KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 15. december 2009
om statsstøtte, som Tyskland har ydet i forbindelse med nogle ydelser, som Bayerns dyresundhedstjeneste har leveret (C 24/06 (ex NN 75/2000))
(meddelt under nummer K(2009) 9954)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(2010/178/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med nævnte artikel og under hensyn til disse bemærkninger og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Kommissionen modtog ved brev af 21. februar 2000 en klage vedrørende foranstaltninger truffet af Bayerns dyresundhedstjeneste (Tiergesundheitsdienst Bayern - »TGD«). Der blev senere modtaget flere breve fra den klagende part om det samme spørgsmål. Statsstøttesagen blev registreret under nr. NN 75/00.
(2)
I forbindelse med denne klage sendte Kommissionen flere breve til Tyskland. Som svar på disse breve sendte Tyskland oplysninger ved brev af 4. juli 2000, 22. december 2000, 22. november 2002, 10. april 2003, 1. december 2003 og 27. juni 2005. Den 17. juli 2003 blev der holdt et møde med tyske embedsmænd.
(3)
Foranstaltningen er gennemført siden 1974. Til trods for en anmodning herom har det ikke kunnet dokumenteres, at støtten er blevet anmeldt. Derfor blev foranstaltningen opført i registret over ikke-anmeldt statsstøtte.
(4)
Ved brev af 7. juli 2006 meddelte Kommissionen Tyskland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, (1) over for den pågældende støtteforanstaltning.
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren i sagen blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte eventuelle bemærkninger dertil.
(6)
Kommissionen modtog bemærkninger fra interesserede parter ved brev af 30. oktober 2006, 2. november 2006 og 7. november 2006.
(7)
Tyskland fremsatte bemærkninger ved brev af 6. november 2006, 22. januar 2007, 25. juli 2008 og 9. februar 2009.
II. BESKRIVELSE
(8)
Foranstaltningen er truffet i henhold til artikel 14, stk. 1, i Gesetz zur Förderung der bayerischen Landwirtschaft (»LwFöG«).
(9)
Formålet med foranstaltningen er at sikre og forbedre animalske fødevarers hygiejnetilstand.
(10)
Støttemodtagerne er landbrugere og fiskere (i det følgende bliver begge grupper benævnt »landbrugere«).
(11)
Desuden er Bayerns dyresundhedstjeneste (»TGD«) støttemodtager.
(12)
Foranstaltningen finansieres ved hjælp af midler fra delstaten Bayern og den bayerske dyresygekasse (Bayerische Tierseuchenkasse (»BTSK«)).
(13)
Selv om foranstaltningerne bliver betegnet som »globale foranstaltninger«, er det kun landbrugere i Bayern, der kan komme i betragtning. Ydermere drejer det sig ifølge de tyske oplysninger om helt specifikke foranstaltninger, der udelukkende er af forebyggende art, og som omfatter mælke- og kødproduktion, svineopdræt, fjerkræ- og fåreopdræt samt fiskeopdræt Besætningerne bliver kontrolleret efter et fast program, der tager hensyn til de specielle risici for dyresygdomme og kriterierne for forebyggelse og bekæmpelse af dyresygdomme. De tyske myndigheder har desuden oplyst, at støtten kun ydes til globale foranstaltninger i almenvellets interesse, som er mere vidtgående end de sædvanlige lovbestemmelser, som gælder for de enkelte husdyrbrugere (brev af 6. november 2006, s. 4).
(14)
Der bliver truffet følgende typer foranstaltninger på landbrugsbedrifterne: Løbende overvågning ved hjælp af prøver og forebyggende undersøgelser, prøveudtagning og (laboratorie/screening) undersøgelser, dyrlægerådgivning, udarbejdelse af profylakse- og saneringsplaner og udvikling af vaccinationsprogrammer.
(15)
Ifølge de tyske myndigheders oplysninger danner de tiltag, der er nævnt i betragtning 14, grundlaget for rådgivning af landbrugerne om hensigtsmæssige forebyggende og kurative foranstaltninger. Ifølge de tyske myndigheder indgår ydelser, der normalt tilbydes af praktiserende dyrlæger (fx behandlinger med lægemidler eller forebyggende vaccinationer), dog ikke i disse »globale foranstaltninger«.
(16)
De »globale foranstaltninger« er gratis for landbrugerne. De kan dog ikke selv kræve dem, idet det er TGD, der er ansvarlig for dem, og som selv tager initiativ til dem.
(17)
TGD får udgifterne til foranstaltningerne refunderet af delstaten Bayern. Ifølge artikel 14, stk. 1, andet punktum, i LwFöG refunderer delstaten 50 % af de nødvendige udgifter.
(18)
En yderligere andel af TGD's personale- og driftsudgifter refunderes ved hjælp af andre statsmidler, som kommer fra BTSK (jf. statsstøttesag NN 23/07 N 426/03 og N 81/04). Tilsammen giver det en refusion på helt op til 100 %.
(19)
TGD får følgende ydelser.
(20)
Ifølge LwFöG får TGD kun refunderet halvdelen af de »nødvendige udgifter« ved hjælp af statsmidler. Ifølge de tyske oplysninger kan der dog opnås en refusion på helt op til 100 %.
(21)
TGD har fået støtten siden 1974. Ifølge artikel 15, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (3) forældes Kommissionens beføjelser til at kræve tilbagebetaling af støtte efter ti år. Kommissionen indledte proceduren i 2000. På grund af den forældelsesfrist på ti år, der er fastsat i artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 659/1999, er det kun muligt at gå tilbage til 1990. Derfor vil den støtte, der er udbetalt før dette tidspunkt, ikke blive undersøgt yderligere.
(22)
De budgetdata, som Tyskland har sendt, og som står i bilaget, vedrører derfor betalinger til TGD for at have opfyldt offentlige forpligtelser i perioden 1990-2008.
(23)
Efter en første undersøgelse var det uklart, om betalingerne over budgettet og betalingerne fra BTSK skaffede TGD en konkurrencefordel.
(24)
Den klagende part påstod desuden, at nogle af de TGD-ansatte dyrlægers klinisk-diagnostiske og terapeutiske (kurative) ydelser blev tilbudt til helt op til 90 % under kostprisen. Det var på dette område, at TGD var erhvervsøkonomisk aktiv.
(25)
Dette var ifølge den klagende part kun muligt, fordi TGD modtog støtte til de »globale foranstaltninger« og dermed blev sat i stand til at tilbyde klinisk-diagnostiske og terapeutiske tjenesteydelser væsentligt billigere end de alment praktiserende dyrlæger, som måtte klare sig uden støtte. Derudover henviste den klagende til, at de TGD-ansatte dyrlæger allerede arbejdede på stedet og dermed lettere fik opgaver og slap for kørselsudgifter.
(26)
I overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om fastlæggelse af reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte (4) vurderer Kommissionen altid, om ulovlig statsstøtte er forenelig med det indre marked, på grundlag af de materielle regler i de bestemmelser, som gjaldt på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet. Da proceduren blev indledt, havde Kommissionen ikke tilstrækkeligt med oplysninger til at kunne forvisse sig om, at den støtte, der blev ydet til landbrugerne, var i overensstemmelse med EU's gældende bestemmelser, dvs. rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren og retningslinjerne for behandling af statsstøtte til fiskeri og akvakultur. Kommissionen opfordrede derfor Tyskland til at udlevere de ønskede oplysninger.
(27)
Ved brev af 12. december 2008 anmodede Kommissionen Tyskland om at bekræfte, om den pågældende støtte ville blive ydet efter den 1. januar 2008, og i givet fald om at sende de nødvendige bilag til kontrol af, om støtten var forenelig med EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013 (5) (i det følgende benævnt »rammebestemmelserne«), som afløste EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (6) af 1. februar 2000 (i det følgende benævnt »EF-rammebestemmelserne«) pr. 1. januar 2007, og med retningslinjerne for gennemgang af statsstøtte til fiskeri og akvakultur (7) (i det følgende benævnt »retningslinjerne fra 2008«). Ved brev af 9. februar 2009 meddelte Tyskland, at støtten ville blive ydet til landbruget efter 2008, og sendte de ønskede oplysninger.
III. TYSKLANDS BEMÆRKNINGER
(28)
Tyskland hævdede, at delstaten Bayerns og BTSK's betalinger til gennemførelse af globale foranstaltninger skulle betragtes som kompensation for levering af offentlige ydelser af almen interesse. Tyskland henviste til den retspraksis, ifølge hvilken statslig kompensation for levering af offentlige tjenesteydelser på bestemte betingelser ikke anses for statsstøtte. Foranstaltningerne skal ifølge Tysklands opfattelse derfor ikke betragtes som statsstøtte efter EUF-traktatens artikel 107, stk. 1.
(29)
Tyskland var af den opfattelse, at de globale foranstaltninger var til gavn for dyresundheden og -velfærden og for forbruger- og dyrebeskyttelsen. Derfor var det frem for alt i offentlighedens interesse, at de globale foranstaltninger blev gennemført.
(30)
Ifølge de tyske myndigheder bliver der i forbindelse med gennemførelsen af de globale foranstaltninger erhvervet omfattende viden, som bliver videreformidlet nationalt og internationalt i talrige fagtidsskrifter og videnskabelige foredrag. En væsentlig del af de resultater, der opnås i forbindelse med de globale foranstaltninger, er således tilgængelig for eksperter i EU.
(31)
Ifølge de tyske myndigheder er der ikke leveret kurative ydelser, dvs. ydelser, der normalt tilbydes af praktiserende dyrlæger (fx behandlinger med lægemidler eller forebyggende vaccinationer), i forbindelse med programmet for globale foranstaltninger. Ud over dette subventionerede program udøver TGD også en vis profitorienteret virksomhed (kurative ydelser). Disse tegner sig dog for under 5 % af de samlede dyrlægeydelser. Den profitorienterede virksomhed tegner sig for 2,6-2,85 % af TGD's samlede årsomsætning.
(32)
Det kan udelukkes, at der sker krydssubsidiering på grund af den klare og tydelige adskillelse mellem de »globale foranstaltninger« og den »profitorienterede virksomhed«. Dette sikres ved en meget bekostelig og detaljeret afregningsmetode og ved omfattende kontrol.
IV. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(33)
De interesserede parter gentog, at TGD via sine ansatte dyrlæger ikke blot træffer forebyggende foranstaltninger, men også leverer kurative ydelser.
(34)
De interesserede parter påstod ikke, at der umiddelbart ydes finansiel støtte til disse kurative ydelser, men understregede, at TGD kan tilbyde tilsvarende ydelser på væsentligt fordelagtigere betingelser end de alment praktiserende dyrlæger.
(35)
Det blev ikke fastholdt, at støtten til landbrugerne var i strid med rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren eller de gældende lovbestemmelser. Der blev heller ikke stillet spørgsmålstegn ved finansieringen af støtten.
V. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN
(36)
Ifølge EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(37)
Domstolen har afgjort, at det i forbindelse med spørgsmålet om, hvorvidt en statslig foranstaltning skal anses for at være støtte efter EUF-traktatens artikel 107, skal fastlægges, hvorvidt den virksomhed, foranstaltningen er rettet til, opnår en økonomisk fordel, som den ikke ville have opnået under sædvanlige markedsbetingelser (8), eller hvorvidt virksomheden derved har kunnet undgå omkostninger, der normalt skulle have været afholdt af virksomhedens egen kapital (9).
(38)
Umiddelbart synes disse betingelser at være opfyldt.
(39)
Foranstaltningen finansieres ved hjælp af statsmidler. Den begunstiger visse virksomheder, nemlig de bayerske landbrugere, som modtager de subventionerede tjenesteydelser gratis. Da disse virksomheder fungerer på et marked, hvor der hersker stærk international konkurrence, fordrejer foranstaltningen konkurrencevilkårene, eller den truer med at fordreje dem (10); desuden påvirker den handelen mellem medlemsstaterne (11).
(40)
Derfor må foranstaltningen betragtes som støtte, og EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, finder anvendelse. Følgelig skal det undersøges, om der som undtagelse fra EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, kan dispenseres fra det generelle princip om, at statsstøtte er uforenelig med det indre marked.
(41)
De »globale foranstaltninger« for landbrugere (fra 1990) og kompensationerne til TGD for gennemførelsen af de »globale foranstaltninger« i perioden 1990-2004 blev ydet uden at være blevet anmeldt til Kommissionen. De er ulovlige, fordi de blev ydet i strid med EUF-traktatens artikel 108, stk. 3.
(42)
Forbuddet mod at yde statsstøtte i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, gælder dog ikke uden undtagelser. Kommissionen har undersøgt, om en af undtagelserne fra det grundlæggende forbud mod støtte i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, kan gøres gældende.
(43)
Undtagelserne i EUF-traktatens artikel 107, stk. 2, der vedrører støtte af social karakter til enkelte forbrugere, støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller andre usædvanlige begivenheder, og støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder, kommer ikke i betragtning i det foreliggende tilfælde.
(44)
Ifølge Kommissionen finder undtagelserne i EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), der vedrører udvikling i bestemte områder, ikke anvendelse på den foreliggende støtteordning, fordi foranstaltningerne ikke kan betragtes som støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse.
(45)
Hvad angår undtagelsen i EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra b), skal blot anføres, at det i forbindelse med den foreliggende støtte hverken drejer sig om et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse eller om afhjælpning af en alvorlig forstyrrelse i Forbundsrepublikken Tysklands økonomi. Formålet er heller ikke at fremme kulturen og bevarelsen af kulturarven, jf. EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra d).
(46)
Hverken Tyskland eller nogen af de andre interesserede parter har påberåbt sig de nævnte undtagelser under undersøgelsesproceduren.
(47)
Den eneste undtagelse, der vil kunne tages i betragtning, er derfor den, der er omhandlet i EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra c); ifølge denne bestemmelse kan støtte betragtes som forenelig med det indre marked, hvis formålet med støtten er at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.
(48)
Da det drejer sig om støtte til landbrugere, finder EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug og retningslinjerne for behandling af statsstøtte til fiskeri og akvakultur anvendelse. Som anført i betragtning 26 undersøger Kommissionen, da disse foranstaltninger er ulovlig statsstøtte, om de er forenelige med det indre marked, på grundlag af de materielle regler i de bestemmelser, som gjaldt på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet.
(49)
Ifølge Kommissionens meddelelse om fastlæggelse af reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte finder EF-rammebestemmelserne anvendelse på de foreliggende foranstaltninger, mens den støtte, der blev ydet, før disse EF-rammebestemmelser trådte i kraft (dvs. før den 1. januar 2000), skal vurderes i henhold til Kommissionens arbejdsdokument af 10. november 1986 (12).
(50)
I EF-rammebestemmelsernes punkt 11.4.1 står der, at »hvis en landbruger mister husdyr som følge af en dyresygdom, eller hvis hans afgrøder bliver angrebet af en plantesygdom, er dette normalt ikke en naturkatastrofe eller en usædvanlig begivenhed i traktatens forstand«.
(51)
I sådanne tilfælde kan støtte til kompensation for de opståede tab og støtte til at forhindre fremtidige tab kun tillades af Kommissionen på grundlag af EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), hvori det er fastsat, at støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner kan betragtes som forenelig med det indre marked, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.
(52)
Punkt 11 i EF-rammebestemmelserne gælder for den foreliggende støtte til landbrugerne, da foranstaltningerne skal forebygge og bekæmpe dyresygdomme. Kommissionen baserer sin vurdering af støtten til forebyggelse og bekæmpelse af dyresygdomme på punkt 11.4 i EF-rammebestemmelserne. En sådan støtte betragtes som forenelig med EUF-traktatens artikel 107 og 108, hvis følgende betingelser er opfyldt.
(53)
Foranstaltningen skal indgå i et EU-program eller et nationalt eller regionalt program for forebyggelse, bekæmpelse eller udryddelse af den pågældende sygdom, jf. punkt 11.4.2 i EF-rammebestemmelserne. Ifølge punkt 11.4.2 i EF-rammebestemmelserne skal der indføres et varslingssystem, der, hvor det er relevant, er kombineret med støtte for at tilskynde enkeltpersoner til frivilligt at deltage i forebyggende foranstaltninger. Deraf følger, at kun sygdomme, der berører de offentlige myndigheder, og ikke foranstaltninger, som det med rimelighed kan kræves, at landbrugerne selv tager ansvaret for, kan omfattes af støtteforanstaltninger.
(54)
Støtteforanstaltningerne bør enten være forebyggende eller kompenserende eller en kombination af begge dele, jf. punkt 11.4.3 i EF-rammebestemmelserne.
(55)
Støtten bør være forenelig med de enkelte bestemmelser i EU's veterinær- og plantesundhedslovgivning, jf. punkt 11.4.4 i EF-rammebestemmelserne.
(56)
Støtten kan udgøre op til 100 % af de faktiske omkostninger, jf. punkt 11.4.5 i EF-rammebestemmelserne. Der må ikke ydes støtte, hvis omkostningerne ved foranstaltningerne ifølge EU-retten skal afholdes af landbrugerne.
(57)
Disse betingelser er opfyldt på følgende måde.
(58)
Foranstaltningerne indgår i et regionalt program (Bayern). Det har til formål at forebygge og bekæmpe dyresygdomme. Dette fremgår af den udtrykkelige målsætning i LwFöG (»at sikre og forbedre animalske fødevarers hygiejnetilstand«) og de gennemførte globale foranstaltninger. Formålet med de undersøgte foranstaltninger er at bekæmpe smitsomme dyresygdomme, herunder faktorielle sygdomme og zoonoser. De skal desuden optimere og reducere anvendelsen af lægemidler. Som de vigtigste sygdomme hos bestemte dyregrupper kan nævnes: hos kvæg og får: zoonoser, Q-feber, paratuberkulose, transmissibel spongiform encephalopati og mastitis; hos svin og fjerkræ: zoonoser, salmonella, Escherichia coli og enteritis. Derudover udvikles og afprøves der metoder og procedurer til påvisning og diagnosticering af virusinfektioner.
(59)
De globale foranstaltninger bidrager til EU's mål, som er at sikre et højt dyresundhedsniveau. Derudover har Kommissionen ikke noget bevis for, at de kan være i strid med EU's veterinærlovgivning.
(60)
Ifølge programmet er støtteintensiteten på højst 100 %. Der ydes ingen støtte i henhold til programmet, hvis landbrugerne ifølge EU-lovgivningen selv skal afholde udgifterne.
(61)
50 % af udgifterne til de globale foranstaltninger i landbrugs- og fiskerisektoren afholdes af delstaten Bayern. Efter at proceduren var indledt, underrettede Tyskland i sine bemærkninger Kommissionen om, at BTSK afholder en yderligere del af udgifterne. BTSK er et offentligt organ, der finansieres af skattelignende afgifter. Delstaten Bayerns og BTSK's fælles finansiering af støtten er begrænset til 100 % og er i praksis lavere endnu. Kommissionen har flere gange tidligere godkendt, at BTSK finansieres af skattelignende afgifter (13). Derfor ser Kommissionen ingen anledning til at underkaste disse skattelignende afgifter endnu grundig undersøgelse. Hverken den klagende part eller nogen af de andre interesserede parter har anfægtet BTSK's finansieringsmodel (dvs. denne del af finansieringen af støtten).
(62)
EF-rammebestemmelserne er baseret på de samme principper som Kommissionens arbejdsdokument af 10. november 1986. Følgelig gælder den samme vurdering også for den støtte, som blev ydet til landbrugerne fra 1990 til 1999, som også må betragtes som forenelig med disse principper. Statsstøtten kan derfor betragtes som forenelig med det indre marked.
(63)
Hvad angår situationen efter 2007, så betragter Kommissionen ifølge punkt 133 i rammebestemmelserne statsstøtte til bekæmpelse af dyre- og plantesygdomme som forenelig med EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), hvis den opfylder betingelserne i artikel 10 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1857/2006 af 15. december 2006 om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder, der beskæftiger sig med produktion af landbrugsprodukter, og om ændring af forordning (EF) nr. 70/2001 (14). I den sammenhæng skal der kun tages hensyn til sygdomsforebyggende foranstaltninger, da der ikke ydes støtte til kurative foranstaltninger eller kompensation for tab.
(64)
Indbefatter støtten til landbrugerne rådgivningsudgifter, drejer det sig om teknisk bistand som omhandlet i punkt 103 i rammebestemmelserne. Følgelig betragter Kommissionen statsstøtte til teknisk bistand som forenelig med EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), hvis betingelserne i artikel 15 i forordning (EF) nr. 1857/2006 er opfyldt.
(65)
Ifølge artikel 10 i forordning (EF) nr. 1857/2006 er støtte lovlig i følgende tilfælde.
(66)
Støtte som kompensation for landbrugeres omkostninger til forebyggelse og bekæmpelse af dyre- og plantesygdomme og skadedyrsangreb i form af udgifter til sundhedskontrol, prøver og andre undersøgelser, indkøb og anvendelse af vacciner, medicin og plantebeskyttelsesmidler, slagtning og destruktion af dyr og destruktion af afgrøder er forenelig med det indre marked. Støtten skal ydes i form af op til 100 % subsidierede tjenesteydelser og må ikke omfatte direkte betaling af penge til producenter (artikel 10, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1857/2006).
(67)
Beløb, der eventuelt er modtaget under forsikringsordninger, og udgifter, det ikke har været nødvendigt at afholde som følge af sygdommen, skal trækkes fra støtteberettigede udgifter eller tab (artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1857/2006).
(68)
Betalingerne skal vedrøre sygdomme eller skadegørere, for hvilke der er fastsat EU-bestemmelser eller nationale forskrifter, det være sig i form af love eller administrative bestemmelser. Betalingerne skal således indgå som led i et offentligt program for forebyggelse, bekæmpelse eller udryddelse af den pågældende sygdom eller skadegører på EU-plan, nationalt plan eller regionalt plan. Sygdommene eller skadegørerne skal klart identificeres i programmet, som også skal indeholde en beskrivelse af de pågældende foranstaltninger (artikel 10, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1857/2006).
(69)
Støtten må ikke vedrøre en sygdom, for hvilken der i EU-bestemmelserne er fastsat særlige afgifter for kontrolforanstaltninger, eller foranstaltninger, for hvilke det i EU-bestemmelserne er fastsat, at udgifterne til sådanne foranstaltninger skal bæres af landbrugsbedriften, medmindre udgifterne til sådanne støtteforanstaltninger helt dækkes af obligatoriske producentafgifter (artikel 10, stk. 5 og 6, i forordning (EF) nr. 1857/2006).
(70)
For så vidt angår dyresygdomme, skal støtten ydes for sygdomme, som er opført på en liste, der er opstillet af Verdensdyresundhedsorganisationen og/eller i bilaget til Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærområdet (15) (artikel 10, stk. 7, i forordning (EF) nr. 1857/2006).
(71)
Støtteordningerne skal indføres senest tre år efter, at udgifterne eller tabet er opstået. Støtten skal udbetales senest fire år efter, at udgifterne eller tabet er opstået (artikel 10, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1857/2006).
(72)
Disse betingelser er opfyldt på følgende måde:
(73)
Som nævnt i betragtning 14 omfatter støtten forskellige foranstaltninger (løbende overvågning, prøveudtagning og (laboratorie/screening)undersøgelser, dyrlægerådgivning, udarbejdelse af profylakse- og saneringsplaner og udvikling af vaccinationsprogrammer), der umiddelbart har til formål at forebygge sygdomme. Ved brev af 9. februar 2009 bekræftede Tyskland, at støtten ydes i form at subventionerede tjenesteydelser. Derfor er støtten til disse udgifter tilladt i henhold til artikel 10, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1857/2006.
(74)
For så vidt angår projekter, der har med dyresygdomme at gøre, bekræftede Tyskland ved brev af 9. februar 2009, at de pågældende sygdomme er opført på Verdensdyresundhedsorganisationens liste og/eller i bilaget til beslutning 90/424/EØF.
(75)
Artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1857/2006 er ikke relevant, da der kun ydes støtte til forebyggende foranstaltninger.
(76)
Hvis det drejer sig om bestemte sygdomme, gives støtten som led i et regionalt program, hvori sygdommen og de pågældende foranstaltninger er klart identificeret. Betingelserne i artikel 10, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1857/2006 er derfor opfyldt.
(77)
Der ydes ikke støtte til udgifter, der ifølge EU-bestemmelserne skal afholdes af landbrugerne selv. Betingelserne i artikel 10, stk. 5 og 6, i forordning (EF) nr. 1857/2006 er derfor opfyldt.
(78)
Udgifter, der er opstået, før tjenesteydelserne blev leveret, er ikke støtteberettigede. Betingelserne i artikel 10, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1857/2006 er derfor opfyldt.
(79)
Tyskland har ikke udelukket muligheden for, at de foranstaltninger, der er nævnt i betragtning 14, også kan vedrøre andre dyresundhedsaspekter end specielle og klart identificerede sygdomme eller skadegørere (fx produktionshygiejne). I så fald vil der være tale om rådgivning, hvor anbefalinger og planer tilpasses bestemte landbrugeres eller grupper af landbrugeres situation.
(80)
I henhold til artikel 15, stk. 2, litra c), i forordning (EF) nr. 1857/2006 kan der ydes støtte til dækning af gebyrer for konsulenttjenesteydelser leveret af tredjemand, der hverken må være varige eller regelmæssige eller vedrøre virksomhedens normale driftsudgifter såsom løbende skatterådgivning, regelmæssig juridisk rådgivning eller reklame. Ifølge artikel 15, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1857/2006 kan støtten dække disse omkostninger 100 % og skal ydes i form af subsidierede tjenesteydelser.
(81)
Disse betingelser er opfyldt på følgende måde:
(82)
Af de dokumenter, som Tyskland har fremlagt (jf. betragtning 14), fremgår det, at de subventionerede konsulenttjenester blev givet i form af projekter i forbindelse med specielle, punktuelle dyresundhedsspørgsmål af almen interesse. Selv om der til nogle foranstaltninger kan kræves løbende overvågning eller regelmæssige prøver, synes disse at være knyttet til det pågældende projekt og ikke at udgøre en rutinemæssig, løbende veterinær- eller kvalitetskontrol af dyrebestanden. Udgifterne til disse foranstaltninger kan heller ikke betragtes som normale driftsudgifter, jf. artikel 15, stk. 2, litra c), forordning (EF) nr. 1857/2006, da udgifterne til rutinemæssige dyrlægebesøg i profylakse- og behandlingsøjemed ikke er støtteberettigede. Hele støtten ydes i form af subventionerede tjenesteydelser og må højst udgøre 100 % af de støtteberettigede udgifter. Statsstøtten kan derfor betragtes som forenelig med det indre marked.
(83)
Foranstaltningerne blev også gennemført inden for fiskeopdræt. I retningslinjerne for gennemgangen af statsstøtte til fiskeri og akvakultur fra 1988, 1992, 1994, 1997 og 2001, der svarer til rammebestemmelserne, er der fastsat følgende kriterier for, om statsstøtte på veterinær- og sundhedsområdet er forenelig med det indre marked (16): Myndighederne skal gribe ind over for en sygdom, således at det sikres, at der handles i offentlighedens og ikke kun i enkeltpersoners interesse. Formålet med støtteforanstaltningerne skal enten være at forebygge eller udbetale erstatning eller en blanding heraf. TGD fik af delstaten Bayern til opgave at forestå foranstaltningerne og gennemfører dem selvstændigt som allerede nævnt i betragtning 16 i en anden sammenhæng. Foranstaltningerne er forebyggende. Af den årsag kan statsstøtten betragtes som forenelig med det indre marked.
(84)
Den statsstøtte, der blev ydet fra 1. november 2004 til 31. marts 2008, vurderes i hvert enkelt tilfælde i henhold til punkt 3.10 i retningslinjerne for behandling af statsstøtte til fiskeri og akvakultur (17) (i det følgende benævnt »retningslinjerne fra 2004«), der henviser til artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1595/2004 (18), som igen henviser til artikel 15, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 af 17. december 1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet (19). I henhold til punkt 3.1, andet afsnit, i retningslinjerne fra 2004 er denne statsstøtte forenelig med det indre marked og i overensstemmelse med konkurrencepolitikkens og den fælles fiskeripolitiks målsætninger, således som de fremgår af forordning (EF) nr. 2371/2002 (20) og (EF) nr. 2792/1999: Ifølge artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2792/1999 kan der ydes støtte til foranstaltninger af kollektiv interesse, som går ud over, hvad der normalt henhører under det private erhvervsliv. I artikel 15, stk. 3, litra e) og l), er der nævnt eksempler på sådanne foranstaltninger. Kommissionen noterer sig for det første, at formålet med de »globale foranstaltninger« er i overensstemmelse med målsætningerne i disse eksempler. For det andet gennemfører TGD foranstaltningerne på eget initiativ og ikke på landbrugernes begæring. Desuden ville landbrugerne ikke ubetinget have iværksat foranstaltningerne på almindelige markedsvilkår, jf. punkt 3.4 i retningslinjerne fra 2004. Endelig medfører disse foranstaltninger også varige forbedringer for erhvervet, jf. punkt 3.5 i retningslinjerne fra 2004.
(85)
Ved brev af 9. februar 2009 bekræftede Tyskland, at der stadig ydes støtte til landbrugssektoren og gav eksempler på typiske projekter. I disse eksempler blev der ikke nævnt nogen fiskeriprojekter. Da det imidlertid ikke er udelukket, at der vil blive ydet støtte til fiskeopdræt efter den 1. april 2008, skal det undersøges, om støtten vil være forenelig med de bestemmelser, der gælder i landbrugs- og fiskerisektoren efter dette tidspunkt. Med hensyn til støtte, der er omfattet af andre bestemmelser, henvises der i punkt 4.2 i retningslinjerne fra 2008 til betingelserne i nævnte bestemmelser, i det foreliggende tilfælde betingelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 736/2008 af 22. juli 2008 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder, der beskæftiger sig med fremstilling, forarbejdning og afsætning af fiskevarer (21). I forbindelse med støtte til veterinærforanstaltninger finder artikel 14 i forordning (EF) nr. 736/2008 anvendelse. Ifølge denne artikel er støtte til veterinærforanstaltninger forenelig med det indre marked, hvis betingelserne i artikel 28 og 32 i Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 (22) og artikel 12 i Kommissionens forordning (EF) nr. 498/2007 (23) er opfyldt. Hvad angår den foreliggende støtte, er betingelserne i disse forordninger og de generelle principper i punkt 3 i retningslinjerne fra 2008 indholdsmæssigt de samme som i de bestemmelser, der gjaldt for støtte, der blev ydet før den 1. april 2008. Derfor kan vurderingen af støtten også gælde den støtte, som er ydet efter den 1. april 2008. Da den støtte, der blev ydet før den 1. april 2008, er forenelig med de gældende bestemmelser, og da støtten og den måde, den blev ydet på efter den 1. april 2008, er uændret, er Kommissionen nået frem til den konklusion, at støtten opfylder betingelserne i de bestemmelser, som gælder for fiskeri og akvakultur.
(86)
Det fremgår af ovenstående, at den statsstøtte, der er ydet til landbrugerne som led i den undersøgte foranstaltning, opfylder de betingelser, som er fastlagt i de gældende EU-bestemmelser for landbrug og fiskeri. I den forbindelse hæfter Kommissionen sig ved, at hverken den klagende part eller de øvrige interesserede parter har dokumenteret, at EU-bestemmelserne er overtrådt. Derfor kan statsstøtten betragtes som forenelig med det indre marked.
(87)
For at der kan være tale om statsstøtte, skal en foranstaltning give støttemodtagerne en fordel.
(88)
Af Domstolens retspraksis fremgår det, at en kompensation for at levere offentlige tjenesteydelser ikke kan betragtes som statsstøtte efter EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, hvis bestemte betingelser er opfyldt (24). Er disse betingelser ikke opfyldt, men er de generelle betingelser for anvendelsen af EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, opfyldt, betragtes kompensationen som statsstøtte.
(89)
I Altmark-dommen fastslog Domstolen, på hvilke betingelser en kompensation for at levere offentlige tjenesteydelser ikke betragtes som statsstøtte (punkt 3):
»a)
For det første skal den begunstigede virksomhed faktisk have fået pålagt at opfylde forpligtelser til offentlig tjeneste, og disse forpligtelser skal være klart defineret.
b)
For det andet skal de kriterier, der er grundlaget for beregningen af kompensationen, være fastlagt på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde …
c)
Kompensationen må for det tredje ikke overstige, hvad der er nødvendigt for helt eller delvis at dække de udgifter, der er afholdt ved opfyldelsen af forpligtelserne til offentlig tjeneste, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpligtelserne.
d)
Når udvælgelsen af den virksomhed, der skal overdrages en forpligtelse til offentlig tjeneste, i et konkret tilfælde ikke gennemføres inden for rammerne af en procedure for tildeling af offentlige kontrakter, som giver mulighed for at udvælge den ansøger, der kan levere de pågældende ydelser til de laveste omkostninger for samfundet, skal størrelsen af den nødvendige kompensation for det fjerde fastlægges på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en gennemsnitsvirksomhed, der er veldrevet og tilstrækkeligt udstyret … til at kunne opfylde de stillede krav til den offentlige tjeneste, ville have ved at opfylde forpligtelserne, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpligtelserne«.
(90)
Er disse fire betingelser opfyldt, betragtes en kompensation for levering af offentlige tjenesteydelser ikke som statsstøtte, således at EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, og artikel 108 ikke finder anvendelse. Overholder medlemsstaterne ikke disse betingelser, og er de generelle betingelser for at anvende EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, opfyldt, betragtes kompensationen for levering af offentlige tjenesteydelser som statsstøtte, som Kommissionen skal underrettes om i henhold til EUF-traktatens artikel 108, stk. 3.
(91)
Da proceduren blev indledt, var der især tvivl om, hvorvidt betingelserne i litra c) og d) var opfyldt.
(92)
Med hensyn til betingelsen i litra a) henviser Kommissionen til, at artikel 14, stk. 1, i LwFöG indeholder en bestemmelse om en forpligtelse til offentlig tjeneste, idet der opstilles et klart mål (sund ernæring) og gives anvisninger på (land- og skovbrugsprodukter af høj kvalitet), hvordan dette mål kan nås ved hjælp af en række foranstaltninger (jf. betragtning 14). TGD skal ifølge sine vedtægter fremme og sikre dyresundheden, for at der kan blive produceret sundhedsmæssigt upåklagelige animalske fødevarer, og for at beskytte både forbrugere og dyr. For at nå dette mål bruger TGD sit eget personale og sine egne anlæg. De foranstaltninger, TGD gennemfører, er reguleret i aftale nr. R1-4010/1393 fra 1974 og i rammeaftale nr. T-7482-100 af 13. juli 1993, der er indgået mellem delstaten Bayern og TGD. De nærmere enkeltheder bliver fastlagt hvert år ved årlige aftaler og administrative beslutninger.
(93)
Med hensyn til betingelsen i litra b) må det fastslås, at de enkelte aktiviteter blev fastsat på forhånd, og at den finansielle kompensation blev beregnet ved hjælp af et punktsystem på grundlag af det forventede tids- og udgiftsforbrug. I de følgende år blev der fulgt samme fremgangsmåde i forbindelse med nytilkommende tjenesteydelser. I øvrigt gøres der opmærksom på, at TGD's virksomhed blev revideret og godkendt af Bayerns statsrevision (Bayerischer Oberster Rechnungshof). Derudover er regnskaberne for den periode, som denne beslutning dækker, blevet revideret og godkendt af uafhængige revisionsfirmaer.
(94)
Med hensyn til betingelsen i litra c) har Tyskland udleveret oplysninger, hvoraf det fremgår, at kompensationen ikke har oversteget udgifterne til at opfylde forpligtelserne til offentlig tjeneste (jf. bilaget). Faktisk viser tallene, at TGD ikke opnåede nogen fortjeneste fra 1990 til 2004. Udgifterne til de globale foranstaltninger beregnes på grundlag af et punktsystem, hvor et punkt svarer til en bestemt værdi i euro. Denne beregningsmetode blev udviklet efter initiativ fra Bayerns statsrevision. Den kan sammenlignes med den metode, der anvendes til afregning af ydelser inden for humanmedicin. Tyskland har meddelt, at den beregningsmetode, der har været anvendt siden 2002, opfylder kravene i Kommissionens direktiv 2005/52/EF (25).
(95)
Med hensyn til betingelsen i litra d) overdrog Bayern efter et offentligt udbud pr. 1. januar 2005 ansvaret for at opfylde forpligtelsen til offentlig tjeneste til TGD. Efter drøftelser med Kommissionen indledte Bayern udbudsproceduren ved på EU-plan at indkalde tilbud på en servicekontrakt om »Projektierte Maßnahmen im Bereich der Tiergesundheit landwirtschaftlicher Nutztiere in Bayern« i juni 2004. Udgifterne til de samlede foranstaltninger blev anslået til 8 mio. EUR for en periode på fem år. Udbuddet blev offentliggjort i bilaget til Den Europæiske Unions Tidende (S-udgaven) (26) og i Bayerns lovtidende (Bayerisches Gesetz- und Verordnungsblatt). Der var tre bydende, der deltog i udbuddet. Femårskontrakten gik til TGD, da TGD kunne levere de ønskede tjenesteydelser billigst. I 2009 blev der indledt en ny udbudsprocedure.
(96)
Hvad angår det andet alternativ i betingelsen i litra d), så har Tyskland indrømmet, at der for perioden frem til 31. december 2004 ikke kunne nævnes en normal virksomhed, som helt kunne sammenlignes med TGD.
(97)
Tyskland har derfor ikke dokumenteret, at den kompensation, der blev udbetalt til TGD i perioden 1990-2004, blev beregnet på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en veldrevet gennemsnitsvirksomhed ville have ved at opfylde forpligtelserne. Derfor kan det konkluderes, at den pågældende foranstaltning frem til den 31. december 2004 gav TGD en økonomisk fordel efter EUF-traktatens artikel 107, stk. 1.
(98)
Den årlige kompensation, som TGD fik fra 1990-2004, betragtes derfor som statsstøtte efter EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, mens den årlige kompensation fra den 1. januar 2005, som blev ydet på grundlag af et offentligt udbud, er i overensstemmelse med alle betingelserne i Altmark-dommen og derfor ikke betragtes som statsstøtte til TGD. I den forbindelse tager Kommissionen til efterretning, at det fremgår af de fremsendte tyske bilag, at betalingerne til TGD fra 1. januar 2005 til udgangen af 2008 ikke dækkede alle udgifterne til de globale foranstaltninger.
(99)
Der er ikke fremsat nogen særlig klage eller bemærkninger fra andre interesserede parter med hensyn til, om betingelserne i Altmark-dommen er opfyldt.
(100)
For at vurdere, om den kompensation, som TGD har modtaget for at opfylde forpligtelserne til offentlige tjenesteydelser, er forenelig med EUF-traktaten, gås der ud fra de materielle regler i de bestemmelser, som gjaldt på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet.
(101)
I henhold til Kommissionens meddelelse om forsyningspligtydelser i Europa (27) (i det følgende benævnt »meddelelsen«), der ifølge punkt 26, litra b), i fællesskabsrammebestemmelser for statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste (28) finder anvendelse på støtte, der ikke er anmeldt, skal spørgsmålet om statslig kompensation vurderes på grundlag af følgende tre principper:
-
neutralitet med hensyn til de tjenesteudbydende virksomheders offentlige eller private status
-
medlemsstaternes frihed til at definere, hvad de forstår ved offentlige tjenesteydelser
-
proportionalitet, dvs. krav om, at konkurrencerestriktioner og indskrænkninger af det indre markeds friheder er begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at sikre en effektiv opfyldelse af forsyningspligten.
(102)
Med det første princip, neutralitet, menes, at Kommissionen ikke fastsætter, om forsyningspligtydelser skal leveres af offentlige eller private virksomheder. At dette princip er overholdt drages ikke i tvivl i det foreliggende tilfælde.
(103)
Ved medlemsstaternes frihed til at definere, hvad de forstår ved offentlige tjenesteydelser, forstås, at det først og fremmest er medlemsstaterne, der er ansvarlige for at definere, hvad der skal betragtes som tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, med udgangspunkt i de særlige forhold, der kendetegner foranstaltningen. Med hensyn til denne definition griber Kommissionen kun ind i tilfælde af misbrug eller åbenbare fejl. Undtagelserne i EUF-traktatens artikel 106, stk. 2, kan dog kun anvendes i hvert enkelt tilfælde, hvis forsyningspligten er klart defineret og udtrykkeligt overdraget ved en myndighedsakt (herunder kontrakter). Dette er nødvendigt af hensyn til retssikkerheden og åbenheden over for offentligheden og væsentligt, for at Kommissionen kan undersøge, om proportionalitetsprincippet er overholdt.
(104)
De globale foranstaltninger, som TGD fik til opgave at gennemføre, kan betragtes som tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse og var klart defineret og blev overdraget til TGD, jf. betragtning 92.
(105)
I lyset af proportionalitetsprincippet skal EUF-traktatens artikel 106, stk. 2, fortolkes således, at de midler, der anvendes til at opfylde forsyningspligten, ikke må fordreje handelen unødigt og ikke må overstige, hvad der er strengt nødvendigt for at opfylde forsyningspligten. Ifølge punkt 26 i meddelelsen og Domstolens retspraksis på daværende tidspunkt må kompensationen ikke overstige nettomeromkostningerne forbundet med den opgave, der er overdraget. Der skal være garanti for, at tjenesteydelserne af almindelig interesse leveres, og at de virksomheder, som har fået overdraget opgaven, er i stand til at afholde de ekstraomkostninger, der er forbundet med opgaven.
(106)
I det foreliggende tilfælde er det derfor nødvendigt at beregne TGD's nettomeromkostninger ved at levere de offentlige tjenesteydelser (globale foranstaltninger) i henhold til begge aftaler, og dernæst at sammenholde resultatet med statsstøtten. Overstiger den kompensation, TGD har fået udbetalt, ikke meromkostningerne som følge af forsyningspligten, kan proportionalitetsprincippet anses for overholdt.
(107)
I den pågældende periode fra 1990-2004 oversteg meromkostningerne forbundet med de globale foranstaltninger den støtte, som TGD modtog, hvilket fremgår af bilaget til denne afgørelse.
(108)
Derfor gav de betalinger, som TGD modtog for de globale foranstaltninger, som denne afgørelse omhandler, ikke anledning til overkompensation for TGD's meromkostninger i forbindelse med disse foranstaltninger.
(109)
På grundlag af ovenstående betragtes den kompensation, som TGD i perioden 1990-2004 fik for at levere offentlige tjenesteydelser, som statsstøtte efter EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, som er forenelig med EUF-traktatens artikel 106, stk. 2.
(110)
Kommissionen fastholder i den forbindelse, at det er vanskeligt at se, hvordan den statslige kompensation, der ikke engang dækkede de samlede meromkostninger ved forsyningspligten, kunne være blevet anvendt til at subventionere TGD's profitorienterede virksomhed, således som den klagende part påstår. Derudover kunne hverken den klagende part eller nogen af de andre interesserede parter bevise klagerens påstand om, at de dyrlæger, der var ansat hos TGD, tilbød klinisk-diagnostiske og terapeutiske ydelser til helt op til 90 % under kostprisen.
(111)
På grund af denne påstand underkastede Tyskland TGD en særlig undersøgelse. Der blev ikke fundet nogen eksempler, der bekræfter denne påstand. De tyske myndigheder har derfor bedt om at blive orienteret, hvis der skulle dukke konkrete oplysninger op, så de kan undersøge hvert enkelt tilfælde.
(112)
Kommissionen fastholder også, at det bayerske dyrlægekammer (Bayerische Landestierärztekammer) og den bayerske afdeling af forbundsforeningen af praktiserende dyrlæger (Bundesverband praktizierender Tierärzte - Landesverband Bayern) støtter TGD's arbejde, herunder dens profitorienterede virksomhed.
VI. KONKLUSIONER
(113)
Kommissionen fastslår, at Tyskland har ydet den pågældende støtte i strid med EUF-traktatens artikel 108, stk. 3.
(114)
Kommissionen er dog på grundlag af vurderingen nået frem til den konklusion, at den statsstøtte, der er ydet i form af »globale foranstaltninger« til fordel for landbrugere (fra 1990), jf. betragtning 13 og 14, og den statslige kompensation, som TGD har fået for at levere offentlige tjenesteydelser i perioden 1990-2004, jf. betragtning 17 og 18, er forenelig med EUF-traktaten. Som anført kan en del af betalingerne slet ikke betragtes som statsstøtte. Den årlige kompensation, der er nævnt i betragtning 17 og 18, og som TGD har modtaget siden den 1. januar 2005 for at levere offentlige tjenesteydelser, opfylder alle de betingelser, der er nævnt i Altmark-dommen, og betragtes derfor ikke som statsstøtte -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den støtte, som Tyskland har ydet i form af globale foranstaltninger til fordel for landbrugere og fiskere, er forenelig med det indre marked.
Den støtte, som Tyskland har ydet til dyresundhedstjenesten i perioden 1990-2004 i form af kompensation for dyresundhedstjenestens gennemførelse af de »globale foranstaltninger«, er forenelig med det indre marked.
Den kompensation, som dyresundhedstjenesten har modtaget siden den 1. januar 2005 for at gennemføre de »globale foranstaltninger«, betragtes ikke som støtte efter EUF-traktatens artikel 107, stk. 1.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. december 2009.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 15 päivänä joulukuuta 2009,
valtiontuista, jotka Saksa on myöntänyt tiettyjen Baijerin eläinterveydenhuollon toimintojen yhteydessä (C 24/06 (ex NN 75/2000))
(tiedoksiannettu numerolla K(2009) 9954)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(2010/178/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan,
on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa mainitun artiklan mukaisesti ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Komissiolle tehtiin 21 päivänä helmikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä kantelu, joka koski Baijerin eläinterveydenhuollon (Tiergesundheitsdienst Bayern), jäljempänä ’TGD’, toteuttamia toimenpiteitä. Sama kantelija lähetti sittemmin myös muita kirjeitä, jotka koskivat kyseistä kantelua. Tukiasia kirjattiin viitenumerolla NN 75/00.
(2)
Komissio lähetti Saksalle useita kirjeitä, joissa käsiteltiin kyseistä kantelua. Saksa vastasi niihin toimittamalla tietoja 4 päivänä heinäkuuta 2000, 22 päivänä joulukuuta 2000, 22 päivänä marraskuuta 2002, 10 päivänä huhtikuuta 2003, 1 päivänä joulukuuta 2003 ja 27 päivänä kesäkuuta 2005 päivätyillä kirjeillä. Saksan edustajien kanssa pidettiin kokous 17 päivänä heinäkuuta 2003.
(3)
Toimenpide oli otettu käyttöön vuonna 1974. Tiedusteluista huolimatta ei voitu näyttää toteen, että toimenpiteestä olisi ilmoitettu komissiolle. Sen vuoksi tuki siirrettiin ilmoittamatta jätettyjen tukien rekisteriin.
(4)
Komissio ilmoitti Saksalle 7 päivänä heinäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen (1) 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee kyseistä tukea.
(5)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa.
(6)
Komissiolle esitettiin huomautuksia 30 päivänä lokakuuta 2006, 2 päivänä marraskuuta 2006 ja 7 päivänä marraskuuta 2006 päivätyillä kirjeillä.
(7)
Saksa esitti huomautuksensa 6 päivänä marraskuuta 2006, 22 päivänä tammikuuta 2007, 25 päivänä heinäkuuta 2008 ja 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyillä kirjeillä.
II KUVAUS
(8)
Toimenpiteen toteutus perustuu maatalousalan tukea Baijerissa koskevan lain (Gesetz zur Förderung der bayerischen Landwirtschaft), jäljempänä ’LwFöG’, 14 §:n 1 momenttiin.
(9)
Toimenpiteen tarkoituksena on eläinperäisten elintarvikkeiden hygienian varmistaminen ja parantaminen.
(10)
Toimenpiteen edunsaajia ovat viljelijät ja kalastajat (molempiin ryhmiin viitataan jäljempänä yhteisnimityksellä ’viljelijät’).
(11)
Toimenpiteen edunsaajiin lukeutuu lisäksi Baijerin eläinterveydenhuolto (Tiergesundheitsdienst Bayern), jäljempänä ’TGD’.
(12)
Toimenpide rahoitetaan Baijerin osavaltion sekä Baijerin eläintautirahaston (Bayerische Tierseuchenkasse), jäljempänä ’BTSK’, varoin.
(13)
Vaikka viljelijöiden hyväksi toteutettavia toimenpiteitä kutsutaan yleisiksi toimenpiteiksi, kyse on toimenpiteistä, jotka toteutetaan ainoastaan Baijerin viljelijöiden hyväksi. Saksan mukaan kyse on lisäksi puhtaasti ennalta ehkäisevistä erityistoimenpiteistä, jotka liittyvät maidon- ja lihantuotantoon, sika-, siipikarja- ja lammastalouteen sekä kalanviljelyyn. Eläinkannat tutkitaan noudattaen tiettyä ohjelmaa, jossa otetaan huomioon eläintauteihin liittyvät erityisriskit tai eläintautien ehkäisemis- ja valvontakriteerit. Saksa on lisäksi ilmoittanut, että tukea myönnetään vain yleishyödyllisiin yleistoimenpiteisiin, jotka menevät yksittäisiä eläintenpitäjiä koskevia yleisiä säännöksiä pitemmälle (6 päivänä marraskuuta 2006 päivätty kirje, sivu 4).
(14)
Maatiloilla toteutetaan seuraavanlaisia toimenpiteitä: jatkuva valvonta testien ja/tai seulonnan avulla, näytteidenotto ja (laboratorio-/seulonta)tutkimukset, eläinlääkinnällinen neuvonta, tautien ennalta ehkäisemiseen ja torjumiseen tähtäävien suunnitelmien laatiminen sekä rokotusohjelmien kehittäminen.
(15)
Saksan ilmoituksen mukaan johdanto-osan 14 kappaleessa luetellut toiminnot muodostavat perustan viljelijöiden ohjeistamiseksi tarkoituksenmukaisista ennaltaehkäisy- ja hoitotoimenpiteistä. Saksan toimittamien tietojen mukaan toiminnot, joiden suorittaja on yleensä eläinlääkäri (esimerkiksi lääkehoito tai rokotukset), eivät kuitenkaan sisälly näihin yleistoimenpiteisiin.
(16)
Viljelijöiltä ei veloiteta maksua yleistoimenpiteistä. He eivät kuitenkaan voi pyytää näiden toimenpiteiden toteuttamista vaan niistä vastaava TGD toteuttaa ne omasta aloitteestaan.
(17)
Baijerin osavaltio korvaa TGD:lle toimenpiteistä aiheutuvat kustannukset. LwFöG:n 14 §:n 1 momentin 2 alamomentin mukaan valtionavustuksilla katetaan 50 prosenttia välttämättömistä kuluista.
(18)
Osa TGD:n henkilöstökuluista ja aineellisista kuluista katetaan lisäksi BTSK:n varoin (ks. valtiontukiasiat NN 23/07, N 426/03 ja N 81/04). Korvaukset kattavat kaiken kaikkiaan jopa 100 prosenttia kustannuksista.
(19)
TGD:n hyväksi toteutettuja toimia käsitellään seuraavassa.
(20)
LwFöG:n mukaisesti ainoastaan puolet TGD:n välttämättömistä kuluista korvataan valtion varoista. Saksan toimittamien tietojen mukaan korvauksella voidaan kuitenkin käytännössä kattaa jopa 100 prosenttia kuluista.
(21)
TGD on saanut tukea vuodesta 1974. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (3) 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti komission toimivaltuuksiin periä tuki takaisin sovelletaan kymmenen vuoden vanhentumisaikaa. Komission aloitti tutkintamenettelynsä vuonna 2000. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklan 2 kohdassa säädetty kymmenen vuoden vanhentumisaika ulottuu tämän vuoksi vuoteen 1990. Ennen tätä ajankohtaa maksettuja tukia ei tästä syystä tutkita perusteellisemmin.
(22)
Saksan toimittamat talousarviotiedot, jotka ovat tämän päätöksen liitteenä, koskevat vastaavasti maksuja, jotka on suoritettu TGD:lle vuosina 1990-2008 julkisen palvelun velvoitteiden täyttämiseksi.
(23)
Alustavan tutkinnan jälkeen oli epävarmaa, oliko TGD saanut kilpailuedun julkisten varojen ja BTSK:n suorittamien maksujen perusteella.
(24)
Kantelija väitti lisäksi, että tietyt TGD:n eläinlääkäreiden suorittamat kliiniset/diagnostiset ja terapeuttiset (hoito)toiminnot tarjottiin hintaan, joka oli jopa 90 prosenttia tuotantokustannushintaa alhaisempi. TGD toimi voittoa tavoittelevana yrityksenä näiden toimintojen osalta.
(25)
Kantelijan mukaan tämä on mahdollista pelkästään siitä syystä, että TGD saa avustuksia yleistoimenpiteiden toteuttamiseen ja pystyy sen vuoksi tarjoamaan kliinisiä/diagnostisia ja terapeuttisia palveluita tuntuvasti edullisemmin kuin ammattiaan itsenäisesti harjoittavat eläinlääkärit, jotka eivät saa avustuksia. Kantelijan mukaan TGD:n eläinlääkäreillä, jotka ovat jo paikkakunnalla, on lisäksi hyvät mahdollisuudet sopimusten tekoon ja matkakustannussäästöihin.
(26)
Valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä annetun komission ilmoituksen (4) mukaan komissio arvioi, soveltuvatko sääntöjenvastaiset tuet yhteismarkkinoille, sellaisten kriteerien mukaan, jotka on vahvistettu tuen myöntämisajankohtana voimassa olevien sääntöjen perusteella. Aloittaessaan menettelyn komissiolla ei ollut käytettävissään riittävästi tietoja voidakseen olla varma siitä, että viljelijöiden hyväksi myönnetyt tuet olivat unionin määräysten eli maatalousalan valtiontuesta annettujen suuntaviivojen sekä kalastus- ja vesiviljelyalan valtion tukien tutkimista koskevien suuntaviivojen edellytysten mukaisia. Komissio kehotti tämän vuoksi Saksaa toimittamaan tarvittavat tiedot.
(27)
Komissio pyysi 12 päivänä joulukuuta 2008 päivätyllä kirjeellä Saksalta vahvistusta sille, oliko tarkasteltavina olevien tukien myöntämistä jatkettu 1 päivän tammikuuta 2008 jälkeen, ja jos oli, toimittamaan tiedot, jotka tarvitaan sen arvioimiseksi, noudattavatko tuet maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevia suuntaviivoja vuosiksi 2007-2013 (5), jäljempänä ’suuntaviivat’, joilla korvattiin 1 päivänä helmikuuta 2000 annetut yhteisön suuntaviivat maatalousalan valtiontuesta (6), jäljempänä ’yhteisön suuntaviivat’, 1 päivästä tammikuuta 2007, ja suuntaviivoja kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista varten (7), jäljempänä ’vuonna 2008 annetut suuntaviivat’. Saksa ilmoitti 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että tukien myöntämistä maatalousalalla oli jatkettu 1 päivän tammikuuta 2008 jälkeenkin, ja toimitti lisäksi pyydetyt tiedot.
III SAKSAN HUOMAUTUKSET
(28)
Saksa väitti, että Baijerin osavaltion ja BTSK:n yleistoimenpiteiden toteuttamiseen myöntämät määrät ovat yleishyödyllisten julkisten palveluiden tarjoamisesta maksettavia korvauksia. Saksa viittasi oikeuskäytäntöön, jonka mukaan valtion maksamat korvaukset julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä eivät tietyin edellytyksin ole valtiontukia. Saksan näkemyksen mukaan toimenpiteitä ei tämän vuoksi ole syytä katsoa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi valtiontuiksi.
(29)
Saksa katsoi, että yleistoimenpiteet edistävät eläinten terveyttä ja hyvinvointia sekä kuluttajansuojaa ja eläintensuojelua. Yleistoimenpiteiden toteutus on sen vuoksi ennen kaikkea yleisen edun mukaista.
(30)
Saksan näkemyksen mukaan yleistoimenpiteiden toteutuksen tuloksena saavutetaan huomattava määrä tietämystä, jota voidaan jatkossa esitellä kotimaisissa ja kansainvälisisissä ammattijulkaisuissa ja tieteellisissä esitelmissä. Suuri osa yleistoimenpiteiden kautta saavutetuista tuloksista on siten Saksan mukaan unionin asiantuntijoiden saatavilla.
(31)
Saksa ilmoitti myös, että yleistoimenpideohjelman puitteissa ei suoritettu hoitotoimintoja eli eläinlääkäreiden tavanomaisesti suorittamia toimintoja (esimerkiksi lääkehoito tai rokotukset). TGD harjoittaa tämän tuetun ohjelman lisäksi voittoa tavoittelevaa toimintaa (hoitotoimintaa). Kyseisen toiminnan osuus kaikista eläinlääkäritoiminnoista on kuitenkin alle viisi prosenttia. Voittoa tavoittelevan toiminnan osuus TGD:n vuotuisesta kokonaisliikevaihdosta on 2,6-2,85 prosenttia.
(32)
Ristikkäistukien mahdollisuus voidaan sulkea pois tekemällä selkeä ja havainnollinen ero yleistoimenpiteiden ja voittoa tavoittelevan toiminnan välillä. Tämä voidaan varmistaa erittäin pitkällisen ja yksityiskohtaisen laskutustavan ja kattavien tarkastusten avulla.
IV ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(33)
Asianomaiset toistivat näkemyksensä, jonka mukaan TGD ei toteuteta palkkaamiensa eläinlääkäreiden kautta ainoastaan ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä vaan suorittaa niiden välityksellä myös hoitotoimintoja.
(34)
Asianomaiset eivät väittäneet, että näiden hoitotoimintojen suorittamiseen myönnettäisiin suoraa taloudellista tukea, vaan ne korostivat, että TGD voi suorittaa vastaavanlaisia toimintoja huomattavasti edullisemmin ehdoin kuin ammattiaan itsenäisesti harjoittavat eläinlääkärit.
(35)
Näkemyksestä, jonka mukaan viljelijöiden hyväksi myönnetyt tuet eivät olisi maatalousalan valtiontuesta annettujen suuntaviivojen eivätkä sovellettavien säännösten mukaisia, ei pidetty kiinni. Myöskään tuen rahoitustapaa ei vastustettu.
V TOIMENPITEEN ARVIOINTI
(36)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(37)
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että ratkaistaessa, onko jokin valtion toimenpide SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea, on tutkittava, saako tuensaajayritys sellaista taloudellista etua, jota se ei olisi saanut tavanomaisten markkinoilla sovellettavien ehtojen mukaan (8), tai vapauttaako toimenpide yrityksen sellaisista kustannuksista, jotka olisivat muuten kuluttaneet sen varoja (9).
(38)
Ensinäkemältä vaikuttaa siltä, että nämä edellytykset täyttyvät.
(39)
Toimenpide rahoitetaan valtion varoista. Toimenpide suosii tiettyjä yrityksiä - baijerilaisia viljelijöitä - jotka saavat tuetut palvelut maksutta. Koska kyseiset yritykset toimivat markkinoilla, joilla käydään tiukkaa kansainvälistä kilpailua, toimenpide vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua (10). Tuki vaikuttaa lisäksi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (11).
(40)
Toimenpiteessä on tämän vuoksi kyse tuesta, johon sovelletaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa. Tästä seuraa, että on tutkittava, voidaanko kyseiseen tukeen soveltaa poikkeusta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätystä yleisperiaatteesta, jonka mukaan valtiontuet eivät sovellu sisämarkkinoille.
(41)
Viljelijöiden hyväksi (vuodesta 1990) toteutetut yleistoimenpiteet ja TGD:lle vuosina 1990-2004 maksetut korvaukset yleistoimenpiteiden toteuttamisesta pantiin täytäntöön ilman, että asiasta olisi ilmoitettu komissiolle. Toimenpiteet ovat sääntöjenvastaisia, sillä niiden myöntäminen rikkoo SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa.
(42)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukainen valtiontukien myöntämiskielto ei kuitenkaan ole poikkeukseton. Komissio on tutkinut, voidaanko toimenpiteeseen soveltaa poikkeuksia tai vapauksia tukien myöntämistä koskevasta kiellosta, josta määrätään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa.
(43)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan mukaisia poikkeuksen myöntämisedellytyksiä, jotka koskevat yksittäisille kuluttajille myönnettävää sosiaalista tukea, tukea luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi taikka tukea tiettyjen Saksan liittotasavallan alueiden taloudellisen haitan korvaamiseksi, ei voida soveltaa tähän tukeen.
(44)
Komissio katsoo, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrättyjä poikkeuksia, jotka koskevat tietyn talousalueen kehityksen edistämistä, ei voida soveltaa tähän tukeen, sillä toimenpiteellä ei tueta taloudellista kehitystä alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma.
(45)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdassa määrätyn poikkeuksen osalta riittää, kun todetaan, että kyseisellä tuella ei edistetä Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä pyritä poistamaan Saksan liittotasavallan taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Tavoitteena ei ole myöskään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettu kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistäminen.
(46)
Saksa ja muut asianomaiset eivät ole vedonneet mainittuihin poikkeuksiin tai vapautuksiin tutkintamenettelyn aikana.
(47)
Ainoa poikkeus, joka voisi tulla kyseeseen, on sen vuoksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaan perustuva poikkeus. Kyseisen määräyksen mukaan valtiontukea voidaan pitää sisämarkkinoille soveltuvana, jos tuki on tarkoitettu tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen eikä muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
(48)
Koska kyse on tuesta viljelijöiden hyväksi, siihen sovelletaan maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevia suuntaviivoja sekä suuntaviivoja kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista varten. Kuten johdanto-osan 26 kappaleessa todetaan, komissio tutkii näiden sääntöjenvastaisiksi valtiontuiksi toteamiensa toimenpiteiden soveltuvuuden sisämarkkinoille tukien myöntämisen aikaan voimassa olleiden säännösten ja määräysten mukaan vahvistettujen kriteerien perusteella.
(49)
Valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä annetun komission ilmoituksen mukaan kyseisiin toimenpiteisiin sovelletaan maatalousalan valtiontuesta annettuja yhteisön suuntaviivoja. Ennen yhteisön suuntaviivojen voimaantuloa eli ennen 1 päivää tammikuuta 2000 myönnetyt tuet arvioidaan kuitenkin 10 päivänä marraskuuta 1986 annetun komission valmisteluasiakirjan (12) perusteella.
(50)
Yhteisön suuntaviivojen 11.4.1 kohdassa todetaan seuraavaa: ”Jos viljelijä menettää karjaa eläintaudin vuoksi tai jos viljelijän sato vahingoittuu kasvitaudin vuoksi, aiheutunutta vahinkoa ei yleensä pidetä perustamissopimuksessa tarkoitettuna luonnonmullistuksena eikä poikkeuksellisena tapahtumana.”
(51)
Tällaisissa tapauksissa komissio voi hyväksyä menetysten korvaamiseksi maksettavat tuet ja uusien menetysten estämiseksi maksettavat tuet ainoastaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Mainitussa alakohdassa määrätään, että sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukea tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
(52)
Tarkasteltavana olevaan viljelijöiden hyväksi myönnettävään tukeen sovelletaan yhteisön suuntaviivojen 11 kohtaa, sillä toimenpiteillä edistetään eläintautien ehkäisyä ja valvontaa. Komissio arvioi eläintautien ehkäisyyn ja valvontaan myönnettävät tuet yhteisön suuntaviivojen 11.4 kohdan perusteella. Kyseiset tuet katsotaan SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklan mukaisiksi, kun seuraavat edellytykset täyttyvät:
(53)
Toimenpiteen on oltava osa unionin, jäsenvaltion tai alueen tasolla toteutettavaa ohjelmaa, jonka tarkoituksena on taudin ennaltaehkäisy, valvonta tai hävittäminen (yhteisön suuntaviivojen 11.4.2 kohta). Yhteisön suuntaviivojen 11.4.2 kohdan mukaan on perustettava varojärjestelmä, joka yhdistetään tarvittaessa tukeen yksityisten kannustamiseksi osallistumaan vapaaehtoisesti ennaltaehkäiseviin toimenpiteisiin. Tästä seuraa, että tukitoimenpiteitä voidaan soveltaa ainoastaan sellaisiin tauteihin, joihin viranomaisten on puututtava, mutta ei toimenpiteisiin, jotka viljelijöiden on kohtuuden nimessä itse otettava vastuulleen.
(54)
Tukitoimenpiteiden olisi oltava joko ennalta ehkäiseviä, korvaavia tai yhdistettyjä (yhteisön suuntaviivojen 11.4.3 kohta).
(55)
Tukien olisi oltava unionin eläinlääkintää ja kasvinsuojelua koskevassa lainsäädännössä vahvistettujen erityissäännösten mukaisia (yhteisön suuntaviivojen 11.4.4 kohta).
(56)
Tuilla voidaan kattaa enintään 100 prosenttia kustannuksista (yhteisön suuntaviivojen 11.4.5 kohta). Tukea ei saa myöntää, jos unionin lainsäädännössä edellytetään viljelijöiden vastaavan itse toimenpiteiden kustannuksista.
(57)
Näiden edellytysten täyttymistä tarkastellaan seuraavassa.
(58)
Toimenpiteet ovat osa alueen (Baijerin) tasolla toteutettavaa ohjelmaa. Niiden tavoitteena on eläintautien ehkäiseminen ja valvonta. Tämä ilmenee LwFöG:ssä nimenomaisesti vahvistetusta tavoiteasettelusta (”toimenpiteen tarkoituksena on eläinperäisten elintarvikkeiden hygienian varmistaminen ja parantaminen”) ja toteutetuista yleistoimenpiteistä. Tarkasteltavina olevilla toimenpiteillä on tarkoitus torjua tarttuviä eläintauteja, mukaan lukien monien eri tekijöiden aiheuttamat taudit ja zoonoosit. Lisäksi toimenpiteillä pyritään optimoimaan lääkehoidon käyttö ja vähentämään sitä. Eri eläinlajien tärkeimmät taudit ovat seuraavat: nautaeläimet ja lampaat: zoonoosit, q-kuume, paratuberkuloosi, tarttuva spongiforminen enkefalopatia ja utaretulehus; siat ja siipikarja: zoonoosit, salmonellat, Escherichia coli ja enteriitti. Lisäksi tarkoituksena on kehittää ja arvioida virusinfektioiden havainto- ja diagnosointimenetelmiä ja -menettelyitä.
(59)
Yleistoimenpiteillä edistetään unionin tavoitteena olevaa eläinten hyvän terveyden turvaamista. Komissiolla ei ole myöskään mitään näyttöä siitä, että toimenpiteet voisivat rikkoa unionin eläinlääkintälainsäädäntöä.
(60)
Ohjelmasta myönnettävän tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia. Ohjelmasta ei myönnetä tukia, jos viljelijöiden on unionin oikeuden mukaan katettava kustannukset itse.
(61)
Baijerin osavaltio kattaa 50 prosenttia maatalous- ja kalastusalalla toteutettavien yleistoimenpiteiden kustannuksista. Saksa ilmoitti komissiolle menettelyn aloittamisen jälkeen esittämässään kannanotossa, että myös BTSK ottaisi vastuulleen osan kustannuksista. BTSK on julkinen laitos, jota rahoitetaan veroluonteisilla maksuilla. Baijerin osavaltion ja BTSK:n varoista rahoitettava osa tuen rahoituksesta on rajattu 100 prosenttiin, mutta se on käytännössä tätä pienempi. Komissio on hyväksynyt aiemmin useaan otteeseen BTSK:n rahoittamisen veroluonteisilla maksuilla (13). Komissiolla ei tämän vuoksi ole mitään syytä tutkia näitä veroluonteisia maksuja toistamiseen perusteellisesti. Kantelija ja muut asianomaiset eivät ole vastustaneet BTSK:n rahoitustapaa (toisin sanoen kyseistä osaa tuen rahoituksesta).
(62)
Yhteisön suuntaviivat perustuvat samoihin periaatteisiin kuin 10 päivänä marraskuuta 1986 päivätty komission valmisteluasiakirja. Sama arviointi pätee tämän vuoksi myös viljelijöille vuosina 1990-1999 myönnettyihin tukiin, jotka on myös katsottava kyseisten periaatteien mukaisiksi. Valtiontukien voidaan tästä syystä katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.
(63)
Tarkasteltaessa tilannetta vuoden 2007 jälkeen voidaan todeta, että suuntaviivojen 133 kohdan mukaan komissio katsoo eläin- ja kasvitautien torjumisen vuoksi myönnettävän valtiontuen olevan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista, jos se täyttää kaikki perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta maataloustuotteiden tuottamisen alalla toimiviin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sekä asetuksen (EY) N:o 70/2001 muuttamisesta 15 päivänä joulukuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1857/2006 (14) 10 artiklassa asetetut edellytykset. Tässä yhteydessä on tarkasteltava vain tautien ennaltaehkäisyyn liittyviä toimenpiteitä, sillä tukia ei myönnetä hoitotoimenpiteisiin eikä vahinkojen korvaamiseen.
(64)
Jos viljelijöille myönnettävällä tuella katetaan konsultointikustannuksia, kyse on suuntaviivojen 103 kohdassa tarkoitetusta teknisestä avusta. Komissio katsoo kyseisen kohdan mukaisesti, että teknistä apua varten myönnetyt valtiontuet ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisia, jos tuki täyttää asetuksen (EY) N:o 1857/2006 15 artiklassa säädetyt edellytykset.
(65)
Asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan mukaisesti tuet voidaan sallia seuraavasti.
(66)
Tuet, joita myönnetään viljelijöille eläin- tai kasvitautien tai tuholaisten esiintymisen torjuntaan tai hävittämiseen liittyvien terveystarkastusten, testeistä ja muista seulontatoimista aiheutuneiden kustannusten, rokotteiden, lääkkeiden ja kasvinsuojeluaineiden hankinnan ja annostelun, teurastuskulujen ja viljelmien tuhoamiskustannusten korvaamiseksi, soveltuvat sisämarkkinoille. Tuki on myönnettävä luontoissuorituksena enintään 100 prosenttiin asti tuettujen palvelujen muodossa eikä siihen saa liittyä tuottajille maksettavia suoria tukia (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 1 kohta).
(67)
Vakuutusjärjestelmistä saadut määrät ja kustannukset, jotka eivät ole aiheutuneet kyseisestä taudista, vähennetään tukikelpoisten kustannusten tai menetysten tuen enimmäismäärästä (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 3 kohta).
(68)
Tuet on maksettava taudeista tai tuholaisista, joita varten on olemassa unionin tai kansallisten lakien, asetusten tai hallinnollisten toimenpiteiden muodossa vahvistetut säännökset. Tuet on sen vuoksi maksettava osana unionin, kansallisen tai alueellisen tason julkista ohjelmaa, joka koskee kyseisen taudin tai tuholaisen ennaltaehkäisyä, valvontaa tai hävittämistä. Taudit tai tuholaisten esiintyminen on määriteltävä ohjelmassa tarkoin, ja siihen on sisällyttävä myös kuvaus kyseisistä toimenpiteistä (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 4 kohta).
(69)
Tuki ei saa koskea tautia, jonka osalta unionin lainsäädännössä säädetään valvontatoimenpiteiden erityismaksuista, eikä toimenpiteitä, joiden osalta unionin lainsäädännössä säädetään, että kyseisten toimenpiteiden kustannuksista vastaa maatila, jollei kyseisten tukitoimenpiteiden kustannuksia voida korvata kokonaan tuottajilta perittävillä pakollisilla maksuilla (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 5 ja 6 kohta).
(70)
Eläintautien osalta tukea on myönnettävä Maailman eläintautijärjestön vahvistamassa eläintautien luettelossa ja/tai tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY (15) liitteessä mainituille taudeille.
(71)
Tukijärjestelmät on otettava käyttöön kolmen vuoden kuluessa tapahtumasta, joka on aiheuttanut menot tai menetyksen. Tuki on maksettava neljän vuoden kuluessa tapahtumasta (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 8 kohta).
(72)
Nämä edellytykset täyttyvät seuraavasti.
(73)
Kuten johdanto-osan 14 kappaleessa todetaan, tuki kattaa erilaisia toimenpiteitä (jatkuva seuranta, näytteidenotto ja (laboratorio-/seulonta)tutkimukset, eläinlääkinnällinen neuvonta, tautien ennalta ehkäisemiseen ja torjumiseen tähtäävien suunnitelmien laatiminen sekä rokotusohjelmien kehittäminen), joiden ensisijaisena tavoitteena on tautien ennaltaehkäisy. Saksa vahvisti 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että tuki myönnetään tuettujen palvelujen muodossa. Tämän vuoksi kyseisten kustannusten kattamiseen myönnettävät tuet voidaan hyväksyä asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 1 kohdan nojalla.
(74)
Saksa vahvisti 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että eläintauteihin liittyvissa hankkeissa kyseiset taudit mainitaan Maailman eläintautijärjestön vahvistamassa eläintautien luettelossa ja/tai päätöksen 90/424/ETY liitteessä.
(75)
Asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 3 kohta ei koske näitä tukia, sillä niitä myönnetään vain ennalta ehkäiseviin toimenpiteisiin.
(76)
Kun kyse on tiettyihin tauteihin liittyvistä maksuista, tuet ovat osa alueellisen tason ohjelmaa, jossa määritellään tarkoin kyseinen tauti ja siihen liittyvät toimenpiteet. Tuki on sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 4 kohdan mukainen.
(77)
Kustannuksiin, joista tuottajien on vastattava itse, ei myönnetä tukea. Kyse on sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesta tuesta.
(78)
Kustannuksiin, jotka ovat aiheutuneet ennen palveluiden tarjoamista, ei myönnetä tukea. Tuki on sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 8 kohdan mukainen.
(79)
Saksa ei ole sulkenut pois mahdollisuutta, että johdanto-osan 14 kappaleessa mainittuja toimenpiteitä voidaan toteuttaa myös muiden eläinten terveyteen liittyvien osa-alueiden kuin erityisten tarkoin määriteltyjen tautien tai tuholaisten yhteydessä (esimerkiksi tuotantohygienia). Toimenpiteissä olisi tuolloin kyse neuvontapalveluista, joiden yhteydessä annettavat suositukset ja suunnitelmat mukautettaisiin tiettyjen viljelijöiden tai viljelijäryhmien tilanteeseen.
(80)
Asetuksen (EY) N:o 1857/2006 15 artiklan 2 kohdan c alakohdassa sallitaan tuet sellaisten maksujen kattamiseen, jotka aiheutuvat kolmansien toteuttamista neuvontapalveluista, kun kyseiset palvelut eivät koske jatkuvaa tai säännöllistä toimintaa, eivätkä liity yrityksen tavanomaisiin toimintakuluihin, kuten rutiininomaisiin veroneuvontapalveluihin, säännöllisiin lainopillisiin palveluihin tai mainontaan. Asetuksen (EY) N:o 1857/2006 15 artiklan 3 kohdassa säädetään, että tuki voi kattaa 100 prosenttia kyseisistä kustannuksista ja tuki on myönnettävä tuettujen palvelujen muodossa.
(81)
Nämä edellytykset täyttyvät seuraavasti.
(82)
Saksan toimittamien asiakirjojen (ks. johdanto-osan 14 kappale) perusteella voidaan todeta, että tuetut neuvontapalvelut tarjotaan eläinten terveyteen liittyviin yleishyödyllisiin tapauskohtaisiin erityiskysymyksiin liittyvien hankkeiden muodossa. Vaikka tietyt toimenpiteet voivat edellyttää jatkuvaa valvontaa tai säännöllisiä testejä, näyttää siltä, että kyse on tiettyyn hankkeeseen liittyvästä valvonnasta tai testauksesta eikä yleisistä, jatkuvista kotieläinten eläinlääkärintarkastuksista ja laadunvalvontatoimista. Kyseisten toimenpiteiden kustannuksia ei myöskään voida pitää asetuksen (EY) N:o 1857/2006 15 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuina tavanomaisina toimintakuluina, sillä ennaltaehkäisyyn tai hoitoon liittyvien rutiininomaisten eläinlääkärikäyntien kustannukset eivät ole tukikelpoisia. Koko tuki myönnetään tuettujen palveluiden muodossa ja sillä voidaan kattaa enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Valtiontukien voidaan tästä syystä katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.
(83)
Toimenpiteitä toteutetaan myös kalanviljelyn alalla. Vuosina 1988, 1992, 1994, 1997 ja 2001 annetuissa kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevissa suuntaviivoissa, jotka vastaavat maatalousalan suuntaviivoja, vahvistetaan seuraavat perusteet eläinlääkintä- ja terveysalan tukien soveltuvuudelle sisämarkkinoille (16): viranomaisen on pyrittävä ehkäisemään tauti siten, että voidaan varmistaa, että tukitoimenpiteiden kohteena ovat ainoastaan yleistä etua koskevat toimet eivätkä vain yksittäisen edun mukaiset toimet. Tukitoimenpiteiden tavoitteiden on oltava ehkäiseviä, korvaavia tai molempia. Baijerin osavaltio antoi toimenpiteiden toteutuksen TGD:n vastuulle, ja kuten johdanto-osan 16 kappaleessa todetaan erään toisen seikan osalta, TGD toteuttaa toimenpiteet omasta aloitteestaan. Kyse on ehkäisevistä toimenpiteistä. Valtiontukien voidaan tämän vuoksi katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.
(84)
Valtiontuet, jotka myönnettiin 1 päivän marraskuuta 2004 ja 31 päivän maaliskuuta 2008 välisenä aikana, arvioidaan tapauskohtaisesti kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevien suuntaviivojen (17), jäljempänä ’vuonna 2004 annetut suuntaviivat’, 3.10 kohdan mukaan. Kyseisessä kohdassa viitataan komission asetuksen (EY) N:o 1595/2004 (18) 4 artiklaan, jossa puolestaan viitataan kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/1999 (19) 15 artiklan 3 kohtaan. Vuonna 2004 annettujen suuntaviivojen 3.1 kohdan toisen alakohdan mukaan tällaiset valtiontuet soveltuvat sisämarkkinoille ja ovat sopusoinnussa kilpailupolitiikan ja yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden kanssa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 (20) ja asetuksessa (EY) N:o 2792/1999 tarkoitetulla tavalla. Asetuksen (EY) N:o 2792/1999 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti tukea voidaan myöntää yhteistä etua koskeviin toimenpiteisiin, joiden soveltamisala on yksityisessä liiketoiminnassa tavanomaisesti toteutettavia toimia laajempi. Esimerkkejä tällaisista toimenpiteistä esitetään 15 artiklan 3 kohdan e ja l alakohdassa. Komissio toteaa ensiksi, että yleistoimenpiteiden tavoite on kyseisissä esimerkeissä mainittujen tavoitteiden mukainen. Toiseksi TGD harjoittaa tätä toimintaa omasta aloitteestaan eikä viljelijöiden pyynnöstä. Viljelijät eivät myöskään välttämättä toteuttaisi toimenpiteitä (ks. vuonna 2004 annettujen suuntaviivojen 3.4 kohta) tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Toimenpiteillä saadaan lisäksi aikaan vuonna 2004 annettujen suuntaviivojen 3.5 kohdassa tarkoitettuja kestäviä parannuksia alalla.
(85)
Saksa vahvisti 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että maatalousalalla myönnetään edelleen kyseisiä tukia, ja esitti esimerkkejä tyypillisistä hankkeista. Esimerkeissä ei ollut yhtään kalastusalan hanketta. Koska ei kuitenkaan ole poissuljettua, että kalanviljelysalan hyväksi myönnetään tukia 1 päivän huhtikuuta 2008 jälkeen, on tutkittava, olisivatko kyseiset tuet maatalous- ja kalastusalaan kyseisen ajankohdan jälkeen sovellettavien säännösten ja määräysten mukaisia. Muiden säännösten ja määräysten soveltamisalaan kuuluvien tukien osalta vuonna 2008 annettujen suuntaviivojen 4.2 kohdassa viitataan kulloinkin sovellettavien säännösten ja määräysten edellytyksiin, tässä tapauksessa perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta kalastustuotteiden tuottamisen, jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimiville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävään valtiontukeen 22 päivänä heinäkuuta 2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 736/2008 (21) edellytyksiin. Eläinlääkintätoimenpiteisiin myönnettäviin tukiin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 736/2008 14 artiklaa. Kyseisen artiklan mukaisesti eläinlääkintätoimenpiteisiin myönnettävät tuet soveltuvat sisämarkkinoille edellyttäen, että tuki täyttää neuvoston asetuksen (EY) N:o 1198/2006 (22) 28 ja 32 artiklan sekä komission asetuksen (EY) N:o 498/2007 (23) 12 artiklan edellytykset. Mainittujen asetusten säännökset ja vuonna 2008 annettujen suuntaviivojen 3 kohdan yleisperiaatteet ovat pysyneet kyseisten tukien osalta sisällöllisesti samanlaisina kuin säännökset ja määräykset, joita sovellettiin ennen huhtikuun 1 päivää 2008 myönnettyihin tukiin. Tämän vuoksi viimeksi mainituista tuista laadittua arviointia voidaan käyttää myös huhtikuun 1 päivän 2008 jälkeen myönnettyjen tukien tapauksessa. Koska ennen huhtikuun 1 päivää 2008 myönnetyt tuet ovat sovellettavien säännösten ja määräysten mukaisia ja tuissa ja niiden myöntämistavassa ei ole tapahtunut muutoksia 1 päivän huhtikuuta 2008 jälkeen, komissio toteaa, että tuet täyttävät kalastus- ja vesiviljelyalalla sovellettavien säännösten ja määräysten edellytykset.
(86)
Edellä esitetystä seuraa, että viljelijöille tarkasteltavina olevien toimenpiteiden puitteissa myönnetyt valtiontuet täyttävät edellytykset, jotka vahvistetaan maatalous- ja kalastusalaa koskevissa unionin säännöksissä. Komissio toteaa tässä yhteydessä, että kantelija ja muut asianomaiset eivät ole väittäneet, että asian kannalta merkityksellisiä unionin säännöksiä ja määräyksiä olisi rikottu. Valtiontukien voidaan tästä syystä katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.
(87)
Jotta kyse olisi valtiontuesta, toimenpiteen on tuotettava etua tuensaajille.
(88)
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan julkisista palveluista maksettava korvaus ei ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, kun tietyt edellytykset täyttyvät (24). Jos kyseiset edellytykset eivät täyty mutta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan yleiset soveltamisperusteet täyttyvät, korvauksessa on kyse valtiontuesta.
(89)
Tuomioistuin vahvisti asiassa Altmark antamassaan tuomiossa edellytykset, joiden täyttyessä julkisesta palvelusta maksettava korvaus ei ole valtiontukea (periaate 3):
”a)
Ensinnäkin edunsaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi.
b)
Toiseksi ne parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi.
c)
Kolmanneksi korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto.
d)
Neljänneksi silloin, kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei tietyssä konkreettisessa tapauksessa valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se ehdokas, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisen kannalta riittävillä … välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä, kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto.”
(90)
Jos nämä neljä edellytystä täyttyvät, julkisesta palvelusta maksettavassa korvauksessa ei ole kyse valtiontuesta eikä siihen sovelleta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa eikä 108 artiklaa. Jos jäsenvaltiot eivät noudata näytä edellytyksiä ja SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan yleiset soveltamisperusteet täyttyvät, julkisen palvelun tarjoamisesta maksettava korvaus on valtiontukea, josta on ilmoitettava SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissiolle.
(91)
Menettelyn aloittamisen aikaan esitettiin epäilyjä erityisesti c ja d alakohdan edellytysten täyttymisestä.
(92)
Komissio muistuttaa a alakohdan edellytyksen osalta, että LwFöG:n 14 §:n 1 momentissa säädetään julkisen palvelun velvoitteesta, sillä siinä asetetaan selkeä tavoite (ravitsemusterveys) ja useita toimenpiteitä (ks. johdanto-osan 14 kappale), joiden avulla kyseinen tavoite on mahdollista saavuttaa (laadukkaat maa- ja metsätaloustuotteet). TGD:n sääntöjen mukaan sen tavoitteena on eläinten terveyden parantaminen ja turvaaminen turvallisten eläinperäisten elintarvikkeiden tuottamiseksi sekä kuluttajien ja eläinten suojelemiseksi. Saavuttaakseen tämän tavoitteen TGD käyttää omaa henkilöstöään ja omia laitteitaan. TGD:n toteuttamia toimia säännellään vuonna 1974 tehdyllä sopimuksella nro R1-4010/1393 ja 13 päivänä heinäkuuta 1993 tehdyllä puitesopimuksella nro T-7482-100, jotka tehtiin Baijerin ja Baijerin TGD:n välillä. Yksityiskohdat vahvistetaan vuosittain vuotuisilla sopimuksilla ja hallinnollisilla päätöksillä.
(93)
Edellytyksen b osalta olisi huomattava, että jokainen yksittäinen toiminto määriteltiin etukäteen ja taloudellinen korvaus laskettiin käyttämällä pistejärjestelmää, joka perustui aika- ja kustannusennusteisiin. Myöhempinä vuosina lisättyihin uusiin palveluihin sovellettiin samanlaista menettelyä. Tältä osin on huomattava, että Baijerin korkein tilintarkastustuomioistuin on tarkastanut ja hyväksynyt TGD:n toiminnan. Lisäksi riippumattomat tilintarkastustoimistot ovat tarkastaneet TGD:n tilit tämän päätöksen kattamalta jaksolta.
(94)
Saksa on toimittanut edellytystä c koskevia tietoja, joista ilmenee, että korvaus ei ylitä kustannuksia, joita julkisen palvelun velvoitteen täyttäminen aiheuttaa (ks. liite). Kyseiset numerotiedot osoittavat, että TGD ei tuottanut voittoa vuosien 1990 ja 2004 välisenä aikana. Yleistoimenpiteiden kustannusten laskennassa käytetään pistejärjestelmää, jossa yksi piste vastaa tiettyä euromääräistä arvoa. Tämä laskentamenetelmä kehitettiin Baijerin tilintarkastustuomioistuimen aloitteesta. Se on verrattavissa menetelmään, jota käytetään toimintojen laskutuksessa ihmislääketieteen alalla. Saksa on ilmoittanut, että vuodesta 2002 käytössä ollut laskentamenetelmä noudattaa komission direktiivin 2005/52/EY (25) vaatimuksia.
(95)
Edellytyksestä d voidaan todeta, että Baijeri antoi TGD:lle 1 päivästä tammikuuta 2005 julkisen palvelun velvoitteen avoimella julkisia hankintoja koskevalla menettelyllä. Käytyään asiasta keskusteluja komission kanssa Baijeri käynnisti kesäkuussa 2004 hankintamenettelyn järjestämällä EU:n laajuisen tarjouskilpailun, joka koski Baijerin tuotantoeläinten terveyden alalla suunniteltuja toimenpiteitä. Toimenpiteiden vuosikustannukset arvioitiin kaiken kaikkiaan 8 miljoonaksi euroksi viiden vuoden aikana. Tarjouskilpailuilmoitus julkaistiin Euroopan unionin virallisen lehden täydennysosassa (S-sarjassa) (26) ja Baijerin virallisessa lehdessä (Bayerische Gesetz- und Verordnungsblatt). Tarjouskilpailuun osallistui kolme potentiaalista toimeksisaajaa. Viisivuotinen sopimus tehtiin TGD:n kanssa, sillä se kykeni tarjoamaan vaaditut palvelut kustannustehokkaimmalla tavalla. Vuonna 2009 aloitettiin uusi julkisia hankintoja koskeva menettely.
(96)
Saksa on väittänyt edellytyksen d toisen vaihtoehdon osalta, että 31 päivään joulukuuta 2004 ulottuvalle jaksolle ei ollut löydettävissä tavanomaista yritystä, joka olisi täysin verrattavissa TGD:hen.
(97)
Saksa ei sen vuoksi ole osoittanut, että TGD:lle vuosina 1990-2004 maksettu korvaus olisi määritetty tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä. Voidaankin todeta, että TGD on saanut 31 päivään joulukuuta 2004 kyseisestä toimenpiteestä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun.
(98)
TGD:lle vuosina 1990-2004 maksettu vuosikorvaus on tämän vuoksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, kun taas 1 päivästä tammikuuta 2005 maksettu vuosikorvaus, joka perustui julkisia hankintoja koskevaan menettelyyn, täyttää kaikki asiassa Altmark annetussa tuomiossa esitetyt vaatimukset eikä sen vuoksi ole TGD:n hyväksi myönnettyä valtiontukea. Komissio toteaa tässä yhteydessä, että Saksan toimittamista asiakirjoista ilmenee, että TGD:lle 1 päivästä tammikuuta 2005 vuoden 2008 loppuun suoritetut maksut eivät kattaneet yleistoimenpiteistä aiheutuneita kustannuksia kokonaisuudessaan.
(99)
Asiassa Altmark annetun tuomion edellytysten täyttymisestä ei ole tehty erillistä kantelua eivätkä muut asianomaiset ole esittäneet huomautuksia asiasta.
(100)
Arvioitaessa, onko TGD:lle julkisen palvelun velvoitteen täyttämisestä myönnetty korvaus SEUT-sopimuksen mukainen, lähtökohdaksi olisi otettava tuen myöntämisen aikaan sovelletut säännökset ja määräykset.
(101)
Yleishyödyllisistä palveluista Euroopassa annetussa komission tiedonannossa (27), jäljempänä ’tiedonanto’, jota julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön puitteiden (28) 26 kohdan b alakohdan mukaisesti sovelletaan ilmoittamattomiin tukiin, ilmoitetaan, että kysymystä valtion maksamista korvauksista olisi tarkasteltava seuraavien kolmen periaatteen mukaan:
-
puolueettomuus yritysten yksityisen tai julkisen omistuksen suhteen,
-
jäsenvaltioiden vapaus määritellä yleishyödylliset palvelut,
-
suhteellisuus, jonka mukaan kilpailun ja sisämarkkinoihin liittyvien vapauksien rajoitukset eivät saa olla suuremmat kuin mitä tehtävän täyttämisen varmistaminen vaatii.
(102)
Ensimmäisellä periaatteella - puolueettomuudella - tarkoitetaan sitä, että komissio ei määritä, olisiko yleishyödyllisten palveluiden tarjoajien oltava julkisia vai yksityisiä yrityksiä. Tämän periaatteen noudattamisesta ei ole epäilystä tarkasteltavana olevassa asiassa.
(103)
Jäsenvaltioiden vapaudella määritellä yleishyödylliset palvelut tarkoitetaan sitä, että vastuu sen määrittelystä, millaista toimintaa ne pitävät yleishyödyllisinä palveluina toiminnan erityispiirteiden perusteella, kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioille. Komissio puuttuu kyseisten palveluiden määrittelyyn vain silloin, kun on kyse väärinkäytöksistä tai ilmeisistä virheistä. SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan poikkeusmääräystä voidaan kuitenkin soveltaa vain silloin, kun julkisen palvelun tehtävä on määritelty selkeästi ja tehtävä perustuu julkisen vallan päätökseen (mukaan lukien sopimukset). Tämä velvoite on tarpeen oikeusvarmuuden ja avoimuuden varmistamiseksi kansalaisten suhteen ja se on välttämätön komission tekemää suhteellisuusarviointia varten.
(104)
TGD:n vastuulle annetut yleistoimenpiteet voidaan katsoa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviksi palveluiksi, jotka on määritelty selvästi ja annettu TGD:n tehtäväksi, kuten johdanto-osan 92 kappaleessa todetaan.
(105)
SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohtaa on tulkittava suhteellisuusperiaatteen kannalta siten, että varat, jotka osoitetaan julkisen palvelun velvoitteen täyttämiseen, eivät saa vääristää kohtuuttomasti kilpailua eivätkä ylittää määrää, joka on tarpeen tehtävän suorittamisen takaamiseksi. Tiedonannon 26 kohdan ja yhteisöjen tuomioistuimen silloisen oikeuskäytännön mukaan korvaus saa olla enintään yritykselle uskotusta tehtävästä aiheutuvien ylimääräisten nettokustannusten suuruinen. Yleishyödyllisten palveluiden tarjoaminen on turvattava ja yritysten, joille on uskottu kyseisten palveluiden tarjoaminen, on kyettävä suoriutumaan niihin liittyvistä lisäkustannuksista.
(106)
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa on tämän vuoksi laskettava nettokustannukset, jotka aiheutuivat TGD:n vastuulle kahdella sopimuksella annettujen julkisten palveluiden tarjoamisesta (yleistoimenpiteistä), ja verrattava niitä sen jälkeen valtiontukiin. Jos TGD:lle maksettu korvaus ei ylitä julkisen palvelun velvoitteesta aiheutuneita lisäkustannuksia, suhteellisuusperiaatteen voidaan katsoa täyttyvän.
(107)
Yleistoimenpiteistä aiheutuneet lisäkustannukset ylittivät TGD:lle myönnettyjen tukien määrän päätöksen kattamalla jaksolla, joka ulottui vuodesta 1990 vuoteen 2004, kuten tämän päätöksen liitteestä ilmenee.
(108)
Tämän vuoksi maksut, jotka TGD sai vastineena tämän päätöksen kohteina olevien yleistoimenpiteiden toteuttamisesta, eivät ole liian suuria suhteessa lisäkustannuksiin, joita TGD:lle aiheutui kyseisistä palveluista.
(109)
Tästä seuraa, että TGD:lle vuosina 1990-2004 julkisten palveluiden tarjoamisesta maksettu korvaus on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, joka on SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaista.
(110)
Komissio toteaa tässä yhteydessä, että on vaikea käsittää, kuinka valtion maksamaa korvausta, joka ei kattanut edes julkisen palvelun velvoitteesta aiheutuneiden lisäkustannusten kokonaismäärää, olisi voitu käyttää TGD:n voittoa tavoittelevan toiminnan tukemiseen, kuten kantelija väittää. Kantelija ja muut asianomaiset eivät myöskään ole esittäneet näyttöä tukeakseen kantelijan väitettä, jonka mukaan TGD:n eläinlääkäreiden suorittamat kliiniset, diagnostiset ja terapeuttiset toiminnot tarjottiin hintaan, joka oli jopa 90 prosenttia tuotantokustannushintaa alhaisempi.
(111)
Saksa suoritti kyseisen väitteen vuoksi TGD:hen kohdistuneita erityistarkastuksia. Tarkastuksissa ei saatu viitteitä siitä, että väite pitäisi paikkansa. Saksa on sen vuoksi pyytänyt, että mahdollisesti esiin tulevat kyseistä väitettä tukevat konkreettiset tiedot annettaisiin sille tiedoksi, jotta se voi tutkia tapauksen erikseen.
(112)
Komissio toteaa lisäksi, että Baijerin osavaltion eläinlääkäriyhdistys (Bayerische Landestierärztekammer) ja Saksan eläinlääkäriliiton Baijerin alaosasto (Bundesverband praktizierender Tierärzte - Landesverband Bayern) tukevat TGD:n työtä, mukaan lukien sen voittoa tavoitteleva toiminta.
VI PÄÄTELMÄT
(113)
Komissio toteaa, että Saksa on myöntänyt kyseisen tuen sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa.
(114)
Komissio katsoo kuitenkin arviointinsa perusteella, että johdanto-osan 13 ja 14 kappaleessa mainitut valtiontuet, jotka toteutettiin viljelijöiden hyväksi (vuodesta 1990) toteutettuina yleistoimenpiteinä, ja johdanto-osan 17 ja 18 kappaleessa mainittu valtion korvaus, joka maksettiin TGD:lle julkisen palvelun tarjoamisesta vuosien 1990 ja 2004 välisenä aikana, ovat SEUT-sopimuksen mukaisia. Kuten edellä todettiin, kyse ei aina edes ole valtiontuista. Johdanto-osan 17 ja 18 kappaleessa mainittu vuosikorvaus, joka myönnettiin TGD:lle 1 päivästä tammikuuta 2005 julkisen palvelun tarjoamisesta, täyttää kaikki asiassa Altmark annetussa tuomiossa mainitut vaatimukset eikä sen vuoksi ole valtiontukea,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Tuki, jonka Saksa on myöntänyt yleistoimenpiteiden muodossa viljelijöiden ja kalastajien hyväksi, soveltuu sisämarkkinoille.
Tuki, jonka Saksa on myöntänyt vuosien 1990 ja 2004 välisenä aikana eläinterveydenhuollon (TGD) hyväksi yleistoimenpiteiden toteuttamisesta suoritettavan korvauksen muodossa, soveltuu sisämarkkinoille.
Korvaus, joka on myönnetty eläinterveydenhuollolle 1 päivästä tammikuuta 2005 yleistoimenpiteiden toteuttamista varten, ei ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.
Tehty Brysselissä 15 päivänä joulukuuta 2009.