Kommissionens beslutning
af 14. marts 2000
om en fusions forenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen
Sag COMP/M.1663 - Alcan/Alusuisse
(meddelt under nummer K(2000) 694)
(Kun den engelske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2002/244/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 57,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1310/97(2), særlig artikel 8, stk. 2,
under henvisning til Kommissionens beslutning af 10. november 1999 om at indlede proceduren i denne sag,
efter at have givet de deltagende virksomheder lejlighed til at udtale sig om Kommissionens klagepunkter,
under henvisning til udtalelse fra Det Rådgivende Udvalg for Kontrol med Fusioner og Virksomhedsovertagelser(3), og
ud fra følgende betragtninger.
(1) Den 20. september 1999 modtog Kommissionen en anmeldelse af en planlagt fusion, hvorved Alcan Aluminium Limited (i det følgende benævnt "Alcan") ville erhverve enekontrol med Alusuisse Lonza Group AG (i det følgende benævnt "Alusuisse").
(2) Den 24. september 1999 blev anmeldelsen erklæret ufuldstændig. Parterne fremsatte de manglende oplysninger den 6. oktober 1999. Anmeldelsen blev erklæret fuldstændig den 7. oktober 1999.
(3) Ved beslutning af 10. november 1999 konstaterede Kommissionen, at der herskede alvorlig tvivl om, hvorvidt den anmeldte transaktion var forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen. Kommissionen indledte derfor proceduren efter artikel 6, stk. 1, litra c), i forordning (EØF) nr. 4064/89 (i det følgende benævnt "fusionsforordningen").
1. PARTERNE OG TRANSAKTIONEN
(4) Alcan er et canadisk selskab, der driver virksomhed i alle led inden for aluminiumindustrien. Dets virksomhed omfatter udvinding af bauxit, raffinering af aluminiumoxid, fremstilling af elkraft, udsmeltning, fremstilling og genvinding af aluminium samt forskning og udvikling.
(5) Alusuisse er et schweizisk selskab, der også driver virksomhed i alle led inden for aluminiumindustrien. Dets virksomhed omfatter udvinding af bauxit, raffinering af aluminiumoxid, udsmeltning, fremstilling og genvinding af aluminium, forskning og udvikling samt emballagefremstilling.
(6) Den 11. august 1999 indgik Alcan, Alusuisse og den integrerede franske aluminiumproducent Pechiney et memorandum om sammenlægning af deres respektive aluminium- og emballageaktiviteter. Ifølge dette memorandum og de sammenlægningsaftaler, som de tre selskaber har undertegnet, skal Alcan fremsætte to særskilte og uafhængige tilbud på udveksling af aktier, nemlig et tilbud på Alusuisses aktier og et andet på Pechineys. Hvert af de to tilbud er særskilte transaktioner; de er ikke betingede af hinanden, og det er derfor muligt at gennemføre den ene transaktion uden at gennemføre den anden. På grundlag af parternes oplysninger vil Alcan først fremsætte sit tilbud på Alusuisse, før det fremsætter sit tilbud på Pechiney. Hvert tilbud kan således betragtes som en særskilt fusion. Denne beslutning vedrører Alcans erhvervelse af enekontrol med Alusuisse.
2. FÆLLESSKABSDIMENSION
(7) De deltagende virksomheder har en samlet omsætning på verdensplan på over 5 mia. EUR(4). Alcan og Alusuisse har hver især en omsætning i Fællesskabet på over 250 mio. EUR, men de har ikke over to tredjedele af deres samlede omsætning på fællesskabsplan i en og samme medlemsstat. Den anmeldte transaktion er derfor af fællesskabsdimension.
3. VURDERING AF KONKURRENCEN
(8) Fusionsparterne er vertikalt integrerede selskaber med aktiviteter på alle stadier i aluminiumforsyningskæden. De udvinder bauxit, raffinerer det til aluminiumoxid, som de udsmelter til primær aluminium. Primær aluminium(5) forarbejdes til halvfabrikata (valsede eller flydepressede produkter). Halvfabrikata kan forarbejdes yderligere til færdige produkter. Halvfabrikata og færdige aluminiumprodukter anvendes til en lang række formål inden for transportsektoren, bygge- og anlægsindustrien, emballageindustrien, elsektoren osv.
(9) Der er flere typer aktører på aluminiummarkederne. Fusionsparterne er begge vertikalt integrerede producenter. Blandt andre integrerede producenter, der driver virksomhed på EØS-markedet, skal nævnes Pechiney, VAW, Alcoa, Norsk Hydro og Hoogovens. Der findes en lang række aluminiumforarbejdende/-fremstillende virksomheder, der ikke er integrerede, og som anvender primær aluminium eller valsede aluminiumprodukter som råmateriale til fremstilling af færdige aluminiumprodukter. Fusionsparterne leverer til og konkurrerer med mindre virksomheder i de efterfølgende omsætningsled, som ikke er integrerede aluminiumforarbejdende virksomheder, og producenter på de forskellige markeder for de endelige produkter.
(10) Kommissionen konkluderede, at den planlagte fusion vil medføre en dominerende stilling på følgende markeder: aluminiumoxid trihydrat, litografiplade og halvstive aluminiumforme.
3.1.1. ALUMINIUMOXID TRIHYDRAT
Afgrænsning af produktmarkedet
(11) Aluminiumoxid fremstilles ved raffinering af bauxit og anvendes for størstepartens vedkommende til udsmeltning af primær metallurgisk aluminium (udsmeltningsaluminiumoxid eller SGA). Aluminiumoxid trihydrat (ATH) er et mellemprodukt ved SGA-produktionen, og det anvendes især som brandhæmmer. Til dette formål anvendes der en særlig type fin udfældet højdensitet-ATH, som er meget vandholdig (normalt omkring 35 %). Dens brandhæmmende egenskaber skyldes vandindholdet. En anden type ATH med særlig lavt vandindhold anvendes som papirpigment eller i produktionen af vaskemidler. Ved disse anvendelsesformål har ATH en større partikeldiameter og anvendes på grund af sine blegeegenskaber eller for at gøre papir af høj kvalitet mere skinnende og glat. Endelig anvendes en anden specialitet, nemlig aktiveret ATH, til keramik, ildfast materiale og overfladebehandling.
(12) Kommissionen har på grundlag af sin undersøgelse konkluderet, at ATH anvendt som brandhæmmer udgør et særskilt produktmarked i forhold til aluminiumoxid af andre kvaliteter og typer.
Udbudssiden
(13) Udbudssubstitutionen i forbindelse med brandhæmmende ATH er meget ringe. Der findes kun enkelte aluminiumoxidraffinaderier, der for øjeblikket udbyder produktet i EØS. De fleste raffinaderier fokuserer på metallurgisk aluminiumoxid, og dette betyder, at de enten ikke er i besiddelse af de nødvendige anlæg til at opfange ATH mellem filteret og calcineringsanlægget eller fremstiller ATH med et højt indhold af rester af organiske bauxitforbindelser, som gør produktet uegnet til brandhæmmende anvendelsesformål. De største udbydere af brandhæmmende ATH i EØS er Alcan, Alusuisse, Nabaltec og Alcoa.
(14) Markedsundersøgelsen har vist, at en 5-10 % prisstigning på brandhæmmende ATH ikke umiddelbart ville medføre, at der kom nye virksomheder på markedet, da den ikke ville gøre offeromkostningerne og de nødvendige kapitalinvesteringer berettigede. En mindre, men varig, prisstigning ville heller ikke få de eksisterende udbydere til at forøge kapaciteten, da en kapacitetsforøgelse inden for produktionen af aluminiumoxid er vanskelig og omkostningskrævende. På kort til mellemlang sigt ville en prisstigning på brandhæmmende ATH være fordelagtig.
Efterspørgselssiden
(15) ATH anvendt som brandhæmmer er et særskilt produktmarked i forhold til andre ATH-typer og andre typer brandhæmmere. Brandhæmmere er tilsætningsstoffer, der kan blandes i eller anvendes som overfladebehandling på organiske materialer, såsom plast, tekstiler eller tømmer. De nedsætter den statistiske sandsynlighed for, at der opstår ildebrand, ved at forbedre antændelsesmodstanden i en lang række potentielle brandkilder. Den stigende anvendelse af brandhæmmere i brandbare materialer, hovedsagelig plastforbindelser, såsom kabler og ledninger, skyldes medlemsstaternes lovgivning og forbrugernes opmærksomhed omkring brandsikkerhedsstandarder.
(16) Som nævnt i betragtning 11 anvendes andre specielle typer ATH som fyldstof i papirindustrien og som oxider i produktionen af vaskemidler, keramik, ildfaste materialer osv. De forskellige typer ATH har forskellig partikelstørrelse og morfologi, forskelligt indhold af α-aluminiumoxid(6) og forskellige urenheder. Afhængigt af kravene i forbindelse med det endelige anvendelsesformål kan kun en bestemt type aluminiumoxid anvendes til et givet formål. Den fine udfældede højdensitet-ATH, der anvendes som brandhæmmer, kan ikke erstattes af den ATH-type, der anvendes til ovennævnte anvendelsesformål, og omvendt.
(17) En brandhæmmers effektivitet afpasses efter det enkelte brandbare produkt. Da der fastsættes stadig større krav til brandsikkerheden i bygninger og offentlige lokaler, skal plastforbindelser, der anvendes sådanne steder, have bestemte brandhæmmende egenskaber.
(18) ATH har en lav toksicitetsgrad og fungerer som røgdæmper. Den anvendes mest i forbindelse med polyethylen og dets kopolymerer, efterfulgt af umættede polyestere, gummi og epoxy. Markederne for de endelige anvendelsesformål er bagklædning til gulvtæpper, elektriske apparater, kabler og ledninger, transportbånd og formpressede plastprodukter. ATH's stadig mere udbredte anvendelse i EØS skyldes hovedsagelig væksten i forskellige typer brandhæmmende polyolefiner, især polyethylen. Visse kopolymerer, såsom ethylen/vinylacetat-kopolymerer i blandinger med polyethylen og polypropylen, anvendes i stadig stigende grad til beklædning af kabler og ledninger og til underjordiske telekommunikationskabler. En tendens til at erstatte PVC-gulve med gulve af syntetisk gummi i offentlige bygninger forøger yderligere brugen af ATH.
(19) Der findes en anden kategori af alternative brandhæmmende stoffer til ovennævnte anvendelsesformål, nemlig halogenerede brandhæmmere. Halogenerede stoffer kan være effektive brandhæmmere, men de er giftige og danner mere røg end uorganiske brandhæmmere. Som følge af den voksende miljøbevidsthed - der forventes at medføre nedtrapning af anvendelsen af disse stoffer - er halogenerede fosforholdige stoffer ved at blive erstattet af uorganiske brandhæmmere, især ATH. Da plastforbindelser fremstilles under LSOH-betegnelsen (low smoke, zero halogen, dvs. ringe røgudvikling og intet indhold af halogen), kan halogenerede brandhæmmere ikke anvendes i stedet for ATH. Der findes en særskilt efterspørgsel efter LSOH-forbindelser fra producenter, der er specialiseret i kabler og andre plastprodukter til byggeindustrien. Udbyderne kan let identificere disse producenter og ved prisfastsættelsen udøve forskelsbehandling til fordel for eller på bekostning af dem. Derfor vil en forhøjelse af den pris, som producenter af LSOH-plastforbindelser skal betale, være til gavn for det fusionerede selskab.
(20) Med hensyn til efterspørgslen efter LSOH-brandhæmmere har de anmeldende parter påpeget en alternativ brandhæmmer, men med samme egenskaber som ATH, nemlig magnesiumdihydroxid (MDH). Kommissionen mener ikke, at MDH tilhører det samme marked som ATH. Der findes tekniske og økonomiske forskelle, som kraftigt begrænser efterspørgselssubstitutionen mellem ATH og MDH. Omkostningerne ved anvendelse af MDH kan være dobbelt så høje som ved ATH (eller tre til fire gange højere ifølge nogle brugere). Dette skyldes til dels MDH's relative pris og det faktum, at der skal anvendes større mængder MDH for at opnå en effektiv brandhæmmer. De store mængder MDH, der er behov for, kan også få negativ indvirkning på nogle af forbindelsens vigtige mekaniske egenskaber, såsom formbarhed og slagstyrke. Det fremføres desuden, at det er vanskeligt at opnå en ensartet partikeldistribution af MDH i plast. MDH er dyrere, fordi det kan tåle højere forarbejdningstemperaturer end ATH. Mens ATH begynder at dekomponere ved 230 °C og frigør en tredjedel af sin oprindelige masse som vanddamp, dekomponerer MDH ved 340 °C. Denne temperaturforskel kan gøre MDH mere velegnet til anvendelse i bestemte polymeriske materialer, som termoplast (f.eks. polypropylen), hvor forarbejdningstemperaturerne overstiger 200 °C. Under denne temperatur er ATH omkostningsmæssigt og teknisk set det mest fordelagtige fyldstof.
(21) ATH foretrækkes derfor som fyldstof frem for andre brandhæmmere i LSOH-kopolymerforbindelser, der anvendes til flere formål, såsom kabler, ledninger og gulve. I forbindelse med Kommissionens markedsundersøgelse svarede producenterne af disse produkter, at de ved en prisstigning på 5-10 % på ATH ikke ville skifte til andre brandhæmmere. Nogle udtalte, at det ville medføre store omkostninger, hvis de var nødt til at skifte, da ATH i så fald skulle erstattes af kombinationer af en række andre brandhæmmere, hvilket ville betyde, at der skulle udvikles nye formuleringer, og at kunderne skulle godkende de endelige produkter.
Konklusion med hensyn til afgrænsningen af produktmarkedet
(22) På baggrund af ovenstående konkluderede Kommissionen, at der findes et særskilt produktmarked for fin, udfældet højdensitet-ATH, der anvendes som brandhæmmer ved produktionen af LSOH-kopolymerforbindelser.
Afgrænsning af det geografiske marked
(23) Det geografiske marked for ATH er ikke større end EØS. Denne afgænsning beror hovedsagelig på behandlingen, logistikken og de relative transportomkostninger i forbindelse med ATH. Aftagerne af ATH inden for den kemiske industri og plastindustrien har behov for "just in time"-leverancer af små partier, som det ikke kan betale sig at levere over store afstande. Det brandhæmmende ATH's høje vandindhold gør transport over store afstande endnu dyrere. Endelig indebærer transport af massegods over store afstande altid en risiko for, at produkterne forringes eller bliver uanvendelige. På nuværende tidspunkt er der kun registreret mindre import til EØS, svarende til 4 % af forbruget i EØS.
(24) Parterne har fremført, at ATH-markedet er globalt, og at aftagere af ATH kan finde alternative leverandører uden for Europa. Der er her tale om Alcoa, som kan sende mere ATH fra Australien og forarbejde den i sit anlæg i Moerdijk (Rotterdam), Reynolds, der kan sende vandholdig ATH fra USA, Alunorte, der kan sende vandholdig ATH af høj kvalitet fra Brasilien, Huber (Solem), der i forvejen sender forarbejdet ATH af høj kvalitet fra USA, Sumitomo og Showa Denko, der kan sende brandhæmmende ATH fra Japan til Europa, og Hungalu, som aktivt søger at vinde fodfæste i EU og for nylig har oprettet en ekstra kapacitet på 10 kt udfældet ATH årligt.
(25) Kommissionen gennemførte en markedsundersøgelse af ovennævnte alternativer og konkluderede, at de ifølge aftagerne ikke kunne erstatte lokale leverancer. Nogle af de største aftagere udtalte, at leverandørerne af vandholdig ATH fra USA og Brasilien ikke var rentable alternativer, fordi de kun sælger vandholdig ATH, der ikke kan bruges som brandhæmmer. Med hensyn til leverandørerne i Ungarn og Det Fjerne Østen udtalte de, at leverancer af ATH fra disse lande ville forøge deres driftsomkostninger, og at disse leverandører derfor ikke kunne erstatte leverandørerne i EØS. Andre aftagere gentog de synspunkter, de havde givet udtryk for under markedsundersøgelsen, nemlig at ekstraomkostninger ved import af ATH ville forhøje deres endelige pris, hvilket til gengæld ville forringe deres konkurrenceevne i forbindelse med deres produkter (nemlig kabler) på markeder uden for EØS. De mente ikke, at det kunne betale sig at importere ATH i tilfælde af en prisstigning på 5-10 %.
(26) Af disse årsager mener Kommissionen ikke, at markedet for brandhæmmende ATH er større end EØS.
Vurdering af konkurrencen
(27) På det europæiske marked er der nogle få større ATH-leverandører, nemlig Alcan, Martinswerk-Alusuisse, Nabaltec og Alcoa. De leverer over 95 % af EØS-produktionen, mens den resterende del varetages af en række handlende (Eurallumina SpA, Giulini Chemie GmbH, Incemin AG, Superfos Biosector a/s).
(28) Nedenstående tabel viser produktionskapaciteten hos EØS-leverandørerne af brandhæmmende ATH:
TABELPOSITION
Kilde:
Kommissionens undersøgelse.
(29) Fusionsparterne har tilsammen en markedsandel på [65-75 %]*, og deres største konkurrent er Nabaltec. Alcan og Alusuisse er verdens største producenter af fin udfældet højdensitet-ATH. Alusuisse er Europas største leverandør og har sin stærkeste markedsstilling i Tyskland, der er Europas største forbruger af halogenfrie brandhæmmere. Alusuisse er også en stor producent af MDH gennem sit østrigske datterselskab Magnifin Magnesiaprodukte, hvor Alusuisse ejer 50 %. Alcan er Europas næststørste producent og leverer ATH fra sit Burntisland raffinaderi for aluminiumoxid på den skotske kyst. Nabaltec er en uafhængig producent af specialaluminiumoxid. Selskabet har siden 1994, hvor det lukkede sit Bayer-anlæg, købt rå aluminiumoxid fra tredjemand til yderligere forarbejdning til ATH.
(30) Fusionsparternes store samlede markedsandel er et tegn på markedsstyrke på de relevante markeder for brandhæmmere, men også andre forhold bekræfter, at den planlagte fusion vil give fusionsparterne en dominerende stilling på markedet for fin udfældet højdensitet-ATH, der anvendes som brandhæmmer.
(31) Ovennævnte analyse af produktmarkedet behandlede spørgsmålet om, hvorvidt en prisstigning på ATH ville blive modvirket af den reaktion, den fremkalder hos de øvrige leverandører af forskellige aluminiumoxidkvaliteter, eller det forhold, at ATH erstattes af andre typer brandhæmmere. Det blev konkluderet, at der ikke var substitution på hverken udbuds- eller efterspørgselssiden på mellemlang til lang sigt.
(32) Ved den indgående markedsundersøgelse behandlede man spørgsmålet om, hvorvidt kunderne i tilfælde af en varig prisstigning på ATH ville træffe foranstaltninger til på lang sigt at erstatte ATH med andre brandhæmmere, der først er kommet på markedet for nylig.
(33) Som svar på klagepunktsmeddelelsen fremførte parterne, at andre brandhæmmende materialer end ATH ville holde prisen på ATH nede. Der kan være tale om fosfor, magnesiumdihydroxid, naturligt forekommende MDH (brucit) eller MDH udvundet af havvand, nye materialer som MagShield eller Ultracarb, andre uorganiske produkter som zinkborat, zinkstannat, zinkhydroxystannat, tinoxid, molybdæn trioxid og melamin.
(34) Kommissionen foretog en markedsundersøgelse af disse alternative materialer hos producenter af LSOH-plastforbindelser, der benytter fin udfældet højdensitet-ATH som brandhæmmer. Deres svar tyder på, at de ikke på lang sigt vil gå over til at anvende disse alternative materialer, selv i tilfælde af en varig prisstigning.
(35) En af de største aftagere af ATH udtalte, at alle de materialer, der er nævnt i betragtning 33, er kendte, og at flere af dem allerede anvendes, men normalt som den mindste bestanddel, når deres synergivirkninger udnyttes. Ingen af dem kunne dog erstatte ATH fuldstændigt, især ud fra det samme omkostningsgrundlag. En række fosforforbindelser er effektive brandhæmmere, men koster på nuværende tidspunkt mere end fem gange så meget som udfældet ATH. Desuden vil fosforforbindelserne, i modsætning til ATH, udvikle syregasser ved brand, hvilket er uacceptabelt. Endvidere forbyder de fleste kunder fosforholdige materialer, og alle former for udfældet MDH er også tre til fire gange dyrere end ATH. En enkelt kunde bruger en beskeden mængde af dette materiale til specialforbindelser, der kan tåle høje temperaturer, men prisen udelukker det i forbindelse med de fleste anvendelsesformål. Hvad MagShield og Ultracarb angår, udtalte brugerne, at begge materialer har betydelige tekniske ulemper, og at de kun kan anvendes på tilfredsstillende måde i små mængder som supplement til især ATH-baserede formuleringer. Kunderne mente, at de uorganiske produkter kan være nyttige, igen som mindre bestanddel i ATH-baserede synergiformuleringer, men normalt ikke har noget højt brandhæmmende niveau. Under alle omstændigheder er de langt dyrere end ATH. Melamin er en organisk forbindelse, der hovedsagelig anvendes i synergiblandinger, men som har den betydelige ulempe, at den udvikler giftige gasarter ved brand. Det er derfor ikke noget fuldstændigt substitutionsprodukt på efterspørgselssiden. En anden kunde udtalte, at "ingen af ovennævnte materialer kan erstatte ATH direkte, og de har derfor kun ringe værdi, når det gælder om at holde priserne på ATH nede. På grund af deres generelt langt højere prisniveau kan prisen på ATH stige betydeligt (eventuelt til det dobbelte af det nuværende niveau), før [en bruger]* kan betragte dem som mulige substitutionsprodukter. Selv i dette tilfælde vil der være en række tekniske problemer, hvoraf nogle sandsynligvis er uløselige". Kommissionen konkluderer derfor, at ovennævnte materialer ikke på lang sigt kan medføre tilstrækkelig potentiel konkurrence i tilfælde af en varig prisstigning på ATH. De kan ikke betragtes som alternativer, men snarere som supplement til ATH.
(36) Parterne fremførte også, at formalet ATH kan anvendes i stedet for fin udfældet højdensitet-ATH. En prisstigning på ATH ville få kunderne til at skifte til ringere kvaliteter af udfældet ATH eller til finmalet ATH, og det ville være muligt for mange virksomheder i Europa at begynde at formale og sælge ATH som brandhæmmer.
(37) Kommissionen foretog en markedsundersøgelse af disse alternative materialer hos brugere af fin udfældet højdensitet-ATH. Sammenfattende kan det siges, at deres reaktioner på ovennævnte alternativer var negative. Især mente de, at udtalelsen om, at "formalet ATH kan anvendes i stedet for fin udfældet højdensitet-ATH" var ukorrekt. Formalede materialer som f.eks. ATH, MDH og kalciumkarbonat har generelt de samme brandhæmmende egenskaber som udfældede kvaliteter, men på grund af deres langt større partikelstørrelse er deres fysiske egenskaber ikke de samme; det gælder f.eks. strækstyrke og overfladebehandling. Hvis ikke dette var tilfældet, ville der faktisk ikke være noget marked for udfældede produkter, som altid er langt dyrere end formalede. Der er for nylig indført en række teknisk ændrede, udfældede kvaliteter, såsom Alcans ESD-sortiment, der har bedre forarbejdningsegenskaber. Disse egenskaber kan ikke opnås ved de traditionelle, udfældede kvaliteter, endsige de formalede.
(38) Kunderne reagerede også negativt på udtalelsen om, at "det ville være muligt for mange virksomheder i Europa at begynde at formale og sælge ATH som brandhæmmer". Kunderne påpegede, at formaling af ATH ikke er nogen ukompliceret teknologisk proces, som enhver virksomhed kan påbegynde uden vanskeligheder. Ud fra et teknisk synspunkt udelukker manglerne ved de formalede produkter desuden, at de kan benyttes til avancerede anvendelsesformål.
(39) Parterne fremførte desuden, at en forhøjelse af prisen på ATH ud over det konkurrencedygtige niveau på lang sigt ville betyde, at der kom ny ATH-kapacitet på markedet. Kommissionen mener dog, at dette kun vil ske i begrænset omfang og derfor ikke vil være tilstrækkeligt til at indskrænke parternes markedsstyrke. De mulige adgangsscenarier og deres følger for konkurrencen på ATH-markedet behandles i betragtning 40-44.
(40) Ifølge parterne har den eksisterende producent, Nabaltec, en ledig kapacitet for sin udfældede højdensitet-ATH på 4-5 kt. Denne producent ville blive foranlediget til at markedsføre dette produkt, hvis prisen på ATH blev forhøjet ud over det konkurrencedygtige niveau. Denne ekstra mængde ville kun udgøre 2,7 % af det nuværende ATH-marked og ville ikke få nogen væsentlig indvirkning på ATH-prisen.
(41) Parterne mener, at Alcoa måske også vil reagere på en prisstigning. Selskabet ville i så fald være nødt til at producere materialet billigt på sine australske raffinaderier og sende det til Europa, oplagre det i store lagre, forarbejde det i sit anlæg i Moerdijk i Nederlandene og distribuere det derfra. På denne måde ville Alcoa kunne tilføre EØS yderligere 10 kt ATH, svarende til 6,5 % af det nuværende marked. ATH-markedet blev afgrænset som et EØS-marked, netop fordi det ikke kan betale sig at importere. Dette gjaldt også for Alcoa. Den eventuelle omkostningsfordel ved at importere materiale fra Australien ville forsvinde på grund af de omkostninger, der er forbundet med en sådan import (ekstra investeringer og tid til logistisk behandling af importen, told, transportomkostninger osv.). Alcoas import ville derfor ikke være så konkurrencedygtig, at den kunne betragtes som en trussel mod det fusionerede selskabs markedsstyrke.
(42) Parterne fremfører også, at en vedvarende prisstigning kan få den ungarske producent Hungalu til at komme ind på markedet. Dette selskab har for nylig udviklet en ekstra kapacitet på 10 kt fin udfældet ATH, svarende til 6,5 % af det nuværende marked. Parterne mener, at denne ekstra kapacitet kan udnyttes til salg i EØS. Endelig udtaler parterne, at virksomheder med formalingsanlæg, som ikke for øjeblikket driver aktivt salg af ATH, kunne begynde at sælge formalet ATH et par måneder efter en prisstigning.
(43) Efter Kommissionens opfattelse vil sådanne virksomheder, hvis hovedaktiviteter ikke berører ATH-markedet, næppe kunne blive etablerede leverandører af ATH. De ville ikke kunne kontrollere produktions-/udbudskæden, da de ville være afhængige af leverancer fra producenter af ATH. De ville i så fald skulle erhverve knowhow og teknologi for at kunne konvertere ATH-råmaterialet til fin udfældet højdensitet-ATH, der kan bruges som brandhæmmer. Dette vil sandsynligvis forøge deres omkostningsgrundlag og dermed fjerne enhver prisfordel, som de måtte have i forhold til det fusionerede selskab. Det kan også skabe problemer for adgangen til markedet. Aftagere af ATH er følsomme med hensyn til kvaliteten af det materiale, de køber. De er selv ansvarlige over for deres egne kunder, og hver gang de skifter leverandør eller produktsortiment inden for brandhæmmere, skal de underrette deres kunder og indhente deres samtykke. Det er højst usandsynligt, at sådanne udsigter for markedsadgangen kunne afholde det fusionerede selskab fra at forhøje prisen ud over det konkurrencedygtige niveau.
(44) Selv om man antager, at alle ovennævnte potentielle leverandører kommer ind på markedet samtidig og med ovennævnte maksimumsmængder, vil det dog kun nedsætte parternes markedsandel fra [65-75 %]* til ca. [55-65 %]*. Det fusionerede selskab vil stadig være langt den største lokale producent og leverandør af ATH på det europæiske marked for brandhæmmere. Da disse mængder er den største reaktion, man fra konkurrenternes side kan forvente på en prisforhøjelse, vil faldet på [5-15 %]* i markedsandelen ikke være tilstrækkeligt til at gøre en prisforhøjelse ud over det konkurrencedygtige niveau urentabel.
(45) Ifølge parterne vil overskudskapaciteten inden for ATH forhindre enhver prisforhøjelse ud over det konkurrencedygtige niveau. Aftagere af ATH meddelte dog Kommissionen, at ATH-priserne i Europa for nylig er steget, og at disse prisstigninger således strider mod det argument, at priserne holdes nede på grund af overskudskapacitet. Desuden anførte flere kunder, at de havde vanskeligt ved at dække hele deres efterspørgsel efter ATH. Dette havde dog ikke fået dem til at søge efter alternative leveringskilder uden for EØS.
(46) Da ATH ikke konkurrerer med magnesiumdihydroxid eller andre alternative fyldstoffer i LSOH-forbindelser, der fremstilles ved lavere forarbejdnings-temperaturer kan ATH-brugernes styrke ikke opveje leverandørernes. Brugerne er stadig afhængige af ATH-leverandører i EØS, når det gælder anvendelsesformål, hvor ATH er det mest velegnede fyldstof. De fleste brugere anførte i deres svar på spørgeskemaerne, at ATH ikke kunne erstattes til disse anvendelsesformål, og at de derfor ville være nødt til at acceptere prisforhøjelsen og om muligt vælte den over på deres kunder, som også ville acceptere omkostningsforhøjelsen, da de brandsikkerhedskrav, de skal opfylde, ville have større betydning end en sådan omkostningsforskel.
Konklusion
(47) På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at den anmeldte transaktion vil medføre, at parterne opnår en dominerende stilling på EØS-markedet for ATH, der anvendes som brandhæmmer i produktionen af LSOH-kopolymerforbindelser.
3.1.2. MARKEDERNE FOR VALSEDE PRODUKTER
(48) Valsede aluminiumprodukter er halvfabrikata, der fremstilles i aluminiumvalseværker. De anvendes som råmateriale ved fremstillingen af flere færdige aluminiumprodukter (lige fra industriel aluminiumplade til husholdningsfolie). Valsede produkter produceres i forskellige etaper, der omfatter varm- og koldvalsning i henholdsvis varm- og koldvalseværker.
(49) Valsede produkter omfatter over femten produktkategorier, hvoraf nogle opfylder et bestemt endeligt anvendelsesformål, medens andre kan være beregnet til mange forskellige formål (en stor del af sidstnævnte er råmateriale, der ikke er sektorbestemt). Valseværkerne kan blandt andet producere følgende kategorier af valsede produkter: standardlegeringer (1xxx, 3xxx og 5xxx), aluminiumplade til byggeindustrien, folie, råmateriale til drikkevaredåser, råmateriale til levnedsmiddeldåser, blank plade, loddemetal, plader i forskellig tykkelse, litografiplade, råmateriale til lameller, andre tynde metalplader (3xxx og 5xxx), karrosseriplade og varmebehandlet materiale.
(50) Ifølge parterne udgør valsede produkter et enkelt relevant marked, da der er tale om en betydelig udbudssubstitution. Kommissionen har i tidligere beslutninger om aluminiumsektoren betragtet valsede produkter som et enkelt produktmarked(7). Kommissionen bemærker, at disse beslutninger vedrørte aluminiumproducenter med begrænset virksomhed inden for valsede produkter i EØS, og at der ikke var behov for en grundig analyse af EØS-markederne for disse produkter, da de anmeldte transaktioner ikke gav anledning til konkurrencemæssige problemer.
(51) Markedsundersøgelsen i den foreliggende sag har vist, at konkurrencevilkårene ikke er de samme for alle typer valsede produkter. For det første varierer udbudssubstitutionen fra den ene produkttype til den anden. Normalt fremstiller aluminiumvalseværker en række forskellige valsede produkter, det såkaldte produktprogram. De forskellige typer valsede produkter sælges til forskellige priser, og deres relative rentabilitet afspejles i valsningsavancen (dvs. avancen ved valsning af en bestemt produkttype). Hver valsningsavance bidrager til værkets samlede rentabilitet. Da det er et valseværks endelige mål at opnå størst mulig rentabilitet, søger aluminiumproducenterne at optimere deres værkers produktprogram ved at fremstille de typer valsede produkter, der har den største avance, med det valse- og færdigbehandlingsudstyr, de har til rådighed. Det er dog ikke alle valseværker, der har produktionsudstyr til alle typer valsede produkter. Der er således kun få valseværker i EØS, der er i stand til at producere ganske bestemte typer valsede produkter - som litografiplade i den foreliggende sag. Disse typer valsede produkter er forholdsvis vanskelige at producere og forudsætter derfor, at ledelsen i høj grad er indstillet på det, at arbejdsstyrken er veldisciplineret, og at der anvendes andre driftsmetoder. Desuden kan valsningsavancerne ved produktion af disse typer produkter være lavere end for andre mere standardiserede typer. De høje kvalitetskrav og de forholdsvis små valsningsavancer har afskrækket flere valseværker fra at indføre produktionsprocesser, der ville give dem mulighed for at indføje disse produkter i deres produktprogram. Det skyldes især, at aftagerne af sådanne typer valsede produkter kræver, at leverandørerne opfylder en række strenge kvalifikationskrav, og at det derfor kan tage flere år at etablere langsigtede kommercielle forbindelser. Selv om argumentet med hensyn til udbudssubstitution synes relevant i forbindelse med standardkategorier af valsede produkter (standardplader af forskellig tykkelse, folie osv.), blev det ikke understøttet af markedsundersøgelsen, når det drejer sig om de produkter, som denne beslutning vedrører. Valseværker, der ikke på nuværende tidspunkt producerer disse typer valsede produkter, ville ikke kunne begynde at konkurrere på disse markeder på kort sigt, selv i tilfælde af en varig prisstigning på 5-10 %. På udbudssiden vil det forhold, at der findes et stort antal valseværker på markedet, ikke kunne påvirke konkurrencevilkårene for de typer valsede produkter, der kan betragtes som særskilte produktmarkeder.
(52) For det andet påvirkes konkurrencevilkårene på disse særskilte markeder ikke af, at der findes aluminiumvalseværker uden for EØS. Parterne har fremført, at det geografiske marked for valsede produkter ikke er begrænset til EØS, men omfatter østeuropæiske lande, Tyrkiet, Rusland og SNG. Kommissionen har i tidligere beslutninger om aluminiumsektoren fastslået, at markederne for valsede produkter omfattede hele EØS. Undersøgelsen i den foreliggende sag viste, at konkurrencen om denne specielle type valset produkt (litografiplade) foregår på EØS-plan. Importafgifterne varierer fra 7,5 til 12 %. Selv om nogle lande uden for Europa har toldfri adgang til EØS-markedet, er det aftagernes opfattelse, at det geografiske marked for disse typer valsede produkter i højere grad afgrænses af producenternes teknologiske garantier og kvalitet samt af behovet for "just in time"-leverancer og korte markedsføringsperioder. Transport over lange afstande forudsætter en meget god kontrol med styringen af forsyningskæden, lagrene og logistikken. Da producenter uden for EU, men også nogle mindre EU-producenter, angiveligt er mindre pålidelige, når det gælder forsyninger, skal kunderne have større lagre i forbindelse med leverancer fra østeuropæiske lande og Tyrkiet i forhold til deres gennemsnitlige salgskvote for færdigvarer end ved leverancer fra de eksisterende leverandører i EU, herunder parterne. De større lagre øger kundernes driftsomkostninger og dermed deres enhedsomkostninger. Dette er årsagen til, at der næsten ikke er registreret import til EØS fra Rusland, Tyrkiet eller de østeuropæiske lande, især for de to ovennævnte typer produkter. Af samme årsager som nævnt ovenfor vil kunderne heller ikke skifte til leverancer fra disse lande i tilfælde af en varig prisstigning på 5-10 %. Valseværker i disse lande kan derfor ikke betragtes som en del af EØS-markedet.
(53) Hvad de øvrige typer valsede produkter angår, tegnede importen fra Rusland og SNG sig i 1998 for 0,7 % af EØS-forbruget, mens importen fra de østeuropæiske lande og Tyrkiet var på under 5 %. I disse lande produceres der blandt andet følgende kategorier af valsede produkter: standardplade på 1xxx, 3xxx og 5xxx, plade til byggesektoren, folie, plader og varmebehandlede produkter - dvs. syv ud af mindst femten kategorier af valsede produkter.
(54) Kommissionen må konkludere, at den ikke kan godtage det argument, at valsede produkter udgør et enkelt produktmarked, eller at det geografiske marked omfatter EØS, Østeuropa, Rusland og Tyrkiet. Mindst én type valset produkt, der gennemgås udførligt i denne beslutning, udgør et særskilt produktmarked som geografisk set omfatter EØS, nemlig litografiplade. Den planlagte fusion vil medføre, at fusionsparterne og VAW får en duopolistisk dominerende stilling på markedet for litografiplade.
(55) Fusionen vil dog også medføre en høj koncentration inden for den samlede produktion af valsede produkter i EØS. De anmeldende parter vil få en valsningskapacitet i EØS på [25-35 %]*, mens deres samlede andel af den faktiske produktion vil være på [20-30 %]*. Desuden vil fusionsparterne få den største overkapacitet blandt alle producenter af valsede produkter i EØS [ &gt;30 %]*. Endelig vil fusionsparterne få det største antal valseværker (13 ud af 36) og dermed de største produktionsmuligheder og de største muligheder for at optimere deres produktprogram på tværs af alle typer valsede produkter. Dette står i skarp kontrast til de øvrige konkurrenters stilling. VAW, der er fusionsparternes største konkurrent, vil få en valsningskapacitet på [&lt; 20 %]* - dvs. næsten tre gange mindre end fusionsparternes og en kapacitetsudnyttelse på [ &gt;80 %]*. Andre konkurrenter halter endnu længere bagefter med følgende kapacitet og produktion: Alcoa (12 % - 12 %), Hoogovens (9 % - 9 %), Elval (3 % - 3 %), Norsk Hydro (3 % - 3 %) og Gränges (2 % - 2 %).
(56) Fusionsparternes samlede markedsandele inden for valsede produkter vil i sig selv være tegn på markedsstyrke, især i betragtning af de største konkurrenters langt svagere markedsstilling. Hvis man herudover ser på fusionens virkninger for fusionsparternes største konkurrent, VAW, vil konkurrencen om valsede produkter til forskellige anvendelsesformål generelt blive alvorligt forvredet. Som det fremgår af betragtning 58-84, skyldes dette, at det fusionerede selskab og VAW vil være fælles om verdens største aluminiumvalseværk, Alunorf i Tyskland, der for øjeblikket er et joint venture med produktionsformål mellem Alcan og VAW, der hver især ejer 50 % af det.
(57) For bedre at kunne redegøre for vurderingen af konkurrencen på disse markeder må der anlægges en række foreløbige betragtninger om forbindelserne mellem Alcan og en af selskabets største konkurrenter, VAW.
3.1.2.1. ALCANS OG VAW'S JOINT VENTURE I NORF
(58) Aluminium NorfGmbH (Norf) er et joint venture-selskab, hvori Alcan og VAW ejer hver 50 %. Det blev oprettet i 1965 med henblik på opførelse og drift af aluminiumvalseværket i Norf i Tyskland. Det er et joint venture med produktionsformål, der opererer for begge moderselskaber, mod at disse betaler et gebyr på grundlag af udnyttelsen.
(59) Hvad selskabsstrukturen angår, fungerer Norf som joint venture. Alcan og VAW ejer hver 50 % af dets aktiekapital. Selskabet har ejendomsretten til valseværkets bygninger og udstyr og ansætter selv arbejdskraften. Selskabet ledes af to direktører (Geschäftsführer), der er ansatte i selskabet. Hvert moderselskab har ret til at indstille en direktør, men ansættelsen kræver begge moderselskabers godkendelse. Disse direktører er ansvarlige for den daglige ledelse af Norf.
(60) Selskabet har en bestyrelse, der består af to medlemmer udpeget af Alcan, to udpeget af VAW og to arbejdstagerrepræsentanter. Der indkaldes til generalforsamling to gange om året.
(61) Der er oprettet et interessentskab (Aluminium Gemeinschaft Norf - "BGB"), der skal fungere som forretningsudvalg. Det består af tre repræsentanter for Alcan, tre repræsentanter for VAW og de to direktører. En række vigtige beslutninger kræver BGB's godkendelse ([...]*).
(62) En række aftaler danner retsgrundlag for samarbejdet mellem Norfs moderselskaber. Disse aftaler viser, at moderselskaberne har været enige om alt, hvad der er gennemført på Norf.
(63) [Dette afsnit beskriver bestemmelserne i joint venture-selskabets stiftelsesdokumenter, såsom interessentskabsaftalen og andre overenskomster. I korte træk har de to moderselskaber fælles kontrol med Norf. Driften varetages af de to aktionærer i fællesskab, og ledelsen varetages af repræsentanter for moderselskaberne. To repræsentanter, der er udpeget af hvert sit moderselskab, står for den daglige drift. De træffer beslutninger enstemmigt og følger moderselskabernes instrukser; i modsat fald henvises spørgsmålet til aktionærernes interessentskab. Vigtige beslutninger skal træffes med moderselskabernes samtykke. Moderselskaberne giver Norf adgang til deres knowhow, og de kan omkostningsfrit udnytte hinandens patenter. Ekstra investeringer skal vedtages af moderselskaberne enstemmigt]*.
(64) Produktionen i Norf gennemføres efter følgende principper. Hvert moderselskab har ret til 50 % af den ledige kapacitet eller "valseværkets tid". Valseværkets tid svarer til den tid, der er nødvendig til produktion af et ton valsede produkter af standardtypen. Når moderselskaberne ønsker at producere andre typer valsede produkter (dvs. materiale til drikkevaredåser, litografiplade osv.) kræves der normalt længere tid, da antallet af arbejdsoperationer forøges. En "ækvivalensfaktor" svarer til den ekstra tid, der er nødvendig til produktion af enhver anden type valset produkt end standardprodukterne. Norfs ledelse sender hvert moderselskab ækvivalensfaktorerne for de enkelte produkter eller produkttyper, der kan produceres i Norf. Hvert moderselskab sender derpå Norfs ledelse sin prognose angivet i standardton. Hvis moderselskabernes prognose ikke dækker de 50 % af kapaciteten, som de har ret til den pågældende måned, skal begge moderselskaber acceptere afvigelsen. De faste omkostninger deles ligeligt mellem parterne. De variable omkostninger fordeles via et gebyr, der beregnes på grundlag af udnyttelsen af valseværket.
(65) Norfs ledelse underretter moderselskaberne om begge selskabers kapacitetsudnyttelse opgjort for alle typer valsede produkter og den samlede vægtede "ækvivalensfaktor", der anvendes på hvert moderselskabs produktion. Moderselskaberne underrettes også om deres andel i de faste omkostninger og om de samlede variable omkostninger, som de hver især skal afholde, opgjort for alle typer valsede produkter og beregnet på grundlag af standardton.
(66) Hvert moderselskab underretter Norfs ledelse om, hvilken produktionsproces der skal anvendes (herunder antallet af arbejdsoperationer). Norfs ledelse formodes ikke at afsløre disse oplysninger over for det andet moderselskab.
(67) Parterne hævder, at deres Norf joint venture ikke er noget joint venture med produktionsformål i traditionel forstand, men en "time sharing"-metode. De hævder derfor også, at Norf ikke vil begrænse konkurrencen mellem moderselskaberne efter fusionen. Ifølge parternes argumenter er joint venture-selskabet opbygget på en sådan måde, at det reducerer informationsudvekslingen mellem moderselskaberne til det mindst mulige, og således at der ikke tillades udveksling af konkurrencefølsomme oplysninger mellem parterne. Ifølge parterne kan det ene moderselskab derfor ikke forudse det andet selskabs konkurrencemæssige tiltag. Moderselskaberne udveksler heller ikke konkurrencefølsomme oplysninger, mens oplysninger om moderselskabernes egne kundegrundlag, salgspriser, leverancer af færdigvarer og lignende ligger uden for joint venture-selskabets område og derfor heller ikke er tilgængelige for det andet moderselskab. Da den endelige produktdifferentiering for bestemte produkter kan finde sted senere eller endog i andre valseværker end Norf (som det er tilfældet med litografiplade), har moderselskaberne i sidste instans ikke nøjagtigt kendskab til hinandens produktprogram eller omkostningsgrundlag. Endelig fremfører parterne, at der ikke foreligger nogen rimelig grund til, at moderselskaberne skulle gennemføre en ulovlig samordning, da Norf-aftalerne ikke indebærer overskudsdeling mellem Alcan og VAW.
(68) Kommissionen mener, at den indbyrdes afhængighed, som den fælles drift af Norf medfører, betyder, at der ikke blot er tale om en "time sharing"-metode. Norf drives nemlig som et joint venture med produktionsformål, og enhver undersøgelse af det bør tage hensyn til samarbejdsaspekterne ved den fælles drift. Disse aspekter omfatter blandt andet det ledende princip, der fremgår af flere aftaler om Norfs drift, nemlig at moderselskaberne træffer enstemmige beslutninger. Det omfattende industrisamarbejde, som moderselskaberne opnår, er tegn på, at deres integration i Norf strækker sig ud over, hvad der kan betegnes som en "time sharing"-metode. Norf er verdens eneste joint venture-valseværk(8). Da det blev etableret, blev det betragtet som et ret risikabelt projekt, da det allerede på daværende tidspunkt var den udbredte opfattelse, at det kun kunne drives tilstrækkelig effektivt, hvis begge moderselskaber sammenlagde deres ressourcer. På Norf er der fælles produktionsanlæg og en enkelt arbejdsstyrke, der betjener de to moderselskaber på samme måde. Omkostningerne ved driften af Norf andrager [...]*. På Norf er der en fælles afdeling, som har ansvaret for at fastlægge de to moderselskabers produktionssekvenser, og som stiller sine tekniske resultater til moderselskabernes rådighed. Ifølge det ene af moderselskaberne, VAW, ville det ikke have kunnet betale sig at etablere og drive Norf i fællesskab, hvis en given type valset produkt fremstillet af det ene moderselskab skulle fremstilles anderledes af det andet moderselskab.
(69) I Norf er der flere specialiserede produktionsanlæg (herunder både varm- og koldvalsningsprocessen og færdigbehandlingsanlæggene, såsom skæremaskiner) for de forskellige typer valsede produkter, som Norf kan producere. Når produktionsanlæggene er blevet specialiseret, skyldes det de to moderselskabers fælles interesse i at reducere deres fælles omkostninger. Derfor [...]*.
(70) Investeringerne i Norf er hidtil blevet vedtaget af de to moderselskaber i fællesskab. Dette gælder for eksempel den anvendte teknologi. De tekniske specifikationer i forbindelse med investeringerne drøftes og vedtages i fællesskab i BGB.
(71) Af ovenstående årsager kan det konkluderes, at joint venture-selskabet Norf ikke er noget "time sharing"-projekt. Kommissionen mener derfor, at det kan skabe konkurrenceproblemer, at de to største producenter af valsede produkter i EØS deltager i et joint venture, der fremstiller produkter, for hvilke det fusionerede selskab vil opnå en betydelig markedsstilling. Konkurrenceproblemerne vil opstå på grund af Norfs retlige opbygning og det deraf følgende de facto-samarbejde mellem moderselskaberne, VAW's afhængighed af Norf og kapacitetsbegrænsningerne i VAW's øvrige valseværker, Alcans ret til at nedlægge veto mod investeringer, der foreslås af VAW, og det fusionerede selskabs mulighed for at øge VAW's omkostninger og dermed forringe dets konkurrenceevne. Generelt set vil de asymmetriske kapacitetsbegrænsninger til fordel for det fusionerede selskab og den realistiske trussel om repressalier over for VAW skabe en situation, hvor der på lang sigt vil kunne opretholdes en ulovlig samarbejdsordning mellem Norfs moderselskaber. Denne situation beskrives nærmere i betragtning 72-81.
(72) For det første forudsætter Norfs retlige opbygning et konstant samarbejde mellem moderselskaberne baseret på enstemmighed. For at Norf fortsat kan fungere effektivt efter fusionen, skal moderselskaberne være enige om flere af produktionsprocessens aspekter. Dette vil skabe større gennemsigtighed og forudsigelighed i forbindelse med moderselskabernes konkurrencestrategier. For eksempel vil der være behov for teknisk og finansielt samarbejde mellem moderselskaberne for at [...]*. Det er ikke blot større investeringer, der kræver de to moderselskabers samtykke, men rutinetransaktioner vil også skabe samarbejdsmuligheder (som f.eks. [...]*). Parterne har i deres argument vedrørende aftalerne om Norfs administration og drift, især om informationsudvekslingen, set bort fra, at der er forskel på situationen før en fusion og efter en fusion. Spørgsmålet er, om konkurrenceforholdene ændrer sig efter den planlagte fusion. I denne forbindelse kan parterne bagefter fremføre, at informationsudvekslingen før fusionen ikke hindrede de to moderselskaber, Alcan og VAW, i at konkurrere effektivt med hinanden. Derimod er forholdet mellem det fusionerede selskab og VAW efter fusionen et fremtidigt spørgsmål, der skal vurderes som led i den markedsstruktur, som den anmeldte overtagelse formodentlig vil medføre. For at Norf fortsat kan fungere effektivt efter fusionen, skal moderselskaberne være enige om flere af produktionsprocessens aspekter.
(73) For det andet vil fusionen ændre VAW's incitament til at konkurrere. I sidste instans vil VAW have større interesse i at tilpasse sin konkurrencemæssige adfærd efter det fusionerede selskabs i stedet for at påføre det en skarp konkurrence. Dette skyldes en kombination af følgende to faktorer: VAW's stærke afhængighed af Norfs produktion og dets kapacitetsbegrænsninger og Alcans ret til at nedlægge veto mod ekspansion eller andre investeringer (sidstnævnte i forbindelse med overkapaciteten i det fusionerede selskab, der vil få den største underudnyttede valsningskapacitet i EØS).
(74) VAW er fuldstændig afhængig af Norf, når det gælder en række valsede produkter (materiale til drikkevaredåser, litografiplade, loddemetal osv.). Før fusionen var Alcan også afhængig af Norf, men dette vil ikke være tilfældet med det fusionerede selskab, da den anden fusionspartner vil tilføre yderligere varmvalsningskapacitet. Hvis VAW beslutter at påføre det fusionerede selskab stærk konkurrence med henblik på at overtage en yderligere markedsandel, skal det nødvendigvis forøge sin valsningskapacitet. VAW vil derfor være nødt til at indgå en aftale med det fusionerede selskab, der kan blokere for en sådan investering, hvis det har en fornemmelse af, at VAW herved vil kunne konkurrere med det.
(75) Parterne har fremført, at VAW har bebudet investeringer, der tager sigte på en udvidelse af selskabets kapacitet i andre valseværker (Cisterna og Hamburg), og at en sådan kapacitetsudvidelse vil mindske VAW's afhængighed af Norf og give det den kapacitet, der er nødvendig, for at det kan konkurrere med det fusionerede selskab. Kommissionen er ikke enig med parterne. Den planlagte kapacitetsudvidelse vedrører VAW's koldvalsningsanlæg i ovennævnte værker. Disse anlæg får og vil fortsat få varmvalsningsbånd (råmateriale) leveret fra Norf. Disse værker kan ikke modtage leverancer fra andre af VAW's varmvalseværker, da der er teknologiske forskelle mellem Norfs og disse andre valseværkers varmvalsningsprocesser (Norf-systemet er uforeneligt med andre valseværker, da produkternes dimensioner er anderledes). I modsætning til, hvad parterne hævder, vil den planlagte udvidelse derfor gøre VAW mere afhængig af Norfs varmvalseværker.
(76) For det tredje tyder økonomiske teorier på, at virksomhedernes asymmetriske kapacitetsbegrænsninger både på kort og lang sigt påvirker den ulovlige samordnings omfang. Denne samordning forstærkes yderligere af den realistiske trussel om repressalier. I så fald vil den asymmetriske kapacitet til fordel for det fusionerede selskab og de faktiske straffemekanismer, som driften af Norf kan medføre, påvirke VAW's interesse i at indlade sig på en priskrig.
(77) Forholdene omkring de asymmetriske kapacitetsbegrænsninger illustreres af det fusionerede selskabs kapacitetsudnyttelse på [&lt; 70 %]* i forhold til VAW's på [ &gt;85 %]*. Forholdene omkring den realistiske trussel om repressalier illustreres af forskellene i VAW's og det fusionerede selskabs afhængighed af Norf. Fusionen vil give det fusionerede selskab mulighed for at forhøje sin konkurrents omkostninger, hvis det fusionerede selskab og VAW bliver ved med at være moderselskaber for joint venture-selskabet Norf. Da det fusionerede selskab overtager flere valseværker fra fusionsparterne, bliver det på udbudssiden mere fleksibelt med hensyn til at flytte produktion til og fra Norf, end det for øjeblikket er tilfældet med Alcan. Det fusionerede selskab kan derfor forøge VAW's omkostninger i Norf, samtidig med at det omlægger Norf-produktionen omkring sit nye valsningssystem (det blev bebudet, at en sådan omlægning efter fusionen ville betyde omkostningsbesparelser på flere hundrede millioner dollars). I sidste instans vil en forhøjelse af VAW's omkostninger indebære den fordel, at VAW tvinges til at forlange højere priser af kunderne, hvilket vil øge efterspørgslen efter det fusionerede selskabs produktion og dermed give det mulighed for at forhøje priserne. Hvis VAW beslutter ikke at forhøje priserne, vil det derimod blive udsat for et fald i rentabiliteten.
(78) Det fusionerede selskab kan øge VAW's omkostninger, samtidig med at det omlægger sit produktprogram i Norf, på følgende måde: Som nævnt i betragtning 58-77 er driften af anlægget i Norf baseret på en fælles optimering af moderselskabernes produktprogram. Ændringer i produktprogrammet vil kunne ændre omkostningsforholdene i Norf, og under visse omstændigheder kan en ændring i omkostningsstrukturen være mere skadelig for det ene moderselskab end for det andet. Hvis for eksempel det fusionerede selskab beslutter at flytte produktionen af nogle valsede produkter fra Norf til et andet anlæg eller at erstatte en række valsede produkter med andre, skal VAW afholde en urimelig andel af omkostningerne ved den uudnyttede kapacitet, da omkostningerne jo skal afholdes af parterne på grundlag af den faktiske udnyttelse af anlæggene. Enhver ændring i Norfs produktprogram vil få konsekvenser for produktionsprocessen og det relevante udstyr (støbehus, legeringstyper, skrotkæde, antal arbejdsoperationer, færdigbehandlingsudstyr osv.). Dette vil forstyrre den ligevægt i omkostningsfordelingen, der hidtil har dannet grundlag for, at Norf har kunnet fungere optimalt. Desuden vil moderselskaberne skulle samarbejde om den daglige drift i Norf af hensyn til effektiviteten. En reduktion i den ene parts aktiviteter vil få negative følger for den anden parts rentabilitet. I betragtning af VAW's stærke afhængighed af Norf er det mest sandsynligt, at en reduktion i det fusionerede selskabs aktiviteter i Norf vil forøge VAW's omkostninger og påvirke dets konkurrenceevne.
(79) [...]*, i betragtning af den måde, hvorpå støbehusomkostningerne og omkostningerne ved valseværkerne fordeles i Norf, er det teknisk muligt for det fusionerede selskab at øge VAW's produktionsomkostninger i Norf, enten ved at reducere sine aktiviteter i Norf eller ved at ændre sit produktprogram i Norf. [...]*. Parterne mener, at en strategi, der går ud på at øge konkurrenternes omkostninger, ville være sund, hvis VAW's omkostningsgrundlag blev forringet mere end det fusionerede selskabs. I dette tilfælde ville en omfordeling af Norfs produktprogram ikke kunne betale sig, hvis det betød, at det fusionerede selskabs andel i Norf ikke blev udnyttet. Ifølge parterne ville dette medføre betydelige offeromkostninger. En ændring i Norfs produktprogram eller omdirigering af bestemte produkter væk fra Norf skulle derfor udlignes ved opretholdelse af kapacitetsudnyttelsen i Norf. [...]* virkningen på VAW's og parternes marginalomkostninger som følge af flytning af produktionen af litografiplade og materiale til drikkevaredåser fra Norf og produktion af andre typer valsede produkter i Norf. I forbindelse med litografiplade har parterne anslået, at de to moderselskabers marginalomkostninger vil stige, og at VAW's omkostninger vil stige med [%]* mere end det fusionerede selskabs. Når det gælder andre typer valsede produkter, og især råmateriale til drikkevaredåser, vil VAW blive udsat for en større stigning, da flytningen af produktionen af dette produkt fra Norf til et andet anlæg vil betyde omkostningsbesparelser for det fusionerede selskab ([- %]*) og en omkostningsstigning for VAW ([+ %]*). Generelt vil dette medføre en omkostningsforskel til skade for VAW på næsten [ &gt;5 %]*.
(80) Kommissionen er ikke enig med parterne i, at omkostningsforøgelse for VAW vil medføre en afskrækkende omkostningsforøgelse for det fusionerede selskab. Som det fremgår af foregående afsnit, vil VAW's omkostninger stige mere end det fusionerede selskabs under de to produktionsomlægningsscenarier, som parterne har analyseret. Kommissionen er heller ikke enig i, at VAW's omkostningsforskel er for lille til at hindre selskabet i at konkurrere aggressivt. Som parterne flere gange har nævnt, er avancerne inden for valsningsaktiviteterne minimale. En beskeden ændring i omkostningsgrundlaget kan derfor få store konsekvenser for en producents konkurrenceevne. Som følge heraf vil VAW ikke være særlig interesseret i at indlede en priskrig. Det vil tværtimod udøve samme adfærd som det fusionerede selskab i forventning om, at en maksimering af dets fortjeneste ved en given produktion snarere vil ske gennem højere priser end gennem højere markedsandele.
(81) Hertil kommer, helt uden hensyn til VAW's nuværende afhængighed af Norf, at ethvert forsøg fra enten det nye selskabs eller VAW's side på at vinde markedsandele på den anden parts bekostning nødvendigvis vil få umiddelbar indvirkning på Norfs kapacitetsudnyttelsesgrad/produktprogram og dermed på de to parters omkostningsstruktur. Selve Norfs eksistens ændrer derfor parternes incitament til at konkurrere. Desuden vil det i sig selv mindske den priskonkurrence, som parterne i praksis kan påføre hinanden, at de to parters omkostningsgrundlag for alle de typer valsede produkter, der fremstilles i Norf, er det samme eller i hvert fald meget ensartet.
(82) Endvidere konkurrerer det fusionerede selskab og VAW med hinanden på en lang række andre markeder. Udsigterne til repressalier på disse andre markeder på grund af de mange markedskontakter kan være en yderligere anledning til en tilpasning mellem det fusionerede selskabs og VAW's strategier.
(83) Under den mundtlige høring den 31. januar og den 1. februar 2000 forklarede VAW offentligt, hvorledes det ser på sin fremtidige konkurrencemæssige stilling som følge af fusionen. VAW mener, at det permanent vil være udsat for trusler om repressalier i form af foranstaltninger, der fundamentalt påvirker dets leverancer fra Norf og dermed dets konkurrenceevne. VAW skal for hver enkelt aktivitet kunne forudse sine joint venture-partneres eventuelle reaktion og vil have tendens til at afholde sig fra aktiviteter, der kunne udløse en reaktion fra det fusionerede selskabs side. Herved bliver VAW mindre indstillet på at indlade sig i skarp konkurrence.
(84) Som følge af ovenstående er det Kommissionens opfattelse, at Norfs eksistens vil mindske konkurrencen mellem det fusionerede selskab og VAW. I overensstemmelse med den fremgangsmåde, der skal anvendes i fusionssager, må Kommissionen gå ud fra den mest sandsynlige adfærd. På de markeder, der behandles i betragtning 85-105, er det mest sandsynligt, at der sker en tilpasning mellem det fusionerede selskabs og VAW's konkurrencestrategier.
3.1.2.2. LITOGRAFIPLADE
Afgrænsning af produktmarkedet
(85) Litografiplade er et blankt valset produkt med overfladebehandling af høj kvalitet, der anvendes til fremstilling af fotografiske plader og trykplader. Aluminiumvalseværker fremstiller denne særlige produkttype og sælger den til fotografiske virksomheder, der har anlæg til overfladebehandling og opskæring, og som videresælger produktet til endelige forbrugere, f.eks. datterselskaber eller tredjemand (andre fotografiske virksomheder og trykkerier (aviser, tidsskrifter) osv.).
(86) Der findes ingen efterspørgselssubstitution mellem litografiplade af aluminium og af ethvert andet materiale, hvad enten der er tale om metaller eller ej. Parterne hævder dog, at der er en omfattende substitution på udbudssiden.
(87) Markedsundersøgelsen har vist, at dette ikke er tilfældet. Det er et væsentligt teknisk krav til litografiplade, at det har en meget glat overflade, der skal affedtes omhyggeligt. I betragtning af den særlige knowhow, der er nødvendig, og de specielle krav, der må stilles til maskinerne, for at man kan producere denne overflade, vil kunderne ikke betragte alle etablerede aluminiumvalseværker som potentielle leverandører i tilfælde af en prisstigning på litografiplade.
(88) Kunderne kræver, at deres leverandører gennemgår en streng kvalificeringsprocedure, inden de vil begynde at købe hos dem. Det kan vare op til to år, før leverandøren opnår de nødvendige kvalifikationer, og processen omfatter generelt et afprøvningsprogram i flere faser med henblik på at fastlægge den endelige produktspecifikation, som kunden forlanger. Ud over kvalificeringsproceduren skal producenterne foretage investeringer på mellem 10 og 20 mio. EUR og konstant foretage kvalitetsforbedringer. Elval, der er omtalt i de følgende afsnit, er et eksempel på, hvor længe det kan tage et aluminiumvalseværk at vinde fodfæste på et marked som anerkendt leverandør af litografiplade. Da der er store hindringer for adgangen til dette marked, er kun et begrænset antal aluminiumproducenter aktive på markedet (Alcan, Alusuisse, VAW og Alcoa; Elval er ved at trænge ind på markedet). En prisstigning på 5-10 % ville ikke medføre, at der kom flere leverandører ind på markedet, da forpligtelserne, kapitalomkostningerne og den tid, det tager at komme ind på markedet, ville gøre udsigterne usikre. Generelt set ville der derfor ikke komme reaktioner på en prisstigning af denne størrelsesorden. Kommissionen mener derfor, at litografiplade er et særskilt relevant produktmarked.
Afgrænsning af det geografiske marked
(89) Det geografiske marked for litografiplade omfatter kun EØS. Alle aftagere af litografiplade i EØS køber produktet hos lokale leverandører. Et af de forhold, der begrænser importen til EØS, er tolden på 7,5 %. Et andet er den lange markedsføringstid for importeret materiale. Transporttiden for materiale, der købes lokalt, kan være på en-to dage mod to-tre uger for importeret materiale. Ved import er kunderne tvunget til at købe store mængder og føre store lagre. Et andet forhold er den usikkerhed, der er forbundet med import. Leverandører uden for EØS kan ikke yde eftersalgsservice af samme kvalitet til kunder i EØS; desuden kan der være stor forskel på kvaliteten på litografiplade, der importeres til EU. Dette gælder især tykkelse og bredde. Kunderne har givet eksempler på plade af forskellig tykkelse i de forskellige leverancer. Dette påfører kunderne ekstraomkostninger eller medfører mangel på et produkt. Når materialet er bredere, må det skæres til for at kunne passe til kundernes maskiner, hvilket medfører produktionstab. Når materialet er snævrere, kan der intet gøres, og det må i så fald returneres eller tilintetgøres (dvs. videresælges til en lavere pris til anvendelse som valset standardprodukt).
(90) En enkelt kunde har importeret begrænsede mængder fra en japansk leverandør. Denne kunde er det europæiske datterselskab af en japansk fotografisk virksomhed, og på grund af de eksisterende leveringsaftaler mellem moderselskabet og dets lokale japanske leverandør var det muligt at omdirigere en del af den mængde, der blev købt i Japan, til Europa. Denne import tegnede sig for højst 20 % af denne kundes samlede behov. Den blev foretaget i henhold til en toldordning for passiv forædling, som består i, at man importerer en begrænset mængde af et produkt for at forarbejde det i Fællesskabet og geneksporterer det som et produkt af større værdi - dvs. under et andet toldnummer. Den told, der er blevet betalt ved import, refunderes, når produktet geneksporteres.
(91) Den øvrige import tegnede sig i 1998 for 2 % af EØS-forbruget. Parterne fremfører, at importen tegnede sig for ca. 5 % i 1994-1995, og at faldet skyldes nedgangen i de importerede mængder fra USA, hvilket igen skyldtes den stærke appreciering af den amerikanske dollar. Selv om man antager, at dollaren deprecieres over for euroen, og at importen fra USA vil stige, er dette dog ikke tilstrækkeligt til, at det kan konkluderes, at markedet strækker sig videre end EØS. En sådan import vil afhænge af konjunkturforløbet og valutakurssvingningerne og kan ikke betragtes som et strukturbestemt træk ved markedet, da den ikke er en stabil og pålidelig forsyningskilde. I forbindelse med den nuværende analyse kan det derfor konkluderes, at markedet for litografiplade omfatter EØS.
Vurdering af konkurrencen
(92) EØS-produktionen af litografiplade udgjorde 189 kt i 1998. Det fusionerede selskab tegnede sig for [kt]* eller [45-55 %]* af EØS-produktionen (Alcan: [kt]* eller [%]*; Alusuisse: [kt]* eller [%]*). Kun enkelte andre konkurrenter fremstiller og leverer litografiplade i EØS, bl.a. VAW ([35-45 %]*), Alcoa ([5-15 %]*) og Elval ([&lt; 5 %]*).
(93) Koncentrationsgraden på markedet for litografiplade er betydelig. Fusionen vil nedbringe antallet af leverandører fra fem til fire. VAW er den virksomhed, der med størst sandsynlighed vil udgøre en alvorlig konkurrencemæssig trussel mod det fusionerede selskabs muligheder for at udnytte sin markedsstyrke. Inden fusionen var VAW den største producent og leverandør af litografiplade i EØS. Efter fusionen kan Kommissionen dog ikke længere betragte VAW som en egentlig konkurrencemæssig trussel mod det fusionerede selskab. VAW indstiller sin produktion af litografiplade i sine anlæg i Grevenbroich og Cisterna, der tegner sig for henholdsvis 90 % og 10 % af VAW's produktion af litografiplade. Disse anlæg er helt afhængige af Norf, når det gælder leverancer af varmvalsningsbånd (se afsnittet om joint venture-selskabet Norf ovenfor). Der findes ingen alternative forsyningskilder, når det gælder varmvalsningsbånd med den nødvendige litografiske kvalitet, da de eneste producenter af sådanne bånd, nemlig Alusuisse, Alcan og Alcoa (Inespal) er konkurrenter og derfor sandsynligvis ikke vil levere til VAW. Norf er et joint venture mellem Alcan og VAW, som hver ejer 50 % deraf. I den foregående analyse af joint ventureselskabet Norf blev det forklaret, hvorfor fusionen vil ændre VAW's incitamenter til at konkurrere med det nye selskab, hvis de begge bliver ved med at være Norfs moderselskaber. Det fusionerede selskabs og VAW's individuelle markedskarakteristika og de generelle træk ved markedet for litografiplade tyder på, at de to konkurrenters økonomiske interesser kan blive samordnet som følge af fusionen.
(94) Det fusionerede selskab og VAW har en næsten symmetrisk markedsstilling ([ ]*). Det samme gælder produktionsomkostningerne, for de indledende produktionstrin (varmvalsning) finder sted i Norf, men de efterfølgende individuelle processer i de separate anlæg involverer den samme teknologi og dermed de samme produktionsomkostninger. Der er en vis gennemsigtighed i det fælles produktionsselskab, og som følge heraf kan de to partnere uden vanskeligheder efterspore hinandens dispositioner. Dette øger den forudsigelighed, der er nødvendig for, at en virksomhed i tide kan få kendskab til konkurrenternes planlagte tiltag og dermed tilpasse sin adfærd efter konkurrenternes. Denne lighed i produktionsprocessen og joint venture-selskabets drift styrker moderselskabernes indbyrdes afhængighed, samtidig med at det er deres endelige mål at få joint venture-selskabet til at fungere optimalt. En ændring af denne situation ville afskrække de to moderselskaber fra enhver form for direkte, indbyrdes konkurrence.
(95) Litografiplade er et ret ensartet produkt. Så snart en producent har erhvervet den nødvendige knowhow og teknologi, kan virksomheden ikke fremstille litografiprodukterne meget anderledes end konkurrenterne. Prisen er derfor den relevante konkurrencefaktor på dette marked. Litografimarkedet er forholdsvis gennemsigtigt, priserne forhandles årligt, og der findes kun nogle få aftagere, som både det fusionerede selskab og VAW leverer til. Når leverandørerne forhandler med deres kunder, får de kendskab til den pris eller i hvert fald det prisinterval, som konkurrenterne tilbyder. På den måde forsøger aftagerne at skabe konkurrence mellem de forskellige leverandører i forventning om at opnå en rimelig markedspris. Som følge heraf er der en tendens til, at leverandørerne, når de afgiver tilbud, får kendskab til markedsprisen på et givet tidspunkt.
(96) Markedet for litografiplade er stagnerende. Det skyldes, at efterspørgslen fra offsetindustrien er faldende på grund af udvikling af nye former for papirløse medier, såsom elektroniske medier og Internet. Stagnerende markeder fører i højere grad til parallel adfærd end højvækstmarkeder, fordi der på sidstnævnte markeder er større incitamenter til markedsadgang, og fordi de eksisterende virksomheder har større interesse i at konkurrere for at forøge deres markedsandel. På markedet for litografiplade er konkurrenceincitamenterne derimod anderledes, da en konkurrent kun kan forøge sit kundeunderlag på bekostning af en anden konkurrent. Prisen er som sagt den relevante konkurrencefaktor.
(97) Endelig bekræftes ovennævnte markedskarakteristika af den stærke strukturforbindelse, der findes mellem de to største konkurrenter, nemlig Norf-joint venture-selskabet. At Norf eksisterer, vil i væsentligt omfang ændre de to moderselskabers konkurrenceincitament, således at VAW f.eks. vil finde det mest rentabelt at tilslutte sig en prisforhøjelse på litografiplade, som det fusionerede selskab har foretaget. Da der ikke vil komme nogen tilstrækkelig konkurrencemæssig reaktion fra de eksisterende lokale leverandører eller fra importeret materiale, vil en parallel prisforhøjelse kunne maksimere begge parters fortjeneste. Som omtalt i betragtning 58-84 om Norf er samarbejdet mellem moderselskaberne uundgåeligt på grund af deres behov for at optimere Norfs produktprogram og holde omkostningsgrundlaget nede på det lavest mulige niveau. Enhver fremtidig investering eller ændring i det pågældende produktprogram skal vedtages af parterne i fællesskab. Beslutninger om Norfs produktion vil således involvere begge moderselskaber. VAW vil heller ikke have noget incitament til at konkurrere for at overtage den anden partners kunder. Som nævnt i de relevante afsnit om Norf, vil det være nødvendigt for VAW at forøge sin kapacitet i Norf, hvis det skal kunne konkurrere. Det fusionerede selskab kan blokere for en sådan investering. Desuden kan det fusionerede selskab få VAW til at afholde sig fra at føre en aggressiv konkurrencepolitik ved at true med repressalier. Dette kan ske ved at forhøje VAW's omkostninger i Norf og dermed gøre det ude af stand til at konkurrere. Parterne har beregnet, at blot en omlægning af det fusionerede selskabs produktprogram i Norf kan betyde, at VAW får omkostninger, der er [%]* større end det fusionerede selskabs. Hvis det fusionerede selskab og VAW fortsat bevarer den fælles kontrol over Norf, kan VAW derfor ikke betragtes som en effektiv konkurrent, der ville være interesseret i at imødegå konkurrenternes prisforhøjelse på litografiplade.
(98) Alcoa er den eneste faktiske konkurrent på markedet, men dets produktionskapacitet for litografiplade i EØS er begrænset. Da selskabet kun tegner sig for 9 % af markedet, skal det for at kunne imødegå en prisforhøjelse enten omlægge en stor del af sit eksisterende produktprogram til litografiplade (og afholde de relevante offeromkostninger) eller øge sin kapacitet. En kapacitetsforøgelse finder ikke sted udelukkende for at dække efterspørgslen efter et enkelt produkt. Den indebærer store investeringer, forvaltes som et system og er begrundet i mere globale betragtninger end en enkelt prisforhøjelse på et enkelt produktmarked, såsom markedet for litografiplade. Hvis Alcoa ikke ønsker at afholde nogen ekspansionsomkostninger, skal det importere materiale fra sine valseværker i USA. Transportomkostningerne og importtolden ville dog prismæssigt udhule det importerede materiales konkurrencedygtighed. Under disse omstændigheder ville Alcoa nok finde det mere rentabelt at følge prisforhøjelsen og dermed maksimere sin fortjeneste på en given afsat mængde.
(99) Elval, der er den mindste af de eksisterende leverandører, har forsøgt at komme ind på markedet for litografiplade siden 1990. Selv på nuværende tidspunkt anser selskabet sig ikke i stand til at producere og levere ensartet kvalitetsmateriale. Elval har fremstillet materiale på forsøgsbasis. Det foretog sine første prøvesendinger på 500 tons i 1993 - dvs. tre år efter sin beslutning om at trænge ind på dette marked. Kvalificeringsproceduren er endnu ikke afsluttet, og Elval mener, at der er behov for yderligere investeringer og mere tid, før det kan blive fuldt anerkendt af EØS-kunderne. Elval kan derfor ikke betragtes som nogen konkurrencemæssig trussel på markedet for litografiplade i EØS.
(100) Eksemplet med Elval illustrerer også de betydelige hindringer for adgangen til markedet for litografiplade. Ud over investeringer på 10 til 20 mio. EUR i opførelse af et færdigbehandlingsanlæg skal aluminiumvalseværker, der ikke driver virksomhed inden for litografiplade, investere betydeligt i tid og ressourcer for at blive anerkendt af kunderne. Perioden er så lang, at der ikke ville blive tale om en konkurrencemæssig trussel fra deres side i en lang årrække, eventuelt i mere end fem år.
(101) Hoogovens, der er en af de største aluminiumproducenter og for øjeblikket indgår i Corus-koncernen (British Steel og Hoogovens), har tidligere produceret litografiplade, men forlod markedet for nylig. Hoogovens har fremført, at det, mens det stadig var aktivt på dette marked, ikke kunne holde trit med kundernes stigende kvalitetskrav eller foretage de nødvendige investeringer på 20 mio. EUR for at indhente sine største konkurrenter, der opførte færdigbehandlingsanlæg, som specielt var beregnet på fremstilling af dette produkt.
(102) Da det forholder sig således, kan det konkluderes, at det ikke er sandsynligt, at den faktiske eller potentielle konkurrence vil mindske den markedsstyrke, som det fusionerede selskab vil få som følge af fusionen.
(103) Parterne har fremført, at kunderne har en betydelig styrke i forhold til leverandørerne, da der er tale om store selskaber inden for den fotografiske industri, der er lige så koncentreret som aluminiumindustrien.
(104) Ifølge markedsundersøgelsen har kunderne dog ikke nødvendigvis nogen styrke, der opvejer leverandørernes. I lighed med den fotografiske industri er markedet for litografiplade stærkt koncentreret, og der er intet, der tyder på, at kunderne indtager nogen stærk stilling inden fusionen. Efter fusionen vil koncentrationen inden for produktionen af litografiplade blive væsentligt forøget. I betragtning af Norfs indvirkning på det fusionerede selskabs og VAW's konkurrencemæssige adfærd og Elvals ringe potentielle konkurrenceevne vil der i stedet for de nuværende fire leverandører af litografiplade i EØS kun være to, hvoraf Alcoa er langt den mindste. Tilnærmelsen mellem de leverandører, der før fusionen var de største og mest effektive, forventes at få negativ indvirkning på den nuværende ligevægt mellem kundernes og leverandørernes markedsstyrke. Forringelsen af kundernes styrke vil blive understreget af, at det bliver umuligt at skifte til andre materialer, og at det tager lang tid for nye virksomheder at få adgang til markedet, at erhverve knowhow og at blive anerkendt. Import fra Japan eller USA vil øge kundernes driftsomkostninger og påvirke deres rentabilitet. Som følge heraf kan importen ikke betragtes som en realistisk trussel mod de lokale leverandører. Generelt set vil kunderne ikke efter fusionen kunne udnytte nogen styrke, der udligner leverandørernes.
Konklusion
(105) Af ovenstående årsager mener Kommissionen, at fusionen vil medføre, at fusionsparterne og VAW opnår en duopolistisk dominerende stilling på EØS-markedet for litografiplade.
3.1.3. EMBALLAGEMARKEDERNE
3.1.3.1. HALVSTIVE ALUMINIUMFORME
Det relevante produktmarked
(106) Halvstive aluminiumforme anvendes til en lang række endelige formål såsom foder til kæledyr, dybfrosne levnedsmidler, færdigretter, flymåltider og lignende. Halvstive aluminiumforme kan være enten beklædte (glatte forme) eller ubeklædte (bølgeforme). Parterne mener, at det relevante marked omfatter begge typer aluminiumforme og beholdere af andre materialer, såsom flerlagsplast, stål eller poser. Dette synspunkt blev dog ikke underbygget af markedsundersøgelsen.
Efterspørgselssubstitution
(107) Ifølge alle de adspurgte kunder udgør halvstive glatte forme et særskilt produktmarked i forhold til bølgeforme. Bølgeforme kan ikke forsegles, men kun lukkes med et låg af aluminium eller metalbelagt karton. Bølgeforme anvendes til dybfrosne levnedsmidler og en lang række forskellige typer bagværk og cateringprodukter, der ikke skal opbevares i længere tid. Alle fugtige levnedsmidler skal dog emballeres i en steriliseret og forseglet beholder, for at der kan opnås en lang holdbarhed under sikre og hygiejniske forhold. Beklædt aluminium har den varmemodstand (129 °C), der er nødvendig for sterilisering. Det er kun den glatte beholder, der har en forseglingskant til låget, og som så kan sikre en opbevaringsperiode på over to år. Denne forskel i produkternes egenskaber afspejler sig i en langt højere pris for glatte forme. Prisforskellen mellem beklædte og ubeklædte aluminiumforme er på 25-50 %.
(108) Ifølge parterne er beholdere af flerlagsplast et rentabelt alternativ til de glatte aluminiumforme. Opbevaringstiden i forbindelse med plastbeholdere er dog kun på ca. seks måneder, dvs. en fjerdedel af opbevaringstiden i forbindelse med steriliserede glatte aluminiumforme. Dette gør plastbeholdere langt mere ufordelagtige end aluminiumforme. Over 60 % af de beklædte halvstive aluminiumforme anvendes til emballering af foder til kæledyr. Omkring 10-15 % anvendes til steriliserede levnedsmidler. Ved over 70 % af de glatte forme er der derfor sikret en lang opbevaringstid, som indebærer en helt anden forsyningskæde. Det er derfor ikke ualmindeligt, at steriliserede levnedsmidler bliver anbragt på forretningernes hylder flere uger eller endog flere måneder efter, at de er fremstillet.
(109) Plastbeholdere er også ufordelagtige ud fra et markedsføringssynspunkt. Parterne hævder, at Mars bruger beholdere af flerlagsplast til sine produkter i USA. Mars anvender dog ikke denne type emballage i Europa på trods af, at den er 20 % billigere. Dette skyldes, at plastemballage ikke passer til kvalitetsmærker, der derfor emballeres i aluminium. Parterne omtalte et schweizisk selskab Säntis, der solgte en sådan emballage til dyrefoder til den største detailhandler i Schweiz, Migros, efter at der var fremført påstande om, at aluminium var mere miljøskadeligt end plast. Men det viste sig, at emballage af flerlagsplast er langt vanskeligere at genanvende end aluminium, og Migros skiftede derfor tilbage til aluminium i 1997, og emballagen af flerlagsplast anvendes ikke længere.
(110) Et andet alternativ, som parterne har foreslået, er emballage af stål. Stift stål er langt tungere end aluminium, hvilket gør det uegnet til engangsemballage med et indhold på 100 g. Derfor anvendes det fortrinsvis til genbrugsemballage med et indhold på mindst 400 g. Generelt bemærker kunderne, at aluminium har en række bestemte marketingegenskaber, som stål ikke har. Aluminiumemballage er således lettere at åbne og mere elegant, hvad der især er vigtigt for kvalitetsmærker. Der findes også halvstive laminerede stålforme, som dog ifølge parterne er 15-20 % dyrere.
(111) Endelig henviser parterne til poser som et alternativ til de glatte aluminiumforme. Poser har et tyndt indvendigt aluminiumlag på 6-9 µ og kan forsegles. Poser garanterer den samme lange holdbarhed som glatte forme. De findes som engangsemballage til 100 g. Dette produkt har været i stand til at vinde markedsandele i den senere tid. Kommissionen understreger dog, at denne forøgelse af markedsandelen ikke er sket på bekostning af de glatte forme, men snarere på bekostning af hvidblikdåser. Vækstprognosen for poser er ifølge en virksomhed på markedet 20 % for de kommende år, og aluminiumforme vil vokse med 5 %, mens hvidblikdåser vil være stagnerende eller endog gå tilbage. Dette skyldes, at efterspørgslen efter den størrelse, der anvendes som engangsemballage, vokser stærkt, og at hvidblikdåser i denne forbindelse spiller en langt mindre rolle.
(112) Desuden indeholder poser et produkt med delvis flydende konsistens, nemlig kødstykker i skysovs, mens glatte forme indeholder et geleret eller patélignende produkt. Gelerede og patélignende produkter kan ikke emballeres i poser, uden at det ville kræve en omformulering af produktet. Det er derfor ikke alle kunder, der betragter poser som et alternativ til glatte forme. Desuden ville en omstilling til poser kræve nye påfyldningsanlæg og en reklamekampagne, og en kunde har anslået omkostningerne herved til 10 mio. EUR. Der er derfor kun begrænset efterspørgselssubstitution mellem halvstive beklædte aluminiumforme og poser.
(113) Parterne hævder, at mange levnedsmidler emballeres i såvel plastbeholdere som halvstive glatte forme, og dette gælder bl.a. syltetøj, marmelade, kaffefløde og smøreost i engangsemballage. Disse produkter steriliseres dog ikke, når de emballeres i aluminium, og har derfor ikke samme holdbarhed. På samme måde emballeres færdigretter til flypassagerer i glatte aluminiumforme, men de steriliseres heller ikke. For disse produkter og anvendelsesformål er der derfor tale om efterspørgselssubstitution. Men som nævnt ovenfor tegner disse anvendelsesformål sig for under en tredjedel af efterspørgslen efter glatte forme.
(114) Af ovenstående årsager er der tilsyneladende kun meget begrænset efterspørgselssubstitution mellem glatte aluminiumforme og beholdere af flerlagsplast, stålbeholdere og poser, når det gælder emballering af steriliserede levnedsmidler.
Udbudssubstitution
(115) Parterne fremfører, at der er stor udbudssubstitution mellem producenter af bølgeforme og glatte forme. Glatte forme fremstilles af lamineret aluminiumfolie, også betegnet lamineret bånd, der formpresses til en beholder, som lukkes med et låg. Bånd er standardfolie, som påføres et polypropylenbånd på en lamineringsmaskine. Parterne hævder, at produktion af lamineret bånd kun forudsætter begrænset knowhow og ikke kræver nogen intellektuelle ejendomsrettigheder. Det eneste udstyr, der er nødvendigt, er en lamineringsmaskine, der skal lime polypropylenbåndet på et valset aluminiumprodukt. Ifølge parterne koster en sådan maskine ca. [EUR]*.
(116) En producent af bølgeforme kan producere glatte forme på de samme pressemaskiner, hvis der er tilstrækkelig kapacitet. En ny formpresse med en produktionskapacitet på 100 millioner forme (5 % af markedet) koster mellem 160000 EUR og 350000 EUR. For at kunne fremstille glatte forme skal en producent af bølgeforme dog skifte værktøjet ud. Værktøj til fremstilling af glatte forme koster ifølge markedsundersøgelsen op til 125000 EUR. Da kunderne normalt bestiller flere forskellige typer og størrelser, er der brug for forskelligt værktøj for at dække en sådan efterspørgsel. Desuden skal der bruges pressemaskiner til låget, og de koster ca. 150000 EUR inkl. værktøj. En producent af bølgeforme skal derfor investere mellem 1 og 2 mio. EUR i nye maskiner. De samlede investeringer, der er nødvendige for at omdanne aluminiumfolie til lamineret bånd og producere glatte forme, kan beløbe sig til 12 mio. EUR. Kommissionen mener derfor, at glatte forme og bølgeforme tilhører forskellige markeder.
Konklusion
(117) Af ovennævnte årsager må Kommissionen konkludere, at der er et særskilt marked for halvstive beklædte (glatte) aluminiumforme til emballering af steriliserede produkter, som fastlagt i Kommissionens beslutning af 14. april 1993 i sag IV/M.322 - Alcan/Inespal(9).
Det relevante geografiske marked
(118) Ifølge parterne kan halvstive aluminiumforme transporteres billigt overalt i Europa, og priserne er desuden ens. Dette betyder ifølge parterne, at det relevante geografiske marked dækker mindst EØS. Markedsundersøgelsen viste, at importen til Europa er beskeden, og at logistiske betragtninger, som f.eks. "just in time"-leverancer, er af meget stor betydning. Det relevante geografiske marked i forbindelse med denne beslutning omfatter derfor kun EØS.
Vurdering af konkurrencen
(119) Parterne har en markedsandel inden for glatte forme på [50-60 %]*. Alusuisse vil bidrage med [%]* til Alcans [%]*. Andre konkurrenter er deSter ([10-20 %]*), Alupack ([5-15 %]*), Pluspack ([&lt; 10 %]*) og Teich ([&lt; 10 %]*).
TABELPOSITION
(120) Der er kun en af konkurrenterne, som er vertikalt integreret, nemlig Teich. Teich indgår i Teich/Constantia-koncernen, der har en andel i AMAG, som er et varm- og koldvalseværk i Østrig, og som også producerer lamineret bånd. Alle andre konkurrenter er afhængige af leverancer af lamineret bånd fra tredjemand. Ifølge markedsdeltagerne beskæftiger de producenter, der ikke er integrerede, som f.eks. Pluspack, sig faktisk kun med udstansning og formpresning af aluminium, mens teknologien udvikles af leverandøren af aluminiumfolie og lamineret bånd. Ifølge parterne er prisen på aluminiumfolie og laminering afgørende for [ &gt;70 %]* af den endelige pris på glatte forme.
(121) Parterne indtager en meget stærk stilling inden for dette materiale, men hævder, at der er mange selvstændige leverandører af lamineret bånd. Bortset fra VAW er disse leverandører dog små virksomheder med lille kapacitet, som f.eks. Feron elle Omial. Parterne fremfører, at Feron let kunne forøge sin kapacitet med [mellem 2000 og 8000 tons]* ved at øge antallet af skiftehold eller ændre sit produktprogram. Denne påstand er dog blevet tilbagevist af Feron. Hvad Omial angår, mener kunderne ikke, at produktionen er af tilstrækkelig høj kvalitet. I et brev, som parterne har fremlagt, har Omial endog anmodet parterne om teknisk samarbejde. Desuden er disse selskaber rene forarbejdningsvirksomheder, der skal købe aluminiumfolie hos de integrerede selskaber, såsom VAW, eller parterne, der er direkte konkurrenter på markedet i det efterfølgende omsætningsled, nemlig for lamineret bånd.
(122) I et enkelt tilfælde stod dog selv det integrerede selskab Teich over for alvorlige problemer. For nogle år siden ændrede efterspørgslen sig i retning af beklædte låg, der blev fremstillet ved flydepresning. Teich havde ikke selv denne flydepresningsproces, og da fusionsparterne nægtede at levere Teich denne type låg, bragte det Teich i en særdeles vanskelig situation.
(123) følge parterne er efterspørgselssiden stærkt koncentreret. Men selv den største aftager af glatte forme, nemlig Mars, tegner sig for 25 % af det samlede marked mod parternes markedsandele på [%]*. Desuden tegner ingen af Alcans kunder sig for over [%]* af Alcans afsætning, mens Alusuisses største kunde tegner sig for kun [%]* af dets salg. For den førende virksomhed på markedet, Alcan, tegner de tre største kunder sig for [ &gt;50 %]* af dens salg, mens tallet for Alusuisse er [ &gt;50 %]*. De største kunder, som Mars, Nestlé eller Saturn aftager til gengæld mellem 90 og 100 % fra fusionsparterne. Der er derfor uligevægt i forhandlingsstyrken mellem fusionsparterne og aftagerne af halvstive beklædte aluminiumforme, der anvendes til emballering af foder til kæledyr.
(124) Parterne hævder, at priserne på glatte forme er faldet med 10-20 % i de senere år. Dette afspejler dog en markedssituation, hvor de to førende virksomheder konkurrerede med hinanden. De to største leverandører af glatte forme vil dog blive sammenlagt ved fusionen og dermed blive seks gange større end den nærmeste konkurrent. Selv om det tilsyneladende er korrekt, at kunderne kan skifte leverandør inden for en tidsramme på højst et år, vil det dog være et problem at finde en leverandør, der har ledig kapacitet til at dække den pågældende kundes efterspørgsel. Hvis et selskab som Mars ved en prisforhøjelse efter fusionen må flytte betydelige dele af sin efterspørgsel over til to mindre leverandører af emballage til dyrefoder, Teich og Alupack, vil det være nødt til at investere. Alle investeringer i ny kapacitet indebærer dog risiko for, at parterne anvender en prisstrategi, der vil gøre det mere rentabelt for mindre producenter at følge fusionsparternes prisforhøjelse.
(125) Da Mars er markedets ubestridt førende virksomhed inden for foder til kæledyr med en andel på næsten halvdelen af markedet og ingen nære konkurrenter, kan det vælte en sådan prisstigning over på de endelige forbrugere. Mars har det største udvalg af kvalitetsmærker. Der findes kun en anden producent af foder til kæledyr med tilsvarende mærker, nemlig Nestlé, som dog er langt mindre. Prisen på glatte forme udgør 30 % af den endelige salgspris på dyrefoder. En forhøjelse på 5 % ville betyde, at prisen på det endelige produkt stiger med 1,5 %, som Mars ikke vil få vanskeligt ved at vælte over på den endelige forbruger. De andre leverandører af foder til kæledyr, Saturn og Arovit, fremstiller forhandlermærker. De vil højst sandsynligt følge trop, da prisforskellen mellem mærkevarer og forhandlermærker fortsat vil være den samme.
Konklusion
(126) På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at den anmeldte fusion vil medføre etablering af en dominerende stilling på EØS-markedet for halvstive beklædte aluminiumforme.
4. DEN ANMELDENDE PARTS FORESLÅEDE TILSAGN
(127) Den 22. februar 2000 fremsatte den anmeldende part en række tilsagn for at løse de konkurrencemæssige problemer, som Kommissionen havde påvist i sin klagepunktsmeddelelse af 14. januar 2000. Tilsagnene er kort gengivet og vurderet nedenfor i samme rækkefølge for de relevante markeder, som Kommissionen anvendte i klagepunktsmeddelelsen, og som den også har anvendt i denne beslutning.
(128) Tilsagnenes fulde ordlyd er vedføjet som bilag til denne beslutning og udgør en integrerende del deraf.
4.1.1.1. ALUMINIUMOXID TRIHYDRAT (ATH)
(129) ATH-aktiviteterne omfatter ifølge parterne det ATH-anlæg, der drives af Algroup i Martinswerk i Tyskland, og hele det tilknyttede personale samt de materielle og immaterielle aktiver.
(130) Alcan forpligter sig til at afhænde sine ATH-aktiviteter inden ni måneder efter, at Kommissionen ved en beslutning har erklæret fusionen forenelig med fællesmarkedet (i det følgende benævnt "beslutningstidspunktet"). Hvis Alcan ikke skulle kunne afhænde disse aktiviteter senest ni måneder efter beslutningstidspunktet, kan det anmode Kommissionen om at forlænge perioden med yderligere tre måneder. Hvis Alcan ikke kan afhænde aktiviteterne senest ni eller i givet fald 12 måneder efter beslutningstidspunktet, giver Alcan en administrator et uigenkaldeligt mandat til at sælge ATH-aktiviteterne inden tre måneder, uden at der fastlægges nogen mindstepris.
(131) For at gøre ATH-aktiviteterne mere rentable for de potentielle købere skal salget også omfatte overdragelse af alle eksisterende kontrakter på dette område og alle kontrakter vedrørende ATH, der indgås mellem tidspunktet for afgivelse af disse tilsagn (22. februar 2000) og afslutningen af salget af ATH-aktiviteterne. Salget omfatter også afgivelse af tilstrækkeligt salgs-, produktions- og administrationspersonale til, at ATH-aktiviteterne kan drives som en "going concern".
(132) Alcan anses for at have opfyldt sin forpligtelse, hvis der inden ni, 12 eller 15 måneder indgås en bindende aftale om salg af ATH-aktiviteterne med en køber, som Kommissionen skal godkende.
Vurdering
(133) Det foreslåede tilsagn fjerner overlapningen mellem fusionsparternes virksomhed. Kommissionens markedsundersøgelse har vist, at det nævnte ATH-anlæg kan betragtes som en rentabel virksomhed. Desuden vil betingelserne for gennemførelsen af dette tilsagn, især overdragelsen af virksomheden som en "going concern" bestemmelserne om særskilt drift og afhændelsesperioden, sikre, at ATH-aktiviteterne ikke lider nogen skade i afhændelsesperioden, og at der vil blive genskabt en effektiv konkurrence på ATH-markedet efter afhændelsen. Hvis disse betingelser opfyldes, vil den situation, der gjorde sig gældende før fusionen, blive genetableret, og fusionen vil ikke føre til etablering af en dominerende stilling på EØS-markedet for ATH.
4.1.1.2. LITOGRAFIPLADE
(134) Litografivirksomheden omfatter ifølge parterne de litografiaktiviteter, som Algroup udfører i Star-anlægget i Bridgenorth, Det Forenede Kongerige, herunder støbehuset, varmvalsningsanlægget, alle koldvalsningsanlæg og færdigbehandlingsanlægget.
(135) Alcan forpligter sig til at afhænde sine litografiaktiviteter inden ni måneder efter beslutningstidspunktet. Hvis Alcan ikke skulle kunne afhænde disse aktiviteter senest ni måneder efter beslutningstidspunktet, kan det anmode Kommissionen om at forlænge perioden med yderligere tre måneder. Hvis Alcan ikke kan afhænde aktiviteterne senest ni eller i givet fald tolv måneder efter beslutningstidspunktet, giver Alcan en administrator et uigenkaldeligt mandat til at sælge dem inden tre måneder, uden at der fastlægges nogen mindstepris.
(136) For at gøre litografiaktiviteterne mere rentable for de potentielle købere skal salget også omfatte overdragelse af alle eksisterende kontrakter på dette område og alle kontrakter vedrørende litografivirksomhed, der indgås mellem tidspunktet for afgivelse af disse tilsagn (22. februar 2000) og afslutningen af salget af aktiviteterne. Salget omfatter også afgivelse af tilstrækkeligt salgs-, produktions- og administrationspersonale til, at litografiaktiviteterne kan drives som en "going concern".
(137) Alcan forpligter sig til at tilbyde køberen af litografiaktiviteterne teknisk bistand i forbindelse med den fortsatte anvendelse af Algroups nuværende litografiteknologi i tre år fra afslutningen af salget.
(138) Alcan anses for at have opfyldt sin forpligtelse, hvis der inden ni, tolv eller femten måneder indgås en bindende aftale om salg af litografiaktiviteterne med en køber, som Kommissionen skal godkende.
Vurdering
(139) Det foreslåede tilsagn fjerner overlapningen på markedet for litografiplade. Det fusionerede selskabs litografiproduktion foregår for Alcan i Norf-anlægget (varmvalsningsbånd) og i Norfs satellitanlæg (færdigbehandling) og for Alusuisse i Bridgenorth-anlægget (varmvalsningsbånd og færdigbehandling). Parterne tilbyder at afhænde Stars varmvalseværk med tilhørende støbehus og alle dets koldvalseværker. På nuværende tidspunkt fremstiller et af disse koldvalseværker hovedsagelig materiale til folie og til de øvrige litografiprodukter. Kommissionen har fra udenforstående virksomheder på markedet fået bekræftet, at køberen, såfremt han får tilbudt varmvalseværkerne, vil blive en selvstændig producent og leverandør af litografiplade, for så vidt som han vil kontrollere metallets kvalitet igennem hele forsyningskæden. For at gøre afhændelsen mere attraktiv for potentielle købere har den anmeldende part desuden tilbudt at afhænde et koldvalseværk, der for øjeblikket fremstiller råmateriale til folie. Denne yderligere foranstaltning blev foreslået for at fjerne de betænkeligheder, som markedsundersøgelsen havde givet anledning til, nemlig at det afhændede varmvalseværk ville producere mere, end koldvalsningsanlægget for litografiplade kunne absorbere. Dette kunne være en økonomisk hindring for varmvalsningsanlæggets rentable drift, da køberen i så fald måtte finde afsætningsmuligheder for denne ekstra kapacitet. Ved at overtage koldvalsningsanlægget for foliemateriale samtidig med valsningsanlægget for litografiplade kan køberen af de afhændede aktiver koldvalse overskudsproduktionen fra varmvalsningsanlægget og sælge foliemateriale på markedet og derved gøre varmvalsningsanlæggets drift og især litografivirksomheden rentabel generelt. Under disse omstændigheder vil der som følge af den anmeldende parts tilsagn blive genoprettet en varig og effektiv konkurrence inden for litografiplade. Desuden vil gennemførelses- og ledsageforanstaltningerne, især overdragelsen af aktiviteterne som en "going concern", bestemmelserne om særskilt drift, afhændelsesperioden og tilbuddet om teknisk bistand til køberen, sikre, at litografivirksomheden ikke lider nogen skade i afhændelsesperioden, og at køberen vil kunne konkurrere effektivt på markedet for litografiplade efter afhændelsen. Hvis disse betingelser er opfyldt, vil den situation, der gjorde sig gældende før fusionen, blive genetableret, og fusionen vil ikke føre til etablering af en dominerende stilling på EØS-markedet for litografiplade.
4.1.1.3. HALVSTIVE ALUMINIUMFORME
(140) Alcan forpligter sig til at sælge stansemaskiner med en samlet årlig kapacitet på mindst 3200 tons til fremstilling af halvstive glatte forme med tilhørende låg til tredjemand, der skal godkendes af Kommissionen (i det følgende benævnt "den afhændede virksomhed inden for halvstive aluminiumforme"). Hvis en udenforstående køber anmoder derom, vil Alcan på normale kommercielle vilkår meddele licens på sin eksisterende teknologi (og eventuelle knowhow i forbindelse med en sådan teknologi), der anvendes ved laminering af aluminiumfolie til fremstilling af halvstive glatte forme med tilhørende låg.
(141) Alcan forpligter sig til at afhænde sin virksomhed inden for halvstive aluminiumforme senest ni måneder efter beslutningstidspunktet til en udenforstående køber, som Kommissionen skal godkende. Hvis Alcan er ude af stand til at afhænde denne virksomhed senest ni måneder efter beslutningstidspunktet, kan det anmode Kommissionen om at forlænge perioden med yderligere tre måneder. Hvis Alcan ikke kan afhænde virksomheden senest ni eller i givet fald 12 måneder efter beslutningstidspunktet, giver det en administrator et uigenkaldeligt mandat til at sælge sin virksomhed vedrørende halvstive aluminiumforme inden tre måneder, uden at der fastsættes nogen mindstepris.
(142) For at gøre den afhændede virksomhed inden for halvstive aluminiumforme mere rentabel for den potentielle køber skal den også omfatte overdragelse af alle kundekontrakter i forbindelse med denne virksomhed. Overdragelsen af kundekontrakterne skal omfatte de relevante kundespecifikke støbeforme og andet udstyr, som vedrører disse kontrakter.
(143) Alcan vil tilbyde køberen en konkurrenceklausul og et tilsagn om ikke at opsøge køberens kunder i tre år (denne periode kan forlænges med yderligere to år, hvis køberen anmoder Kommissionen derom), og dette betyder, at Alcan og det fusionerede selskab ikke vil opsøge de kunder, der har accepteret, at deres kontrakter overdrages til køberen af virksomheden inden for halvstive aluminiumforme, medmindre køberen har opsagt kontrakterne.
Vurdering
(144) Det foreslåede tilsagn tager sigte på etablering af en ny producent og leverandør af halvstive glatte aluminiumforme. Det vedrører afhændelse af en årlig kapacitet, der svarer til overlapningen i virksomhedernes aktiviteter. Ifølge resultaterne af markedsundersøgelsen skal virksomheden afhændes som en "going concern", hvis den nye køber skal have adgang til stansemaskinerne, kundekontrakterne og de relevante kontraktspecifikke støbeforme og andet udstyr, samt til Alcans lamineringsteknologi. Overdragelsen af kundekontrakterne vil blive effektiv, hvis der samtidig indføres en konkurrenceklausul og et forbud mod kundeopsøgning. Alcan har opfyldt alle disse krav. Hvis disse betingelser opfyldes, vil der blive genetableret en ny konkurrent på markedet, således at fusionen ikke fører til en dominerende stilling på EØS-markedet for halvstive glatte aluminiumforme.
Konklusion vedrørende de foreslåede tilsagn
(145) På grundlag af ovenstående vurdering konkluderer Kommissionen, at de foreslåede tilsagn er tilstrækkelige til at fjerne de konkurrencemæssige problemer, der er påvist på markederne for ATH, litografiplade og halvstive glatte aluminiumforme -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den transaktion, hvorved Alcan Aluminium Limited (Alcan) erhverver kontrol med Alusuisse Lonza Group AG (Alusuisse), som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning (EØF) nr. 4064/89, erklæres herved forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen på betingelse af, at de tilsagn, der kort er beskrevet i betragtning 127-145 og anført i detaljer i bilaget, efterkommes.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til
Alcan Aluminium Limited
1188 Sherbrooke Street West
Montreal, Quebec, Canada
Mr. David Ausland
Executive Vice President
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. marts 2000.
Komission päätös,
tehty 14 päivänä maaliskuuta 2000,
yrityskeskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi
Asia COMP/M.1663 - Alcan/Alusuisse
(tiedoksiannettu numerolla K(2000) 694)
(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2002/244/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan,
ottaa huomioon yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1310/97(2), ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon 10 päivänä marraskuuta 1999 tehdyn komission päätöksen menettelyn aloittamisesta asiassa,
on antanut asianomaisille yrityksille mahdollisuuden esittää huomautuksensa komission esittämistä väitteistä,
ottaa huomioon keskittymiä käsittelevän neuvoa-antavan komitean lausunnon(3),
SEKÄ KATSOO SEURAAVAA:
(1) Komissio vastaanotti 20 päivänä syyskuuta 1999 ilmoituksen ehdotetusta keskittymästä, jolla Alcan Aluminium Limited (jäljempänä "Alcan") hankkii yksinomaisen määräysvallan Alusuisse Lonza Group AG:ssä (jäljempänä "Alusuisse").
(2) Ilmoitus todettiin puutteelliseksi 24 päivänä syyskuuta 1999. Osapuolet toimittivat puuttuvat tiedot 6 päivänä lokakuuta 1999. Ilmoitus todettiin täydelliseksi 7 päivänä lokakuuta 1999.
(3) Komissio totesi 10 päivänä marraskuuta 1999 päivätyssä päätöksessään, että ilmoitettu toimenpide aiheuttaa vakavia epäilyjä sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan. Näin ollen komissio aloitti neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (jäljempänä "sulautuma-asetus") 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisen menettelyn.
1 OSAPUOLET JA TOIMENPIDE
(4) Alcan on kanadalainen yritys, joka toimii kaikilla alumiiniteollisuuden aloilla. Sen toimintaan kuuluvat bauksiitin louhinta, alumiinioksidin jalostus, energiantuotanto, alumiinin sulatus, valmistus ja kierrätys sekä tutkimus ja kehitys.
(5) Alusuisse on sveitsiläinen yritys, joka toimii kaikilla alumiiniteollisuuden aloilla. Sen toimintaan kuuluvat bauksiitin louhinta, alumiinioksidin jalostus, alumiinin sulatus, valmistus ja kierrätys sekä tutkimus ja kehitys.
(6) Alcan, Alusuisse ja ranskalainen integroitunut alumiininvalmistaja Pechiney tekivät 11 päivänä elokuuta 1999 aiesopimuksen, joka koskee niiden alumiini- ja pakkausliiketoimintojen yhdistämistä. Aiesopimuksen ja näiden kolmen yrityksen allekirjoittamien yhdistämissopimusten mukaan Alcan tekee kaksi erillistä ja toisistaan riippumatonta osakkeidenvaihtotarjousta, joista toinen koskee Alusuissen osakkeita ja toinen Pechineyn osakkeita. Kukin tarjous on itsenäinen toimenpide, sillä ne eivät liity toisiinsa ja kukin toimenpide voidaan toteuttaa ilman toista. Osapuolten antamien tietojen perusteella Alcanin tarjous Alusuissesta tehdään ennen Pechineytä koskevaa tarjousta. Kumpaakin tarjousta voidaan siten pitää erillisenä keskittymänä. Tämä päätös koskee Alcanin tarjousta yksinomaisen määräysvallan hankkimisesta Alusuissessa.
2 YHTEISÖNLAAJUINEN ULOTTUVUUS
(7) Yritysten yhteenlaskettu maailmanlaajuinen kokonaisliikevaihto on yli 5 miljardia euroa(4). Sekä Alcanin että Alusuissen yhteisön alueelta kertynyt liikevaihto on yli 250 miljoonaa euroa, mutta kumpikaan yritys ei saa yli kahta kolmasosaa yhteisön alueelta kertyneestä kokonaisliikevaihdostaan yhdestä ja samasta jäsenvaltiosta. Ilmoitetulla toimenpiteellä on näin ollen yhteisönlaajuinen ulottuvuus.
3 KILPAILUVAIKUTUSTEN ARVIOINTI
(8) Sulautuvat yritykset ovat vertikaalisesti integroituneita yrityksiä, jotka toimivat kaikilla alumiinin jakeluketjun tasoilla. Ne louhivat bauksiittia, jalostavat sitä alumiinioksidiksi ja sulattavat alumiinioksidia primaarialumiiniksi. Primaarialumiini(5) muunnetaan puolivalmisteiksi (valssatut tai puristetut tuotteet). Puolivalmisteet voidaan jatkojalostaa lopputuotteiksi. Puolivalmisteita ja lopputuotteita käytetään monenlaisiin sovelluksiin esimerkiksi liikenteessä, rakennusalalla, pakkausteollisuudessa ja sähköteollisuudessa.
(9) Alumiinimarkkinoilla on useanlaisia eri tasoilla toimivia tuottajia. Sulautuvat osapuolet ovat molemmat vertikaalisesti integroituneita tuottajia. Muita ETA-markkinoilla toimivia integroituneita tuottajia ovat Pechiney, VAW, Alcoa, Norsk Hydro ja Hoogovens. Lisäksi on suuri määrä alumiinin jalostajia/valmistajia, jotka ovat integroitumattomia alumiiniyhtiöitä. Nämä käyttävät primaarialumiinia tai valssattua alumiinia raaka-aineenaan lopputuotteiden valmistuksessa. Sulautuvat osapuolet saattavat sekä toimittaa tuotteita tuotantoketjun loppupäässä eri sovellusmarkkinoilla toimiville pienille integroitumattomille jalostajille tai valmistajille tai kilpailla näiden kanssa.
(10) Komissio päätteli, että ehdotettu keskittymä johtaa määräävän aseman syntymiseen seuraavilla markkinoilla: alumiinitrihydraatti, litografiset levyt ja puolijäykät pakkaukset.
3.1.1 ALUMIINITRIHYDRAATTI
Tuotemarkkinoiden määritelmä
(11) Alumiinioksidia tuotetaan jalostamalla bauksiittia. Suurin osa alumiinioksidista käytetään primaarialumiinin sulatuksessa (sulattoalumina, smelter-grade alumina eli SGA). Alumiinitrihydraatti on sulattoaluminan valmistusprosessin välituote. Sitä käytetään erityisesti palonestoaineena. Tähän tarkoitukseen käytetään hienojakoista, saostettua ja tiheytettyä alumiinitrihydraattia, koska se sisältää paljon kosteutta (yleensä noin 35 prosenttia). Sen palonesto-ominaisuudet perustuvat juuri vesipitoisuuteen. Toisenlaista erikoiskuivattua alumiinitrihydraattia käytetään paperipigmenttinä tai pesuaineiden valmistuksessa. Näissä sovelluksissa alumiinitrihydraatin hiukkaskoko on suurempi ja sitä käytetään valkaisuominaisuuksiensa vuoksi tai parantamaan korkealaatuisten papereiden kiiltoa ja tasaisuutta. Aktivoitua alumiinitrihydraattia käytetään puolestaan keramiikassa, tulenkestävien aineiden valmistuksessa ja pintakäsittelyssä.
(12) Tutkimuksensa perusteella komissio päätteli, että palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin tuotemarkkinat muodostavat muiden alumiinioksidilaatujen ja -lajien markkinoista erilliset markkinat.
Tarjonta
(13) Palonestoaineena käytettävä alumiinitrihydraatti ei ole tarjontapuolella juurikaan korvattavissa muilla tuotteilla. Vain muutamat alumiinioksidin jalostajat toimittavat sitä ETA:ssa. Koska useimpien jalostuslaitosten painopiste on metallurgisen alumiinitrihydraatin tuotannossa, niillä ei ole tarvittavia mekaanisia laitteita alumiinioksidin poistamiseksi tuotantoprosessista suodattimen ja kalsinointiuunin välisessä vaiheessa tai ne pystyvät tuottamaan alumiinitrihydraattia, joka sisältää paljon jäämiä bauksiitin orgaanisista ainesosista, minkä vuoksi se ei sovellu käytettäväksi palonestoaineena. Palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin tärkeimmät toimittajat ETA:ssa ovat Alcan, Alusuisse, Nabaltec ja Alcoa.
(14) Markkinatutkimuksen mukaan 5-10 prosentin korotus palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin hinnassa ei heti toisi markkinoille uusia yrittäjiä, koska korotus ei riitä vaihtoehtoiskustannusten ja tarvittavien pääomasijoitusten perusteeksi. Nykyiset toimittajat eivät myöskään lisäisi kapasiteettiaan vain pienen, vaikkakin pysyvän suhteellisten hintojen muutoksen vuoksi, sillä alumiinioksidin tuotantokapasiteetin lisääminen on raskas ja kallis prosessi. Lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin hinnankorotus olisi kannattava.
Kysyntä
(15) Palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin tuotemarkkinat muodostavat muiden alumiinitrihydraattilajien ja muiden palonestoaineiden markkinoista erilliset markkinat. Palonestoaineet ovat lisäaineita, joita voidaan sekoittaa tai niitä voidaan käyttää orgaanisten materiaalien kuten muovin, tekstiilien tai puun käsittelyyn. Ne vähentävät palon syttymisen tilastollista todennäköisyyttä heikentämällä erilaisista palonsyttymislähteistä alkunsa saavan palon syttymismahdollisuuksia. Lainsäädäntö ja kuluttajien tietoisuus paloturvallisuudesta edistävät palonestoaineiden lisääntyvää käyttöä helposti syttyvissä materiaaleissa, ensi sijassa kaapeleiden ja johtojen kaltaisissa muoviyhdisteissä.
(16) Kuten 11 kappaleessa mainittiin, muita alumiinitrihydraatin erikoislajeja käytetään täyteaineena paperiteollisuudessa ja oksideina pesuaineiden, keramiikan ja tulenkestävien aineiden valmistuksessa. Alumiinitrihydraatin eri lajit eroavat toisistaan hiukkaskoon, morfologian, α-alumiinioksidipitoisuuden(6) ja epäpuhtauksien suhteen. Loppukäyttöä koskevista vaatimuksista riippuen ainoastaan yhtä alumiinioksidilajia voidaan käyttää tiettyyn tarkoitukseen. Sen vuoksi palonestoaineena käytettävää hienojakoista, saostettua ja tiheytettyä alumiinitrihydraattia ei voi korvata edellä mainituissa sovelluksissa käytettävällä alumiinitrihydraatilla tai päinvastoin.
(17) Palonestoaineen tehokkuus määritellään kunkin helposti syttyvän tuotteen kohdalla erikseen. Rakennuksia ja muita julkisia sisätiloja koskevien paloturvallisuusvaatimusten vuoksi näissä tiloissa käytettävien muoviyhdisteiden on vastattava tiettyjä palonesto-ominaisuuksia.
(18) Alumiinitrihydraatti ei ole kovin myrkyllistä ja se estää savun muodostumista. Sitä käytetään eniten polyeteenissä ja sen kopolymeereissä, sekä tyydyttymättömissä polyestereissä, kumissa ja epokseissa. Loppukäyttökohteita ovat mattojen taustavahvikkeet, sähkösovellukset, samoin kuin kaapelit ja johdot, kuljetushihnat ja puristetut muovituotteet. Alumiinitrihydraattia käytetään ETA:ssa yhä enemmän erilaisten paloa estävien polyolefiinien, ennen kaikkea polyeteenin, käytön lisääntymisen myötä. Eräitä kopolymeerejä, kuten eteeni- ja vinyyliasetaattikopolymeerejä, käytetään entistä enemmän kaapeleiden ja johtojen vaipoissa ja päällyksissä sekä maan alle asennettavissa tietoliikennekaapeleissa. Alumiinitrihydraatin käyttöä lisää myös julkisissa rakennuksissa olevien PVC-lattioiden korvaaminen synteettisellä kumilla.
(19) Edellä mainittuihin sovelluksiin voidaan käyttää myös toisenlaisia palonestoaineita, jotka ovat halogenoituja. Halogenoidut aineet saattavat olla tehokkaita palonestoaineita, mutta ne ovat myrkyllisiä ja tuottavat enemmän savua kuin epäorgaaniset palonestoaineet. Ympäristösyiden vuoksi halogenoiduista aineista luovuttaneen ja halogenoidut fosforipitoiset aineet korvataan epäorgaanisilla palonestoaineilla, erityisesti alumiinitrihydraatilla. Koska muoviyhdisteitä valmistetaan LSOH-leimalla (low smoke, zero halogen), alumiinitrihydraattia ei voi korvata halogenoiduilla palonestoaineilla. LSOH-yhdisteitä kysyvät myös tuottajat, jotka ovat erikoistuneet rakennusteollisuudessa käytettävien kaapeleiden ja muiden muovituotteiden valmistamiseen. Tavarantoimittajat voivat määritellä, keitä kyseiset tuottajat ovat, ja asettaa hinnat siten, että ne joko suosivat tai syrjivät niitä. Näin ollen LSOH-muoviyhdisteiden valmistajilta veloitettu hinnankorotus hyödyttäisi sulautuman tuloksena syntyvää yritystä.
(20) LSOH-palonestoaineiden kysynnän osalta ilmoituksen tehneet osapuolet ovat maininneet magnesiumdihydroksidin vaihtoehtoisena palonestoaineena, jonka ominaisuudet ovat alumiinitrihydraatin kaltaiset. Komissio katsoo, ettei magnesiumdihydroksidi kuulu samoille markkinoille kuin alumiinitrihydraatti. Monet tekniset ja taloudelliset erot rajoittavat huomattavasti alumiinitrihydraatin ja magnesiumdihydroksidin kysyntäpuolen korvattavuutta. Magnesiumdihydroksidin käyttökustannukset voivat olla kaksinkertaiset alumiinitrihydraattiin verrattuna (tai kolmin- tai nelinkertaiset eräiden käyttäjien mukaan). Tämä johtuu osaksi sen suhteellisesta hinnasta ja myös siitä, että magnesiumdihydroksidia tarvitaan enemmän korkealaatuisen paloneston saavuttamiseksi. Suuri magnesiumdihydroksidin määrä voi puolestaan vaikuttaa kielteisesti eräisiin yhdisteen tärkeisiin mekaanisiin ominaisuuksiin kuten taottavuuteen ja iskunkestävyyteen. Lisäksi väitetään, että muoveissa on vaikeaa saavuttaa yhtenäistä magnesiumdihydroksidihiukkasten jakaumaa. Magnesiumdihydroksidi on myös kalliimpaa, koska sitä voidaan käyttää korkeammissa prosessilämpötiloissa kuin alumiinitrihydraattia. Alumiinitrihydraatti alkaa hajota 230 °C:ssa, jolloin yksi kolmasosa sen alkuperäisestä massasta vapautuu vesihöyrynä, mutta magnesiumdihydroksidi hajoaa 340 °C:ssa. Sen lämpöhajoamisen lämpötilaeron johdosta se saattaa soveltua paremmin käytettäväksi tietyissä polymeerimateriaaleissa kuten kestomuoveissa (esimerkiksi polypropeeni), joiden valmistuslämpötila on yli 200 °C. Tätä alhaisemmissa lämpötiloissa alumiinitrihydraatti on sopivin täyteaine kustannustensa ja teknisten ominaisuuksiensa perusteella.
(21) Alumiinitrihydraatti on edellä mainituista syistä LSOH-kopolymeeriyhdisteiden suosituin täyteaine muihin paloestoaineisiin verrattuna useissa sovelluksissa (kaapelit, johdot ja lattiat). Komission markkinatutkimukseen antamissaan vastauksissa näiden tuotteiden valmistajat totesivat, että jos alumiinitrihydraatin hinta nousee 5-10 prosenttia, ne eivät vaihda toiseen palonestoaineeseen. Eräät valmistajat totesivat, että aineen vaihtaminen toiseen aiheuttaisi korkeita kustannuksia, sillä alumiinitrihydraatti pitäisi korvata muiden palonestoaineiden yhdistelmillä, jotka edellyttäisivät uusien valmisteiden kehittämistä. Lisäksi lopputuotteille olisi saatava asiakkaiden hyväksyntä.
Päätelmä tuotemarkkinoiden määritelmästä
(22) Edellä olevien seikkojen perusteella komissio päättelee, että LSOH-kopolymeeriyhdisteiden valmistuksessa palonestoaineena käytettävä hienojakoinen, saostettu ja tiheytetty alumiinitrihydraatti muodostaa erilliset tuotemarkkinat.
Maantieteellisten markkinoiden määritelmä
(23) Alumiinitrihydraatin maantieteelliset markkinat eivät ole ETA:a suuremmat. Sen käsittely-, logistiikka- ja kuljetuskustannukset näyttävät olevan suurimmat syyt tähän määrittelyyn. Kemian- ja muoviteollisuudessa toimivat alumiinitrihydraatin asiakkaat edellyttävät oikeaan aikaan toimitettavia pieniä eriä, joita ei voi kuljettaa kannattavasti pitkiä matkoja. Palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin korkea vesipitoisuus nostaa pitkien matkojen kuljetuskustannuksia entisestään. Lisäksi irtotavaran kuljettamiseen pitkiä matkoja liittyy vaara, että tuotteiden laatu heikkenee ja tuotteet muuttuvat käyttökelvottomiksi. ETA:an on nykyisin tuotu ainoastaan vähäisiä määriä, jotka vastaavat neljää prosenttia ETA:n kulutuksesta.
(24) Osapuolet väittivät, että alumiinitrihydraatin markkinat ovat maailmanlaajuiset ja että sen ostajat löytäisivät vaihtoehtoisia toimittajia Euroopan ulkopuolelta. Nämä olisivat Alcoa, joka voisi toimittaa lisää alumiinitrihydraattia Australiasta ja jauhaa sen tehtaallaan Moerdijkissa Rotterdamissa; Reynolds, joka voisi laivata kosteaa alumiinitrihydraattia Yhdysvalloista; Alunorte, joka voisi laivata korkealaatuista kosteaa alumiinitrihydraattia Brasiliasta; Huber (Solem), joka jo nyt laivaa korkealaatuista jauhettua alumiinitrihydraattia Yhdysvalloista; Sumitomo ja Showa Denko, jotka voivat myydä paloaestävää alumiinitrihydraattia Japanista Eurooppaan, sekä Hungalu, joka markkinoi itseään aktiivisesti EU:n alueella ja on vastikään lisännyt saostetun alumiinitrihydraatin valmistuskapasiteettia 10000 tonnilla.
(25) Komissio tutki edellä mainittuja vaihtoehtoja ja päätteli, että ostajat eivät katso niiden korvaavan paikallisia tavarantoimittajia. Eräät suurimmista asiakkaista sanoivat, että yhdysvaltalaiset ja brasilialaiset kostean alumiinitrihydraatin toimittajat eivät ole mahdollisia vaihtoehtoja, koska ne myyvät vain kosteaa alumiinitrihydraattia, jota ei voi käyttää palonestoaineena. Unkarissa ja Kaukoidässä sijaitsevista tavarantoimittajista ne sanoivat, että alumiinitrihydraatin hankkiminen näistä maista lisäisi niiden toiminta- ja loppukustannuksia ja että sellaisenaan nämä toimittajat eivät korvaa ETA-maissa toimivia. Muut asiakkaat toistivat jo markkinatutkimuksen aikana esittämänsä näkemyksen, jonka mukaan alumiinitrihydraatin tuontiin liittyvät lisäkustannukset nostaisivat tuotteiden loppuhintaa, mikä puolestaan vähentäisi näiden tuotteiden (kaapeleiden) kilpailukykyä ETA:n ulkopuolisilla markkinoilla. Niiden mielestä alumiinitrihydraatin maahantuonti ei ole kannattavaa, vaikka hinta nousisi 5-10 prosenttia.
(26) Näiden syiden perusteella komissio katsoo, että paloaestävän alumiinitrihydraatin markkinat eivät ole ETA:a laajemmat.
Kilpailuvaikutusten arviointi
(27) Euroopan markkinoilla toimii muutama suuri alumiinitrihydraatin toimittaja: Alcan, Martinswerk-Alusuisse, Nabaltec ja Alcoa. Niiden osuus ETA:n tuotannosta on yli 95 prosenttia ja muutamat välittäjät (Eurallumina SpA, Giulini Chemie GmbH, Incemin AG, Superfos Biosector a/s) toimittavat loput.
(28) Seuraavasta taulukosta ilmenee ETA:ssa toimivien paloaestävän alumiinitrihydraatin toimittajien tuotantokapasiteetti:
TAULUKON PAIKKA
Lähde:
komission selvitys.
(29) Sulautuvien osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus on [65-75 prosenttia]*. Toinen tärkeä kilpailija on Nabaltec. Alcan ja Alusuisse ovat maailman suurimmat hienojakoisen, saostetun ja tiheytetyn alumiinitrihydraatin valmistajat. Alusuisse on Euroopan suurin toimittaja. Sen markkina-asema on vahvin Saksassa, joka on Euroopan suurin halogenoimattomien palonestoaineiden käyttäjä. Alusuisse on myös suuri magnesiumdihydroksidin tuottaja ja sillä on 50 prosentin osuus itävaltalaisessa tytäryhtiössä Magnifin Magnesiaproduktessa. Alcan on Euroopan toiseksi suurin valmistaja ja se toimittaa alumiinitrihydraattia Burntislandin alumiinioksidijalostamosta, joka sijaitsee Skotlannin rannikolla. Nabaltec on erikoisalumiinioksidien riippumaton tuottaja. Suljettuaan Bayerin prosessilaitoksen vuonna 1994 Nabaltec on ostanut kemiallisen aluminan kolmansilta jalostaakseen sen alumiinitrihydraatiksi.
(30) Sulautuvien osapuolten korkea markkinaosuus on jo osoitus markkinavoimasta palonestoaineiden markkinoilla. Korkean yhdistetyn markkinaosuuden lisäksi on muita tekijöitä, jotka vahvistavat, että ehdotettu toimenpide johtaa sulautuvien osapuolten määräävän aseman syntymiseen palonestoaineena käytetyn hienojakoisen, saostetun ja tiheytetyn alumiinitrihydraatin markkinoilla.
(31) Edellä mainitussa tuotemarkkinoiden analyysissä tarkasteltiin, kumoutuisiko alumiinitrihydraatin hinnankorotuksen vaikutus joko siksi, että muiden alumiinioksidilaatujen toimittajat ryhtyvät vastatoimiin tai siksi, että alumiinitrihydraatti korvataan muilla palonestoaineilla. Analyysissä pääteltiin, että tarjonta- tai kysyntäpuolen korvattavuutta ei ole keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä.
(32) Perusteellisessa markkinatutkimuksessa tarkasteltiin, ryhtyisivätkö asiakkaat alumiinitrihydraatin hinnankorotuksen vuoksi toimenpiteisiin, joiden ansiosta ne voisivat pitkällä aikavälillä korvata alumiinitrihydraatin muilla, vastikään markkinoille tulleilla palonestoaineilla.
(33) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon osapuolet totesivat muiden palonestoaineiden rajoittavan alumiinitrihydraatin hintaa. Näitä voivat olla: fosforipitoiset aineet; magnesiumdihydroksidi; luonnossa esiintyvä magnesiumdihydroksidi (brusiitti) tai merivedestä saatu magnesiumdihydroksidi; MagShieldin tai Ultracarbin tapaiset uudet materiaalit; muut epäorgaaniset aineet, kuten sinkkiboraatti, sinkkistannaatti, sinkkihydroksistannaatti, tinaoksidi, molybdeenitrioksidi ja melamiini.
(34) Komissio tutki näiden vaihtoehtoisten aineiden markkinoita sellaisten valmistajien osalta, jotka käyttävät hienojakoista, saostettua ja tiheytettyä alumiinitrihydraattia LSOH-muoviyhdisteissä palonestoaineena. Vastausten mukaan valmistajat eivät siirtyisi toiseen materiaaliin pitkällä aikavälillä edes silloin kun hintoja korotetaan pitkäksi aikaa.
(35) Eräs suurista alumiinitrihydraatin ostajista totesi, että kaikki 33 kappaleessa mainitut materiaalit ovat tunnettuja ja että useita käytetään pienehköinä määrinä, kun halutaan hyödyntää niiden synergiaominaisuuksia. Mikään niistä ei kuitenkaan voi täysin korvata alumiinitrihydraattia varsinkaan kustannusten perusteella. Eräät fosforipohjaiset yhdisteet ovat tehokkaita palonestoaineita, mutta niiden hinta on yli viisinkertainen saostettuun alumiinitrihydraattiin verrattuna. Lisäksi tulipalossa fosforista muodostuu happamia kaasuja, mitä ei voida sallia ja mitä ei tapahdu alumiinitrihydraattia käytettäessä. Lisäksi asiakkaiden tuotevaatimukset kieltävät usein fosforia sisältävät materiaalit. Kaikki saostettu magnesiumdihydroksidi on kolme-neljä kertaa kalliimpaa kuin alumiinitrihydraatti. Eräs asiakas käyttää vähäisiä määriä tätä ainetta korkean lämpötilan vaativiin erikoisyhdisteisiin, mutta hinta estää sen käytön useimmissa muissa sovelluksissa. Magshieldin ja Ultracarbin käyttäjät sanoivat, että molemmilla materiaaleilla on merkittäviä teknisiä haittapuolia ja että niitä voidaan käyttää tyydyttävästi pieninä määrinä vain täydentämään alumiinitrihydraattipohjaisia valmisteita. Epäorgaanisista vaihtoehdoista asiakkaat sanoivat, että ne voivat olla hyödyllisiä pieninä määrinä synergisissä alumiinitrihydraattipohjaisissa valmisteissa, mutta yleensä niiden palonesto-ominaisuudet eivät ole kovin hyvät. Joka tapauksessa niiden kustannukset ovat paljon korkeammat kuin alumiinitrihydraatin. Melamiini on orgaaninen yhdiste, jota käytetään yleensä synergiaetuja tarjoavissa yhdistelmissä. Tämän materiaalin merkittävänä haittana on myrkkykaasujen muodostuminen tulipalossa. Tämän vuoksi se ei ole täydellinen korvaava tuote kysyntäpuolella. Toisen asiakkaan mukaan "mikään edellä mainituista materiaaleista ei korvaa suoraan alumiinitrihydraattia ja sen vuoksi niiden rajoittava vaikutus alumiinitrihydraatin hintoihin on vähäinen. Yleensä erittäin korkean hintapreemion vuoksi alumiinitrihydraatin hinta voi nousta merkittävästi (ehkä jopa kaksinkertaiseksi nykyisestä tasostaan) ennen kuin [käyttäjä]* harkitsee niiden käyttöä vaihtoehtoisina materiaaleina. Silloinkin olisi ratkaistava useita teknisiä ongelmia, joista eräitä on luultavasti mahdotonta ratkaista". Komissio päättelee näin ollen, että pitkällä aikavälillä edellä mainitut materiaalit eivät olisi riittävän kilpailukykyisiä, jos alumiinitrihydraatin hintaa korotetaan pitkäksi aikaa. Niitä ei voi katsoa vaihtoehtoisiksi materiaaleiksi, vaan pikemmin alumiinitrihydraattia täydentäviksi aineiksi.
(36) Osapuolet totesivat myös, että jauhettua alumiinitrihydraattia voidaan käyttää hienojakoisen, saostetun ja tiheytetyn alumiinitrihydraatin sijaan. Alumiinitrihydraatin hinnankorotuksen vuoksi asiakkaat siirtyisivät käyttämään karkeajakoisempaa saostettua alumiinitrihydraattia tai hienoksijauhettua alumiinitrihydraattia. Euroopassa on monia jauhatuslaitoksia, jotka voisivat aloittaa palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin jauhatuksen ja myynnin.
(37) Komissio tutki näiden vaihtoehtoisten materiaalien markkinoita sellaisten käyttäjien osalta, jotka käyttävät hienojakoista, saostettua ja tiheytettyä alumiinitrihydraattia. Nämä käyttäjät suhtautuivat kielteisesti kyseisiin materiaaleihin. Ne katsoivat erityisesti, ettei näkemys jauhetun alumiinitrihydraatin käyttökelpoisuudesta hienojakoisen, saostetun ja tiheytetyn alumiinitrihydraatin sijaan pidä paikkaansa. Yleensä jauhettujen materiaalien, kuten alumiinitrihydraatin, magnesiumdihydroksidin ja kalsiumkarbonaatin, palonesto-ominaisuudet ovat samanlaiset kuin saostettujen laatujen, mutta huomattavasti suuremman hiukkaskoon vuoksi niiden fyysiset ominaisuudet eivät ole samanlaiset. Tästä esimerkkinä ovat vetolujuus ja pinnan viimeistely. Jos näin ei olisi, saostetuille tuotteille, jotka ovat monta kertaa kalliimpia kuin jauhetut tuotteet, ei olisi markkinoita. Markkinoille on vastikään tuotu monia teknisesti muokattuja saostettuja laatuja, kuten Alcanin ESD-valikoima, joiden tarkoituksena on tarjota paremmat jalostusominaisuudet. Nämä ominaisuudet puuttuvat perinteisistä saostetuista laaduista ja erityisesti jauhetuista laaduista.
(38) Asiakkaat suhtautuivat kielteisesti lausumaan, jonka mukaan Euroopassa on monia jauhatuslaitoksia, jotka voisivat aloittaa palonestoaineena käytettävän alumiinitrihydraatin jauhatuksen ja myynnin. Asiakkaat huomauttivat, että alumiinitrihydraatin jauhaminen ei ole sellaista tavanomaista tekniikan tasoa edellyttävää toimintaa, jonka jokainen jauhatuslaitos voisi helposti aloittaa. Lisäksi teknisestä näkökulmasta tarkasteltuna jauhettujen tuotteiden puutteet estävät niiden käytön kehittyneemmissä sovelluksissa.
(39) Osapuolet totesivat myös, että pitkällä aikavälillä alumiinitrihydraatin kilpailukykyiset hinnat ylittävä hinta houkuttelisi uutta kapasiteettia markkinoille. Komissio katsoo kuitenkin, että markkinoilletulo olisi vähäistä eikä se riittäisi rajoittamaan osapuolten markkinavoimaa. Markkinoilletulon mahdollisia vaihtoehtoja ja niiden vaikutuksia kilpailuun alumiinitrihydraatin markkinoilla käsitellään johdanto-osan 40-44 kappaleessa.
(40) Osapuolten mukaan vakiintuneella tuottajalla Nabaltecilla on hienojakoisen, saostetun ja tiheytetyn alumiinitrihydraatin kapasiteettia jäljellä 4000-5000 tonnia. Jos hintojen korotus ylittää kilpailukykyisen tason, se kannustaisi Nabaltecia tarjoamaan kyseistä kapasiteettia markkinoilla. Tämä ylimääräinen kapasiteetti vastaisi vain 2,7 prosenttia nykyisistä alumiinitrihydraatin markkinoista eikä sillä olisi merkittävää vaikutusta alumiinitrihydraatin hintaan.
(41) Osapuolet toteavat, että Alcoa voisi myös reagoida hinnankorotukseen. Sen olisi silloin tuotettava aine pienin kustannuksin Australian jalostamoilla ja laivattava se Eurooppaan, varastoitava se suurissa varastoissa, jalostettava se Moerdijkissa Alankomaissa ja toimitettava tuote sieltä. Tällä tavalla Alcoa voisi tuoda noin 10000 tonnia alumiinitrihydraattia ETA:an. Tämä olisi 6,5 prosenttia nykyisistä markkinoista. Alumiinitrihydraatin markkinat määriteltiin ETA:n laajuisiksi nimenomaan siksi, että tuonti ei ole kannattavaa. Tämä koski myös Alcoaa. Aineen tuomisesta Australiasta kertyvä mahdollinen kustannusetu katoaisi tuontikuluihin (ylimääräisiin investointeihin ja tuonnin logistiseen käsittelyyn, tulleihin, kuljetuskustannuksiin jne.). Tämän johdosta Alcoan tuonnin kilpailukyvyn ei katsottaisi uhkaavan sulautuvan yrityksen markkinavoimaa.
(42) Osapuolet toteavat myös, että kestävä hinnankorotus houkuttelisi markkinoille myös unkarilaisen Hungalun. Se on vastikään lisännyt hienojakoisen, saostetun alumiinitrihydraatin kapasiteettiaan 10000 tonnilla, mikä vastaa 6,5:tä prosenttia nykyisistä markkinoista. Osapuolten mukaan tätä lisäkapasiteettia voitaisiin käyttää myyntiin ETA:ssa. Osapuolet toteavat myös, että jauhatuslaitoksen omistavat yritykset, jotka eivät tällä hetkellä myy alumiinitrihydraattia, voisivat aloittaa jauhetun aineen myynnin muutaman kuukauden kuluttua hinnankorotuksesta.
(43) Komissio katsoo, että yrityksistä, joiden ydinliiketoiminta ei liity alumiinitrihydraatin markkinoihin, tuskin tulisi vakiintuneita toimittajia näillä markkinoilla. Niillä ei olisi määräysvaltaa tuotanto- ja toimitusketjussa, sillä ne olisivat riippuvaisia kauppalaatuisen alumiinitrihydraatin tuottajista hankinnoissaan. Niiden olisi siten hankittava tarvittava taitotieto ja teknologia muuntaakseen puhdistamattoman alumiinitrihydraatin hienojakoiseksi, saostetuksi ja tiheytetyksi alumiinitrihydraatiksi, jotta sitä voidaan käyttää palonestoaineena. Tämä nostaisi niiden kustannuspohjaa ja poistaisi hintaedun, jota ne voisivat tarjota verrattuna sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen veloittamaan kilpailukykyisen hinnan ylittävään hintaan. Se voisi johtaa myös markkinoilletulon ongelmiin. Alumiinitrihydraatin ostajat kiinnittävät huomiota ostamansa aineen laatuun. Ne ovat itse vastuussa asiakkailleen ja aina kun ne vaihtavat toimittajaa tai palonestoaineen koostumusta, niiden on ilmoitettava siitä asiakkailleen ja saatava vaihtoon asiakkaidensa lupa. On erittäin epätodennäköistä, että tällaiset markkinoilletulonäkymät voisivat estää sulautuman tuloksena syntyvää yritystä nostamasta hintoja yli kilpailukykyisen tason.
(44) Vaikka oletettaisiin, että kaikki edellä mainitut mahdolliset toimittajat tulisivat markkinoille samaan aikaan ja mainituilla enimmäismäärillä, tämä vähentäisi osapuolten markkinaosuutta [65-75 prosentista]* noin [55-65 prosenttiin]*. Sulautuman tuloksena syntyvä yritys olisi silti alumiinitrihydraatin suurin paikallinen valmistaja ja toimittaja Euroopan palonestoaineiden markkinoilla. Koska kyseiset määrät tarkoittaisivat suurinta mahdollista kilpailuun liittyvää vastatoimenpidettä hinnankorotukselle, markkinaosuuden [5-15 prosentin]* menetys ei riittäisi tekemään kilpailua rajoittavaa hinnankorotusta kannattamattomaksi.
(45) Osapuolet totesivat, että alumiinitrihydraatin liikakapasiteetti estäisi korottamasta hintoja kilpailukykyisiä hintoja korkeammalle. Alumiinitrihydraatin ostajat totesivat komissiolle, että tuotteen hinnat ovat viime aikoina nousseet Euroopassa ja että nämä hinnankorotukset ovat vastoin väitettä, että liikakapasiteetti rajoittaisi hintojennousua. Useat asiakkaat totesivat myös, että niillä oli vaikeuksia hankkia kaikki tarvitsemansa alumiinitrihydraatti. Tästä huolimatta ne eivät ole kuitenkaan etsineet vaihtoehtoisia toimittajia ETA:n ulkopuolelta.
(46) Koska alumiinitrihydraatti ei kilpaile magnesiumhydroksidin tai muun vaihtoehtoisen täyteaineen kanssa matalissa jalostuslämpötiloissa valmistetuissa LSOH-yhdisteissä, alumiinitrihydraatin käyttäjiltä häviäisi mahdollinen tasapainottava neuvotteluvoima. Ne olisivat edelleen riippuvaisia ETA:n alumiinitrihydraatin toimittajista niissä sovelluksissa, joissa alumiinitrihydraatti on sopivin täyteaine. Kyselyihin annetuissa vastauksissa useimmat käyttäjät totesivat, että koska alumiinitrihydraattia ei voisi korvata kyseisissä sovelluksissa, niiden olisi hyväksyttävä hinnankorotus ja mahdollisuuksien mukaan siirrettävä korotus omiin asiakashintoihinsa. Niiden asiakkaat hyväksyisivät myös kustannusten korotuksen, koska etusijalla ovat paloturvallisuusmääräykset, joita niiden on noudatettava.
Päätelmä
(47) Edellä olevan perusteella komissio päättelee, että ilmoitettu toimenpide johtaa osapuolten määräävän aseman syntymiseen palonestoaineena LSOH-kopolymeeriyhdisteiden valmistuksessa käytettävän alumiinitrihydraatin ETA-markkinoilla.
3.1.2 VALSSATTUJEN TUOTTEIDEN MARKKINAT
(48) Valssatut tuotteet ovat puolivalmiita alumiinituotteita, joita valmistetaan alumiinivalssaamoissa. Valssattuja tuotteita käytetään erilaisten alumiinituotteiden valmistukseen (teollisuuden alumiinilevystä kotitaloudessa käytettävään alumiinifolioon). Valssatut tuotteet valmistetaan vaiheittain kuuma- ja kylmävalssaamoissa.
(49) Valssatut tuotteet jakautuvat yli viiteentoista tuoteluokkaan, joista eräät on tarkoitettu vain tiettyyn loppukäyttöön kun taas toiset soveltuvat monien eri tuotteiden raaka-aineeksi (suurinta osaa näistä ei voida kohdentaa tietylle toimialalle). Valssattuihin tuotteisiin kuuluvat seuraavat: yleiset alumiiniseokset (1xxx, 3xxx ja 5xxx); rakennuslevyt; folioaihiot; juomatölkkiaihiot; tölkkien kansiaihiot; elintarviketölkkien aihiot; kirkkaat levyt; juotoslevyt; levyt; litografiset levyt; lämmönvaihdinaihiot; muut ohuet levyt (3xxx ja 5xxx); autonkorit; ja lämpökäsiteltävät tuotteet.
(50) Osapuolet ovat todenneet, että valssatut tuotteet kuuluvat samoille merkityksellisille markkinoille, koska tarjontapuolen korvattavuus on korkea. Aikaisemmissa alumiinialaa koskevissa komission päätöksissä valssatut tuotteet on katsottu yksiksi tuotemarkkinoiksi(7). Komissio huomauttaa, että nämä päätökset koskivat alumiininvalmistajia, joiden valssattuihin tuotteisiin liittyvä toiminta ETA:ssa oli vähäistä, minkä vuoksi toimenpiteet eivät vaatineet yhtä perusteellista analyysia valssattujen tuotteiden ETA-markkinoista, sillä toiminta ei aiheuttanut kilpailuongelmia.
(51) Markkinatutkimuksen mukaan kaikkien valssattujen tuotteiden kilpailuolosuhteet eivät ole samanlaiset. Ensiksikin tarjontapuolen korvattavuus vaihtelee tuotteittain. Alumiinivalssaamoissa valmistetaan yleensä erilaisia tuotteita eli tuotevalikoimaa. Erilaisia valssattuja tuotteita myydään eri hintaan ja niiden suhteellinen kannattavuus ilmoitetaan valssausmarginaalina (eli tietynlaisen tuotteen valssauksesta saatavana voittomarginaalina). Jokainen valssausmarginaali vaikuttaa valssaamon kokonaiskannattavuuteen. Koska valssaamon perimmäinen tavoite on saada mahdollisimman paljon voittoa, alumiininvalmistajien on optimoitava valssaamojen tuotevalikoima valmistamalla käytettävissään olevilla valssaus- ja viimeistelylaitteillaan tuotteita, joiden kate on mahdollisimman suuri. Kaikki valssaamot eivät kuitenkaan voi valmistaa kaikenlaisia tuotteita. Useita erikoistuotteita - tässä tapauksessa litografisia levyjä - voi valmistaa vain muutama laitos ETA:ssa. Nämä tuotteet ovat suhteellisen vaikeita valmistaa ja sen vuoksi niiden valmistus vaatii johdon suurta sitoutumista, kurinalaista työskentelyä ja erilaisia toimintatapoja. Lisäksi näiden tuotteiden valmistuksesta saatava valssausmarginaali saattaa olla vakiolajien marginaalia alempi. Korkeiden laatuvaatimusten ja suhteellisen pienten valssausmarginaalien vuoksi monet valssaamot eivät ole ottaneet käyttöön tuotantoprosesseja, joita tarvittaisiin näiden tuotteiden liittämiseksi tuotevalikoimaan. Tähän on erityisesti syynä se, että näiden tuotelajien ostajat testaavat toimittajiensa sopivuutta, mikä voi kestää useita vuosia ennen pitkäaikaisen liikesuhteen solmimista. Vaikka väite tarjontapuolen korvattavuudesta näyttää merkitykselliseltä valssattujen vakiotuotteiden (vakio- ja muut levyt, folioaihiot) osalta, markkinatutkimus ei tukenut tätä oletusta tässä päätöksessä käsiteltyjen tuotteiden osalta. Valssaamot, jotka eivät nykyisin tuota kyseisiä tuotelajeja, eivät voisi aloittaa kilpailua markkinoilla nopeasti, vaikka hintaa nostettaisiin pysyvästi 5-10 prosenttia. Tarjontapuolella valssaamojen lukumäärällä ei voida vaikuttaa erillisille tuotemarkkinoille kuuluvien valssattujen tuotteiden kilpailuedellytyksiin.
(52) ETA:n ulkopuolella olevat alumiinitehtaat eivät myöskään vaikuta kilpailuedellytyksiin näillä erillisillä markkinoilla. Osapuolet ovat todenneet, että valssattujen tuotteiden maantieteelliset markkinat eivät rajoitu ETA:an, vaan että niihin kuuluvat myös Itä-Euroopan maat ja Turkki sekä Venäjä ja IVY-maat. Aikaisemmissa alumiiniteollisuutta koskevissa päätöksissään komissio on määritellyt valssattujen tuotteiden markkinat ETA:n laajuisiksi. Tässä asiassa yhtä erikoistuotetta (litografista levyä) koskeva tutkimus osoitti, että kilpailua käydään ETA:n tasolla. Tuontitullit vaihtelevat 7,5 prosentista 12 prosenttiin. Vaikka eräillä Euroopan ulkopuolisilla mailla on tullivapaa pääsy ETA-markkinoille, näiden valssattujen tuotteiden maantieteelliset markkinat määräytyvät asiakkaiden kannalta pikemminkin laadun ja valmistajien teknisten takuiden sekä oikeaan aikaan tapahtuvien toimitusten ja lyhyiden toimitusaikojen perusteella. Pitkä kuljetusmatka edellyttää erittäin hyvää toimitusketjun johdon, varastojen ja logistiikan hallintaa. EU:n ulkopuolisten samoin kuin eräiden EU:n alueella toimivien pienempien tuottajien toimitusvarmuus on heikompi. Tästä syystä asiakkailla on oltava valmiiden tuotteiden keskimääräiseen myyntinopeuteen verrattuna suuremmat varastot, kun ne hankkivat tuotteita Itä-Euroopan maista ja Turkista, kuin hankittaessa tuotteita EU:ssa toimivilta vakiintuneilta tuottajilta, osapuolet mukaan luettuina. Suuremmat varastot lisäävät asiakkaiden käyttöpääomaan liittyviä kustannuksia ja sen vuoksi myös yksikkökustannuksia. Tämän vuoksi ETA:an ei ole juurikaan tuotu erityisesti edellä mainittua kahta tuotetta Venäjältä, Turkista tai Itä-Euroopan maista. Lisäksi edellä mainituista syistä asiakkaat eivät siirtäisi hankintojaan näihin maihin, vaikka hinta nousisi pysyvästi 5-10 prosenttia. Näin ollen näissä maissa sijaitsevien tehtaiden ei voida katsoa kuuluvan ETA-markkinoille.
(53) Muiden valssattujen tuotteiden tuonti Venäjältä ja IVY-maista oli vuonna 1998 0,7 prosenttia ETA:n kulutuksesta, kun taas tuonti Itä-Euroopan maista ja Turkista oli alle 5 prosenttia. Näissä maissa valmistetaan seuraavia valssattuja tuotteita: vakiolevyjä 1xxx, 3xxx ja 5xxx; rakennuslevyjä; folioaihioita; levyjä ja lämpökäsiteltäviä tuotteita - eli seitsemää tuotelajia vähintään viidestätoista valssattujen tuotteiden lajeista.
(54) Päätelmänään komissio toteaa, että se ei hyväksy väitettä, jonka mukaan valssatut tuotteet muodostaisivat yhdet tuotemarkkinat eikä sitä, että maantieteellisille markkinoille kuuluisivat ETA, Itä-Eurooppa, Venäjä ja Turkki. Tässä päätöksessä on tarkasteltu ainakin yhtä valssattua tuotetta, joka muodostaa erilliset tuotemarkkinat, joilla on ETA:n laajuinen maantieteellinen ulottuvuus. Tämä tuote on litografinen levy. Ehdotettu keskittymä johtaa sulautuvien osapuolten ja VAW:n duopolistiseen määräävään asemaan litografisten levyjen markkinoilla.
(55) Sulautuman johdosta myös valssattujen tuotteiden kokonaistuotantotaso keskittyy ETA:ssa. Ilmoituksen tehneiden osapuolten valssauskapasiteetti ETA:ssa on sulautuman jälkeen [25-35 prosenttia]*, kun taas niiden yhteenlaskettu osuus varsinaisesta tuotannosta on [20-30 prosenttia]*. Sulautuvien osapuolten liikakapasiteetti on suurin kaikista valssattuja tuotteita valmistavista tuottajista ETA:ssa [( &gt; 30 prosenttia)]*. Sulautuvilla osapuolilla on myös eniten valssaamoja (13 yhteensä 36:sta). Tämän vuoksi niiden mahdollinen tuotantovalikoima on laajin ja ne voivat optimoida tuotevalikoimansa kaikkien valssattujen tuotteiden lajien osalta. Jäljellä olevien kilpailijoiden tilanne on hyvin erilainen. Sulautuvien osapuolten suurimman kilpailijan VAW:n valssauskapasiteetti on [&lt; 20 prosenttia]*) eli lähes kolme kertaa pienempi kuin sulautuvien osapuolten kapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste [ &gt; 80 prosenttia]*. Muut kilpailijat ovat vielä pienempiä. Niiden kapasiteetti- ja tuotantoluvut ovat seuraavat: Alcoa (12 ja 12 prosenttia); Hoogovens (9 ja 9 prosenttia); Elval (3 ja 3 prosenttia); Norsk Hydro (3 ja 3 prosenttia) ja Gränges (2 ja 2 prosenttia).
(56) Sulautuvien osapuolten yhteenlaskettu markkinaosuus valssatuissa tuotteissa on sellaisenaan osoitus markkinavoimasta, kun otetaan huomioon lähimpien kilpailijoiden merkittävästi pienemmät markkinaosuudet. Kun lisäksi otetaan huomioon keskittymän vaikutukset sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen lähimpään kilpailijaan VAW:hen, kokonaiskilpailutilanne valssattujen tuotteiden sovelluksissa vääristyy huomattavasti. Kuten 58-84 kappaleessa mainitaan, tähän on syynä se, että sulautuman tuloksena syntyvä yritys ja VAW jakavat maailman suurimman alumiinivalssaustehtaan, saksalaisen Alunorfin, joka on nykyisin Alcanin ja VAW:n tasaosuuksin omistama yhteisyritys.
(57) Kilpailuvaikutusten arvioinnin selventämiseksi on ensiksi selvitettävä Alcanin ja sen suurimman kilpailijan VAW:n välisiä yhteyksiä.
3.1.2.1 ALCANIN JA VAW:N YHTEISYRITYS NORF
(58) Aluminium Norf GmbH (jäljempänä "Norf") on Alcanin ja VAW:n tasaosuuksin omistama yhteisyritys. Se perustettiin vuonna 1965 rakentamaan alumiinivalssauslaitos Norfiin Saksaan ja huolehtimaan laitoksen toiminnasta. Se on tuotannollinen yhteisyritys, joka toimii korvausta vastaan molempien emoyhtiöidensä lukuun.
(59) Norf on yhtiömuodoltaan yhteisyrityksenä toimiva rajavastuuyhtiö, jonka osakepääoman Alcan ja VAW omistavat tasaosuuksin. Yhtiö omistaa valssaamon kiinteistön ja laitteiston ja sillä on omat työntekijät. Yhtiötä johtaa kaksi yhtiön palveluksessa olevaa ja sen toiminnasta vastaavaa johtajaa. Kummallakin emoyhtiöllä on oikeus ehdottaa yhtä johtajaa, mutta nimitykseen vaaditaan kummankin emoyhtiön hyväksyntä. Johtajat vastaavat yhtiön tavanomaisesta liiketoiminnasta.
(60) Yhtiöllä on hallitus, jonka jäseninä on kaksi Alcanin nimittämää johtajaa, kaksi VAW:n nimittämää johtajaa sekä kaksi työntekijoiden edustajaa. Yhtiökokous pidetään kahdesti vuodessa.
(61) Osakkuusyhtiö (Aluminium Gemeinschaft Norf - "BGB") toimii ohjauskomiteana. Sen jäseninä ovat kolme Alcanin edustajaa, kolme VAW:n edustajaa ja kaksi edellä mainittua yhtiön johtajaa. Eräisiin tärkeisiin päätöksiin vaaditaan BGB:n hyväksyntä ([...]*).
(62) Norfin emoyhtiöiden yhteistyön oikeusperustana on joukko sopimuksia. Sopimusten mukaan emoyhtiöt ovat sopineet yhteisymmärryksessä kaikesta Norfin toiminnasta.
(63) [Tässä kappaleessa kuvaillaan yhteisyrityksen perustamiseen liittyvien asiakirjojen, kuten osakkuussopimuksen ja muiden sitoumusten määräyksiä. Lyhyesti sanottuna emoyhtiöillä on yhteinen määräysvalta Norfissa; molemmat osakkeenomistajat huolehtivat liiketoiminnasta ja yhtiön johdosta vastaavat emoyhtiöiden edustajat; yhtiön tavanomaisesta liiketoiminnasta vastaavat kaksi edustajaa, joista kukin emoyhtiö nimittää yhden; edustajat tekevät päätökset yksimielisesti ja noudattavat emoyhtiöiden ohjeita, muussa tapauksessa asia viedään emoyhtiöiden osakkuusyhtiön käsiteltäväksi; tärkeät päätökset edellyttävät emoyhtiöiden suostumusta; emoyhtiöt antavat Norfin käyttöön taitotietonsa; emoyhtiöt voivat käyttää toistensa patentteja ilman kustannuksia; lisäinvestointeihin tarvitaan emoyhtiöiden yksimielinen päätös]*.
(64) Norfin tuotantotoiminnassa noudatetaan seuraavia periaatteita. Kullakin emoyhtiöllä on oikeus 50 prosenttiin käytettävissä olevasta kapasiteetista tai "laitoksen tuotantoajasta". Laitoksen aika vastaa aikaa, joka tarvitaan valmistettaessa yksi tonni valssattuja vakiotuotteita. Jos emoyhtiöt haluavat valmistaa muunlaisia valssattuja tuotteita (esim. juomatölkkiaihioita, litografisia levyjä), tarvitaan enemmän aikaa, koska valssauskerrat lisääntyvät. "Vastaavuustekijä" tarkoittaa ylimääräistä aikaa, joka tarvitaan muiden kuin vakiomuotoisten valssattujen tuotteiden valmistamiseen. Norfin johto lähettää kullekin emoyhtiölle jokaista sellaista tuotetta tai valssattua tuotetyyppiä varten lasketun vastaavuustekijän, joka voidaan valmistaa Norfissa. Tämän jälkeen emoyhtiöt lähettävät Norfin johdolle ennusteensa vakiotonneina. Jos emoyhtiön ennuste ei täytä sille varattua 50 prosentin kapasiteettia kuukaudessa, emoyhtiöiden on hyväksyttävä tällainen poikkeama. Emoyhtiöt vastaavat kiinteistä kustannuksista tasapuolisesti. Vaihtuvat kustannukset jaetaan valmistuspalkkion (tolling fee) perusteella ja veloitetaan laitoksen käytön mukaan.
(65) Norfin johto ilmoittaa emoyhtiöille kunkin emoyhtiön käyttämän kapasiteetin kaikkien valssattujen tuotteiden osalta yhteensä ja emoyhtiön tuotantoon sovellettavan, käytetyn kapasiteetin yhteismäärällä painotetun "vastaavuustekijän". Emoyhtiöille ilmoitetaan myös niiden osuus kiinteistä kustannuksista sekä kummankin osuus vaihtuvista kustannuksista kaikkien valssattujen tuotteiden osalta yhteensä ja laskettuna vakiotonneina.
(66) Tuotantoprosessin osalta kumpikin emoyhtiö ilmoittaa Norfin johdolle tuotantoprosessia koskevat tiedot (kuten valssauskerrat). Norfin johdon ei pitäisi luovuttaa näitä tietoja toiselle emoyhtiölle.
(67) Osapuolet toteavat, että Norf-yhteisyritys ei ole tavanomainen tuotannollinen yhteisyritys vaan valmistusajan jakamisjärjestely. Tämän perusteella ne väittävät, ettei Norf rajoita emoyhtiöiden välistä kilpailua sulautuman johdosta. Ne väittävät myös yhtiön rakenteen olevan sellainen, että emoyhtiöiden välinen tiedonvaihto on mahdollisimman vähäistä eikä kilpailun kannalta arkaluonteisia tietoja luovuteta toiselle emoyhtiölle. Osapuolten mukaan emoyhtiöt eivät tämän vuoksi voi ennustaa toistensa kilpailukäyttäytymistä. Ne eivät myöskään anna toisilleen kilpailun kannalta arkaluonteisia tietoja, eivätkä tiedot emoyhtiöiden omasta asiakaskunnasta, myyntihinnoista, toimitettujen valmiiden tuotteiden määrästä jne. kuulu yhteisyrityksen piiriin eivätkä näin ollen ole emoyhtiöiden käytettävissä. Koska eräiden tuotteiden lopullinen eriyttäminen saattaa tapahtua myöhemmin ja myös Norfin ulkopuolisissa tehtaissa (kuten litografisten levyjen kohdalla), emoyhtiöt eivät voi tietää toistensa tarkkaa tuotevalikoimaa tai kustannusjakaumaa. Osapuolet toteavat myös, että koska Norf-järjestelyihin ei liity Alcanin ja VAW:n välistä voitonjakoa, emoyhtiöiden ei ole järkevää ryhtyä salaiseen yhteistyöhön.
(68) Komissio katsoo, että yhteistoiminnasta seuraavan riippuvuuden vuoksi Norf ei ole pelkkä valmistusajan jakamisjärjestely. Norf toimii tuotannollisena yhteisyrityksenä ja sen tarkastelussa olisi otettava huomioon yhteistoimintaan liittyvä yhteistyö. Yhteistyön hallitsevana periaatteena on emoyhtiöiden välinen yhteisymmärrys, joka on seurausta Norfin toimintaa koskevista sopimuksista. Emoyhtiöiden mahdollisuus laajaan teollisuusyhteistyöhön on osoitus siitä, että Norfin emoyhtiöiden integraatio ei jää pelkäksi valmistusajan jakamisjärjestelyksi. Norf on maailman ainoa valssaamoyhteisyritys(8). Kun se perustettiin, se katsottiin melko riskialttiiksi hankkeeksi, koska yleisen näkemyksen mukaan yrityksen toimintaa voitiin harjoittaa riittävän tehokkaasti vain, jos molemmat emoyhtiöt yhdistäisivät voimavaransa. Norfin yhteiset tuotantotilat ja samat työntekijät palvelevat kummankin emoyhtiön tarpeita samalla tavalla. Norfin toimintaan liittyvien kustannusten osalta [...]*. Norfissa on yksi osasto, joka vastaa tuotantojaksojen määrittämisestä kullekin emoyhtiölle. Tämän vuoksi osaston tekniset huomiot ovat molempien emoyhtiöiden käytettävissä. VAW:n mukaan ei olisi ollut taloudellisesti kannattavaa perustaa Norf ja harjoittaa sen toimintaa yhdessä, jos emoyhtiöt valmistaisivat jonkin valssatun tuotteen eri tavalla.
(69) Norfissa on useita erikoistuneita tuotantolinjoja (mukaan lukien kuuma- ja kylmävalssausprosessit ja viimeistelykoneet, kuten nauhanleikkauskoneet) erilaisille valssatuille tuotteille. Tuotantolinjojen erikoistuminen perustuu emoyhtiöiden yhteiseen etuun vähentää kustannuksiaan. Näin ollen [...]*.
(70) Emoyhtiöt ovat tähän asti sopineet Norfin investoinneista yhdessä. Ne ovat yhdessä päättäneet esimerkiksi soveltuvan tekniikan määrittelystä. Investointien teknisistä määritelmistä keskustellaan yhdessä ja niistä päätetään BGB:ssä.
(71) Edellä olevista syistä voidaan päätellä, että Norf ei ole valmistusajan jakamisjärjestely. Komissio katsoo sen vuoksi, että kahden suurimman ETA:ssa toimivan valssattujen tuotteiden valmistajan osallistuminen yhteisyritykseen saattaa aiheuttaa kilpailuongelmia, koska yhteisyritys valmistaa tuotteita, joissa sulautuman tuloksena syntyvällä yrityksellä on tärkeä markkina-asema. Kilpailuongelmat johtuvat Norfin yhtiörakenteesta ja siihen perustuvasta emoyhtiöiden yhteistyöstä, VAW:n suuresta riippuvuudesta Norfista ja sen kapasiteettirajoituksista muissa valssaamoissa, Alcanin oikeudesta käyttää veto-oikeutta VAW:n ehdottaman investoinnin osalta ja sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen mahdollisuudesta nostaa VAW:n kustannuksia ja siten vähentää sen kilpailumahdollisuuksia. Sulautuman tuloksena syntyvää yritystä suosivat epäsymmetriset kapasiteettirajoitukset ja uskottava uhka VAW:n vastaisista toimista luovat tilanteen, jossa Norfin emoyhtiöiden salainen yhteistyö jatkuu pitkällä aikavälillä. Tätä tilannetta on analysoitu 72-81 kappaleessa.
(72) Ensiksikin Norfin yhtiörakenne edellyttää emoyhtiöiden yhteisymmärrykseen perustuvaa jatkuvaa yhteistyötä. Jotta Norfin toiminta jatkuisi tehokkaana sulautuman jälkeen, emoyhtiöiden on sovittava useista tuotantoprosessiin liittyvistä seikoista. Nämä lisäävät emoyhtiöiden kilpailustrategioiden avoimuutta ja ennustettavuutta. Esimerkiksi yhtiöiden välinen tekninen ja taloudellinen yhteistyö on välttämätöntä, jotta [...]*. Molempien emoyhtiöiden suostumus vaaditaan suuriin investointeihin ja lisäksi tavanomainen toiminta luo mahdollisuuksia yhteistyöhön (kuten [...]*). Norfin johtoa ja toimintaa sekä erityisesti tiedonvaihtoon liittyviä järjestelyjä koskevassa osapuolten väitteessä ei oteta huomioon sulautumaa edeltävän ja sen jälkeisen tilanteen eroa. Kysymys on siitä, muuttuisiko kilpailutilanne ehdotetun sulautuman jälkeen. Tämän osalta osapuolet voivat väittää jälkikäteen, että sulautumaa edeltäneessä tilanteessa tiedonvaihto ei estänyt emoyhtiöitä eli Alcania ja VAW:tä kilpailemasta tehokkaasti toistensa kanssa. Sen sijaan sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen ja VAW:n välinen suhde sulautuman jälkeen ratkeaa vasta tulevaisuudessa, joten sitä voidaan tarkastella ehdotetun yrityskaupan jälkeen todennäköisesti vallitsevan markkinarakenteen perusteella. Sulautuman jälkeen Alcanin ja VAW:n on sovittava useista tuotantoprosessiin liittyvistä seikoista, jotta Norfin toiminta voi jatkua tehokkaana.
(73) Toiseksi sulautuma muuttaa VAW:n syitä kilpailla, sillä VAW:llä olisi enemmän kannusteita muuttaa kilpailukäytäntöään sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen käytännön mukaiseksi kuin kilpailla voimakkaasti sitä vastaan. Tämä johtuu kahdesta tekijästä: VAW:n vahvasta riippuvuudesta Norfin tuotannosta ja sen kapasiteettirajoituksista sekä Alcanin oikeudesta käyttää veto-oikeuttaan laajentumis- ja muiden investointien osalta (viime mainitun yhteydessä on huomattava sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen liikakapasiteetti, sillä kyseisellä yrityksellä on eniten käyttämätöntä valssauskapasiteettia ETA:ssa).
(74) VAW on täysin riippuvainen Norfista usean valssatun tuotteen osalta (juomatölkki- ja kansiaihiot, litografiset levyt, juotoslevyt jne.). Ennen sulautumaa myös Alcan oli Norfista riippuvainen, mutta sulautuman jälkeen sen tuloksena syntyvä yritys ei ole enää riippuvainen Norfista, sillä sulautuman toisella osapuolella on ylimääräistä kuumavalssauskapasiteettia. Jos VAW päättää kilpailla voimakkaasti sulautuman tuloksena syntyvää yritystä vastaan lisätäkseen markkinaosuuttaan, sen on lisättävä valssauskapasiteettiaan. VAW:n on siten tehtävä sopimus sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen kanssa. Viimeksi mainittu voi estää kyseisen investoinnin, jos se katsoo, että investointi voi auttaa VAW:tä kilpailemaan sitä vastaan.
(75) Osapuolet ovat todenneet, että VAW on ilmoittanut investoivansa muiden valssauslaitostensa (Cisterna ja Hampuri) kapasiteetin laajentamiseen ja että kyseiset laajennukset vähentäisivät VAW:n riippuvuutta Norfista ja antaisivat sille tarvittavan kapasiteetin kilpaillakseen sulautuman tuloksena syntyvää yritystä vastaan. Komissio ei ole samaa mieltä osapuolten kanssa. Suunnitellut kapasiteetin laajennukset koskevat VAW:n kylmävalssaamoja näillä tehtailla, joille toimitetaan nykyisin ja myös jatkossa uudelleen kuumavalssattua nauhaa Norfista. Näille valssaamoille ei voitaisi toimittaa tuotteita muista VAW:n kuumavalssaamoista, sillä Norfin kuumavalssausprosessit eroavat muiden valssaamojen prosesseista (tuotteiden erilaisten mittojen vuoksi Norfin järjestelmä ei sovi yhteen muiden valssaamojen kanssa). Tämän perusteella voidaan todeta, että toisin kuin osapuolet ovat todenneet, suunnitellut laajennukset lisäävät VAW:n riippuvuutta Norfin kuumavalssaamoista.
(76) Kolmanneksi taloustieteen teorioiden mukaan yritysten epäsymmetriset kapasiteettirajoitukset vaikuttavat salaisen yhteistyön määrään sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä. Salaista yhteistyötä lisää myös uskottava mahdollisuus vastatoimenpiteiden käyttöön. Sulautuman tuloksena syntyvää yritystä suosiva epäsymmetrinen kapasiteetti ja Norfin toiminnasta seuraavien tosiasiallisten rangaistusmekanismien olemassaolo vaikuttavat VAW:n halukkuuteen ryhtyä kovaan hintakilpailuun.
(77) Kapasiteettirajoitusten epäsymmetrisyyttä kuvaa sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen kapasiteetin käyttöaste [&lt; 70 prosenttia]* verrattuna VAW:n käyttöasteeseen [ &gt; 85 prosenttia]*. Uskottavaa vastatoimenpiteiden uhkaa kuvaa se, että VAW ja sulautuman tuloksena syntyvä yritys eivät ole samassa määrin riippuvaisia Norfista. Sulautuman ansiosta sen tuloksena syntyvä yritys voi lisätä kilpailijansa kustannuksia, jos se ja VAW ovat edelleen Norf-yhteisyrityksen emoyhtiöitä. Sulautuman osapuolilta saatavien ylimääräisten valssaamojen ansiosta sulautuman tuloksena syntyvä yritys voi joustavammin siirtää tuotantoaan Norfiin ja siitä pois kuin mitä Alcan nykyisin. Sen vuoksi sulautuman tuloksena syntyvä yritys voi lisätä VAW:n kustannuksia Norfissa samalla kun se itse järjestää uudelleen tuotantonsa uuden valssausjärjestelmänsä ympärille (on todettu, että tällainen sulautuman jälkeinen uudelleenjärjestely johtaisi useiden satojen miljoonien dollarien säästöön). VAW:n kustannusten lisäämisestä saatava hyöty olisi siinä, että VAW:n olisi nostettava asiakkailta veloittamiaan hintoja ja tämä puolestaan lisäisi sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen tuotteiden kysyntää, jolloin se puolestaan voisi nostaa omia hintojaan. Jos VAW ei nostaisi hintojaan, sen kannattavuus alenisi.
(78) Samalla kun sulautuman tuloksena syntyvä yritys järjestää uudelleen oman tuotevalikoimansa Norfissa, se voi lisätä VAW:n kustannuksia seuraavasti. Kuten 58-77 kappaleessa mainittiin, Norfin toiminta perustuu emoyhtiöiden yhdistetyn tuotevalikoiman optimointiin. Tuotevalikoiman muuttaminen muuttaisi todennäköisesti Norfin kustannusrakennetta. Tietyissä olosuhteissa kustannusrakenteen muutos voi haitata toista emoyhtiötä enemmän kuin toista. Koska esimerkiksi kunkin emoyhtiön kustannukset perustuvat laitoksen todelliseen käyttöasteeseen, VAW:n osuus käyttämättömästä kapasiteetista aiheutuvista kustannuksista olisi suhteettoman suuri, jos sulautuman tuloksena syntyvä yritys päättäisi siirtää eräiden valssattujen tuotteiden valmistuksen Norfista tai korvata jotkin tuotteet toisilla. Norfin tuotevalikoiman muuttaminen vaikuttaa tuotantoprosessin ja laitteistojen toimintaan (valulaitos, seostyypit, romunkäsittely, valssauskerrat, viimeistelylaitteet jne.). Tämä vaikuttaa kielteisesti kustannustenjaon tasapainoon, jonka ansiosta Norf on tähän saakka voinut toimia optimaalisesti. Lisäksi emoyhtiöiden on tehtävä yhteistyötä Norfin tavanomaisessa liiketoiminnassa, jotta yritys toimisi tehokkaasti. Yhden osapuolen panoksen väheneminen vaikuttaa kielteisesti toisen osapuolen kannattavuuteen. Koska VAW on hyvin riippuvainen Norfista, on todennäköisempää, että sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen vähäisempi sitoutuminen Norfiin lisää VAW:n kustannuksia ja vaikuttaa sen kilpailukykyyn.
(79) [...]*, kun otetaan huomioon, miten Norfin valulaitoksen kustannukset jaetaan ja miten valssaamojen kustannukset kohdennetaan, sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen on teknisesti mahdollista lisätä VAW:n tuotantokustannuksia Norfissa joko vähentämällä omaa toimintaansa Norfissa tai muuttamalla siellä valmistamaansa tuotevalikoimaa. [...]*. Osapuolet katsovat, että strategia kilpailijoiden kustannusten lisäämiseksi olisi käyttökelpoinen, jos VAW:n kustannuspohja heikentyisi sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen kustannuspohjaa enemmän. Tässä tapauksessa Norfin tuotevalikoiman uudellenkohdentaminen ei olisi taloudellisesti järkevää, jos sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen osuus Norfista jäisi sen vuoksi käyttämättä. Osapuolten mukaan tämä johtaisi suuriin vaihtoehtoiskustannuksiin. Norfin tuotevalikoiman muuttaminen tai tiettyjen tuotteiden valmistuksen siirtäminen pois Norfista olisi korvattava uudella tuotannolla. [...]* vaikutus VAW:n ja osapuolten rajakustannuksiin, jos litografisten levyjen ja juomatölkkiaihioiden valmistus siirretään pois Norfista ja korvataan muiden valssattujen tuotteiden valmistuksella. Litografisten levyjen osalta osapuolet ovat arvioineet, että molempien emoyhtiöiden rajakustannukset nousevat ja että VAW:n kustannukset nousevat [prosenttia]* sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen kustannuksia enemmän. Muiden valssattujen tuotteiden ja erityisesti juomatölkkiaihioiden osalta VAW:n kustannusten nousu on jyrkempi ja näiden tuotteiden valmistuksen siirtäminen pois Norfista tuottaa sulautuman tuloksena syntyvälle yritykselle kustannussäästöä ([- prosenttia]*) ja nostaa VAW:n kustannuksia ([+ prosenttia]*). Kustannusero VAW:n tappioksi on yhteensä lähes [ &gt; 5 prosenttia]*.
(80) Komissio ei voi yhtyä osapuolten näkemykseen, että VAW:n kustannusrasite johtaisi sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen kustannusten nousuun, millä olisi ehkäisevä vaikutus. Kuten edellisessä kappaleessa esitettiin, osapuolten analysoimissa uudelleenjakoskenaarioissa VAW:n kustannusrasite on suurempi kuin sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen kustannusrasite. Komissio ei myöskään voi hyväksyä sitä, että VAW:n kustannusvaihtelu on liian pieni, jotta se estäisi sitä kilpailemasta määrätietoisesti. Kuten osapuolet ovat todenneet useita kertoja, valssausliiketoiminnan katteet ovat vähäiset ja sen vuoksi kustannuspohjan pienellä vaihtelulla voi olla merkittäviä seurauksia tuottajan kilpailukykyyn. Tämän johdosta VAW ei ole innokas ryhtymään kovaan hintakilpailuun. Sen sijaan se mukauttaa käytäntönsä sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen käytännön mukaiseksi ja odottaa saavansa mahdollisimman suuren voiton korkeammilla hinnoilla suuremman markkinaosuuden sijaan.
(81) Lukuun ottamatta VAW:n nykyistä riippuvuutta Norfista on huomattava myös se, että joko uuden yrityksen tai VAW:n pyrkimys lisätä markkinaosuutta toisen kustannuksella vaikuttaa välittömästi Norfin kapasiteetin käyttöasteeseen tai tuotevalikoimaan ja sen seurauksena osapuolten kustannusrakenteeseen. Norfin olemassaolo sinänsä muuttaa osapuolten kilpailuhalukkuutta. Molempien osapuolten kustannuspohja on lisäksi sama tai ainakin hyvin samanlainen kaikkien Norfissa valmistettavien valssattujen tuotelajien osalta, mikä vähentää osapuolten todellisia mahdollisuuksia ryhtyä keskinäiseen hintakilpailuun.
(82) Uusi yritys ja VAW kilpailevat toistensa kanssa monilla muilla markkinoilla. Vastatoimenpiteiden mahdollisuudet näillä markkinoilla useille markkinoille olevien yhteyksien vuoksi tarjoavat lisäsyyn yhdenmukaistaa uuden yrityksen ja VAW:n strategiat.
(83) VAW on selittänyt 31 päivänä tammikuuta ja 1 päivänä helmikuuta 2000 pidetyissä kuulemistilaisuuksissa näkemyksiään tulevasta kilpailuasemastaan sulautuman jälkeen. VAW uskoo, että siihen kohdistuu jatkuva uhka vastatoimenpiteistä, joilla on huomattava vaikutus sen toimituksiin Norfista ja kilpailukykyyn. VAW:n on kaiken toiminnan osalta otettava huomioon yhteisyrityskumppaneiden mahdolliset toimenpiteet, minkä vuoksi se pyrkii pidättäytymään toiminnasta, joka johtaisi uuden yrityksen vastatoimiin. Tämä vähentää VAW:n halukkuutta ryhtyä kovaan kilpailuun.
(84) Edellä olevan perusteella komissio katsoo, että Norfin olemassaolo vähentää sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen ja VAW:n välistä kilpailua. Yrityskeskittymien valvonnassa noudatettavan lähestymistavan mukaisesti komission on oletettava, että sulautuman tuloksena syntyvä yritys ja VAW noudattavat rationaalisinta toimintatapaa, joka 85-105 kappaleessa tarkastelluilla markkinoilla olisi kilpailustrategioiden yhdenmukaistaminen.
3.1.2.2 LITOGRAFISET LEVYT
Tuotemarkkinoiden määritelmä
(85) Litografinen levy on kiiltävä ja hyvin pinnoitettu valssattu tuote, jota käytetään valokuvaus- ja painolaattojen valmistuksessa. Alumiinivalssaamot valmistavat näitä erikoistuotteita ja myyvät ne valokuvausyrityksille, joilla on laitteet niiden pintakäsittelyyn ja leikkaamiseen ja jotka myyvät ne edelleen loppukäyttäjille, kuten tytäryhtiöilleen tai kolmansille (muille valokuvausalan yrityksille ja sanoma- ja aikakauslehtiä yms. painaville yrityksille).
(86) Alumiinisia litografisia levyjä ei voi korvata kysyntäpuolella muusta materiaalista (myös muusta kuin metallista) valmistetuilla levyillä. Osapuolet toteavat kuitenkin, että tarjontapuolella on paljon korvaavuutta.
(87) Markkinatutkimuksen mukaan tämä ei pidä paikkaansa. Litografisen levyn keskeinen tekninen vaatimus on, että sen pinta on hyvin tasainen ja että pinnalta on huolellisesti poistettu rasva. Koska tasaisen pinnan tuottamiseen tarvitaan erityistä taitotietoa ja erikoiskoneita, asiakkaat katsovat, etteivät kaikki alumiinitehtaat ole mahdollisia toimittajia, jos litografisten levyjen hinta nousee.
(88) Asiakkaat edellyttävät toimittajiensa läpäisevän tarkan kvalifiointimenettelyn ennen tuotteiden oston aloittamista. Kvalifiointimenettely voi kestää kaksi vuotta ja siihen kuuluu yleensä monivaiheinen testausohjelma, jonka tarkoituksena on määritellä asiakkaan lopputuotteen tekniset vaatimukset. Pystyäkseen toimimaan markkinoilla täysimääräisesti tuottajien on sertifioinnin lisäksi tehtävä 10-20 miljoonan euron investoinnit ja parannettava jatkuvasti laatua. Jäljempänä mainitun Elvalin tapaus osoittaa, kuinka kauan alumiinitehtaalta saattaa kulua vakiinnuttaakseen asemansa litografisten levyjen hyväksyttynä toimittajana. Koska markkinoilletulon esteet ovat korkeat, markkinoilla toimii ainoastaan muutama alumiininvalmistaja (Alcan, Alusuisse, VAW ja Alcoa; Elval on tulossa markkinoille). Jos hintaa korotettaisiin 5-10 prosenttia, uudet yritykset eivät voisi tulla nopeasti markkinoille, sillä vaadittavan sitoutumisen, pääomakustannusten ja markkinoilletuloon kuluvan ajan vuoksi markkinoilletulon näkymät olisivat epävarmat. Mainitunsuuruiseen, kilpailukykyisen hinnan ylittävään hinnankorotukseen ei vastattaisi. Näistä syistä komissio katsoo, että litografiset levyt muodostavat erilliset merkitykselliset tuotemarkkinat.
Maantieteellisten markkinoiden määritelmä
(89) Litografisten levyjen maantieteelliset markkinat rajoittuvat ETA:an. Kaikki ETA-asiakkaat hankkivat levyt paikallisilta toimittajilta. ETA:an suuntautuvaa tuontia rajoittaa muun muassa 7,5 prosentin tulli. Yksi rajoittava tekijä on tuontilevyjen pitkä toimitusaika. Paikallisesti ostettujen tuotteiden kuljetusaika saattaa olla 1-2 päivää verrattuna tuontilevyjen 2-3 viikon toimitukseen. Tuonti pakottaa asiakkaat ostamaan suuria määriä ja rakentamaan seurantaa vaativia suuria varastoja. Toinen tekijä on tuontiin liittyvä epävarmuus. Kaukana sijaitsevat toimittajat eivät pysty tarjoamaan samanlaatuisia teknisiä palveluja ETA-asiakkaille. Lisäksi EU:n alueelle tuotujen levyjen laatu saattaa vaihdella paljonkin erityisesti levyn paksuuden ja leveyden suhteen. Asiakkaat ovat todenneet, että levyjen koot ovat voineet vaihdella eri toimituksissa. Tämä aiheuttaa ylimääräisiä kustannuksia tai tuotetappioita asiakkaalle. Jos levy on liian suuri, se on leikattava asiakkaan koneisiin sopivaksi, mikä aiheuttaa tuotantotappioita. Jos levy on liian kapea, levy on joko palautettava tai se on myytävä alhaisempaan hintaan käytettäväksi valssatuissa vakiotuotteissa.
(90) Eräs asiakas on tuonut pieniä määriä japanilaisen valmistajan levyjä. Kyseinen asiakas on japanilaisen valokuvausalan yrityksen tytäryhtiö, ja emoyhtiön ja sen paikallisen japanilaisen toimittajan sopimusten perusteella oli mahdollista siirtää osa Japanissa ostetuista levyistä Eurooppaan. Tuotuja levyjä oli enintään 20 prosenttia asiakkaan tarvitsemasta määrästä. Levyt tuotiin ulkoisen jalostusmenettelyn mukaisesti. Tässä menettelyssä maahan tuodaan vähäinen määrä tuotteita yhteisön alueelle jalostettavaksi ja ne viedään lisäarvollisina tuotteina, toisin sanoen eri tullinumerolla. Tuonnin yhteydessä maksettu tulli palautetaan, kun tuote viedään maasta.
(91) Tuonti muille asiakkaille oli kaksi prosenttia ETA:n kulutuksesta vuonna 1998. Osapuolet toteavat, että tuonnin osuus kulutuksesta oli noin 5 prosenttia vuosina 1994-1995. Tuonnin väheneminen johtui Yhdysvaltain viennin supistumisesta, mikä puolestaan johtui dollarin vahvistumisesta. Vaikka oletettaisiin, että dollarin arvo heikkenee euroa vastaan ja että tuonti Yhdysvalloista kasvaa, tämä ei riitä päättelemään, että markkinat ovat jatkuvasti ETA:a laajemmat. Tällainen tuonti riippuisi liiketoiminnan suhdanteista ja valuuttakurssivaihteluista. Ne eivät olisi osa markkinarakennetta, sillä ne eivät ole vakaa ja luotettava toimituslähde. Näin ollen tässä arvioinnissa voidaan päätellä, että litografisten levyjen markkinat ovat ETA:n laajuiset.
Kilpailuvaikutusten arviointi
(92) Litografisia levyjä tuotettiin ETA:ssa 189000 tonnia vuonna 1998. Sulautuman osapuolten yhteenlaskettu osuus ETA:n tuotannosta oli [tuhatta tonnia]* tai [45-55 prosenttia]* (Alcan: [tuhatta tonnia]* tai [prosenttia]*; Alusuisse: [tuhatta tonnia]* tai [prosenttia]*). Vain muutamat muut kilpailijat valmistavat ja toimittavat litografisia levyjä ETA:ssa. Nämä ovat VAW ([35-45 prosenttia]*), Alcoa ([5-15 prosenttia]*) ja Elval ([&lt; 5 prosenttia]*).
(93) Litografisten levyjen markkinat ovat erittäin keskittyneet. Sulautuman seurauksena toimittajien määrä supistuu viidestä neljään. Näistä VAW on todennäköisesti vakavin kilpailija, joka uhkaa sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen markkinavoimaa. VAW oli ennen sulautumaa ETA:n suurin litografisten levyjen valmistaja ja toimittaja. Komissio ei kuitenkaan voi katsoa VAW:n aidosti uhkaavan uuden yrityksen asemaa sulautuman jälkeen. VAW viimeistelee litografiset levynsä Grevenbroichin ja Cisternan tehtailla. Grevenbroichin osuus VAW:n litografisten levyjen tuotannosta on 90 prosenttia ja Cisternan 10 prosenttia. Nämä tehtaat ovat täysin riippuvaisia Norfista litografisten levyjen valmistuksessa käytettävän uudelleen kuumavalssatun nauhan suhteen (ks. edellä Norf-yhteisyritystä koskeva luku). Tarvittavan litografisen laadun täyttäviä uudelleen kuumavalssatun nauhan vaihtoehtoisia toimittajia ei ole, sillä ainoat tällaisen nauhan toimittajat, Alusuisse, Alcan ja Alcoa (Inespal), ovat kilpailijoita eivätkä ne todennäköisesti toimittaisi tuotteita VAW:lle. Norf on VAW:n ja Alcanin tasaosuuksin omistama yhteisyritys. Edellä olevassa Norf-yhteisyritystä koskevassa analyysissä selitettiin, miksi sulautuma vaikuttaa VAW:n halukkuuteen kilpailla uuden yrityksen kanssa, jos VAW ja uusi yritys ovat edelleen Norfin emoyhtiöitä. Sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen ja VAW:n markkinaominaisuudet sekä litografisten levyjen markkinoiden yleiset piirteet viittaavat siihen, että sulautuman johdosta näiden kahden kilpailijan taloudelliset edut olisivat yhdenmukaiset.
(94) Sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen ja VAW:n markkina-asemat ovat lähes symmetriset ([...]*). Sama pätee tuotantokustannuksiin, koska toisaalta tuotannon alkuvaihe (kuumavalssaus) tehdään Norfissa ja toisaalta eri tehtaissa toteutettavissa jatkoprosesseissa käytetään samaa tekniikkaa, minkä vuoksi niistä aiheutuvat tuotantokustannukset ovat myös samat. Koska yhteisessä tuotantoyksikössä toiminta on jossain määrin läpinäkyvää, yhtiökumppanit voivat vaivatta seurata toistensa toimintaa. Tämä lisää kilpailijan mahdollisuuksia havaita ajoissa, mihin toimiin kilpailijat aikovat ryhtyä ja yhdenmukaistaa käytäntönsä kilpailijoiden käytäntöjä vastaaviksi. Tämä tuotantoprosessin ja yhteisyrityksen toiminnan samanlaisuus vahvistaa emoyhtiöiden välistä riippuvuussuhdetta ja yhteisyrityksen optimaalinen toiminta onkin yhtiöiden perimmäinen tavoite. Tämän tavoitteen häviäminen olisi molemmille emoyhtiöille riittävä syy olla kilpailematta toisiaan vastaan.
(95) Litografinen levy on suhteellisen homogeeninen tuote. Kun tarvittava taitotieto ja tekniikka on hankittu, valmistaja ei voi juurikaan eriyttää omia tuotteitaan kilpailijoiden tuotteista. Sen vuoksi hinta on keskeinen kilpailutekijä näillä markkinoilla. Litografiset markkinat ovat suhteellisen avoimet. Hinnat neuvotellaan vuosittain. Asiakkaita on vain muutama ja sekä sulautuman tuloksena syntyvä yritys että VAW toimittavat niille tuotteita. Ostajien kanssa neuvotellessaan toimittajat saavat tietoonsa kilpailijoidensa tarjoaman hinnan tai vähintään hintaluokan. Ostajat yrittävät tällä tavalla kilpailuttaa toimittajia saadakseen parhaimman markkinahinnan ja siksi tarjouksen tehneet toimittajat tietävät, mikä kulloinenkin markkinahinta on.
(96) Litografisten levyjen markkinat ovat heikot. Tämä johtuu offsetpainatuksen kysynnän supistumisesta uuden paperittoman viestinnän (esimerkiksi sähköinen viestintä ja Internet) kehittyessä. Heikot markkinat ovat alttiimmat samansuuntaiselle käyttäytymiselle kuin nopeasti kasvavat markkinat, koska viime mainituilla on enemmän kannusteita tulla markkinoille ja nykyisillä toimijoilla on enemmän syytä kilpailla markkinaosuuden lisäämisestä. Litografisten levyjen markkinoilla kilpailuun kannustavat syyt ovat erilaiset, sillä kilpailija voi lisätä asiakaskuntaansa vain toisen kilpailijan kustannuksella. Hinta on jälleen ratkaiseva kilpailutekijä.
(97) Edellä mainitut markkinaominaisuudet vahvistaa todeksi kahden pääkilpailijan välinen huomattava rakenteellinen yhteys eli Norf-yhteisyritys. Norf muuttaa merkittävästi emoyhtiöiden kilpailuhalukkuutta. VAW saattaisi pitää kannattavampana seurata litografisten levyjen hinnankorotusta, jonka sulautuman tuloksena syntyvä yritys on toteuttanut. Koska muut paikalliset toimittajat tai tuonti eivät pysty kilpailemaan riittävästi, samansuuntainen hinnankorotus johtaisi voiton yhteiseen maksimointiin. Kuten yhteisyritystä koskevissa 58-84 kappaleessa mainittiin, emoyhtiöiden yhteistyö on väistämätöntä, koska niiden on optimoitava Norfin tuotevalikoima ja pidettävä kustannustaso mahdollisimman alhaisena. Tulevista investoinneista tai tuotevalikoiman muuttamisesta on päätettävä yhdessä. Toisin sanoen molemmat emoyhtiöt osallistuvat Norfin tuotantoa koskevaan päätöksentekoon. VAW:llä ei olisi myöskään syytä kilpailla houkutellakseen toisen osapuolen asiakkaita itselleen. Kuten Norfia koskevissa kohdissa todettiin, VAW:n on lisättävä kapasiteettiaan Norfissa voidakseen kilpailla, mutta sulautuman tuloksena syntyvä yritys saattaa estää tällaisen investoinnin. Lisäksi se voi suostutella VAW:n luopumaan kovasta kilpailusta uhkaamalla uskottavasti vastatoimenpiteillä. Tämä voitaisiin toteuttaa korottamalla VAW:n kustannuksia Norfissa, jolloin sen toiminta ei olisi kilpailukykyistä. Osapuolet ovat laskeneet, että jos sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen tuotevalikoimaa muutetaan edes vähän Norfissa, VAW:n kustannukset saattavat olla [prosenttia]* korkeammat kuin uuden yrityksen kustannukset. Jos uuden yrityksen ja VAW:n yhteinen määräysvalta jatkuu Norfissa, VAW:tä ei voi katsoa sellaiseksi todelliseksi kilpailijaksi, joka haluaisi kumota litografisten levyjen hinnankorotuksen, jos se ylittää kilpailukykyisen hinnan.
(98) Alcoa on ainoa todellista kilpailuvoimaa käyttävä yritys markkinoilla. Sen litografisten levyjen tuotantokapasiteetti on kuitenkin pieni ETA:ssa. Koska sen osuus markkinoista on vain 9 prosenttia, sen olisi joko muunnettava suuri osa nykyistä tuotevalikoimaansa litografisiksi levyiksi (ja katettava siitä aiheutuvat vaihtoehtoiskustannukset) tai lisättävä kapasiteettiaan voidakseen kumota hinnankorotuksen. Kapasiteettia ei kuitenkaan lisätä vain yhden tuotteen kysynnän tyydyttämiseksi. Kapasiteetin lisäykset edellyttävät suuria investointeja, niitä tehdään järjestelmäkohtaisesti ja niiden perustana ovat yleisemmät syyt kuin yksien tuotemarkkinoiden (kuten litografisen levyn) hinnankorotus. Jos Alcoa haluaisi välttää laajentumiskustannukset, sen olisi tuotava levyt Yhdysvalloissa sijaitsevilta tehtailtaan. Kuljetuskustannukset ja tuontitullit mitätöisivät kuitenkin tuotujen levyjen mahdollisen hintakilpailukyvyn. Alcoasta saattaisikin olla kannattavampaa seurata hinnankorotusta ja maksimoida myynnistä saatavat voitot.
(99) Elval on pienin nykyisistä toimittajista. Se on yrittänyt päästä litografiamarkkinoille vuodesta 1990. Vielä nytkin se katsoo, ettei pysty jatkuvasti valmistamaan ja toimittamaan hyvälaatuista materiaalia. Elval on valmistanut litografisia levyjä kokeiluluonteisesti. Sen ensimmäiset 500 tonnin kokeiluerät toimitettiin vuonna 1993 eli kolme vuotta sen jälkeen kun yhtiö päätti tulla näille markkinoille. ETA-asiakkaiden suorittama kvalifiointiprosessi ei ole vielä päättynyt, ja Elval uskoo tarvitsevansa lisäinvestointeja ja enemmän aikaa ennen kuin se saa asiakkaiden täyden hyväksynnän. Elvalia ei siten voi katsoa kilpailijaksi ETA:n litografiamarkkinoilla.
(100) Elvalin esimerkki kuvaa niitä huomattavia esteitä, joita on litografiamarkkinoille tulolle. Sen lisäksi, että alumiinitehtaiden, jotka eivät ennestään valmista litografisia levyjä, on tehtävä 10-20 miljoonan euron investointi viimeistelylinjan rakentamiseksi, niiden on käytettävä huomattavasti aikaa ja voimavaroja täyttääkseen asiakkaiden vaatimukset. Aikaviipeen vuoksi ne kilpailisivat näillä markkinoilla vasta pitkän ajan, jopa yli viiden vuoden kuluttua.
(101) Hoogovens, joka on yksi suurimmista alumiininvalmistajista ja osa Corus-yhtymää (British Steel ja Hoogovens), valmisti aikaisemmin litografisia levyjä, mutta lopetti niiden tuotannon äskettäin. Hoogovens totesi, että levyjä valmistaessaan se ei pystynyt täyttämään asiakkaiden kasvavia laatuvaatimuksia eikä se voinut tehdä tarvittavia 20 miljoonan euron investointeja kuroakseen kiinni tärkeimpien kilpailijoidensa etumatkan näiden perustaessa juuri tämän tuotteen valmistamiseen tarvittavat viimeistelylinjat.
(102) Näin ollen voidaan päätellä, että todellinen tai mahdollinen kilpailu ei todennäköisesti heikennä uuden yrityksen sulautuman johdosta saamaa markkinavoimaa.
(103) Osapuolet ovat todenneet, että asiakkailla on huomattava ostovoima, sillä ne ovat suuria valokuvausalan yrityksiä ja valokuvausala on yhtä keskittynyt kuin alumiiniteollisuus.
(104) Markkinatutkimus on kuitenkin osoittanut, että asiakkailla ei välttämättä ole tasapainottavaa neuvotteluvoimaa. Litografisten levyjen markkinat ovat erittäin keskittyneet, kuten on myös valokuvausala. Asiakkailla ei näytä olevan neuvotteluvoimaa ennen sulautumaa. Sulautuman jälkeen litografisten levyjen tuotanto keskittyy huomattavasti. Kun otetaan huomioon Norfin vaikutus sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen ja VAW:n kilpailukäyttäytymiseen ja Elvalin pienet kilpailumahdollisuudet, ETA:ssa toimivien litografisten levyjen toimittajien määrä vähenee neljästä kahteen, joista Alcoa on huomattavasti pienempi. Suurimpien ja tehokkaimpien sulautumaa edeltävien toimittajien lähentyminen vaikuttaa kielteisesti nykyiseen neuvotteluvoiman tasapainoon. Tasapainottavan neuvotteluvoiman häviämistä korostaa se, kuinka mahdotonta on siirtyä käyttämään muita materiaaleja, sekä pitkä aika, joka vaaditaan uusilta markkinoilletulijoilta ennen kuin ne voivat aloittaa toiminnan ja hankkia tarvittavan taitotiedon ja asiakkaiden hyväksynnän. Asiakkaiden toimintakustannukset nousevat, jos tuotteet tuodaan Japanista tai Yhdysvalloista, mikä vaikuttaa kannattavuuteen. Tämän johdosta tuonti ei voi uhata uskottavasti paikallisia toimittajia. Sulautuman jälkeen asiakkaat eivät voi käyttää tasapainottavaa neuvotteluvoimaa.
Päätelmä
(105) Edellä olevissa kohdissa mainittujen syiden perusteella komissio katsoo, että keskittymä johtaa sulautuman osapuolten ja VAW:n duopolistisen määräävän aseman syntymiseen ETA:n litografisten levyjen markkinoilla.
3.1.3 PAKKAUSMARKKINAT
3.1.3.1 PUOLIJÄYKÄT PAKKAUKSET
Merkitykselliset tuotemarkkinat
(106) Puolijäykkiä alumiinipakkauksia käytetään muun muassa lemmikkieläinten ruokien, pakasteiden, noutoaterioiden ja lentokoneruokien pakkauksina. Puolijäykät alumiinipakkaukset ovat joko pinnoitettuja (sileäseinäinen pakkaus) tai pinnoittamattomia (rypytetty pakkaus). Osapuolten mukaan merkitykselliset markkinat kattavat molemmat alumiinipakkaustyypit sekä muista materiaaleista kuten monikerroksisesta muovista tai teräksestä valmistetut pakkaukset tai säilykepussit. Markkinatutkimus ei kuitenkaan tukenut tätä näkemystä.
Kysyntäpuolen korvattavuus
(107) Kaikki asiakkaat, joihin komissio otti yhteyttä, katsoivat puolijäykkien sileäseinäisten pakkausten kuuluvan eri tuotemarkkinoille kuin rypytetyt pakkaukset. Rypytettyjä pakkauksia ei voi saumata vaan ainoastaan sulkea kannella tai metalloidulla kartongilla. Rypytettyjä pakkauksia käytetään pakasteruokiin ja erilaisiin leipomo- ja ateriapalvelutuotteisiin, joiden säilymisajan ei tarvitse olla pitkä. Nestettä sisältävä ruoka on kuitenkin pakattava steriloituun ja saumattuun pakkaukseen pitkän, turvallisen ja hygieenisen säilymisajan takaamiseksi. Pinnoitettu alumiini antaa steriloinnin vaatiman lämmönkestävyyden (129 °C). Ainoastaan sileäseinäisissä pakkauksissa on saumausreuna, johon kansi voidaan saumata tiiviisti ja joka takaa yli kahden vuoden säilyvyyden. Tämän pakkausominaisuuksien välisen eron vuoksi sileäseinäisen pakkauksen hinta on huomattavasti korkeampi kuin rypytetyn pakkauksen. Pinnoitettujen ja pinnoittamattomien alumiinipakkausten hintaero on 25-50 prosenttia.
(108) Osapuolten mukaan monikerroksinen muovipakkaus on käyttökelpoinen vaihtoehto sileäseinäiselle alumiinipakkaukselle. Muovipakkausten säilymisaika on kuitenkin vain noin kuusi kuukautta eli neljännes steriloitujen sileäseinäisten alumiinipakkausten säilymisajasta. Tämän vuoksi muovipakkaukset ovat huomattavasti heikommassa asemassa alumiinipakkauksiin verrattuna. Yli 60 prosenttia pinnoitetuista puolijäykistä alumiinipakkauksista käytetään lemmikkieläinten ruokien pakkaamiseen ja noin 10-15 prosenttia pakkauksista sisältää steriloituja elintarvikkeita. Näin ollen yli 70 prosentilla sileäseinäisistä pakkauksista on pitkä säilymisaika, joka johtaa täysin erilaiseen toimitusketjuun. Ei ole mitenkään epätavallista, että steriloidut elintarvikkeet saapuvat myymälöiden hyllylle monta viikkoa tai jopa monta kuukautta valmistamisen jälkeen.
(109) Muovipakkaukset ovat heikommassa asemassa myös markkinoinnin näkökulmasta. Osapuolet toteavat Marsin käyttävän monikerrosmuovista valmistettuja pakkauksia Yhdysvalloissa. Mars ei kuitenkaan käytä tätä pakkausta Euroopassa, vaikka se on 20 prosenttia halvempi. Syynä tähän on se, että muovipakkaukset eivät ulkonäkönsä vuoksi sovellu korkealaatuisiin tuotteisiin, jotka pakataan alumiinipakkauksiin. Osapuolet viittasivat sveitsiläiseen Säntisiin, joka myi kyseisiä pakkauksia Sveitsin suurimmalle vähittäisliikkeelle Migrosille lemmikkieläinten ruokien pakkaamiseen sen jälkeen, kun oli väitetty, että alumiinipakkaukset ovat ympäristön kannalta haitallisempia kuin muovipakkaukset. Osoittautui kuitenkin, että monikerroksista muovipakkausta oli vaikeampi kierrättää kuin alumiinipakkausta. Migros siirtyikin takaisin alumiiniin vuonna 1997 eikä monikerrospakkausta käytetä enää.
(110) Toinen osapuolten ehdottama vaihtoehto on teräspakkaus. Jäykkä teräs on alumiinia huomattavasti painavampaa, minkä vuoksi sitä ei voi käyttää 100 gramman yksittäisannosten pakkaamisessa. Sitä käytetään suuremmissa, vähintään 400 gramman pakkauksissa. Asiakkaat ovat esittäneet yleisenä markkinointihuomiona, että alumiinilla on tiettyjä markkinointiominaisuuksia, jotka puuttuvat teräkseltä, kuten se, että alumiinipakkaukset on helpompi avata ja - mikä on tärkeää erityisesti korkealaatuisten tuotteiden kohdalla - niiden ulkonäkö. Myös puolijäykkää teräspakkausta valmistetaan. Laminoidun puolijäykän teräspakkauksen hinta on osapuolten mukaan kuitenkin 15-20 prosenttia kalliimpi.
(111) Osapuolet ovat myös viitanneet alumiinilla vuorattuun säilykepussiin sileäseinäisten alumiinipakkausten vaihtoehtona. Näissä pusseissa on ohut 6-9 µm alumiinikerros sisäpuolella ja ne voidaan saumata. Pussien säilymisaika on yhtä pitkä kuin sileäseinäisten pakkausten säilymisaika. Niitä on saatavilla 100 gramman yksittäisannoskoossa. Tämän tuotteen markkinaosuus on kasvanut viime aikoina. Komissio huomauttaa kuitenkin, että säilykepussin markkinaosuus ei ole kasvanut sileäseinäisten pakkausten kustannuksella vaan pikemminkin tinapeltitölkkien kustannuksella. Säilykepussin kasvuennuste on erään markkinatoimijan mukaan 20 prosenttia lähivuosina, kun taas alumiinipakkausten kasvuvauhti on 5 prosenttia. Tinapeltitölkkien käyttö säilyy ennallaan tai vähenee. Tämä kuvastaa yksittäisannoskoon kysynnän suurta kasvua, sillä tinapeltitölkkejä käytetään tähän annoskokoon erittäin vähän.
(112) Säilykepusseihin pakataan puolinestemäisiä tuotteita eli kastikkeita sisältäviä elintarvikkeita, kun taas sileäseinäisiä pakkauksia käytetään hyytelö- tai pateemaisiin tuotteisiin. Hyytelö- tai pateemaisia tuotteita ei voi pakata säilykepusseihin, vaan säilykepussien käyttöön siirtyminen edellyttäisi tuotteen koostumuksen muokkaamista. Tämän vuoksi kaikki asiakkaat eivät pidä niitä sileäseinäisten pakkausten vaihtoehtona. Lisäksi siirtyminen säilykepussien käyttöön edellyttäisi uusia täyttölinjoja ja mainoskampanjaa. Eräs asiakas arvioi, että siirtymisestä aiheutuvat kustannukset olisivat jopa 10 miljoonaa euroa. Näin ollen puolijäykkien päällystettyjen alumiinipakkausten ja säilykepussien välinen korvattavuus on vähäistä kysyntäpuolella.
(113) Osapuolet ovat todenneet, että monia elintarvikkeita pakataan sekä muovisiin että sileäseinäisiin puolijäykkiin pakkauksiin. Näitä tuotteita ovat yksittäisannoskoon hillot ja marmeladit, kahvikermat ja juustolevitteet. Näitä tuotteita ei kuitenkaan steriloida käytettäessä alumiinipakkauksia eivätkä ne säily yhtä kauan. Lentokoneateriat pakataan samoin sileäseinäisiin alumiinipakkauksiin, mutta niitäkään ei steriloida. Näille tuotteille ja sovelluksille on siis korvattavuutta kysyntäpuolella. Kuten edellä mainittiin, näiden sovellusten osuus on kuitenkin alle kolmasosa sileäseinäisten pakkausten kysynnästä.
(114) Edellä olevista syistä sileäseinäisten alumiinipakkausten ja monikerroksisten muovipakkausten, teräspakkausten ja säilykepussien välinen kysyntäpuolen korvattavuus on hyvin vähäinen pakattaessa steriloituja elintarvikkeita.
Tarjontapuolen korvattavuus
(115) Osapuolet toteavat, että rypytettyjen ja sileäseinäisten pakkausten tuottajien välinen tarjontapuolen korvattavuus on suuri. Sileäseinäisiä pakkauksia tehdään laminoidusta foliosta eli laminoidusta kalvosta. Laminoitu kalvo puristetaan pakkauksen muotoon ja siihen lisätään kansi. Kalvo on tavanomainen pakkausfolio, johon lisätään polypropeenikalvo laminointikoneessa. Osapuolet väittävät, että laminoidun kalvon valmistamiseen tarvitaan vain vähän taitotietoa eikä ollenkaan teollis- ja tekijänoikeuksia. Ainoa tarvittava laite on laminointikone, joka liimaa polypropeenikalvon valssattuun alumiiniin. Osapuolten mukaan tällaisen koneen kustannukset ovat noin [euroa]*.
(116) Rypytettyjen pakkausten tuottaja voi valmistaa sileäseinäisiä pakkauksia samoilla puristimilla, jos kapasiteettia on käytettävissä. Uusi puristin, jonka tuotantokapasiteetti on 100 miljoonaa pakkausta (5 prosenttia markkinoista), maksaa 160000-350000 euroa. Sileäseinäisten pakkausten valmistaminen edellyttää kuitenkin työvälinejärjestelmän muuttamista. Tällainen järjestelmä maksaa markkinatutkimuksen mukaan jopa 125000 euroa. Koska asiakkaat tilaavat yleensä erimuotoisia ja -kokoisia pakkauksia, tarvitaan erilaisia työvälineitä. Lisäksi tarvitaan kannen puristimet. Näiden hinta on noin 150000 euroa työvälineineen. Rypytettyjä pakkauksia valmistavan yrityksen on siis investoitava 1-2 miljoonaa euroa uusiin koneisiin. Tarvittavan kokonaisinvestoinnin määrä alumiinifolion muuntamiseksi laminoiduksi kalvoksi ja sileäseinäisten pakkausten valmistamisen aloittamiseksi voi olla jopa 12 miljoonaa euroa. Komissio katsoo tämän perusteella, että sileäseinäiset ja rypytetyt pakkaukset kuuluvat eri markkinoille.
Päätelmä
(117) Edellä mainituista syistä komissio päättelee, että steriloitujen tuotteiden pakkaamisessa käytettäville puolijäykille pinnoitetuille (sileäseinäisille) alumiinipakkauksille on erilliset markkinat, kuten ilmenee asiassa IV/M.322 - Alcan/Inespal 14 päivänä huhtikuuta 1993 tehdystä komission päätöksestä(9).
Merkitykselliset maantieteelliset markkinat
(118) Osapuolten näkemyksen mukaan puolijäykkiä alumiinipakkauksia voidaan kuljettaa edullisesti koko Euroopassa ja hinnat ovat samanlaiset. Tämän perusteella osapuolet katsovat, että merkitykselliset maantieteelliset markkinat ovat vähintään ETA:n laajuiset. Markkinatutkimuksen mukaan tuonti Eurooppaan on erittäin vähäistä ja logistiset syyt, kuten oikeaan aikaan tapahtuvat toimitukset, ovat erittäin tärkeitä. Sen vuoksi tässä päätöksessä merkitykselliset maantieteelliset markkinat ovat ETA:n laajuiset.
Kilpailuvaikutusten arviointi
(119) Osapuolten markkinaosuus sileäseinäisissä pakkauksissa on [50-60 prosenttia]*. Alusuisse lisäisi [prosentilla]*. Alcanin [prosentin]* osuutta. Muita kilpailijoita ovat deSter ([10-20 prosenttia]*), Alupack ([5-15 prosenttia]*), Pluspack ([&lt; 10 prosenttia]*) ja Teich ([&lt; 10 prosenttia]*).
TAULUKON PAIKKA
(120) Ainoastaan yksi kilpailija (Teich) on vertikaalisesti integroitunut. Teich kuuluu Teich/Constantia-yhtymään, joka omistaa osan itävaltalaisesta kuuma- ja kylmävalssaamosta AMAG:stä, sekä valmistaa laminoitua kalvoa. Kaikki muut kilpailijat ovat riippuvaisia kolmansista laminoidun kalvon osalta. Markkinatoimijoiden mukaan Pluspackin kaltaiset integroitumattomat valmistajat ainoastaan leikkaavat ja puristavat alumiinin pakkauksiksi, kun taas alumiinifolion ja laminoidun kalvon valmistajat kehittävät tekniikan. Osapuolten mukaan [ &gt; 70 prosenttia]* sileäseinäisen pakkauksen lopullisesta hinnasta määräytyy alumiinifolion ja laminoinnin kustannusten perusteella.
(121) Osapuolten asema on hyvin vahva laminoidun kalvon toimittajana, mutta ne väittävät, että markkinoilla toimii useita riippumattomia toimittajia. VAW:tä lukuun ottamatta tällaiset yhtiöt (kuten Feron tai Omial) ovat pieniä ja myös niiden kapasiteetti on pieni. Osapuolet toteavat, että Feron voisi helposti lisätä kapasiteettiaan [2000-8000 tonnia]* lisäämällä työvuoroja tai muuttamalla tuotevalikoimaansa. Feron kuitenkin torjui tämän väittämän. Omialista asiakkaat totesivat, että sen tuotanto ei ole riittävän korkealaatuista. Osapuolten toimittamassa kirjeessä Omial itse asiassa pyytää teknistä yhteistyötä osapuolilta. Nämä yhtiöt ovat lisäksi pelkkiä jalostajia, joiden on ostettava alumiinifolio VAW:n kaltaisilta integroituneilta yhtiöiltä tai osapuolilta, jotka kilpailevat niiden kanssa laminoidun kalvon jatkojalostusmarkkinoilla.
(122) Eräässä tapauksessa jopa integroituneella Teichillä oli vakavia ongelmia. Joitain vuosia sitten kysyntä siirtyi pursottamalla päällystettyihin pakkauskansiin. Teichillä ei ollut itsellään vaadittavaa pursotusmahdollisuutta. Sulautuman osapuolet kieltäytyivät toimittamasta tällaisia kansia Teichille, joka joutui erittäin vaikeaan tilanteeseen.
(123) Osapuolten mukaan kysyntäpuoli on erittäin keskittynyt. Suurimman sileäseinäisten pakkausten asiakkaan Marsin osuus kokonaismarkkinoista on kuitenkin 25 prosenttia, kun taas osapuolten markkinaosuus on [prosenttia]*. Yhdenkään Alcanin asiakkaan osuus ei ylitä [prosenttia]* sen myynnistä, kun taas Alusuissen suurimman asiakkaan osuus on vain [prosenttia]* sen myynnistä. Markkinajohtaja Alcanin kohdalla sen kolmen suurimman asiakkaan osuus myynnistä on [ &gt; 50 prosenttia]*, Alusuissen vastaava luku on [ &gt; 50 prosenttia]*. Tärkeimmät asiakkaat, kuten Mars, Nestle tai Saturn, hankkivat 90-100 prosenttia näistä pakkauksista sulautuman osapuolilta. Näin ollen sulautuman osapuolten ja asiakkaiden välinen neuvotteluvoima ei ole tasapainossa lemmikkieläinten ruoan pakkaamisessa käytettävien pinnoitettujen puolijäykkien alumiinipakkausten osalta.
(124) Osapuolet toteavat, että sileäseinäisten pakkausten hinnat ovat alentuneet 10-20 prosenttia viime vuosina. Tämä koskee kuitenkin markkinatilannetta, jossa kaksi johtavaa yritystä kilpailivat keskenään. Sulautuma yhdistää nämä kaksi toimittajaa, jolloin ne ovat yhdessä kuusi kertaa suurempia kuin niiden lähin kilpailija. Vaikka pitäisikin paikkansa, että asiakkaat voisivat vaihtaa toimittajaa noin alle vuoden kuluessa, on vaikeaa löytää toimittajaa, jolla olisi tätä kysyntää vastaavaa ylimääräistä kapasiteettia. Jos sulautuman jälkeen esimerkiksi Mars siirtäisi huomattavan osan kysynnästään kahdelle pienemmälle lemmikkieläinten ruokien pakkausten toimittajalle, Teichille ja Alupackille, niiden olisi tehtävä lisäinvestointeja. Uuteen kapasiteettiin investoimiseen liittyisi kuitenkin vaara, että sulautuman osapuolet soveltavat hintarajastrategiaa, jolloin pienten tuottajien olisi taloudellisesti kannattavampaa seurata osapuolten hinnankorotusta.
(125) Mars, joka on ehdoton markkinajohtaja lemmikkieläinten ruokien markkinoilla, koska sen osuus markkinoista on lähes puolet ja toiseksi suurimman yrityksen osuus on huomattavasti pienempi, voisi siirtää hinnankorotuksen kuluttajille. Marsilla on eniten korkealaatuisia merkkituotteita. Ainoastaan yhdellä toisella, mutta huomattavasti pienemmällä valmistajalla on samanlaisia tuotteita. Tämä yritys on Nestle. Sileäseinäisen pakkauksen hinnan osuus on 30 prosenttia lemmikkieläinten ruoan myyntihinnasta. Viiden prosentin hinnankorotus johtaisi lopputuotteen 1,5 prosentin hinnankorotukseen, minkä Mars voisi helposti siirtää kuluttajien maksettavaksi. Muut lemmikkieläinten ruokia valmistavat yritykset, kuten Saturn ja Arovit, valmistavat kauppiaiden omilla merkeillä myytäviä tuotteita. On todennäköistä, että ne seuraisivat hinnankorotusta, koska merkkituotteiden ja kauppiaiden omilla merkeillä myytävien tuotteiden hintaero säilyisi samana.
Päätelmä
(126) Edellä olevan perusteella komissio päättelee, että ilmoitettu toimenpide johtaa määräävän aseman syntymiseen ETA-markkinoilla puolijäykkien pinnoitettujen alumiinipakkausten osalta.
4 ILMOITUKSEN TEKIJÄN EHDOTTAMAT SITOUMUKSET
(127) Ilmoituksen tekijä ehdotti 22 päivänä helmikuuta 2000 sitoumuksia, joilla voitaisiin poistaa 14 päivänä tammikuuta 2000 esitetyssä komission väitetiedoksiannossa osoitetut kilpailuongelmat. Sitoumukset esitellään ja arvioidaan lyhyesti seuraavissa kohdissa tämän päätöksen arviointiosassa noudatetussa järjestyksessä niiden merkityksellisten markkinoiden osalta, joista komissio on esittänyt väitteitä.
(128) Sitoumusten täydellinen teksti on liitetty tähän päätökseen ja se muodostaa kiinteän osan tätä päätöstä.
4.1.1.1 ALUMIINITRIHYDRAATTI
(129) Alumiinitrihydraattiliiketoiminta tarkoittaa osapuolten mukaan Algroupin alumiinitrihydraattitehdasta Martinswerkissä Saksassa ja kaikkia siihen liittyviä henkilöresursseja sekä aineellisia ja aineettomia hyödykkeitä.
(130) Alcan sitoutuu luopumaan alumiinitrihydraattiliiketoiminnasta yhdeksän kuukauden kuluessa päivästä, jolloin komissio tekee päätöksen keskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille soveltuvaksi (jäljempänä "päätöksen päivämäärä"). Jos Alcan ei pysty toteuttamaan liiketoiminnan luovutusta yhdeksän kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä, se voi pyytää komissiota jatkamaan yhdeksän kuukauden jaksoa kolmella kuukaudella. Jos Alcan ei pysty toteuttamaan liiketoiminnan luovutusta yhdeksän tai kahdentoista kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä, Alcan antaa peruuttamattoman valtuutuksen toimitsijamiehelle alumiinitrihydraattiliiketoiminnan myymiseksi kolmen kuukauden kuluessa ilman vähimmäishintaa.
(131) Parantaakseen alumiinitrihydraattiliiketoiminnan kaupallista elinkelpoisuutta mahdollisten ostajien kannalta ostajalle siirretään tämän liiketoiminnan osana kaikki nykyiset sopimukset ja kaikki alumiinitrihydraattiliiketoimintaa koskevat tai siihen liittyvät sopimukset, jotka tehdään näiden sitoumusten antamispäivän (22 päivä helmikuuta 2000) ja alumiinitrihydraattiliiketoiminnan myynnin välisenä aikana. Lisäksi siirretään riittävä myyntihenkilökunta ja tuotanto- ja hallintohenkilöstö harjoittamaan alumiinitrihydraattiliiketoimintaa toiminnan jatkuvuuden periaatteella.
(132) Alcanin katsotaan noudattaneen sitoumusta, jos se on yhdeksän, kahdentoista tai viidentoista kuukauden kuluessa tehnyt sitovan sopimuksen alumiinitrihydraattiliiketoiminnan myymisestä komission hyväksymälle ostajalle.
Arviointi
(133) Ehdotettu sitoumus poistaa sulautuman osapuolten toiminnan päällekkäisyyden. Komission markkinatesti osoitti, että ehdotettu alumiinitrihydraattitehdas voidaan katsoa elinkelpoiseksi. Ehdotetun sitoumuksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt, erityisesti liiketoiminnan siirtäminen toiminnan jatkuvuuden periaatteella, toimintojen erillään pitämistä koskevat määräykset ja luovutusaika takaavat, että alumiinitrihydraattiliiketoiminta ei kärsi luovutuskauden aikana ja että tehokas kilpailu palautuu alumiinitrihydraatin markkinoille luovuttamisen jälkeen. Jos nämä ehdot täytetään, keskittymää edeltänyt tilanne palautuu, jolloin keskittymä ei johda määräävän aseman syntymiseen alumiinitrihydraatin markkinoilla ETA:ssa, sillä edellytyksellä, että ehdotettu sitoumus täytetään.
4.1.1.2 LITOGRAFISET LEVYT
(134) Litografialiiketoiminta tarkoittaa osapuolten mukaan litografiatoimintaa, jota Algroup harjoittaa Starin tehtaalla Bridgenorthissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mukaan lukien valulaitos, kuumavalssaamo, kaikki kylmävalssaamot ja litografisten levyjen viimeistelylinja.
(135) Alcan sitoutuu luopumaan litografialiiketoiminnastaan yhdeksän kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä. Jos Alcan ei pysty toteuttamaan liiketoiminnan luovutusta yhdeksän kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä, se voi pyytää komissiota jatkamaan yhdeksän kuukauden jaksoa kolmella kuukaudella. Jos Alcan ei pysty toteuttamaan liiketoiminnan luovutusta yhdeksän tai kahdentoista kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä, Alcan antaa peruuttamattoman valtuutuksen toimitsijamiehelle litografialiiketoiminnan myymiseksi kolmen kuukauden kuluessa ilman vähimmäishintaa.
(136) Parantaakseen litografialiiketoiminnan kaupallista elinkelpoisuutta mahdollisten ostajien kannalta ostajalle siirretään tämän liiketoiminnan osana kaikki nykyiset sopimukset ja kaikki litografialiiketoimintaa koskevat tai siihen liittyvät sopimukset, jotka tehdään näiden sitoumusten antamispäivän (22 päivä helmikuuta 2000) ja litografialiiketoiminnan myynnin välisenä aikana. Lisäksi siirretään riittävä myyntihenkilökunta ja tuotanto- ja hallintohenkilöstö harjoittamaan litografialiiketoimintaa toiminnan jatkuvuuden periaatteella.
(137) Jotta litografialiiketoiminnan ostaja voi jatkaa liiketoiminnassa Algroupin nykyisen tekniikan käyttöä, Alcan sitoutuu tarjoamaan tälle teknistä apua kolmen vuoden ajan litografialiiketoiminnan myyntipäivästä.
(138) Alcanin katsotaan noudattaneen sitoumusta, jos se on yhdeksän, kahdentoista tai viidentoista kuukauden kuluessa tehnyt sitovan sopimuksen litografialiiketoiminnan myymisestä komission hyväksymälle ostajalle.
Arviointi
(139) Ehdotettu sitoumus poistaa kilpailuun liittyvät päällekkäisyydet litografisten levyjen markkinoilta. Sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen litografisten levyjen tuotanto on järjestetty Alcanin osalta Norfissa (kuumavalssaus) ja yhdessä Norfin alayhtiössä (viimeistely) ja Alusuissen osalta Bridgenorthissa (kuumavalssaus ja viimeistely). Osapuolet ehdottavat luopuvansa kuumavalssaamosta ja sen valulaitoksesta sekä kaikista Starin kylmävalssaamoista. Yksi näistä kylmävalssaamoista tuottaa ensi sijassa folioaihioita ja toinen litografisia levyjä. Komissio vahvisti markkinoilla toimivilta kolmansilta, että jos kuumavalssaamot myydään ostajalle, tästä tulee litografisten levyjen riippumaton valmistaja ja toimittaja siinä määrin, että se pystyy valvomaan metallin laatua koko toimitusketjun osalta. Parantaakseen luovutettavan liiketoiminnan myyntikelpoisuutta mahdollisten ostajien kannalta ilmoituksen tekijä ehdotti luopuvansa nykyisin folioaihioita valmistavasta kylmävalssaamosta. Tätä ylimääräistä toimenpidettä ehdotettiin, jotta poistettaisiin markkinatestissä havaittu ongelma, eli se, että luovutetussa kuumavalssaamossa valmistettaisiin enemmän uudelleen kuumavalssattua nauhaa kuin litografisten levyjen kylmävalssaamossa tarvitaan. Tämä voisi olla kuumavalssaamon kannattavuuden este, sillä ostajan olisi löydettävä keinot ylimääräisen kapasiteetin käyttämiseksi. Jos ostaja hankkii folioaihioita valmistavan kylmävalssaamon litografisten levyjen kylmävalssaamon lisäksi, luovutetun liiketoiminnan ostaja voi kylmävalssata kuumavalssaamon ylimääräisen tuotannon ja myydä folioaihioita (valssattu kaupallinen tuote) markkinoille ja tehdä kuumavalssaamon toiminnasta samoin kuin litografialiiketoiminnasta kannattavan. Näin ilmoituksen tekijän ehdottaman sitoumuksen ansiosta litografisten levyjen markkinoille palautuu pysyvästi tehokas kilpailu. Lisäksi täytäntöönpano- ja muut toimenpiteet, erityisesti liiketoiminnan siirtäminen toiminnan jatkuvuuden periaatteella, toimintojen erillään pitämistä koskevat määräykset, luovutusaika ja teknisen avun tarjoaminen ostajalle, takaavat, että litografialiiketoiminta ei kärsi luovutuskauden aikana ja että ostaja voi kilpailla tehokkaasti litografisten levyjen markkinoilla luovutuksen jälkeen. Jos nämä ehdot täytetään, keskittymää edeltänyt tilanne palautuu, jolloin keskittymä ei johda määräävän aseman syntymiseen litografisten levyjen markkinoilla ETA:ssa, edellyttäen että ehdotettu sitoumus täytetään.
4.1.1.3 PUOLIJÄYKÄT ALUMIINIPAKKAUKSET
(140) Alcan sitoutuu myymään komission hyväksymälle kolmannelle stanssauskoneet, joiden yhteenlaskettu vuosikapasiteetti on vähintään 3200 tonnia ja joita käytetään sileäseinäisten puolijäykkien pakkausten ja niiden kansien valmistukseen (jäljempänä "puolijäykkiä alumiinipakkauksia koskeva siirretty liiketoiminta"). Jos ostaja niin pyytää, Alcan sitoutuu myös myöntämään lisenssin tavanomaisin kaupallisin ehdoin Alcanin nykyiseen tekniikkaan (ja siihen liittyvään taitotietoon), jota käytetään sileäseinäisten puolijäykkien pakkausten ja niiden kansien valmistuksessa tarvittavan alumiinifolion laminoinnissa.
(141) Alcan sitoutuu siirtämään puolijäykkiä alumiinipakkauksia koskevan liiketoiminnan yhdeksän kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä komission hyväksymälle ostajalle. Jos Alcan ei pysty toteuttamaan liiketoiminnan luovutusta yhdeksän kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä, se voi pyytää komissiota jatkamaan yhdeksän kuukauden luovutusaikaa kolmella kuukaudella. Jos Alcan ei pysty toteuttamaan liiketoiminnan luovutusta yhdeksän tai kahdentoista kuukauden kuluessa päätöksen päivämäärästä, Alcan antaa peruuttamattoman valtuutuksen toimitsijamiehelle puolijäykkiä alumiinipakkauksia koskevan liiketoiminnan myymiseksi kolmen kuukauden kuluessa ilman vähimmäishintaa.
(142) Parantaakseen puolijäykkiä alumiinipakkauksia koskevan siirretyn liiketoiminnan kaupallista elinkelpoisuutta mahdollisen ostajan kannalta ostajalle siirretään tämän liiketoiminnan osana kaikki tätä liiketoimintaa koskevat tai siihen liittyvät asiakassopimukset. Asiakassopimusten siirtoon sisältyvät asiakaskohtaiset muotit ja muut sopimuksiin liittyvät laitteet.
(143) Alcan tarjoaa ostajalle kilpailukieltolausekkeen ja asiakkaiden hankintaa koskevan lausekkeen, jotka ovat voimassa kolme vuotta (tätä aikaa voidaan pidentää ostajan pyynnöstä kahdeksi vuodeksi; pyyntö on osoitettava komissiolle). Niiden mukaan Alcan tai sulautuman tuloksena syntyvä yritys ei pyri hankkimaan puolijäykkiä alumiinipakkauksia koskevan siirretyn liiketoiminnan asiakkaita, jotka ovat hyväksyneet sopimustensa siirron ostajalle, ellei ostaja ole päättänyt sopimusta.
Arviointi
(144) Ehdotetun sitoumuksen tarkoituksena on saattaa markkinoille uusi puolijäykkien sileäseinäisten alumiinipakkausten valmistaja ja toimittaja. Sitoumus koskee päällekkäistä toimintaa vastaavan vuosikapasiteetin luovutusta. Markkinatestin tulosten mukaan liiketoiminta luovutettaisiin toiminnan jatkuvuuden periaatteella, jos liiketoiminnan ostaja saisi stanssauskoneet, asiakassopimukset ja sopimuskohtaiset muotit ja muut laitteet sekä Alcanin laminointitekniikan. Asiakassopimusten siirto tulee voimaan sillä edellytyksellä, että siihen liittyy kilpailukieltolauseke ja asiakkaiden hankintaa koskeva lauseke. Alcan on noudattanut kaikkia näitä vaatimuksia. Jos nämä ehdot täyttyvät, markkinoille tulee uusi kilpaileva yritys, jolloin keskittymä ei johda määräävän aseman syntymiseen puolijäykkien sileäseinäisten alumiinipakkausten markkinoilla ETA:ssa, edellyttäen että ehdotettu sitoumus täytetään.
Ehdotettuja sitoumuksia koskeva päätelmä
(145) Ehdotettuja sitoumuksia koskevan arvioinnin perusteella komissio päättelee, että ne riittävät poistamaan alumiinitrihydraatin, litografisten levyjen ja puolijäykkien sileäseinäisten alumiinipakkausten markkinoilla havaitut kilpailuongelmat,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Keskittymä, jolla Alcan Aluminium Limited ("Alcan") hankkii asetuksen (ETY) N:o 4064/89 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun määräysvallan Alusuisse Lonza Group AG:ssä ("Alusuisse"), julistetaan yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi sillä edellytyksellä, että kaikkia edellä johdanto-osan 127-145 kappaleessa kuvattuja ja liitteestä yksityiskohtaisesti ilmeneviä sitoumuksia noudatetaan.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu seuraavalle:
Alcan Aluminium Limited
1188 Sherbrooke Street West
Montreal , Quebec , Canada
Mr. David Ausland
Executive Vice President
Tehty Brysselissä 14 päivänä maaliskuuta 2000.