtgjorde, at der var særlige grunde til at de burde høres, indrømmedes en høring.
(4) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt, og modtog svar fra fem klagende fællesskabsproducenter, to selskaber i Brasilien, en importør, der var forretningsmæssigt forbundet med et af de brasilianske selskaber, to selskaber i Bulgarien, et selskab i Estland, et selskab i Letland og et forretningsmæssigt forbundet selskab i Letland, et selskab i Litauen, seks selskaber i Polen og et selskab i Rusland. Desuden modtog Kommissionen relevante og komplette svar fra seks uafhængige importører i Fællesskabet.
(5) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige for en foreløbig fastlæggelse af dumping, deraf følgende skade og Fællesskabets interesser, og aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:
a) Klagende fællesskabsproducenter
Tyskland:
- Atex Werke GmbH & Co., Grafenau.
Frankrig:
- Tarnaise des Panneaux SA (Groupe Isoroy SA), Castres.
- Saborec SA (Groupe Isoroy SA), Strasbourg.
Italien:
- Silva Srl, S. Michele Mondovi.
Finland:
- Suomen Kuitulevy OY (Finnish Fibreboard Ltd), Heinola.
Det Forenede Kongerige:
- Techboard Ltd., Ebbw Vale.
b) Eksporterende producenter
Brasilien:
- Duratex SA, Sáo Paulo
- Eucatex SA, Sáo Paulo.
Bulgarien:
- Fazerles AD, Silistra
- Lessoplast AD, Trojan.
Estland:
- AS Repo Vabrikud, Püssi.
Letland:
- AS »Bolderâja«, Riga
- AS »Griva-B«, Riga (forretningsmæssigt forbundet med AS »Bolderâja«).
Litauen:
- JSC Grigiskes, Grigiskes.
Polen:
- Alpex-Karlino SA, Karlino;
- Zaklady Plyt Pilsniowych w Czarnej Wodjie, Czarna Woda;
- Ekoplyta SA, Czarnkow.
- Zaklady Plyt Pilsniowych SA w Przemysle, Przemysl
- Koniecpolskie Zaklady Plyt Pilsniowych S.A., Koniecpol
- Zaklady Plyt Pilsniowych SA w Krosnie Odrzanskim, Krosno Odrzanskie.
c) Importører
- Duratex Europe GmbH (forretningsmæssigt forbundet med Duratex SA)
- Lord Forest Products Ltd, Det Forenede Kongerige.
(6) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. oktober 1996 til den 30. september 1997 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«). Undersøgelsen af skaden omfattede perioden fra den 1. januar 1993 til udgangen af undersøgelsesperioden.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(7) Den vare, der er omfattet af denne antidumpingprocedure, er fiberplader (hardboard). Ved fiberplader (hardboard) forstås træfiberplader og fiberplader af andre træagtige materialer, også agglomereret med harpiks eller andre organiske bindemidler, med densitet på over 0,8 g/cm3, i øjeblikket henhørende under KN-kode 4411 11 00 og ex 4411 19 00.
(8) Fiberplader (hardboard) fremstilles udelukkende ved en »våd fremstillingsproces« (modsat de nedenfor beskrevne fiberplader (fibreboard), der fremstilles ved en tør fremstillingsproces). Som følge af den våde fremstillingsproces er det et særtræk ved disse fiberplader (hardboard), at undersiden af dem i ubearbejdet stand har mærker af det vævede stof, som træfibermaterialet lå på ved indførelsen i pressemaskinen. I den bearbejdede form kan denne ru overflade være fjernet ved slibning eller anden bearbejdning. Oversiden vil svare til pressestemplets overflade og er i almindelighed glat.
Fiberplader (hardboard) har normalt en densitet på 0,85-1,05 g/cm3 og fremstilles i tykkelser på mellem 1,8 og 6,0 mm.
Fiberplader (hardboard) anvendes overvejende til møbler, inden for bygge- og automobilindustrien samt til dørbeklædning og emballage, navnlig emballage til frugt og grøntsager.
(9) En række importører og brugere anmodede om, at varesortimentet under proceduren blev udvidet til også at omfatte fiberplader (fibreboard) fremstillet ved en tør fremstillingsproces, såsom fiberplader (fibreboard) af mellemhøj og høj densitet (MDF/HDF), spånplader og krydsfiner, fordi fiberplader (hardboard) og disse andre varer udgør en og samme vare. Det blev derfor gjort gældende, at undersøgelsen af spørgsmålet om dumping og den deraf følgende skade samt spørgsmålet om Fællesskabets interesser også bør omfatte alle disse varer. Der blev i den forbindelse draget følgende konklusioner:
a) Fiberplader (fibreboard) af mellemhøj og høj densitet (i det følgende benævnt »MDF/HDF«)
(10) Anmodningen om at lade MDF/HDF omfatte af proceduren blev begrundet med, at disse varer også kan fremstilles med densiteter på over 0,8 g/cm3, og at de ligner fiberplader (hardboard) som følge af deres generelle fysiske egenskaber og anvendelsesformål.
Kommissionen nåede dog til den konklusion, at der er store forskelle mellem fiberplader (hardboard) og MDF/HDF:
i) Fremstillingsproces og deraf følgende fysiske og kemiske egenskaber, anvendelsesformål
(11) MDF/HDF fremstilles ved en »tør fremstillingsproces« modsat den »våde fremstillingsproces«, der benyttes ved fremstilling af fiberplader (hardboard). Selv om fremstillingsprocessen som sådan ikke er af afgørende betydning for fastlæggelsen af undersøgelsens dækningsområde, medfører ovennævnte forskellige fremstillingsprocesser forskellige fysiske egenskaber, da begge overflader af MDF/HDF-fiberplader (fibreboard) fremstillet ved den tørre fremstillingsproces efter presningen vil have et aftryk af de benyttede pressestempler; begge overflader vil typisk være glatte.
(12) Desuden medfører de forskellige fremstillingsprocesser for MDF/HDF sammenholdt med fremstillingsprocessen for fiberplader (hardboard), at MDF/HDF har andre fysiske og mekaniske egenskaber end fiberplader (hardboard). Den vigtigste kemiske forskel er kravet om, at der tilsættes harpiks under den tørre fremstillingsproces.
Under den tørre proces skal der tilsættes yderligere varmehærdende harpiks til de tørre træfibre til støtte for bindeprocessen i pressen. Derimod er det normalt ikke nødvendigt at tilsætte harpiks til de fiberplader (hardboard), der fremstilles ved den våde proces, da dette ville blive presset bort sammen med vandet i pressen. Den maksimale mængde harpiks, der kan fastholdes i fiberplader (hardboard) fremstillet ved den våde proces, udgør ikke mere end en tiendedel af det typiske harpiksindhold i MDF-standardfiberplader (fibreboard), der indeholder rundt regnet 13 % harpiks. Der er derfor klare kemiske forskelle mellem fiberplader (hardboard) og fiberplader (fibreboard).
(13) Desuden har fiberplader (hardboard, typisk en densitet på 0,85-1,05 g/cm3, medens de fleste MDF/HDF har en densitet på under 0,80 g/cm3, også selv om HDF-varianten af fibreboard-familien ligesom fiberplader (hardboard) har en densitet på over 0,80 g/cm3. Trods disse lighedspunkter mellem fiberplader (hardboard) og HDF adskiller sidstnævnte sig tydeligt fra fiberplader (hardboard), ikke alene som følge af de kemiske kendetegn, der som ovenfor beskrevet er fælles for alle fiberplader (fibreboard), men også som følge af forskelle i de fysiske egenskaber som f.eks. HDF-panelernes gennemsnitlige tykkelse, der som anført nedenfor har betydning for det endelige anvendelsesformål.
Fiberplader (hardboard) fremstilles i tykkelser på mellem 1,8 og 6,0 mm, medens langt størstedelen af MDF-HDF-fiberpladerne (fibreboard) har en tykkelse på mindst 7-8 mm selv om det er teknisk muligt at fremstille MDF/HDF med tykkelser på ned til 1,8 mm.
(14) Som følge af fremstillingsprocesserne har ubearbejdede fiberplader (hardboard) en glat overflade og en ru overflade med et stofaftryk, medens MDF/HDF i ubearbejdet stand er glat på begge overflader. Disse forskelle har en vis betydning for den endelige anvendelse af disse plader. Eksempelvis går branchen for frugtemballage ind for fiberplader (hardboard), ikke kun fordi den ru overflade gør det lettere at stable frugtkasser, uden at stablerne forskubber sig under transporten, men også fordi de fleste tynde MDF-plader afgiver formaldehyd i et omfang, der antages at gøre disse plader uegnede til fødevareemballage.
Desuden har fiberplader (fibreboard) fremstillet ved den tørre fremstillingsproces tendens til at blive skrøbeligere end fiberplader (hardboard) af samme tykkelse. Fiberpladernes (hardboard) større smidighed er en vigtig faktor på de anvendelsesområder, hvor pladerne skal formes, således som det f.eks. er tilfældet i automobil- og campingvognindustrien.
Fiberplader (fibreboard) fremstillet ved den tørre fremstillingsproces er derfor kun til dels substituerbare med fiberplader (hardboard), og kun for en tynde types vedkommende, dvs. typen med den tykkelse på under 6 mm. De vigtigste anvendelsesområder for fiberplader (hardboard) er dørbeklædning, møbler (såsom bagbeklædninger, skuffebunde og divanrammer), billedrammer, frugt- og grøntsagskasser samt inden for automobilindustrien. Hvad angår brugen af tynde MDF-plader, er der tale om en vis overlapning med fiberplader (hardboard), navnlig med hensyn til bagbeklædning til møbler, skuffebunde og billedrammer. Der benyttes dog ikke fiberplader (hardboard) på det vigtigste anvendelsesområde for HDF, nemlig som underlag til færdigfremstillede parketgulve.
ii) Udviklingen i forbruget
(15) De manglende substitutionsmuligheder mellem fiberplader (hardboard) og MDF/HDF kan tydeligt påvises ved det faktum, at de seneste års kraftige vækst i fremstillingen af MDF/HDF ved den tørre fremstillingsproces ikke har fundet sted på bekostning af sektoren for fiberplader (hardboard). Forbruget af fiberplader (hardboard) er siden 1993 steget med 20 %.
iii) Konklusion
(16) På grundlag af ovenstående konkluderes det, at fiberplader (hardboard) og MDF/HDF ikke som led i denne undersøgelse kan betragtes som en og samme vare.
b) Krydsfiner
(17) Ligesom det er tilfældet for MDF/HDF, tilhører krydsfiner familien af træbaserede paneler og består af flere træbaserede lag, der er limet sammen. Denne vare har en særdeles god placering på markedet såvel med hensyn til kvalitet som pris. Eftersom krydsfiner består af træbaserede lag, der er limet sammen, er der ikke tale om en plade baseret på fibre, og den afviger stærkt fra fiberplader (hardboard) med hensyn til fysiske egenskaber. Selv om krydsfiner kan anvendes til nogle af de endelige anvendelsesformål, hvor der også anvendes fiberplader (hardboard), og i disse tilfælde kan substituere fiberplader, kan krydsfiner som følge af de forskellige fysiske egenskaber ikke betragtes som samme vare som fiberplader (hardboard) og medtages derfor ikke i undersøgelsen.
c) Spånplader
(18) Ligesom det er tilfældet for MDF/HDF, tilhører spånplader familien af træbaserede paneler. De fremstilles på grundlag af flis, der limes sammen med syntetisk varmehærdende harpiks under pres. Den benyttede flis er kun findelt, ikke defibreret, og de plader, der bliver resultatet af processen, er hverken lige så smidige som fiberplader (hardboard) eller har disses bøjningsstyrke. Deres overfladekvalitet tåler heller ikke sammenligning med fiberpladernes (hardboard).
Selv om visse begrænsede endelige anvendelsesformål for spånplader kan falde sammen med fiberpladernes (hardboard) anvendelsesformål, f.eks. bagbeklædning til visse møbler, er fiberplader (hardboard) og spånplader som følge af deres forskellige fysiske egenskaber ikke en og samme vare
2. Samme vare
(19) Kommissionen nåede til den konklusion, at der ikke var nogen forskelle med hensyn til grundlæggende egenskaber og anvendelsesformål mellem fiberplader (hardboard) importeret til Fællesskabet fra de pågældende lande og fiberplader (hardboard fremstillet af erhvervsgrenen i Fællesskabet og solgt på fællesskabsmarkedet. Det samme gælder fiberplader (hardboard) fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i Brasilien, Bulgarien, Estland, Letland, Litauen og Polen. (Sidstnævnte land blev benyttet som referenceland med hensyn til importen fra Rusland). Det konkluderedes derfor, at både fiberplader (hardboard) fremstillet og solgt på fællesskabsmarkedet af erhvervsgrenen i Fællesskabet og fiberplader (hardboard) fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i Brasilien, Bulgarien, Estland, Letland, Litauen og Polen i henhold til artikel 1, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt »grundforordningen«) er samme vare som fiberplader (hardboard) importeret til Fællesskabet fra de seks lande, der er omfattet af undersøgelsen.
(20) De brasilianske eksportører og en række brugere af fiberplader (hardboard), navnlig producenter af dørbeklædning, gjorde, gældende at brasilianske fiberplader (hardboard), som udelukkende fremstilles af eukalyptustræ, der er en type løvtræ, ikke er samme vare som den vare, der fremstilles af erhvervsgrenen i Fællesskabet, og derfor bør holdes uden for undersøgelsen.
Af de eksporterende producenter, som er omfattet af denne undersøgelse, er de brasilianske eksportører de eneste, der leverer fiberplader (hardboard) fremstillet af eukalyptus til Fællesskabet. Hvad angår produktionen i Fællesskabet, er der to producenter af fiberplader (hardboard) af eukalyptus i Fællesskabet, begge beliggende på Den Iberiske Halvø, omend ingen af dem var part i den klage, som førte til indledningen af denne procedure.
(21) Kommissionens analyse viste, at fiberplader (hardboard) både kan fremstilles af nåletræ og løvtræ og af blandinger af begge. Løvtræ giver som hovedregel de hårdeste plader. Det blev som led i undersøgelsen påvist, at fiberplader (hardboard) fremstillet af eukalyptustræ på mange måder adskiller sig fra andre fiberplader (hardboard). For det første giver dets særlig korte fibre de færdige fiberplader (hardboard) et meget ensartet udseende, en særlig høj densitet og større trækstyrke end fiberplader (hardboard) fremstillet af andre træsorter end eukalyptus. Eukalyptustræet har næsten ingen bark, hvilket bevirker, at fejl i de pressede fiberplader (hardboard) holdes på et minimum.
Disse særlige egenskaber gør fiberplader (hardboard) af eukalyptus særligt velegnede til endelige anvendelsesformål, som kræver en glat, regelmæssig og fejlfri overflade. Den vigtigste anvendelse er dørbeklædning til færdige døre af særlig høj kvalitet. Træpanelindustrien erkender, at fiberplader (hardboard) af eukalyptus har de egenskaber, der kræves til fremstilling af en sådan lakeret dørbeklædning af særlig høj kvalitet. Til ikke-færdigbehandlede døre, der i første omgang hvidmales, men kræver færdigbehandling af den endelige kunde, benyttes dørbeklædning fremstillet af forskellige typer træ.
Desuden blev der i undersøgelsesperioden i mindre udstrækning benyttet fiberplader (hardboard) af eukalyptus til visse anvendelsesformål i automobilindustrien og - for så vidt angår rester af fiberplader (hardboard) svarende til pressepladens fulde størrelse - til frugt- og grøntsagskasser.
(22) Selv om der ofte benyttes fiberplader (hardboard) af eukalyptus til fremstilling af lakeret dørbeklædning, udelukker denne træsorts egenskaber ikke rent teknisk, at den kan anvendes på andre områder, hvor der også benyttes andre fiberplader (hardboard), da de grundlæggende kemiske og fysiske egenskaber ved fiberplader (hardboard) af eukalyptus ligner de tilsvarende egenskaber ved fiberplader (hardboard) fremstillet af andre træsorter; det fremgår således af de oplysninger, som Kommissionen ligger inde med (jf. betragtning 107), at to tredjedele af Fællesskabets import fra Brasilien af fiberplader (hardboard) af eukalyptus konkurrerer med andre sektorer end sektoren for lakeret dørbeklædning.
(23) Det fremgår af ovenstående, at fiberplader (hardboard) fremstillet af erhvervsgrenen i Fællesskabet og fiberplader (hardboard) af eukalyptus fremstillet og eksporteret af brasilianske eksporterende producenter i vid udstrækning har samme grundlæggende fysiske egenskaber og anvendelsesformål og derfor er samme vare i henhold til artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.
C. DUMPING
1. Generel metode
(24) I dette afsnit beskrives den generelle metode, der er benyttet til at fastlægge, om importen til Fællesskabet af den af undersøgelsen omfattede vare har fundet sted til dumpingpriser. Særlige spørgsmål i forbindelse med undersøgelsen vedrørende de enkelte berørte lande er beskrevet i afsnit 2.
a) Normal værdi
(25) Den normale værdi er for hver eksporterende producent fastlagt efter den metode, der er beskrevet i dette afsnit; dette gælder dog ikke for Rusland, for hvis vedkommende det i henhold til artikel 2, stk. 7, i grundforordningen var nødvendigt at fastsætte den normale værdi på grundlag af situationen i et tredjeland med markedsøkonomi. Den metode, der er benyttet for Ruslands vedkommende, er beskrevet i betragtning 71.
i) Repræsentativitet
(26) I henhold til artikel 2, stk. 2, i grundforordningen undersøgte Kommissionen først, om den enkelte eksporterende producents salg af fiberplader (hardboard) på hjemmemarkedet var repræsentativt. Dette var tilfældet, hvis dette salg var lig med eller større end 5 % af producentens samlede eksportsalg til Fællesskabet.
ii) Typespecifik sammenlignelighed
(27) Som følge af den pågældende vares mange forskellige udformninger blev fiberplader (hardboard) fremstillet i de pågældende lande inddelt på grundlag af følgende kriterier:
- om fiberpladerne (hardboard) var ubearbejdede (dvs. ru standardfiberplader (hardboard) med forskellig grundlæggende behandling, såsom slibning, perforering osv.) eller bearbejdede (dvs. fiberplader (hardboard), der var lakeret, malet, påtrykt motiver osv.)
- tykkelse
- størrelse, f.eks. standardstørrelse eller skåret i format.
De forskellige typer fiberplader (hardboard) blev anset for direkte sammenlignelige, hvis de havde alle ovennævnte kendetegn.
I de tilfælde, hvor det konstateredes, at fiberplader (hardboard) af en bestemt type forelå i forskellige kvaliteter, blev kun de fiberplader (hardboard), der var fælles om ovennævnte kendetegn og var af samme kvalitet, anset for direkte sammenlignelige.
iii) Typespecifik repræsentativitet
(28) Salget på hjemmemarkedet af en bestemt type blev anset for tilstrækkelig repræsentativ, hvis den mængde fiberplader (hardboard) af den pågældende type, som blev solgt på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, udgjorde 5 % eller derover af den mængde fiberplader (hardboard) af samme type, som blev solgt til eksport til Fællesskabet.
iv) Efterprøvning af salg i normal handel
(29) Kommissionen undersøgte derefter, om salget på hjemmemarkedet af hver af de eksporterede typer kunne betragtes som havende fundet sted i normal handel ved at fastlægge den procentdel, som det fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet af den tilsvarende type udgjorde:
a) I de tilfælde, hvor mængden i m2 af en type fiberplader (hardboard) solgt til en nettosalgspris, der er lig med eller højere end de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mere end 80 % af den samlede salgsmængde i m2, fastsattes den normale værdi for denne type fiberplader (hardboard) på grundlag af den faktiske pris på hjemmemarkedet beregnet som et vejet gennemsnit af priserne for alle salgstransaktioner på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, uanset om de var fortjenstgivende eller ej.
b) I de tilfælde, hvor mængden i m2 af en type fiberplader (hardboard) solgt til en nettosalgspris, der er lig med eller højere end de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde 80 % eller derunder, men var lig med eller højere end 10 %, af den samlede salgsmængde i m2, fastsattes den normale værdi for denne type fiberplader (hardboard) alene på grundlag af det vejede gennemsnit af priserne for det fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet.
c) I de tilfælde, hvor mængden i m2 af en type fiberplader (hardboard) solgt til en nettosalgspris, der er lig med eller højere end de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mindre end 10 % af den samlede salgsmængde i m2, ansås salget af den pågældende type fiberplader (hardboard) ikke for at have fundet sted i normal handel, og salgsprisen på hjemmemarkedet ansås ikke for at være et egnet grundlag for fastsættelsen den normale værdi.
v) Fastsættelse af den normale værdi på grundlag af de faktiske priser på hjemmemarkedet
(30) I de tilfælde, hvor betingelserne i betragtning 26, 27, 28 og 29, litra a) og b), var opfyldt, fastsattes den normale værdi for den pågældende types vedkommende i henhold til artikel 2, stk. 1, i grundforordningen på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder på eksportlandets hjemmemarked.
vi) Fastsættelse af den normale værdi på grundlag af den beregnede værdi
(31) I alle andre tilfælde fastsattes den normale værdi på grundlag af en beregnet værdi. Det skal i den forbindelse bemærkes, at den normale værdi ikke kunne fastsættes på grundlag af andre sælgeres eller producenters priser som alternativ til den beregnede normale værdi. Dette skyldtes, at i praktisk talt alle tilfælde solgte de øvrige samarbejdsvillige eksporterende producenter ikke de pågældende varetyper, eller de solgte dem ikke i repræsentative mængder eller i normal handel.
Den beregnede normale værdi fastsattes ved sammenlægning af produktionsomkostningerne for de eksporterede typer og et rimeligt beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger, i det følgende benævnt »SA& G«, og en rimelig fortjeneste.
Med henblik herpå undersøgte Kommissionen, om de SA& G, der påløb og den fortjeneste, der opnåedes hos hver af de pågældende eksporterende producenter på hjemmemarkedet, kunne benyttes. For hver af de eksporterende producenter konstateredes det, at SA& G og fortjeneste kunne fastlægges på grundlag af den pågældendes egne data vedrørende salget på hjemmemarkedet af samme vare, jf. artikel 2, stk. 6, i grundforordningen.
b) Eksportpris
(32) I alle tilfælde, hvor eksporten af den pågældende vare gik til uafhængige kunder i Fællesskabet, fastsattes eksportprisen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, dvs. på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
I de tilfælde, hvor eksportprisen ikke ansås for pålidelig, fordi den pågældende vare solgtes til en forbunden part, beregnedes eksportprisen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen, dvs. på grundlag af den pris, hvortil de importerede varer første gang videresolgtes til en uafhængig køber i Fællesskabet. I sådanne tilfælde blev der foretaget justeringer for alle omkostninger, der beløb mellem indførsel og videresalg, og for fortjeneste, for at nå frem til en pålidelig eksportpris, leveret Fællesskabets grænse.
c) Sammenligning
(33) For at sikre en retfærdig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen foretaget fradrag i form af justeringer for forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed.
Der indrømmedes følgelig i relevante og begrundede tilfælde justeringer for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, importafgifter og indirekte skatter, emballerings- og kreditomkostninger, rabatter og prisafslag, omkostninger ved kundeservice og valutaomregning.
Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen blev foretaget på grundlag af priser ab fabrik og i samme handelsled.
d) Dumpingmargener for lande med markedsøkonomi omfattet af undersøgelsen
i) Dumpingmargen for undersøgte selskaber
(34) Med henblik på at fastsætte dumpingmargenen sammenlignedes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen den normale værdi for hver type beregnet som et vejet gennemsnit, fastsat som omhandlet i betragtning 25-31, med den vejede gennemsnitlige eksportpris, fastsat som omhandlet i betragtning 32. Eftersom dumpingmargenerne var forskellige for de forskellige typer, beregnedes der en vejet gennemsnitlig dumpingmargen.
ii) Dumpingmargen for ikke-samarbejdsvillige selskaber
(35) For de eksporterende producenter, der hverken besvarede Kommissionens spørgeskema eller på anden måde gav sig til kende, fastsattes dumpingmargenen i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, i grundforordningen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.
For hvert af de lande, der er omfattet af undersøgelsen, blev der foretaget en sammenligning mellem det pågældende lands samlede eksport ifølge Eurostat og eksporten til Fællesskabet ifølge de samarbejdsvillige eksporterende producenters angivelser med henblik på at fastslå, i hvor høj grad der havde været tale om samarbejde. For alle de af undersøgelsen omfattede lande med undtagelse af Rusland kunne det fastslås, at der generelt havde været tale om stor samarbejdsvilje. For de ikke-samarbejdsvillige selskaber i de lande, der havde udvist en høj grad af samarbejdsvilje, ansås det derfor for rimeligt at fastsætte dumpingmargenen på samme niveau som den højeste eller eneste dumpingmargen, der var fastsat for et samarbejdsvilligt selskab i det pågældende land. Der er således ingen grund til at antage, at dumpingmargenen for en ikke-samarbejdsvillig eksporterende producent i et af de berørte eksportlande skulle være lavere end for en samarbejdsvillig eksporterende producent i det samme land. Ovennævnte fremgangsmåde ansås også for nødvendig for ikke at belønne manglende samarbejdsvilje og åbne mulighed for omgåelse.
e) Dumpingmargener for Rusland
(36) I overensstemmelse med artikel 9, stk. 5, i grundforordningen fastsattes der en enkelt landsdækkende dumpingmargen for dette land.
2. Særlige spørgsmål i forbindelse med fastsættelsen af dumping for hvert af de berørte lande
a) Brasilien
i) Normal værdi
(37) Den normale værdi fastsattes på grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 25-31. For begge eksporterende producenter fastsattes den normale værdi alt efter varetype på grundlag af salgspriserne på hjemmemarkedet og på grundlag af den beregnede værdi.
ii) Eksportpris
(38) For eksport til uafhængige importører fastsattes eksportpriserne på grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 32, dvs. på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales. En del af en af de brasilianske selskabers eksport gik til en med dette selskab forbunden importør i Fællesskabet, og den dertil svarende eksportpris beregnedes derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen, jf. også betragtning 32.
iii) Sammenligning
(39) På grundlag af den generelle metode indrømmedes der i relevante og begrundede tilfælde justeringer for forskelle i importafgifter og direkte skatter, rabatter, transport-, forsikrings- håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, kreditomkostninger, omkostninger ved kundeservice og provisioner.
Justering for valutaomregning
(40) I betragtning af revalueringen af den brasilianske real i forhold til nogle af de valutaer, hvori eksportsalget faktureredes, anmodede en brasiliansk eksporterende producent om justering for valutaomregning. Den ønskede justering var baseret på den påstand, at salgsdatoen ikke burde være fakturadatoen, men kontraktdatoen. Den brasilianske eksporterende producent var imidlertid ikke i stand til at påvise, at kontraktdatoen mere korrekt afspejlede de væsentlige salgsbetingelser. Det skal i den forbindelse især bemærkes at:
- der i nogle tilfælde ikke blev fremlagt dokumentation, for at der forelå en kontrakt, som var indgået forud for leveringen
- de fremlagte kontrakter blot var rammekontrakter, disse kontrakter indeholdt således ingen endelige bestemmelser om de mængder, der skulle leveres, og om leveringsdatoerne.
Kommissionen fastslog imidlertid, at for flere valutaer, der var anvendt til fakturering af de eksporterede varer, havde der været tale om vedvarende bevægelser i vekselkurserne i undersøgelsesperioden. Kommissionen indrømmede derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra j), i grundforordningen begge brasilianske eksporterende producenter en justering for valutaomregning svarende til 60 dage til afspejling af sådanne bevægelser.
Justering for finansielle indtægter hidrørende fra eksportkreditter
(41) En brasiliansk eksporterende producent krævede justering på grundlag af en kreditordning under den brasilianske stat, i henhold til hvilken en brasiliansk bank på forhånd køber værdien af en eksporttransaktion i udenlandsk valuta med henblik på forhåndsfinansiering af indkøb af råmaterialer og produktionsomkostninger i forbindelse med de varer, der sælges i udlandet. Gennem denne ordning kunne selskabet opnå et forskud i lokal valuta til en fordelagtig rente. Da det brasilianske selskab har tilstrækkelig likviditet til at finansiere sine produktionsomkostninger, investeredes nævnte forskud til en højere rente på det brasilianske kapitalmarked. Selskabet gør gældende, at den finansielle gevinst ved denne transaktion bør tillægges værdien ab fabrik af den pågældende eksporttransaktion. Denne gevinst var imidlertid et resultat af en finansiel transaktion under eksportkreditordningen, og der tages ikke hensyn hertil ved fastsættelsen af salgspriserne. Ordningen påvirker således ikke prisernes sammenlignelighed, og kravet bør følgelig afvises.
Justering for finansieringsomkostninger i forbindelse med lagerføring med henblik på salg på hjemmemarkedet
(42) En brasiliansk eksporterende producent krævede justering af sin normale værdi med den begrundelse, at salget på hjemmemarkedet fandt sted fra lager med deraf følgende udgifter til finansiering af dette lager, medens der med henblik på eksportmarkedet produceres til ordre. Finansieringsomkostninger af nævnte art berettiger ikke nogen justering i henhold til artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Dette gælder navnlig justeringer i henhold til artikel 2, stk. 10, litra k), eftersom det pågældende selskab ikke kunne påvise, at denne forskel påvirker prisernes sammenlignelighed; det er især ikke godtgjort, at kunderne konsekvent betaler en anden pris på hjemmemarkedet på grund af denne faktor.
Justering for provisioner på salget på hjemmemarkedet
(43) En brasiliansk eksporterende producent krævede justering for provisioner, der betaltes i forbindelse med salg på hjemmemarkedet. De pågældende provisioner udgør en variabel del af lønnen til selskabets sælgere på hjemmemarkedet og anvendes som et incitament.
Sådanne betalinger berettiger ikke en justering i henhold til artikel 2, stk. 10, i grundforordningen, eftersom aflønningen af selskabets sælgere ikke i princippet påvirker prisernes sammenlignelighed; selskabet har især ikke godtgjort, at kunderne konsekvent betaler en anden pris på hjemmemarkedet på grund af denne faktor.
iv) Dumpingmargen
(44) Udtrykt som en procentdel af importprisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør dumpingmargenerne følgende:
TABELPOSITION
b) Bulgarien
(45) I betragtning af den betydelige inflation i Bulgarien i undersøgelsesperioden blev efterprøvningen af, om salget fandt sted i normal handel, foretaget på månedsbasis, og de normale værdier fastsattes også på månedsbasis. Det samme gjorde sig gældende for sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen.
i) Normal værdi
(46) Hjemmemarkedssalget var for hver eksporterende producent generelt repræsentativt. Den normale værdi fastsattes på månedsbasis i overensstemmelse med den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 25-31. For de eksporterede varetyper, der solgtes på hjemmemarkedet i repræsentative mængder og i normal handel, beregnedes der derfor månedlige normale værdier på grundlag af de tilsvarende priser på hjemmemarkedet. I de tilfælde, hvor den normale værdi måtte beregnes, benyttedes der månedlige produktionsomkostninger og månedlige fortjenstmargener på hjemmemarkedet.
ii) Eksportpris
(47) Alt salg af den pågældende vare til EF-markedet fra de to bulgarske eksporterende producenter gik til uafhængige kunder. Eksportprisen fastsattes derfor på grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 32, dvs. på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
iii) Sammenligning
(48) På grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 33, indrømmedes der i relevante og begrundede tilfælde justeringer for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger og dermed forbundne omkostninger samt emballerings- og kreditomkostninger og provisioner.
Den ene af de to samarbejdsvillige bulgarske eksporterende producenter fremlagde ikke tilstrækkelig dokumentation vedrørende forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed, for så vidt angår visse justeringer med henblik på at beregne eksportsalget ab fabrik. De oplysninger, der blev fremlagt af det andet bulgarske selskab, ansås i dette tilfælde for at være det mest rimelige grundlag for de nødvendige justeringer.
iv) Dumpingmargen
(49) Udtrykt som en procentdel af importprisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør dumpingmargenerne følgende:
TABELPOSITION
c) Estland
i) Normal værdi
(50) Den estiske eksporterende producent eksporterede kun én type fiberplader (hardboard) til Fællesskabet. Den normale værdi fastsattes på grundlag af den faktiske pris for alt salg på hjemmemarkedet af denne type fiberplader (hardboard) i overensstemmelse med den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 25-31.
ii) Eksportpris
(51) Alt salg af den pågældende vare til Fællesskabet fra den estiske eksporterende producent gik til uafhængige kunder. Eksportprisen fastsattes derfor på grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 32, dvs. på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
iii) Sammenligning
(52) På grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 33, indrømmedes der i relevante og begrundede tilfælde justeringer for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger og dermed forbundne omkostninger samt kredit- og emballeringsomkostninger.
Den estiske eksporterende producent krævede en justering af den normale værdi for forskelle i handelsled. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at der hverken var forskelle i de funktioner, som selskabet varetog, eller en konsekvent og tydelig forskel i priserne for salg på eksportlandets hjemmemarked i de påståede forskellige handelsled. Der indrømmedes derfor ikke nogen justering.
iv) Dumpingmargen
(53) Udtrykt som en procentdel af importprisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør dumpingmargenerne følgende:
TABELPOSITION
d) Letland
i) Normal værdi
(54) Den lettiske eksporterende producent hvis forhold var undersøgt, havde en betydelig aktiepost i et andet selskab, der producerede fiberplader (hardboard) på hjemmemarkedet. Denne anden producent på hjemmemarkedet færdigforarbejdede visse typer fiberplader (hardboard), der eksporteredes til Fællesskabet. Med henblik på at fastsætte den normale værdi for sådanne varetyper gennemførtes repræsentativitetsprøven og prøven vedrørende normal handel på grundlag af de to parters samlede salg på hjemmemarkedet og aggregerede produktionsomkostninger for hver af de varetyper, som de to selskaber fremstillede.
I alle andre henseender fastsattes den normale værdi på grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 25-31.
I relevante tilfælde beregnedes den normale værdi ved sammenlægning af begge selskabers produktionsomkostninger for de eksporterede typer, og et rimeligt beløb til dækning af SA& G og fortjeneste. Eftersom det samlede salg på hjemmemarkedet var repræsentativt, benyttedes det vejede gennemsnit af de SA& G, der påløb hos den eksporterende producent og den dermed forbundne producent på hjemmemarkedet. Den fortjenstmargen, der benyttedes, var i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen det vejede gennemsnit af de fortjenstmargener, der opnåedes af den eksporterende producent og den dermed forbundne producent på hjemmemarkedet.
ii) Eksportpris
(55) En del af den lettiske producents eksportsalg gik til en kunde i Fællesskabet, som havde en mindre aktiepost i det lettiske produktionsselskab (betydeligt mindre end 5 %). Da det af en sammenligning mellem vilkårene for dette eksportsalg og vilkårene for andet eksportsalg til uafhængige kunder fremgik, at førstnævnte havde fundet sted på normale forretningsmæssige betingelser, besluttedes det at fastsætte eksportprisen for alle eksporttransaktioner på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales, jf. artikel 2, stk. 8, i grundforordningen og som omhandlet i betragtning 32.
iii) Sammenligning
(56) På grund af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 33, indrømmedes der i relevante og begrundede tilfælde justeringer for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger og dermed forbundne omkostninger samt kreditomkostninger.
Justering for valutaomregning
(57) I betragtning af revalueringen af den lettiske lat i forhold til nogle af de valutaer, hvori eksportsalget faktureredes, anmodede den lettiske eksporterende producent om justering for valutaomregning. Den ønskede justering var baseret på en sammenligning mellem det beløb i lat som selskabet ville have opnået ved anvendelse af vekselkursen på tidspunktet for indgåelse af kontrakten, og det beløb, selskabet faktisk opnåede. Det konstateredes imidlertid, at de kontrakter, som den lettiske eksporterende producent fremlagde, ikke på korrekt vis afspejlede de væsentlige salgsbetingelser, og at disse betingelser mere korrekt fremgik af fakturaen. Betingelserne er således blevet ændret i løbet af kontrakternes gyldighedsperiode. Det kunne derfor fastslås, at salgsdatoen bør være fakturadatoen. Da betingelserne for at foretage en justering for vedvarende bevægelser i vekselkurserne desuden ikke var opfyldt, afvistes anmodningen.
iv) Dumpingmargen
(58) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted. Udtrykt som en procentdel af importprisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør dumpingmargenerne følgende:
TABELPOSITION
e) Litauen
i) Normal værdi
(59) Den normale værdi for den litauiske eksporterende producent, hvis forhold var undersøgt, fastsattes på grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 25-31. For to varetyper fastsattes den normale værdi således på grundlag af salgspriserne på hjemmemarkedet, medens den for en tredje type måtte beregnes.
ii) Eksportpris
(60) Alt salg af den pågældende vare til Fællesskabet fra den litauiske eksporterende producent gik til uafhængige kunder. Eksportprisen fastsattes derfor på grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 32, dvs. på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
iii) Sammenligning
(61) På grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 33, indrømmedes der i relevante og begrundede tilfælde justeringer for forskelle i transport-, håndterings- og lasteomkostninger og dermed forbundne omkostninger samt kredit- og emballeringsomkostninger, provisioner og valutaomregning.
Justering for handelsled
(62) Den litauiske eksporterende producent anmodede om en justering af den normale værdi for forskelle i handelsled, idet han gjorde gældende, at eksportsalget til Fællesskabet fandt sted via forhandlere og grossister, der købte store mængder, medens salget på hjemmemarkedet gik til forhandlere, detailhandlere, forarbejdningsvirksomheder og de endelige brugere. Selskabet kunne imidlertid hverken påvise, at der var forskelle i priserne i de forskellige handelsled på eksportlandets hjemmemarked. Anmodningen om justering kunne derfor ikke imødekommes.
Justering for valutaomregning
(63) I betragtning af revalueringen af den litauiske litas i forhold til nogle af de valutaer, hvori eksportsalget faktureredes, anmodede den litauiske eksporterende producent om justering for valutaomregning. Den ønskede justering var baseret på en sammenligning mellem det beløb i litas, som selskabet ville have opnået ved anvendelse af vekselkursen på tidspunktet for indgåelse af kontrakten, og det beløb, selskabet faktisk opnåede (dvs. ved anvendelse af den vekselkurs, der var gældende på betalingsdagen). Det konstateredes imidlertid, at de kontrakter, som den litauiske eksporterende producent fremlagde, ikke på korrekt vis afspejlede de væsentlige salgsbetingelser, og at disse betingelser mere korrekt fremgik af fakturaen.
Kommissionen fastslog imidlertid, at for flere valutaer, der var anvendt til fakturering af de eksporterede varer, havde der været tale om vedvarende bevægelser i vekselkurserne i undersøgelsesperioden, og den indrømmede derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra j), i grundforordningen den pågældende eksportør en justering for valutaomregning svarende til 60 dage til afspejling af sådanne bevægelser.
iv) Dumpingmargen
(64) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted. Udtrykt som en procentdel af importprisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør dumpingmargenerne følgende:
TABELPOSITION
f) Polen
i) Normal værdi
(65) Den normale værdi fastsattes på grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 25-31. For alle seks polske eksporterende producenter fastsattes den normale værdi alt efter varetype på grundlag af salgspriserne på hjemmemarkedet og på grundlag af den beregnede værdi.
En af de polske eksporterende producenter anmodede om en justering af den normale værdi i forbindelse med opstart af en produktionsproces for bearbejdede fiberplader (hardboard). Den ønskede justering svarede til den reduktion af enhedsomkostningerne ved fremstilling af forarbejdede fiberplader (hardboard), der ville være opnået ved en kapacitetsudnyttelse på 70 %. På grundlag af de oplysninger, som selskabet fremlagde, ansås en opstartfase af en rimelig længde imidlertid for at være udløbet forud for undersøgelsesperioden. Endvidere var der ikke tale om en efterfølgende forøgelse af kapacitetsudnyttelsen, som i hele undersøgelsesperioden holdt sig på 20 %. Under disse omstændigheder kunne der ikke indrømmes nogen justering for startomkostninger.
ii) Eksportpris
(66) Alt salg af den pågældende vare til Fællesskabet fra de seks polske eksporterende producenter gik til uafhængige kunder. Eksportpriserne fastsattes derfor på grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 32, dvs. på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
iii) Sammenligning
(67) På grundlag af den generelle metode, der er omhandlet i betragtning 33, indrømmedes der i relevante og begrundede tilfælde justering for forskelle i fysiske egenskaber, importafgifter, transport-, håndterings- og lasteomkostninger og dermed forbundne omkostninger samt rabatter, kredit- og emballeringsomkostninger og valutaomregning.
iv) Dumpingmargen
(68) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted. Udtrykt som en procentdel af importprisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør dumpingmargenerne følgende:
TABELPOSITION
g) Rusland
i) Referenceland
(69) Rusland er omfattet af bestemmelserne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, og det var derfor nødvendigt at fastsætte den normale værdi på grundlag af situationen i et tredjeland med markedsøkonomi, dvs. et referenceland. Klagende parter foreslog Amerikas Forenede Stater, Chile og Argentina som mulige referencelande. Det var imidlertid ikke muligt at opnå tilsagn om samarbejde fra producenter af fiberplader (hardboard) i disse lande. Under disse omstændigheder besluttedes det at anvende et af de lande, der var omfattet af undersøgelsen.
Med henblik herpå foreslog de russiske myndigheder et af de central- og østeuropæiske lande, især Bulgarien, som et egnet valg.
De russiske myndigheder anmodedes om at begrunde, hvorfor de foreslog Bulgarien, og om at fremlægge konkrete oplysninger om dette lands egnethed. Hidtil er der imidlertid ikke modtaget noget svar.
Af de central- og østeuropæiske lande, der er omfattet af undersøgelsen, ansås Polen for at være det bedst egnede referenceland. For det første er det polske hjemmemarked det største, og det er kendetegnet ved, at der findes et betydeligt antal konkurrerende producenter. Salget på det polske hjemmemarked er mere end tre gange større end hjemmemarkedssalget i de øvrige central- og østeuropæiske lande, der er omfattet af undersøgelsen, og det er repræsentativt, når det sammenlignes med importen fra Rusland til Fællesskabet. For det andet er det polske marked også åbent for import af fiberplader (hardboard) fra andre lande. Det skal i den forbindelse anføres, at den konventionelle polske importtold på fiberplader (hardboard) er 9 %. Importen af fiberplader (hardboard) fra Fællesskabet og fra EFTA-landene pålægges en told på 1,8 % og importen af fiberplader (hardboard) fra udviklingslandene og visse central- og østeuropæiske lande (Tjekkiet, Ungarn, Slovakiet, Letland osv.) er toldfri. Under disse omstændigheder ansås Polen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, i grundforordningen for at være et egnet tredjeland med markedsøkonomi med henblik på at fastsætte den normale værdi for Rusland.
ii) Samarbejde
(70) Kun én russisk producent, som eksporterede til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, besvarede spørgeskemaet. På grundlag af de importtal, der er registreret i Eurostat, repræsenterede dette selskab langt mindre end 10 % af den samlede import af russiske fiberplader (hardboard) til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Desuden eksporterede det russiske selskab kun én kategori af fiberplader (hardboard), nemlig ubearbejdede fiberplader, medens Eurostat registrerede importen af de to kategorier af den pågældende vare, dvs. både ubearbejdede og bearbejdede fiberplader.
På baggrund af denne mangelfulde medvirken i undersøgelsen og i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen blev undersøgelsesresultaterne vedrørende den øvrige import fra Rusland fastlagt på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.
iii) Normal værdi
(71) Den normale værdi for Rusland beregnedes på grundlag af det vejede gennemsnit af de normale værdier, der var fastsat for de samarbejdsvillige polske selskaber, jf. betragtning 65. Den normale værdi for den varetype, som det samarbejdsvillige russiske selskab eksporterede, beregnedes på grundlag af den vejede gennemsnitlige normale værdi, der var fastsat for den tilsvarende varetype fra de samarbejdsvillige polske eksporterende producenter. Den normale værdi for de resterende ubearbejdede fiberplader (hardboard) med oprindelse i Rusland beregnedes på grundlag af den vejede gennemsnitlige normale værdi, der var fastsat for alle ubearbejdede varetyper, der eksporteredes til Fællesskabet af de samarbejdsvillige polske selskaber. Den normale værdi for bearbejdede fiberplader (hardboard) med oprindelse i Rusland beregnedes på grundlag af den vejede gennemsnitlige normale værdi, der var fastsat for alle bearbejdede varetyper, som eksporteredes til Fællesskabet af de samarbejdsvillige polske selskaber.
iv) Eksportpris
(72) Den russiske eksport til Fællesskabet, for hvilken der var fremlagt rimeligt detaljerede oplysninger i løbet af undersøgelsesperioden, gik direkte til uafhængige importører i Fællesskabet. Eksportprisen for disse transaktioner fastsattes følgelig på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales af uafhængige importører til den eneste kendte russiske eksportør for de solgte fiberplader (hardboard).
For al anden import fra Rusland, som udgjorde mere end 90 % af de samlede importerede mængder fra Rusland, konkluderedes det foreløbigt at eksportpriserne måtte fastsættes på grundlag af Eurostat. Det skal imidlertid i den forbindelse anføres, at der hersker nogen tvivl om, hvorvidt Eurostat-tallene er egnede (bl.a. fordi der i Eurostat ikke sondres mellem de forskellige typer fiberplader (hardboard), og den pågældende vare omfatter ikke i sig selv en hel KN-kode). Dette er grunden til, at spørgsmålet vil blive undersøgt nærmere i løbet af undersøgelsen.
v) Sammenligning
(73) Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen fandt sted på grundlag af værdien beregnet henholdsvis »fob polsk grænse« og »fob russisk grænse«. Med hensyn til den normale værdi benyttedes alle de justeringer, der var indrømmet de polske eksporterende producenter, også ved fastsættelsen af den normale værdi for Rusland. Derefter blev der foretaget de nødvendige justeringer for at nå frem til den normale værdi »fob polsk grænse«.
Hvad angår eksportprisen er der foretaget justeringer for at tage hensyn til transport- og forsikringsomkostninger. Disse omkostninger beregnedes på grundlag af oplysninger fremlagt af en samarbejdsvillig, uafhængig importør.
vi) Dumpingmargen for Rusland
(74) Det fremgik af ovennævnte sammenligning, at der fandt dumping sted i forbindelse med importen af fiberplader (hardboard) fra Rusland. Der er beregnet en enkelt dumpingmargen for Rusland på 31,1 %.
D. SKADE
1. Indledende bemærkninger
(75) Importbetingede skadesindikatorer vedrørende hele den betragtede periode er fortrinsvis angivet på grundlag af antal tons, fordi oplysningerne vedrørende årene forud for undersøgelsesperioden hovedsagelig er hentet i Eurostat, der kun indeholder oplysninger om importen angivet i tons. For at sikre større nøjagtighed er de skadesindikatorer, der vedrører udviklingen i EF-erhvervsgrenens salg og salgspriser samt ikke-klagende EF-producenters priser, angivet i m2, da dette er den enhed, som hele den pågældende erhvervsgren anvender (indbefattet de eksporterende producenter). En omregning af nedenstående tal udtrykt i m2 til tons ville i øvrigt ikke have ændret vurderingerne af og konklusionerne vedrørende skade. Det skal endelig anføres, at tallene vedrørende underbud og skadestærskler er fastsat på grundlag af data udtrykt i m2.
2. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(76) Fem af de otte klagende EF-producenter besvarede Kommissionens spørgeskema inden for den fastsatte frist. De øvrige producenter medvirkede ikke i undersøgelsen. De fem samarbejdsvillige producenter tegnede sig for 43 % af den samlede produktion i Fællesskabet af den pågældende vare i undersøgelsesperioden; af de ikke-klagende producenter var der kun én, der modsatte sig klagen vedrørende importen fra Brasilien, og den pågældende tegnede sig for ca. 5 % af produktionen i Fællesskabet. De samarbejdsvillige EF-producenter tegner sig derfor for en betydelig del af produktionen i Fællesskabet og udgør således i henhold til artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. I det følgende forstås ved »EF-erhvervsgrenen« alene nævnte fem samarbejdsvillige producenter.
3. Forbrug
(77) Den samlede produktion i Fællesskabet af den pågældende vare omfattende både samarbejdsvillige og ikke-samarbejdsvillige producenter steg fra 668 900 tons i 1993 til 777 000 tons i undersøgelsesperioden.
(78) Det samlede synlige forbrug i Fællesskabet fastsattes på grundlag af ovennævnte produktion i Fællesskabet med tillæg af den samlede import til Fællesskabet og fradrag af den samlede eksport fra Fællesskabet. Der var tale om en stigning på 20 %, nemlig fra 989 497 tons i 1993 til 1 188 557 tons ved udgangen af undersøgelsesperioden.
4. Importen fra de berørte lande
a) Kumulering
(79) Det undersøgtes, om følgevirkningerne af importen af fiberplader (hardboard) med oprindelse i de berørte lande burde vurderes kumulativt i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i grundforordningen.
De samarbejdsvillige brasilianske eksportører gjorde gældende, at importen til Fællesskabet fra Brasilien ikke burde kumuleres med importen fra de øvrige lande, der er omfattet af proceduren, da konkurrencevilkårene var forskellige for brasilianske fiberplader og fiberplader fra de øvrige lande og fiberplader fremstillet i Fællesskabet. De anførte, at fiberplader (hardboard), der fremstilles i Brasilien og eksporteres til Fællesskabet, har andre fysiske egenskaber og en anden kvalitet end fiberplader (hardboard), der fremstilles i de øvrige lande, der er omfattet af denne undersøgelse og de sælges derfor på andre markeder, til andre priser og gennem andre salgskanaler. Endvidere gjorde de gældende, at denne import hvad mængder og markedsandel angår havde udviklet sig anderledes i den betragtede periode end importen fra de øvrige berørte lande.
Det skal i den forbindelse anføres, at de dumpingmargener, der er fastlagt for de pågældende brasilianske eksportører, er noget højere end de mindsteværdier, der er fastsat i artikel 9, stk. 3, i grundforordningen; desuden er den andel af EF-markedet, som denne import tegner sig for, ikke ubetydelig som omhandlet i artikel 5, stk. 7, i grundforordningen. Det samme er tilfældet for import fra andre berørte lande. Hvad endeligt angår konkurrencen mellem brasilianske fiberplader (hardboard) og fiberplader fra de øvrige lande samt fiberplader fremstillet i Fællesskabet er det ovenfor under behandlingen af spørgsmålet om samme vare fastslået, at fiberplader (hardboard) af brasiliansk oprindelse konkurrerer med fiberplader (hardboard), der importeres til Fællesskabet fra de øvrige lande, der er omfattet af undersøgelsen, og med fiberplader fremstillet i Fællesskabet. Det er også fastslået, at der for importen fra alle de berørte lande, indbefattet Brasilien, er tale om underbud i forhold til EF-erhvervsgrenens priser (jf. betragtning 82). Betingelserne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen for en kumulativ vurdering af følgevirkningerne af importen af den pågældende vare fra Brasilien og fra de øvrige berørte lande er således opfyldt.
b) Udviklingen i mængder, værdi og markedsandel
(80) Importen fra de berørte lande steg med 18 % i den betragtede periode, nemlig fra 234 083 tons i 1993 til 276 992 tons i undersøgelsesperioden. Målt i værdi svarede dette til en stigning fra 46 824 000 ECU til 64 828 000 ECU, eller 38 %.
Markedsandelen for den pågældende import steg fra 23,7 % i 1993 til 27,7 % i 1995, hvorefter den faldt igen i undersøgelsesperioden, hvor den udgjorde 23,3 %.
c) Prisudviklingen
(81) For perioden forud for undersøgelsesperioden foreligger der ikke for det enkelte selskab oplysninger om eksportpriserne opdelt på varetyper. For at fastlægge trenden for prisudviklingen siden 1993 var det nødvendigt at benytte oplysninger fra Eurostat om enhedsværdierne.
Af de foreliggende oplysninger fremgik det, at de gennemsnitlige enhedsværdier for importen fra de berørte lande steg støt i hele perioden, nemlig fra 200 til 234 ECU pr. ton. Udtrykt som indekstal var der tale om en stigning fra 100 i 1993 til 117 ved udgangen af undersøgelsesperioden. I undersøgelsesperioden var priserne på de importerede varer fra alle berørte lande imidlertid fortsat væsentligt lavere end EF-erhvervsgrenens priser, jf. nærmere nedenfor.
d) Prissammenligning prisunderbud
(82) Prisunderbud blev fastlagt på grundlag af en sammenligning mellem EF-producenternes priser og eksportpriserne for importen fra de berørte lande, beregnet cif Fællesskabets grænse, fortoldet og i samme handelsled.
Til alle sammenligninger benyttedes så vidt muligt priserne for identiske varetyper. De eksporttransaktioner, der benyttedes til sammenligningen, tegner sig for en andel på mindst 21 % af hver eksporterende producents samlede eksport og mindst 78 % af den samlede eksport fra hvert af de berørte lande.
Der konstateredes følgende underbud:
TABELPOSITION
5. EF-erhvervsgrenens situation
a) Generelle bemærkninger
(83) Nedenstående oplysninger indbefatter ikke en af de klagende EF-producenter, den britiske producent Techboard Ltd, som påbegyndte produktionen af fiberplader (hardboard) i december 1995. I undersøgelsesperioden var dette selskab ikke alene langt fra fuld kapacitetsudnyttelse, men også ude af stand til at opnå salgspriser, der kunne give dækning for de variable omkostninger. Techboards resultater ansås derfor ikke for at være tilstrækkeligt repræsentative til, at de kunne aggregeres med de øvrige EF-producenters, og de pågældende tal, navnlig selskabets betydelige finansielle tab, ville fordreje billede af EF-erhvervsgrenens situation. Der er derfor ved fastlæggelsen af den forvoldte skade ikke taget hensyn til data vedrørende dette selskab.
b) Produktion og kapacitetsudnyttelse
(84) Produktionen faldt med 2 %, nemlig fra tons i 1993 til 302 653 tons i undersøgelsesperioden. Produktionskapaciteten var uændret 412 083 tons, medens kapacitetsudnyttelsen faldt fra 75 til 73 %.
c) Salg i Fællesskabet: omfang og markedsandel
(85) Salget i EF udtrykt i m2 steg med 13 % i den betragtede periode, nemlig fra ca. 91,6 mio. i 1993 til 103,6 mio. i undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt fra 28 % i 1993 til 25,3 % i 1995, hvorefter den steg til 26,9 % i 1996 og faldt igen til 26,4 % i undersøgelsesperioden.
d) Salg i Fællesskabet: omsætning og priser
(86) Salgsomsætningen faldt med 5 % fra 101,7 mio. ECU i 1993 til 96,3 mio. ECU i undersøgelsesperioden. De gennemsnitlige enhedspriser faldt med 16 %, fra 1,11 ECU pr. m2 til 0,93 ECU pr. m2 i samme periode.
e) Produktionsomkostninger
(87) De gennemsnitlige produktionsomkostninger steg fra 379 ECU pr. ton i 1993 til 400 ECU pr. ton i 1995, hvorefter de faldt til 380 ECU pr. ton i undersøgelsesperioden. Denne udvikling i enhedsomkostningerne skyldtes ikke svingninger i råvarepriserne, men afspejlede produktiviteten i den pågældende erhvervsgren, som forringedes mellem 1993 og 1995, hvorefter den forbedredes i kraft af bestræbelser for at øge effektiviteten.
f) Rentabilitet
(88) Rentabiliteten inden for EF-erhvervsgrenen var aldrig positiv i den betragtede periode, idet der registreredes tab, som øgedes fra 8,1 % af omsætningen i 1993 til 12,7 % i 1994. Efter en mindre bedring i 1995, da tabet udgjorde 10,9 %, forværredes EF-erhvervsgrenens situation igen med tab på 12,6 % i 1996 og 13 % i undersøgelsesperioden. Denne negative udvikling var en følge af prisfald, der oversteg den nedgang i omkostningerne pr. produceret enhed, som EF-erhvervsgrenen kunne opvise fra og med 1995.
g) Beskæftigelse
(89) Beskæftigelsen i forbindelse med den pågældende vare faldt i løbet af den betragtede periode med 13 %, nemlig fra 1 054 beskæftigede i 1993 til 912 i undersøgelsesperioden.
h) Investeringer
(90) Investeringerne faldt betydeligt, nemlig fra 4,3 mio. ECU i 1993 til 2,9 mio. ECU i undersøgelsesperioden, altså en nedgang på 33 %.
6. Konklusion vedrørende skade
(91) På baggrund af ovenstående konkluderes det, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade. Selv om produktionen og markedsandelen kun udviste et mindre fald, og salget målt i mængde steg i den betragtede periode, opnåedes dette på bekostning af en betydelig nedgang i salgspriserne, hvilket forårsagede øgede finansielle tab og en likviditet, der ikke var tilstrækkelig til at sikre investeringer i fornyelse og vedligeholdelse af produktionsapparatet. EF-erhvervsgrenen udfoldede således mellem 1995 og undersøgelsesperioden bestræbelser for at øge effektiviteten, og den opretholdt samme produktionsniveau med en betydelig reduktion af produktionsomkostninger og beskæftigelse, hvorved det lykkedes at nedbringe enhedsomkostningerne til samme niveau som i 1993. Disse bestræbelser havde imidlertid ringe indvirkning på forværringen af den finansielle situation.
E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Følgevirkninger af importen fra de berørte lande
(92) Målt i mængde steg importen fra de berørte lande med 18 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden. Selv om importpriserne steg i samme periode, nemlig i gennemsnit med 17 %, var de fortsat væsentligt lavere end EF-erhvervsgrenens priser i undersøgelsesperioden. Sidstnævntes priser faldt udtrykt i indekstal fra 100 til 84 i den betragtede periode. Dette viser klart, at EF-erhvervsgrenen var udsat for et kraftigt nedadgående pres i priserne. Det kraftige fald i salgspriserne i Fællesskabet bekræftes af udviklingen i de gennemsnitspriser, hvortil EF-erhvervsgrenen solgte sine varer i tredjelande. Disse priser var i undersøgelsesperioden betydeligt højere end priserne i Fællesskabet, idet de steg med 17 % i den betragtede periode.
Det lykkedes stort set EF-erhvervsgrenen at opretholde produktion og kapacitetsudnyttelse og endog at øge salget, målt i mængde. Det skal anføres, at i betragtning af denne erhvervsgrens høje faste omkostninger er det for at kontrollere produktionsomkostningerne og holde dem på et rimeligt niveau af afgørende betydning at sikre fuld og stabil kapacitetsudnyttelse. De faldende salgspriser indebar imidlertid, at EF-producenternes omsætning faldt med 5 % i den betragtede periode.
EF-erhvervsgrenens markedsandel bedredes delvis ved udgangen af undersøgelsesperioden (26,4 %), efter at være faldet til 25 % i 1995, men den nåede dog ikke op på samme niveau som i 1994 (28 %). Samtidig forøgedes EF-erhvervsgrenens tab, og ved udgangen af undersøgelsesperioden udgjorde tabet 13 % af omsætningen.
Alle disse faktorer peger i retning af, at EF-erhvervsgrenen for at opretholde salget var tvunget til at tilpasse sine priser til priserne på dumpingvarerne. Resultatet var en forværring af en allerede tabsgivende situation.
2. Andre faktorer
a) Import fra andre tredjelande
(93) En række eksporterende producenter gjorde gældende, at den skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt, var forårsaget af import fra andre lande, der ikke er omfattet af den foreliggende undersøgelse. De påpegede, at de af undersøgelsen omfattede landes markedsandel siden 1995 er faldet fra 28 % til 23 %, medens andre tredjelandes og EF-erhvervsgrenens markedsandel er steget i samme periode.
Det fremgår af nedenstående tabel, som er baseret på Eurostat-data, at der faktisk har været tale om en betydelig stigning i de importerede mængder fra tredjelande og en samtidig forøgelse af disse landes markedsandel med 3,6 procentpoint fra 1993 og frem til undersøgelsesperioden, og ved udgangen heraf nåede den op på 15,5 %.
TABELPOSITION
Eurostat-statistikkerne vedrørende enhedsværdier viser to ting. For det første at prisen pr. ton for andre tredjelandes eksport til Fællesskabet steg med 23 % i perioden fra 1993 til undersøgelsesperioden. For det andet, at prisen pr. ton for andre tredjelandes eksport altid var betydeligt højere end enhedsværdien for de berørte lande, og den var mere end dobbelt så høj som de berørte landes pris ved udgangen af undersøgelsesperioden. I hele perioden var den højere end EF-erhvervsgrenens priser.
Da det således af de foreliggende oplysninger fremgår, at tredjelandes eksportpriser ikke var lavere end EF-erhvervsgrenens priser, er det ikke sandsynligt, at eventuelle skadelige virkninger for EF-erhvervsgrenens priser og rentabilitet som følge af denne eksport kan have haft større omfang.
b) Konkurrence fra ikke-samarbejdsvillige producenter i Fællesskabet
(94) Kommissionen undersøgte, om EF-erhvervsgrenen påførtes skade som følge af konkurrence fra andre producenter i Fællesskabet, som ikke er parter i den foreliggende klage. Som anført ovenfor steg den samlede produktion i Fællesskabet af samme vare med 16 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden, medens EF-erhvervsgrenens produktion faldt med 2 % i samme periode. Forskellen udlignedes af en stigning i de ikke-klagende producenters produktion.
For at analysere situationen gjorde Kommissionen brug af data vedrørende salgsmængder og -værdi, som nogle af de ikke-samarbejdsvillige EF-producenter fremlagde. Af de foreliggende oplysninger fremgår det, at de ikke-klagende EF-producenters enhedspriser pr. m2, beregnet som vejede gennemsnit, udgjorde følgende:
TABELPOSITION
Som det fremgår af ovenstående tabel, var de ikke-klagende EF-producenters enhedspriser kun lavere end EF-erhvervsgrenens priser indtil 1995. Siden da har EF-erhvervsgrenens priser været lavere end de ikke-klagende EF-producenters priser. Det er derfor ikke sandsynligt, at de ikke-klagende EF-producenter var årsag til den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, navnlig eftersom priserne på de importerede varer fra de pågældende eksportlande var væsentligt lavere end både klagende og ikke-klagende parters enhedspriser.
c) Konkurrence fra fiberplader (fibreboard) af mellemhøj og høj densitet
(95) Flere eksporterende producenter gjorde gældende, at den skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt, ikke var forårsaget af dumpingimporten, men af konkurrencen fra MDF/HDF. MDF/HDF påstås at være en vare af høj kvalitet, som er konkurrencedygtig, og hvoraf forbruget er steget betydeligt i de senere år. Ifølge de eksporterende producenter erstatter denne vare efterhånden fiberplader (hardboard) til de fleste anvendelsesformål.
Kommissionen har nærmere undersøgt MDF/HDF's rolle i udviklingen af den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
Det fremgår af undersøgelsen, at trods en kraftig vækst i markedet for MDF/HDF i de senere år, er dette ikke, som anført ovenfor i afsnittet om »den pågældende vare«, sket på bekostning af markedet for fiberplader (hardboard). Forbruget af fiberplader (hardboard) er således steget siden 1993. Det fremgår også af undersøgelsen, at kun tynde MDF-plader, som i 1997 tegnede sig for ca. 14 % af EF-produktionen af MDF, konkurrerer med fiberplader (hardboard), og kun i nogle markedssegmenter; substitution er derfor kun mulig i begrænset omfang.
Det skal i den forbindelse anføres, at tallene ikke peger i retning af, at der har været tale om substitution, eftersom EF-erhvervsgrenen opretholdt sit salg, målt i mængde, om end til lavere priser som følge af det kraftige prisfald, der skyldes presset fra dumpingimporten. Da der ikke er fundet, bevis for, at MDF/HDF sælges til lavere priser end EF-erhvervsgrenens fiberplader (hardboard), er der ikke konstateret nogen sammenhæng mellem de lave priser og væksten i forbruget af MDF/HDF.
d) Fiberplader (hardboard) som en vare i tilbagegang
(96) Flere interesserede parter gjorde gældende, at hardboard-industrien er en industri i tilbagegang, idet den fremstiller en vare, hvis livscyklus er ved at være slut. Det anførtes, at denne påståede forældelse er hovedårsagen til EF-erhvervsgrenens vanskeligheder.
Kommissionen deler ikke denne anskuelse. Som det påvistes ovenfor, steg forbruget af den pågældende vare med 20 % mellem 1993 og udgangen af undersøgelsesperioden. Stigende efterspørgsel er ikke et kendetegn for et marked i tilbagegang. Dette gør sig så meget des mere gældende, eftersom denne vækst i forbruget af fiberplader (hardboard) har fundet sted samtidig med en betydelig vækst i markedet for tynde MDF-plader.
3. Konklusion vedrørende årsagssammenhæng
(97) Det fremgår af ovenfor omhandlede undersøgelse at EF-erhvervsgrenen måtte tilpasse sine priser til priserne på dumpingimporten for at opretholde omfanget af produktion, salg og kapacitetsudnyttelse i bestræbelserne for at holde enhedsomkostningerne nede. Dette medførte, at EF-erhvervsgrenens tab øgedes betydeligt. Selv om konkurrencen fra import fra andre tredjelande og fra de ikke-klagende EF-producenter samt stigningen i forbruget af substituerende varer, såsom tynde MDF-plader, også kan have bidraget til den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, er disse følgevirkninger ikke så alvorlige, at de kan anses for at have brudt årsagssammenhængen mellem dumpingimporten fra de berørte eksportlande og den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
F. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Generelle betragtninger
(98) På grundlag af de fremlagte oplysninger undersøgte Kommissionen i overensstemmelse med artikel 21 i grundforordningen:
- for det første de sandsynlige positive og negative virkninger af henholdsvis at træffe eller ikke træffe foranstaltninger, og
- for det andet, om det klart kunne konkluderes, at det ikke er i Fællesskabets overordnede interesse at indføre foranstaltninger i det foreliggende tilfælde.
(99) Ved indledningen af proceduren underrettede Kommissionen de relevante erhvervssammenslutninger, der repræsenterer brugerindustrien og EF-erhvervsgrenens leverandører; der rettedes henvendelse til 35 sammenslutninger. Kommissionen tilrådede derefter alle interesserede parter, der havde givet sig til kende inden for de fastsatte frister, at indgive dokumenterede oplysninger om spørgsmål, der havde tilknytning til Fællesskabets interesser. For at forenkle denne proces opfordrede Kommissionen interesserede parter til at udfylde spørgeskemaer, der var udarbejdet specielt for hver kategori af potentielt berørte økonomiske aktører. Der sendtes således spørgeskemaer til leverandørvirksomheder, der optrådte i tidligere led i produktionskæden end EF-erhvervsgrenen, samt til hardboard-brugerindustrien. Det spørgeskema, der tilsendtes uafhængige importører i Fællesskabet, indeholdt også et afsnit vedrørende Fællesskabets interesser.
2. Følgevirkninger for EF-erhvervsgrenen
a) Beskrivelse af erhvervsgrenen
(100) EF-erhvervsgrenen er en veletableret industri, som har fremstillet fiberplader (hardboard) i mere end fire årtier. De pågældende selskaber er typisk mellemstore virksomheder, og de fremstiller sædvanligvis en række træbaserede panelprodukter, således at produktionen af fiberplader (hardboard) kun er en del af deres varesortiment.
EF-erhvervsgrenen har i årenes løb måttet foretage store investeringer for at opfylde Fællesskabets kriterier for miljøbeskyttelse. Dette har almindeligvis omfattet installering af vandfiltrerings- og rensningsanlæg for den våde produktionsproces, idet fortsat produktion ifølge loven ikke ville være tilladt uden sådanne anlæg.
EF-erhvervsgrenen har udviklet sig til en industrisektor, der tilfredsstiller en stadig efterspørgsel efter en vare, hvortil der fortsat findes anvendelsesmuligheder på mange forskellige områder lige fra automobilindustri til indendørs dekoration, gør det selv-sektoren og frugtemballage. EF-erhvervsgrenen har i tidens løb investeret i ny teknologi og produktionsteknik, som har øget produktiviteten. Varernes høje kvalitet og den effektive fremstilling heraf, selv under overholdelse af en streng miljølovgivning i Fællesskabet, sikrer dens levedygtighed og konkurrencedygtighed i fremtiden.
(101) EF-erhvervsgrenens største problem, som omhandlet i afsnittet om skade, skyldes det forhold, at den har måttet sænke priserne for at tilpasse sig priserne på dumpingvarerne med det formål at søge at opretholde markedsandel og produktionsomfang. Som følge af denne strategi forringedes rentabiliteten, således at det vejede gennemsnitlige tab i forhold til omsætningen forøgedes og nåede op på 13 % ved udgangen af undersøgelsesperioden, trods bestræbelserne for at øge effektiviteten. Under disse omstændigheder fastslås det, at hvis priserne stiger igen, efter at dumpingimportens handelsfordrejende virkninger er afhjulpet, vil EF-erhvervsgrenen kunne mindske sine tab og være i stand til at møde de øvrige udfordringer på markedet for træbaserede paneler.
b) Konkurrence fra andre varer
(102) En af importørerne gjorde gældende, at indførelsen af antidumpingforanstaltninger ikke vil være en hjælp for EF-erhvervsgrenen, da det nuværende prisniveau for tynde MDF-plader angiveligt virker som et loft over udviklingen i priserne på fiberplader (hardboard). Det anførtes, at prisniveauet for de to varekategorier stort set er det samme. Gøres der derfor forsøg på at hæve prisen på EF-fremstillede fiberplader (hardboard), vil dette blot medføre øget efterspørgsel efter tynde MDF-plader på bekostning af efterspørgslen efter fiberplader (hardboard) fremstillet af EF-producenterne.
Denne påstand er baseret på den antagelse, at tynde MDF-plader fuldt ud kan substituere fiberplader (hardboard). Som det fremgår af redegørelsen i afsnittet om »samme vare« er dette imidlertid ikke tilfældet, da der fortsat findes endelige anvendelsesformål, hvor de to varetyper ikke kan substituere hinanden. Af de oplysninger, der foreligger om priserne på MDF/HDF, fremgår det, at priserne på tynde MDF-plader først for nylig er begyndt at falde til samme niveau som priserne på EF-fremstillede fiberplader (hardboard) af samme tykkelse. Selv om denne udviklingstendens skulle fortsætte i nær fremtid, er det i betragtning af, at de to varetyper ikke fuldt ud kan substituere hinanden, imidlertid ikke klart, at et forsøg på at hæve prisen på fiberplader (hardboard) blot vil resultere i øget efterspørgsel efter tynde MDF-plader.
3. Følgevirkninger for tidligere led i produktionskæden
(103) Ved henvendelse til nationale sammenslutninger af leverandørvirksomheder konstateredes der en vis manglende interesse for den foreliggende procedure.
European Sawmills Organisation, der inden for den fastsatte frist havde givet sig til kende som en interesseret part, fremlagde ikke yderligere bemærkninger.
Kommissionen sendte også spørgeskemaer til fem selskaber, som angiveligt var interesserede i at medvirke i undersøgelsen. Ingen besvarelser blev imidlertid returneret inden for den fastsatte frist. Da der således ikke forelå nogen oplysninger fra hardboard-producenternes leverandører, har Kommissionen ikke kunnet tage dem i betragtning ved fastlæggelsen af sine foreløbige konklusioner.
(104) Tre producenter af maskiner, der benyttes af hardboard-industrien, gav sig også til kende. I den nuværende fase i undersøgelsen gør de foreliggende oplysninger det imidlertid ikke muligt for Kommissionen at drage endelige konklusioner om eventuelle foranstaltningers følgevirkninger for denne sektor.
4. Følgevirkninger for importører/forhandlere
(105) Kommissionen sendte spørgeskemaer til 38 importører i Fællesskabet. Den modtog seks brugbare besvarelser inden for den fastsatte frist.
I almindelighed blev der i besvarelserne givet udtryk for den opfattelse, at konkurrencen mellem fiberplader (hardboard) og tynde MDF-plader ville være bestemmende for eventuelle antidumpingforanstaltningers følgevirkninger for importørerne, jf. nærmere i betragtning 102. Den påståede substituering af fiberplader (hardboard) med tynde MDF-plader ville ifølge det anførte skade importører/forhandlere og endog muligvis nødsage dem til at lukke.
Som anført ovenfor bekræftes det af de i øjeblikket foreliggende oplysninger, at prisen på tynde MDF-plader er faldet støt i løbet af de seneste år og nærmer sig prisniveauet for fiberplader (hardboard) af tilsvarende tykkelser fremstillet af EF-erhvervsgrenen. Prisen for tynde MDF-plader er imidlertid stadig noget højere end gennemsnitsprisen for dumpingvarerne fra de af undersøgelsen omfattede lande. Det er derfor ikke sandsynligt, at indførelsen af antidumpingforanstaltninger vil forårsage en substituering mellem importerede fiberplader (hardboard) og tynde MDF-plader.
Selv om der sker en delvis substituering af fiberplader (hardboard) med MDF/HDF-plader eller andre produkter, er det endvidere uklart, hvilke følgevirkninger dette kan få for importørerne. Eftersom fiberplader (hardboard) ikke udgør en større del af omsætningen for de importører, der har indsendt oplysninger, er det sandsynligt, at de let kan skifte over til alternative produkter, hvis efterspørgslen efter sådanne produkter stiger.
5. Følgevirkninger for brugerne
(106) Af de 43 spørgeskemaer, der blev sendt til brugervirksomheder, modtog Kommissionen 10 brugbare besvarelser. Besvarelserne kom udelukkende fra producenter af døre, som i deres produktion af døre anvender fiberplader (hardboard) som dørbeklædning. Ifølge de parter, der indgav svar, tegnede deres indkøb af fiberplader (hardboard) sig for 3 % af forbruget i Fællesskabet af denne vare i undersøgelsesperioden.
Nævnte ti selskaber havde 1 389 beskæftigede i 1997, svarende til en samlet omsætning på 100 mio. ECU, og de fremstillede over 4,2 mio. døre i dette år.
(107) Dørproducenternes bemærkninger vedrører udelukkende eksporten fra Brasilien. De ti producenter, der indgav svar, indkøbte i 1997 ca. 34 % af de mængder, der eksporteredes fra Brasilien (svarende til 41 % udtrykt i værdi). Hele Brasiliens eksport til Fællesskabet af fiberplader (hardboard) er fremstillet på grundlag af eukalyptustræ. Fællesskabets dørproducenter gør opmærksom på, at der blandt de klagende EF-producenter ikke er nogen, der fremstiller fiberplader (hardboard) af eukalyptustræ. De gør derfor gældende, at det ikke kan være i Fællesskabets interesse at indføre antidumpingforanstaltninger mod importen af en vare, som end ikke fremstilles af EF-erhvervsgrenen.
Dørproducenterne bekræftede også den påstand, der allerede er omhandlet ovenfor i afsnittet om »samme vare«, nemlig at fiberplader (hardboard) fremstillet af eukalyptus har visse naturlige fordele, som gør dem særlig egnet til fremstilling af lakerede døre af høj kvalitet. Selv om der fremstilles fiberplader (hardboard) af eukalyptus af nogle af de producenter af fiberplader, som ikke er part i den klage, der førte til indledningen af denne procedure, er deres produktion angiveligt ikke tilstrækkelig til at tilfredsstille efterspørgslen i Fællesskabet efter fiberplader (hardboard) fremstillet af eukalyptus.
Producenterne af lakerede døre gjorde endvidere gældende, at EF-erhvervsgrenen ikke fremstiller fiberplader (hardboard) af den kvalitet, som er nødvendig til fremstilling af lakerede døre. Deres strenge kvalitetskontrol indebærer en vis frasortering af produktionen af dørbeklædninger. Denne frasorteringssats vil nå op på 20 %, hvis der til produktionen af lakerede dørbeklædninger anvendes EF-producerede fiberplader (hardboard) fremstillet på grundlag af alternative løvtræssorter. Anvendes der fiberplader (hardboard) af eukalyptustræ til fremstilling af dørbeklædninger, falder frasorteringsprocenten til 2. En frasorteringssats på 20 % er ensbetydende med en uacceptabel forøgelse af omkostningerne ved fremstillingen af dørbeklædninger af fiberplader (hardboard) af andre træsorter end eukalyptus.
Kommissionen undersøgte disse påstande nærmere.
(108) Som anført ovenfor i afsnittet om »samme vare« konkluderede Kommissionen, at brasilianske fiberplader (hardboard) er samme vare som fiberplader (hardboard) fremstillet i Fællesskabet. Af undersøgelsen af Fællesskabets interesser fremgik det endvidere, at fiberplader (hardboard) tegnede sig for 9 % af dørproducenternes produktionsomkostninger beregnet som et vejet gennemsnit. Hardboardråmaterialet tegner sig derfor ikke for en betydelig del af dørproducenternes omkostninger. Disse procentsatser giver anledning til at antage, at en told på i gennemsnit ca. 30 % for Brasilien maksimalt vil medføre en stigning i produktionsomkostningerne på 3 % for dørproducenterne i Fællesskabet. Det skal erindres, at det af undersøgelsen fremgik, at målt i værdi indkøbte disse brugere 54 % af deres forbrug af fiberplader (hardboard) fra Brasilien. Den endelige virkning på salgspriserne for lakerede døre forventes derfor at blive mindre end 3 %, hvor det endog antages, at en omkostningsforøgelse forårsaget af tolden i fuldt omfang overvæltes på køber, hvilket er muligt i betragtning af de oplysninger om rentabiliteten hos producenterne af lakerede døre, som Kommissionen er i besiddelse af på nuværende tidspunkt.
En eventuel omkostnings- og prisforhøjelse forventes imidlertid ikke at stå i et urimeligt forhold til de fordele, som EF-erhvervsgrenen forventes at opnå ved afhjælpning af dumpingimportens skadelige virkninger. Det skal endvidere tilføjes, at medens dørproducenterne påstår, at anvendelsen af EF-fremstillede fiberplader (hardboard) er for kostbar til at være et økonomisk alternativ, gør EF-erhvervsgrenen gældende, at selv om den ikke fremstiller fiberplader (hardboard) af eukalyptustræ, fremstiller den andre typer af fiberplader, som vil være konkurrencedygtige ved fremstillingen af lakerede døre til priser, som ikke er fordrejede som følge af dumping.
6. Følgevirkninger af ikke at træffe foranstaltninger mod importen fra Brasilien
(109) Som nævnt i betragtning 107 indkøbte de ti producenter af lakerede døre, som besvarede Kommissionens spørgeskema, kun ca. 34 % af de mængder, der eksporteredes fra Brasilien (svarende til 41 % udtrykt i værdi). Eftersom disse producenter påstår, at de sidder på ca. 90 % af markedet for lakerede døre, må det konkluderes, at ca. to tredjedele af den brasilianske eksport er bestemt for andre sektorer end markedet for lakerede døre. I disse sektorer er der endnu stærkere konkurrence mellem fiberplader (hardboard) af eukalyptustræ indført til dumpingpriser og fiberplader (hardboard) fremstillet af EF-erhvervsgrenen.
Den brasilianske eksport til disse sektorer indbefatter afskæringer, der undertiden sælges til priser, som er væsentligt lavere end EF-erhvervsgrenens priser på samme varetype, med en stærkt destabiliserende virkning i den lavere ende af markedet til følge. Med den samtidige dumpingimport af varer af høj kvalitet indebærer dette, at priserne i den høje ende af markedet presses nedad.
Indføres der således ikke foranstaltninger mod Brasilien, vil hovedparten af eksporten fra dette land fortsat undergrave EF-erhvervsgrenens priser, og EF-erhvervsgrenen vil derfor ikke fuldt ud kunne drage fordel af den prisforhøjelse, som de foranstaltninger, der indføres mod de øvrige berørte lande, vil forårsage.
Samtidig vil de brasilianske eksporterende producenter opnå fordelen af prisforhøjelsen på den import, der er omfattet af foranstaltninger, eftersom brugerne vil kunne købe fiberplader (hardboard) af en bedre kvalitet til ca. samme pris som fiberplader (hardboard) af almindelig kvalitet fra et af de andre eksportlande, som er omfattet af antidumpingforanstaltninger, og efterspørgslen vil dermed delvis blive omdirigeret og rettet mod Brasilien. Den generelle effektivitet af foranstaltningerne vil dermed blive alvorligt svækket.
Indføres der ikke foranstaltninger, vil det således kunne føre til en påstand fra de øvrige eksportlande om forskelsbehandling til fordel for Brasilien. Det må således fastslås, at der for Brasiliens vedkommende er konstateret skadevoldende dumpingimport, således som det også er konstateret for de øvrige lande, der er omfattet af undersøgelsen.
7. Handelsfordrejende virkninger
(110) I betragtning af, at EF-erhvervsgrenen havde en markedsandel på 26 % i undersøgelsesperioden, og at importen fra andre lande, der ikke er omfattet af undersøgelsen, tegnede sig for 16 % af markedet, forventes indførelsen af midlertidige antidumpingforanstaltninger ikke at medføre, at EF-erhvervsgrenen vil få en dominerende stilling på EF-markedet. Alternative forsyningskilder, nemlig EF-producenter af fiberplader (hardboard), som ikke medvirker i proceduren, eller leverandører i tredjelande, som tilsammen repræsenterer halvdelen af markedet i Fællesskabet, vil fortsætte leverancerne uberørt af foranstaltningerne.
8. Konklusion vedrørende Fællesskabets interesser
(111) Det er konstateret, at dumpingimporten fra de berørte lande har påført EF-erhvervsgrenen skade, og Kommissionen fastslår, at det af ovenstående grunde er i Fællesskabets overordnede interesse at indføre midlertidige antidumpingforanstaltninger.
Ovennævnte konklusion gælder også for importen af eukalyptusbaserede fiberplader (hardboard) fra Brasilien. Indføres der ikke foranstaltninger mod Brasilien, vil det således undergrave de fordele, som EF-erhvervsgrenen forventes at opnå af indførelsen af foranstaltninger mod de øvrige lande, der er omfattet af undersøgelsen.
G. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER
(112) På grundlag af ovennævnte konklusioner vedrørende dumping og skade vurderede Kommissionen omfanget af de midlertidige foranstaltninger, der skal vedtages. Med henblik herpå er der taget hensyn til fastlagte dumpingmargener og den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
1. Skadestærskel
(113) For at hindre, at der forvoldes yderligere skade som følge af dumpingimporten, anser Kommissionen det for påkrævet at indføre midlertidige antidumpingforanstaltninger. Med henblik på at fastlægge omfanget af disse foranstaltninger tog Kommissionens i betragtning, af EF-producenternes priser på EF-markedet, beregnet som vejede gennemsnit, faldt betydeligt i perioden fra 1993 til 1997 under indtryk af konkurrencen fra dumpingimporten, og at priserne på dumpingvarerne følgelig bør hæves til et ikke-skadevoldende niveau.
Den nødvendige prisforhøjelse bestemtes på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige importpris for hver enkelt type, beregnet cif Fællesskabets grænse, fortoldet, og EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger pr. enhed, beregnet ab fabrik og med tillæg af en fortjeneste på 7 %. Det fremgik af undersøgelsen, at en fortjenstmargen på 7 % måtte anses for at være et passende minimum under hensyntagen til behovet for investeringer på lang sigt i en industri, der må beregnes som kapitalintensiv, og den fortjeneste, som EF-erhvervsgrenen med rimelighed ville kunne forventes at opnå, hvis der ikke fandt skadevoldende dumping sted.
Det beløb, der er nødvendigt for at afhjælpe skaden, benævnt skadestærsklen, blev fastsat for hver af de berørte eksporterende producenter på grundlag af denne sammenligning og beregnedes i procent af cif-værdien af deres eksport til Fællesskabet.
2. Midlertidig told
(114) I henhold til artikel 7, stk. 2, i grundforordningen skal den midlertidige told være lig med dumpingmargenen eller det beløb, der er nødvendigt for at afhjælpe skaden, hvad der måtte være lavest.
For alle undersøgte selskaber i Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Polen og Rusland var skadestærsklen i alle tilfælde højere end den fastlagte dumpingmargen. Den midlertidige told for de undersøgte selskaber i ovennævnte lande bør følgelig fastsættes på grundlag af den fastlagte dumpingmargen.
For de to undersøgte brasilianske selskaber var skadestærsklerne lavere end den fastlagte dumpingmargen. Den midlertidige told for de brasilianske selskaber bør derfor fastsættes på grundlag af skadestærsklerne.
3. Tilsagn
(115) Nogle producenter i Brasilien, Bulgarien, Estland, Letland, Litauen og Polen afgav pristilsagn i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, i grundforordningen. Kommissionen finder, at de pågældende eksporterende producenters tilsagn bør godtages, forudsat at de omfatter et begrænset antal varetyper og kun op til et kvantitativt loft af en vis højde. Uden disse to betingelser vil det således ikke være praktisk muligt at føre tilsyn med tilsagnene, og selskaberne vil være tilskyndede til at omgå dem ved at erklære varetyper for omfattet af tilsagnene, som ikke er det. Nogle selskabers tilsagn er i overensstemmelse med ovennævnte betingelser og kan derfor godtages.
For at sikre, at importen af de typer af fiberplader (hardboard), som fritages for værditolden, ikke overstiger den mængde, for hvilken tilsagnet er blevet godtaget, bør fritagelsen være betinget af, at der for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig tilsagnsfaktura med tydelig angivelse af producenten og indeholdende de oplysninger, der er anført i bilaget.
(116) Kommissionen påpeger, at hvis tilsagn misligholdes eller trækkes tilbage, kan der i henhold til artikel 8, stk. 9 og 10, i grundforordningen indføres midlertidig antidumpingtold.
(117) Det skal endvidere anføres, at i overensstemmelse med artikel 8, stk. 6, i grundforordningen vil undersøgelsen af spørgsmålet om dumping, skade og Fællesskabets interesser blive fuldført uanset godtagelsen af tilsagn i løbet af undersøgelsen.
H. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
(118) Af hensyn til en rimelig forvaltning bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de berørte parter kan tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Det skal endvidere anføres, at alle undersøgelsesresultater med henblik på denne forordning er foreløbige og eventuelt skal tages op til yderligere undersøgelse med henblik på indførelse af en endelig told, som Kommissionen måtte foreslå -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af fiberplader (hardboard), der defineres som vådtforarbejdede træfiberplader og fiberplader af andre træagtige materialer, også agglomereret med harpiks eller andre organiske bindemidler, med densitet på over 0,8 g/cm3, i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 4411 11 00 og ex 4411 19 00 (Taric-kode 4411 11 00 * 10 og 4411 19 00 * 10) og med oprindelse i Brasilien, Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Polen og Rusland.
2. Den midlertidige told fastsættes til følgende, beregnet af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for den pågældende vare fremstillet af nedenstående selskaber:
TABELPOSITION
3. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
4. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af de varer, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
1. Uanset artikel 1 finder tolden ikke anvendelse på import af fiberplader (hardboard), som de i stk. 3, anførte selskaber fremstiller, eksporterer direkte og fakturerer til et importerende selskab i Fællesskabet, idet de tilsagn, der er afgivet for denne import, godtages, forudsat at betingelserne i stk. 2 er overholdt.
2. Ved fremlæggelse af angivelse til fri omsætning er toldfritagelsen betinget af, at der for medlemsstaternes kompetente toldmyndigheder fremlægges en gyldig tilsagnsfaktura, som er udstedt af et af de selskaber, der er anført i stk. 3. Tilsagnsfakturaen, hvis vigtigste indhold er anført i bilaget, skal være i overensstemmelse med de bestemmelser for sådanne fakturaer, som er fastsat i det tilsagn, som Kommissionen har godtaget.
3. Import, der ledsages af en tilsagnsfaktura, angives under følgende Taric-tillægskoder:
TABELPOSITION
Artikel 3
1. I medfør af artikel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de parter, der gav sig til kende inden udløbet af den frist, der er anført i meddelelsen om indledning af proceduren, inden for en frist på en måned fra nærværende forordnings ikrafttræden tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen, jf. dog artikel 20, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 384/96.
2. I medfør af artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de berørte parter inden for en frist på en måned fra nærværende forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til anvendelsen heraf.
Artikel 4
Medlemsstaternes indberetninger til Kommissionen i henhold til artikel 14, stk. 6, i forordning (EF) nr. 384/96 skal for hver overgang til fri omsætning indeholde oplysninger om indførselsår og -måned, Taric-koder og Taric-tillægskoder, foranstaltningens art, oprindelsesland, mængde, værdi, størrelsen af en eventuel antidumpingtold og den importerende medlemsstat.
Artikel 5
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 1 i denne forordning gælder i seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 5. august 1998.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1742/98,
annettu 5 päivänä elokuuta 1998,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Brasiliasta, Bulgariasta, Latviasta, Liettuasta, Puolasta, Venäjältä ja Virosta peräisin olevan kovalevyn tuonnissa ja tiettyjen viejien kyseisen tuonnin yhteydessä esittämien sitoumusten hyväksymisestä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 905/98 (2), ja erityisesti sen 7 ja 8 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
(1) Komissio ilmoitti 7 päivänä marraskuuta 1997 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (3), jäljempänä "menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus", polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Brasiliasta, Bulgariasta, Latviasta, Liettuasta, Puolasta, Venäjältä ja Virosta peräisin olevan kovalevyn tuonnissa.
Menettely aloitettiin valituksen perusteella, jonka olivat tehneet seuraavat yhteisön tuottajat: Atex Werke GmbH & Co., Funder Industrie GmbH, Hornitex Werk GmbH, Isoroy SA, Silva Srl, Suomen Kuitulevy Oy, Swanboard AB and Techboard Ltd. Näiden tuottajien tuotanto muodostaa pääosan yhteisön kovalevyn tuotannosta. Valitukseen sisältyneet todisteet kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi oikeuttamaan menettelyn aloittaminen.
(2) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti niille yhteisön tuottajille, vientiä harjoittaville tuottajille ja tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, ja viejämaiden edustajille sekä yhteisön käyttäjille ja tavarantoimittajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(3) Eräät kyseisten maiden vientiä harjoittavat tuottajat sekä valituksen tehneet yhteisön tuottajat, yhteisön käyttäjät ja tuojat esittivät näkökantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka esittivät kuulemispyynnön menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa ja ilmoittivat, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä, annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.
(4) Komissio lähetti kyselylomakkeen kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja sai vastauksen viideltä valituksen tehneeltä yhteisön tuottajalta, kahdelta brasilialaiselta yritykseltä, yhteen brasilialaiseen yritykseen etuyhteydessä olevalta tuojalta, kahdelta bulgarialaiselta yritykseltä, yhdeltä virolaiselta yritykseltä, yhdeltä latvialaiselta yritykseltä ja yhdeltä Latviassa sijaitsevalta etuyhteydessä olevalta yritykseltä, yhdeltä liettualaiselta yritykseltä, kuudelta puolalaiselta yritykseltä ja yhdeltä venäläiseltä yritykseltä. Komissio sai lisäksi asiaan vaikuttavat ja täydelliset vastaukset kuudelta etuyhteyttä vailla olevalta yhteisön tuojalta.
(5) Komissio hankki ja tarkisti kaikki tiedot, joita se piti tarpeellisena polkumyynnin, aiheutuvan vahingon ja yhteisön edun alustavan määrittämisen kannalta ja suoritti tutkimuksia seuraavien yritysten toimitiloissa:
a) Valituksen tehneet yhteisön tuottajat
Saksa:
- Atex Werke GmbH & Co., Grafenau
Ranska:
- Tarnaise des Panneaux SA (Groupe Isoroy SA), Castres
- Saborec SA (Groupe Isoroy SA), Strasbourg
Italia:
- Silva Srl, S. Michele Mondovi
Suomi:
- Suomen kuitulevy Oy (Finnish Fibreboard Ltd), Heinola
Yhdistynyt kuningaskunta:
- Techboard Ltd., Ebbw Vale.
b) Vientiä harjoittavat tuottajat
Brasilia:
- Duratex SA, São Paulo
- Eucatex SA, São Paulo
Bulgaria:
- Fazerles AD, Silistra
- Lesoplast AD, Trojan
Viro:
- AS Repo Vabrikud, Püssi
Latvia:
- AS "Bolderâja", Riika
- AS "Grîva-B, Riika" (AS Bolderâjaan etuyhteydessä oleva yritys)
Liettua:
- JSC Grigiskes, Grigiskes
Puola:
- Alpex-Karlino SA, Karlino;
- Zaklady Plyt Pilsniowych w Czarnej Wodjie, Czarna Woda
- Ekoplyta SA., Czarnkow.
- Zaklady Plyt Pilsniowych SA w Przemyslu, Przemysl
- Koniecpolskie Zaklady Plyt Pilsniowych SA., Koniecpol
- Zaklady Plyt Pilsniowych SA w Krosnie Odrzanskim, Krosno Odrzanskie.
c) Tuojat
- Duratex Europe GmbH (etuyhteydessä Duratex SA:han)
- Lord Forest Products Ltd, Yhdistynyt kuningaskunta.
(6) Polkumyynnin toteamista koskeva tutkimus kattoi ajanjakson 1.10.1996-30.9.1997, jäljempänä "tutkimusjakso". Vahinkoa tarkasteltiin 1.1.1993 ja tutkimusajanjakson lopun välisenä aikana.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(7) Tuote, jota tässä polkumyynnin vastaisessa menetelyssä tarkastellaan, on kovalevy. Kovalevy määritellään puusta tai muusta puumaisesta aineesta valmistetuksi kuitulevyksi, jonka tiheys on suurempi kuin 0,8 g/cm3, myös jos se on puristettu yhteen hartsilla tai muulla orgaanisella sideaineella, ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex 4411 11 00 ja ex 4411 19 00.
(8) Kovalevyä saadaan ainoastaan "märkätuotantomenetelmällä" (erotuksena jäljempänä kuvatuista kuivamenetelmällä valmistetuista kuitulevyistä). Yksi märkätuotantomenetelmästä johtuva kovalevyn ominaisuus on, että työstämättömän kovalevyn alapuolella on painauma kudotusta verkosta, jolla puukuitumatto on puristimeen mennessään. Kyseinen karhea pinta voidaan poistaa kovalevyä työstämällä lisähionnalla tai muulla viimeistelymenetelmällä. Pintapuoli vastaa painolevyn pintaa, ja se on tavallisesti sileä.
Kovalevyn tavanomainen tiheys on 0,85-1,05 g/cm3, ja sitä tehdään 1,8-6,0 millimetrin paksuisena.
Kovalevyä käytetään pääasiassa huonekalujen valmistukseen, rakennus- ja autoteollisuuden tarpeisiin, ovien pinnoitteena sekä erityisesti hedelmien ja vihannesten pakkaamiseen.
(9) Eräät tuojat ja käyttäjät pyysivät, että menettely ulotetaan koskemaan myös kuivamenetelmällä valmistettuja kuitulevyjä, kuten puolitiheä kuitulevy ja tiheä kuitulevy, lastulevy ja ristiinliimattu vaneri, koska niiden mielestä kovalevy ja kyseiset tuotteet muodostavat kokonaisuudessaan yhden tuotteen. Tämän vuoksi väitettiin, että myös kyseisten tuotteiden olisi kuuluttava polkumyynnin, aiheutuvan vahingon ja yhteisön edun tarkasteluun. Tältä osin tehtiin seuraavat päätelmät.
a) Puolitiheä ja tiheä kuitulevy
(10) Puolitiheän ja tiheän kuitulevyn menettelyn soveltamisalaan sisällyttämistä koskevaa pyyntöä perusteltiin sillä, että myös kyseisten tuotteiden tiheys voi olla suurempi kuin 0,8 g/m3 ja että niiden yleisten fyysisten ominaisuuksien ja käytön perusteella ne vaikuttavat samankaltaisilta kuin kovalevy.
Komissio totesi kuitenkin, että kovalevyn sekä puolitiheän ja tiheän kuitulevyn välillä on merkittäviä eroja:
i) Tuotantomenetelmä ja seuraavat fyysiset ja kemialliset ominaisuudet, käyttö
(11) Puolitiheää ja tiheää kuitulevyä saadaan "kuivatuotantomenetelmällä" eikä "märkätuotantomenetelmällä", jota käytetään kovalevyn tuotannossa. Vaikka tuotantomenetelmä ei sinällään ole ratkaiseva tekijä tutkimuksen soveltamisalan määrittämisessä, nämä eri tuotantomenetelmät johtavat erilaisiin fyysisiin ominaisuuksiin, sillä kuivatuotantomenetelmässä puolitiheiden ja tiheiden kuitulevyjen molemmat puolet tulevat puristimesta puristuslaattojen pinnan mukaisina; tavallisesti molemmat pinnat ovat sileitä.
(12) Koska puolitiheän ja tiheän kuitulevyn tuotantomenetelmä on erilainen kuin kovalevyn tuotantomenetelmä, ovat myös niiden fyysiset ja mekaaniset ominaisuudet erilaiset kuin kovalevyllä. Tärkein kemiallinen ero johtuu vaatimuksesta lisätä hartsia kuivatuotantomenettelyssä.
Kuivatuotantomenetelmässä kuivattuihin puukuituihin on lisättävä vielä lämmössä kovettuvia hartseja kuitujen yhteenpuristumisen edistämiseksi. Kovalevyn valmistuksessa märkämenettelyssä puukuituihin ei taas yleensä lisätä hartseja, koska puristimessa ne huuhtoutuisivat veden mukana pois. Märkämenettelyä käyttäen valmistetussa kovalevyssä on enintään yksi kymmenesosa tavallisen puolitiheän kuitulevyn hartsimäärästä, joka on noin 13 prosenttia kokonaispainosta. Tämän vuoksi on selvää, että kovalevyn ja kuitulevyn välillä on merkittäviä kemiallisia eroja.
(13) Lisäksi kovalevyn tavanomainen tiheys on 0,85-1,05 g/m3, kun taas puolitiheän ja tiheän kuitulevyn tiheys on yleensä alle 0,80 g/m3, vaikka tiheän kuitulevyn tiheys onkin yli 0,80 g/cm3, kuten kovalevyllä. Huolimatta siitä, että kovalevy ja tiheä kuitulevy ovat tässä suhteessa samankaltaisia, viimeksi mainittu eroaa selvästi kovalevystä; erot eivät johdu ainoastaan edellä selitetyistä kaikille kuivamenetelmällä valmistetuille kuitulevyille yhteisistä kemiallisista syistä, vaan myös fyysisten ominaisuuksien eroista, kuten tiheän kuitulevyn keskimääräisestä paksuudesta, jotka vaikuttavat niiden lopulliseen käyttötarkoitukseen, kuten jäljempänä esitetään.
Kovalevyä tehdään 1,8-6,0 millimetrin paksuisena, kun taas suurin osa puolitiheistä ja tiheistä kuitulevyistä on yli 7-8 millimetrin paksuista, vaikka teknisesti on mahdollista valmistaa puolitiheää ja tiheää kuitulevyä jopa 1,8 millimetrin paksuisena.
(14) Tuotantomenetelmästä johtuen raakakovalevyn toinen puoli on sileä ja toinen puoli, jossa on verkkokuvio, karhea, kun taas puolitiheiden ja tiheiden raakakuitulevyjen työstämättömät pinnat ovat sileitä. Nämä erot vaikuttavat levyjen mahdolliseen loppukäyttöön. Esimerkiksi hedelmienpakkaajat suosivat kovalevyä, koska karheiden pintojen ansiosta hedelmälaatikot voidaan pinota helpommin niin, että pinot eivät liiku kuljetuksen aikana ja koska useimmat ohuet puolitiheät levyt erittävät formaldehydiä enemmän kuin mitä pidetään suotavana elintarvikkeiden pakkaamisen kannalta.
Kuivamenetelmällä valmistetut kuitulevyt ovat lisäksi yleensä hauraampia kuin samanpaksuinen kovalevy. Kovalevyn lisäjoustavuus on tärkeä tekijä silloin, kun levy on muovattava tiettyyn muotoon, kuten auto- ja asuntovaunuteollisuudessa.
Kuivamenetelmällä valmistettuja kuitulevyjä voidaan siis käyttää vain osittain samoihin tarkoituksiin kuin kovalevyä, ja silloinkin kyseeseen tulee vain kuutta millimetriä ohuempi laatu. Kovalevyä käytetään pääasiassa ovien pinnoitteena, huonekaluissa (kaappien takaseinissä, laatikoiden pohjissa ja sohvien rungoissa), taulujen ja valokuvien kehyksissä, hedelmien ja vihannesten pakkauslaatikoissa ja autoteollisuudessa. Puolitiheiden kuitulevyjen ja kovalevyn käyttötarkoitukset ovat osittain samoja, eli käyttö huonekalujen takaosissa, laatikoiden pohjissa sekä taulujen ja valokuvien kehyksissä. Kovalevyä ei kuitenkaan käytetä tiheiden kuitulevyjen pääasialliseen käyttötarkoitukseen eli lattioiden kattamiseen tarkoitettujen valmiiden laattojen ja rimojen valmistukseen (parketti).
ii) Kulutuksen kehittyminen
(15) Se, että kovalevyä ei voida korvata puolitiheällä ja tiheällä kuitulevyllä eikä niitä puolestaan kovalevyllä, käy ilmi siitä, että vaikka kuivamenetelmällä valmistetun puolitiheän ja tiheän kuitulevyn tuotanto on kasvanut voimakkaasti, se ei ole tapahtunut kovalevyalan kustannuksella. Kovalevyn kulutus on lisääntynyt 20 prosenttia vuodesta 1993.
iii) Päätelmä
(16) Edellä esitetyn perusteella kovalevyä sekä puolitiheää ja tiheää kuitulevyä ei pidetä yhtenä tuotteena tässä tutkimuksessa.
b) Ristiinliimattu vaneri
(17) Ristiinliimattu vaneri kuuluu puulevyihin, kuten puolitiheä ja tiheä kuitulevy, ja se valmistetaan puukerroksista, jotka liitetään toisiinsa. Tuote sijoittuu markkinoiden yläpäähän sekä laadun että hinnan puolesta. Koska ristiinliimattu vaneri koostuu toisiinsa liitetyistä puulevyistä, se ei ole kuitupohjainen levy, ja sen fyysiset ominaisuudet ovat selvästi erilaiset kuin kovalevyllä. Vaikka ristiinliimattua vaneria voidaan osittain käyttää samoihin lopullisiin käyttötarkoituksiin kuin kovalevyä, jolloin ne voivat siis korvata toisensa, sen fyysisten ominaisuuksien perusteella sitä ei kuitenkaan voida pitää samana tuotteena kuin kovalevy, minkä vuoksi se jätettiin tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
c) Lastulevy
(18) Lastulevy kuuluu puulevyihin, kuten puolitiheä ja tiheä kuituley. Se valmistetaan puulastuista, jotka liitetään toisiinsa puristimessa lisäämällä synteettistä lämmössä kovettuvaa hartsia. Puulastut hakataan, mutta niitä ei kuiduteta, minkä vuoksi lastulevy ei ole yhtä taipuisaa kuin kovalevy ja se rikkoutuu taivuttaessa helpommin kuin kovalevy. Myöskään sen pinnan laatua ei voida verrata kovalevyn pinnan laatuun.
Vaikka lastulevyllä voi olla joitakin samoja lopullisia käyttötarkoituksia kuin kovalevyllä, kuten käyttö huonekalujen takalevyinä, kovalevy ja lastulevy eivät ole erilaisten fyysisten ominaisuuksiensa vuoksi sama tuote.
2. Samankaltainen tuote
(19) Komissio totesi, että kyseisistä maista yhteisöön tuotu kovalevy ja yhteisön tuotannonalan tuottama yhteisön markkinoilla myyty kovalevy eivät eronneet toisistaan perusominaisuuksiensa eivätkä käyttötarkoituksensa puolesta. Tämä pätee myös Brasiliasa, Bulgariassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, (joka oli vertailumaa Venäjältä tapahtuvan tuonnin suhteen) ja Virossa tuotettuun ja niiden kotimaan markkinoilla myytyyn kovalevyyn. Näin ollen pääteltiin, että yhteisön tuotannonalan tuottama ja yhteisön markkinoilla myymä kovalevy sekä Brasiliassa, Bulgariassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa ja Virossa tuotettu ja niiden kotimaan markkinoilla myyty kovalevy olivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti samanlaisia kuin kuudesta tutkimuksen kohteena olevasta maasta yhteisöön tuotu kovalevy.
(20) Brasilialaiset viejät ja eräät kovalevyn käyttäjät, erityisesti ovien pinnoitteiden valmistajat, väittivät, että koska brasilialainen kovalevy valmistetaan yksinomaan eukalyptuspuusta, joka on lehtipuulaji, se ei ole samankaltainen kuin yhteisön tuotannonalan tuottama tuote, minkä vuoksi se olisi jätettävä tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
Tämän tutkimuksen soveltamisalaan kuuluvista vientiä harjoittavista tuottajista ainoastaan brasilialaiset viejät toimittavat yhteisöön eukalyptuspuusta valmistettua kovalevyä. Yhteisössä eukalyptuspuusta valmistettua kovalevyä tuottaa kaksi tuottajaa, jotka molemmat sijaitsevat Pyreneiden niemimaalla; kumpikaan tuottaja ei osallistunut tämän menettelyn aloittamiseen johtaneeseen valitukseen.
(21) Komission tarkastelussa kävi ilmi, että kovalevyä voidaan valmistaa havu- tai lehtipuista tai niiden sekoitteesta. Lehtipuista valmistetut laudat ovat yleensä lujempia. Tutkimuksesa todettiin, että eukalyptuspuusta valmistettu kovalevy eroaa joiltakin osin muista kovalevyistä. Koska sen kuidut ovat erityisen lyhyet, on siitä valmistettu kovalevy ulkonäöltään erittäin säännöllinen ja sen tiheys ja vetolujuus on suurempi kuin muista puulajeista valmistetulla kovalevyllä. Eukalyptuspuu on lähes kuoreton, minkä vuoksi yhteenpuristetussa levyssä on erittäin vähän vikoja.
Näiden ominaisuuksien ansiosta eukalyptuspuusta valmistettu kovalevy sopii erityisen hyvin loppukäyttöön, joka edellyttää tasaista, säännöllistä ja virheetöntä pintaa. Sitä käytetään pääasiassa korkealaatuisten valmiiden ovien pinnoitteena. Puulevyjä valmistava tuotannonala katsoo, että eukalyptuspuusta valmistettu kovalevy sopii ominaisuuksiensa puolesta korkealaatuisten lakattujen ovipinnoitteiden valmistukseen. Loppukäyttäjän viimeistelyä edellyttävien valkoisiksi maalattujen keskentekoisten ovien pinnoitteet valmistetaan muista puulaaduista.
Tutkimusajanjaksona eukalyptuspuusta valmistettua kovalevyä käytettiin jonkin verran myös autoteollisuuden tiettyihin sovelluksiin ja puristuslevyjen kokoa vastaavien kovalevyarkkien leikkausjätteitä hedelmien ja vihannesten pakkauslaatikoihin.
(22) Vaikka eukalyptuspuusta valmistettua kovalevyä käytetäänkin lakattujen ovipinnoitteiden valmistukseen, se sopii ominaisuuksiensa puolesta myös kaikkiin muihin kovalevyn käyttöihin, sillä sen kemialliset ja fyysiset perusominaisuudet ovat samanlaiset kuin muista puulajeista tehdyn kovalevyn ominaisuudet; komissiolla olevista tiedoista (katso johdanto-osan 107 kappale) käykin ilmi, että kaksi kolmasosaa yhteisöön tuodusta brasilialaisesta eukalyptuspuusta valmistetusta kovalevystä kilpailee muilla kuin lakattujen ovipinnoitteiden alalla.
(23) Edellä esitetyn perusteella todetaan, että yhteisön tuotannonalan tuottamalla sekä brasilialaisten vientiä harjoittavien tuottajien tuottamalla ja viemällä kovalevyllä on pääasiassa samanlaiset fyysiset ominaisuudet ja käyttö, minkä vuoksi ne ovat samankaltaisia perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
C. POLKUMYYNTI
1. Yleinen menetelmä
(24) Tässä jaksossa selitetään menetelmä, jota käytettiin määritettäessä tapahtuiko tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuonti yhteisöön polkumyynnillä. Tutkimuksessa esille tulleita maakohtaisia kysymyksiä tarkastellaan 2 jaksossa.
a) Normaaliarvo
(25) Kullekin vientiä harjoittavalle tuottajalle määritettiin normaaliarvo tässä jaksossa kuvattua menetelmää käyttäen; poikkeuksena oli Venäjä, jolle normaaliarvo oli määritettävä kolmannen markkinatalousmaan perusteella perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti. Venäjän tapauksessa käytetty menetelmä kuvataan johdanto-osan kappaleessa 71.
i) Edustavuus
(26) Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissio tarkasteli ensin, oliko kunkin vientiä harjoittavan tuottajan kovalevyn kotimaan myynti edustava. Näin oli, kun kyseisen myynnin kokonaismäärä oli vähintään viisi prosenttia kyseisen tuotteen kokonaismyynnistä yhteisöön.
ii) Tuotelajien vertailukelpoisuus
(27) Kyseisen tuotteen eri lajien perusteella kyseisissä maissa tuotettu kovalevy luokiteltiin seuraavien ominaisuuksien mukaisesti:
- oliko kovalevy työstämätön (eli vakiomittainen raakakovalevy tai kovalevy, jolle oli tehty erilaisia peruskäsittelyjä kuten hionta, rei'ittäminen jne.) vai työstetty (eli lakattu, maalattu, painokuvioitu jne.),
- paksuus, ja
- mitat eli vakiomittainen vai muotoonleikattu.
Kovalevylajeja pidettiin suoraan vertailukelpoisina, jos niillä oli kaikki yllä mainitut ominaisuudet.
Jos todettiin, että jollain kovalevylajilla oli myös muita ominaisuuksia, suoraan vertailukelpoisina pidettiin ainoastaan kovalevyjä, joilla oli edellä mainitut ominaisuudet ja joiden laatu oli sama.
iii) Lajikohtainen edustavuus
(28) Tietynlajisen kovalevyn kotimaista myyntiä pidettiin riittävän edustavana, jos kyseisen lajin kotimaan markkinoilla myyty määrä tutkimusajanjaksona oli vähintään viisi prosenttia vertailukelpoisen kovalevyn yhteisöön vietäväksi tarkoitetun myynnin määrästä.
iv) Tavanomaisen kaupankäynnin määrittäminen
(29) Tämän jälkeen komissio tarkasteli sitä, voitiinko kunkin viedyn lajin kotimaisen myynnin katsoa tapahtuneen tavanomaisen kaupankäynnin mukaisesti; tämä tehtiin määrittämällä vertailukelpoisen lajin kannattavan kotimaisen myynnin osuus:
a) Jos kovalevylajin, jonka nettomyyntihinta vastasi vähintään laskettuja tuotantokustannuksia, määrä neliömetreinä oli enemmän kuin 80 prosenttia neliömetreinä ilmaistusta kokonaismyynnistä, normaaliarvo perustui tosiasialliseen kotimaan hintaan, joka laskettiin tutkimusajanjaksona tapahtuneen kotimaisen kokonaismyynnin hintojen painotettuna keskiarvona, oli vienti kannattavaa tai ei.
b) Jos kovalevylajin, jonka nettomyyntihinta vastasi vähintään laskettuja tuotantokustannuksia, määrä neliömetreinä oli enintään 80 prosenttia mutta vähintään 10 prosenttia neliömetreinä ilmaistusta kokonaismyynnistä, normaaliarvo perustui ainoastaan kannattavan kotimaisen myynnin hinnan painotettuun keskiarvoon.
c) Jos kovalevylajin, jonka nettomyyntihinta vastasi vähintään laskettuja tuotantokustannuksia, määrä neliömetreinä oli vähemmän kuin 10 prosenttia neliömetreinä ilmaistusta kokonaismyynnistä, katsottiin, että sen myynti ei ollut tavanomaisen kaupankäynnin mukaista ja että kotimaan myyntihintaa ei voitu käyttää normaaliarvon määrittämiseen.
v) Tosiasialliseen kotimaan hintaan perustuva normaaliarvo
(30) Kun johdanto-osan 26, 27 ja 28 kappaleessa ja johdanto-osan 29 kappaleen a ja b alakohdassa esitetyt edellytykset täyttyivät, kyseisen lajin normaaliarvo määritettiin viejämaan riippumattomien asiakkaiden kotimaan markkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamiin tai maksettaviksi tuleviin hintoihin, kuten perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdassa säädetään.
vi) Laskennalliseen arvoon perustuva normaaliarvo
(31) Kaikissa muissa tapauksissa normaaliarvo oli laskennallinen. Tältä osin olisi huomattava, että normaaliarvoa ei voitu määrittää muiden myyjien tai tuottajien hintojen perusteella, vaan oli käytettävä laskennallista normaaliarvoa. Tämä johtuu siitä, että lähes kaikissa muissa tapauksissa muut yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat eivät joko myyneet lainkaan vastaavia tuotelajeja, niiden myymät määrät eivät olleet edustavia tai myynti ei ollut tavanomaisen kaupankäynnin mukaista.
Laskennallinen normaaliarvo määritettiin lisäämällä vietyjen lajien valmistuskustannuksiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali.
Tätä varten komissio tarkasteli, voitaisiinko käyttää kunkin vientiä harjoittavan tuottajan kotimaan markkinoilla syntyneitä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kotimaan markkinoilla saatua voittoa. Kunkin vientiä harjoittavan tuottajan osalta todettiin, että perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto voivat perustua sen tietoihin samankaltaisen tuotteen kotimaisesta myynnistä.
b) Vientihinta
(32) Kun kyseistä tuotetta vietiin yhteisön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
Jos vientihintaa pidettiin epäluotettavana, koska tuotetta myytiin etuyhteydessä olevalle osapuolelle, vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti sen hinnan perusteella, jolla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran yhteisön riippumattomalle ostajalle. Jotta voitiin määrittää luotettava vientihinta yhteisön rajalla, tässä yhteydessä tehtiin oikaisuja tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kaikenlaisten kustannusten sekä voiton määrän huomioon ottamiseksi.
c) Vertailu
(33) Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon oikaisujen muodossa hintojen vertailtavuuteen vaikuttavat eroavuudet perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
Nämä oikaisut tehtiin kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, tuontimaksujen ja välillisten verojen, pakkauskustannusten, luottokustannusten, palkkioiden, alennusten ja hyvitysten sekä myynninjälkeisten kustannusten ja valuutan muuntamisen osalta, kun ne olivat oikeutettuja ja perusteltuja.
Normaaliarvoa ja vientihintaa verrattiin vapaasti tehtaalla -tasolla ja samassa kaupan portaassa
d) Tutkimuksen kohteena olevien markkinatalousmaiden polkumyyntimarginaalit
i) Tutkittujen yritysten polkumyyntimarginaalit
(34) Polkumyyntimarginaalit vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vertaamalla johdanto-osan 25-31 kappaleessa määritettyä painotettua keskimääräistä normaaliarvoa ja 32 kappaleessa määritettyä vientihintojen painotettua keskiarvoa. Koska lajikohtaiset polkumyyntimarginaalit vaihtelivat, määritettiin polkumyyntimarginaalin painotettu keskiarvo.
ii) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten polkumyyntimarginaalit
(35) Niiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta, jotka eivät palauttaneet komission kyselylomaketta eivätkä ilmoittautuneet muulla tavoin, polkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Yhteistyön laajuuden määrittämiseksi tehtiin vertailu Eurostatin kyseisen maan kokonaisvientiä koskevien tilastojen ja yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien ilmoittamien yhteisöön suuntautuvaa vientiä koskevien tietojen välillä. Kaikkien muiden tutkimuksen kohteena olevien maiden paitsi Venäjän osalta yhteistyö todettiin laajaksi. Koska yhteistyö oli laajaa, katsottiin, että laajan yhteistyön maiden yhteistyöhön osallistumattomien yritysten polkumyyntimarginaali voitiin vahvistaa kyseisen maan yhteistyössä toimineelle yritykselle määritetyn korkeimman tai ainoan polkumyyntimarginaalin perusteella. Katsottiin, että ei ollut mitään syytä uskoa, että yhteistyöhön osallistumattoman vientiä harjoittavan tuottajan polkumyynti olisi ollut vähäisempää kuin saman maan yhteistyössä toimivan vientiä harjoittavan tuottajan polkumyynti. Tätä menettelytapaa pidettiin välttämättömänä, koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen ja toimenpiteiden kiertäminen.
e) Venäjän polkumyyntimarginaali
(36) Perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti Venäjän osalta vahvistettiin yksi ainoa koko maata koskeva polkumyyntimarginaali.
2. Tutkimuksessa esille tulleet erityisseikat, jotka koskevat polkumyynnin määrittämistä kunkin maan osalta
a) Brasilia
i) Normaaliarvo
(37) Normaaliarvo määritettiin johdanto-osan 25-31 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti. Kummallekin vientiä harjoittavalle tuottajalle määritettiin tuotelajin mukaiset sekä kotimaan myyntihintoihin että laskennallisiin arvoihin perustuvat normaaliarvot.
ii) Vientihinta
(38) Etuyhteyttä vailla olevalle tuojalle suuntautuvan viennin hinnat vahvistettiin johdanto-osan 32 kappaleessa esitetyn yleismenetelmän mukaisesti, eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. Osa yhden brasilialaisen yrityksen viennistä suuntautui etuyhteydessä olevalle yhteisön tuojalle, minkä vuoksi vastaava vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, kuten myös johdanto-osan 32 kappaleessa todetaan.
iii) Vertailu
(39) Johdanto-osan 33 kappaleessa esitetyn yleisen menetelmän mukaisesti tuontimaksuja ja välillisiä veroja, hyvityksiä, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannuksia, luottokustannuksia, myynninjälkeisiä kustannuksia ja palkkioita koskevat oikaisut tehtiin aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
Valuutan muuntamista koskeva oikaisu
(40) Yksi brasilialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua valuutan muuntamisen osalta, koska Brasilian real oli revalvoitu suhteessa eräisiin muihin viennin laskutusvaluuttoihin. Pyydetty oikaisu perustui väitteeseen siitä, että sopimuksen päivämäärän eikä myyntipäivän pitäisi olla laskun päivämäärä. Brasilialainen vientiä harjoittava tuottaja ei kuitenkaan pystynyt osoittamaan todeksi väitettä, että olennaiset kaupan ehdot voitiin määrittää paremmin sopimuksen päivänä. Tältä osin olisi huomattava erityisesti, että:
- joissakin tapauksissa ei toimitettu todisteita siitä, että sopimus oli tehty ennen toimitusta,
- toimitetut sopimukset olivat ainoastaan puitesopimuksia; erityisesti toimitettavia määriä ja toimituspäiviä ei määritelty tarkkaan kyseisissä sopimuksissa.
Komissio kuitenkin totesi, että useissa viennin laskutusvaluutoissa oli tapahtunut pitkän aikavälin muutoksia tutkimusajankohtana. Tämän vuoksi komissio otti huomioon oikaisun muodossa valuutan muuntamisen kummankin brasilialaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisesti antamalla niille 60 päivää kyseisten muutosten huomioon ottamiseksi.
Vientiluotoista johtuvaa taloudellista tuloa koskeva oikaisu
(41) Yksi brasilialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisun tekemistä Brasilian valtion luottojärjestelyn huomioon ottamiseksi; kyseisessä järjestelyssä jokin brasilialainen pankki ostaa ennalta ulkomaan valuuttana tapahtuneen vientitoimen arvon, jotta raaka-aineiden osto ja ulkomaille myytävien tavaroiden tuotantokustannukset voidaan rahoittaa ennalta. Tämän järjestelyn ansiosta yritys sai ennakkoa paikallisena valuuttana edullisella korolla. Koska yrityksellä oli tarpeeksi maksuvalmiutta tuotantokustannustensa rahoittamiseen, se sijoitti saamansa määrän korkeammalla korolla kotimaan pääomamarkkinoille. Yritys väittää, että tästä syntynyt voitto olisi lisättävä viennin vapaasti tehtaalla -hintaan. Kyseinen etu kuitenkin syntyi vientiluottojärjestelyn mukaisesta rahoitustoimesta, minkä vuoksi sitä ei oteta huomioon laskutettujen hintojen määrittämisessä. Tämän vuoksi järjestely ei vaikuta hintojen vertailtavuuteen. Tästä syystä väite olisi hylättävä.
Oikaisut, jotka koskevat kotimaan markkinoilla tapahtuvaa myyntiä varten pidettävien varastojen rahoittamista
(42) Yksi brasilialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisun tekemistä sen normaaliarvoon, koska sen kotimainen myynti tapahtuu varastosta, mistä aiheutuu varastointikustannuksia, kun taas vientimarkkinoille tarkoitetut tavarat valmistetaan tilauksesta. Kyseisiin rahoituskustannuksiin ei kuitenkaan voida soveltaa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja. Tämä koskee erityisesti 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisia oikaisuja, sillä yritys ei osoittanut, että ero vaikuttaa hintojen vertailtavuuteen; erityisesti ei osoitettu, että asiakkaiden kotimaan markkinoilla maksamat hinnat ovat johdonmukaisesti erilaiset tämän tekijän vuoksi.
Kotimaan markkinoilla tapahtuvasta myynnistä maksettuja myyntipalkkioita koskevat oikaisut
(43) Yksi brasilialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisun tekemistä sen kotimaiseen myyntiin liittyvien myyntipalkkioiden huomioon ottamiseksi. Kyseiset palkkiot ovat yrityksen kotimaan markkinoista vastaavan henkilöstön palkan vaihteleva osa, ja niiden tarkoituksena on henkilöstön suorituksen parantaminen.
Kyseisiin maksuihin ei voida soveltaa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja, sillä yrityksen myyntihenkilöstön palkkausjärjestelmä ei periaatteessa vaikuta hintojen vertailtavuuteen; erityisesti yritys ei osoittanut, että asiakkaiden kotimarkkinoilla maksamat hinnat ovat johdonmukaisesti erilaiset tämän tekijän vuoksi.
iv) Polkumyyntimarginaali
(44) Polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ovat:
TAULUKON PAIKKA
b) Bulgaria
(45) Koska Bulgariassa vallitsi korkea inflaatio tutkimusajanjaksona, tavanomainen kaupankäynti ja normaaliarvo määritettiin kuukausittain. Myös normaaliarvon ja vientihinnan vertailu tehtiin kuukausittain.
i) Normaaliarvo
(46) Kummankin vientiä harjoittavan tuottajan kotimaan myyntihinnat olivat kokonaisuudessaan edustavia. Normaaliarvo määritettiin kuukausittain johdanto-osan 25-31 kappaleessa esitetyn yleisen menetelmän mukaisesti. Näin ollen niiden vietyjen tuotelajien, joita myytiin kotimaan markkinoilla edustavina määrinä ja tavanomaisessa kaupankäynnissä, kuukausittaiset normaaliarvot laskettiin vastaavien kotimaan hintojen perusteella. Jos normaaliarvo oli muodostettava, käytettiin kuukausittaisia tuotantokustannuksia ja kuukausittaisia kotimaan voittomarginaaleja.
ii) Vientihinta
(47) Kahden bulgarialaisen vientiä harjoittavan tuottajan koko kyseisen tuotteen myynti yhteisöön suuntautui riippumattomille asiakkaille. Vientihinta määritettiin johdanto-osan 32 kappaleessa esitetyn yleisen menetelmän mukaisesti, eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
iii) Vertailu
(48) Johdanto-osan 33 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannuksia sekä pakkauskustannuksia, luottokustannuksia ja palkkioita koskevat oikaisut tehtiin aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
Toinen kahdesta yhteistyössä toimineesta bulgarialaisesta vientiä harjoittavasta tuottajasta ei toimittanut riittävästi todisteita hintojen vertailtavuuteen vaikuttavista eroista siltä osin, kun oli kyse tietyistä oikaisuista vientihintojen ilmaisemiseksi vapaasti tehtaalla -perusteella. Katsottiin, että toisen bulgarialaisen yrityksen asiasta toimittamat tiedot olisivat kohtuullisin perusta tarvittavien oikaisujen tekemiselle.
iv) Polkumyyntimarginaali
(49) Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta tullaamattomana yhteisön rajalla ovat:
TAULUKON PAIKKA
c) Viro
i) Normaaliarvo
(50) Virolainen vientiä harjoittava tuottaja vei yhteisöön ainoastaan yhtä kovalevylajia. Normaaliarvo määritettiin tämän kovalevylajin kotimaisen kokonaismyynnin tosiasiallisen hinnan perusteella johdanto-osan 25-31 kappaleessa esitetyn yleisen menetelmän mukaisesti.
ii) Vientihinta
(51) Virolaisen vientiä harjoittavan tuottajan kyseisen tuotteen koko myynti yhteisöön suuntautui riippumattomille asiakkaille. Vientihinta määritettiin tämän vuoksi johdanto-osan 32 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
iii) Vertailu
(52) Johdanto-osan 33 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten sekä luotto- ja pakkauskustannusten eroja koskevat oikaisut tehtiin aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
Virolainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi normaaliarvon oikaisua kaupan portaiden eron perusteella. Tutkimuksessa kuitenkin osoittautui, että yrityksen toiminnoissa ei ollut eroa eikä hinnoissa ollut jatkuvaa ja selvää eroa väitetystä kaupan portaiden erosta johtuen viejämaan kotimaan markkinoilla. Tämän vuoksi pyydettyä oikaisua ei tehty.
iv) Polkumyyntimarginaali
(53) Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ovat:
TAULUKON PAIKKA
d) Latvia
i) Normaaliarvo
(54) Tutkitulla latvialaisella vientiä harjoittavalla tuottajalla oli merkittävä osakkuus toisesta kotimaisesta kovalevyn tuottajasta. Tämä toinen kotimainen tuottaja viimeisteli tietyt yhteisöön viedyt kovalevylajit. Tämän vuoksi normaaliarvon määrittämiseksi näiden tuotetyyppien osalta määritettiin edustavuus ja tavanomainen kaupankäynti kummankin yrityksen kotimaisen myynnin ja tuotantokustannusten yhteismäärän perusteella jokaisen näiden yritysten valmistaman tuotelajin osalta.
Muilta osin normaaliarvo määritettiin johdanto-osan 25-31 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti.
Soveltuvissa tapauksissa normaaliarvo muodostettiin lisäämällä kummankin yrityksen vientiin tarkoittamien lajien valmistuskustannuksiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voitto. Koska kotimaan kokonaismyynti oli edustava, käytettiin vientiä harjoittavalle tuottajalle ja siihen etuyhteydessä olevalle kotimaiselle tuottajalle aiheutuneiden kotimaan myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten painotettua keskiarvoa. Voittomarginaalina käytettiin vientiä harjoittavan tuottajan ja siihen etuyhteydessä olevan kotimaisen tuottajan kyseisen tuotteen kotimaan myynnistä tavanomaisessa kaupankäynnissä saavuttaman voittomarginaalin painotettua keskiarvoa perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti.
ii) Vientihinta
(55) Osa latvialaisen tuottajan vientimyynnistä tapahtui sellaiselle yhteisön asiakkaalle, jolla oli pieni osakkuus latvialaisesta tuottajasta (huomattavasti vähemmän kuin viisi prosenttia). Koska vertailu tämän vientimyynnin ehtojen ja muun, riippumattomille asiakkaille suuntautuneen vientimyynnin ehtojen välillä osoitti, että ensiksi mainittu kauppa oli tehty tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisesti, päätettiin vientihinta määrittää kaiken viennin osalta tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella perusasetuksen 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti, kuten johdanto-osan 32 kappaleessa esitetään.
iii) Vertailu
(56) Johdanto-osan 33 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten sekä luottokustannusten eroja koskevat oikaisut tehtiin aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
Valuutan muuntamista koskeva oikaisu
(57) Latvialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua valuutan muuntamisen osalta, koska Latvian lati oli revalvoitu suhteessa eräisiin muihin viennin laskutusvaluuttoihin. Pyydetty oikaisu perustui vertailuun sen latimäärän, jonka yritys olisi saanut käyttämällä sopimuksen tekohetkellä sovellettavaa vaihtokurssia, ja tosiasiallisesti saadun määrän välillä. Havaittiin kuitenkin, että latvialaisen vientiä harjoittavan tuottajan toimittamista sopimuksista eivät käyneet asianmukaisesti ilmi olennaiset kauppaehdot ja että pikemminkin tavaralaskun päivämäärä määräsi nämä ehdot. Erityisesti sopimusten ehtoja oli muutettu niiden voimassaolon aikana. Näin ollen todettiin, että myyntipäivän tulisi olla tavaralaskun päivämäärä. Lisäksi koska edellytykset oikaisuun vaihtokursseissa tapahtuneiden pitkän aikavälin muutosten huomioon ottamiseksi eivät täyttyneet, pyyntö hylättiin.
iv) Polkumyyntimarginaali
(58) Vertailu osoitti polkumyyntiä esiintyvän. Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ovat:
TAULUKON PAIKKA
e) Liettua
i) Normaaliarvo
(59) Normaaliarvo tutkitun latvialaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta määritettiin johdanto-osan 25-31 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti. Tällä perusteella normaaliarvo määritettiin kahden tuotelajin osalta kotimaan myyntihinnan perusteella, mutta kolmannen lajin osalta normaaliarvo oli muodostettava.
ii) Vientihinta
(60) Liettualaisen vientiä harjoittavan tuottajan kyseisen tuotteen koko myynti yhteisöön suuntautui riippumattomille asiakkaille. Vientihinta määritettiin tämän vuoksi johdanto-osan 32 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
iii) Vertailu
(61) Johdanto-osan 33 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten sekä luotto- ja pakkauskustannusten, palkkioiden ja valuutan muuntamisen eroja koskevat oikaisut tehtiin aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
Kaupan porrasta koskeva oikaisu
(62) Liettualainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua normaaliarvoon kaupan portaan erojen vuoksi väittäen, että vientimyynti yhteisöön suuntautui jakelijoille ja tukkukauppiaille, jotka ostivat suuria määriä, kun taas myynti kotimaan markkinoilla suuntautui jakelijoille, jälleenmyyjille, jalostajille ja lopullisille käyttäjille. Yritys ei kuitenkaan pystynyt osoittamaan, että sen toiminnoissa olisi ollut eroa tai että hinnoissa olisi ollut jatkuva ja selvä ero kaupan portaiden erosta johtuen viejämaan kotimaan markkinoilla. Tämän vuoksi pyydettyä oikaisua ei tehty.
Valuutan muuntamista koskeva oikaisu
(63) Liettualainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua valuutan muuntamisen osalta, koska Liettuan liti oli revalvoitu suhteessa eräisiin muihin viennin laskutusvaluuttoihin. Pyydetty oikaisu perustui vertailuun sen litimäärän, jonka yritys olisi saanut käyttämällä sopimuksen tekohetkellä sovellettavaa vaihtokurssia, ja tosiasiallisesti saadun määrän välillä (toisin sanoen määrä, joka on saatu maksupäivänä sovellettavaa vaihtokurssia käyttämällä). Havaittiin kuitenkin, että liettualaisen vientiä harjoittavan tuottajan toimittamista sopimuksista eivät käyneet asianmukaisesti ilmi olennaiset kauppaehdot ja että pikemminkin tavaralasku määräsi nämä ehdot.
Komissio kuitenkin totesi, että vaihtokursseja esiintyi tutkimusajanjaksona pitkän aikavälin muutoksia useisiin vientikaupan laskutusvaluuttoihin nähden ja teki perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisen valuutan muuntamista koskevan oikaisun antamalla viejälle 60 päivää näiden muutosten huomioon ottamiseksi.
iv) Polkumyyntimarginaali
(64) Vertailu osoitti polkumyyntiä esiintyvän. Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ovat:
TAULUKON PAIKKA
f) Puola
i) Normaaliarvo
(65) Normaaliarvo määritettiin johdanto-osan 25-31 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti. Kaikkien kuuden puolalaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta määritettiin normaaliarvo tuotelajeittain kotimaan myyntihintojen ja laskennallisten arvojen perusteella.
Yksi puolalainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua sen normaaliarvoon työstetyn kovalevyn tuotannon käynnistämistoimien huomioon ottamiseksi. Pyydetty oikaisu oli samansuuruinen kuin työstetyn kovalevyn yksikkötuotantokustannusten vähennys, joka olisi saavutettu, kun kapasiteetin käyttöaste on 70 prosenttia. Yrityksen toimittamien tietojen perusteella havaittiin kuitenkin, että käynnistämisvaiheen on täytynyt kaikella kohtuudella päättyä ennen tutkimusajanjakson alkua. Lisäksi kapasiteetin käyttö ei tämän jälkeen lisääntynyt, vaan se pysyi tutkimusajanjaksona 20 prosentissa. Näissä olosuhteissa ei voida tehdä käynnistämiskustannuksia koskevaa oikaisua.
ii) Vientihinta
(66) Kaikkien kuuden puolalaisen vientiä harjoittavan tuottajan kyseisen tuotteen koko myynti yhteisöön tapahtui riippumattomille asiakkaille. Vientihinta määritettiin tämän vuoksi johdanto-osan 32 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
iii) Vertailu
(67) Johdanto-osan 33 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti fyysisten ominaisuuksien, tuontimaksujen, kuljetus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, alennusten sekä liitännäis-, luotto- ja pakkauskustannusten, palkkioiden ja valuutan muuntamisen eroja koskevat oikaisut tehtiin aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
iv) Polkumyyntimarginaali
(68) Vertailu osoitti polkumyyntiä esiintyvän. Polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ovat:
TAULUKON PAIKKA
g) Venäjä
i) Vertailumaa
(69) Koska Venäjään sovelletaan perusasetuksen 2 artiklan 7 kohtaa, normaaliarvo oli määritettävä kolmannen markkinatalousmaan eli vertailumaan perusteella. Valituksen tekijät ehdottivat Amerikan yhdysvaltoja, Chileä ja Argentiinaa mahdollisiksi vertailumaiksi. Kuitenkaan kovalevyn tuottajat missään näistä maista eivät osallistuneet yhteistyöhön. Näissä olosuhteissa päätettiin käyttää tutkimuksen kohteena olevaa maata.
Venäjän viranomaiset ehdottivat, että sopivampi valinta olisi jokin Keski- tai Itä-Euroopan (KIE) maa, erityisesti Bulgaria.
Venäjän viranomaisia pyydettiin selittämään, miksi ne ehdottivat Bulgariaa, ja toimittamaan tarkempia tietoja tämän maan soveltuvuudesta. Vastausta ei ole kuitenkaan toistaiseksi saatu.
Tutkimuksen kohteena olevista KIE-maista Puolan katsottiin olevan soveltuvin vertailumaa. Ensinnäkin Puolan kotimaanmarkkinat ovat kooltaan suurimmat, ja niille on ominaista paikallisten kilpailevien tuottajien runsaus. Puolan kotimaan myynnin määrä on yli kolme kertaa niin suuri kuin muiden tutkimuksen kohteena olevien KIE-maiden, ja se on edustava, kun sitä verrataan Venäjän tuontiin yhteisöön. Toiseksi Puolan markkinat ovat avoimet myös kovalevyn tuonnille muista maista. Tämän suhteen olisi huomattava, että kovalevyyn sovellettava sopimustulli on Puolassa yhdeksän prosenttia. Kovalevyn tuontiin yhteisöstä ja Efta-maista sovelletaan 1,8 prosentin tullia, ja kovalevyn tuonti kehitysmaista ja tietyistä KIE-maista (kuten T Osekista, Unkarista, Slovakiasta, Latviasta jne.) on tullitonta. Näissä olosuhteissa Puolan katsottiin olevan soveltuva kolmas markkinatalousmaa normaaliarvon määrittämistä varten Venäjän osalta perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti.
ii) Yhteistyön laajuus
(70) Ainoastaan yksi venäläinen tuottaja, joka toi kyseistä tuotetta yhteisöön tutkimusjakson aikana, palautti kyselylomakkeen. Eurostatin ilmoittamien tuontimäärien perusteella tämän yrityksen osuus oli huomattavasti vähemmän kuin kymmenen prosenttia kovalevyn koko tuonnista Venäjältä yhteisöön tutkimusajanjakson aikana. Lisäksi kyseinen venäläinen yritys vei ainoastaan yhtä kovalevylajia, nimittäin työstämätöntä kovalevyä, kun taas Eurostatin tiedot koskivat kyseisen tuotteen molempien lajien, työstämättömän ja työstetyn kovalevyn, tuontia.
Yhteistyön näin puuttuessa ja perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti päätelmät Venäjän muun tuonnin osalta tehtiin käytettävissä olevien tietojen perusteella.
iii) Normaaliarvo
(71) Normaaliarvo Venäjän osalta laskettiin yhteistyössä toimineiden puolalaisten yritysten normaaliarvojen painotetun keskiarvon perusteella johdanto-osan 65 kappaleen mukaisesti. Normaaliarvo yhteistyössä toimineen venäläisen yrityksen viemän tuotelajin osalta laskettiin yhteistyössä toimineiden puolalaisten yritysten samanlaisen tuotelajin normaaliarvon painotetun keskiarvon perusteella. Normaaliarvo Venäjältä peräisin olevalle muulle työstämättömälle kovalevylle laskettiin yhteistyössä toimineiden puolalaisten yritysten yhteisöön viemien kaikkien työstämättömien tuotelajien normaaliarvon painotetun keskiarvon perusteella. Normaaliarvo Venäjältä peräisin olevalle työstetylle kovalevylle laskettiin yhteistyössä toimineiden puolalaisten yritysten yhteisöön viemien kaikkien työstettyjen tuotelajien normaaliarvon painotetun keskiarvon perusteella.
iv) Vientihinta
(72) Sellainen vienti Venäjältä yhteisöön, josta toimitettiin riittävän yksityiskohtaiset tiedot tutkimuksen aikana, suuntautui suoraan riippumattomille tuojille yhteisössä. Tämän johdosta näiden toimien vientihinta määritettiin riippumattomien tuojien kovalevystä ainoalle tunnetulle venäläiselle viejälle tosiasiallisesti maksamien hintojen tai maksettavaksi tulevien hintojen perusteella.
Kaiken muun Venäjältä peräisin olevan tuonnin osalta, jonka osuus on yli 90 prosenttia venäläisen tuonnin kokonaismäärästä, pääteltiin alustavasti, että vientihintojen olisi perustuttava Eurostatin tietoihin. Tältä osin on kuitenkin huomattava, että Eurostatin tietojen soveltuvuudesta on epäilyksiä (muun muassa siksi, että Eurostat ei tee eroa eri kovalevytuotelajien välillä ja koska kyseinen tuote ei kata koko CN-koodia). Tämän vuoksi asian tutkimista jatketaan.
v) Vertailu
(73) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailun perusteena käytettiin "fob Puolan rajalla" ja "fob Venäjän rajalla" -tasoa. Normaaliarvon osalta kaikkia puolalaisille vientiä harjoittaville tuottajille tehtyjä oikaisuja käytettiin myös normaaliarvon määrittämiseen Venäjän osalta. Näin ollen kaikki tarvittavat oikaisut on tehty normaaliarvojen saattamiseksi "fob Puolan rajalla" -tasolle.
Vientihinnan osalta oikaisut on tehty kuljetus- ja vakuutuskustannusten huomioon ottamiseksi. Nämä kustannukset on laskettu yhteistyöhön osallistuneen riippumattoman tuojan toimittamien tietojen perusteella.
vi) Polkumyyntimarginaali Venäjän osalta
(74) Edellä kuvattu vertailu osoitti polkumyyntiä esiintyvän kovalevyn tuonnissa Venäjältä. Venäjälle laskettiin yksi polkumyyntimarginaali: 31,1 prosenttia.
D. VAHINKO
1. Alustavat huomiot
(75) Tuontiin liittyvät vahingon osoittimet, jotka koskevat koko tutkimusajanjaksoa, on ilmoitettu pääasiassa tonnimääräisinä, koska tutkimusajanjaksoa edeltäviä vuosia koskevat tiedot ovat pääasiassa peräisin Eurostatilta, jonka tiedot esitetään ainoastaan tonneina. Tarkkuuden vuoksi yhteisön tuotannonalan myyntimäärien ja myyntihintojen kehitykseen sekä valitukseen osallistumattomien yhteisön tuottajien hintoihin liittyvät vahingon osoittimet on ilmoitettu neliömetreinä, sillä se on koko tuotannonalan (myös vientiä harjoittavien tuottajien) käyttämä mittayksikkö. Joka tapauksessa, vaikka jäljempänä neliömetreinä ilmoitetut luvut olisi muutettu tonneiksi, vahinkoa koskeva arvio ja sitä koskevat päätelmät olisivat pysyneet samana. Lopuksi olisi huomattava, että hinnan alittavuutta ja vahinkomarginaalia koskevat luvut perustuvat tietoihin, jotka on saatu neliömetrimääräisinä.
2. Yhteisön tuotannonalan määrittely
(76) Viisi kahdeksasta valituksen tehneestä yhteisön tuottajasta vastasi komission kyselyyn asetetussa määräajassa. Muut tuottajat eivät osallistuneet tutkimusta koskevaan yhteistyöhön. Viiden yhteistyöhön osallistuneen tuottajan osuus kyseisen tuotteen koko tuotannosta yhteisössä oli 43 prosenttia tutkimusajanjakson aikana; valitukseen osallistumattomista tuottajista ainoastaan yksi, jonka osuus yhteisön tuotannosta on noin viisi prosenttia, vastusti valitusta Brasiliasta peräisin olevan tuonnin osalta. Näin ollen yhteistyöhön osallistuneiden yhteisön tuottajien tuotanto muodostaa pääosan yhteisön tuotannosta ja ne edustavat siis yhteisön tuotannonalaa perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jäljempänä ilmaisulla `yhteisön tuotannonala` tarkoitetaan ainoastaan näitä viittä yhteistyöhön osallistunutta tuottajaa.
3. Kulutus
(77) Kyseisen tuotteen koko tuotanto yhteisössä, mukaan lukien yhteistyöhön osallistuneet ja osallistumattomat tuottajat, kasvoi 668 900 tonnista vuonna 1993 777 000 tonniin tutkimusajanjaksona.
(78) Edellä määritellyn yhteisön tuotannon perusteella, johon on lisätty yhteisön koko tuonti ja josta on vähennetty yhteisön koko vienti, määriteltiin yhteisön todettavissa oleva kulutus. Se lisääntyi vuoden 1993 989 497 tonnista 20 prosentilla 1 188 557 tonniin tutkimusajanjakson lopussa.
4. Tuonti tarkasteltavina olevista maista
a) Kumulaatio
(79) Selvitettiin, olisiko tarkasteltavina olevista maista peräisin olevan kovalevyn tuonnin vaikutukset arvioitava kumulatiivisesti perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
Yhteistyössä toimineet brasilialaiset tuottajat väittivät, että tuontia Brasiliasta yhteisöön ei pitäisi kumuloida muiden menettelyssä käsiteltävien maiden tuonnin kanssa, koska brasilialaisen kovalevyn ja näistä muista maista peräisin olevan sekä yhteisössä tuotetun kovalevyn kilpailuedellytykset ovat erilaiset. Ne väittivät, että Brasiliassa tuotettu ja yhteisöön viety kovalevy poikkeaa fyysisiltä ominaisuuksiltaan ja laadultaan tämän tutkimuksen kohteena olevissa muissa maissa tuotetusta kovalevystä ja että sitä myydään sen vuoksi eri markkinoilla eri hintaan ja eri myyntikanavia käyttäen. Lisäksi ne väittivät, että tämän tuonnin määrä ja markkinaosuus kehittyivät tutkimusajanjaksona eri tavalla kuin tuonti muista asianomaisista maista.
Tältä osin olisi huomattava, että kyseisten brasilialaisten viejien osalta määritetyt polkumyyntimarginaalit ovat selvästi perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdassa määriteltyä vähimmäistasoa suuremmat; lisäksi tämän tuonnin osuus yhteisön markkinoista ei ole perusasetuksen 5 artiklan 7 kohdassa tarkoitetulla tavalla vähäpätöinen. Sama koskee muista kuin asianomaisista maista tapahtuvaa tuontia. Lopuksi brasilialaisen kovalevyn ja asianomaisissa muissa maissa sekä yhteisössä tuotetun kovalevyn kilpailuedellytysten osalta on edellä samankaltaista tuotetta koskevassa osassa vahvistettu, että Brasiliasta peräisin oleva kovalevy kilpailee yhteisöön muista tutkimuksen kohteina olevista maista tuodun kovalevyn ja yhteisön tuotannon kanssa. On myös vahvistettu, että kaikista asianomaisista maista, mukaan lukien Brasilia, peräisin oleva tuonti alittaa yhteisön tuotannonalan hinnat (ks. johdanto-osan 82 kappale). Perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan edellytykset kyseisen tuotteen Brasiliasta peräisin olevan tuonnin vaikutusten kumulatiiviseksi arvioimiseksi asianomaisista muista maista peräisin olevan tuonnin kanssa täyttyvät.
b) Määrien, arvojen ja markkinaosuuksien kehitys
(80) Tuontimäärät asianomaisista maista kasvoivat 18 prosenttia tutkimusajanjakson aikana, vuoden 1993 234 083 tonnista 276 992 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Tuonnin arvo lisääntyi 46 824 000 ecusta 64 828 000 ecuun eli kasvua oli 38 prosenttia.
Kyseisen tuonnin markkinaosuus kasvoi vuoden 1993 23,7 prosentista 27,7 prosenttiin vuonna 1995 ja palautui suunnilleen aikaisemmalle tasolleen tutkimusajanjakson aikana, jolloin se oli 23,3 prosenttia.
c) Hintojen kehitys
(81) Yritysten tietoja yksittäisten tuotelajien vientimyyntihinnoista ei ole käytettävissä tutkimusajanjaksoa edeltävältä ajalta. Vuoden 1993 jälkeisten ajan hintakehityksen suuntauksen määrittämiseen käytettiin Eurostatin tietoja yksikköarvoista.
Käytettävissä olevat tiedot osoittivat, että keskimääräiset yksikköarvot tuonnille asianomaisista maista kasvoivat tasaisesti koko jakson ajan, 200 ecusta 234 ecuun tonnilta. Indeksinä ilmaistuna se kasvoi 100:sta vuonna 1993 117:ään tutkimusajanjakson lopussa. Tutkimusajanjakson aikana tuonti kaikista asianomaisista maista alitti kuitenkin edelleen yhteisön tuotannonalan hinnat, kuten jäljempänä selostetaan.
d) Hintojen vertailu, hinnan alittavuus
(82) Hinnan alittavuus määritettiin vertaamalla yhteisön tuottajien hintoja ja cif-vientihintoja yhteisön rajalla tullattuna samassa kaupan portaassa asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin osalta.
Koko vertailussa käytettiin mahdollisimman paljon samanlaisten tuotelajien hintoja. Vertailussa käytettyjen vientitoimien osuus on vähintään 21 prosenttia kunkin asianomaisen vientiä harjoittavan tuottajan koko viennistä ja vähintään 78 prosenttia kunkin asianomaisen maan koko viennistä.
Hinnan alittavuuden todettiin olevan seuraava:
TAULUKON PAIKKA
5. Yhteisön tuotannonalan tilanne
a) Yleistä
(83) Jäljempänä esitetyissä tiedoissa ei ole otettu huomioon yhtä yhteistyöhön osallistunutta valituksen tehnyttä yhteisön tuottajaa, joka on brittiläinen tuottaja Techboard Ltd. Tämä yritys aloitti kovalevyn tuotannon joulukuussa 1995. Tutkimusajanjakson aikana yritys toimi huomattavan vajaalla kapasiteetilla eivätkä sen myyntihinnat vastanneet edes sen muuttuvia kustannuksia. Techboardin tulosta ei näin ollen katsottu riittävän edustavaksi, jotta se olisi voitu ottaa huomioon yhdessä muiden yhteisön tuottajien tulosten kanssa, ja sitä koskevat luvut, erityisesti sen merkittävät taloudelliset tappiot, vääristäisivät yhteisön tuotannonalan tilanteen kuvaa. Tätä yritystä koskevia tietoja ei tämän vuoksi ole otettu huomioon vahinkoa arvioitaessa.
b) Tuotanto ja kapasiteetin käyttöaste
(84) Tuotanto laski kaksi prosenttia vuoden 1993 308 259 tonnista 302 653 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Tuotantokapasiteetti pysyi vakaana 412 083 tonnissa, mutta käyttöaste väheni hieman, 75 prosentista 73 prosenttiin.
c) Myynti yhteisössä: myyntimäärä ja markkinaosuus.
(85) Neliömetreinä ilmaistut myyntimäärät kasvoivat Euroopan unionissa 13 prosenttia tutkittuna ajanjaksona noin 91,6 miljoonasta vuonna 1993 103,6 miljoonaan tutkimusajanjakson aikana. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus laski vuoden 1993 28 prosentista 25,3 prosenttiin vuonna 1995, nousi taas 26,9 prosenttiin vuonna 1996 ja laski uudelleen 26,4 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana.
d) Myynti yhteisössä: liikevaihto ja hinnat
(86) Myynnin liikevaihto väheni viisi prosenttia vuoden 1993 101,7 miljoonasta ecusta 96,3 miljoonaan ecuun tutkimusajanjakson aikana. Keskimääräiset yksikköhinnat laskivat 16 prosenttia 1,11 ecusta neliömetriltä 0,93 ecuun neliömetriltä saman ajanjakson aikana.
e) Tuotantokustannukset
(87) Keskimääräiset tuotantokustannukset kasvoivat vuoden 1993 379 ecusta tonnilta 400 ecuun tonnilta vuonna 1995 ja laskivat taas 380 ecuun tonnilta tutkimusajanjakson aikana. Nämä muutokset yksikkökustannuksissa eivät johtuneet raaka-aineen hinnan muutoksista vaan kuvastivat tuotannonalan tuottavuutta, joka laski vuosien 1993 ja 1995 välisenä aikana ja palautui sen jälkeen tuotannonalan tehokkuuden parantumisen myötä.
f) Kannattavuus
(88) Yhteisön tuotannonala ei ollut kannattava missään tutkimusajanjakson vaiheessa, vaan liikevaihdon tappiot kasvoivat vuoden 1993 8,1 prosentista 12,7 prosenttiin vuonna 1994. Parannuttuaan hieman vuonna 1995, jolloin sen tappiot olivat 10,9 prosenttia, yhteisön tuotannonalan tappiot pahenivat 12,6 prosentiin vuonna 1996, ja ne olivat lopulta 13 prosenttia tutkimusajanjakson aikana. Tämä negatiivinen kehitys johtui yhteisön tuotannonalan vuoden 1995 jälkeen saavuttamman yksikkötuotantokustannusten laskun ylittävästä hintojen laskusta.
g) Työllisyys
(89) Kyseisen tuotteen alan työllisyys laski tasaisesti 13 prosenttia tutkittuna ajanjaksona vuoden 1993 1 054 työntekijästä 912 työntekijään tutkimusajanjakson aikana.
h) Sijoitukset
(90) Sijoitukset vähenivät huomattavasti vuoden 1993 4,3 miljoonasta ecusta 2,9 miljoonaan ecuun tutkimusajanjakson aikana eli 33 prosenttia ajanjakson aikana.
6. Vahinkoa koskevat päätelmät
(91) Edellä esitettyjen päätelmien perusteella päätellään, että yhteisön tuotannonala on kärsinyt merkittävää vahinkoa. Vaikka tuotanto ja markkinaosuus pienenivät vain hieman ja myyntimäärät kasvoivat erittelyn kohteena olevana ajanjaksona, tähän päästiin myyntihintojen merkittävän alenemisen kustannuksella, mikä aiheutti yhä suurempia taloudellisia tappioita ja tuotantolaitteiston uusimiseen ja ylläpitoon käytettävien investointien kannalta riittämättömän kassavirran. Yhteisön tuotannonala pyrki vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana parantamaan tehokkuuttaa säilyttäen saman tuotantotason mutta vähentäen merkittävästi tuotantokustannuksia ja työvoimaa, ja se onnistui palauttamaan yksikkökustannukset vuoden 1993 tasolle. Näillä toimilla oli kuitenkin vain vähän vaikutusta heikkenevään taloudelliseen tilanteeseen.
E. SYY-YHTEYS
1. Kyseisistä maista tapahtuneen tuonnin vaikutus
(92) Tuonnin määrä asianomaisista maista kasvoi 18 prosenttia vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Vaikka tuontihinnat nousivat keskimäärin 17 prosenttia saman ajanjakson aikana, ne alittivat edelleen merkittävästi yhteisön tuotannonalan hinnat tutkimusajanjakson aikana. Yhteisön tuotannonalan hinnat laskivat indeksinä ilmaistuna 100:sta 84:ään tutkittuna ajanjaksona. Tämä osoitti selkeästi voimakkaan paineen laskea yhteisön tuotannonalan hintoja. Yhteisön myyntihintojen alentamispaineesta kertoo myös niiden keskihintojen kehitys, joilla yhteisön tuotannonala möi kolmansiin maihin. Nämä hinnat olivat tutkimusajanjakson aikana merkittävästi korkeammat kuin hinnat yhteisön sisällä, ja ne olivat nousseet 17 prosenttia tutkittuna ajanjaksona.
Yhteisön tuotannonala pystyi pääosin säilyttämään tuotantotasonsa ja kapasiteetin käyttöasteen, ja sen myyntimäärät jopa lisääntyivät. Olisi huomattava, että koska tämän tuotannonalan kiinteät kustannukset ovat korkeat, koko kapasiteetin vakaa käyttö on olennaista tuotantokustannusten pitämiseksi hallinnassa kohtuullisella tasolla. Sen myyntihintojen lasku merkitsi kuitenkin sitä, että yhteisön tuottajien myynnin liikevaihto laski viisi prosenttia kyseisenä ajanjaksona.
Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus palautui osittain entiselleen tutkimusajanjaksoon mennessä (26,4 prosenttia) käytyään 25 prosentissa vuonna 1995, mutta ei noussut takaisin vuoden 1994 tasolle (28 prosenttia). Tämän tapahtuessa sen tappiot pahenivat. Tutkimusajanjaksoon mennessä tappiot olivat 13 prosenttia liikevaihdosta.
Kaikki nämä tekijät osoittavat, että yhteisön tuotannonala oli pakotettu mukautumaan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hintoihin, jotta se pystyi säilyttämään myyntimääränsä. Tämän seurauksena niiden jo ennestään tappiollinen tila paheni.
2. Muut tekijät
a) Tuonti muista kolmansista maista
(93) Useat vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että vahinko yhteisön tuotannonalalle aiheutui tuonnista muista maista, jotka eivät olleet tämän tutkimuksen kohteena. Ne viittaavat siihen, että tutkimuksen kohteena olevien maiden markkinaosuus väheni vuoden 1995 jälkeen 28 prosentista 23 prosenttiin, kun taas muiden kolmansien maiden ja yhteisön tuotannonalan markkinaosuudet kasvoivat samaan aikaan.
Seuraavasta Eurostatin tietoihin perustuvasta taulukosta nähdään, että kolmansista maista peräisin olevan tuonnin määrä kasvoi merkittävästi ja että siihen liittyi niiden markkinaosuuden 3,6 prosenttiyksikön kasvu vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä; niiden markkinaosuus oli 15,5 prosenttia tutkimusajanjakson lopussa.
TAULUKON PAIKKA
Yksikköarvoja koskevat Eurostatin tilastot osoittavat kaksi asiaa. Ensinnäkin muista kolmansista maista peräisin olevan yhteisöön suuntautuvan tuonnin hinta tonnilta nousi 23 prosenttia vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä. Toiseksi kolmansista maista peräisin olevan tuonnin hinta tonnilta oli koko tämän ajanjakson ajan huomattavasti korkeampi kuin kyseisten maiden yksikköarvot ja enemmän kuin kaksinkertainen verrattuna kyseisten maiden yksikköarvoihin tutkimusajanjakson lopussa. Tämä arvo oli myös suurempi kuin yhteisön tuotannonalan arvo koko kyseisen ajanjakson ajan.
Koska käytettävissä olevat tiedot näin ollen osoittavat, että kolmansien maiden vientihinnat eivät alittaneet tai alentaneet yhteisön tuotannonalan hintoja, tämän viennin vahingollinen hinta-kannattattavuus-vaikutus yhteisön tuotannonalaan tuskin on suuri, jos sitä esiintyy lainkaan.
b) Kilpailu yhteistyöhön osallistumattomien yhteisön tuottajien kanssa
(94) Komissio tutki, oliko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinkoa kilpailusta sellaisten muiden yhteisössä toimivien tuottajien kanssa, jotka eivät ole osallisina nyt kyseessä olevassa valituksessa. Kuten edellä todettiin, kasvoi samankaltaisen tuotteen yhteisön tuotanto kokonaisuudessaan 16 prosenttia vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, kun taas yhteisön tuotannonalan tuotanto väheni samana aikana kaksi prosenttia. Ero johtui valituksen tekijöihin kuulumattomien yhteisön tuottajien tuotannon lisäyksestä.
Komissio arvioi tilanteen käyttäen perustana joidenkin yhteistyöhön osallistumattomien yhteisön tuottajien toimittamia tietoja tuotannon ja myynnin määrästä ja arvosta. Käytettävissä olevien tietojen mukaan valituksen tekijöihin kuulumattomien yhteisön tuottajien yksikköhinnan painotettu keskiarvo neliömetriä kohden oli:
TAULUKON PAIKKA
Kuten edellä olevasta taulukosta käy ilmi, valituksen tekijöihin kuulumattomien tuottajien yksikköhinnat olivat alhaisemmat kuin yhteisön tuotannonalan yksikköhinnat ainoastaan vuoteen 1995 asti. Siitä lähtien yhteisön tuotannonalan yksikköhinnat ovat olleet alhaisemmat kuin valituksen tekijöihin kuulumattomien tuottajien yksikköhinnat. Sen vuoksi on epätodennäköistä, että valituksen tekijöihin kuulumattomat tuottajat aiheuttaisivat vahinkoa yhteisön tuotannonalalle etenkin kun asianomaisista maista peräisin olevien tuontituotteiden hinnat alittivat sekä valituksen tekijöiden että niihin kuulumattomien tuottajien hinnat.
c) Puolitiheä ja tiheä kuitulevy kilpailevana tuotteena
(95) Monet vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, ettei yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko aiheutunut polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista, vaan puolitiheän ja tiheän kuitulevyn tuomasta kilpailusta. Puolitiheän ja tiheän kuitulevyn väitetään olevan korkealaatuinen ja hinnaltaan kilpailukykyinen tuote, jonka kulutus on viime vuosina kasvanut nopeasti. Asianomaisten vientiä harjoittavien tuottajien mukaan se on vähitellen korvaamassa kovalevyä useimmissa käyttötarkoituksissa.
Komissio on tarkastellut puolitiheän ja tiheän kuitulevyn osuutta yhteisön tuotannonalalle koituneen vahingon syntymisessä.
Tutkimuksesta käy ilmi, kuten edellä osassa "Tarkasteltavana oleva tuote" osoitetaan, että vaikka puolitiheän ja tiheän kuitulevyn markkinat ovat viime vuosina kasvaneet voimakkaasti, se ei ole tapahtunut kovalevymarkkinoiden kustannuksella. Kovalevyn kulutus on itse asiassa kasvanut vuoden 1993 jälkeen. Tutkimuksessa todettiin myös, että kovalevyn kanssa kilpailee ainoastaan, ja vain joillakin markkinalohkoilla, ohut puolitiheä kuitulevy, jonka osuus yhteisön puolitiheän kuitulevyn tuotannosta oli vuonna 1997 noin 14 prosenttia; näin ollen tuotteiden keskinäinen korvattavuus olisi mahdollista ainoastaan rajoitetussa määrin.
Tässä yhteydessä on huomattava, että tiedoista ei ilmene korvaamista tapahtuneen, sillä yhteisön tuotannonalan myyntimäärät pysyivät ennallaan, vaikkakin myyntihinnat olivat alhaiset, koska polkumyynnillä tapahtunut tuonti painoi hintoja voimakkaasti alas. Koska esille ei tullut todisteita siitä, että puolitiheän ja tiheän kovalevyn hinnat olisivat alittaneet yhteisön tuotannonalan kovalevyn hinnat, ei todettu yhteyttä vahinkoa ilmentävän hintojen laskun ja puolitiheän ja tiheän kuitelevyn kysynnän kasvun välillä.
d) Kovalevy väistyvänä tuotteena
(96) Useat asianomaisista osapuolista väittivät, että kovalevyteollisuus on hiipuva tuotannonala, jonka tuottamalla tuotteella ei pian enää olisi kysyntää. Esitettiin, että tämä väitetty käsitys kovalevystä tehtävänsä tehneenä tuotteena oli suurin syy yhteisön tuotannonalan vaikeuksiin.
Komissio ei yhdy tähän näkemykseen. Edellä esitetyn mukaisesti kyseisen tuotteen todettavissa oleva kulutus kasvoi 20 prosenttia vuodesta 1993 tutkimusajanjakson loppuun. Kasvava kysyntä ei ole taantuvien markkinoiden ominaispiirre. Lisäksi on erityisesti huomattava, että kovalevyn kulutuksen kasvu tapahtui samaan aikaan, kun ohuen puolitiheän kuitulevyn markkinat laajenivat merkittävästi.
3. Syy-yhteyttä koskeva päätelmä
(97) Edellä oleva tarkastelu osoittaa, että yrittäessään pitää tuotannon yksikkökustannukset alhaisina yhteisön tuotannonalan oli sovitettava hintansa polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hintoihin, jotta se olisi voinut säilyttää tuotannon määrän, myynnin ja tuotantokapasiteetin käyttöasteen ennallaan. Tämän seurauksena yhteisön tuotannonalan tappiot kasvoivat merkittävästi. Vaikka yhteisön tuotannonalan kärsimään vahinkoon saattoivat vaikuttaa myös kilpailu muista kolmansista maista peräisin olevan tuonnin ja valituksen tekijöihin kuulumattomien yhteisön tuottajien kanssa sekä ohuen puolitiheän kuitulevyn kaltaisten korvaavien tuotteiden tulo markkinoille, eivät ne poistaneet syy-yhteyttä kyseisistä maista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon välillä.
F. YHTEISÖN ETU
1. Yleiset näkökohdat
(98) Perusasetuksen 21 artiklan nojalla komissio tarkasteli esitettyjen todisteiden perusteella:
- mitkä ovat todennäköiset myönteiset ja kielteiset vaikutukset, jotka seuraisivat toimenpiteiden käyttöönottoa tai niiden käyttöönotosta luopumista, ja
- onko selvästi pääteltävissä, ettei toimenpiteiden soveltaminen ole yhteisön kokonaisedun mukaista tässä erityistapauksessa.
(99) Menettelyn alussa komissio ilmoitti asiasta tuotetta käyttävää tuotannonalaa ja tuotteen toimittajia yhteisössä edustaville alan järjestöille; yhteydessä oltiin 35 järjestöön. Sen jälkeen komissio ilmoitti asiasta kaikille asianomaisille osapuolille, jotka olivat ilmoittautuneet yhteisön etuun liittyviä kysymyksiä koskevien perusteltujen tietojen jättämiselle asetetun määräajan kuluessa. Menettelyn yksinkertaistamiseksi komissio kehotti asianomaisia osapuolia täyttämään kyselylomakkeet, jotka oli sunniteltu erityisesti kutakin erilaista taloudellista toimijaa varten, jota asia mahdollisesti koskee. Näin ollen kyselylomakkeet lähetettiin yhteisön tuotannonalaan nähden tuontantoketjussa varhaisemmalla jalostusasteella toimiville hankintayhtiöille sekä kovalevyä käyttäville tuotannonaloille. Yhteisössä toimiville etuyhteyttä vailla oleville tuojille lähetettyihin kyselylomakkeisiin sisältyi myös yhteisön etua käsittelevä osa.
2. Vaikutus yhteisön tuotannonalaan
a) Tuotannonalan luonne
(100) Yhteisön tuotannonalalla on vakiintunut asema, ja se on tuottanut kovalevyä yli neljä vuosikymmentä. Alan yritykset ovat tavallisesti keskikokoisia, ja yleensä ne ovat mukana useampien puulevytuotteiden tuotannossa, joten kovalevy on ainoastaan yksi tuote niiden tuottamien monien tuotteiden joukossa.
Yhteisön tuotannonala on vuosien ajan joutunut tekemään suuria investointeja, jotta se voisi täyttää yhteisön ympäristönsuojeluvaatimukset. Tavallisesti tämä on merkinnyt märkämenetelmää varten perustettavia vedensuodatus- ja vedenpuhdistuslaitoksia, joita ilman jatkuva tuotanto ei olisi mahdollista lain sallimissa rajoissa.
Yhteisön tuotannonalasta on kehittynyt teollisuuden ala, joka tuottaa tasaista kysyntää vastaavasti sellaista tuotetta, jolle löydetään jatkuvasti uusia käyttötarkoituksia useilla eri aloilla autoteollisuudesta sisustukseen, tee-se-itse -rakentamiseen ja hedelmien pakkaamiseen. Se on koko olemassaolonsa ajan panostanut sellaisten uusien teknologioiden ja valmistustekniikoiden kehittämiseen, jotka ovat lisänneet alan tuotantotehokkuutta. Tuotannonalan elinkelpoisuuden ja kilpailukyvyn takaavat laadukkaat tuotteet, joiden tuotanto on tehokasta myös yhteisön tiukkojen ympäristönormien asettamissa rajoissa.
(101) Kuten vahinkoa käsittelevässä osassa todettiin, yhteisön tuotannonalan suurin ongelma on, että voidakseen säilyttää markkinaosuutensa ja tuotantonsa määrän ennallaan sen on laskettava hintoja sovittaakseen ne polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hintoihin. Tämän toimintatavan seurauksena kannattavuus on laskenut niin, että liikevaihdon tappioiden painotettu keskiarvo heikkeni 13 prosenttia tutkimusajanjakson loppuun mennessä huolimatta tehokkuuden lisäämiseksi tehdyistä ponnisteluista. Näissä olosuhteissa katsotaan, että jos hinnat nousisivat uudestaan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin kauppaa vääristävien vaikutusten poistumisen seurauksena, yhteisön tuotannonalan kärsimät tappiot saattaisivat pienentyä ja se voisi tarttua puulevymarkkinoiden muihin haasteisiin.
b) Kilpailevien tuotteiden aiheuttama kilpailu
(102) Yksi tuottajista väitti, että polkumyyntitoimenpiteen käyttöön ottaminen ei hyödyttäisi yhteisön tuotannonalaa, sillä ohuen puolitiheän kuitulevyn nykyinen hintataso asettaa ylärajan kovalevyn hintojen kehitykselle. Kyseisten kahden tuotteen hintatason väitettiin olevan suurin piirtein sama. Siksi kaikki mahdolliset pyrkimykset nostaa yhteisössä valmistetun kovalevyn hintaa johtaisivat vain ohuen puolitiheän kuitulevyn kysynnän kasvuun yhteisön tuottajien tuottaman kovalevyn kysynnän vastaavasti laskiessa.
TEKSTI JATKUU ASIAKIRJASSA ASIAK.NO: 398R1742.1
Väitteen perustana on olettamus, että ohut puolitiheä kuitelevy ja kovalevy ovat täysin keskenään korvattavia tuotteita. Kuten edellä osassa "Samankaltainen tuote" todettiin, asia ei ole näin, vaan edelleen on olemassa lopullisia käyttötarkoituksia, joissa tuotteita ei voida korvata toisillaan. Puolitiheän tai tiheän kuitulevyn hinnoista käytettävissä olevien tietojen mukaan ohuen puolitiheän kuitulevyn hinnat ovat vasta viime aikoina alkaneet laskea ja saavuttaa yhteisössä tuotetun vastaavan paksuisen kovalevyn hintatasoa. Vaikka tämä kehitys jatkuisikin lähitulevaisuudessa, ei kuitenkaan ole selvää, että kovalevyn hinnankorotuksen suorana seurauksena olisi ohuen puolitiheän kuitulevyn kysynnän kasvu.
3. Vaikutus varhaisemman jalostusasteen teollisuuteen
(103) Yhteydenotoissa tuotannonalan tavarantoimittajien kansallisiin järjestöihin ilmeni, ettei menettelyä kohtaan juuri tunnettu mielenkiintoa.
Asianomaiseksi osapuoleksi määräajan kuluessa ilmoittautunut The European Sawmills Organisation ei toimittanut lisäperusteluja.
Komissio lähetti kyselylomakkeen myös viidelle yritykselle, joiden väitettiin olevan kiinnostunut toimimaan yhteistyössä komission tutkimuksessa. Vastauksia ei kuitenkaan saapunut määräaikaan mennessä. Koska kovalevyn tuottajat eivät saaneet tuotteen toimittajilta minkäänlaisia tietoja, ei komissio voinut ottaa tavarantoimittajia huomioon alustavia päätelmiä tehdessään.
(104) Myös kolme kovalevyteollisuuden käyttämää koneiden valmistajaa ilmoittautui. Tässä vaiheessa komissio ei kuitenkaan voi käytettävissä olevien tietojen pohjalta tehdä lopullisia päätelmiä toimenpiteiden vaikutuksista kyseiseen alaan.
4. Vaikutus tuotetta tuoviin myyjiin
(105) Komissio lähetti kyselylomakkeen yhteisössä toimivalle 38 tuojalle. Määräaikaan mennessä palautettiin kuusi käyttökelpoista vastauksin varustettua lomaketta.
Yleinen mielipide saatujen vastausten perusteella oli, että kilpailevien tuotteiden, kovalevyn ja ohuen puolitiheän kuitulevyn, välinen kilpailu olisi tärkein tekijä, joka määrää mahdollisten polkumyyntitoimenpiteiden vaikutuksen tuojiin, kuten edellä johdanto-osan 102 kappaleessa esitetään. Kovalevyn väitetty korvaaminen ohuella puolitiheällä kuitulevyllä tuottaisi vahinkoa tuotetta tuoville myyjille ja mahdollisesti pakottaisi ne lopettamaan kyseisen toiminnan kokonaan.
Kuten edellä todettiin, tässä vaiheessa käytettävissä olevat tiedot kuitenkin vahvistavat, että ohuen puolitiheän kuitulevyn hinta on laskenut tasaisesti viime vuosina ja lähenee yhteisön tuotannonalan tuottaman vastaavanpaksuisen kovalevyn hintaa. Se on silti edelleen selvästi korkeampi kuin kyseisistä maista polkumyynnillä tuotujen tuotteiden keskihinta. Siten polkumyyntitoimenpiteen käyttöönotto ei todennäköisesti aiheuttaisi korvautumista tuodun kovalevyn ja ohuen puolitiheän kuitulevyn välillä.
Lisäksi, vaikka kovalevyä osittain korvataankin puolitiheällä tai tiheällä kuitulevyllä tai muilla tuotteilla, on epäselvää, miten tämä mahdollisesti vaikuttaa tuojiin. Kun otetaan huomioon, että kovalevy ei muodosta merkittävää osaa tietoja toimittaneiden tuojien liikevaihdosta, on todennäköistä, että vaikka vaihtoehtoisten tuotteiden kysyntä kasvaisi, voisivat kyseiset tuojat helposti vaihtaa tuomansa tuotteet näiksi tuotteiksi.
5. Vaikutus käyttäjiin
(106) Komissio lähetti tuotetta käyttäville yrityksille 43 kyselylomaketta, joihin se sai 10 käyttökelpoista vastausta. Ne kaikki tulivat ovien tuottajilta, jotka käyttävät tuotannossaan kovalevyä ovien pinnoitteena. Tutkimusajanjakson aikana vastaajien ostaman kovalevyn määrä oli kolme prosenttia yhteisön tuotannon määrästä.
Vuonna 1997 kyseisten 10 yrityksen palveluksessa oli 1 389 työntekijää, niiden liikevaihto oli yhteensä 100 miljoonaa ecua ja tuotanto yli 4,2 miljoonaa ovea.
(107) Ovien tuottajien toimittamat tiedot koskivat yksinomaan vientiä Brasiliasta. Kyseiset kymmenen vastaajaa ostivat vuonna 1997 noin 34 prosenttia Brasilian viennin määrästä (41 prosenttia viennin arvosta). Brasiliasta viedään yhteisöön ainoastaan eukalyptuspuusta valmistettua kovalevyä. Yhteisön ovien tuottajat korostavat, ettei valituksen tehneiden yhteisön tuottajien joukossa ollut eukalyptuspuuta käyttäviä kovalevyn valmistajia. Tämän vuoksi ne väittävät, ettei polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto voi olla yhteisön edun mukaista sellaisen tuotteen tuonnissa, jota yhteisön tuotannonalan ei edes tuota.
Ovien valmistajat vahvistivat myös edellä osassa "Samankaltainen tuote" jo esitetyn väitteen, että eukalyptuspuusta valmistetuilla kovalevyillä on luonnostaan joitakin hyviä ominaisuuksia, joiden ansiosta ne soveltuvat erityisen hyvin laadukkaiden lakattujen ovien tuotantoon. Vaikka osa tämän menettelyn aloittamiseen johtaneen valituksen tekijöihin kuulumattomista kovalevyn tuottajista tuottaakin eukalyptuspuusta valmistettua kovalevyä, tämän tuotannon sanotaan olevan riittämätön tyydyttämään eukalyptuspuusta valmistetun kovalevyn kysyntää yhteisössä.
Lakattujen ovien valmistajat väittivät edelleen, että yhteisön tuotannonala ei tuota kovalevyä, joka olisi riittävän laadukasta käytettäväksi lakattujen ovien valmistuksessa. Valmistajien tiukka laadunvalvonta johtaa siihen, että tietty määrä tuotetuista ovipinnoitteista hylätään. Hylkäämisprosentti on 20, jos lakattujen ovipinnoitteiden tuotantoon käytetään yhteisössä tuotettuja kovalevyjä, joihin on käytetty vaihtoehtoisia kovalevylajeja. Jos käytetään eukalyptuspuusta valmistettuja kovalevyjä, laskee hylkäämisprosentti kahteen. Hylättäessä 20 prosenttia muusta puusta kuin eukalyptuspuusta valmistettuun kovalevyyn perustuvasta ovipinnoitetuotannosta kasvavat sellaiset ovien tuotantoon liittyvät kustannukset, joita on väitetty mahdottomiksi hyväksyä.
Komissio on tarkastellut näitä väitteitä.
(108) Kuten edellä osassa "Samankaltainen tuote" todettiin, komissio on päätellyt brasilialaisen kovalevyn olevan yhteisössä tuotettuun kovalevyyn nähden samankaltainen tuote. Yhteisön etua koskevassa tutkimuksessa tuli lisäksi esiin, että kovalevyn osuus ovien valmistajien tuotantokustannuksista oli yhdeksän prosenttia painotettuna keskiarvona. Siten kovalevyn raaka-aineen osuus ovien valmistajien kustannuksista ei ole merkittävä. Nämä suhteelliset osuudet merkitsevät sitä, että sovellettaessa Brasiliasta peräisin olevaan tuontiin keskimäärin noin 30 prosentin tullia kasvaisivat yhteisön ovien tuottajien kustannukset enimmillään kolme prosenttia. Lisäksi on muistettava, että kyseessä olevien käyttäjien kovalevyostoista arvoltaa 54 prosenttia tehtiin Brasiliasta. Lakattujen ovien myyntihintoihin kohdistuva lopullinen vaikutus olisi siten odotettavasti pienempi kuin kolme prosenttia, vaikka oletettaisiin hintoihin siirrettävän kaikki mahdollinen tullista aiheutuva kustannusten nousu, mikä on mahdollista, kun otetaan huomioon komissiolla tässä vaiheessa käytettävänään olevat tiedot yhteisön lakattujen ovien valmistajien liiketoiminnan kannattavuudesta.
Kustannusten ja hintojen mahdollisten nousujen ei kuitenkaan odoteta olevan epäsuhteessa hyötyyn, joka yhteisön tuotannonalalle oletettavasti koituu polkumyynnin aiheuttaman vahingon poistamisesta. On myös lisättävä, että huolimatta siitä, että ovien valmistajat vakuuttavat yhteisössä tuotetun kovalevyn käytön olevan liian kallista ollakseen taloudellisesti kannattava vaihtoehto, yhteisön tuotannonala väittää, että vaikka se ei tuotakaan eukalyptuksesta valmistettua kovalevyä, tuottaa se muita kovalevytyyppejä, jotka voivat kilpailla lakattujen ovien valmistuksessa polkumyynnin aiheuttamista vääristymistä vapailla hinnoilla.
6. Brasiliasta peräisin olevan tuonnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönotosta luopumisen vaikutus
(109) Kuten johdanto-osan 107 kappaleessa mainitaan, käyttäjille lähetettyyn kyselyyn vastanneet 10 lakattujen ovien tuottajaa ostivat ainoastaan noin 34 prosenttia Brasilian viennin määrästä (41 prosenttia viennin arvosta). Koska kyseiset tuottajat väittävät edustavansa noin 90 prosenttia lakattujen ovien markkinoista, on pääteltävä, että noin kaksi kolmasosaa Brasilian viennistä on suunnattu muille aloille kuin lakattujen ovien markkinoille. Näillä aloilla polkumyynnillä tuotu eukalyptuspuusta valmistettu kovalevy kilpailee vielä voimakkaammin yhteisön tuotannonalan tuottaman kovalevyn kanssa.
Brasilian vienti kyseisillä aloilla käsittää leikkausjätteitä, joita joskus myydään erittäin alhaiseen, yhteisön vastaavan tuotannon hinnat huomattavasti alittavaan hintaan, mikä horjuttaa voimakkaasti hinta-asteikon alapäässä olevien tuotteiden markkinoita. Myymällä samanaikaisesti polkumyynnillä laadukkaita tuotteita painetaan alas markkinoiden hinta-asteikon yläpäässä olevien tuotteiden hintoja.
Näin ollen, jos Brasiliasta peräisin olevassa tuonnissa ei oteta käyttöön toimenpiteitä, painaa suurin osa maan viennistä edelleen yhteisön tuotannonalan hintoja alaspäin, eikä se voi täysin hyötyä hintojen noususta, joka seuraa muihin asianomaisiin maihin kohdistuvien toimenpiteiden käyttöönotosta.
Samaan aikaan brasilialaiset vientiä harjoittavat tuottajat hyötyisivät kuitenkin toimenpiteiden kohteena olevien tuotteiden hintojen noususta, sillä käyttäjät kykenisivät ostamaan parempilaatuisia brasilialaisia tuotteita suunnilleen samalla hinnalla kuin laadultaan keskinkertaista, polkumyyntitoimenpiteiden kohteena olevaa kovalevyä muista vientiä harjoittavista maista, mikä osittain ohjaisi kysyntää Brasilian suuntaan. Näin toimenpiteiden teho kokonaisuudessaan heikkenisi suuresti.
Toimenpiteiden käyttöönotosta luopuminen saattaisi siten johtaa siihen, että muut viejämaat väittäisivät kärsivänsä Brasilian eduksi koituvasta syrjivästä kohtelusta. Tuonnin Brasiliasta on todellakin todettu tapahtuneen polkumyynnillä sekä aiheuttaneen vahinkoa, minkä todettiin koskevan myös muita tutkimuksen kohteena olleita maita.
7. Kauppaa vääristävät vaikutukset
(110) Kun otetaan huomioon, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus tutkimusajanjakson aikana oli 26 prosenttia ja että tarkastelun ulkopuolella olleista maista peräisin olevan tuonnin markkinaosuus oli 16 prosenttia, ei väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto oletettavasti johtaisi yhteisön tuotannonalan hallitsevaan asemaan yhteisön markkinoilla. Hankinta yhteisöön vaihtoehtoisista lähteistä, menettelyn ulkopuolella olevilta kovalevyä tuottavilta yhteisön tuottajilta tai kolmansista maista, on suuruudeltaan puolet yhteisön markkinoista, ja se jatkuu ilman toimenpiteistä aiheutuvia vaikutuksia.
8. Yhteisön etua koskeva päätelmä
(111) Asianomaisista maista peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin todettiin aiheuttaneen vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, ja edellä esitettyjen syiden perusteella komissio katsoo, että väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto on yhteisön kokonaisedun mukaista.
Edellä esitettyä päätelmää sovelletaan myös Brasiliasta peräisin olevan eukalyptuspuusta valmistetun kovalevyn tuontiin. Brasiliaan sovellettavien toimenpiteiden käyttöönotosta luopuminen saattaisi erityisesti heikentää merkittävästi niitä edullisia vaikutuksia, joita odotetaan olevan muita asianomaisia maita koskevien toimenpiteiden käyttöönotolla yhteisön tuotannonalalle.
G. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET
(112) Edellä esitettyjen polkumyyntiä ja vahinkoa koskevien päätelmien perusteella komissio määritti väliaikaisten toimenpiteiden tason. Tässä otettiin huomioon todetut polkumyyntimarginaalit sekä yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon poistamiseksi tarvittava tulli.
1. Vahingon poistava taso
(113) Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttaman vahingon kasvamisen välttämiseksi komissio pitää tarpeellisena väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöönottoa. Tullien määrittämisessä komissio otti huomioon, että yhteisön tuottajahinnan painotettu keskiarvo laski merkittävästi vuosina 1993-1997, hintojen pyrkiessä polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hintatasolle, minkä vuoksi polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hinnat olisi nostettava vahingon poistavalle tasolle.
Tarvittava hinnankorotus määritettiin vertaamalla tuotelajeittain cif-hintaa yhteisön rajalla tullattuna yhteisön tuotannonalan painotettuihin keskimääräisiin vapaasti tehtaalla -tason yksikkökustannuksiin, joihin on lisätty seitsemän prosentin voittomarginaali. Tutkimuksessa todettiin, että seitsemän prosentin voittomarginaalia oli pidettävä sopivana vähimmäisarvona, kun otetaan huomioon pääomavaltaisella tuotannonalalla tarvittavat pitkäaikaiset investoinnit ja voitto, jonka yhteisön tuotannonalan voidaan kohtuudella olettaa saavan ilman vahingollista polkumyyntiä.
Vertailun perusteella vahvistettiin kullekin asianomaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle vahingon poistamiseksi tarvittava määrä, vahinkomarginaali, joka ilmaistiin prosentteina niiden yhteisöön suuntautuvan viennin cif-arvosta.
2. Väliaikaiset tullit
(115) Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti väliaikaisen tullin olisi vastattava joko polkumyyntimarginaalia tai vahingon poistamiseksi tarvittavaa määrää sen mukaan, kumpi näistä on alempi.
Kaikkien tutkimuksen kohteena olleiden Bulgariassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, Venäjällä ja Virossa sijaitsevien yritysten vahinkomarginaali oli suurempi kuin todettu polkumyyntimarginaali. Tämän vuoksi edellä mainituissa maissa sijaitsevia, tutkimuksen kohteena olleita yrityksiä koskevat väliaikaiset tullit olisi laksettava todetun polkumyyntimarginaalin perusteella.
Tutkimuksen kohteena olleiden kahden brasilialaisen yrityksen vahinkomarginaali oli pienempi kuin todettu polkumyyntimarginaali. Siten niitä koskevat väliaikaiset tullit on laskettava vahinkomarginaalin pohjalta.
3. Sitoumukset
(115) Muutamat tuottajat Brasiliassa, Bulgariassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa ja Virossa ovat esittäneet perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti hintasitoumusta. Komissio katsoo, että asianomaisten vientiä harjoittavien tuottajien esittämät sitoumukset voidaan hyväksyä edellyttäen, että ne koskevat supistettua tuotelajien määrää ja ainoastaan tiettyä enimmäistuotemäärää. Ilman kyseistä kahta ehtoa ei näet olisi mahdollista toteuttaa tehokasta valvontaa ja ilman niitä yrityksiä rohkaistaisiin sitoumuksen kiertämiseen niin, että ne ilmoittaisivat sitoumuksen koskevan sen soveltamisalaan kuulumattomia tuotelajeja. Muutamien yritysten esittämät sitoumukset täyttävät edellä esitetyt edellytykset, ja sen vuoksi ne voidaan hyväksyä.
Jotta arvotullista vapautettujen kovalevylajien tuonnin määrä ei ylittäisi hyväksyttyä sitoumusta vastaavaa määrää, olisi vapautus arvotullista mahdollista saada ainoastaan esittämällä jäsenvaltioiden tulliviranomaisille pätevä sitoumuslasku, josta käy selvästi ilmi tuottaja ja joka sisältää liitteessä mainitut tiedot.
(116) Komissio korostaa, että sitoumuksen rikkomisen tai peruutuksen yhteydessä voidaan perusasetuksen 8 artiklan 9 ja 10 kohdan mukaisesti ottaa käyttöön polkumyyntitulli.
(117) Lisäksi on huomattava, että perusasetuksen 8 artiklan 6 kohdan mukaisesti polkumyyntiä, vahinkoa ja yhteisön etua koskeva tutkimus saatetaan loppuun riippumatta sitoumusten hyväksymisestä tutkimuksen aikana.
H. LOPPUSÄÄNNÖKSET
(118) Hallinnon moitteettomuuden varmistamiseksi olisi asetettava määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi on todettava, että kaikki tähän asetukseen liittyvät päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua tarkastelemaan uudelleen komission mahdollisesti esittämiä lopullisia toimenpiteitä varten,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli Brasiliasta, Bulgariasta, Latviasta, Liettuasta, Puolasta, Venäjältä ja Virosta peräisin olevan, tällä hetkellä CN-koodeihin ex 4411 11 00 ja ex 4411 19 00 (Taric-koodeihin 4411 11 00 * 10 ja 4411 19 00 * 10) kuuluvan kovalevyn, joka on määritelty puusta tai muusta puumaisesta aineesta märkämenetelmällä valmistetuksi, tiheydeltään yli 0,8 g/cm3 kuitulevyksi, myös jos se on puristettu yhteen hartsilla tai muulla orgaanisella sideaineella, tuonnissa.
2. Kyseisen, jäljempänä lueteltujen yritysten valmistaman tuotteen vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintoihin sovellettava väliaikainen tulli on:
TAULUKON PAIKKA
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista.
2 artikla
1. Sen estämättä, mitä 1 artiklassa säädetään, ja edellyttäen että 2 kohdassa esitetyt vaatimukset täyttyvät, väliaikaista tullia ei sovelleta sellaisen kovalevyn tuonnissa, jonka ovat tuottaneet, vieneet välittömästi sekä laskuttaneet yhteisössä toimivalta tuontiyritykseltä 3 kohdassa luetellut yritykset, joiden osalta hyväksytään esitetyt hintasitoumukset.
2. Esitettäessä ilmoitus luovutuksesta vapaaseen liikkeeseen on vapautus tullista mahdollista saada ainoastaan esittämällä jäsenvaltion toimivaltaisille tulliviranomaisille jonkin 3 kohdassa luetellun yrityksen antama pätevä sitoumuslasku. Sitoumuslaskun, jonka keskeiset osat esitetään liitteessä, on täytettävä komission hyväksymässä sitoumuksessa vastaaville laskuille määrätyt edellytykset.
3. Tuonti, johon liittyy sitoumuslasku, on ilmoitettava tulliselvitettäviksi seuraavien Taric-lisäkoodien mukaan:
TAULUKON PAIKKA
3 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen asetuksen 20 artiklan 2 ja 3 kohdan soveltamista asianomaiset osapuolet, jotka ovat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää, että komissio kuulee niitä yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
2. Asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti asianomaiset osapuolet voivat esittää tämän asetuksen soveltamista koskevat huomautuksensa yhden kuukauden kuluessa asetuksen voimaantulosta.
4 artikla
Jäsenvaltioiden komissiolle asetuksen (EY) N:o 384/96 14 artiklan 6 kohdan mukaisesti antamista kertomuksista on ilmettävä jokaisen vapaaseen liikkeeseen luovutuksen osalta vuosi ja kuukausi, jona tuonti tapahtui, CN-koodit, Taric-koodit ja Taric-lisäkoodit, toimenpiteet, alkuperämaa, määrä, arvo, mahdollinen polkumyyntitulli ja jäsenvaltio, johon tuonti suuntautui.
5 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 5 päivänä elokuuta 1998.