KOMMISSIONENS BESLUTNING af 5. juni 1996 om den støtte, som Republikken Østrig planlægger at yde til ERP-Østeuropaprogrammet (Kun den tyske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (97/241/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter i overensstemmelse med ovennævnte artikler at have givet de interesserede parter en frist til at fremsætte deres bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I
(1) Ved skrivelse af 23. marts 1995 anmeldte de østrigske myndigheder ERP-programmet vedrørende investeringer i Østeuropa (ERP-Østeuropaprogrammet). Der blev på et møde i Wien den 28. marts 1995 og ved skrivelse af 20. april meddelt yderligere oplysninger og nærmere enkeltheder herom. Ved endnu et møde den 12. og 13. juni 1995 i Eisenstadt og Wien og ved skrivelse af 27. juni 1995 blev der meddelt en række ændringer til det oprindeligt anmeldte program. De østrigske myndigheder indvilligede bl.a. i:
- at opgive en del af det oprindelige program vedrørende opbygning af distributionsnet, og
- at knytte støtten til investeringsfremmende foranstaltninger.
Ved skrivelse af 10. august 1995 fremsendte de østrigske myndigheder supplerende oplysninger. Programmet blev drøftet endnu en gang med repræsentanter for den østrigske regering den 9. oktober 1995.
(2) Kommissionen besluttede den 31. oktober 1995 at indlede proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2. Ved skrivelse af 27. december 1995 underrettede Kommissionen den østrigske regering herom og opfordrede den til at fremsætte sine bemærkninger inden for en måned. Denne skrivelse blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (1) for at give de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter mulighed for at fremsætte deres bemærkninger til de pågældende foranstaltninger inden for en måned efter datoen for denne offentliggørelse.
(3) Ved skrivelse af 14. februar 1996 fremsatte den østrigske regering en række detaljerede bemærkninger. Derudover modtog Kommissionen bemærkninger fra virksomheden Du Pont de Nemours International SA, som blev videresendt til den østrigske regering pr. fax den 22. april 1996. Der er ikke modtaget bemærkninger fra andre medlemsstater eller andre parter.
II
(4) Programmet, der skal løbe i fem år (juli 1995 til juni 2000), omfatter lån til et beløb af i alt 350 mio. ösch. (26 mio. ECU) i programmets første år (1995/96). Lånene ydes til en reduceret rentesats svarende til en støtteækvivalent på 44 mio. ösch. (3,3 mio. ECU) om året. Lånebeløbet for de enkelte projekter kan variere mellem 1 mio. ösch. (74 500 ECU, der er mindstebeløbet) og 100 mio. ösch. (7,45 mio. ECU, der er maksimumsbeløbet). ERP-fonden forventer, at der er tale om 10-50 lån om året.
Programmet omfatter støtte til østrigske virksomheders direkte investeringer i Central- og Østeuropa (dvs. Ungarn, Den Tjekkiske Republik, Den Slovakiske Republik, Polen, Rumænien, Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Slovenien, Kroatien og Albanien). Formålet med støtten til investeringsprojekterne er at fremme omstruktureringen og økonomien i de østeuropæiske lande, at forbedre støtteansøgernes strategiske position samt at have en positiv indvirkning på den østrigske økonomi.
(5) Følgende projekter er støtteberettigede:
- oprettelse af produktionsafdelinger eller -datterselskaber
- oprettelse af produktions-joint ventures
- overtagelse af kvalificerede interesser (mindst 25 %) i eksisterende virksomheder
- erhvervelse af virksomheder
- deltagelse i miljøprojekter.
Følgende omkostninger kan finansieres ved hjælp af lavtforrentede lån:
- egenkapital, hvis mindst 2/3 anvendes til investeringsfremmende foranstaltninger
- anpartshaverlån, hvis mindst 2/3 anvendes til investeringsfremmende foranstaltninger
- erhvervelse af interesser i en udenlandsk virksomhed, hvis mindst 2/3 af det betalte beløb anvendes til investeringsfremmende foranstaltninger
- andre omkostninger, der er direkte forbundet med investeringsfremmende foranstaltninger.
(6) Støtteintensiteten i forbindelse med de lavtforrentede lån må - også ved kumulering med anden støtte - højst andrage 11,25 % brutto.
(7) Ved procedurens indledning var Kommissionen af den opfattelse, at de lavtforrentede lån kunne udgøre statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, da de forbedrer den økonomiske situation for de ansøgende virksomheder og kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Kommissionen gav udtryk for tvivl med hensyn til, hvorvidt og under hvilke betingelser investeringsstøtte, der tildeles virksomheder inden for EF med henblik på at fremme deres kommercielle aktiviteter uden for EØS, var forenelig med fællesmarkedet. Ordningen var ikke kun begrænset til SMV; endvidere kunne det forventes, at de lofter, der er anført i Fællesskabets rammebestemmelser for støtte til SMV for kumulering af forskellige former for støtte, ville blive overskredet. Som følge heraf var Kommissionen af den opfattelse, at ingen af undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 2 og 3, fandt anvendelse, og den besluttede derfor at indlede proceduren efter artikel 93, stk. 2, med hensyn til det pågældende program.
III
(8) Den østrigske regering fremsatte sine bemærkninger ved skrivelse af 14. februar 1996. Enslydende bemærkninger blev fremsendt den 22. december som led i den procedure, der var indledt i henhold til artikel 93, stk. 2, med hensyn til ERP-internationaliseringsprogrammet (2). Ifølge disse skrivelser er programmerne baseret på følgende motiveringer:
- I årtier har den østrigske økonomi været påvirket af sin perifere beliggenhed inden for Europa og naboskabet til Østeuropa. Den østrigske økonomis integration på verdensmarkedet er og har derfor altid sakket bagud i forhold til OECD-gennemsnittet: i 1985 repræsenterede de østrigske virksomheders direkte udenlandske investeringer 1,5 % af det østrigske BNP sammenlignet med et OECD-gennemsnit på 8 %. Selv om dette tal i 1990 var vokset til ca. 2,8 % og i 1993 til 4,3 %, måtte de østrigske virksomheder gennemføre direkte udenlandske investeringer på mindst 100 mia. ösch. (7,45 mia. ECU), hvis den østrigske økonomi skulle nå OECD-gennemsnittet, som i øjeblikket anslås til 10-12 %.
- Samtidig skal støtteforanstaltningerne bidrage til at fremme den økonomiske udvikling i de lande, der er på vej hen imod markedsøkonomi, og udviklingslandene, og hjælpe dem med opbygningen af markedsøkonomiske strukturer.
(9) De østrigske myndigheder fremhæver, at programmets målsætning, at fjerne de østrigske virksomheders »internationaliseringsunderskud«, ikke kan realiseres, hvis programmerne udelukkende begrænses til SMV som defineret i rammebestemmelserne for statsstøtte til SMV (3). Underskuddene har langt større betydning for virksomheder med 1 000 eller flere ansatte. Det anerkendes dog, at store multinationale koncerner ikke lider under disse underskud. Sådanne virksomheders projekter vil i øvrigt næppe kunne opfylde betingelserne i de to ordninger.
(10) De østrigske myndigheder henviser endvidere til, at de virksomheder, der planlægger at flytte deres produktion som følge af forskellene i lønomkostningerne på verdensplan, ikke lider under manglende international orientering. Selv om støtteordningerne ikke indeholder udtrykkelige kriterier, der udelukker støtte til planlagte flytninger, er støtte til sådanne projekter ikke omfattet af målsætningerne for disse foranstaltninger.
(11) Ordningerne er ikke knyttet til eksport af varer og tjenesteydelser og udgør derfor ikke eksportstøtte, som kunne være i strid med EF- eller WTO-bestemmelserne. Foranstaltningerne kan heller ikke sammenlignes med bundne kreditter i forbindelse med eksportfinansiering.
(12) Ordningerne vil endvidere ikke have nogen konkurrencefordrejende virkninger. Ifølge de østrigske myndigheder er støttens virkning på et produkts pris af afgørende betydning. I denne forbindelse skal der tages hensyn til en de minimis-tærskel på 5 %.
(13) Endelig vil de støttede projekter blive gennemført i tredjelande og vil kun under yderst usædvanlige omstændigheder kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne efter artikel 92, stk. 1. EF-bestemmelserne om statsstøtte gør det muligt at opfange relevante ad hoc-tilfælde uden at forhindre en medlemsstat i at gennemføre en støtteordning som sådan.
(14) Selv om ordningerne skulle omfatte statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, vil de alligevel kunne betragtes som værende forenelige med fællesmarkedet, da de fremmer projekter af fælleseuropæisk interesse efter artikel 92, stk. 3, litra b). Dette synspunkt understøttes af:
- det generelle sigte med Europa-aftalerne og samarbejdsaftalerne med de central- og østeuropæiske lande og landene i det tidligere Sovjetunionen
- Den Europæiske Unions programmer med tilsvarende målsætninger, f.eks. PHARE og TACIS med JOP-instrumentet for mellem- og østeuropæiske lande og ECIP-instrumentet for udviklings- og middelhavslande, herunder medlemsstaternes samfinansieringsinstrumenter i medfør af artikel 4 i PHARE-forordningen (4)
- Rådets fælles holdning nr. 6/95 (5), hvori Rådet fremhæver den private sektors betydning for udviklingsprocessen og nødvendigheden af at fremme investeringer, der er til fordel for begge parter.
(15) Derudover fremmer støtten den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, jf. EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a). Dette er tilfældet med hensyn til aktiviteterne i de central- og østeuropæiske lande, da disse lande ifølge artikel 63, stk. 4, litra a), i de pågældende Europa-aftaler anerkendes som områder, der kan sammenlignes med EF-områder i henhold til artikel 92, stk. 3, litra a). Hvad angår den præferencebehandling, der er omhandlet i artikel 27 og 29 i WTO-reglerne om subsidier, gør det samme sig gældende for udviklingslandene og de nyligt industrialiserede lande.
(16) Ifølge de østrigske myndigheder fremmer støtteordningerne endvidere udviklingen af visse erhvervsgrene, jf. EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), da de støtter østrigske virksomheders investeringer i udlandet og dermed bidrager til, at den østrigske økonomi når op på et internationaliseringsniveau, der nærmer sig OECD-gennemsnittet.
(17) Endelig finder de østrigske myndigheder, at det også må være muligt at støtte overtagelser og erhvervelse af interesser uden for EØS. Hvad angår SMV bør begrebet støtteberettigede investeringer ikke nødvendigvis være identisk med begrebet »nyinvesteringer«, således som det er defineret i støtteordningerne med regionalt sigte. Ifølge EF-reglerne vil »anlægsinvesteringer i forbindelse med overtagelse af en virksomhed, der er lukket, eller som ville være lukket, såfremt en sådan overtagelse ikke havde fundet sted« desuden også i forbindelse med regionale støtteordninger kunne anses for at være »nyinvesteringer« (6). Dette aspekt vil være relevant i mange tilfælde af overtagelser og erhvervelser af interesse i udlandet - især i Østeuropa.
IV
(18) Du Pont de Nemours International SA fremsatte bemærkninger, hvoraf det fremgik, at virksomheden fandt, at der var tale om et innoverende og pragmatisk tiltag, der tager hensyn til nødvendigheden af at styre de udenlandske investeringer i Central- og Mellemeuropa. Ifølge virksomheden er økonomiske omstruktureringsforanstaltninger vigtige for at integrere disse lande i EU.
V
Ordningernes karakter af støtte
(19) Da der med foranstaltningerne ydes støtte til oprettelse af produktionsafdelinger eller - datterselskaber, oprettelse af produktions-joint ventures, overtagelse af interesser i eksisterende virksomheder og erhvervelse af virksomheder i tredjelande, medfører dette, at visse virksomheder eller visse produktioner begunstiges i forhold til andre virksomheder, der ikke modtager nogen støtte til sådanne aktiviteter.
(20) Efter Kommissionens opfattelse kan støtte til EF-virksomheders direkte udenlandske investeringer sammenlignes med støtte til virksomheder, der eksporterer en betydelig del af deres produktion. Med hensyn til sidstnævnte tilfælde har Domstolen fastslået, »at det i betragtning af den indbyrdes afhængighed mellem EF-virksomhedernes markeder ikke er udelukket, at en støtte kan fordreje konkurrencen inden for Fællesskabet, selv om den støttemodtagende virksomhed eksporterer næsten hele sin produktion til lande uden for Fællesskabet« (7).
(21) Af de østrigske myndigheders dobbelte motivering med hensyn til den pågældende ordning fremgår det, at foranstaltningerne har virkninger både på den østrigske økonomi og på værtslandenes marked. Det betyder, at den støtte, der ydes en østrigsk virksomhed, i det mindste delvis vil bidrage til at forbedre denne virksomheds stilling på det østrigske marked over for virksomheder, der ikke modtager nogen støtte for samme aktiviteter. Endvidere kan virksomheder inden for EØS også konkurrere med hinanden med hensyn til direkte investeringer i udlandet. Det må derfor lægges til grund, at enhver støtte, der medfører en overskridelse af »de minimis«-grænsen (jf. Kommissionens meddelelse om de minimis-reglen om statsstøtte (8)), fordrejer eller i det mindste truer med at fordreje konkurrencen mellem virksomheder inden for EØS. De begrænsede virkninger, som en støtte kan have på prisen for produkter fra en støttet produktion ifølge de østrigske myndigheder, udelukker ikke, at der kan være tale om virkninger for konkurrencen mellem EØS-virksomheder.
(22) Det samme gælder for påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne (EF-traktatens artikel 92) eller de kontraherende parter (EØS-aftalens artikel 61). Selv om sådanne påvirkninger af samhandelen sandsynligvis er mindre mærkbare, når der er tale om støtte til projekter i tredjelande, kan de ikke udelukkes på forhånd. Dette kan igen sammenlignes med en situation, hvor det fornuftigvis må regnes med, at en EF-virksomhed, som eksporterer en betydelig del af sin produktion til tredjelande, på grund af situationen på verdensmarkedet flytter sine aktiviteter inden for fællesmarkedet, og hvor støtten følgelig påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne (9).
Det kan derfor konkluderes, at samhandelen mellem medlemsstaterne (EF-traktatens artikel 92) eller de kontraherende parter (EØS-aftalens artikel 61) vil blive påvirket, når de produkter, der produceres i et tredjeland, genindføres i EØS. En sådan støtte kan endvidere forbedre den position, som støttemodtageren, der er bosiddende i Østrig, og dermed inden for fællesmarkedet, har. I sådanne tilfælde kan den støtte, der ydes i henhold til ordningen, direkte påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(23) Af ovennævnte grunde falder den pågældende støtteordning ind under EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. Dette er især tilfældet, fordi det som led i denne støtteordning er muligt at yde støtte i et ubegrænset antal tilfælde, og det derfor er umuligt at forudse, hvorledes støtten vil påvirke samhandelen i de enkelte tilfælde. Det hindrer imidlertid ikke Kommissionen i at konkludere, at EF-traktatens artikel 92, stk. 1, ikke finder anvendelse i visse tilfælde, f.eks. når der er tale om projekter i udviklingslande og lande, der gennemfører reformer med henblik på indførelse af markedsøkonomi.
Støtteberettigede omkostninger og støtteintensitet
(24) Med hensyn til begrebet støtteberettigede investeringer har Kommissionen - for at sikre konsekvens - indtaget det standpunkt, at SMV's investeringer defineres som angivet i samordningsprincipperne for støtteordninger med regional målsætning (10). Ifølge punkt 18, nr. i), i disse samordningsprincipper (svarende til punkt 25, afsnit 11, i EFTA-Tilsynsmyndighedens retningslinjer som anført af den østrigske regering) er støtteberettigede investeringer »nyinvesteringer«, dvs. investeringer i anlægsaktiver:
- »i forbindelse med oprettelse af en ny virksomhed, udvidelse af en bestående virksomhed eller igangsættelse af en aktivitet, der medfører en gennemgribende ændring i en bestående virksomheds produkt eller produktionsproces (i form af rationalisering, omstrukturering eller modernisering)«
eller
- »i form af overtagelse af en virksomhed, der er lukket, eller som ville være lukket, såfremt en sådan overtagelse ikke havde fundet sted«.
(25) Med hensyn til den pågældende ordning fastslår Kommissionen, at de lavtforrentede lån er direkte knyttet til nyinvesteringer som defineret i samordningsprincipperne. Ifølge den fælles metode for beregning af støtte (jf. punkt 5 i bilaget til Rådets resolution af 20. oktober 1971) er den maksimalt tilladte støtteintensitet 7,5 %. Beregnet på grundlag af de støtteberettigede omkostninger ifølge punkt 18, nr. i), i samordningsprincipperne for støtteordninger med regional målsætning, kan støtteintensiteten dog udgøre indtil 11,25 % (brutto), hvis kun to tredjedele af de lavtforrentede lån anvendes til investeringsfremmende foranstaltninger, og de i ovenstående betragtning 24, andet led, (overtagelse af en virksomhed) anførte betingelser ikke er opfyldt.
Vurdering af ordningernes forenelighed med fællesmarkedet
(26) Støtte til projekter i udviklingslandene bidrager til at udligne de betydelige risici, der er forbundet med sådanne investeringer, at fremme udviklingen af de pågældende lande samt at styrke de økonomiske forbindelser til disse. Kommissionen er klar over den store betydning, som direkte udenlandske investeringer i tredjelande har for at styrke forbindelserne til disse lande samt for at diversificere den europæiske industri og gøre den mere international.
(27) På den anden side vil en sådan støtte med stor sandsynlighed medvirke til at forbedre støttemodtagernes stilling på fællesmarkedet og deres konkurrenceevne på verdensmarkedet. Selv om støtten bidrager til at »udvikle bestemte erhvervsgrene«, jf. EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), kan den kun godkendes, hvis den ikke »påvirker samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse« (EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), første punktum).
(28) I forbindelse med støtte til direkte udenlandske investeringer skal der endvidere tages hensyn til to yderligere faktorer, som normalt ikke spiller nogen større rolle ved vurderingen af en støttes forenelighed med fællesmarkedet: den europæiske industris internationale konkurrenceevne og den europæiske interesse i styrkelse af det økonomiske samarbejde med bestemte tredjelande. Hvad angår disse to aspekter må der findes en rimelig balance i forhold til de mulige negative virkninger inden for EF, f.eks. faren for flytning af virksomheder og eventuelle virkninger på beskæftigelsen.
Støtte til SMV
(29) Med hensyn til SMV erkendes det i Fællesskabets rammebestemmelser for støtte til SMV, at støtte er tilladt for at hjælpe SMV for at overvinde deres særlige problemer. Det erkendes, at SMV i sammenligning med større virksomheder har særlige problemer med at få adgang til kapital- og lånemarkedet, hvilket medvirker til at bremse deres udvikling. Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder er udtryk for Kommissionens positive holdning med hensyn til at støtte SMV ved hjælp af forskellige foranstaltninger, for at overvinde disse særlige vanskeligheder, især gennem støtte til investeringer. I Kommissionens analyse sondres der ikke mellem investeringer inden for eller uden for Fællesskabet. Det kan derfor udledes, at bestemmelserne kan anvendes på alle SMV's investeringer uafhængig af placering.
Derudover er de problemer, som SMV står over for i forbindelse med investeringer uden for EØS lige så store eller muligvis større end ved investeringer inden for EØS. De mulige negative virkninger, som SMV's udenlandske direkte investeringer har på den europæiske økonomi, f.eks. med hensyn til beskæftigelsessituationen og risikoen for flytning af virksomheder, må anses for at være ubetydelige. I øvrigt sikrer definitionen af støtteberettigede investeringer (»nyinvesteringer« - Erstinvestition), at der ikke kan ydes støtte til flytning af en virksomhed, der er hjemmehørende i Fællesskabet, til et tredjeland.
(30) Anvendelse af Fællesskabets rammebestemmelser for støtte til SMV på SMV's direkte udenlandske investeringer betyder, at man i de nationale støtteprogrammer definerer støtteberettigede omkostninger i overensstemmelse med definitionen i Fællesskabets rammebestemmelser. De støtteberettigede omkostninger i forbindelse med investeringsstøtte til SMV efter punkt 4.1. i meddelelsen om SMV skal derfor defineres i overensstemmelse med punkt 18, nr. i), i samordningsprincipperne for støtte med regional sigte. Alternativt kan man ved beregningen af støtteintensiteten kun medtage de dele af de støtteberettigede omkostninger, der er i overensstemmelse med definitionen af »nyinvesteringer«. Østrig må derfor garantere, at den godkendte maksimumsgrænse på 7,5 % for mellemstore virksomheder, beregnet efter ovennævnte metode, overholdes. Enhver støtte, der omfatter andre end de støtteberettigede omkostninger, Kommissionen normalt godkender, og hvis intensitet ved beregningen efter Fællesskabets metode overskrider en intensitet på 7,5 %, skal følgelig undersøges af Kommissionen i hvert enkelt tilfælde. Med hensyn til mindre virksomheder kan det fastslås, at den fastsatte maksimumsgrænse på 15 % i meddelelsen om SMV ikke overskrides.
(31) Anvendelsen af EF's rammebestemmelser for SMV støttes af Fællesskabets politik for SMV på andre områder:
- Kommissionen finder, at den nuværende situation hvad angår reglerne for direkte udenlandske investeringer er særlig utilfredsstillende for SMV, da de ikke råder over de fornødne midler til at tilpasse sig vilkårene for direkte udenlandske investeringer i værtslandene, som ændres hele tiden (11).
- I konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Cannes den 15. og 16. december 1995 anerkendes det, at det er nødvendigt at fremme internationaliseringen af SMV (12).
- Samarbejdsaftalerne mellem Fællesskabet og en række tredjelande indeholder også bestemmelser om at fremme nære kontakter mellem SMV med henblik på at fremme handelen og det industrielle samarbejde (13).
Støtte til større virksomheder
(32) Normalt anses investeringsstøtte til større virksomheder ikke for at være forenelig med fællesmarkedet. Undtagelser er kun mulig i forbindelse med støtte til investeringer til projekter i støtteberettigede områder. Efter Kommissionens mening kan de i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), fastsatte undtagelsesbestemmelser for visse regioner dog ikke anvendes på investeringer i tredjelande. Endvidere er artikel 64, stk. 3, litra a), i Europa-aftalerne med nogle central- og østeuropæiske lande, som svarer til undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), udelukkende rettet mod det pågældende lands støtte og kan ikke anvendes på støtte, som en EF-medlemsstat yder til dets virksomheders investeringsprojekter i det pågældende land.
(33) Kommissionen bekræfter sin positive holdning til projekter til fremme af samarbejde med de central- og østeuropæiske lande. De foreliggende støtteordninger opfylder dog ikke de kriterier, som Kommissionen normalt anvender ved »projekter af fælleseuropæisk interesse«, jf. EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra b). Ordningerne er ikke led i et grænseoverskridende program, der støttes eller er aftalt mellem to eller flere medlemsstater for at nå et fælles mål. Der er heller ikke nogen henvisning til, at ordningerne er et led i en udviklings- eller samarbejdsstrategi for det tredjeland, hvor de støttede projekter skal gennemføres. Der er derfor ikke tale om nogen »fælleseuropæisk interesse« ifølge EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra b).
(34) Kommissionen kan dog ikke udelukke, at støtte til visse af større virksomheders projekter som led i de foreliggende ordninger ikke udgør støtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, eller kan fritages for det generelle forbud ved anvendelse af undtagelsesbestemmelsen i artikel 92, stk. 3, litra c). For at fastslå, at en sådan støtte ikke påvirker samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, skal Kommissionen blandt andet:
- sikre sig, at støtten ikke omfatter nogen (skjulte) eksportstøtteelementer
- tage hensyn til virkningerne på beskæftigelsen både i oprindelsesland og værtsland, risikoen for flytning af datterselskaber eller produktioner fra medlemsstaterne til tredjelande, de sektoriale virkninger og det lokale indhold, nødvendigheden af støtten - herunder den planlagte støtteintensitet - med henblik på den europæiske industris internationale konkurrenceevne og/eller med henblik på de hermed forbundne risici for investeringsprojekter i bestemte tredjelande.
Da en sådan vurdering skal gennemføres i hvert enkelt tilfælde, er Kommissionen nødt til at kræve, at alle planer om støtte til virksomheder, der ikke kan betragtes som SMV efter Kommissionens henstilling af 3. april 1996 om definitionen af små og mellemstore virksomheder (14), skal anmeldes i hvert enkelt tilfælde.
VI
(35) Kommissionen konkluderer derfor, at støtteordningen kan betragtes som værende forenelig med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), og EØS-aftalen artikel 61, stk. 3, litra c), samt Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (SMV). Kommissionen kan dog ikke godkende støtte til projekter, der gennemføres af større virksomheder. Den opfordrer derfor den østrigske regering til at anmelde sådanne projekter i hvert enkelt tilfælde i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 93, stk. 3 -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den støtte, som Republikken Østrig agter at yde som led i ERP-Østeuropaprogrammet til små og mellemstore virksomheder som defineret i Kommissionens henstilling af 3. april 1996 om definitionen af små og mellemstore virksomheder, er forenelig med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), og EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c).
Artikel 2
Enhver støtte, som Republikken Østrig som led i den i artikel 1 nævnte ordning planlægger at yde til virksomheder, som ikke kan betragtes som små eller mellemstore virksomheder efter Kommissionens henstilling af 3. april 1996 om definitionen af små og mellemstore virksomheder, skal anmeldes til Kommissionen i hvert enkelt tilfælde.
Enhver støtte, som Republikken Østrig planlægger at yde til små og mellemstore virksomheder, og som er baseret på støtteberettigede omkostninger, der afviger fra de omkostninger, som Kommissionen normalt godkender i forbindelse med investeringsstøtte til SMV ifølge punkt 4.1. i meddelelsen om SMV og samordningsprincipperne for støtteordninger med regional målsætning, og som, når den beregnes på grundlag af de af Kommissionen godkendte støtteberettigede omkostninger, resulterer i en støtteintensitet, der overstiger 15 % for små og 7,5 % for mellemstore virksomheder, skal anmeldes i hvert enkelt tilfælde, jf. EF-traktatens artikel 93, stk. 3.
Artikel 3
Den østrigske regering anmodes om at forelægge Kommissionen en årlig rapport om anvendelsen af denne ordning.
Artikel 4
Den østrigske regerings opmærksomhed henledes på, at anvendelsen af denne ordning er underlagt reglerne om kumulering af støtte, uanset om der er tale om støtte til forskellige formål (15) eller om støtte til samme formål, der ydes på grundlag af forskellige ordninger, der er godkendt af samme myndighed eller forskellige myndigheder (centrale, regionale og/eller lokale). I sidstnævnte tilfælde må den maksimumsgrænse, der er fastsat for den i artikel 1 i nævnte ordning, ikke overskrides.
Endvidere henledes den østrigske regerings opmærksomhed på, at den skal overholde Fællesskabets regler og bestemmelser for en række industrisektorer, dvs. sektorer, der er omfattet af EKSF-traktaten, samt transport, fiskeri og landbrug, herunder forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (16).
Artikel 5
Denne beslutning er rettet til Republikken Østrig.
Udfærdiget i Bruxelles, den 5. juni 1996.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 5 päivänä kesäkuuta 1996,
ERP-Itä-Eurooppa-ohjelmaan kuuluvista Itävallan tasavallan tukihankkeista (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (97/241/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on pyytänyt niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa edellä mainittujen artiklojen mukaisesti,
sekä katsoo seuraavaa:
I
(1) Itävallan viranomaiset ilmoittivat 23 päivänä maaliskuuta 1995 päivätyllä kirjeellä ERP-ohjelmasta Itä-Eurooppaan suuntautuvien sijoitusten hyväksi (ERP-Itä-Eurooppa-ohjelma). Wienissä 28 päivänä maaliskuuta 1995 pidetyssä kokouksessa ja 20 päivänä huhtikuuta päivätyssä kirjeessä annettiin lisätietoja ja -selvityksiä. Eisenstadtissa ja Wienissä 12 ja 13 päivänä kesäkuuta 1995 pidetyssä toisessa kokouksessa ja 27 päivänä kesäkuuta 1995 päivätyssä kirjeessä ilmoitettiin muutoksista alkuperäiseen ilmoitukseen. Itävallan viranomaiset suostuivat
- luopumaan alunperin suunnitelluista, jakeluverkon perustamista koskevista ohjelman osista ja
- asettamaan tuen ehdoksi investointitoimenpiteet.
Itävallan hallituksen edustajat antoivat 10 päivänä elokuuta 1995 päivätyssä kirjeessä lisätietoja. Hallituksen edustajien kanssa käytiin keskustelu jälleen 9 päivänä lokakuuta 1995.
(2) Komissio päätti 31 päivänä lokakuuta 1995 aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan 2 artiklan mukaisen menettelyn. Komissio antoi tästä tiedon Itävallan hallitukselle 27 päivänä joulukuuta 1995 päivätyllä kirjeellä ja pyysi sitä antamaan asiasta lausunnon kuukauden kuluessa. Kirje julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (1), jotta jäsenvaltioilla ja muilla, joita asia koskee, olisi mahdollisuus esittää huomautuksensa kyseisistä toimenpiteistä kuukauden kuluessa kirjeen julkaisemisesta.
(3) Itävallan hallitus lähetti 14 päivänä helmikuuta 1996 päivätyssä kirjeessä perusteellisen lausunnon. Lisäksi komissio sai 9 päivänä huhtikuuta 1996 Du Pont de Nemours International SA:n huomautukset, jotka välitettiin telekopiona Itävallan hallitukselle lausuntoa varten 22 päivänä huhtikuuta 1996. Muut jäsenvaltiot eivät esittäneet huomautuksia.
II
(4) Viidelle vuodelle (heinäkuusta 1995 kesäkuuhun 2000) laaditussa ohjelmassa suunnitellaan ensimmäisenä vuonna (1995/96) annettavan lainoja yhteensä 350 miljoonaa Itävallan Osillinkiä (26 miljoonaa ecua). Lainat myönnetään alennetuin koroin; avustusekvivalentti on 44 miljoonaa Itävallan Osillinkiä (3,3 miljoonaa ecua) vuodessa. Yksittäiseen hankkeeseen voidaan myöntää lainaa 1 miljoonasta Itävallan Osillingistä (74 500 ecua, mikä on vähimmäismäärä) 100 miljoonaan Itävallan Osillinkiin (7,45 miljoonaa ecua, mikä on enimmäismäärä). ERP-rahaston varoja odotetaan käytettävän vuodessa 10-50 hankkeeseen.
Ohjelma on tarkoitettu itävaltalaisten yritysten Keski- ja Itä-Euroopan maihin (Unkari, T Osekin tasavalta, Slovakian tasavalta, Puola, Romania, Bulgaria, Viro, Latvia, Liettua, Slovenia, Kroatia ja Albania) suuntautuviin suoriin sijoituksiin. Tuettavien investointihankkeiden on edistettävä Itä-Euroopan maiden talouden rakenneuudistusta ja elpymistä, parannettava osaltaan tukea hakevien yritysten strategista asemaa ja vaikutettava myönteisesti Itävallan talouteen.
(5) Seuraavia hankkeita voidaan tukea:
- tuotantolaitosten perustaminen ("Produktionsniederlassungen bzw. -tochterfirmen"),
- tuotannollisten yhteisyritysten perustaminen,
- määräosuuksien hankkiminen (vähintään 25 prosenttia) olemassa olevasta yrityksestä,
- yritysosto,
- osallistuminen ympäristöhankkeisiin.
Korkotuetulla lainalla voidaan kattaa seuraavia kustannuksia:
- osakkuuteen investoitu pääoma, jos vähintään kaksi kolmasosaa käytetään tuotantoinvestointihankkeen toteuttamiseen,
- osakkaiden yhteisölle myöntämät lainat, jos vähintään kaksi kolmasosaa käytetään tuotantoinvestointihankkeen toteuttamiseen,
- osuuden hankintahinta ulkomaisesta yrityksestä, jos määrästä vähintään kaksi kolmasosaa käytetään tuotantoinvestointihankkeen toteuttamiseen,
- muut suoraan investointeihin liittyvät kustannukset.
(6) Korkotukilainojen tuki-intensiteetti saa olla - myös tukien kasautumistapauksessa - enintään 11,25 prosenttia brutto.
(7) Kun komissio aloitti menettelyn, sen näkemys oli, että korkotukilainat voivat olla Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtion tukea, koska ne parantavat tukea hakevien yritysten taloudellista asemaa ja vaikuttavat todennäköisesti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Komissio esitti epäilyksiä sen suhteen, ovatko investointituet, joita myönnetään Euroopan unionin alueelle sijoittautuneille yrityksille taloudellisen toiminnan tukemiseen ETA:n ulkopuolella, yhteismarkkinoille soveltuvia, ja jos ovat, millaisin ehdoin. Ohjelma ei koske ainoastaan pk-yrityksiä, ja lisäksi on odotettavissa, että pienille ja keskisuurille yrityksille annettavaa valtion tukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa määrätyt eri tarkoituksiin myönnettävien tukien kasautumistapauksiin sovellettavat enimmäismäärät ylittyvät. Koska komission mielestä ei näin ollen voitu soveltaa 92 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyjä poikkeuksia, se päätti aloittaa 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn kyseisen ohjelman osalta.
III
(8) Itävallan hallitus lähetti huomautuksensa 14 päivänä helmikuuta 1996 päivätyssä kirjeessä. Samat huomautukset oli lähetetty 22 päivänä joulukuuta 1995 ERP-kansainvälistymisohjelman (2) takia aloitetun 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn yhteydessä. Niiden mukaan ohjelmien taustalla ovat seuraavat syyt:
- Itävallan talouden kannalta määräävä tekijä oli vuosikymmenten ajan sijainti Länsi- ja Itä-Euroopan rajalla. Tämän vuoksi Itävallan talouden yhdentyminen maailmanmarkkinoihin on jäänyt jälkeen OECD-maiden keskiarvosta: vuonna 1985 itävaltalaisten yritysten suorat sijoitukset ulkomaille olivat 1,5 prosenttia BKT:stä, kun OECD:n keskiarvo oli 8 prosenttia. Vaikka luvut nousivatkin 2,8 prosenttiin vuonna 1990 ja 4,3 prosenttiin vuonna 1993, itävaltalaisten yritysten olisi pitänyt tehdä suoria sijoituksia ulkomaille vähintään 100 miljardilla Itävallan Osillingillä (7,45 miljardia ecua), jotta Itävallan talous olisi saavuttanut OECD:n tämänhetkisen arviolta 10-12 prosentin keskiarvon.
- Samalla tukiohjelmien tarkoituksena on vaikuttaa osaltaan siirtymätalous- ja kehitysmaiden kehitykseen ja tukea niitä markkinatalouden rakenteiden luomisessa.
(9) Itävallan viranomaiset korostavat, että ohjelmien tavoitetta, eli itävaltalaisyritysten "kansainvälistymisvajeen" poistamista, ei saavuteta, jos ohjelmat rajataan pienille ja keskisuurille yrityksille annettavaa valtion tukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa (3) tarkoitettuihin pk-yrityksiin. Vaje koskee huomattavasti enemmän yli 1 000 työntekijää työllistäviä yrityksiä. Kuitenkin myönnetään, että suuret monikansalliset konsernit eivät kärsi vajeesta. Niiden hankkeet tuskin täyttäisivätkään näiden kahden ohjelman edellytyksiä.
(10) Lisäksi Itävallan viranomaiset toteavat, että palkkakustannusten maailmanlaajuisten erojen vuoksi tuotantolaitostensa siirtoa suunnittelevat yritykset eivät kärsi kansainvälistymisen puutteesta. Vaikka tukiohjelmissa ei varsinaisesti suljeta pois tuotantolaitosten siirtosuunnitelmia, sellaisten hankkeiden edistäminen ei kuulu näiden toimenpiteiden tavoitteisiin.
(11) Ohjelmat eivät ole missään yhteydessä tavaroiden tai palveluiden vientiin ja niissä ei ole näin ollen kyse Euroopan yhteisön tai WTO:n määräysten vastaisesta vientituesta. Toimenpiteitä ei myöskään voi verrata vientirahoituksen sidottuihin luottoihin.
(12) Ohjelmilla ei ole myöskään kilpailua vääristäviä vaikutuksia. Itävallan viranomaisten näkemyksen mukaan tuen vaikutus tuotteen hintaan on kilpailun vääristymisen keskeinen arviointiperuste. Tässä yhteydessä 5 prosenttia olisi sopiva merkitykseltään vähäisen tuen raja.
(13) Tuettavat hankkeet toteutettaisiin kolmansissa maissa ja ne voisivat ainoastaan harvinaisissa poikkeusolosuhteissa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Yhteisön tukisäännöissä sallitaan puuttuminen tapauksiin tilanteen mukaan estämättä jäsenvaltiota toteuttamasta tukiohjelmaa sinänsä.
(14) Vaikka ohjelmissa olisi kyse perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtion tuesta, voitaisiin niitä kuitenkin pitää yhteismarkkinoille soveltuvina, koska niillä edistetään 92 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettua Euroopan yhteistä etua koskevan hankkeen toteuttamista. Seuraavat asiat tukevat tätä näkemystä:
- KIE-maiden ja entisen Neuvostoliiton valtioiden kanssa tehtyjen Eurooppa-sopimusten ja yhteistyösopimusten yleinen tavoite;
- Euroopan unionin ohjelmat, joilla pyritään samankaltaisiin tavoitteisiin, esim. Phare ja Tacis, sekä Keski- ja Itä-Euroopan maita koskeva JOP-rahoitusväline ja kehitysmaita ja Välimeren maita koskeva EC Investment Partners -rahoitusväline, mukaan lukien jäsenvaltioiden yhteisrahoitusvälineet, joista säädetään Phare-asetuksen (4) 4 artiklassa;
- neuvoston yhteinen kanta (EY) N:o 6/95 (5), jossa neuvosto korostaa yksityisen sektorin merkitystä kehitysprosessissa ja molempia osapuolia hyödyttävien investointien edistämisen välttämättömyyttä.
(15) Lisäksi tuella edistetään 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti taloudellista kehitystä alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen. KIE-maat ovat niiden kanssa tehtyjen Eurooppa-sopimusten 63 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaan verrattavissa 92 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin yhteisön alueisiin. WTO:n tukikoodeksin 27 ja 29 artiklassa määrätyn etuuskohtelun huomioon ottaen sama pätee myös kehitysmaihin ja äskettäin teollistuneisiin maihin.
(16) Itävallan viranomaisten mukaan tukiohjelmat helpottavat myös perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettua tietyn taloudellisen toiminnan kehittämistä, koska niillä tuetaan itävaltalaisyritysten investointeja ulkomailla ja lähennetään näin ollen Itävallan talouden kansainvälistymisastetta OECD:n keskiarvoon.
(17) Lisäksi Itävallan viranomaisten näkemys on, että ETA:n ulkopuolella myös yritysostoja ja osakkuuksien hankintaa voidaan tukea. Pk-yritysten osalta hyväksyttävän tuen käsitteen ei tarvitse mennä yksiin alueellista tukea koskevissa säännöissä määriteltyjen "alkuinvestointien" kanssa. Yhteisön sääntöjen mukaan voidaan aluetuki-investointien yhteydessä pitää "alkuinvestointina" myös "käyttöomaisuuteen tehtyä sijoitusta, joka tehdään ottamalla haltuun yritys, joka on lopettanut toimintansa tai joka olisi lopettanut sen, ellei tällainen haltuunotto olisi tapahtunut" (6). Tämä näkökohta tulee usein kysymykseen tehtäessä yrityskauppoja ja hankittaessa osakkuuksia ulkomailla, erityisesti Itä-Euroopassa.
IV
(18) Du Pont de Nemours International SA esitti huomautuksissaan näkemyksensä, jonka mukaan ohjelmissa on kyse innovatiivisesta ja käytännöllisestä lähestymistavasta, joka vastaa tarpeeseen kohdistaa investointeja Keski- ja Itä-Euroopan maihin. Talouden rakenneuudistustoimenpiteet ovat oleellisia näiden maiden liittyessä mahdollisesti Euroopan unioniin.
V
Tukiohjelmien luonne
(19) Tukemalla tuotantolaitosten tai tytäryritysten perustamista, tuotannollisten yhteisyritysten perustamista, osakkuuksien hankintaa olemassa olevista yrityksistä ja yrityskauppoja kolmansissa maissa suositaan joitakin yrityksiä tai tuotannonaloja sellaisiin yrityksiin verrattuna, jotka eivät saa tukea tällaiseen toimintaan.
(20) Komission mielestä Euroopan unionin yritysten ulkomaille suuntautuviin suoriin sijoituksiin myönnettävää tukea voidaan verrata sellaisille yrityksille myönnettävään tukeen, jotka vievät huomattavan osan tuotannostaan. Jälkimmäisen tilanteen suhteen tuomioistuimen näkemys on, että koska markkinat, joilla yhteisön yritykset toimivat, ovat yhteneväiset, ei ole mahdotonta, että tuki vääristäisi kilpailua yhteisössä myös silloin, kun tuensaajayritys vie lähes koko tuotantonsa yhteisön ulkopuolelle (7).
(21) Molemmista Itävallan viranomaisten mainitsemista kyseisten ohjelmien perusteluista käy ilmi, että toimenpiteillä pyritään vaikuttamaan sekä Itävallan talouteen että kohdemaiden markkinoihin. Näin ollen itävaltalaisyrityksille myönnetty tuki vahvistaa ainakin osittain niiden asemaa kotimaanmarkkinoilla sellaisiin yrityksiin nähden, jotka eivät saa tukea vastaavaan toimintaan. Lisäksi ETA:n alueelle sijoittautuneet yritykset voivat kilpailla keskenään myös ulkomaaninvestoinneissa. Näin ollen on lähdettävä siitä, että merkitykseltään vähäisen tuen enimmäismäärän ylittävä tuki (ks. komission tiedonanto vähämerkityksisestä tuesta (8)) vääristää tai ainakin uhkaa vääristää ETA:n yritysten välistä kilpailua. Vaikka Itävallan viranomaisten mielestä tuen vaikutus tuettujen tuotteiden hintoihin on rajallinen, se voi kuitenkin vaikuttaa ETA:n yritysten väliseen kilpailuun.
(22) Sama koskee myös vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 artikla) tai sopimuspuolten väliseen kauppaan (Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artikla). Vaikka tällaiset vaikutukset kauppaan eivät kolmansiin maihin suuntautuvien hankkeiden osalta todennäköisesti näy yhtä selvästi, niitä ei kuitenkaan voida sulkea pois ennakolta. Tätä voidaan verrata tilanteeseen, jossa olisi järkevää olettaa, että yhteisön yritys, joka vie huomattavan osan tuotannostaan kolmansiin maihin, suuntaa maailmanmarkkinatilanteen takia toimintansa yhteisön sisämarkkinoille ja tämän seurauksena tuki vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (9).
Näin ollen voidaan päätellä, että tapaukset, joissa kolmansissa maissa tuotetut tavarat tuodaan takaisin ETA:n alueelle, vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen (perustamissopimuksen 92 artikla) tai sopimuspuolten väliseen kauppaan (Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artikla). Lisäksi tällaiset tuet voivat myös vahvistaa Itävaltaan ja samalla yhteismarkkinoille sijoittautuneen tuensaajan asemaa. Tällaisissa tapauksissa ohjelmien osana myönnetty tuki voi vaikuttaa suoraan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(23) Suunniteltu tukiohjelma kuuluu edellä esitetyistä syistä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Näin on erityisesti sen vuoksi, että tässä ohjelmassa tuettavien tapausten määrää ei ole rajoitettu ja on mahdotonta selvittää ennakolta yksittäisten soveltamistapausten vaikutuksia kauppaan. Tämä ei kuitenkaan estä komissiota tekemästä sitä johtopäätöstä, että jotkin tarkasteltavana olevien ohjelmien soveltamistapaukset eivät kuulu perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, erityisesti kun on kyse hankkeista kehitys- tai siirtymätalousmaissa.
Tukikelpoiset kustannukset ja ohjelmien tuen intensiteetti
(24) Tukikelpoisten investointien käsitteen osalta komissio on johdonmukaisesti aina ollut sitä mieltä, että pk-yritysten investointeihin on sovellettava aluetukijärjestelmien koordinointiperiaatteissa (10) esitettyä määritelmää. Näiden koordinointiperiaatteiden 18 kohdan i alakohdan (vastaa Itävallan hallituksen esille ottamien EFTAn valvontaviranomaisen suuntaviivojen 25 kohdan 11 alakohtaa) mukaan tukikelpoiset investoinnit ovat "alkuinvestointeja", toisin sanoen käyttöomaisuuteen tehtyjä sijoituksia
- "uutta yritystä perustettaessa, olemassa olevaa yritystä laajennettaessa tai ryhdyttäessä olemassa olevan yrityksen tuote- tai tuotantomenetelmän perustavaa laatua olevaan muutostoimintaan (järkeistämällä, uudelleen järjestämällä tai uudenaikaistamalla)"
tai
- "ottamalla haltuun yritys, joka on lopettanut toimintansa tai joka olisi lopettanut sen, ellei tällainen haltuunotto olisi tapahtunut".
(25) Komissio toteaa tarkasteltavina olevista ohjelmista, että korkotukilainat ovat koordinointiperiaatteiden mukaan suoraan yhteydessä alkuinvestointihankkeisiin. Tukien yhteisen arviointimenetelmän (ks. neuvoston 20 päivänä lokakuuta 1971 antaman päätöslauselman liitteen 5 kohta) mukaan hyväksyttävä tuen enimmäisintensiteetti on 7,5 prosenttia. Aluetukijärjestelmien koordinointiperiaatteiden 18 kohdan i alakohdan mukaisten tukikelpoisten kustannusten perusteella laskettuna tuen intensiteetti voi kuitenkin olla 11,25 prosenttia (brutto), jos korkotukilainoista ainoastaan kaksi kolmasosaa käytetään investointitoimenpiteeseen ja edellisessä kohdassa (yrityksen haltuunotto) mainitut edellytykset eivät täyty.
Ohjelmien yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi
(26) Tuki kehitysmaissa toteutettaville hankkeille tasoittaa tällaisiin investointeihin liittyviä huomattavia riskejä sekä vaikuttaa näiden maiden kehitykseen ja vahvistaa taloussuhteita niihin. Komissio on tietoinen kolmansiin maihin suuntautuvien suorien sijoitusten merkityksestä sekä suhteiden vahvistamisessa näihin maihin että Euroopan teollisuuden monipuolistamisessa ja kansainvälistymisessä.
(27) Toisaalta on erittäin todennäköistä, että tällainen tuki parantaa tuensaajien asemaa yhteismarkkinoilla ja niiden kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla. Vaikka tällainen tuki edistää perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettua "tietyn taloudellisen toiminnan kehitystä", voidaan tukea myöntää ainoastaan, jos "tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla" (perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan ensimmäisen virkkeen toinen lause).
(28) Arvioitaessa suoria sijoituksia ulkomaille on otettava huomioon kaksi lisätekijää, joilla ei ole tavallisesti merkittävää asemaa soveltuvuuden arvioinnissa: Euroopan teollisuuden kansainvälinen kilpailukyky ja Euroopan edut taloudellisen yhteistyön vahvistamisessa tiettyjen kolmansien maiden kanssa. Nämä kaksi näkökohtaa on tasapainotettava mahdollisten haittavaikutusten kanssa, joita ovat esimerkiksi yritysten siirrot ja mahdolliset vaikutukset työllisyyteen.
Tuet pk-yrityksille
(29) Pk-yrityksille annettavaa valtion tukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaan sellainen tuki on hyväksyttävää, jonka avulla pk-yritykset voivat voittaa vaikeuksiaan. Suuriin yrityksiin verrattuna pk-yrityksillä on erityisiä vaikeuksia pääomanhankinnassa ja luotonsaannissa, mikä voi estää niiden kehitystä. Pienille ja keskisuurille yrityksille annettavaa valtion tukea koskevista yhteisön suuntaviivoista käy ilmi komission myönteinen suhtautuminen pk-yritysten tukemiseen niiden vaikeuksissa erilaisin toimenpitein, erityisesti investointituen avulla. Komission arviossa ei ole tehty eroa sen suhteen, toteutetaanko investointi yhteisössä vai sen ulkopuolella. Tästä voidaan päätellä, että määräyksiä voidaan soveltaa kaikkiin pk-yritysten investointeihin paikasta riippumatta.
Lisäksi vaikeudet, joita pk-yritykset kohtaavat tehdessään investointeja ETA:n ulkopuolella, ovat yhtä suuria tai suurempia kuin ETA:n alueella investoitaessa. Voidaan todeta, että pk-yritysten ulkomaille suuntautuvien suorien sijoitusten kielteiset vaikutukset Euroopan taloudelle, esim. vaikutukset työllisyystilanteeseen ja yritysten siirtoihin liittyvät riskit, voidaan luokitella vähäisiksi. Lisäksi tukikelpoisten kustannusten ("alkuinvestointi") määritelmä takaa, että yhteisöön sijoittautuneen yrityksen siirtoa kolmanteen maahan ei voida tukea.
(30) Pk-yrityksiä koskevien yhteisön suuntaviivojen soveltaminen pk-yritysten ulkomaille suuntautuviin suoriin sijoituksiin merkitsee, että tukikelpoiset kustannukset on määriteltävä kansallisissa tukiohjelmissa yhteisön suuntaviivojen mukaisesti. Näin ollen pk-yrityksiä koskevien suuntaviivojen 4.1 kohdassa tarkoitetut pk-yrityksille myönnettävien investointitukien tukikelpoiset kustannukset on määriteltävä aluetukijärjestelmien koordinointiperiaatteiden 18 kohdan i alakohdan mukaisesti. Toinen vaihtoehto on, että tuen intensiteettiä laskettaessa otetaan huomioon ainoastaan se osa tukikelpoisista kustannuksista, joka on "alkuinvestoinnin" määritelmän mukainen. Itävallan on näin ollen taattava, että pk-yrityksiä koskevasta enintään 7,5 prosentin hyväksyttävästä tuen intensiteetistä, joka on laskettu edellä esitetyllä tavalla, pidetään kiinni. Tuesta, joka perustuu muihin kuin komission yleensä hyväksymiin kustannuksiin ja joka johtaa yhteisön menetelmällä laskettuna yli 7,5 prosentin intensiteettiin, on ilmoitettava erikseen, ja komissio käsittelee tuen tapauskohtaisesti. Pienten yritysten osalta voidaan todeta, että pk-yrityksiä koskevissa suuntaviivoissa määrättyä 15 prosentin kattoa ei ylitetä.
(31) Yhteisön muilla aloilla noudattama pk-yrityspolitiikka tukee pk-yrityksiä koskevien yhteisön suuntaviivojen soveltamista:
- Komissio katsoo, että nykyinen ulkomaille suuntautuvia suoria sijoituksia koskevien sääntöjen tilanne on erityisesti pk-yritysten kannalta epätyydyttävä, koska niiden ei ole mahdollista seurata kohdemaiden jatkuvasti muuttuvia, suoria sijoituksia koskevia määräyksiä (11).
- Eurooppa-neuvoston Cannesissa 15 ja 16 päivänä joulukuuta 1995 pidetyn kokouksen päätelmissä tunnustetaan, että on välttämätöntä tukea pk-yritysten kansainvälistymistä (12).
- Myös yhteisön ja kolmansien maiden välisiin yhteistyösopimuksiin sisältyy lausekkeita pk-yritysten välisten lähempien suhteiden tukemisesta kaupan ja teollisen yhteistyön mahdollisuuksien edistämiseksi (13).
Tuet suuremmille yrityksille
(32) Yleensä komissio pitää suurille yrityksille myönnettäviä investointitukia yhteismarkkinoille soveltumattomina. Poikkeukset ovat mahdollisia ainoastaan tukialueilla toteutettavien hankkeiden investointitukien kohdalla. Komission näkemyksen mukaan perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa määrättyjä alueellisia poikkeusmääräyksiä ei voida kuitenkaan soveltaa sijoituksiin kolmansissa maissa. Lisäksi joihinkin KIE-maiden kanssa tehtyihin Eurooppa-sopimuksiin sisältyvän 64 artiklan 3 kohdan a alakohta, joka vastaa perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohtaa, viittaa yksiselitteisesti kyseisen maan myöntämään tukeen eikä sitä voida soveltaa tukeen, jota Euroopan unionin jäsenvaltio myöntää yritykselleen tässä maassa toteutettavaan investointihankkeeseen.
(33) Komissio vahvistaa myönteisen suhtautumisensa hankkeisiin, joilla tuetaan yhteistyötä Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa. Käsiteltävänä olevat tukiohjelmat eivät kuitenkaan täytä edellytyksiä, jotka komissio yleensä asettaa perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetulle "Euroopan yhteistä etua koskevalle hankkeelle". Ohjelmat eivät ole osa rajat ylittävää ohjelmaa, johon vähintään kaksi jäsenvaltiota osallistuu yhdessä tai josta ne ovat sopineet yhdessä saavuttaakseen yhteisen tavoitteen. Ei ole myöskään mitään osoitusta siitä, että ohjelmat olisivat osa sen kolmannen maan kehitys- tai yhteistyöstrategiaa, jossa tukea saavat hankkeet on tarkoitus toteuttaa. Näin ollen käsiteltävänä olevissa ohjelmissa ei voida vedota perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun "Euroopan yhteiseen etuun".
(34) Komissio ei voi kuitenkaan sulkea pois sitä mahdollisuutta, että käsiteltävänä olevien ohjelmien osana tietyille suuryrityksille myönnetty tuki ei olisi perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtion tukea tai että yleinen valtion tuen kielto ei koskisi niitä, vaan niihin sovellettaisiin 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta. Voidakseen todeta, muuttaako tällainen tuki kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla, komission olisi muun muassa
- varmistettava, että tuki ei sisällä (piilo)vientitukea ja
- otettava huomioon vaikutukset työllisyyteen sekä lähtö- että kohdemaassa, tytäryritysten tai tuotantolaitosten siirtymisen riski jäsenvaltioista kolmansiin maihin, alakohtaiset vaikutukset ja paikallisen valmistuksen osuus, tuen välttämättömyys - mukaan lukien suunnitellun tuen intensiteetti - Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn ja/tai tietyissä kolmansissa maissa toteutettaviin investointihankkeisiin sisältyvien riskien kannalta.
Koska tämä arviointi on suoritettava tapauskohtaisesti, komission on pyydettävä erillistä ilmoitusta kaikista ohjelman osana myönnettäviksi suunnitelluista tuista yrityksille, joita ei voida luokitella pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetussa komission suosituksessa (14) tarkoitetuiksi pk-yrityksiksi.
VI
(35) Komissio katsoo, että tukiohjelmaa voidaan näin ollen pitää perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan sekä pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yritykset) annettavaa valtion tukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaan yhteismarkkinoille soveltuvana. Komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä tukea suurien yritysten hankkeille. Näin ollen komissio pyytää Itävallan hallitusta antamaan tiedon tällaisista hankkeista perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Tuki, jonka Itävallan tasavalta aikoo myöntää ERP-Itä-Eurooppa-ohjelman yhteydessä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetussa komission suosituksessa tarkoitetuille pienille ja keskisuurille yrityksille, on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan yhteismarkkinoille soveltuvaa.
2 artikla
Tuesta, jota Itävallan tasavalta aikoo myöntää osana 1 artiklassa mainittua ohjelmaa yrityksille, joita ei voida luokitella pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetussa komission suosituksessa tarkoitetuiksi pk-yrityksiksi, on annettava erikseen tieto perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Tuesta, jota Itävallan tasavalta aikoo myöntää pienille ja keskisuurille yrityksille ja jonka perustana olevat tukikelpoiset kustannukset poikkeavat komission yleensä pk-yritysten investointituelle pk-yrityksiä koskevien yhteisön suuntaviivojen 4.1 kohdan ja aluetukijärjestelmien koordinointiperiaatteiden mukaisesti hyväksymistä tukikelpoisista kustannuksista ja joka komission hyväksymien tukikelpoisten kustannusten perusteella laskettuna johtaa pienten yritysten osalta yli 15 prosentin tuen intensiteettiin ja keskisuurten yritysten osalta yli 7,5 prosentin intensiteettiin, on annettava erikseen tieto perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
3 artikla
Itävallan hallitusta pyydetään esittämään komissiolle vuosittain kertomus ohjelman soveltamisesta.
4 artikla
Itävallan hallitusta muistutetaan siitä, että tämän ohjelman soveltamista koskevat eri tarkoituksiin myönnetyn tuen (15) tai samaan tarkoitukseen saman viranomaisen tai eri viranomaisten (keskus-, alue- ja/tai paikallisviranomaisten) hyväksymien ohjelmien perusteella myönnetyn tuen kasautumista koskevat säännöt. Jälkimmäisessä tapauksessa ei 1 artiklassa mainitulle ohjelmalle hyväksyttyä tuen enimmäismäärää saada ylittää.
Lisäksi Itävallan hallitusta muistutetaan, että sen on noudatettava tiettyjä aloja koskevia yhteisön sääntöjä, toisin sanoen Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia aloja, liikennettä, kalastusta, maataloutta sekä maataloustuotteiden jalostusta ja kauppaa koskevia sääntöjä (16).
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu Itävallan hallitukselle.
Tehty Brysselissä 5 päivänä kesäkuuta 1996.