Kommissionens forordning (EF) nr. 575/2002
af 3. marts 2002
om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af sulfanilsyre med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Indien
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2238/2000(2), særlig artikel 7,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
(1) Den 6. juli 2001 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse ("indledningsmeddelelsen") i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af sulfanilsyre med oprindelse i Folkerepublikken Kina ("Kina") og Indien. Samme dato blev der indledt en sideløbende antisubsidieprocedure vedrørende importen af den samme vare med oprindelse i Indien(4).
(2) Antidumpingproceduren indledtes på grundlag af en klage indgivet i maj 2001 af Sorochimie Chimie Fine, der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde mere end 65 %, af produktionen af sulfanilsyre i Fællesskabet. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted i forbindelse med nævnte vare og forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en antidumpingprocedure.
(3) Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter og importører/forhandlere, som den vidste var berørt af sagen, samt disses sammenslutninger, repræsentanterne for de berørte eksportlande, brugerne, leverandørerne og EF-producenterne. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(4) En række eksporterende producenter i de berørte lande samt producenter, brugere og en forhandler i Fællesskabet tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der anmodede herom inden for ovennævnte frist, og som dokumenterede, at der var særlige grunde til, at de burde høres, fik mulighed for at blive hørt mundtligt.
(5) I betragtning af det ifølge klagen store antal eksporterende producenter af den pågældende vare i de lande, der er omfattet af undersøgelsen, påtænktes det i indledningsmeddelelsen at anvende stikprøver ved undersøgelsen af dumpingaspektet.
(6) Kun et begrænset antal eksporterende producenter fra Kina og Indien gav sig imidlertid til kende og indgav de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen. Derfor blev det ikke anset for nødvendigt at anvende stikprøver for nogen af de berørte lande.
(7) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af sagen, og til alle andre selskaber, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Der blev modtaget besvarelser fra to EF-producenter, en indisk eksporterende producent og dennes forretningsmæssigt forbundne importør i Fællesskabet, en kinesisk eksporterende producent, et kinesisk handelsselskab og en producent i et tredjeland med markedsøkonomi. Desuden modtog Kommissionen besvarelser fra syv brugere, en leverandør og en forhandler, som afgav oplysninger, der var tilstrækkelig fuldstændige og repræsentative til at kunne anvendes ved vurderingen af Fællesskabets interesser. En række selskaber valgte kun at fremsætte bemærkninger frem for at udfylde Kommissionens spørgeskema. Hvor det var relevant, blev der taget hensyn til disse bemærkninger.
(8) For at give de eksporterende producenter i Kina, der måtte ønske det, mulighed for at anmode om markedsøkonomisk eller individuel behandling, sendte Kommissionen ansøgningsskemaer herom til de kinesiske selskaber, som den vidste var berørt af sagen. Et selskab anmodede om markedsøkonomisk behandling i henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i forordning (EF) nr. 384/96 ("grundforordningen") eller om individuel behandling, hvis det i forbindelse med undersøgelsen blev fastslået, at det ikke opfyldte betingelserne for indrømmelse af markedsøkonomisk behandling.
(9) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse om dumping, skade og Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende selskaber:
a) Producenter i Fællesskabet
- Sorochimie Chimie Fine, Givet, Frankrig
- Quimigal S.A., Estarreja, Portugal.
b) En eksporterende producent i Indien
- Kokan Synthetics and Chemical Private Ltd, Dapoli, Ratnagiri, Maharashtra.
c) En producent i et tredjeland med markedsøkonomi
- Nation Ford Chemical Company, South Carolina, USA.
d) Brugere
- Bayer AG, Leverkusen, Tyskland.
(10) Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. juli 2000 til 30. juni 2001 ("undersøgelsesperioden" eller "UP"). Skadesundersøgelsen omfattede perioden fra januar 1997 til udgangen af undersøgelsesperioden ("den betragtede periode").
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(11) Den pågældende vare er sulfanilsyre. Der findes grundlæggende to sulfanilsyrekvaliteter, alt efter renheden: en teknisk kvalitet og en renset kvalitet. Nogle gange sælges den rensede kvalitet desuden som et salt af sulfanilsyre. Teknisk og renset syre har de samme grundlæggende kemiske egenskaber med hensyn til kemisk betegnelse (C6H7NO3S) og molekylstruktur, selv om der er en lille forskel i renhedsgraden (renheden er mindst 96 % for den tekniske kvalitet og mindst 99 % for den rensede kvalitet og syreindholdet i dets salt. De væsentligste urenheder er uopløselige reststoffer af anilin og alkali i en mængde på fra 2 % til under 0,1 %). De to kvaliteter af sulfanilsyre foreligger i form af tørt fritflydende pulver. Saltet af renset sulfanilsyre sælges i form af pulver eller opløsninger afhængigt af kundens behov. Sulfanilsyre anvendes som råmateriale i produktionen af optiske blegemidler, betontilsætningsstoffer, farvestoffer til levnedsmidler og specialfarvestoffer. Selv om sulfanilsyre har forskellige anvendelser, anser brugerne alle dens kvaliteter og former for at være forholdsvis indbyrdes udskiftelige, og de benyttes på skift i de fleste anvendelser. De bør derfor anses for at være en og samme vare i forbindelse med denne procedure.
2. Samme vare
(12) Den vare, som Kina og Indien eksporterede til Fællesskabet, den, der solgtes på hjemmemarkedet i Indien, samt den, som EF-producenterne fremstillede og solgte i Fællesskabet, konstateredes at have de samme grundlæggende kemiske egenskaber og de samme anvendelser, og de anses derfor for samme vare i overensstemmelse med artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.
C. DUMPING
1. Indien
1.1. Normal værdi
(13) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen undersøgte Kommissionen først, om hjemmemarkedssalget af sulfanilsyre var repræsentativt, dvs. om dette salg udgjorde mindst 5 % af det samlede eksportsalg til Fællesskabet. Undersøgelsen viste, at hjemmemarkedssalget var repræsentativt.
(14) Kommissionen fastslog derefter, at de typer sulfanilsyre, der solgtes på hjemmemarkedet, var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet, når de havde den samme kvalitet og forelå i samme form.
(15) For hver varetype, der solgtes af den eksporterende producent på hjemmemarkedet og fandtes at være direkte sammenlignelig med den kvalitet, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev det fastsat, om hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Hjemmemarkedssalget af en bestemt varetype blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, hvis det samlede salg på hjemmemarkedet af den pågældende type i undersøgelsesperioden udgjorde mindst 5 % af den samlede salgsmængde af den sammenlignelige varetype, der eksporteredes til Fællesskabet. Undersøgelsen viste, at to af de tre eksporterede typer solgtes i repræsentative mængder på hjemmemarkedet.
(16) Kommissionen undersøgte efterfølgende, om selskabets hjemmemarkedssalg kunne anses for at have fundet sted i normal handel, jf. artikel 2, stk. 4, i grundforordningen.
(17) Dette blev gjort ved for hver af de to repræsentative typer at fastsætte, hvor stor en andel af hjemmemarkedssalget til uafhængige kunder, der ikke var tabsgivende på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden. Da over 80 % af salget af disse varetyper på hjemmemarkedet (udtrykt i mængde) ikke var tabsgivende, og den vejede gennemsnitlige salgspris var lig med eller højere end de vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger, beregnedes den normale værdi for hver varetype som det vejede gennemsnit af alle salgspriserne på hjemmemarkedet for den pågældende type, der var betalt eller skulle betales af uafhængige kunder, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen.
(18) For den varetype, der ikke solgtes i repræsentative mængder på hjemmemarkedet, måtte den normale værdi beregnes. Med henblik på at beregne den normale værdi blev de samarbejdsvillige eksporterende producenters egne salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA & G) og deres vejede gennemsnitlige fortjeneste på hjemmemarkedssalget af samme vare i normal handel i undersøgelsesperioden lagt til de gennemsnitlige fremstillingsomkostninger i undersøgelsesperioden, jf. artikel 2, stk. 6, i grundforordningen.
1.2. Eksportpris
(19) Det fremgik af undersøgelsen, at den indiske eksporterende producents eksportsalg både fandt sted til forretningsmæssigt og ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet.
(20) For salget til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet fastsattes eksportprisen derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, dvs. på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
(21) Eksportprisen for salg gennem selskabets forretningsmæssigt forbundne importør blev beregnet på grundlag af prisen ved videresalg til uafhængige kunder. Der blev foretaget justeringer for alle omkostninger, der påløb mellem indførsel og videresalg for denne importør, herunder SA & G-omkostninger, samt en rimelig fortjenstmargen, jf. artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.
1.3. Sammenligning
(22) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede prissammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.
(23) Der blev derfor indrømmet justeringer for forskelle i omkostninger til land- og søtransport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, pakning, kreditter, provisioner og rabatter, når dette var relevant og berettiget.
(24) Selskabet gjorde krav på en justering for godtgørelse af en teoretisk told, som det ville have betalt for importen af det vigtigste råmateriale (anilin), hvis det havde anvendt importeret anilin i hele sin produktion af sulfanilsyre, der solgtes på hjemmemarkedet. Dette krav blev afvist, fordi det var baseret på teoretiske antagelser, og at det pågældende materiale (anilin), der indgik i den samme vare, i praksis ikke var pålagt told, når det skulle forbruges i Indien.
(25) Selskabet gjorde også krav på en teoretisk mængderabat med den begrundelse, at hvis dets kunder på hjemmemarkedet havde købt de samme mængder som dets kunder på eksportmarkedet, ville de have kunnet opnå den samme prisrabat som kunderne i Fællesskabet. Dette krav kunne ikke godtages, da der i henhold til artikel 2, stk. 10, litra c), i grundforordningen kun kan foretages justeringer for mængderabatter, hvis de ydes for faktiske forskelle i mængde og ikke på grundlag af teoretiske antagelser. Det blev derfor undersøgt, om kravet kunne efterkommes i henhold til artikel 2, stk. 10, litra k), i samme forordning ("andre faktorer"), og det konstateredes, at det mønster med prisrabatter, som selskabet hævdede at have anvendt, ikke var blevet anvendt konsekvent for dets salg på hjemmemarkedet. Det konstateredes nemlig, at mindre mængder/ordrer nogle gange solgtes til lavere priser end større mængder/ordrer. Da det ikke kunne påvises, at kunder på hjemmemarkedet konsekvent betaler andre priser på grund af forskellige købsmængder, kunne denne justering ikke godtages.
(26) Selskabet gjorde også krav på en justering for kreditomkostninger for en række af dets salgstransaktioner på hjemmemarkedet, der var baseret på mundtlige aftaler. Denne justering kunne imidlertid ikke godtages, da selskabet ikke kunne fremlægge nogen dokumentation for aftalerne med hensyn til betalingsbetingelserne for salget. For de resterende salgstransaktioner på hjemmemarkedet, hvor betalingsbetingelserne var angivet i skriftlige salgsordrer og/eller -kontrakter, blev de kreditomkostninger, der blev godtaget, justeret i nedadgående retning. Dette skyldtes, at selskabet havde beregnet kreditomkostningerne på grundlag af den samlede fakturaværdi (inklusive indirekte afgifter såsom omsætnings- og forbrugsafgifter) i stedet for nettofakturaværdien. I den forbindelse konstateredes det, at betalingen af de omsætningsafgifter, som selskabet opkrævede fra sine kunder, blev rentefrit udskudt i en periode på 12 år, og at der således ikke var grundlag for at kræve justering for kreditomkostninger i forbindelse med omsætningsafgifterne. Desuden blev de forbrugsafgifter (der er en anden form for momsafgifter ("CENVAT-afgifter")), der skulle betales til skattemyndighederne, beregnet på grundlag af forskellen mellem de CENVAT-afgifter, der var betalt for de indkøbte varer, og de CENVAT-afgifter, der pålagdes salget til kunderne. Det var ikke muligt at fastlægge, hvor stor en del CENVAT-afgifterne for salget af den pågældende vare udgjorde af dette beløb. Det konkluderedes derfor, at eventuelle kreditomkostninger (finansieringsomkostninger) for CENVAT-afgifter burde anses for normale faste driftsudgifter, og at der ikke burde foretages nogen justering for sådanne omkostninger.
1.4. Dumpingmargen
(27) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen sammenlignedes den justerede vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype med den justerede vejede gennemsnitlige eksportpris som fastlagt ovenfor.
(28) På dette grundlag udgør den foreløbige vejede gennemsnitlige dumpingmargen 24,6 % af cif-prisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet.
(29) Da samarbejdsviljen var stor, blev den foreløbige restdumpingmargen fastsat på samme niveau som for det samarbejdsvillige selskab, dvs. 24,6 %.
2. Kina
2.1. Normal værdi
2.1.1. Markedsøkonomisk behandling
(30) I henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen bør den normale værdi i antidumpingundersøgelser vedrørende import med oprindelse i Kina fastsættes i overensstemmelse med samme artikels stk. 1 til 6 for de producenter, der konstateres at opfylde kriterierne i artikel 2, stk. 7, litra c), dvs. hvis det er påvist, at de fremstiller og sælger den pågældende vare på markedsøkonomiske vilkår.
(31) De eneste samarbejdsvillige kinesiske producent anmodede om markedsøkonomisk behandling i henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen og besvarede ansøgningsskemaet herom for eksporterende producenter.
(32) Anmodningen blev afvist, fordi den ikke var indgivet af hele den koncern, der beskæftigede sig med produktion og salg af varen, men kun af et selskab i koncernen. Det var derfor ikke muligt at afgøre, om koncernen som helhed burde indrømmes markedsøkonomisk status. Desuden var det pågældende selskab pålagt begrænsninger i sine købs- og salgsaktiviteter. Selskabet havde hverken import- eller eksportlicens, og beslutninger vedrørende priser, omkostninger og produktionsfaktorer blev derfor ikke taget som reaktion på markedets signaler om udbud og efterspørgsel og heller ikke uden omfattende statslig indgriben, jf. betragtning 37.
(33) Efter en særlig høring af det rådgivende udvalg blev det pågældende selskab underrettet om, at dets anmodning om markedsøkonomisk status ikke kunne imødekommes.
2.1.2. Referenceland
(34) I henhold til artikel 2, stk. 7, i grundforordningen skal den normale værdi for selskaber, der ikke kan indrømmes markedsøkonomisk behandling, fastsættes på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et referenceland. I indledningsmeddelelsen angav Kommissionen, at den havde til hensigt at anvende Amerikas Forenede Stater ("USA") som et egnet referenceland, hvilket også blev foreslået i klagen, med henblik på at fastsætte den normale værdi for Kina. Efter at have undersøgt denne mulighed besluttede Kommissionen imidlertid, at det ville være mere hensigtsmæssigt at anvende Indien som et referenceland, da markedsbetingelserne i dette land lignede dem i Kina. Kommissionen konstaterede også, at denne mulighed blev foreslået af den samarbejdsvillige kinesiske eksportør, som havde gjort indsigelse mod det oprindelige forslag i indledningsmeddelelsen.
2.1.3. Fastsættelse af den normale værdi i referencelandet
(35) I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a), blev den normale værdi for den samarbejdsvillige eksporterende producent i Kina fastsat på grundlag af bekræftede oplysninger fra producenten i referencelandet, dvs. på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales på Indiens hjemmemarked for varer, der var sammenlignelige med dem, den kinesiske eksporterende producent solgte til Fællesskabet.
2.2. Eksportpris
2.2.1. Individuel behandling
(36) Det selskab, der ikke blev indrømmet markedsøkonomisk status, anmodede om individuel behandling, dvs. fastsættelse af en individuel dumpingmargen på grundlag af dets individuelle eksportpriser. Kommissionen undersøgte, om dette selskab reelt og juridisk havde den nødvendige grad af uafhængighed af staten.
(37) I den forbindelse konstateredes det, at selskabet ikke havde nogen eksportlicens, og at hele dets eksport fandt sted gennem et handelsselskab, som kontrolleredes af de statslige myndigheder. Det konkluderedes derfor, at det pågældende selskab ikke opfyldte de nødvendige betingelser for individuel behandling.
2.2.2. Fastsættelse af eksportprisen
(38) Hele den samarbejdsvillige kinesiske producents eksportsalg til Fællesskabet, der blev foretaget gennem handelsselskabet, fandt sted direkte til uafhængige kunder i Fællesskabet, og eksportprisen blev fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, dvs. på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales.
(39) Det fremgik af en sammenligning mellem de oplysninger om eksporten til Fællesskabet, som var indgivet af den samarbejdsvillige kinesiske eksportør, og importmængden som fastsat i betragtning 47, at denne eksport udgjorde mindre end 20 % af den samlede import til Fællesskabet fra Kina i undersøgelsesperioden. Derfor måtte eksportprisen for ikke-samarbejdsvillige producenter baseres på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 18 i grundforordningen. For ikke at belønne manglende samarbejdsvilje blev det i den forbindelse anset for hensigtsmæssigt at gøre brug af de laveste eksportpriser, der var fastsat for visse af den samarbejdsvillige eksportørs repræsentative transaktioner.
2.3. Sammenligning
(40) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale fob-værdi, Indiens grænse, og fob-eksportprisen, Kinas grænse, for hver varetype, blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, som hævdedes og påvistes at påvirke prissammenligneligheden. Der blev foretaget justeringer for transport- og forsikringsomkostninger, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.
2.4. Dumpingmargen
(41) Da den eneste samarbejdsvillige eksportør ikke var blevet indrømmet individuel behandling, blev der beregnet en samlet dumpingmargen for hele Kina. Det fremgik af sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen, at der forekom dumping af den pågældende vare med oprindelse i Kina, idet dumpingmargenen svarede til det beløb, hvormed den normale værdi oversteg eksportprisen til Fællesskabet.
(42) Den foreløbige dumpingmargen for importen med oprindelse i Kina udgør 21 % af cif-prisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet.
D. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET
(43) Sulfanilsyre fremstilles af to selskaber i Fællesskabet, nemlig klageren, Sorochimie Chimie Fine ("Sorochimie"), og Quimigal S.A. ("Quimigal"). Det skal bemærkes, at Sorochimie fremstillede sulfanilsyre i hele den betragtede periode, mens Quimigal først begyndte at producere og sælge sulfanilsyre i 1999. I begyndelsen af den betragtede periode var der en række andre EF-producenter af sulfanilsyre på markedet. Alle disse andre producenter indstillede imidlertid produktionen i løbet af den pågældende periode, enten for at koncentrere sig om andre aktiviteter eller for at købe sulfanilsyre fra eksterne leverandører. De er derfor ikke taget i betragtning ved fastlæggelsen af "produktionen i Fællesskabet". Det skal bemærkes, at disse vigtige udviklinger på Fællesskabets marked gav både Sorochimie og Quimigal mulighed for at øge deres produktion og salg.
(44) Selv om Quimigal ikke er part i klagen, støttede selskabet proceduren og samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. Kommissionen finder derfor, at Quimigal og Sorochimie opfylder kravene i artikel 5, stk. 4, i grundforordningen, da de tegnede sig for 100 % af produktionen af sulfanilsyre i Fællesskabet på datoen for indledningen af proceduren. De anses derfor foreløbigt for at udgøre erhvervsgrenen i Fællesskabet (i det følgende benævnt "EF-erhvervsgrenen") i henhold til artikel 4, stk. 1, i samme forordning.
E. SKADE
1. Forbruget i Fællesskabet
(45) Det synlige forbrug af sulfanilsyre i Fællesskabet blev fastlagt på grundlag af:
- importen til Fællesskabet af den pågældende vare som fastlagt i betragtning 47
- EF-erhvervsgrenens samlede dokumenterede salg på markedet i Fællesskabet
- dokumenterede besvarelser fra tidligere EF-producenter af den pågældende vare, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, og
- dokumenterede oplysninger i klagen om andre tidligere producenter, der ikke udviste samarbejdsvilje.
(46) Forbruget af sulfanilsyre i Fællesskabet var på ca. 11000 tons i undersøgelsesperioden. Dette tal er ca. 13 % højere end i begyndelsen af den betragtede periode. Efter to år med en relativ stabil udvikling i 1997 og 1998 faldt forbruget lidt i 1999 og steg derefter kraftigt i 2000 og i undersøgelsesperioden.
2. Importen til Fællesskabet fra de pågældende lande
2.1. Oplysninger om importen
(47) Den KN-kode, som den pågældende vare i øjeblikket tariferes under, omfatter en række andre varer. Kommissionen gjorde derfor brug af de foreliggende faktiske oplysninger og fastsatte både importmængder og -priser for sulfanilsyre på følgende grundlag: Importen fra Indien blev fastlagt på grundlag af den samarbejdsvillige eksporterende producents besvarelse af Kommissionens spørgeskema. Importmængden fra Kina og USA blev fastlagt på grundlag af oplysninger i klagen, da producenterne i Kina udviste ringe samarbejdsvilje, og den eneste eksporterende producent i USA gav en fortrolig vurdering af selskabets eksport til Fællesskabet i den betragtede periode. Priserne på denne import blev hovedsagelig fastlagt på grundlag af oplysninger fra Eurostat, og den samarbejdsvillige kinesiske producents besvarelse af Kommissionens spørgeskema blev kun taget i betragtning for undersøgelsesperioden. Importmængder og -priser for importen med oprindelse i Ungarn og Japan blev fastlagt ved at sammenligne oplysninger fra Eurostat med brugernes besvarelser af Kommissionens spørgeskema. Det fremgik af undersøgelsen, at der i den betragtede periode ikke havde været nogen import fra andre tredjelande end de ovennævnte.
2.2. Kumulativ vurdering af den pågældende imports virkninger
(48) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i grundforordningen blev det undersøgt, om importen fra de berørte lande skulle vurderes kumulativt med henblik på at fastlægge skadens omfang.
(49) Det konstateredes (se betragtning 29 og 42), at dumpingmargenen for begge de lande, der er omfattet af denne undersøgelse, var over den mindstegrænse, der er fastsat i artikel 9, stk. 3, i grundforordningen. Desuden var mængden af denne import fra begge disse lande ikke ubetydelig. Importen fra Indien og Kina havde tilsammen en markedsandel på over 40 % i undersøgelsesperioden, hvoraf Kina tegnede sig for ca. to tredjedele. Importmængden fra hvert af de berørte lande steg i den betragtede periode, og deres prisniveauer på Fællesskabets marked var forholdsvis ens i undersøgelsesperioden. Desuden konkurrerede den pågældende import på det samme marked som den tilsvarende vare fremstillet af EF-erhvervsgrenen, og mange brugere i Fællesskabet købte fra alle tre leverandører i den betragtede periode.
(50) Det konkluderedes derfor foreløbigt, at importen med oprindelse i Indien og Kina skulle vurderes kumulativt.
3. Dumpingimportens omfang og priser
(51) Mængden af den pågældende import steg med mere end 150 % i den betragtede periode, nemlig fra ca. 1800 tons i 1997 til 4600 tons i undersøgelsesperioden. Importens markedsandel blev mere end fordoblet i den betragtede periode, hvor den steg fra ca. 18 % til over 40 %.
(52) Gennemsnitsprisen på den pågældende import steg med 9 % i den betragtede periode og var på sit laveste niveau i 1999.
TABELPOSITION
3.1. Prisunderbud
(53) For at undersøge prisunderbuddet blev den vejede gennemsnitlige salgspris for hver kvalitet, som EF-erhvervsgrenen solgte til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder på Fællesskabets marked, sammenlignet med den tilsvarende vejede gennemsnitlige eksportpris for den pågældende import. Sammenligningen blev foretaget efter fradrag af nedslag og rabatter. EF-erhvervsgrenens priser blev justeret til ab fabrik. Priserne på den pågældende import var cif-priser, der var behørigt justeret for told og omkostninger efter import.
(54) På dette grundlag var prisunderbuddet for importen fra Kina ca. 7 %. Da den eksporterende producent i Indien udviste stor samarbejdsvilje som nævnt i betragtning 29, blev prisunderbuddet for Indien som helhed fastsat til 13 % på grundlag af oplysninger fra dette selskab. Det skal bemærkes, at den pågældende import medførte prisfald og pristryk for EF-erhvervsgrenen, som var tabsgivende i hele den betragtede periode.
4. EF-erhvervsgrenens situation
4.1. Indledende bemærkninger
(55) Oplysninger om de to selskaber i EF-erhvervsgrenen måtte indekseres, da der er tale om fortrolige forretningsoplysninger. Desuden påbegyndte et af selskaberne i EF-erhvervsgrenen først sin produktion i 1999, dvs. halvvejs inde i den betragtede periode, og det blev derfor besluttet at anføre oplysninger om dette selskab adskilt fra oplysningerne om Sorochimie for at få en mere meningsfuld vurdering af udviklingstendenserne. Der anføres således to indeks, som begge starter på 100, for hver indikator. Udgangsåret for Sorochimie er 1997 og for Quimigal 1999 (undtagen i tilfælde af investeringer, der blev foretaget inden da).
(56) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 5, i grundforordningen omfattede undersøgelsen af dumpingimportens virkninger for EF-erhvervsgrenen en vurdering af alle økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på denne erhvervsgrens situation.
4.2. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(57) EF-erhvervsgrenens produktion blev mere end fordoblet i undersøgelsesperioden i forhold til begyndelsen af den betragtede periode. Grunden hertil var, at Sorochimies produktion steg med 51 % i den betragtede periode, og at Quimigal begyndte at sælge på markedet i 1999. EF-erhvervsgrenens produktionskapacitet steg også i den betragtede periode, men ikke så meget som dens reelle produktion. Denne kombination af faktorer medførte en samlet stigning i EF-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelsesgrad i den pågældende periode. Quimigals kapacitetsudnyttelsesgrad steg kraftigt, da selskabet kom ud af opstartsfasen. Begge selskaber opnåede en tilfredsstillende kapacitetsudnyttelse i undersøgelsesperioden.
TABELPOSITION
4.3. Lagre
(58) Sorochimies lagerbeholdning ved årets udgang var større målt i absolutte tal ved udgangen af undersøgelsesperioden end i 1997. Men målt i procent af produktionen faldt lagerbeholdningen i samme periode fra 15 % til 11 %. Quimigals lagerbeholdning faldt, efter at selskabet begyndte at sælge på markedet, og udgjorde ca. 5 % af produktionen i undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenens lagerbeholdning ved årets udgang anses ikke for at være usædvanlig for denne industri.
TABELPOSITION
4.4. Salgsmængde, markedsandel og vækst
(59) EF-erhvervsgrenens salg var mere end 75 % større i undersøgelsesperioden end i 1997. Det skal erindres, at noget af denne stigning skyldes, at Quimigal kom ind på markedet i 1999. Isoleret set øgede Sorochimie sit salg på Fællesskabets marked med næsten 40 % i den betragtede periode.
(60) EF-erhvervsgrenen øgede sin andel af Fællesskabets marked med næsten 50 % i den betragtede periode. EF-erhvervsgrenens markedsandel var størst i 2000, men den mistede noget af sin markedsandel i undersøgelsesperioden, hvor dumpingimporten voksede hurtigere end det samlede marked. EF-erhvervsgrenens øgede markedsandel skyldtes især, at Quimigals produktion kom på markedet. Sorochimie var imidlertid også i stand til at øge sin markedsandel i den betragtede periode, eftersom en række andre producenter i Fællesskabet trak sig ud af markedet. Begge selskaber havde således en større vækst end væksten i forbruget. Denne vækst blev imidlertid opnået ved at skubbe kapacitetsudnyttelsen i vejret og udvikle salget af salte, da dumpingimporten forhindrede dem i at drage fuld nytte af omstruktureringen af EF-produktionen af sulfanilsyre og gennemføre den planlagte kapacitetsudvidelse (se betragtning 65).
TABELPOSITION
4.5. Salgspriser og omkostninger
(61) Sorochimies gennemsnitlige salgspriser faldt med 9 % i den betragtede periode. Priserne faldt kraftigt mellem 1997 og 1998, hvorefter de igen begyndte at stige, om end meget langsomt. Udviklingen mellem 1997 og 1998 afspejler både et lille fald i prisen på anilin (prismæssigt det vigtigste råmateriale) og det pristryk, som dumpingimporten udøvede på Fællesskabets marked i denne periode, hvor den steg med 50 %. Sorochimies gennemsnitlige salgspriser steg en smule fra og med 1999, da selskabet kunne drage fordel af, at der var en vækst i forbruget i Fællesskabet, og at visse producenter forsvandt fra markedet. Denne stigning skete imidlertid ikke i samme tempo som stigningen i prisen på anilin, der omkostningsmæssigt er det vigtigste råmateriale i produktionen af sulfanilsyre. Det underbud, der konstateredes for den pågældende import i undersøgelsesperioden, afspejler således det pristryk, som importen udøvede på Sorochimies egne priser, da selskabet ikke var i stand til at genvinde den fulde prisstigning på dets vigtigste råmateriale. Quimigals gennemsnitlige salgspris steg hurtigere end Sorochimies, men det skal bemærkes, at selskabet var nødt til at tage udgangspunkt i en forholdsvis lav salgspris i 1999 og en forholdsvis lille salgsmængde, eftersom det forsøgte at etablere sig på markedet. På trods af de stigende salgspriser var selskabet imidlertid ikke i stand til at dække de fulde produktionsomkostninger, og det forblev tabsgivende i undersøgelsesperioden.
TABELPOSITION
4.6. Rentabilitet
(62) EF-erhvervsgrenen var tabsgivende i hele den betragtede periode og led de største tab i 2000. Det bør erindres, at den pågældende vare er blevet importeret til Fællesskabets marked i betydelige mængder og til lave priser siden begyndelsen af den betragtede periode. Den pågældende import havde således en markedsandel på ca. 18 % i 1997, og dens priser lå mellem 7 % og 13 % lavere end EF-erhvervsgrenens priser i undersøgelsesperioden. I undersøgelsesperioden havde Sorochimie et etcifret tab på nettosalget til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet (udtrykt i procent af dette salg), mens Quimigals tab var tocifret. For at fastlægge Quimigals afkast af nettosalget må der foretages en ny beregning af selskabets lineære afskrivninger over en periode på 10 år, så der ses bort fra de usædvanlige etableringsomkostninger i form af fremskyndet afskrivning. Da kapacitetsudnyttelsen var forholdsvis høj i undersøgelsesperioden, er virkningerne for enhedsomkostningerne af de lave produktionsmængder i opstartsfasen desuden ikke taget i betragtning i undersøgelsen.
(63) Det er klart, at EF-erhvervsgrenens levedygtighed afhænger af, om den er i stand til at opnå højere salgspriser for sin produktion og derved komme ud af dens lange tabsgivende periode.
4.7. Investeringer og evnen til at tilvejebringe kapital
(64) Nedenstående tabel viser, at EF-erhvervsgrenen fortsatte med at investere i sine sulfanilsyreaktiviteter gennem hele den betragtede periode. For Sorochimies vedkommende tog disse investeringer hovedsagelig sigte på vedligeholdelse af eksisterende anlægsaktiver. Det skal bemærkes, at Quimigal foretog store investeringer inden opstarten i 1999. Selskabet havde taget beslutningen om at komme ind på sulfanilsyremarkedet adskillige år tidligere, hvor priserne på Fællesskabets marked var højere.
(65) Sorochimies evne til at tilvejebringe kapital er blevet påvirket af dumpingimporten, da planerne om at foretage investeringer for at øge kapaciteten er blevet udskudt, eftersom det nuværende utilstrækkelige afkast af sulfanilsyreaktiviteterne ikke gør det muligt at dække de nødvendige udgifter. Quimigal måtte også udskyde sine udvidelsesplaner på grund af den nuværende markedssituation.
TABELPOSITION
4.8. Afkast af investeringer og likviditet
(66) Da EF-erhvervsgrenen var tabsgivende i hele den betragtede periode, forblev tallet også negativt for investeringsafkastet, som viser resultatet efter skat udtrykt i procent af den gennemsnitlige bogførte nettoværdi ved regnskabsårets begyndelse og slutning af de aktiver, der er anvendt i produktionen af sulfanilsyre.
(67) I hele den betragtede periode havde Sorochimie et likviditetsoverskud, som dog var ganske lille i 1998, 1999 og 2000. Quimigal havde et likviditetsoverskud i det første salgsår (1999), men derefter blev likviditeten negativ i 2000 og i undersøgelsesperioden.
4.9. Beskæftigelse, produktivitet og lønninger
(68) Nedenstående tabel viser udviklingen i antallet af ansatte, der er beskæftiget med sulfanilsyreaktiviteter i de to selskaber i EF-erhvervsgrenen, og de samlede gennemsnitlige lønomkostninger pr. ansat. Produktivitetstallet er målt i tons pr. ansat.
(69) For EF-erhvervsgrenen som helhed var antallet af ansatte det samme i undersøgelsesperioden som i begyndelsen af den betragtede periode. Det skal imidlertid bemærkes, at udviklingen gik i forskellig retning for de to selskaber, idet Sorochimie mistede et antal arbejdspladser, som svarede til det antal, der blev skabt af Quimigal, da det kom ind på markedet.
(70) EF-erhvervsgrenen forbedrede sin produktivitet betydeligt i den betragtede periode, da Quimigal nåede op på sit planlagte produktionsniveau i undersøgelsesperioden, og der samlet set blev gjort en indsats for at forbedre konkurrenceevnen.
TABELPOSITION
4.10. Dumpingens størrelse
(71) I betragtning af størrelsen af og priserne på dumpingimporten kan virkningerne af de faktiske væsentlige dumpingmargener ikke anses for at være ubetydelige.
4.11. Konklusion om skade
(72) Importen fra de berørte lande havde en betydelig markedsandel, selv i begyndelsen af den betragtede periode. I selve undersøgelsesperioden var denne importmængde 150 % større end i 1997. Importen fordoblede sin markedsandel i den betragtede periode, og i undersøgelsesperioden nåede den op på mere end 40 %. Den pågældende import underbød EF-erhvervsgrenens priser betydeligt. Den største vækst i markedsandelen fandt sted mellem 1997 og 1998. Det var også på det tidspunkt, at der var det største fald i Sorochimies gennemsnitlige salgspriser, da selskabet var nødt til at konkurrere voldsomt med dumpingimporten i et forsøg på at fastholde sin markedsposition.
(73) Selv om Sorochimie senere var i stand til at øge sine salgspriser og også sine salgsmængder, da andre virksomheder blev tvunget ud af markedet, forblev selskabet tabsgivende på grund af det lave prisniveau på markedet. Dette skete på trods af, at selskabet havde forbedret effektiviteten, hvilket fremgår af dets øgede produktivitet.
(74) Quimigal var på intet tidspunkt i stand til at dække sine omkostninger, selv om selskabets tab blev noget mindre som følge af en, om end utilstrækkelig, stigning i salgspriserne.
(75) Dumpingmargenerne konstateredes at være betydelige. Desuden havde EF-erhvervsgrenen som nævnt svært ved at tilvejebringe kapital som en direkte følge af den lange tabsgivende periode og måtte derfor udskyde sine investeringsplaner. Tabene påvirkede også udviklingen i EF-erhvervsgrenens investeringsafkast.
(76) På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. artikel 3 i grundforordningen, med hensyn til prisfald og pristryk, en lang tabsgivende periode, utilstrækkeligt investeringsafkast og udskudte planer om udvidelse.
F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Indledning
(77) I henhold til artikel 3, stk. 6 og 7, i grundforordningen undersøgte Kommissionen, om dumpingimporten med oprindelse i de berørte lande har forvoldt EF-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end dumpingimporten, der samtidig kunne have tilføjet EF-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at en eventuel skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tilskrevet dumpingimporten.
2. Dumpingimportens følgevirkninger
(78) Dumpingimporten steg med mere end 150 % i den betragtede periode. Dumpingimportens lave prisniveau og dens øgede andel af Fællesskabets marked førte både til et prisfald og et pristryk for begge selskaber i EF-erhvervsgrenen, da de ikke var i stand til at lægge hele stigningen i produktionsomkostningerne over på deres salgspriser. Endelig kunne EF-erhvervsgrenen ikke øge sin produktionskapacitet, selv om andre EF-producenter trak sig ud af markedet, og der samlet set var en stigning i efterspørgslen i den betragtede periode.
3. Virkninger af andre faktorer
3.1. Importen fra andre tredjelande
(79) Med undtagelse af 1999, hvor forbruget i Fællesskabet faldt til sit laveste niveau i den betragtede periode, forblev omfanget af importen med oprindelse i andre tredjelande forholdsvis stabilt, nemlig på ca. 2000 tons. Markedsandelen for denne import faldt derfor samlet set fra ca. 21 % i 1997 til 18 % i undersøgelsesperioden. Kun importen fra USA og Ungarn udgjorde over 1 % af forbruget i Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Det skal bemærkes, at den eneste producent af sulfanilsyre i Japan ophørte med at fremstille den pågældende vare i den betragtede periode. Importen fra dette land var ikke betydelig i undersøgelsesperioden (under 100 tons), og den er derfor ikke taget i betragtning i denne undersøgelse.
(80) Den pågældende vare med oprindelse i USA blev første gang importeret til Fællesskabets marked i 1999, hvorefter importen steg betydeligt og nåede op på en markedsandel på ca. 10 % i undersøgelsesperioden. Dette skete på baggrund af, at visse produktionsaktiviteter var blevet omlagt i Fællesskabet. Priserne på importen med oprindelse i USA var væsentligt højere end EF-erhvervsgrenens priser.
(81) Importen med oprindelse i Ungarn faldt med næsten 50 % i den betragtede periode. Den gennemsnitlige salgspris på denne import lå væsentligt højere end dumpingimportens og svarede stort set til EF-erhvervsgrenens priser.
(82) På grundlag af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at importen med oprindelse i andre tredjelande, og navnlig i USA og Ungarn, ikke bidrog til den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
3.2. Ændringer i forbrugsmønstret
(83) Det synlige forbrug af sulfanilsyre i Fællesskabet steg i den betragtede periode fra ca. 10000 tons i 1997 til ca. 11000 tons i undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenen var i stand til at øge sin markedsandel i den samme periode, da andre EF-producenter forlod markedet. Udviklingen i forbruget bidrog derfor ikke til den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
3.3. EF-erhvervsgrenens eksportresultater
(84) Sorochimies eksport tegnede sig for ca. en tredjedel af det samlede salg i undersøgelsesperioden, hvilket svarede til niveauet i begyndelsen af den betragtede periode. I 1998 og 1999 medførte visse enkeltstående kontrakter en stigning i eksporten. Quimigals eksport tegnede sig for en større del af det samlede salg i undersøgelsesperioden, nemlig ca. halvdelen. EF-erhvervsgrenens eksportpriser i undersøgelsesperioden svarede til salgspriserne på Fællesskabets marked. Det konkluderes derfor foreløbigt, at EF-erhvervsgrenens eksportresultater ikke bidrog til den skade, den havde lidt.
3.4. Quimigals indtræden på Fællesskabets marked
(85) Det skal erindres, at Quimigal, der er det andet selskab i EF-erhvervsgrenen, begyndte at producere og sælge sulfanilsyre i 1999 som følge af en tidligere beslutning, der blev truffet på et tidspunkt, hvor sulfanilsyrepriserne på Fællesskabets marked var højere. Det hævdedes, at den skade, der var påført EF-erhvervsgrenen, i det mindste delvis burde tilskrives Quimigal i stedet for den pågældende import, da Quimigal havde forholdsvis lave salgspriser og høje enhedsomkostninger i de første driftsår. Denne påstand måtte afvises, da det var dumpingimportens meget lave priser, som tvang selskabet til at udbyde sine varer til lignende priser for at vinde markedsandele inden for et fornuftigt tidsrum. Derefter kunne Quimigal øge sine priser en smule.
(86) For at sikre, at den skade, der var påført EF-erhvervsgrenen, ikke fejlagtigt blev tilskrevet dumpingimporten, blev der desuden set bort fra eventuelle virkninger af usædvanlige etableringsomkostninger for Quimigals driftsresultater som beskrevet i afsnit 4.6 om rentabilitet.
(87) På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at Quimigals indtræden på markedet ikke bidrog til den væsentlige skade, der blev påført EF-erhvervsgrenen.
4. Konklusion om årsagssammenhæng
(88) Det fremgik af undersøgelsen, at den betydelige dumpingimport på Fællesskabets marked førte til et alvorligt fald i EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser. EF-erhvervsgrenen var nødt til at sænke sine priser betydeligt for at fastholde sin markedsandel og sikre en tilfredsstillende kapacitetsudnyttelse. Der var desuden tale om et pristryk, da det ikke var muligt at foretage de prisstigninger, der ellers ville have fundet sted uden dumpingimporten. Grunden til, at EF-erhvervsgrenen var i stand til at øge sin markedsandel, var, at en række andre EF-producenter forlod sulfanilsyremarkedet. Selv om EF-erhvervsgrenen var i stand til at øge sine priser fra og med 1998, var disse stigninger ikke tilstrækkelige til at gøre den rentabel igen. I den samme periode steg importmængden fra de berørte lande samt dens markedsandel.
(89) På baggrund af ovenstående og i mangel af andre faktorer, der kunne have påført EF-erhvervsgrenen skade, konkluderedes det foreløbigt, at den væsentlige skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt, som det fremgår af den lange tabsgivende situation, negative afkast af salg og investeringer samt problemer med at tilvejebringe kapital og gennemføre planer om udvidelse, var forårsaget af dumpingimporten.
G. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Generelle bemærkninger
(90) Kommissionen undersøgte, om der til trods for konklusionerne om skadevoldende dumping var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i dette tilfælde. Med henblik herpå og i henhold til artikel 21, stk. 1, i grundforordningen vurderede Kommissionen på grundlag af de foreliggende oplysninger virkningerne af eventuelle foranstaltninger for alle parter, der var berørt af proceduren, samt følgerne af ikke at træffe foranstaltninger.
2. Undersøgelsen
(91) Kommissionen sendte spørgeskemaer til importører, leverandører af råmaterialer, industrielle brugere af den pågældende vare samt andre interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(92) I alt blev der udsendt 27 spørgeskemaer, men der blev kun modtaget 9 besvarelser inden for de fastsatte frister. Som nævnt i betragtning 7 valgte en række selskaber udelukkende at fremsætte bemærkninger frem for at udfylde Kommissionens spørgeskema. Hvor det var relevant, blev der taget hensyn til disse bemærkninger.
(93) Der blev modtaget rettidige besvarelser af spørgeskemaet fra følgende syv brugere af den pågældende vare:
- Bayer AG, Leverkusen, Tyskland
- Ciba Spezialitätenchemie Grenzach GmbH, Grenzach Wyhlen, Tyskland
- Manuel Vilaseca SA, Barcelona, Spanien
- SA Robama, Barcelona, Spanien
- Sika Limited, Welwyn Garden City, Det Forenede Kongerige
- SIPO srl, Milano, Italien
- SKW Polymers GmbH, Trostberg, Tyskland
fra en forhandler:
- Twinstar Chemicals Ltd., Harrow, Det Forenede Kongerige
og fra en leverandør af råmaterialer til sulfanilsyreindustrien:
- Quimigal S.A., Estarreja, Portugal.
3. Sandsynlige virkninger for EF-erhvervsgrenen, hvis der indføres foranstaltninger
(94) Det skal erindres, at EF-erhvervsgrenen omfatter to selskaber, som har produktionsfaciliteter i Frankrig og Portugal.
(95) På trods af den væsentlige skade, der blev påført EF-erhvervsgrenen i undersøgelsesperioden, er der ingen grund til at betvivle dens langsigtede leve- og konkurrencedygtighed på et marked, hvor der hersker normale og rimelige handelsvilkår. EF-erhvervsgrenen har planer om at øge sin produktionskapacitet i Fællesskabet for at kunne dække den voksende efterspørgsel på hjemmemarkedet. Disse planer har imidlertid måttet udskydes på grund af det lave prisniveau i Fællesskabet, som dumpingimporten medførte.
(96) Det skal bemærkes, at EF-erhvervsgrenen var havnet i en tabsgivende situation, fordi den havde svært ved at konkurrere med de lave priser på dumpingimporten, hvis markedsandel allerede var betydelig i begyndelsen af den betragtede periode og derefter steg betragteligt i løbet af denne periode. Presset fra dumpingimporten tvang også en række EF-producenter til at standse produktionen af sulfanilsyre.
(97) Indførelsen af foranstaltninger anses for at kunne genskabe de rimelige konkurrencevilkår på markedet. Dette burde gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at øge sine salgsmængder og -priser og derved skabe det nødvendige afkastniveau til fortsat at kunne investere i sine produktionsfaciliteter.
(98) Hvis der ikke indføres foranstaltninger, er det næsten sikkert, at de tab, som EF-erhvervsgrenen havde i den betragtede periode, vil fortsætte. Den vil ikke være i stand til at investere i ny produktionskapacitet og konkurrere effektivt med importen fra tredjelande. Det skal bemærkes, at Sorochimie har anmodet om beskyttelse mod sine kreditorer på grund af selskabets vanskelige situation, og at en administrator udpeget af den lokale handelsret fører tilsyn med dets nuværende handelsaktiviteter. Det kan være umuligt for selskabet at fortsætte, hvis der ikke indføres foranstaltninger.
(99) I den forbindelse skal det bemærkes, at eksporten fra de berørte lande har været omfattet af antidumpingforanstaltninger i USA siden august 1992 (for Kinas vedkommende) og marts 1993 (for Indiens vedkommende). Ud over Fællesskabets marked er antallet af markeder i tredjelande begrænset for denne eksport.
(100) Det konkluderes derfor foreløbigt, at det er i EF-erhvervsgrenens interesse, at der indføres antidumpingforanstaltninger.
4. Sandsynlige virkninger for forhandlere, hvis der indføres foranstaltninger
(101) Kommissionen modtog en besvarelse fra et selskab, der indtil for nylig indførte den pågældende vare, og som også forhandlede sulfanilsyre fremstillet af EF-erhvervsgrenen. Selskabet bemærkede, at indførelsen af foranstaltninger i Fællesskabet kunne få nogle af brugerne til at flytte deres produktionsfaciliteter ud fra Fællesskabet eller trække sig ud af visse markeder for den endelige vare. Selskabet var derfor bange for, at dets virksomhed ville tage skade i Fællesskabet. Som konkluderet nedenfor med hensyn til brugerne af den pågældende vare er en sådan udvikling ikke sandsynlig, og det konkluderedes derfor foreløbigt, at indførelsen af foranstaltninger ikke ville få alvorlige virkninger for EF-forhandlere af sulfanilsyre.
5. Sandsynlige virkninger for leverandører af råmaterialer til sulfanilsyreindustrien, hvis der indføres foranstaltninger
(102) Kommissionen modtog kun en enkelt besvarelse af spørgeskemaet fra en leverandør af råmaterialet anilin til sulfanilsyreindustrien. Denne besvarelse var fra Quimigal, som også er en af de to EF-producenter af sulfanilsyre. Selskabets anilinsalg til sulfanilsyreproducenter i undersøgelsesperioden udgjorde en meget lille procentdel af dets samlede anilinsalg i Fællesskabet. På trods af dette faktum fremhævede selskabet vigtigheden af dets salg (både internt og eksternt) til sulfanilsyreindustrien.
(103) På baggrund af den begrænsede samarbejdsvilje fra leverandører af råmaterialer til sulfanilsyreindustrien og den særlige situation for den samarbejdsvillige leverandør konkluderes det foreløbigt, at det hverken vil have væsentlige positive eller negative følgevirkninger for leverandører, hvis der indføres antidumpingforanstaltninger.
6. Sandsynlige virkninger for brugerne, hvis der indføres foranstaltninger
(104) Sulfanilsyre har en række forskellige anvendelsesområder. Det anvendes til at fremstille optiske blegemidler, betontilsætningsstoffer og specialfarvestoffer. Det fremgik af oplysninger fra EF-erhvervsgrenen, samarbejdsvillige eksporterende producenter og en tidligere EF-producent af sulfanilsyre, at sektoren for optiske blegemidler var den væsentligste brugersektor, da den udgjorde ca. 65 % af det vurderede forbrug i Fællesskabet. Betontilsætningsstoffer udgjorde ca. 15 % af forbruget i Fællesskabet, og specialfarvestoffer udgjorde 10 %. Anvendelsesområdet for den resterende del, der også omfattede salg til forhandlere, var ukendt.
(105) Kommissionen forsøgte at vurdere, hvor store de finansielle virkninger af foranstaltningerne ville være for de samarbejdsvillige brugere, ved både at tage hensyn til, hvor de købte deres sulfanilsyre, og hvor stor en andel disse køb udgjorde af de samlede produktionsomkostninger i undersøgelsesperioden. Da de foreslåede foranstaltninger er baseret på de konstaterede dumpingmargener, tog denne vurdering udgangspunkt i, at priserne på importen fra de berørte lande ville stige som følge af den foreslåede told.
(106) En række brugere gjorde indsigelse over for indførelsen af foranstaltninger med den begrundelse, at produktionskapaciteten i Fællesskabet er utilstrækkelig til at dække efterspørgslen på hjemmemarkedet, og Kommissionen besluttede derfor at behandle dette spørgsmål for alle brugersektorer i afsnit 7.
6.1. Optiske blegemidler
(107) Kommissionen modtog tre besvarelser af spørgeskemaet fra EF-producenter af optiske blegemidler og skriftlige bemærkninger fra en fjerde. Optiske blegemidler er fluorescerende hvidgøringsmidler, der hovedsagelig anvendes af eksterne kunder i papir- og vaskemiddelindustrien. Selv om et af selskaberne, der besvarede spørgeskemaet, ikke indgav fuldstændige oplysninger om dets rentabilitet i den betragtede periode, anses den tendens, der konstateredes for de to andre selskaber, for at være generelt betegnende, da disse to selskaber tegnede sig for halvdelen af den sulfanilsyre, der anvendtes af alle tre selskaber i undersøgelsesperioden.
(108) De samarbejdsvillige producenter af optiske blegemidler anvender enten ren sulfanilsyre eller ren sulfanilsyre i saltopløsning. I undersøgelsesperioden købte de ca. halvdelen af deres varer fra EF-erhvervsgrenen og den anden halvdel fra andre leverandører, herunder de berørte lande.
(109) Sulfanilsyre anvendes kun i visse typer optiske blegemidler og i forskellige mængder. Det konstateredes ved at sammenholde oplysningerne fra de tre samarbejdsvillige brugere, at sulfanilsyre tegnede sig for ca. 10 % af deres fremstillingsomkostninger for optiske blegemidler, der indeholder sulfanilsyre. Ved at anvende den metode, der er beskrevet i betragtning 105, blev det fastslået, at foranstaltningerne ville medføre en stigning på lidt over 1 % i selskabernes fremstillingsomkostninger for optiske blegemidler, der indeholder sulfanilsyre, og en stigning på lidt under 1 % i deres samlede omkostninger (herunder SA & G-omkostninger).
(110) Producenterne af optiske blegemidler hævdede, at der stort set ikke var nogen forskelle mellem de varetyper, der var tilgængelige på markedet. Optiske blegemidler behandles derfor som råvarer, og der er en intens konkurrence mellem producenterne. Dette underbygges af de oplysninger vedrørende rentabiliteten, der blev indgivet af to af de producenter, der besvarede spørgeskemaet. Det fremgik af disse oplysninger, at afkastet af salget af optiske blegemidler, som indeholder sulfanilsyre, var faldet betydeligt i den betragtede periode på trods af, at sulfanilsyre solgtes til dumpingpriser på markedet, og at der generelt set var et fald i de samlede fremstillingsomkostninger i den samme periode.
(111) Det hævdedes, at producenter af optiske blegemidler i tredjelande, som ikke var omfattet af foranstaltninger, ville få en betydelig prisfordel, hvis der indførtes foranstaltninger over for den pågældende vare. En producent påstod, at hvis det allerede lave afkast af salget af optiske blegemidler blev yderligere reduceret som følge af foranstaltningerne, ville selskabet være nødt til at overveje, om det skulle blive på markedet.
(112) Det er langt fra sikkert, at producenter af optiske blegemidler i lande uden for Fællesskabet vil få konkurrencemæssige fordele i forhold til EF-producenter, hvis der indføres foranstaltninger, især ikke med tanke på, at markedet for sulfanilsyre i et af de største producentlande af optiske blegemidler, nemlig USA, allerede er omfattet af en række antidumpingforanstaltninger over for importen af sulfanilsyre. Det skal også bemærkes, at det ikke er påvist, at den fortsatte produktion af optiske blegemidler i Fællesskabet vil komme fare, i betragtning af at den eventuelle stigning i de samlede omkostninger for producenter af optiske blegemidler i Fællesskabet vil være mindre end 1 %, og at disse varer kun udgør en lille del af de samlede produktionsomkostningerne for papir. I betragtning af de betydelige investeringer, som disse producenter har foretaget i deres produktionsfaciliteter i Fællesskabet i de seneste år, markedets størrelse og deres kundegrundlag, er det tydeligt, at de fortsat vil have en betydelig markedsandel i Fællesskabet.
(113) Det konkluderes derfor foreløbigt, at indførelsen af foranstaltninger ikke vil få væsentlige negative følgevirkninger for denne brugergruppe.
6.2. Betontilsætningsstoffer
(114) Kommissionen modtog besvarelser af spørgeskemaet fra to selskaber, der producerer betontilsætningsstoffer, og skriftlige bemærkninger fra et tredje selskab. Betontilsætningsstoffer anvendes til at forbedre visse egenskaber i betonen og dermed dens ydeevne under en række forskellige betingelser.
(115) Oplysningerne fra de samarbejdsvillige brugere viste, at sulfanilsyre blev anvendt til at fremstille alle former for betontilsætningsstoffer. Det konstateredes ved at sammenholde oplysningerne fra de to selskaber og under hensyntagen til deres respektive varesortiment og produktionsomfang, at sulfanilsyre udgjorde ca. 15 % af deres produktionsomkostninger. Ved at anvende den metode, der er beskrevet i betragtning 105, blev det fastslået, at foranstaltningerne ville medføre en stigning på lidt over 2 % i selskabernes fremstillingsomkostninger for betontilsætningsstoffer og en mindre stigning i deres samlede omkostninger (herunder SA & G-omkostninger).
(116) Kun et af de selskaber, der besvarede spørgeskemaet, indgav oplysninger vedrørende rentabiliteten for salget af varer indeholdende sulfanilsyre. Kommissionen har derfor ikke kunnet foretage en nøjagtig vurdering af, hvilke finansielle virkninger indførelsen af foranstaltninger vil få for denne brugergruppe. Ikke desto mindre skal det bemærkes, at omsætningen for varer indeholdende sulfanilsyre udgør en meget lille del (dvs. mindre end 5 %) af den samlede omsætning for de to selskaber, der besvarede Kommissionens spørgeskema. Selv om det erkendes, at foranstaltningerne vil få en vis indvirkning på selskabernes aktiviteter med hensyn til produktion af betontilsætningsstoffer, vil deres samlede aktiviteter ikke komme i fare. Dette bekræftes af, at ingen af selskaberne hævdede, at de ikke ville være i stand til at påtage sig omkostningsstigningen eller overvælte en sådan stigning på kunderne.
(117) De samme to samarbejdsvillige brugere var store modstandere af indførelsen af foranstaltninger. Ud over at stille spørgsmålstegn ved det tilstrækkelige udbud af sulfanilsyre i Fællesskabet, jf. afsnit 7, hævdede de, at deres konkurrenceevne ville blive forringet på verdensmarkedet i forhold til producenter af betontilsætningsstoffer i tredjelande, hvor der var adgang til sulfanilsyre fra Indien og Kina, som ikke var omfattet af antidumpingtold.
(118) Denne påstand måtte afvises af en række årsager. For det første indgav ingen af selskaberne nogen beviser for denne påstand, såsom oplysninger om, i hvor høj grad deres konkurrenceevne var truet af producenter af betontilsætningsstoffer i andre tredjelande. I betragtning af den forventede stigning i disse selskabers samlede omkostninger, jf. betragtning 115, fandt Kommissionen desuden ikke, at disse foranstaltninger ville få en sådan skadelig følgevirkning for deres konkurrenceevne.
(119) Den tredje producent havde en mindre entydig holdning. Det pågældende selskab understregede, at dets konkurrenceevne i en vis grad afhang af indkøbspriserne på dets råmaterialer, men erkendte samtidig, at det var vigtigt at opretholde et konkurrencedygtigt produktionsgrundlag for sulfanilsyre i Fællesskabet af hensyn til forsyningssikkerheden for dette råmateriale.
(120) På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at indførelsen af foranstaltninger ikke vil få væsentlige negative følgevirkninger for aktiviteterne i denne brugersektor.
6.3. Farvestofproducenter
(121) Kommissionen modtog besvarelser af spørgeskemaet fra tre farvestofproducenter, hvoraf den ene også havde svaret i sin egenskab af producent af optiske blegemidler. Der blev desuden modtaget skriftlige bemærkninger fra en fjerde producent. De købte forholdsvis små mængder sulfanilsyre i undersøgelsesperioden. Ca. halvdelen af disse køb vedrørte sulfanilsyre med oprindelse i Fællesskabet, mens den resterende del kom fra de berørte lande. Det konstateredes ved at sammenholde oplysningerne fra de tre selskaber og under hensyntagen til deres respektive varesortiment og produktionsomfang, at sulfanilsyre udgjorde mellem 5 % og 10 % af deres produktionsomkostninger for farvestoffer indeholdende sulfanilsyre. Omsætningen for disse varer udgjorde ca. en tredjedel af selskabernes samlede omsætning.
(122) Ved at anvende den metode, der er beskrevet i betragtning 105, blev det fastslået, at foranstaltningerne ville medføre en stigning på lidt over 1 % i selskabernes fremstillingsomkostninger for farvestoffer, der indeholder sulfanilsyre, og en lidt mindre stigning i deres samlede omkostninger (herunder SA & G-omkostninger). Da ingen af disse selskaber gav Kommissionen specifikke detaljerede oplysninger om rentabiliteten af deres farvestofaktiviteter, var det imidlertid ikke muligt nøjagtigt at fastslå, hvilken virkning foranstaltningerne eventuelt vil få for deres samlede finansielle situation.
(123) Et af de selskaber, der besvarede spørgeskemaet, indgav imidlertid skriftlige bemærkninger, hvori det fremhævede den store konkurrence på markedet for farvestoffer og selskabets lave fortjenstmargen. Selskabet anførte, at farvestofferne med oprindelse i Indien og Kina medførte en stor priskonkurrence, som muligvis kunne tilskrives dumpingpraksis, og at enhver stigning i prisen på sulfanilsyre kunne få alvorlige følgevirkninger for den fortsatte produktion af farvestoffer i Fællesskabet. En eventuel dumpingpraksis i et senere omsætningsled (der er ikke indgivet beviser for denne påstand) bør imidlertid ikke være til hinder for, at der anvendes instrumenter til beskyttelse af handelen for at afhjælpe de skadelige virkninger af dumpingimporten for EF-erhvervsgrenens produktion af sulfanilsyre.
(124) På baggrund af de manglende oplysninger om rentabiliteten og sulfanilsyreomkostningernes forholdsvis lave andel af de samlede produktionsomkostninger for alle farvestoffer, konkluderes det foreløbigt, at det ikke vil få væsentlige skadelige følgevirkninger for denne brugersektor, hvis der indføres antidumpingforanstaltninger.
6.4. Konklusion
(125) I betragtning af ovennævnte undersøgelsesresultater vedrørende de forskellige brugere af sulfanilsyre konkluderes det foreløbigt, at indførelsen af foranstaltningerne vil påvirke deres finansielle situation en smule, men at deres fortsatte aktiviteter ikke vil komme i fare, og at det ikke vil få dem til at flytte deres produktion ud fra Fællesskabet.
7. Konkurrence og handelsforvridende virkninger
(126) Kommissionen undersøgte foranstaltningernes eventuelle konkurrencemæssige og handelsforvridende virkninger på baggrund af undersøgelsesresultaterne og bemærkningerne fra de interesserede parter. I disse bemærkninger blev det især påpeget, at der fortsat ville være behov for import af den pågældende vare til Fællesskabet, fordi EF-erhvervsgrenen ikke var i stand til at dække efterspørgslen. En af brugerne udtrykte også bekymring for, at en mindskelse af udbuddet af varer fra Indien og Kina ville give Sorochimie mulighed for at fastsætte priserne på Fællesskabets marked sammen med det amerikanske selskab.
(127) Formålet med foranstaltningerne er ikke at forhindre importen til Fællesskabet, men at sikre, at denne import ikke finder sted til skadelige dumpingpriser. Importen fra en række forskellige lande vil stadig kunne dække en betydelig del af efterspørgslen i Fællesskabet. Det skal også bemærkes, at EF-erhvervsgrenen har planer om at øge sin kapacitet, hvis den opnår et acceptabelt afkast af sit sulfanilsyresalg. Hvis indførelsen af foranstaltninger afhjælper de skadelige virkninger af dumpingimporten, er det derfor højst sandsynligt, at EF-erhvervsgrenen vil være i stand til at gennemføre disse investeringsplaner. Det er vigtigt at bemærke, at produktionen af sulfanilsyre allerede er koncentreret i forholdsvis få lande i verden. Ifølge resultaterne af denne undersøgelse er produktionen uden for Fællesskabet nu begrænset til Indien, Kina, USA og Ungarn. Det er derfor i alle EF-brugeres interesse, at EF-erhvervsgrenen har redelige konkurrencevilkår, så der fortsat vil være en lokal leverandør af den pågældende vare.
(128) Den anden påstand vedrørende risikoen for prisaftaler måtte afvises, da der var tale om en ren formodning. Der blev heller ikke indgivet dokumentation for den påstand. Hvis der ikke indføres foranstaltninger, vil EF-erhvervsgrenen desuden kunne blive tvunget til at indstille sin produktion. Hvis dette sker, vil antallet af leverandører på Fællesskabets marked blive endnu mindre, og de tilbageværende leverandører vil kunne øge deres priser for at drage fordel af denne situation.
(129) På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at indførelsen af en midlertidig antidumpingtold vil beskytte brugerindustriernes valgmuligheder og opretholde konkurrencen på Fællesskabets marked.
8. Konklusion om Fællesskabets interesser
(130) På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at hensynet til Fællesskabets interesser ikke betyder, at der er tvingende årsager til ikke at indføre antidumpingforanstaltninger i dette tilfælde.
H. MIDLERTIDIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
(131) For at forhindre, at dumpingimporten forvolder yderligere skade, ansås det for passende at indføre antidumpingforanstaltninger i form af midlertidig told.
(132) For at bestemme størrelsen af denne told tog Kommissionen hensyn til de fastlagte dumpingmargener og den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
(133) Med henblik herpå fastsatte Kommissionen en ikke-skadevoldende pris på grundlag af EF-erhvervsgrenens produktionsomkostninger (uden at tage hensyn til eventuelle usædvanlige omkostninger forbundet med Sorochimies vanskeligheder i limsektoren eller Quimigals etableringsomkostninger) plus en fortjenstmargen på 6 %. Dette blev anset for en rimelig og opnåelig fortjenstmargen for denne type erhvervsgren i kemikaliesektoren. Den ikke-skadevoldende pris blev sammenlignet med de dumpingimportpriser, der blev benyttet til at fastslå prisunderbuddet (se ovenfor). Forskelle som følge af denne sammenligning blev derefter udtrykt i procent af den samlede cif-importværdi for at fastslå skadesmargenen.
2. Midlertidige foranstaltninger
(134) Da dumpingmargenen for både Indien og Kina konstateredes at være lavere end skadestærsklen, bør den midlertidige told svare til de fastsatte dumpingmargener, jf. artikel 7, stk. 2, i grundforordningen.
(135) For så vidt angår den sideløbende antisubsidieprocedure vedrørende Indien må ingen vare imidlertid pålægges både antidumping- og udligningstold med det formål at afhjælpe en og samme situation, der er opstået som følge af dumping eller eksportsubsidiering, jf. artikel 24, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 2026/97(5) ("antisubsidiegrundforordningen") og artikel 14, stk. 1, i grundforordningen. Det er derfor nødvendigt at fastlægge, om, og i hvilket omfang, subsidiebeløb og dumpingmargener kan tilskrives samme situation.
(136) For så vidt angår Indien blev der i overensstemmelse med artikel 12, stk. 1, i antisubsidiegrundforordningen foreslået en midlertidig udligningstold svarende til subsidiebeløbet, der fandtes at være lavere end skadesmargenen. Visse af de undersøgte subsidieordninger, der konstateredes at være udligningsberettigede i Indien, var eksportsubsidier, jf. artikel 3, stk. 4, litra a), i antisubsidiegrundforordningen. Disse subsidier kunne således kun påvirke den indiske eksporterende producents eksportpris og dermed medføre en højere dumpingmargen. Den dumpingmargen, der foreløbigt er fastsat for den eneste samarbejdsvillige indiske producent, kan med andre ord delvis tilskrives eksportsubsidierne. Under disse omstændigheder anses det ikke for rimeligt både at indføre udligningstold og antidumpingtold af et omfang, der fuldt ud modsvarer det pågældende eksportsubsidiebeløb og den foreløbigt fastsatte dumpingmargen. Den midlertidige antidumpingtold bør derfor justeres, så den afspejler den faktiske dumpingmargen, der foreligger efter indførelsen af den midlertidige udligningstold, som udligner virkningerne af eksportsubsidierne. Antidumpingtolden for Indien blev således fastsat på samme niveau som dumpingmargenen (24,6 %) minus udligningstolden for eksportsubsidierne (6,6 %).
(137) For Kinas vedkommende blev antidumpingtolden fastsat på samme niveau som dumpingmargenen.
I. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
(138) Af hensyn til en rimelig forvaltning bør der fastsættes en frist, inden for hvilken interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen, kan tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Det bemærkes, at alle afgørelser, der træffes vedrørende indførelsen af told med henblik på denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på indførelse af en endelig told -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af sulfanilsyre henhørende under KN-kode ex 2921 42 10 (Taric-kode 2921 42 10 60 ) med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Indien.
2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet:
TABELPOSITION
3. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
4. De i stk. 1 omhandlede varers overgang til fri omsætning i Fællesskabet er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for 20 dage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden, jf. dog artikel 20 i forordning (EF) nr. 384/96.
De berørte parter kan inden for en frist på en måned fra datoen for denne forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til dens anvendelse i henhold til artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 3. marts 2002.
Komission asetus (EY) N:o 575/2002,
annettu 3 päivänä maaliskuuta 2002,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta ja Intiasta peräisin olevan sulfaniilihapon tuonnissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynniltä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2238/2000(2), ja erityisesti sen 7 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A MENETTELY
(1) Komissio ilmoitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 6 päivänä heinäkuuta 2001 julkaistulla ilmoituksella(3), jäljempänä "menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus", polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä "Kiinasta", ja Intiasta peräisin olevan sulfaniilihapon tuonnissa yhteisöön. Saman, Intiasta peräisin olevan tuotteen tuontia koskeva tukien vastainen tutkimus pantiin vireille samana päivänä(4).
(2) Polkumyynnin vastainen menettely aloitettiin, koska Sorochimie Chimie Fine, jonka tuotanto muodostaa pääosan eli tässä tapauksessa yli 65 prosenttia yhteisön sulfaniilihapon tuotannosta, teki toukokuussa 2001 asiaa koskevan valituksen. Valituksessa esitetyt todisteet kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäviksi oikeuttamaan polkumyyntimenettelyn aloittamisen.
(3) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti niille vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille ja kauppiaille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä niitä edustaville järjestöille, asianomaisten viejämaiden edustajille, käyttäjille, toimittajille ja yhteisön tuottajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(4) Useat asianomaisten maiden vientiä harjoittavat tuottajat sekä yhteisön tuottajat, yhteisön käyttäjät ja yksi kauppias esittivät kantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka olivat sitä edellä mainitun määräajan kuluessa pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä, annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.
(5) Koska tutkimuksen kohteena olevissa maissa oli valituksen tekijältä saatujen tietojen perusteella ilmeisen monia tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittavia tuottajia, menettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen mukaan polkumyyntiä koskevaa tutkimusta varten tehdään otanta.
(6) Kuitenkin vain muutamat vientiä harjoittavat tuottajat Kiinasta ja Intiasta ilmoittautuivat ja toimittivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa pyydetyt tiedot. Näin ollen kummankaan maan osalta ei katsottu tarpeelliseksi tehdä otantaa.
(7) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kaikille muille yrityksille, jotka olivat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Vastaus saatiin kahdelta yhteisön tuottajalta, yhdeltä vientiä harjoittavalta intialaiselta tuottajalta ja siihen etuyhteydessä olevalta tuojalta yhteisössä, yhdeltä vientiä harjoittavalta kiinalaiselta tuottajalta, yhdeltä kiinalaiselta kauppiaalta ja yhdeltä tuottajalta markkinataloutta toteuttavasta kolmannesta maasta. Lisäksi komissio sai vastauksen seitsemältä käyttäjältä, yhdeltä toimittajalta ja yhdeltä kauppiaalta, joilta saadut tiedot olivat riittävän yksityiskohtaisia ja edustavia käytettäviksi yhteisön edun määrittämiseen. Useat yritykset tyytyivät esittämään huomautuksia sen sijaan, että olisivat täyttäneet komission lähettämän kyselylomakkeen. Nämä huomautukset on tapauksen mukaan otettu huomioon.
(8) Jotta Kiinassa olevat vientiä harjoittavat tuottajat saisivat halutessaan mahdollisuuden esittää markkinatalouskohtelua tai yksilöllistä kohtelua koskevan pyynnön, komissio lähetti asiaa koskevat lomakkeet niille kiinalaisille yrityksille, joita asian tiedettiin koskevan. Yksi yritys pyysi neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 2 artiklan 7 kohdan b alakohdassa tarkoitettua markkinatalouskohtelua tai yksilöllistä kohtelua siinä tapauksessa, että tutkimuksessa ilmenisi, ettei se täytä markkinatalouskohtelun edellytyksiä.
(9) Komissio hankki ja tarkasti kaikki polkumyynnin, vahingon ja yhteisön edun määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin:
a) yhteisön tuottajat
- Sorochimie Chimie Fine, Givet, Ranska
- Quimigal SA, Estarreja, Portugali
b) vientiä harjoittava tuottaja Intiassa
- Kokan Synthetics and Chemical Private Ltd, Dapoli, Ratnagiri, Maharashtra
c) markkinataloutta toteuttavan kolmannen maan tuottaja
- Nation Ford Chemical Company, Etelä-Carolina, Yhdysvallat
d) käyttäjät
- Bayer AG, Leverkusen, Saksa.
(10) Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän heinäkuuta 2000 ja 30 päivän kesäkuuta 2001 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahingon määrittämisessä tarvittava kehityssuuntien tarkastelu kattoi ajanjakson tammikuusta 1997 tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä "tarkastelujakso".
B TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1 Tarkasteltavana oleva tuote
(11) Tarkasteltavana oleva tuote on sulfaniilihappo. Periaatteessa sulfaniilihappoa on olemassa kahta laatua, jotka määritetään niiden puhtausasteen mukaan: tekninen laatu ja puhdistettu laatu. Puhdistettua laatua pidetään joskus kaupan sulfaniilihapon suolana. Teknisellä ja puhdistetulla hapolla on samat kemialliset perusominaisuudet sikäli, että niiden kemiallinen kaava (C6H7NO3S) ja molekyylirakenne ovat samat, mutta puhtausasteeltaan ne eroavat hieman toisistaan (tekninen laatu on puhtausasteeltaan eli happopitoisuudeltaan vähintään 96-prosenttista ja puhdistettu laatu vähintään 99-prosenttista; tärkeimpiä epäpuhtauksia ovat aniliinin ja emäkseen liukenemattomien aineiden jäämät, joiden puhtausaste vaihtelee 2 prosentista alle 0,1 prosenttiin). Sulfaniilihapon teknistä ja puhdistettua laatua on saatavilla kuivina vapaasti virtaavina jauheina. Puhdistetun sulfaniilihapon suolaa myydään asiakkaan toivomusten mukaan joko jauheena tai liuoksena. Sulfaniilihappoa käytetään raaka-aineena optisten kirkasteiden, betonin lisäaineiden, elintarvikevärien ja erityisväriaineiden tuotannossa. Vaikka sulfaniilihapolla on eri käyttötarkoituksia, käyttäjät pitävät kaikkia sen laatuja ja muotoja toisensa kohtuudella korvaavina, useimmissa sovelluksissa niitä käytetään vaihdellen, ja niitä olisi näin ollen pidettävä tässä menettelyssä yhtenä tuotteena.
2 Samankaltainen tuote
(12) Todettiin, että Kiinasta ja Intiasta yhteisöön vietävällä tuotteella, Intian kotimarkkinoilla myytävällä tuotteella sekä yhteisön tuottajien yhteisössä valmistamalla ja myymällä tuotteella on periaatteessa samat kemialliset ominaisuudet ja samat käyttötarkoitukset, joten niitä on tarkasteltava perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
C POLKUMYYNTI
1 Intia
1.1 Normaaliarvo
(13) Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissio selvitti ensin, oliko sulfaniilihapon kotimarkkinamyynti edustavaa, eli oliko kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä vähintään viisi prosenttia sen yhteisöön suuntautuneen viennin kokonaismäärästä. Tutkimus osoitti, että kotimarkkinamyynti oli edustavaa.
(14) Tämän jälkeen komissio määritteli, mitkä sulfaniilihapon kotimarkkinoilla myydyt tuotelajit ovat samanlaisia yhteisöön vietäväksi myytyjen lajien kanssa tai suoraan niihin verrattavissa edellyttäen, että ne olivat samaa laatua ja samassa muodossa.
(15) Kunkin sellaisen vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinoillaan myymän tuotelajin, jonka todettiin olevan suoraan verrattavissa yhteisöön vietäväksi myytyyn tuotelajiin, määritettiin, oliko kotimarkkinamyynti perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaan riittävän edustavaa. Tietyn tuotelajin kotimarkkinamyynnin katsottiin olevan riittävän edustava, jos kyseisen lajin kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä tutkimusajanjakson aikana oli vähintään viisi prosenttia yhteisöön viedyn vastaavan tuotelajin kokonaismyynnistä. Tutkimuksessa ilmeni, että kolmesta vientiin menneestä lajista kahta myytiin kotimarkkinoilla edustavina määrinä.
(16) Tämän jälkeen komissio selvitti, voidaanko yrityksen kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti tavanomaisessa kaupankäynnissä.
(17) Tämä tehtiin määrittelemällä kummankin edustavan lajin riippumattomille asiakkaille suuntautuneen kotimarkkinamyynnin osuuden, jota ei myyty tappiolla kotimarkkinoilla tutkimusajanjaksolla. Koska määrästä yli 80:aa prosenttia ei myyty tappiolla kotimarkkinoilla ja koska myyntihinnan painotettu keskiarvo oli sama tai suurempi kuin tuotantokustannusten painotettu keskiarvo, normaaliarvo määritettiin tuotelajeittain kaikkien riippumattomien asiakkaiden kotimarkkinoilla maksamien tai maksettaviksi tulevien hintojen painotettuna keskiarvona perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(18) Sille tuotelajille, jota ei myyty edustavina määrinä kotimarkkinoilla, normaaliarvo piti laskea. Laskennallisen normaaliarvon määrittämiseksi tutkimusajanjakson keskimääräisiin tuotantokustannuksiin lisättiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle aiheutuneet myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä samankaltaisen tuotteen tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneessa kotimarkkinamyynnissä tehdyn voiton painotettu keskiarvo.
1.2 Vientihinta
(19) Tutkimuksessa kävi ilmi, että vientiä harjoittavan intialaisen tuottajan vienti suuntautui sekä etuyhteydettömille että etuyhteydessä oleville asiakkaille yhteisössä.
(20) Tästä syystä yhteisössä sijaitseville etuyhteydettömille asiakkaille suuntautuneen myynnin osalta vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
(21) Etuyhteydessä olevan tuojansa kautta toteutuneen myynnin osalta vientihinta muodostettiin riippumattomilta asiakkailta laskutettavan jälleenmyyntihinnan perusteella. Oikaisuja tehtiin kaikkien tuonnin ja jälleenmyynnin välissä kyseiselle tuojalle aiheutuneiden kustannusten, myös myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten, sekä kohtuullisen voittomarginaalin huomioon ottamiseksi.
1.3 Vertailu
(22) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi normaaliarvon ja vientihinnan välillä hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat eroavuudet otettiin asianmukaisesti huomioon oikaisujen muodossa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(23) Tämän mukaisesti oikaisut tehtiin tarvittaessa ja perustelluissa tapauksissa kuljetus-, valtamerirahti-, vakuutus-, käsittely-, lastaus-, liitännäis-, pakkaus- ja luottokustannuksissa sekä palkkioissa ja alennuksissa olleiden eroavuuksien huomioon ottamiseksi.
(24) Yritys vaati tullinpalautusoikaisua nimellisiin tulleihin, jotka olisi maksettu tärkeimmän raaka-aineen (aniliinin) tuonnista, jos yritys olisi käyttänyt tuontianiliinia sen kotimarkkinoilla myydyn sulfaniilihapon koko tuotantoon. Vaatimus hylättiin, koska se perustui olettamuksiin ja koska samankaltaiseen, Intiassa kulutettavaksi tarkoitettuun tuotteeseen sisältyvästä aineesta (aniliini) ei siis kannettu tulleja.
(25) Edelleen yritys vaati nimellisiä paljousalennuksia väittäen, että jos sen kotimaiset asiakkaat olisivat ostaneet samat määrät kuin vientimarkkinoiden asiakkaat, sen kotimaiset asiakkaat olisivat oikeutettuja hintaan sisältyvään, yhteisön asiakkaille annettavaan alennukseen. Tätä vaatimusta ei voitu perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan c alakohdan nojalla hyväksyä, koska paljousalennuksia koskeva oikaisu voidaan tehdä ainoastaan siinä tapauksessa, että määräeroista johtuvat alennukset tosiasiallisesti myönnetään, ei olettamusten perusteella. Asiaa selvitettiin saman asetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan ("Muut tekijät") säännösten nojalla ja todettiin, että yritys ei soveltanut esittämäänsä hintoihin sisältyvää alennuskäytäntöä johdonmukaisesti kotimarkkinamyyntiinsä. Itse asiassa kävi ilmi, että pieniä määriä ja/tai tilauksia myytiin ajoittain halvemmalla kuin suuria määriä/tilauksia. Tämän perusteella ja koska ei voitu osoittaa, että kotimaiset asiakkaat maksaisivat johdonmukaisesti eri hinnan eri määristä, tätä oikaisua ei voitu hyväksyä.
(26) Yritys vaati luottokustannusten oikaisua eräiden kotimaisten myyntitapahtumiensa osalta, jotka perustuivat suullisiin sopimuksiin. Näitä luottokustannuksia ei kuitenkaan voitu hyväksyä, koska yritys ei pystynyt toimittamaan todisteita näiden myyntitapahtumien maksuehtoja koskevien sopimusten olemassaolosta. Lisäksi niiden jäljellä olevien kotimaisten myyntitapahtumien osalta, joiden maksuehdot oli kirjattu tilauksiin/sopimuksiin, hyväksytyt luottokustannukset oikaistiin alaspäin. Näin toimittiin, koska yritys oli laskenut luottokustannukset laskun kokonaisarvon (mukaan luettuina välilliset verot kuten myynti- ja valmistevero) eikä sen nettoarvon perusteella. Tältä osin todettiin, että yrityksen asiakkailtaan kantaman myyntiveron maksamista lykättiin korottomasti 12 vuodella, joten myyntiveroon liittyviä luottokustannuksia koskeva vaatimus oli perusteeton. Toisekseen veroviranomaisille maksettu valmisteverojen, jotka ovat muunnos arvonlisäverojärjestelmästä (CENVAT), määrä laskettiin ostetuista tavaroista maksetun CENVATin ja saman asiakkaille myynnistä kannetun veron saldosta. Tästä määrästä tarkasteltavana olevan tuotteen myynnistä maksettua CENVATia ei voitu määrittää erikseen. Näin ollen pääteltiin, että CENVATista mahdollisesti aiheutuvia luottokustannuksia (rahoituskustannuksia) olisi pidettävä tavanomaisina toiminnasta aiheutuvina kustannuksista ja ettei tällaisten kustannusten osalta pitäisi tehdä oikaisuja.
1.4 Polkumyyntimarginaali
(27) Perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti normaaliarvon painotettua keskiarvoa verrattiin tuotelajeittain edellä esitetyn mukaisesti määritetyn vientihinnan painotettuun keskiarvoon.
(28) Tämän perusteella väliaikaisesti määritetty polkumyyntimarginaalin painotettu keskiarvo ilmoitettuna prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana on 24,6 prosenttia.
(29) Koska yhteistyössä toimimisen aste oli korkea, väliaikaisesti määritetty jäännösmarginaali vahvistettiin samalle tasolle kuin yhteistyössä toimineelle yritykselle vahvistettu marginaali eli 24,6 prosenttiin.
2 Kiina
2.1 Normaaliarvo
2.1.1 Markkinatalouskohtelu
(30) Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti Kiinasta peräisin olevaa tuontia koskevissa polkumyyntitutkimuksissa normaaliarvo määritetään mainitun artiklan 1-6 kohdan mukaisesti niiden tuottajien osalta, joiden on todettu täyttävän 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa esitetyt vaatimukset, eli jos osoitetaan tarkastelun kohteena olevan tuotteen valmistuksen ja myynnin tapahtuvan markkinatalousolosuhteissa.
(31) Ainoa yhteistyössä toiminut kiinalainen tuottaja pyysi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdassa tarkoitettua markkinatalouskohtelua ja täytti asianomaisen vientiä harjoittaville tuottajille toimitetun lomakkeen.
(32) Pyyntö hylättiin, koska sitä ei esittänyt tuotteen tuotannossa ja myynnissä osallisena oleva ryhmä kokonaisuudessaan vaan ainoastaan yksi siihen kuuluva yritys. Tästä syystä oli mahdoton todentaa, voitiinko markkinatalousasema myöntää koko ryhmälle. Lisäksi pyynnön esittäneeseen yritykseen sovellettiin sen osto- ja myyntitoimintaa koskevia rajoituksia. Tosiasiassa yrityksellä ei ollut tuonti- eikä vientilupaa, mikä tarkoitti sitä, että hintoja, kustannuksia ja panoksia koskevia päätöksiä ei tehty tarjontaa ja kysyntää heijastavien markkinasignaalien perusteella tai ilman merkittävää valtion puuttumista asiaan (katso myös johdanto-osan 37 kappale jäljempänä).
(33) Sen jälkeen, kun neuvoa-antavaa komiteaa oli kuultu asiassa, yritykselle ilmoitettiinkin, ettei sille voitu myöntää sen pyytämää markkinatalouskohtelua.
2.1.2 Vertailumaa
(34) Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti niille yrityksille, joille ei ole voitu myöntää markkinatalouskohtelua, normaaliarvo määritetään vertailumaassa sovellettavan hinnan tai vastaavan laskennallisen arvon perusteella. Komissio ilmoitti menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa käyttävänsä Amerikan yhdysvaltoja, jäljempänä "Yhdysvallat", soveltuvana vertailumaana määrittäessään normaaliarvoa Kiinalle; samaa ehdotettiin valituksessa. Tätä vaihtoehtoa tutkittuaan komissio päätti kuitenkin, että Intia soveltuu paremmin vertailumaaksi, koska markkinaolosuhteet siellä ja Kiinassa ovat samankaltaiset. Se myös huomautti, että Intiaa ehdotti yhteistyössä toiminut kiinalainen viejä, joka vastusti menettelyn aloittamista koskevaan ilmoitukseen sisältyvää alkuperäistä ehdotusta.
2.1.3 Normaaliarvon määrittäminen vertailumaassa
(35) Yhteistyössä toimineelle kiinalaiselle viejälle määritettiin normaaliarvo perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti vertailumaan tuottajalta saatujen todennettujen tietojen pohjalta eli niiden hintojen perusteella, jotka on maksettu tai jotka maksetaan Intian kotimarkkinoilla tuotteista, jotka ovat verrattavissa vientiä harjoittavan kiinalaisen tuottajan yhteisöön myymiin tuotteisiin.
2.2 Vientihinta
2.2.1 Yksilöllinen kohtelu
(36) Yritys, jolle ei myönnetty markkinatalouskohtelua, pyysi yksilöllistä kohtelua eli yksilöllisen polkumyyntimarginaalin määrittämistä sen omien vientihintojen perusteella. Komissio tarkisti, oliko yritys riittävän riippumaton valtiosta sekä tosiasiallisesti että oikeudellisesti.
(37) Tältä osin vahvistettiin, että yrityksellä ei ollut lupaa viennin harjoittamiseen ja että sen koko vienti tapahtui valtion valvonnassa olevan yrityksen kautta. Näin ollen pääteltiin, ettei pyynnön esittänyt yritys täyttänyt yksilöllisen kohtelun saamiseksi asetettuja edellytyksiä.
2.2.2 Vientihinnan määrittäminen
(38) Yhteistyössä toimineen kiinalaisen tuottajan koko toisen yrityksen välityksellä yhteisöön suuntautunut vienti myytiin suoraan yhteisössä sijaitseville riippumattomille asiakkaille ja vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
(39) Yhteistyössä toimineen kiinalaisen viejän toimittamien vientiä yhteisöön koskevien tietojen ja johdanto-osan 47 kappaleen mukaisesti määritetyn tuontimäärän vertailu osoitti, että kyseinen viennin osuus kaikesta tutkimusajanjaksolla Kiinasta yhteisöön tapahtuneesta tuonnista oli vähemmän kuin 20 prosenttia. Näin ollen vientiä harjoittaville yhteistyöhön osallistumattomille tuottajille vientihinta oli määritettävä käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. Jotta yhteistyöstä kieltäytymistä ei tältä osin palkittaisi, katsottiin tarkoituksenmukaiseksi käyttää alhaisimpia yhteistyössä toimineen viejän tietyille edustaville liiketoimille määritettyjä vientihintoja.
2.3 Vertailu
(40) Tasapuolisen tuotelajikohtaisen vertailun varmistamiseksi vapaasti aluksessa Intian rajalla -tasolla määritetyn normaaliarvon ja vapaasti aluksessa Kiinan rajalla -tasolla määritetyn vientihinnan välillä tehtiin asianmukaiset oikaisut niiden erojen huomioon ottamiseksi, joiden väitettiin ja todistettiin vaikuttavan hintojen vertailukelpoisuuteen. Tällaiset oikaisut tehtiin kuljetus- ja vakuutuskustannusten osalta perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
2.4 Polkumyyntimarginaali
(41) Koska ainoalle yhteistyössä toimineelle viejälle ei myönnetty yksilöllistä kohtelua, koko Kiinalle laskettiin yksi yhteinen polkumyyntimarginaali. Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti, että tarkasteltavana olevaa Kiinasta peräisin olevaa tuotetta tuotiin polkumyynnillä ja että polkumyyntimarginaali vastasi määrää, jolla normaaliarvo ylitti yhteisöön suuntautuneen viennin hinnan.
(42) Kiinasta peräisin olevalle tuonnille väliaikaisesti määritetty polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina cif-hinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana on 21 prosenttia.
D YHTEISÖN TUOTANNONALA
(43) Sulfaniilihappoa valmistaa yhteisössä kaksi yritystä: valituksen tehnyt Sorochimie Chimie Fine, jäljempänä "Sorochimie", ja Quimigal S.A., jäljempänä "Quimigal". Lisättäköön, että Sorochimie valmisti sulfaniilihappoa koko tarkastelujakson ajan. Quimigal sen sijaan aloitti sulfaniilihapon tuotannon ja myynnin vasta vuonna 1999. Tarkastelujakson alussa yhteisössä toimi useita muita sulfaniinihapon tuottajia. Kaikki nämä muut tuottajat kuitenkin lopettivat tuotannon tarkastelujakson aikana joko keskittyäkseen muihin toimintoihinsa tai koska ne alkoivat hankkia tarvitsemansa sulfaniilihapon ulkopuolisilta toimittajilta. Tästä syystä niitä ei ole otettu huomioon yhteisön tuotannonalaa määriteltäessä. On huomattava, että tämä merkittävä kehityskulku yhteisön markkinoilla johti siihen, että Sorochimie ja Quimigal onnistuivat lisäämään tuotantoaan ja myyntiään.
(44) Vaikka Quimigal ei olekaan valituksen tekijä, se on ilmaissut tukevansa menettelyä ja toiminut tutkimuksen aikana täydessä yhteistyössä. Näin ollen katsotaan, että Quimigal ja Sorochimie täyttävät perusasetuksen 5 artiklan 4 kohdassa asetetut vaatimukset, koska ne vastasivat menettelyn aloittamispäivänä kaikesta sulfaniilihapon tuotannosta yhteisössä. Niiden katsotaan tämän vuoksi muodostavan saman asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan, mitä nimitystä niistä käytetään jäljempänä.
E VAHINKO
1 Yhteisön kulutus
(45) Sulfaniilihapon todettavissa oleva kulutus yhteisössä laskettiin seuraavien seikkojen pohjalta:
- tarkasteltavana olevan tuotteen johdanto-osan 47 kappaleen mukaisesti määritetty tuonti yhteisöön,
- yhteisön tuotannonalan todennettu kokonaismyynti yhteisön markkinoilla,
- tutkimuksessa yhteistyössä toimineiden, tarkasteltavana olevan tuotteen entisten yhteisön tuottajien todennetut vastaukset, ja
- valituksessa esitetty muita, yhteistyöhön osallistumattomia entisiä tuottajia koskeva näyttö.
(46) Sulfaniilihapon kulutus yhteisössä tutkimusajanjaksolla oli noin 11000 tonnia. Luku on noin 13 prosenttia korkeampi kuin tarkastelujakson alussa. Vuosien 1997 ja 1998 suhteellisen vakauden jälkeen kulutus laski hieman vuonna 1999 kunnes se vuonna 2000 ja tutkimusajanjaksolla nousi selvästi.
2 Tuonti yhteisöön asianomaisista maista
2.1 Tuontitiedot
(47) CN-nimikkeeseen, johon tarkasteltavana oleva tuote nykyisin luokitellaan, kuuluu useita muitakin tuotteita. Näin ollen komissio käytti parhaita käytössä olleita tietoja ja määritti sulfaniinihapon tuontimäärät ja -hinnat seuraavassa esitetyn mukaisesti. Tuontia Intiasta koskevat tiedot perustuivat vastauksiin, jotka yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja antoi komission kyselylomakkeeseen. Kiinasta ja Yhdysvalloista peräisin olevan tuonnin määrät perustuivat valituksessa esitettyihin tietoihin, koska yhteistyö kiinalaisten tuottajien taholta oli vähäistä ja koska ainoa vientiä harjoittava yhdysvaltalainen tuottaja esitti yhteisöön tarkastelujaksolla suuntautunutta vientiään koskevan arvion luottamuksellisesti. Kyseistä tuontia koskevat hinnat perustuvat pääosin Eurostatin tietoihin, minkä lisäksi yhteistyössä toimineen kiinalaisen tuottajan vastaus komission kyselylomakkeeseen otettiin huomioon, tosin ainoastaan tutkimusajanjakson osalta. Unkarista ja Japanista peräisin olevan tuonnin määrää ja hintoja koskevat tiedot saatiin vertaamalla Eurostatin tietoja vastauksiin, joita käyttäjät antoivat komission kyselylomakkeeseen. Tutkimuksessa kävi ilmi, että edellä mainittuja maita lukuun ottamatta tarkastelujaksolla ei tapahtunut tuontia muista kolmansista maista.
2.2 Tarkasteltavana olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi
(48) Perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti selvitettiin, pitäisikö tuontia asianomaisista maista arvioida kumulatiivisesti vahingon määrittämiseksi.
(49) Todettiin (katso johdanto osan 29 ja 42 kappale), että kustakin tutkimuksen kohteena olevasta maasta peräisin olevan tuonnin polkumyyntimarginaali oli perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdassa määriteltyä vähimmäistasoa suurempi. Samoin todettiin, että kyseisen kustakin maasta peräisin olevan tuonnin määrä ei ollut vähäpätöinen. Intiasta ja Kiinasta peräisin olevan tuonnin yhteenlaskettu markkinaosuus oli tutkimusajanjaksolla yli 40 prosenttia Kiinasta peräisin olevan tuonnin ollessa noin kaksi kolmasosaa tästä määrästä. Kustakin asianomaisesta maasta peräisin olevan tuonnin määrä nousi tarkastelujaksolla, ja niiden hinnat yhteisön markkinoilla olivat tutkimusajanjaksolla jokseenkin samat. Lisäksi tarkasteltavana oleva tuonti oli samoilla markkinoilla kilpailuasemassa yhteisön tuotannonalan tuottaman samankaltaisen tuotteen kanssa, ja monet käyttäjät yhteisössä käyttivät tarkastelujaksolla kaikkia kolmea lähdettä hankintojensa tekemiseen.
(50) Edellä esitetyistä syistä pääteltiin alustavasti, että Intiasta ja Kiinasta peräisin olevaa tuontia pitäisi arvioida kumulatiivisesti.
3 Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä ja hinta
(51) Tarkasteltavana olevan tuonnin määrä kasvoi tarkastelujaksolla yli 150 prosenttia noin 1800 tonnista vuonna 1997 tutkimusajanjakson 4600 tonniin. Tuonnin markkinaosuus kasvoi tarkastelujaksolla yli kaksinkertaiseksi noin 18 prosentista yli 40 prosenttiin.
(52) Tarkasteltavana olevan tuonnin keskihinta nousi tarkastelujaksolla 9 prosenttia. Hinta oli alhaisimmillaan vuonna 1999.
TAULUKON PAIKKA
3.1 Hinnan alittavuus
(53) Hinnan alittavuuden arvioimista varten yhteisön tuotannonalan myynnin, joka suuntautui etuyhteydettömille asiakkaille yhteisön markkinoilla, hintojen laatukohtaista painotettua keskiarvoa verrattiin tarkasteltavana olevan tuonnin vastaavaan vientihintojen painotettuun keskiarvoon. Vertailu tehtiin sen jälkeen, kun hinnoista oli vähennetty hyvitykset ja alennukset. Yhteisön tuotannonalan hintoja oikaistiin noudettuna lähettäjältä -tasolle. Tarkasteltavana olevan tuonnin hinnat olivat cif-hintoja, joihin oli tehty asianmukaiset oikaisut tullien ja tuonnin jälkeisten kustannusten huomioon ottamiseksi.
(54) Näin vertailtuna hinnan alittavuus Kiinasta peräisin olevassa tuonnissa oli noin 7 prosenttia. Koska vientiä harjoittava intialainen tuottaja teki johdanto-osan 29 kappaleessa esitetyn mukaisesti tiivistä yhteistyötä, hinnan alittavuus määritettiin kyseisen yrityksen tietojen perusteella koko Intian osalta 13 prosentiksi. On syytä mainita, että tarkasteltavana oleva tuonti vaikutti yhteisön tuotannonalan hintoja alentavasti ja hinnankorotuksia estävästi, mistä syystä yhteisön tuotannonala kärsi tappioita koko tarkastelujakson ajan.
4 Yhteisön tuotannonalan tilanne
4.1 Alustavat huomiot
(55) Liiketietojen luottamuksellisuuden säilyttämiseksi yhteisön tuotannonalan muodostavia kahta yritystä koskevat tiedot on täytynyt esittää indeksoidussa muodossa. Ja koska toinen yhteisön tuotannonalan muodostavista osapuolista aloitti tuotannon vasta vuonna 1999 eli tarkastelujakson puolivälissä, sitä koskevat tiedot päätettiin esittää erillään Sorochimien tiedoista, jotta kehityssuuntien analyysi olisi mielekkäämpi. Niinpä kullekin tunnusluvulle esitetään kaksi indeksiä (joiden viitearvo on sata) niin, että Sorochimien osalta viitevuosi on 1997 ja Quimigalin osalta 1999 lukuun ottamatta investointeja, joita alettiin tehdä aiemmin.
(56) Tutkittaessa polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutuksia yhteisön tuotannonalaan arvioitiin perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikki taloudelliset tekijät ja tunnusluvut, joilla oli yhteyttä tuotannonalan tilanteeseen.
4.2 Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(57) Yhteisön tuotannonalan tuotantomäärä oli tutkimusajanjaksolla yli kaksinkertainen tarkastelujakson alun tuotantomäärään verrattuna. Tämä selittyy sillä, että Sorochimien tuotanto nousi tarkastelujaksolla 51 prosenttia, ja sillä, että Quimigal tuli markkinoille vuonna 1999. Yhteisön tuotannonalan tuotantokapasiteetti kasvoi sekin tarkastelujaksolla, mutta vähemmän kuin itse tuotanto. Nämä kaksi tekijää yhdessä johtivat siihen, että yhteisön tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste nousi kyseisen jakson aikana. Quimigalin kapasiteetin käyttöaste nousi voimakkaasti perustamisajanjakson jälkeen. Molemmat yritykset saavuttivat kapasiteettinsa osalta tyydyttävän käyttöasteen tutkimusajanjaksolla.
TAULUKON PAIKKA
4.3 Varastot
(58) Sorochimien varastojen määrä vuoden lopussa oli tutkimusajanjakson lopussa absoluuttisesti mitattuna korkeampi kuin vuonna 1997. Sen sijaan prosentteina tuotannosta ilmaistuna varastojen määrä laski kyseisellä ajanjaksolla (15 prosentista 11 prosenttiin). Quimigalin varastojen määrä laski sen markkinoille tulon jälkeen ja oli tutkimusajanjaksolla noin 5 prosenttia sen tuotannosta. Yhteisön tuotannonalan varastojen määrää vuoden lopussa ei pidetä poikkeavana kyseisentyyppiselle tuotannonalalle.
TAULUKON PAIKKA
4.4 Myynnin määrä, markkinaosuus ja markkinoiden kasvu
(59) Yhteisön tuotannonalan myynti nousi tutkimusajanjaksolla 75 prosenttia vuoden 1997 myynnistä. On syytä muistaa, että osa noususta selittyy Quimigalin ilmestymisellä markkinoille. Erikseen tarkasteltuna Sorochimien myynti yhteisön markkinoilla nousi lähes 40 prosenttia tarkastelujaksolla.
(60) Yhteisön tuotannonala kasvatti osuuttaan yhteisön markkinoista lähes 50 prosentilla tarkastelujaksolla. Suurimmillaan markkinaosuus oli vuonna 2000. Osa markkinaosuudesta menetettiin kuitenkin tutkimusajanjaksolla tapahtuneelle polkumyynnille, koska sen määrä kasvoi nopeammin kuin markkinat kokonaisuudessaan. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden kasvu oli pääosin seurausta Quimigalin tuotannon käynnistymisestä toden teolla. Myös Sorochimie onnistui tarkastelujaksolla lisäämään markkinaosuuttaan, koska muutamat muut yhteisön tuottajat vetäytyivät markkinoilta. Niinpä molempien yritysten kasvu oli nopeampaa kuin kulutuksen kasvu. Tähän kuitenkin päästiin nostamalla kapasiteetin käyttöaste korkeaksi ja lisäämällä suolojen myyntiä, koska polkumyynnillä tapahtunut tuonti esti niitä hyödyntämästä täysimääräisesti sulfaniilihapon yhteisön tuotannon rakenneuudistusta ja toteuttamasta kapasiteetin lisäyssuunnitelmiaan (katso johdanto-osan 65 kappale).
TAULUKON PAIKKA
4.5 Myyntihinnat ja kustannukset
(61) Sorochimien keskimääräinen myyntihinta laski tarkastelujaksolla 9 prosenttia. Hinta laski jyrkästi vuosien 1997 ja 1998 välillä, minkä jälkeen se alkoi uudelleen nousta, tosin hitaasti. Vuosien 1997 ja 1998 välisen kehityskulun taustalla on toisaalta aniliinin (hinnan puolesta tärkein raaka-aine) hinnan vähäinen lasku ja toisaalta yhteisön markkinoilla vallinnut hintapaine, jonka aiheutti polkumyynnillä tapahtunut tuonti, jonka määrä kasvoi kyseisellä ajanjaksolla yli 50 prosenttia. Sorochimien keskimääräinen myyntihinta nousi hieman vuodesta 1999 alkaen yrityksen hyötyessä sekä yhteisön kulutuksen kasvusta että tiettyjen tuottajien poistumisesta markkinoilta. Nousu oli kuitenkin vähäisempää kuin aniliinin hinnannousu; aniliini on puolestaan kustannusten perusteella merkittävin raaka-aine sulfaniilihapon tuotannossa. Näin tarkasteltavana olevalle tuonnille määritetty hinnan alittavuus tutkimusajanjaksolla osoittaa polkumyynnin vaikuttaneen Sorochimien omia hintoja alentavasti, koska se ei pystynyt saamaan takaisin itselleen tärkeimmän raaka-aineensa hinnannousua täysimääräisenä. Quimigalin keskimääräinen myyntihinta nousi nopeammin kuin Sorochimien, mutta on muistettava, että yritys joutui aloittamaan suhteellisen alhaisella myyntihinnalla vuonna 1999, jolloin sen myyntimäärät olivat nekin suhteellisen vähäisiä sen yrittäessä vakiinnuttaa markkina-asemansa. Myyntihintansa noususta huolimatta se ei kuitenkaan onnistunut kattamaan tuotantokustannuksia kokonaisuudessaan, ja sen toiminta jatkuikin tutkimusajanjaksolla tappiollisena.
TAULUKON PAIKKA
4.6 Kannattavuus
(62) Yhteisön tuotannonala teki tappiota koko tarkastelujakson vuoden 2000 ollessa tappiollisin. On syytä muistaa, että tarkasteltavana olevan tuonnin määrä yhteisön markkinoilla on ollut merkittävä ja sen hinnat alhaisia tarkastelujakson alusta asti, mistä on osoituksena tuonnin markkinaosuus (18 prosenttia vuonna 1997) ja hinnat, jotka tutkimusajanjaksolla ovat olleet 7-13 prosenttia yhteisön tuotannonalan hintoja alhaisempia. Sorochimien tappiot tutkimusajanjaksolla nettomyynnissä etuyhteydettömille yhteisön asiakkaille olivat prosentteina kyseisestä myynnistä ilmaistuina yksinumeroisia kun taas Quimigalin tappiot olivat kaksinumeroisia. Quimigalin nettomyyntituottoihin sisältyy uudelleenlasketut tasapoistot 10 vuoden aikana, jotta poikkeuksellisia perustamisvaiheen kuluja ei oteta huomioon nopeutettujen kuoletusten muodossa. Lisäksi, koska kapasiteetin käyttöaste oli tutkimusajanjaksolla suhteellisen korkea, tarkastelluissa tiedoissa ei ole otettu huomioon perustamisvaiheen vähäisten määrien vaikutusta yksikkökustannuksiin.
(63) On selvää, että yhteisön tuotannonalan elinkelpoisuus riippuu sen mahdollisuuksista saada tuotannostaan korkeampi myyntihinta ja siten katkaista sen pitkittynyt tappiollinen jakso.
4.7 Investoinnit ja pääoman saanti
(64) Oheisesta taulukosta käy ilmi, että yhteisön tuotannonala jatkoi investointien tekemistä sulfaniilihapon tuotantotoimintaansa koko tarkastelujakson ajan. Sorochimien tapauksessa investoinnit liittyivät pääasiassa olemassa olevien tuotantohyödykkeiden ylläpitoon. On huomattava, että Quimigal teki merkittäviä investointeja ennen toimintansa käynnistämistä vuonna 1999. Yritys teki päätöksen sulfaniilihappomarkkinoille menemisestä useita vuosia aiemmin, jolloin hinnat yhteisön markkinoilla olivat korkeammat.
(65) Polkumyynnillä tapahtunut tuonti on vaikuttanut Sorochimien mahdollisuuksiin hankkia pääomaa; investointisuunnitelmia kapasiteetin lisäämiseksi on jouduttu lykkäämään, koska tarvittavia varoja ei ole voitu perustella nykytilanteessa, jossa sulfaniilihapon tuotantotoiminnan tuotto on riittämätöntä. Myös Quimigalin on täytynyt lykätä laajentumissuunnitelmiaan vallitsevan markkinatilanteen takia.
TAULUKON PAIKKA
4.8 Investointien tuotto ja kassavirta
(66) Koska yhteisön tuotannonala on ollut koko tarkastelujakson ajan tappiollinen, myös investointien tuottoa kuvaava luku, joka ilmaisee tuloksen prosentteina sulfaniilihapon tuotantoon sijoitettujen varojen keskimääräisestä nettokirjanpitoarvosta tilikauden alussa ja lopussa verojen jälkeen, on pysynyt negatiivisena.
(67) Sorochimie tuotti voittoa koko tarkastelujakson ajan, tosin vuosina 1998-2000 vain vähäisessä määrin. Quimigal tuotti voittoa vuonna 1999, jolloin se aloitti myynnin, mutta vuonna 2000 ja tutkimusajanjaksolla kassavirta muuttui negatiiviseksi.
4.9 Työllisyys, tuottavuus ja palkat
(68) Oheisesta taulukosta näkyy, kuinka monta työntekijää molemmilla yhteisön tuotannonalan muodostavilla yrityksillä oli sulfaniilihapon tuotannossa, sekä keskimääräiset kokonaistyövoimakustannukset työntekijää kohden. Tuottavuutta kuvaava luku on laskettu tuotantotonneina työntekijää kohden.
(69) Kokonaisuutena tarkasteltuna työntekijöiden määrä yhteisön tuotannonalalla oli tutkimusajanjaksolla ja tarkastelujakson alussa sama. On kuitenkin syytä huomauttaa, että kehitys kyseisissä kahdessa yrityksessä oli erilainen: Sorochimie menetti yhtä monta työpaikkaa kuin Quimigal markkinoille tullessaan loi.
(70) Yhteisön tuotannonala paransi tuottavuuttaan merkittävästi tarkastelujaksolla. Tähän päästiin, kun Quimigal saavutti tavoittelemansa tuotantomäärän tutkimusajanjaksolla ja kun tuotannonalalla tehtiin ponnisteluja kilpailukyvyn parantamiseksi.
TAULUKON PAIKKA
4.10 Polkumyynnin laajuus
(71) Kun otetaan huomioon polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä ja hinta, tosiasiallisten, itsessään huomattavien, polkumyyntimarginaalien vaikutuksia ei voida pitää vähäpätöisinä.
4.11 Vahinkoa koskeva päätelmä
(72) Asianomaisista maista peräisin oleva tuonti oli merkittävässä markkina-asemassa jo tarkastelujakson alussa. Tutkimusajanjaksolla tämän tuonnin määrä oli noussut 150 prosenttia vuoteen 1997 verrattuna. Kyseisen tuonnin markkinaosuus kaksinkertaistui tarkastelujaksolla ja oli lopulta 40 prosenttia tutkimusajanjaksolla. Tarkasteltavana oleva tuonti alitti yhteisön tuotannonalan hinnat huomattavasti. Nopeimmin markkinaosuus kasvoi vuosien 1997 ja 1998 välillä. Samaan aikaan Sorochimien keskimääräisissä myyntihinnoissa tapahtui jyrkin pudotus, kun sen oli markkina-asemansa säilyttämiseksi kilpailtava aggressiivisesti polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia vastaan.
(73) Vaikka Sorochimie pystyi myöhemmin nostamaan myyntihintojaan ja lisäämään myyntinsä määrää toisten toimijoiden ollessa pakotettuja vetäytymään markkinoilta, sen toiminta jatkui tappiollisena markkinoiden matalan hintatason takia. Näin huolimatta sen tehokkuuden parantumisesta, mistä tuottavuuden nousu on osoitus.
(74) Quimigal ei missään vaiheessa onnistunut kattamaan kustannuksiaan, vaikka sen tappiot vähenivätkin jossain määrin johtuen sen myyntihinnan noususta, joka tosin ei ollut riittävä.
(75) Todetut polkumyyntimarginaalit olivat huomattavia. Lisäksi palautetaan mieliin, että tuotannon jatkuminen tappiollisena johti siihen, että yhteisön tuotannonalalla oli vaikeuksia pääoman hankkimisessa ja sen piti lykätä investointisuunnitelmien täytäntöönpanoa. Tappiot näkyivät myös yhteisön tuotannonalan sijoituksistaan saamissa tuotoissa.
(76) Edellä sanotun perusteella päätellään alustavasti, että yhteisön tuotannonala on kärsinyt perusasetuksen 3 artiklassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa, joka ilmenee hintojen alenemisena ja hinnankorotusten estymisenä, tappiollisen vaiheen pitkittymisenä, investointien riittämättömänä tuottona sekä laajentumissuunnitelmien lykkääntymisenä.
F VAHINGON SYY-YHTEYS
1 Johdanto
(77) Perusasetuksen 3 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaisesti komissio tarkasteli, onko asianomaisista maista peräisin oleva polkumyynnillä tapahtuva tuonti aiheuttanut vahinkoa yhteisön tuotannonalalle siinä määrin, että sitä voidaan pitää merkittävänä. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin lisäksi tutkittiin muut tiedossa olevat tekijät, jotka saattoivat aiheuttaa samaan aikaan vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, sen varmistamiseksi, ettei kyseisten muiden tekijöiden mahdollisesti aiheuttaman vahingon katsota johtuvan polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista.
2 Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutus
(78) Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä kasvoi yli 150 prosenttia tarkastelujakson aikana. Hintaa alentavan vaikutuksen lisäksi polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin matala hintataso ja määrän lisääntyminen yhteisön markkinoilla vaikutti hinnankorotuksia estävästi molempiin yhteisön tuotannonalan muodostaviin yrityksiin, sillä ne eivät voineet ottaa tuotantokustannustensa koko nousua huomioon myyntihinnoissaan. Yhteisön tuotannonala ei voinut lisätä tuotantokapasiteettiaan kuten sen olisi pitänyt, vaikka muut yhteisön tuottajat vetäytyivät markkinoilta ja kysynnän määrän havaittiin kasvaneen koko tarkastelujakson aikana.
3 Muiden tekijöiden vaikutus
3.1 Muista yhteisön ulkopuolisista maista peräisin oleva tuonti
(79) Lukuun ottamatta vuotta 1999, jolloin yhteisön kulutus laski alimmalle tasolleen tarkastelujakson aikana, muista yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevan tuonnin määrä pysyi suhteellisen vakaana noin 2000 tonnissa. Sen markkinaosuus pieneni tämän vuoksi kaikkiaan noin 21 prosentista vuonna 1997 tutkimusajanjakson 18 prosenttiin. Ainoastaan Yhdysvalloista ja Unkarista tapahtunut tuonti ylitti yhden prosentin yhteisön kulutuksesta tutkimusajanjakson aikana. On huomattava, että ainoa sulfaniilihapon tuottaja Japanissa lopetti tuotteen valmistuksen tarkastelujakson aikana. Tuonti kyseisestä maasta tutkimusajanjakson aikana ei ollut merkittävää (vähemmän kuin 100 tonnia). Tuontia Japanista ei ole tämän vuoksi otettu enempää huomioon tässä tutkimuksessa.
(80) Yhdysvalloista peräisin olevaa tuontia ilmestyi yhteisön markkinoille ensimmäistä kertaa vuonna 1999, ja se kasvoi sen jälkeen huomattavasti; sen markkinaosuus oli noin 10 prosenttia tutkimusajanjakson aikana. Tämä tapahtui sen jälkeen kun joitakin aiemmin yhteisössä tehtyjä tuotantotoimia siirrettiin muualle. Yhdysvalloista peräisin olevan tuonnin hinnat olivat huomattavasti korkeammat kuin yhteisön tuotannonalan.
(81) Unkarista peräisin oleva tuonti väheni lähes puoleen tarkastelujakson aikana. Sen keskimääräinen myyntihinta oli huomattavasti korkeampi kuin polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja suunnilleen sama kuin yhteisön tuotannonalan hinta.
(82) Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että muista yhteisön ulkopuolisista maista ja erityisesti Yhdysvalloista ja Unkarista peräisin oleva tuonti ei vaikuttanut yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon.
3.2 Kulutustottumuksissa tapahtuneet muutokset
(83) Sulfaniilihapon todettavissa oleva kulutus yhteisössä kasvoi tarkastelujakson aikana noin 10000 tonnista vuonna 1997 noin 11000 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Yhteisön tuotannonala kykeni samaan aikaan kasvattamaan markkinaosuuttaan, koska muut yhteisön tuottajat poistuivat markkinoilta. Tämän perusteella kulutuksen kehitys ei vaikuttanut yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon.
3.3 Yhteisön tuotannonalan vientitulokset
(84) Viennin prosenttiosuus Sorochimien kokonaismyynnistä oli tutkimusajanjakson aikana sama kuin tarkastelujakson alussa eli noin kolmannes. Se kasvoi vuosina 1998 ja 1999 tiettyjen kertaluonteisten sopimusten ansiosta. Samalla tavalla mitattu Quimigalin viennin määrä oli tutkimusajanjakson aikana suurempi, noin puolet koko myynnistä. Yhteisön tuotannonalan viennin hintataso vastasi tutkimusajanjakson aikana yhteisön markkinoilla tapahtuneen myynnin hintatasoa. Tämän vuoksi päätellään alustavasti, että yhteisön tuotannonalan vientitulokset eivät vaikuttaneet yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon.
3.4 Quimigalin tulo yhteisön markkinoille
(85) Muistutetaan, että Quimigal, joka on toinen yhteisön tuotannonalan muodostavista yrityksistä, aloitti sulfaniilihapon tuotannon ja myynnin vuonna 1999 aikaisemman päätöksen mukaisesti, joka oli tehty aikaan, jolloin sulfaniilihapon hinta yhteisön markkinoilla oli korkeampi. On väitetty, että ainakin osa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneesta vahingosta johtuisi Quimigalista eikä tarkasteltavana olevasta tuonnista, koska Quimigalin myyntihinnat olivat melko alhaiset ja yksikkökustannukset korkeat sen toiminnan ensimmäisinä vuosina. Tämä väite on hylättävä, koska erittäin matalaan hintaan polkumyynnillä tapahtunut tuonti yhteisön markkinoille pakotti kyseisen yrityksen tarjoamaan tuotantoaan melko samanlaiseen hintaan, jotta se kykeni saavuttamaan tavoittelemansa markkinaosuuden kohtuullisessa ajassa. Quimigal on kyennyt sittemmin nostamaan hintojaan hiukan.
(86) Lisäksi jotta yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon ei katsottaisi virheellisesti johtuvan polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista, kaikkien poikkeuksellisten Quimigalin toiminnan perustamiskustannusten vaikutus eliminoitiin kuten on selostettu kannattavuutta koskevassa 4.6 kohdassa.
(87) Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että Quimigalin tulo markkinoille ei vaikuttanut yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon.
4 Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(88) Tutkimuksessa on käynyt ilmi, että polkumyynnillä suurina määrinä yhteisön markkinoille tapahtunut tuonti vaikutti yhteisön tuotannonalan keskimääräisiä myyntihintoja voimakkaasti alentavasti. Yhteisön tuotannonalan oli pakko alentaa hintojaan huomattavasti säilyttääkseen osuutensa markkinoista ja varmistaakseen tyydyttävän kapasiteetin käyttöasteen. Lisäksi hinnankorotukset estyivät, sillä sellaisia hinnankorotuksia ei tehty, jotka olisi polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin puuttuessa tehty. Se, että yhteisön tuotannonala kykeni kasvattamaan markkinaosuuttaan, johtuu useiden muiden yhteisön tuottajien poistumisesta sulfaniilihappomarkkinoilta. Vaikka yhteisön tuotannonala kykeni nostamaan hintojaan vuodesta 1998 alkaen, korotukset eivät olleet riittäviä, jotta tuotanto olisi palautunut kannattavaksi. Samaan aikaan tuonnin määrä asianomaisista maista ja niiden markkinaosuus kasvoivat jatkuvasti.
(89) Tämän vuoksi ja koska ei ollut muita tekijöitä, jotka olisivat voineet vahingoittaa yhteisön tuotannonalaa, pääteltiin alustavasti, että yhteisön tuotannonalalle aiheutunut merkittävä vahinko, josta ovat osoituksena sen pitkittynyt tappiollinen tilanne, myynnin ja investointien negatiivinen tuotto sekä vaikeudet hankkia pääomaa ja toteuttaa laajentamissuunnitelmia, johtui polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista.
G YHTEISÖN ETU
1 Yleiset huomiot
(90) Komissio tutki, oliko olemassa sellaisia pakottavia syitä, jotka vahingollista polkumyyntiä koskevista päätelmistä huolimatta voisivat johtaa päätelmään, ettei toimenpiteiden käyttöönotto olisi tässä tapauksessa yhteisön edun mukaista. Tätä varten tarkasteltiin kaikki toimitetut tiedot huomioon ottaen, perusasetuksen 21 artiklan 1 kohdan mukaisesti, mahdollisten toimenpiteiden ja myös niiden toteuttamatta jättämisen vaikutuksia kaikkien tähän menettelyyn osallistuvien osapuolten kannalta.
2 Tutkimus
(91) Komissio lähetti kyselylomakkeet tuojille, raaka-aineen toimittajille, tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjäteollisuudelle sekä muille asianomaisille osapuolille, jotka olivat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(92) Yhteensä lähetettiin 27 kyselylomaketta, mutta vastauksia saatiin määräaikana ainoastaan 9. Kuten johdanto-osan 7 kappaleessa on todettu, useat yritykset tyytyivät esittämään ainoastaan huomautuksia sen sijaan, että olisivat täyttäneet komission lähettämän kyselylomakkeen. Nämä huomautukset on tapauksen mukaan otettu huomioon.
(93) Vastaukset saatiin asetetussa määräajassa seuraavilta seitsemältä tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjältä:
- Bayer AG, Leverkusen, Saksa
- Ciba Spezialitätenchemie Grenzach GmbH, Grenzach Wyhlen, Saksa
- Manuel Vilaseca SA, Barcelona, Espanja
- SA Robama, Barcelona, Espanja
- Sika Limited, Welwyn Garden City, Yhdistynyt kuningaskunta
- SIPO srl, Milano, Italia
- SKW Polymers GmbH, Trostberg, Saksa;
yhdeltä myyjältä:
- Twinstar Chemicals Ltd, Harrow, Yhdistynyt kuningaskunta;
yhdeltä sulfaniilihappoteollisuuden raaka-aineiden toimittajalta:
- Quimigal S.A., Estarreja, Portugali
3 Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköinen vaikutus yhteisön tuotannonalaan
(94) Muistutetaan, että yhteisön tuotannonala muodostuu kahdesta yrityksestä, joilla on tuotantolaitokset Ranskassa ja Portugalissa.
(95) Huolimatta yhteisön tuotannonalalle tutkimusajanjakson aikana aiheutuneesta merkittävästä vahingosta ei ole syytä epäillä sen elinkelpoisuutta ja kilpailukykyä pitkällä aikavälillä markkinoilla, joilla vallitsee terveen kaupan tavanomaiset olosuhteet. Yhteisön tuotannonalalla on suunnitelmia lisätä tuotantokapasiteettiaan yhteisössä voidakseen vastata kasvavaan yhteisön kysyntään. Näitä suunnitelmia on kuitenkin täytynyt lykätä yhteisön matalan hintatason vuoksi, joka johtuu polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista.
(96) Olisi huomattava, että yhteisön tuotannonalan tappiollinen tilanne johtuu sen vaikeuksista kilpailla jo tarkastelujakson alussa huomattavan markkinaosuuden saavuttaneen ja sen aikana markkinosuuttaan huomattavasti kasvattaneen polkumyynnillä alhaiseen hintaan tapahtuneen tuonnin kanssa. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin aiheuttama paine pakotti myös useat yhteisön tuottajat lopettamaan sulfaniilihapon tuotannon.
(97) Toimenpiteiden käyttöönoton katsotaan palauttavan markkinoille terveen kilpailun. Yhteisön tuotannonalan pitäisi sen jälkeen pystyä lisäämään myyntinsä määrää ja nostamaan hintaa, mikä kasvattaisi tuoton tasolle, jolla tuotantolaitoksiin investoinnin jatkaminen olisi perusteltua.
(98) Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, on melkein varmaa, että tarkastelujakson aikana havaitut yhteisön tuotannonalan tappiot jatkuvat. Se ei kykene investoimaan uuteen tuotantokapasiteettiin eikä kilpailemaan tehokkaasti yhteisön ulkopuolelta tulevan tuonnin kanssa. Olisi huomattava, että Sorochimie on pyytänyt suojaa velkojiltaan sen liiketoimintaan liittyvien vaikeuksien takia, ja sen nykyistä kaupankäyntiä valvoo paikallisen kauppatuomioistuimen nimeämä viranomainen. Yrityksen voi olla mahdotonta jatkaa toimintaansa, jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön.
(99) Tässä yhteydessä olisi huomattava, että asianomaisista maista tapahtuvaan tuontiin on Yhdysvalloissa sovellettu polkumyyntitoimenpiteitä elokuusta 1992 (Kiina) ja maaliskuusta 1993 (Intia). Yhteisön markkinoita lukuun ottamatta tälle viennille katsotaan olevan vain vähäiset markkinat muissa maissa.
(100) Tästä syystä päätellään alustavasti, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto on yhteisön tuotannonalan edun mukaista.
4 Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköinen vaikutus myyjiin
(101) Komissio sai yhden vastauksen yritykseltä, joka toi tarkasteltavana olevaa tuotetta viime aikoihin saakka ja on myynyt myös yhteisön tuotannonalan tuottamaa sulfaniilihappoa. Yritys huomautti, että toimenpiteiden käyttöönotto yhteisössä saattaisi johtaa joidenkin käyttäjien tuotantolaitosten siirtämiseen yhteisön ulkopuolelle tai poistumiseen tiettyjen lopputuotteiden markkinoilta. Se pelkäsi tämän vuoksi menettävänsä liiketoimintaa yhteisössä. Kuten tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjien osalta on jäljempänä päätelty, tällaiset muutokset ovat epätodennäköisiä, ja tämän vuoksi pääteltiin alustavasti, että toimenpiteiden käyttöönotolla ei ole vakavaa vaikutusta sulfaniilihapon myyjiin yhteisössä.
5 Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköinen vaikutus sulfaniilihappoteollisuuden raaka-ainetoimittajiin
(102) Komissio sai kyselylomakkeeseen ainoastaan yhden vastauksen sulfaniilihappoteollisuuden raaka-aineen (aniliini) toimittajalta. Vastauksen antoi Quimigal, joka on myös toinen kahdesta sulfaniilihapon tuottajasta yhteisössä. Sen aniliinin myynti sulfaniilihapon tuottajille muodosti tutkimusajanjakson aikana hyvin pienen osan sen koko aniliinin myynnistä yhteisössä. Tästä huolimatta yritys korosti sen sulfaniilihappoteollisuudelle tapahtuvan (koti- ja ulkomaisen) myynnin tärkeyttä.
(103) Koska sulfaniilihappoteollisuuden raaka-aineiden toimittajien yhteistyö oli vähäistä ja ottaen huomioon ainoan yhteistyössä toimineen toimittajan erityisen aseman, päätellään alustavasti, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotolla ei ole suuria edullisia eikä haitallisia seurauksia toimittajille.
6 Toimenpiteiden käyttöönoton todennäköinen vaikutus käyttäjiin
(104) Sulfaniilihappoa käytetään moniin eri tarkoituksiin. Sitä käytetään optisten kirkasteiden, betonin lisäaineiden ja erityisväriaineiden valmistuksessa. Yhteisön tuotannonalan, yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien ja yhden sulfaniilihapon entisen yhteisön tuottajan toimittamien tietojen analyysi osoitti, että merkittävin käyttäjäryhmä olivat optisten kirkasteiden valmistajat, jonka osuus oli noin 65 prosenttia arvioidusta yhteisön kulutuksesta. Betonin lisäaineiden osuus oli noin 15 prosenttia yhteisön kulutuksesta ja erityisväriaineiden 10 prosenttia. Lopun myynnin, johon sisältyy myös myynti jälleenmyyjille, aiottu käyttötarkoitus oli tuntematon.
(105) Komissio pyrki arvioimaan toimenpiteiden mahdollisen taloudellisen vaikutuksen yhteistyössä toimineiden käyttäjien toimintaan ottaen huomioon niiden sulfaniilihappohankintojen alkuperän sekä sulfaniilihapon osuuden niiden kokonaistuotantokustannuksista tutkimusajanjakson aikana. Koska ehdotetut toimenpiteet perustuvat havaittuihin polkumyyntimarginaaleihin, tässä tarkastelussa katsottiin, että tuonnin hinta asianomaisista maista nousisi ehdotettujen tullien määrällä.
(106) Koska useat käyttäjät esittivät saman näkökannan vastustaen toimenpiteiden käyttöönottoa sillä perusteella, että tuotantokapasiteetti yhteisössä on riittämätön yhteisön kysyntään verrattuna, tätä näkökohtaa päätettiin käsitellä kaikkien käyttäjäalojen osalta 7 kohdassa.
6.1 Optiset kirkasteet
(107) Optisia kirkasteita tuottavilta yhteisön yrityksiltä saatiin kolme vastausta kyselylomakkeeseen ja kirjallisia huomautuksia neljänneltä. Optiset kirkasteet ovat yleisiä fluoresoivia vaalenteita, joita ulkopuoliset asiakkaat käyttävät pääasiassa paperi- ja detergenttiteollisuudessa. Vaikka yhden kyselylomakkeen vastauksissa ei annettu kattavia tietoja vastaajan kannattavuudesta tarkastelujakson aikana, kahden muun yrityksen osalta havaitut kehityssuuntaukset katsotaan merkityksellisiksi, koska näiden kahden yrityksen osuus on puolet kaikkien kolmen yrityksen sulfaniilihapon kulutuksesta tutkimusajanjakson aikana.
(108) Yhteistyössä toimineet optisten kirkasteiden tuottajat käyttävät joko puhdasta sulfaniilihappoa tai puhdasta sulfaniilihapon suolaliuosta. Noin puolet niiden hankinnoista tapahtui tutkimusajanjakson aikana yhteisön tuotannonalalta ja puolet muista lähteistä asianomaiset maat mukaan luettuina.
(109) Sulfaniilihappoa käytetään ainoastaan tietynlaisissa optisissa kirkasteissa ja vaihtelevissa määrin. Kun kaikkien kolmen yhteistyössä toimineen käyttäjän toimittamat tiedot yhdistettiin, havaittiin, että sulfaniilihapon osuus oli noin 10 prosenttia niiden sellaisten optisten kirkasteiden valmistuskustannuksista, joihin tarvitaan sulfaniilihappoa. Sen jälkeen määritettiin johdanto-osan 105 kappaleessa esitettyä menetelmää käyttäen, että toimenpiteet nostaisivat sulfaniilihappoa sisältävien optisten kirkasteiden valmistuskustannuksia vain hieman yli prosentilla ja niiden kokonaiskustannuksia (jolloin huomioon on otettu myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset) jonkin verran alle prosentilla.
(110) Optisten kirkasteiden tuottajat väittivät, että markkinoilla olevat kirkastetyypit ovat heikosti eriytyneet. Optisia kirkasteita käsitellään tämän vuoksi yhtenä hyödykkeenä, ja tuottajien välinen kilpailu on voimakasta. Tätä näyttivät tukevan kahden vastaajan toimittamat kannattavuutta koskevat tiedot, joista käy ilmi, että sulfaniilihappoa sisältävien optisten kirkasteiden myynnin tuotto oli heikentynyt huomattavasti tarkastelujakson aikana huolimatta sulfaniilihapon saatavuudesta polkuhintaan ja samaan aikaan havaitusta kokonaistuotantokustannusten yleisemmästä laskusta.
(111) Väitettiin, että jos toimenpiteet otetaan käyttöön, optisten kirkasteiden tuottajat niissä yhteisön ulkopuolisissa maissa, joissa tällaisia toimenpiteitä ei ole käytössä, saisivat merkittävän hintaedun. Yksi tuottaja väitti, että jos sen optisten kirkasteiden liiketoimien jo nyt heikko tuotto heikkenee toimenpiteiden vuoksi entisestään, sen olisi harkittava, voiko se pysyä markkinoilla.
(112) Ei ole itsestäänselvää, että optisten kirkasteiden tuottajat yhteisön ulkopuolella saisivat erityistä kilpailuetua yhteisössä sijaitseviin kilpailijoihin nähden, jos toimenpiteet otetaan käyttöön. Tämä on kyseenalaista varsinkin, jos otetaan huomioon, että sulfaniilihapon tuontiin sovelletaan jo useita polkumyyntitulleja yhdessä suurimmista optisten kirkasteiden tuottajamaista, Yhdysvalloissa. Olisi myös huomattava, että ottaen huomioon sen, että yhteisössä sijaitsevien optisten kirkasteiden tuottajien kokonaiskustannusten nousu olisi jonkin verran alle prosentin ja että optisten kirkasteiden osuus paperintuotannon kustannuksista on pieni, ei ole osoituksia siitä, että näiden tuotteiden tuotannon jatkaminen yhteisössä vaarantuisi. Ottaen huomioon niiden huomattavat investoinnit yhteisössä sijaitseviin tuotantolaitoksiinsa viime vuosina sekä markkinoiden ja niiden asiakaskunnan suuruuden on selvää, että nämä tuottajat pysyvät voimakkaasti mukana yhteisön markkinoilla.
(113) Tämän vuoksi päätellään alustavasti, että toimenpiteiden käyttöönotolla ei olisi suuria kielteisiä vaikutuksia tähän käyttäjäryhmään.
6.2 Betonin lisäaineet
(114) Komissio sai vastaukset kyselylomakkeeseen kahdelta betonin lisäaineita tuottavalta yritykseltä ja kirjallisia huomautuksia kolmannelta. Betonin lisäaineita käytetään betonin tiettyjen ominaisuuksien ja erilaisiin olosuhteisiin reagoimisen parantamiseen.
(115) Yhteistyössä toimineiden käyttäjien tiedoista käy ilmi, että sulfaniilihappoa käytettiin kaikenlaisten betonin lisäaineiden tuottamiseen. Kun molempien yritysten tiedot yhdistettiin ja otettiin huomioon niiden tuotevalikoima ja tuotannon määrä, todettiin, että sulfaniilihapon osuus oli noin 15 prosenttia niiden valmistuskustannuksista. Sen jälkeen määritettiin johdanto-osan 105 kappaleessa esitettyä menetelmää käyttäen, että toimenpiteet nostaisivat betonin lisäaineiden valmistuskustannuksia vain hieman yli kahdella prosentilla ja niiden kokonaiskustannuksia (jolloin huomioon on otettu myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset) tätä vähemmän.
(116) Ainoastaan toinen vastaajista toimitti tietoja, jotka koskivat sulfaniilihappoa sisältävien tuotteiden kannattavuutta. Komissio ei tämän vuoksi kyennyt arvioimaan tarkasti toimenpiteiden taloudellista vaikutusta tähän käyttäjäryhmään. On kuitenkin huomattava, että sulfaniilihappoa sisältävien tuotteiden liikevaihto on hyvin pieni osa (vähemmän kuin 5 prosenttia) komission kysylylomakkeeseen vastanneiden kahden yrityksen kokonaisliikevaihdosta. Niinpä näiden yritysten koko toiminta ei vaarannu, vaikka tunnustetaan, että toimenpiteillä on jonkin verran vaikutusta niiden betonien lisäaineita koskevaan liiketoimintaan. Tätä tukee myös se, että kumpikaan yritys ei väittänyt, ettei se kykenisi sisällyttämään hinnannousua omiin kustannuksiinsa tai siirtämään sitä asiakkaille.
(117) Samat kaksi yhteistyössä toiminutta käyttäjää vastustivat voimakkaasti toimenpiteiden käyttöönottoa. Sen lisäksi, että ne esittivät jäljempänä 7 kohdassa käsitellyn huolensa sulfaniilihapon riittävästä saatavuudesta yhteisössä, ne väittivät, että ne menettäisivät kilpailukykyään maailmanmarkkinoilla betonin lisäaineiden tuottajille sellaisissa yhteisön ulkopuolisissa maissa, joissa Intiasta ja Kiinasta peräisin olevaa sulfaniilihappoa on saatavilla ilman polkumyyntitulleja.
(118) Tämä väite oli hylättävä useista syistä. Ensinnäkään kumpikaan yritys ei toimittanut väitteen tueksi todisteita kuten tietoja yhteisön ulkopuolella sijaitsevien betonin lisäaineiden tuottajien aiheuttaman kilpailu-uhkan vakavuudesta. Lisäksi kun otettiin huomioon johdanto-osan 115 kappaleessa mainittu ennakoitavissa oleva korotus näiden yritysten kokonaiskustannuksiin, ei katsottu, että toimenpiteillä olisi kovinkaan haitallista vaikutusta niiden kilpailukykyyn.
(119) Kolmannen tuottajan kanta oli moniselitteisempi. Vaikka se korosti sitä, että sen kilpailukyky riippui tietyssä määrin hinnasta, jolla se pystyy hankkimaan raaka-aineensa, se tunnusti, että on tärkeää säilyttää sulfaniilihapon kilpailukykyinen tuotantopohja yhteisössä kyseisen raaka-aineen saatavuuden takaamiseksi.
(120) Tästä syystä päätellään alustavasti, että toimenpiteiden käyttöönotolla ei ole vakavia haitallisia vaikutuksia tämän käyttäjäalan toimintaan.
6.3 Väriaineiden tuottajat
(121) Komissio vastaanotti vastaukset kyselylomakkeeseen kolmelta väriaineiden tuottajalta, joista yksi oli vastannut komissiolle myös optisten kirkasteiden tuottajana. Kirjallisia huomautuksia saatiin lisäksi neljänneltä tuottajalta. Ne olivat ostaneet suhteellisen pieniä määriä sulfaniilihappoa tutkimusajanjakson aikana. Määrästä noin puolet oli yhteisöstä peräisin olevaa sulfaniilihappoa ja loppu oli peräisin asianomaisista maista. Kun kyseisten kolmen yrityksen tiedot yhdistettiin ja otettiin huomioon niiden tuotevalikoima ja tuotannon määrä, todettiin, että sulfaniilihapon osuus oli 5-10 prosenttia niiden sulfaniilihappoa sisältävien väriaineiden valmistuskustannuksista. Näiden tuotteiden liikevaihto oli puolestaan noin kolmannes kyseisten yritysten kokonaisliikevaihdosta.
(122) Sen jälkeen määritettiin johdanto-osan 105 kappaleessa esitettyä menetelmää käyttäen, että toimenpiteet nostaisivat sulfaniilihappoa sisältävien väriaineiden valmistuskustannuksia vain hieman yli prosentilla ja niiden kokonaiskustannuksia (jolloin huomioon on otettu myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset) jonkin verran alle prosentilla. Koska yksikään näistä yrityksistä ei toimittanut komissiolle yksityiskohtaisia tietoja väriaineita koskevan liiketoimintansa kannattavuudesta, toimenpiteiden mahdollista vaikutusta niiden taloudelliseen tilanteeseen kokonaisuudessaan ei kuitenkaan ollut mahdollista määrittää tarkasti.
(123) Yksi vastaaja toimitti kuitenkin kirjallisia huomautuksia väriaineita koskevan liiketoiminnan voimakkaasta kilpailusta ja olosuhteista, joissa tätä liiketoimintaa harjoitetaan pienellä voittomarginaalilla. Tämä väitti, että Intiasta ja Kiinasta peräisin olevat väriaineet aiheuttivat voimakasta hintakilpailua mahdollisesti polkumyynnin takia ja että sulfaniilihapon hinnan nousulla saattaisi olla vakavat seuraukset väriaineiden tuotannon jatkumiselle yhteisössä. Mahdollisen polkumyynnin esiintyminen jatkojalostustuotteiden markkinoilla (tätä koskevaa näyttöä ei toimitettu) ei saa kuitenkaan estää aiheellisten kaupan suojakeinojen käyttöä polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin yhteisön tuotannonalan muodostaville sulfaniilihapon tuottajille aiheuttaman vahingon korjaamiseksi.
(124) Kannattavuutta koskevien tietojen puuttuessa ja koska sulfaniilihapon hinnalla on suhteellisen pieni vaikutus kaikkien väriaineiden kokonaistuotantokustannuksiin, päätellään alustavasti, että polkumyyntitullien käyttöönotolla ei ole vakavia haitallisia seurauksia tälle käyttäjäalalle.
6.4 Päätelmät
(125) Edellä esitettyjen sulfaniilihapon eri käyttäjiä tässä tutkimuksessa koskevien päätelmien perusteella päätellään alustavasti, että toimenpiteiden käyttöönotto vaikuttaisi hieman niiden taloudelliseen tilanteeseen, mutta ei vaarantaisi niiden toiminnan jatkumista tai johtaisi niiden tuotannon siirtämiseen yhteisön ulkopuolelle.
7 Kilpailua ja kauppaa vääristävät vaikutukset
(126) Komissio tarkasteli toimenpiteiden mahdollisia kilpailua ja kauppaa vääristäviä vaikutuksia tutkimuksen päätelmien ja asianomaisten osapuolten esittämien huomautusten perusteella. Huomautukset koskivat pääasiassa tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisöön tuonnin jatkuvaa tarvetta, koska yhteisön tuotannonala ei kykene kattamaan koko kysyntää. Yksi käyttäjä esitti myös huolen, että Intiasta ja Kiinasta tapahtuvien toimitusten väheneminen antaisi Sorochimielle mahdollisuuden määrätä hinnat yhteisön markkinoilla amerikkalaisten kilpailijoidensa kanssa.
(127) Toimenpiteiden tarkoitus ei ole estää tuontia yhteisöön vaan varmistaa, että tuonti ei tapahdu vahingolliseen polkuhintaan. On myönnettävä, että eri alkuperää oleva tuonti kattaa jatkossakin merkittävän osan yhteisön kysynnästä. On myös huomattava, että yhteisön tuotannonalalla on suunnitelmia lisätä kapasiteettiaan, jos sen sulfaniilihapon myynnin tuotto saavuttaa kohtuullisen tason. Tämän vuoksi on erittäin todennäköistä, että yhteisön tuotannonala kykenee toteuttamaan nämä investointisuunnitelmat, jos polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vahingolliset vaikutukset poistetaan ottamalla toimenpiteet käyttöön. On tärkeää huomata, että sulfaniilihapon tuotanto on jo keskittynyt melko harvoihin maihin maailmassa. Tässä tutkimuksessa on havaittu, että tuotantoa on yhteisön ulkopuolella ainoastaan Intiassa, Kiinassa, Yhdysvalloissa ja Unkarissa. Tämän vuoksi on kaikkien yhteisön käyttäjien edun mukaista, että yhteisön tuotannonalan annetaan toimia terveen kilpailun olosuhteissa, jotta tuotetta voidaan jatkossakin toimittaa yhteisön sisällä.
(128) Toinen, hintojen sopimista koskeva väite on hylättävä pelkkänä arvailuna. Väitteen tueksi ei ole toimitettu näyttöä. Lisäksi jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, yhteisön tuotannonala saattaa joutua lopettamaan tuotantonsa. Jos näin kävisi, tuotteiden toimittajien määrä yhteisön markkinoilla vähenisi entisestään ja jäljelle jäävät toimittajat voisivat tämän ansiosta nostaa hintojaan.
(129) Väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöönotto edistäisi edellä esitetyn perusteella käyttäjäteollisuuden valinnan mahdollisuuksien ja kilpailun ylläpitämistä yhteisön markkinoilla.
8 Yhteisön etua koskevat päätelmät
(130) Edellä esitetyistä syistä päätellään alustavasti, että ei ole yhteisön edun mukaisia pakottavia syitä, joiden perusteella polkumyyntitoimenpiteitä ei pitäisi tässä tapauksessa ottaa käyttöön.
H VÄLIAIKAISET POLKUMYYNTITOIMENPITEET
1 Vahingon korjaava taso
(131) Katsottiin, että polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttaman enemmän vahingon estämiseksi on tarkoituksenmukaista ottaa käyttöön polkumyyntitoimenpiteet väliaikaisten tullien muodossa.
(132) Tullien suuruutta määrittäessään komissio otti huomioon todetut polkumyyntimarginaalit ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon korjaamiseksi tarvittavan tullin määrän.
(133) Komissio määritti tätä varten vahinkoa aiheuttamattoman hinnan, joka perustuu yhteisön tuotannonalan tuotantokustannuksiin (ottamatta huomioon poikkeuksellisia kustannuksia, jotka liittyvät Sorochimien vaikeuksiin liima-alalla, tai Quimigalin perustamiskustannuksia) ja kuuden prosentin voittomarginaaliin. Katsottiin, että tämäntyyppisen kemian alan on mahdollista kohtuudella saavuttaa tällainen voittomarginaali. Vahinkoa aiheuttamatonta hintaa verrattiin edellä esitettyihin hinnan alittavuutta määriteltäessä käytettyihin polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hintoihin. Vahinkomarginaalin määrittämiseksi tämän vertailun tuloksena saadut erot ilmaistiin tämän jälkeen prosentteina koko cif-tuonnin arvosta.
2 Väliaikaiset toimenpiteet
(134) Koska sekä Intian että Kiinan polkumyyntimarginaalin havaittiin jäävän alemmaksi kuin vahingon korjaava taso, käyttöön otettavien polkumyyntitullien olisi perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti oltava määritettyjen polkumyyntimarginaalien suuruiset.
(135) Intian osalta samanaikaisesti vireillä olevaan tukien vastaiseen menettelyyn viitaten neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97(5), jäljempänä "tukien vastainen perusasetus", ja perusasetuksen 14 artiklan 1 kohdan mukaan mihinkään tuotteeseen ei kuitenkaan voida soveltaa sekä polkumyynti- että tasoitustulleja polkumyynnistä tai vientituen myöntämisestä aiheutuneen saman tilanteen korjaamiseksi. Tämän vuoksi on määritettävä, aiheutuvatko tukimäärät ja polkumyyntimarginaalit samasta tilanteesta ja missä määrin.
(136) Intian osalta tukien vastaisen perusasetuksen 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti väliaikaiseksi tasoitustulliksi ehdotettiin tuen määrää, joka todettiin vahinkomarginaalia pienemmäksi. Jotkut Intian tutkituista tukijärjestelmistä, joiden todettiin olevan vastatoimeen oikeuttavia, olivat tukien vastaisen perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja vientitukia. Tällöin nämä tuet voivat vaikuttaa ainoastaan intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan vientihintaan polkumyyntimarginaalia suurentavasti. Toisin sanoen ainoan yhteistyössä toimineen intialaisen tuottajan osalta määritetty väliaikainen polkumyyntimarginaali johtuu osittain vientituista. Näissä olosuhteissa ei katsota aiheelliseksi ottaa käyttöön sekä tasoitus- että polkumyyntitulleja koko kyseisen vientituen ja väliaikaisesti määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruisina. Tämän vuoksi väliaikainen polkumyyntitulli olisi mukautettava vientituen vaikutuksen korjaavan väliaikaisen tasoitustullin käyttöönoton jälkeen jäävän tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin mukaiseksi. Tämän seurauksena Intian polkumyyntitulliksi on määritetty polkumyyntimarginaalin määrä (24,6 prosenttia) vähennettynä vientitukien tasoitustullin määrällä (6,6 prosenttia).
(137) Kiinan polkumyyntitulliksi on määritetty polkumyyntimarginaalin määrä.
I LOPPUSÄÄNNÖKSET
(138) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi on vahvistettava määräaika, jonka kuluessa menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa ilmoittautuneet asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi. Lisäksi on todettava, että kaikki tämän asetuksen tarkoituksia varten tehdyt tullien käyttöönottoa koskevat päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua tarkastelemaan uudelleen mahdollista lopullista tullia varten,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli Kiinan kansantasavallasta ja Intiasta peräisin olevan CN-nimikkeeseen ex 2921 42 10 (Taric-koodi 2921 42 10 60 ) kuuluvan sulfaniilihapon tuonnissa.
2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava väliaikainen polkumyyntitulli on seuraava:
TAULUKON PAIKKA
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista.
2 artikla
Asianomaiset osapuolet voivat 20 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä pyytää, että niille ilmoitetaan niistä olennaisista tosiseikoista ja päätelmistä, joiden perusteella tämä asetus on annettu, ja ne voivat saman ajan kuluessa esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla komission kuulemiksi suullisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan soveltamista.
Asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti asianomaiset osapuolet voivat yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä esittää huomautuksia tämän asetuksen soveltamisesta.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 3 päivänä maaliskuuta 2002.