Kommissionens forordning (EF) nr. 2509/2000
af 15. november 2000
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 for så vidt angår finansiel udligning for tilbagetagelse af visse fiskerivarer
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter(1), særlig artikel 21, stk. 8, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I forordning (EF) nr. 104/2000, der træder i stedet for Rådets forordning (EØF) nr. 3759/92(2), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2792/1999(3), med virkning fra den 1. januar 2001, er det fastsat, at medlemsstaterne yder en godtgørelse til producentorganisationer, der tager visse varer tilbage fra markedet. Ved forordningen blev størrelsen af den finansielle udligning justeret, og den særlige finansielle udligning, der ydes i undtagelsestilfælde, afskaffet. Der bør derfor fastsættes gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 104/2000 for at udfylde den ramme, der blev fastlagt ved forordningen og gennemførelsesforordningen på dette område, og Kommissionens forordning (EØF) nr. 3902/92(4), ændret ved forordning (EF) nr. 1338/95(5), bør ophæves.
(2) I artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 2406/96 af 26. november 1996 om fælles handelsnormer for visse fiskerivarer(6), ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 323/97(7), er det fastsat, at varer, der er klassificeret i kategori B, udelukkes fra adgang til finansiel støtte i tilfælde af intervention under den fælles markedsordning. Da kun varer af kvalitet Ekstra og A er berettiget til finansiel udligning i forbindelse med tilbagetagelser, som fastsat i artikel 21 i forordning (EF) nr. 104/2000, beregnes de mængder, der er berettiget til finansiel udligning, på grundlag af disse varekategorier.
(3) For at fremme en stabilisering af markedet mest muligt bør producentorganisationer, der ikke anvender EF-tilbagetagelsesprisen i hele fangståret, udelukkes fra at modtage finansiel udligning.
(4) Det er nødvendigt nærmere at fastsætte kravene for anvendelse af den tolerancemargen, som er fastsat i artikel 21, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 104/2000, for at sikre normale konkurrencevilkår mellem de producentorganisationer, der anvender den. Anvendelsen af tolerancemargenen skal offentliggøres på passende måde for at sikre gennemsigtighed på markedet.
(5) Da efterspørgslen kan svinge under afsætningsperioden, bør varerne ikke tilbagetages, før de har været udbudt til salg. Der bør kun ydes finansiel udligning for varer, der er blevet udbudt til salg på sædvanlig måde, men som ikke har kunnet afsættes til EF-tilbagetagelsesprisen.
(6) Fisk, for hvilke der er ydet prolongationsstøtte, jf. artikel 23 i forordning (EF) nr. 104/2000, bør endegyldigt udelukkes fra finansiel udligning.
(7) Systematisk overholdelse af de fælles handelsnormer, som omhandlet i artikel 2 i forordning (EF) nr. 104/2000, er en afgørende faktor for prisdannelsen og et stabiliserende element på markedet. Finansiel udligning for støtteberettigede mængder bør derfor betinges af, at normerne er blevet overholdt for alle de mængder af den pågældende vare, som producentorganisationen eller dens medlemmer har udbudt til salg i løbet af hele fangståret.
(8) Den finansielle udligning må først udbetales ved fangstårets slutning. For at lette producentorganisationernes drift bør der kunne udbetales forskud mod, at der stilles en sikkerhed. Der bør indføres regler for beregning af forskud på den finansielle udligning og for fastsættelse af sikkerhedsbeløbet.
(9) Den udløsende begivenhed for vekselkursen til beregning af den finansielle udligning er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 1925/2000 af 11. september 2000 om fastsættelse af de udløsende begivenheder for de vekselkurser, der anvendes ved beregning af visse beløb, der er en følge af mekanismerne i Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter(8). Denne vekselkurs bør også afspejles i beregningen af forskud på den finansielle udligning.
(10) Den finansielle udligning bør også omfatte varemængder, som producentorganisationer eller deres medlemmer udbyder til salg og tilbagetager i andre medlemsstater. Myndighederne i den anden medlemsstat, hvor fisken blev udbudt til salg, tilbagetaget eller omfattes af prolongationspræmien, udsteder en attest herom og fremsender en kopi deraf.
(11) Et fiskerfartøj identificeres lettere og mere præcist, hvis der henvises til fartøjets nummer i fartøjsfortegnelsen, end ved en henvisning til fartøjets navn. Den attest, der skal udstedes ved landing i en anden medlemsstat, bør ændres, så producentorganisationerne i fremtiden henviser til deres interne fartøjsfortegnelse.
(12) Hver medlemsstat indfører en kontrolordning for at kontrollere, om der er overensstemmelse mellem oplysningerne i ansøgningen om udbetaling af den finansielle udligning og de mængder, som faktisk udbydes til salg og tilbagetages. Kommissionen underrettes om disse kontrolordninger for at sikre overholdelse af de pågældende regler.
(13) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Fiskerivarer -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
De mængder varer, der er berettiget til finansiel udligning efter artikel 21, stk. 3, litra a), i forordning (EF) nr. 104/2000, beregnes på grundlag af de mængder, der efter de handelsnormer, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 2 i samme forordning, er klassificeret som kvalitet Ekstra og A.
Artikel 2
1. Der ydes kun finansiel udligning til producentorganisationer, der, når varerne første gang udbydes til salg, i hele fangståret anvender eller får deres medlemmer til at overholde EF-tilbagetagelsesprisen, på de betingelser, der er fastsat i artikel 21, stk. 1, litra a) og c), i forordning (EF) nr. 104/2000.
2. Medfører anvendelsen af tolerancemargenen som omhandlet i artikel 21, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 104/2000, at producentorganisationerne i et bestemt område fastsætter forskellige tilbagetagelsespriser for samme varekategori, kan hver af disse organisationer vælge den pris, som er fastsat af en anden producentorganisation i samme område, med virkning fra den dag, hvor den tages i anvendelse, og for dens gyldighedsperiode.
3. Den tilbagetagelsespris, som en producentorganisation har fastsat under hensyn til tolerancemargenen, gælder for alle de mængder, som organisationen eller dens medlemmer udbyder til salg, inklusive de mængder, der udbydes til salg uden for dens aktivitetsområde.
En producentorganisation eller et af dens medlemmer, der udbyder sine varer til salg i et andet aktivitetsområde end sit eget, kan dog anvende enten sin egen tilbagetagelsespris, der ikke må være lavere end prisen i det pågældende område, eller en af de tilbagetagelsespriser, som producentorganisationerne i nævnte område har fastsat efter eventuel anvendelse af tolerancemargenen.
4. Tilbagetagelsesprisen må ikke omfatte omkostninger, der er afholdt efter at varerne er losset, undtagen transportomkostningerne, i forbindelse med salg på auktion eller på kaj.
Artikel 3
1. Producentorganisationer, der anvender tolerancemargenen på EF-tilbagetagelsesprisen, giver myndighederne i den medlemsstat, hvor de er anerkendt, meddelelse om deres tilbagetagelsespris for hver varekategori i hele deres aktivitetsområde mindst to arbejdsdage, før den skal gælde.
Agter en producentorganisation at ændre tolerancemargenens anvendelsesperiode eller tilbagetagelsesprisens størrelse eller at gøre brug af muligheden i artikel 2, stk. 2, underretter den myndighederne herom mindst to arbejdsdage, før beslutningen træder i kraft.
Alle de i dette stykke omhandlede beslutninger gælder i mindst fem arbejdsdage.
2. Den pågældende medlemsstats myndigheder sørger straks for efter regional sædvane at offentliggøre alle de oplysninger, som de har modtaget i henhold til stk. 1.
3. Ved anvendelsen af denne forordning sidestilles lørdage og søndage samt officielle fri- og helligdage, som fravigelse fra Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71(9), med arbejdsdage på betingelse af, at udbuddet til salg finder sted i henhold til artikel 4, stk. 1, litra c).
Artikel 4
1. Kun følgende tilbagetagne mængder tages i betragtning som mængder, som der kan ydes finansiel udligning for:
a) mængder, som er fanget af et medlem af en producentorganisation
b) mængder, som er blevet udbudt til salg
i) gennem producentorganisationen, eller
ii) af et medlem i overensstemmelse med fælles regler, som producentorganisationen har fastsat, og som omhandles i artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 104/2000
c) mængder, der før tilbagetagelsen er blevet udbudt til salg til alle interesserede efter regional og lokal sædvane, og for hvilke det i denne forbindelse er fastslået, at der ikke kan findes nogen køber til den pris, som er fastsat i henhold til artikel 21, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 104/2000
d) mængder, som der ikke er ansøgt om eller ydet prolongationsstøtte for i overensstemmelse med artikel 23 i forordning (EF) nr. 104/2000.
2. For at der kan ydes finansiel udligning for de støtteberettigede mængder i henhold til stk. 1, er det en betingelse, at alle de mængder af en vare eller varegruppe, som producentorganisationen eller dens medlemmer har udbudt til salg i fangståret, forinden er blevet klassificeret efter de handelsnormer, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 2 i forordning (EF) nr. 104/2000.
Artikel 5
1. Den finansielle udligning udbetales til producentorganisationen på dens anmodning efter fangstårets udløb.
2. Producentorganisationen indgiver ansøgning om finansiel udligning til medlemsstatens myndigheder senest fire måneder efter det pågældende fangstårs udløb.
3. De nationale myndigheder udbetaler den finansielle udligning senest otte måneder efter det pågældende fangstårs udløb.
Hver medlemsstat meddeler de øvrige medlemsstater og Kommissionen navn og adresse på det organ, som er ansvarligt for at udbetale den finansielle udligning.
Artikel 6
Medlemsstaten udbetaler hver måned efter anmodning fra den pågældende producentorganisation et forskud på den finansielle udligning på betingelse af, at ansøgeren har stillet en sikkerhed på 105 % af forskuddet.
Forskuddene beregnes efter metoden i bilag I.
Artikel 7
Hvis en producentorganisation eller et af dens medlemmer udbyder sine varer til salg i en anden medlemsstat end den, hvor organisationen er anerkendt, udsteder myndigheden i førstnævnte medlemsstat straks efter anmodning til den pågældende organisation eller det pågældende medlem en attest, hvis indhold svarer til modellen i bilag II, og sender samtidig ad officiel vej en kopi af denne attest til det organ, som i den anden medlemsstat er ansvarligt for at udbetale den finansielle udligning.
Anmodningen om attesten skal indgives til myndigheden umiddelbart efter, at varerne er udbudt til salg.
Artikel 8
1. Medlemsstaterne indfører en kontrolordning for at undersøge, om der er overensstemmelse mellem oplysningerne i ansøgningen om udbetaling af den finansielle udligning og de mængder, som producentorganisationen faktisk har udbudt til salg og tilbagetaget.
2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de foranstaltninger, der træffes i henhold til stk. 1, så snart de er vedtaget og under alle omstændigheder senest den 31. januar 2001.
Medlemsstaterne underretter senest den 31. januar 2001 Kommissionen om gældende foranstaltninger til gennemførelse af stk. 1.
Artikel 9
Forordning (EØF) nr. 3902/92 ophæves.
Artikel 10
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2001.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. november 2000.
Komission asetus (EY) N:o 2509/2000,
annettu 15 päivänä marraskuuta 2000,
neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tiettyjen kalastustuotteiden markkinoilta vetämistä koskevan taloudellisen korvauksen myöntämisen osalta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000(1) ja erityisesti sen 21 artiklan 8 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Asetuksessa (EY) N:o 104/2000, jolla korvataan neuvoston asetus (ETY) N:o 3759/92(2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2792/1999(3), 1 päivästä tammikuuta 2001, säädetään, että jäsenvaltioiden on myönnettävä taloudellinen korvaus tuottajajärjestöille, jotka vetävät markkinoilta tiettyjä tuotteita. Kyseisellä asetuksella mukautetaan taloudellisen korvauksen tasoja ja poistetaan poikkeuksellisissa olosuhteissa myönnettävä erityinen taloudellinen korvaus. Nyt on aiheellista täydentää asetuksella (EY) N:o 104/2000 luotuja puitteita säätämällä yksityiskohtaisista säännöistä ja kumoamalla asiaa koskeva täytäntöönpanoasetus eli komission asetus (ETY) N:o 3902/92(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1338/95(5).
(2) Tiettyjen kalastustuotteiden kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten vahvistamisesta 26 päivänä marraskuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2406/96(6), sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 323/97(7), 6 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan, että luokkaan "B" luokitellut tuotteet eivät ole oikeutettuja taloudelliseen tukeen, jota myönnetään yhteisen markkinajärjestelyn interventiojärjestelmän mukaisesti. Koska ainoastaan luokkaan "erinomainen" ja luokkaan "A" kuuluvat tuotteet ovat oikeutettuja markkinoilta vetämisestä maksettavaan taloudelliseen korvaukseen, josta säädetään asetuksen (EY) N:o 104/2000 21 artiklassa, kyseiseen taloudelliseen korvaukseen oikeutettujen määrien laskemisen olisi perustuttava näihin tuoteluokkiin.
(3) Markkinoiden vakauttamispyrkimysten edistämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla taloudellisen korvauksen ulkopuolelle olisi suljettava tuottajajärjestöt, jotka eivät noudata yhteisön vetäytymishintaa koko kalastusvuoden ajan.
(4) Tavanomaisten kilpailuedellytysten takaamiseksi tuottajajärjestöjen välillä, asetuksen (EY) N:o 104/2000 21 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyn vaihteluvälin soveltamista koskevia vaatimuksia on tarpeen täsmentää. Vaihteluvälin käytöstä on tiedotettava riittävästi markkinoiden avoimuuden varmistamiseksi.
(5) Myynnin eri vaiheissa ilmenevän kysynnän vaihtelun vuoksi tuotteita ei tulisi vetää markkinoilta ennen kuin ne on asetettu myyntiin. Taloudellista korvausta olisi myönnettävä ainoastaan tuotteista, jotka on asetettu myyntiin tavanomaisissa olosuhteissa ja joille ei ole löytynyt ostajaa yhteisön vetäytymishinnalla.
(6) Kalat, joista on myönnetty asetuksen (EY) N:o 104/2000 23 artiklassa säädettyä siirtotukea, on ehdottomasti suljettava taloudellisen korvauksen ulkopuolelle.
(7) Asetuksen (EY) N:o 104/2000 2 artiklassa tarkoitettujen kaupan pitämistä koskevien vaatimusten johdonmukainen noudattaminen on määräävä tekijä hinnan muodostuksessa ja osatekijä markkinoiden vakauttamisessa. Sen vuoksi olisi korvaukseen oikeuttavista määristä myönnettävän taloudellisen korvauksen edellytyksenä oltava se, että kyseisiä vaatimuksia noudatetaan kaikkien niiden kyseisen tuotteen määrien osalta, jotka tuottajajärjestöt tai niiden jäsenet ovat saattaneet myyntiin kalastusvuoden kuluessa.
(8) Taloudellista korvausta ei voida maksaa ennen kalastusvuoden päättymistä. Tuottajajärjestöjen toiminnan helpottamiseksi olisi säädettävä mahdollisuudesta myöntää ennakkoa vakuuksia vastaan. Olisi säädettävä taloudellisesta korvauksesta suoritettavan ennakon laskemista koskevista säännöistä ja vahvistettava vaadittavien vakuuksien määrä.
(9) Kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetussa asetuksessa (EY) N:o 104/2000 säädetyistä mekanismeista johtuvien tiettyjen määrien laskemisessa sovellettavien valuuttakurssien määräytymisperusteista 11 päivänä syyskuuta 2000 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1925/2000(8) vahvistetaan taloudellisen korvauksen laskemisessa sovellettavan valuuttakurssin määräytymisperuste. Tämä valuuttakurssi olisi otettava huomioon myös taloudellisen korvauksen ennakoiden laskemisessa.
(10) Korvauksen myöntäminen olisi ulotettava koskemaan määriä, jotka tuottajajärjestöt tai niiden jäsenet ovat saattaneet myyntiin tai vetäneet markkinoilta muissa jäsenvaltioissa. Sen toisen jäsenvaltion viranomaisten, jossa kalojen myyntiin saattaminen, markkinoilta vetäminen tai siirto on tapahtunut, olisi annettava todistava asiakirja ja toimitettava jäljennös.
(11) Kalastusalus on helpompi tunnistaa täsmällisesti alusrekisterissä olevan alusnumeron kuin aluksen nimen mukaan. Todistusta kalojen purkamisesta aluksesta jossain toisessa jäsenvaltiossa olisi muutettava siten, että tuottajajärjestöjen on viitattava kansalliseen alusrekisteriin.
(12) Kunkin jäsenvaltion olisi otettava käyttöön valvontajärjestelmä sen tarkastamiseksi, että taloudellista korvausta varten tehdyissä hakemuksissa ilmoitetut tiedot ja tosiasiallisesti myyntiin saatetut ja markkinoilta vedetyt määrät vastaavat toisiaan. Komissiolle olisi ilmoitettava näistä valvontajärjestelmistä lainsäädännön moitteettoman noudattamisen varmistamiseksi.
(13) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat kalastustuotteiden hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Asetuksen (EY) N:o 104/2000 21 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla taloudelliseen korvaukseen oikeutetut tuotemäärät lasketaan niiden määrien perusteella, jotka luokitellaan kyseisen asetuksen 2 artiklassa vahvistettujen kaupan pitämistä koskevien vaatimusten mukaisesti ainoastaan luokkaan "erinomainen" ja luokkaan "A" kuuluviksi.
2 artikla
1. Taloudellista korvausta myönnetään tuottajajärjestöille, edellyttäen että ne soveltavat yhteisön vetäytymishintaa ja varmistavat, että niiden jäsenet noudattavat sitä ensimmäisessä myyntiin saattamisvaiheessa koko kalastusvuoden ajan asetuksen (EY) N:o 104/2000 21 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti.
2. Jos asetuksen (EY) N:o 104/2000 21 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyn vaihteluvälin käyttö johtaa siihen, että määrätylle alueelle sijoittautuneet tuottajajärjestöt vahvistavat eritasoisia vetäytymishintoja samalle tuoteluokalle, kukin näistä järjestöistä voi ottaa käyttöön toisen samalla alueella toimivan tuottajajärjestön vahvistaman hintatason päivästä, josta sitä sovelletaan, ja kyseiseksi ajaksi.
3. Vaihteluväliä hyödyntävän tuottajajärjestön vahvistamaa vetäytymishintatasoa on sovellettava kaikkiin mainitun järjestön tai sen jäsenten myyntiin saattamiin määriin, myös sen toiminta-alueen ulkopuolella.
Tuotteitaan muualla kuin omalla toiminta-alueellaan myyntiin saattava tuottajajärjestö tai sen jäsen voi kuitenkin soveltaa joko omaa vetäytymishintatasoaan, joka ei saa olla alempi kuin kyseisellä alueella sovellettu hintataso, tai jotakin niistä hintatasoista, joita kyseisellä alueella toimivat tuottajajärjestöt ovat ottaneet käyttöön vaihteluvälin mahdollisen soveltamisen jälkeen.
4. Vetäytymishintaan ei saa sisältyä tuotteiden aluksesta purkamisen jälkeisiä kuluja, lukuun ottamatta huutokaupalla tai laiturilta tapahtuneen myynnin edellyttämiä kuljetuskuluja.
3 artikla
1. Kaikkien yhteisön vetäytymishintaan vaihteluväliä soveltavien tuottajajärjestöjen on ilmoitettava kunkin tuoteluokan osalta kyseisen järjestön koko toimintavyöhykkeellä käyttöön ottama vetäytymishintataso sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa se on hyväksytty, vähintään kahta työpäivää ennen kuin kyseistä hintaa sovelletaan.
Jos jokin tuottajajärjestö aikoo muuttaa vaihteluvälin soveltamisaikaa tai vetäytymishinnan tasoa taikka käyttää 2 artiklan 2 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, sen on annettava siitä tieto toimivaltaisille viranomaisille vähintään kahta työpäivää ennen päätöksensä soveltamispäivää.
Kaikkia tässä kohdassa tarkoitettuja päätöksiä on sovellettava vähintään viiden työpäivän ajan.
2. Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että kaikki 1 kohdan mukaisesti ilmoitetut tiedot julkistetaan viipymättä alueen käytäntöä ja tapoja noudattaen.
3. Poiketen siitä, mitä neuvoston asetuksessa (ETY, Euratom) N:o 1182/71(9) säädetään, tässä asetuksessa lauantait, sunnuntait ja yleiset vapaapäivät rinnastetaan työpäiviin, jos myyntiin saattaminen tapahtuu 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti.
4 artikla
1. Määriksi, joista voidaan myöntää taloudellista korvausta, katsotaan ainoastaan ne markkinoilta vedetyt määrät,
a) jotka ovat jonkin tuottajajärjestön jäsenen pyytämiä;
b) jotka on saatettu myyntiin:
i) tuottajajärjestön välityksellä; tai
ii) jäsenen toimesta asetuksen (EY) N:o 104/2000 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuottajajärjestön vahvistamien sääntöjen mukaisesti;
c) jotka ovat ennen markkinoilta vetämistä olleet myynnissä kaikkien asianomaisten osapuolten ulottuvilla alueen käytäntöjä ja tapoja noudattaen ja joiden osalta on tällöin todettu, että määrille ei löydy ostajaa asetuksen (EY) N:o 104/2000 21 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti vahvistetulla hinnalla;
d) joille ei ole haettu eikä myönnetty asetuksen (EY) N:o 104/2000 23 artiklassa tarkoitettua siirtotukea.
2. Edellytyksenä taloudellisen korvauksen myöntämiselle 1 kohdan mukaiset korvauksen saamisen edellytykset täyttävistä määristä kunkin tuotteen tai tuoteryhmien osalta on, että kaikkien tuottajajärjestöjen tai niiden jäsenten kalastusvuoden kuluessa myyntiin saattamien määrien on oltava etukäteen luokiteltuja asetuksen (EY) N:o 104/2000 2 artiklan mukaisesti vahvistettujen kaupan pitämistä koskevien vaatimusten mukaisesti.
5 artikla
1. Taloudellinen korvaus maksetaan hakemuksesta tuottajajärjestölle kunkin kalastusvuoden päätyttyä.
2. Tuottajajärjestön on esitettävä taloudellisen korvauksen maksamista koskeva hakemus jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle viimeistään neljän kuukauden kuluessa kyseisen kalastusvuoden päättymisestä.
3. Kansallisten viranomaisten on maksettava taloudellinen korvaus viimeistään kahdeksan kuukauden kuluessa kyseisen kalastusvuoden päättymisestä.
Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle taloudellisen korvauksen myöntämisestä vastaavan elimen nimi ja osoite.
6 artikla
Jäsenvaltioiden on myönnettävä tuottajajärjestön hakemuksesta kuukausittain ennakkoa taloudellisesta korvauksesta sillä edellytyksellä, että hakija on asettanut vakuudet, joiden suuruus on 105 prosenttia ennakon määrästä.
Ennakot lasketaan liitteessä I määritellyn menetelmän mukaisesti.
7 artikla
Jos jokin tuottajajärjestö tai sen jäsen saattaa tuotteitaan myyntiin jossain muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa se on hyväksytty, ensimmäisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on hakemuksesta annettava viipymättä kyseiselle tuottajajärjestölle tai sen jäsenelle todistus, jonka sisältö on liitteessä II vahvistetun mallin mukainen, ja toimitettava samanaikaisesti virkatietä jäljennös tästä todistuksesta toisessa jäsenvaltiossa taloudellisen korvauksen myöntämisestä vastaavalle elimelle.
Hakemus todistuksen antamista varten on jätettävä asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle välittömästi sen jälkeen, kun tuotteet on saatettu myyntiin.
8 artikla
1. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön valvontajärjestelmä sen tarkastamiseksi, että taloudellista korvausta varten esitetyissä hakemuksissa ilmoitetut tiedot ja kyseisen tuottajajärjestön tosiasiallisesti myyntiin saattamat ja markkinoilta vetämät määrät vastaavat toisiaan.
2. Jäsenvaltioiden on annettava 1 kohdan mukaisesti toteutetut toimenpiteet komissiolle tiedoksi välittömästi niiden toteuttamisen jälkeen ja joka tapauksessa 31 päivään tammikuuta 2001 mennessä.
Jäsenvaltioiden on annettava 1 kohdan alaan kuuluvat olemassa olevat toimenpiteet komissiolle tiedoksi 31 päivään tammikuuta 2001 mennessä.
9 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 3902/92.
10 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2001.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 15 päivänä marraskuuta 2000.