KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 14. oktober 1998
om Spaniens støtte til virksomhederne i Magefesa-koncernen og deres efterfølgere
(meddelt under nummer K(1998) 3211)
(Kun den spanske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(1999/509/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 92 og artikel 93, stk. 2, første afsnit,
efter i overensstemmelse med ovennævnte bestemmelser at have give de interesserede parter en frist til at fremsætte deres bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. PROCEDUREN
Den 16. juli 1997 besluttede Kommissionen efter i februar 1997 at have modtaget syv anmeldelser at indlede proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til støtte til virksomhederne i Magefesa-koncernen og deres efterfølgere, der var blevet givet siden 1989, hvor Kommissionen vedtog beslutning 91/1/EØF(1), hvori den erklærede støtten til koncernen, der fremstiller husholdningsartikler, for uforenelig med fællesmarkedet.
Samme dato anmodede Kommissionen den spanske regering om detaljerede oplysninger om tilbagebetalingen af den uforenelige støtte, Magefesa-koncernen og dens efterfølgere havde modtaget, samt om koncernens nuværende struktur og retlige og finansielle situation.
I overensstemmelse med traktatens artikel 93, stk. 2, anmodede Kommissionen ved brev af 6. august 1997 den spanske regering om at fremsætte sine bemærkninger inden for en frist på en måned. Gennem offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2) blev de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter underrettet om beslutningen om at indlede proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, og samtidig opfordret til at fremsætte deres bemærkninger.
Ved brev af 12. november 1997 fremsatte de spanske myndigheder deres bemærkninger i anledning af indledningen af proceduren og afgav oplysninger.
Ved breve af 28. november 1997 fremsatte to konkurrenter og fagforeningerne for de ansatte i virksomheden Industrias Domésticas SA (herefter Indosa) deres bemærkninger. Disse blev videresendt til de spanske myndigheder til udtalelse ved brev af 17. og 23. december 1997 og 9. januar 1998. De spanske myndigheder fremsatte ingen bemærkninger.
Kuratorerne for boet efter Indosa, som var en af de virksomheder, der blandt andet havde modtaget den støtte, der blev erklæret uforenelig med fællesmarkedet i 1989, fremsatte deres bemærkninger ved brev af 27. november 1997. Disse bemærkninger blev vedlagt den spanske regerings brev af 24. april 1998, som omtales senere.
Eftersom Kommissionen fandt, at der stadig var punkter, som ikke var blevet belyst ved de spanske myndigheders svar i anledning af indledningen af proceduren, blev disse anmodet om yderligere oplysninger ved brev af 24. februar 1998. De spanske myndigheder fremsendte ved ovennævnte brev af 24. april 1998 et længere dokument, der omfattede en lang række bilag til støtte for de forelagte oplysninger.
II. KONCERNENS STRUKTUR
Magefesa-koncernen(3) og dens efterfølgere fremstiller husholdningsartikler, som f.eks. trykkogere, stegepander og grydelåg af rustfrit stål. Koncernen er opbygget på følgende måde:
PIC FILE= "L_1999198DA.001601.TIF
Note
(1) Ved "efterfølgere" forstås i denne beslutning - uden at det indebærer retlige konsekvenser - en økonomisk situation, hvor selskaber oprettet af tidligere ansatte i Migsa, Cunosa og Gursa arbejder på de samme anlæg, med de samme udstyr og fremstiller produkter af samme mærke som deres forgængere.
I december 1985 oprettede de regionale selvstyrende myndigheder, på hvis område Magefesa-koncernens produktionsvirksomheder hørte hjemme, tre selskaber for at fordele den støtte, der i 1989 blev erklæret uforenelig:
- Manufacturas Damma, SA (herefter "Manufacturas Damma") i Andalusien, som blev kontrolleret af de regionale selvstyrende myndigheder
- Gestión de Magefesa en Cantabria, SA (herefter "Gemacasa") i Cantabrien, som blev kontrolleret af de regionale selvstyrende myndigheder
- Fiducias de la cocina y derivados, SA (herefter "Ficodesa") i Baskerlandet, en privat virksomhed, der dog var underlagt de selvstyrende baskiske myndigheders kontrol gennem ad hoc-aftaler.
Selskaberne forestod kontrollen med støtten, anvendelse og handlingsplanens gennemførelse og skulle samtidig sikre Magefesa-virksomhedernes fortsatte drift ved at hindre kreditorerne i at gøre udlæg i finansielle ressourcer og anlægsaktiver. Med henblik herpå afsatte forvaltningsselskaberne hele Magefesas produktion, som de tidligere havde erhvervet hos de enkelte selskaber, og samtidigt forvaltede de de midler, råvarer og halvfabrikata, som selskaberne havde brug for.
Da man modtog anmeldelserne i 1997, var nogle af koncernens selskaber erklæret konkurs (Magefesa, Indosa, Cunosa), mens andre var inaktive (Migsa, Cursa). Endvidere oprettede Indosas kurator i november 1994 Indosa Derio S.L., som nu hedder Compañía de Menaje Doméstico, S.L. (herefter "CMD"), med henblik på at afsætte Indosas produktion. Indtil 1993 havde Magefesa-koncernens fire produktionsvirksomheder (Indosa, Migsa, Cunosa og Gursa) over 800 ansatte.
Indosa har nu 330 ansatte og havde i 1997 en omsætning på ca. 3 mia. ESP. Det er den eneste industrivirksomhed i koncernen, der stadig er aktiv. Produktionen er koncentreret om trykkogere og gryder og pander.
En del af de tidligere ansatte i Cunosa (i likvidation) og Migsa og Gursa (inaktive) oprettede henholdsvis La Compañía de Cubiertos, S.A.L. (herefter "LCC"), Idisur, S.A.L. (herefter "Idisur") og Vitrinor, S.A.L. (herefter Vitrinor)(4).
Agrupación de Empresas Magefesa blev opløst den 29. oktober 1996.
Af forvaltningsselskaberne blev Ficodesa erklæret konkurs i 1995, medens Gemacasa og Manufacturas Damma er inaktive.
III. STØTTEN
Kommissionen besluttede at indlede proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til følgende foranstaltninger:
- Magefesa-koncernens og dens efterfølgeres manglende betaling af skatter og sociale bidrag
- Indosas fortsatte engagement i udviklingen af produktionen på trods af, at selskabet blev erklæret konkurs i 1994, og Indosas manglede betaling af skatter og sociale bidrag
- den baskiske regerings planer om at indrømme Indosa en garanti på 804 mio. ESP for at sikre et midlertidigt lån i den periode, hvor Indosa endnu ikke havde modtaget de beløb, virksomheden forventede at få fra lønmodtagernes garantifond (Fogasa)(5) og arbejdsministeriet
- de udbetalinger som Fogasa og arbejdsministeriet havde foretaget eller havde planlagt at foretage til virksomhederne i Magefesa-koncernen.
Som nævnt blev der ved indledningen af proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, desuden taget hensyn til den formodede manglende tilbagebetaling af den støtte, der var blevet erklæret uforenelig med fællesmarkedet i 1989, idet det blev fastslået, at Kommissionen ville vurdere foreneligheden af enhver udbetalt støtte på baggrund af, hvad der var sket med hensyn til tilbagebetalingen af følgende støtte, der var blevet erklæret uforenelig ved beslutning 91/1/EØF:
- Et lån på andre vilkår end markedsvilkår på 2085 mio. ESP, som Fogasa ydede til dækning af erstatning til arbejdstagere, der blev afskediget som følge af handlingsplanen
- Lånegarantier for et samlet beløb af 1580 mio. ESP (972 mio. ESP fra de regionale myndigheder i Baskerlandet, 512 mio. ESP fra de regionale myndigheder i Cantabrien og 96 mio. ESP fra de regionale myndigheder i Andalusien)(6)
- Direkte tilskud for et samlet beløb på 1094 mio ESP (803 mio. ESP fra den baskiske regering, 262 mio. ESP fra den cantabriske regering og 29 mio. ESP(7) fra den andalusiske regering)(8)
- Rentetilskud på i alt 9 mio. ESP.
Den spanske regering blev anmodet om at inddrive den uforenelige støtte, der var udbetalt af Fogasa og de selvstyrende regeringer i Baskerlandet, Cantabrien og Andalusien på følgende måde:
- lånet på andre vilkår end markedsvilkår på 2085 mio. ESP, som Fogasa havde ydet, skulle omlægges til et lån på markedsvilkår eller ophæves, alternativt skulle der træffes andre foranstaltninger, der kunne garantere, at støtteelementet forsvandt fuldstændig
- lånegarantien på 1580 mio. ESP skulle ophæves
- tilskuddet på 1094 mio. ESP skulle betales tilbage.
IV. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
Følgende bemærkninger blev modtaget fra interesserede parter:
- en konkurrent understregede, at Vitrinor, et selskab, som blev oprettet af nogle af Gursas tidligere medarbejdere, benyttede Gursas anlæg uden nogen form for betaling
- en anden konkurrent påpegede, i) at den uforenelige støtte ikke var blevet tilbagebetalt, ii) at Indosa hverken havde betalt skatter eller sociale bidrag efter vedtagelsen af beslutning 91/1/EØF, iii) at Magefesas produkter blev markedsført til priser, der var 33 % lavere end konkurrenternes, iv) at alt dette var tilladt af kuratorerne, der netop var udpeget af de centrale og regionale myndigheder
- fagforeningsrepræsentanterne påpegede, at Fogosas intervention kun havde været til fordel for arbejdstagerne og ikke for virksomheden; endvidere oplyste de Kommissionen om, at arbejdstagerne havde oprettet en pensionsfond for egne midler.
Kuratorerne for Indosa, som var en af de virksomheder, der både havde modtaget den støtte, der blev erklæret uforenelig i 1989, og den nye støtte, fremsatte deres bemærkninger ved brev af 27. november 1997. Disse bemærkninger blev vedlagt den spanske regerings brev af 24. april 1998, som behandles i afsnit VI.
V. DET SPANSKE SVAR I ANLEDNING AF INDLEDNINGEN AF PROCEDUREN
a) Tilbagebetaling af den støtte, der blev erklæret uforenelig med fællesskabet i 1989
Situationen med hensyn til tilbagebetaling af den støtte, der blev erklæret uforenelig ved beslutning 91/1/EØF, kan resumeres således:
For så vidt angår det lån på andre vilkår end markedsvilkår, som Fogasa ydede med et beløb på 2085 mio. ESP, blev det i 1990 besluttet, at omlægge det til et lån på markedsvilkår. Da virksomhederne ikke overholdt vilkårene for lånet(9), indledte Fogasa på ny tvangsinddrivelsen, hvilket førte til beslaglæggelse mod Magefesa-koncernens varemærker.
Med hensyn til lånegarantierne for et samlet beløb på 1580 mio. ESP og tilskuddet på i alt 1104 mio ESP fra de regionale myndigheder i Baskerlandet, Cantabrien og Andalusien, blev den højeste rådgivende instans i Spanien, Consejo de Estado, i 1990 konsulteret med hensyn til spørgsmålet om, hvordan Spanien skulle efterkomme beslutning 91/1/EØF.
Hvad angår lånegarantierne, udtalte denne instans, at de selvstyrende regionalregeringer skulle iværksætte garantierne øjeblikkeligt og derefter inddrive beløbene fra støtte modtagerne; hvad angår tilskuddene, skulle de selvstyrende regionalregeringer tilbagekalde deres beslutninger om at yde dem og derefter kræve de allerede udbetalte beløb tilbage.
De selvstyrende regionalregeringer reagerede på følgende måde:
- Den baskiske regering: lånegarantierne blev ikke iværksat øjeblikkeligt, som Consejo de Estado havde anbefalet, men i perioden 1989-1993 for et beløb på 1365717623 ESP (hovedstol og renter). Efter uden held at have anmodet om tilbagebetaling blev der indledt tvangsfuldbyrdelsesprocedure, hvilket heller ikke gav resultat. Den baskiske regering besluttede i marts 1994 at ophæve beslutningen om at yde tilskuddene, dvs. over fire år efter meddelelsen af beslutning 91/1/EØF. Den 25. januar 1995 sendte man et krav om tilbagebetaling til Ficodesa, som imidlertid på dette tidspunkt allerede var erklæret konkurs (den 19. januar 1995).
Begge kreditter (lånegarantierne og tilskuddene) blev opført på listen over fordringer mod Ficodesa. De spanske myndigheder har ikke oplyst Kommissionen om, hvilken prioritet kreditterne har. Da der er tale om offentlige kreditter, burde de have samme fortrinsret, som spansk ret giver andre offentlige kreditter.
- Den andalusiske regering: El Instituto de Fomento de Andalucía (herefter "IFA"), som ejer Manufacturas Damma, erklærede den 17. juni 1993 efter at have iværksat lånegarantierne på 96 mio. ESP og uden held at have krævet, at Manufacturas Damma skulle betale det garanterede beløb, kreditten for uerholdelig. Hvad angår tilskuddene på 29 mio. ESP, oplyste de selvstyrende myndigheder, at proceduren for ophævelse af beslutningen om tildelingen blev indledt den 21. november 1990, men at tilbagebetalingsproceduren ikke blev gennemført, fordi Manufacturas Damma ikke rådede over ubehæftede aktiver.
- Den cantabriske regering: Lånegarantierne blev ikke iværksat øjeblikkeligt, som Consejo de Estado havde anbefalet, men derimod i perioden 1994-1995. De spanske myndigheder har ikke forelagt detaljerede oplysninger om tilbagebetaling af tilskuddene, men blot oplyst, at Cunosa og Gursa manglede ubehæftede aktiver, og at alle Gemacasas foranstaltninger for at få dem betalt tilbage derfor var forgæves. De spanske myndigheder har ikke redegjort for, hvorfor Gemacasa og den selvstyrende regering ikke opførte den uforenelige støtte til Cunosa på listen over fordringer mod selskabet.
b) Ny støtte tildelt efter vedtagelsen af beslutning 91/1/EØF
Udbetalinger foretaget af Fogasa og arbejds- og socialministeriet
Med hensyn til Fogasa oplyste de spanske myndigheder, at fonden udbetaler erstatning til ansatte i insolvente eller konkursramte virksomheder, hvorefter den i retlig henseende indtræder i deres rettigheder, men udelukkende for de beløb, der er retligt fastslået. Det indebærer, at Fogasa kan indlede eller genoptage tvangsfuldbyrdelsesprocedurer mod virksomheden for at få dækket beløb, der er udbetalt til arbejdstagerne. Fogasa kan vælge ikke at indlede procedure umiddelbart, men i stedet indgå en "tilbagebetalingsaftale", hvis undertegnelse indebærer, at tilbagebetalingsproceduren suspenderes. Ifølge de spanske myndigheder er det især tilfældet, når pengene udbetales til arbejdstagerne efter en undersøgelse af de enkelte kravs retmæssighed. Indgåelse af tilbagebetalingsaftaler besluttes fra sag til sag. Beslutningen om at indgå dem skal forene "effektiviteten af [Fogasas] indtræden med kravene om fortsat drift og beskyttelse af beskæftigelsen" (artikel 32 i kongelig dekret 505/1985). Vilkårene for indgåelse af sådanne aftaler blev fastsat ved ministeriel bekendtgørelse af 20. august 1985.
Ifølge til oplysningerne fra de spanske myndigheder har Fogasa og Magefesakoncernen ikke indgået tilbagebetalingsaftaler, som den, der blev erklæret for uforenelig med beslutning 91/1/EØF, og som fastsatte tilbagebetalingsvilkår, som adskilte sig fra markedsvilkårene.
Hvad angår de ekstraordinære tilskud fra arbejds- og socialministeriet til Indosas ansatte, hvis ansættelseskontrakter var opsagt, oplyste de spanske myndigheder, at der den 5. marts 1997 blev udbetalt 437571733 ESP til 120 arbejdstagere fra Indosa for at sikre dem en bedre dækning af arbejdsløshedsunderstøttelse og pensionsrettigheder efter ophøret af deres ansættelsesforhold med Indosa.
Fortsat manglende betaling af skatter og sociale bidrag
I forbindelse med de ubetalte skatter og sociale bidrag, der går helt tilbage til 1989, fremlagde de spanske myndigheder tal for skatterestancer til staten og for ubetalte sociale bidrag både før og efter, at Indosa, Cunosa og Magefesa blev erklæret konkurs. Der blev ikke forelagt tal for skatterestancer til de regionale myndigheder i Vizcaya for perioden efter Indosas konkurserklæring. Med hensyn til de inaktive selskaber Gursa og Migsa blev der forelagt en oversigt over de foranstaltninger, som de nationale skattemyndigheder og den sociale sikring har iværksat med hensyn til restancerne, samt årsagerne til, at Vitrinor og Idisur ikke var blevet erklæret ansvarlige for henholdsvis Gursas og Migsas gæld som deres efterfølgere, nemlig at de nye selskaber var retligt uafhængige af de gamle, og at de var oprettet af arbejdstagerne, efter at deres ansættelsesforhold var ophørt.
Støtte til andre virksomheder
De regionale andalusiske myndigheder forelagde oplysninger om regionalstøtten til Idisur.
VI. ANMODNING OM SUPPLERENDE OPLYSNINGER UNDER PROCEDUREN OG DE SPANSKE MYNDIGHEDERS SVAR
Ved brev af 24. februar 1998 anmodede Kommissionen om supplerende detaljerede oplysninger om følgende spørgsmål:
- Med hensyn til de konkursramte virksomheder (Magefesa, Indosa og Cunosa) anmodede Kommissionen om en liste over kreditorerne med angivelse af størrelsen af fordringerne og disses prioritet.
- For de inaktive selskabers vedkommende (Migsa og Gursa) anmodede Kommissionen om en forklaring på, hvorfor administrationen ikke som enhver omhyggelig kreditor havde indledt konkursprocedure, når selskaberne var insolvente. Den udbad sig desuden oplysninger om, på hvilke vilkår man havde overført aktiverne fra disse selskaber til de nye selskaber, arbejdstagerne oprettede (Idisur og Vitrinor).
- Med hensyn til Indosas "konkurs med fortsættelse af aktiviteterne" anmodede Kommissionen om en forklaring på, hvorfor kuratorerne, hvoraf to var udpeget på forslag af socialsikringen og de regionale skattemyndigheder i Vizcaya, havde accepteret, at Indosa fortsatte driften efter konkurserklæringen. Kommissionen bad om kopier af eventuelle retslige beslutninger eller akkorder, der kunne begrunde det. Samtidig bad den om oplysninger om restancerne til de nationale og de regionale skattemyndigheder og til socialsikringen efter konkurserklæringen.
- Hvad angår Vitrinor og Idisur, som de tidligere arbejdstagere oprettede med aktiverne fra henholdsvis Gursa og Migsa, anmodede Kommissionen de spanske myndigheder om at oplyse, om der var givet nogen form for støtte til disse virksomheder.
De spanske myndigheder forelagde ved brev af 24. april 1998 et længere dokument, der omfattede en lang række bilag til støtte for de forelagte oplysninger.
a) Tilbagebetaling af den støtte, der blev erklæret uforenelig med fællesmarkedet i 1989
De regionale myndigheder i de selvstyrende regioner Andalusien og Cantabrien mente, at den støtte, der var blevet erklæret uforenelig, skulle betales tilbage af de forvaltningsselskaber, der havde formidlet den, dvs. Manufacturas Damma (Andalusien) og Gemacasa (Cantabrien), eftersom de formelt havde modtaget støtten og nydt godt af garantierne. Ifølge de spanske myndigheder blev Gemacasa under gennemførelsen af handlingsprogrammet kreditor i Cunosa og Gursa for nogle uspecificerede beløb, som på grund af virksomhedernes alvorlige situation ikke blev tilbagebetalt. De spanske myndigheder bekræftede, at Manufacturas Damma, som var kreditor i Migsa, blev solgt til Migsa for en symbolsk pris på 1 peseta den 1. juni 1993, hvilket betyder, at man opgav ethvert forsøg på at få den uforenelige støtte tilbagebetalt. De selvstyrende andalusiske myndigheder oplyste, at der ikke blev indgivet konkursbegæring mod Manufacturas Damma, fordi man ikke fandt det klogt at lade eneaktionæren i et selskab indgive konkursbegæring.
Der blev ikke fremlagt nye oplysninger om støtte fra de baskiske myndigheder.
b) Ny støtte tildelt efter vedtagelsen af beslutning 91/1/EØF
Udbetalinger foretaget af Fogasa og arbejds- og socialministeriet
TABELPOSITION
Hvad angår beskyldningerne om, at Indosa havde bedt Fogasa og arbejds- og socialministeriet om ny støtte, og at den baskiske regering ville stille en garanti på 1 mia. ESP for en midlertidig kredit, indtil den nye støtte blev udbetalt, bekræftede de spanske myndigheder, at Indosa i september 1996 havde anmodet de baskiske myndigheder om støtte til at finansiere førtidspensioneringen af 120 arbejdstagere. Som følge af Kommissionens beslutning om at indlede proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, hvori Kommissionen mindede de spanske myndigheder om, at traktatens artikel 93, stk. 3, har opsættende virkning, besluttede den baskiske regering at undlade at stille garantien på 804 mio ESP.
Hvad angår arbejds- og socialministeriets indgreb den 9. august 1996 gav den baskiske regering tilladelse til opsigelse af 120 ansættelseskontrakter på Indosa. Den 18. november 1996 bevilgede arbejdsministeriet en ekstraordinær støtte som supplement til arbejdsløshedsunderstøttelse og pensionsbidrag. Denne foranstaltning var baseret på ministeriel bekendtgørelse af 5. april 1995 om arbejdstagere i social nød. Formålet med foranstaltningen var at give arbejdstagerne mulighed for i) at opnå den størst mulige beskyttelse i de første 24 måneder efter opsigelsen af deres kontrakter, og ii) at gå på pension som planlagt på bedre økonomiske vilkår. Den 5. marts 1997 blev der udbetalt 437471733 ESP til ansatte i Indosa, hvis kontrakter blev opsagt. De spanske myndigheder insisterede på, at dette beløb blev udbetalt til en gruppe arbejdstagere, der var særligt ubeskyttede.
Fortsat manglende betaling af skatter og sociale bidrag
Der blev forelagt lister over Indosas og Cunosas kreditorer samt over de skatter og sociale bidrag, der ikke var betalt. Der er tale om følgende beløb:
Konkursramte selskabers restancer
TABELPOSITION
Samlet beløb: 9272 mio. ESP.
For de inaktive selskabers vedkommende (Migsa, Gursa) er der tale om følgende restancer i form af skatter og sociale bidrag:
Inaktive selskabers restancer
TABELPOSITION
Samlet beløb for de inaktive selskaber: 3878 mio. ESP.
Det samlede beløb for de konkursramte og inaktive selskaber er på 13150 mio. ESP, hvilket svarer til 78,82 mio. ECU(10).
Hvad angår årsagerne til, at de spanske myndigheder ikke som enhver anden omhyggelig kreditor havde indgivet konkursbegæring mod Migsa og Gursa, oplyste myndighederne, at administrationen af hensyn til de lange og kostbare konkursprocedurer ikke kun handler på grundlag af rent formelle kriterier, men også tager hensyn til, om der er reel mulighed for at inddrive kreditterne. Det blev dog oplyst, at man under alle omstændigheder havde indledt tvangsfuldbyrdelsesprocedure mod både Migsa og Gursa, men uden succes, da der ikke fandtes ubehæftede aktiver.
De spanske myndigheder forelagde desuden oplysninger om de tvangsfuldbyrdelsesprocedurer, der var indledt mod Indosa og Cunosa, inden de på arbejdstagernes initiativ blev erklæret konkurs.
Med hensyn til den måde, hvorpå Idisor og Vitrinor blev oprettet, oplyste de spanske myndigheder, at både Migsa og Gursa fortsatte som ejere af anlæggene, som var blevet udlejet til de nye selskaber, der var oprettet af nogle af deres tidligere ansatte.
Fortsat manglende betaling af skatter og sociale bidrag efter Indosas konkurserklæring
TABELPOSITION
Det samlede beløb, der svarer til 40,17 mio. ECU, udgør over halvdelen af de kreditter, der er anerkendt i forbindelse med Indosas konkurs(11). De spanske myndigheder har ikke oplyst, hvilken prioritet disse kreditter har.
Under proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, har den spanske regering ikke fremlagt nogen kopi af en retlig beslutning om konkurs med fortsatte aktiviteter. De spanske myndigheder har derimod fremlagt et dokument fra et møde mellem Indosas kreditorer den 30. januar 1995, som godkender konkursen med fortsatte aktiviteter.
Selv om dommeren i konkursbegæringen udtrykkelig blev anmodet om at give Indosa mulighed for at fortsætte sine industrielle aktiviteter, traf han ingen beslutning herom, da han den 19. juli 1994 erklærede Indosa konkurs. Seks måneder senere, den 30. januar 1995, blev kreditorerne kaldt sammen for at udpege kuratorer. Af de tre kuratorer, der ifølge spansk ret skal udpeges, foreslog de største kreditorer, dvs. socialsikringen og de regionale skattemyndigheder i Viscaya, to. De øvrige kreditorer foreslog den tredje. De blev alle tre valgt. Efter afstemningen anmodede den retlige repræsentant for konkursrekvirenten kreditorerne om at udtale sig om den foreliggende situation med fortsat industriel aktivitet. Ifølge mødereferatet udtalte kun Fogasa og de lokale myndigheder fra Derio(12) sig for at fortsætte aktiviteterne. Ingen udtalte sig imod en fortsættelse. Det fremgår ikke af mødereferatet, at socialsikringen eller de nationale eller regionale myndigheder modsatte sig dette, selv om de i kraft af deres store tilgodehavender havde stemmer nok til at modsætte sig, at man gav Indosa tilladelse til at fortsætte aktiviteterne.
I perioden mellem konkurserklæringen (19. juli 1994) og april 1997 steg de ubetalte sociale bidrag til 1282117590 ESP. De spanske myndigheder har på trods af en anmodning herom ikke oplyst, hvor store restancer til de regionale skattemyndigheder i Viscaya virksomheden oparbejdede i denne periode.
De spanske myndigheder bekræftede, at Indosa var klar over, hvilke skatter og sociale bidrag virksomheden var pligtig til at betale efter maj 1997.
Støtte til andre virksomheder
Med hensyn til tildeling af anden støtte bekræftede de spanske myndigheder, at Vitrinor ikke havde modtaget støtte, og de forelagde desuden en ajourført liste over offentlig støtte til Idisur.
På grund af den specifikke karakter af Idisurs sag, i hvilken støtten må formodes at være givet i hvert fald delvis som led i regionale støtteordninger, som Kommissionen har godkendt, er dette spørgsmål ikke omfattet af denne beslutning, men vil blive behandlet ved en senere lejlighed.
VII. RETLIG VURDERING
Traktatens artikel 92, stk. 1, fastslår, at bortset fra de i traktaten hjemlede undtagelser er statsstøtte, som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
De produkter, Magefesa-koncernen markedsfører, er genstand for samhandel mellem medlemsstaterne, og der er tale om konkurrence mellem producenterne. Desuden drev Magefesa-koncernen tidligere virksomhed på markederne i Fællesskabet og var en af de største producenter i Spanien inden for denne sektor.
I henhold til en "rentabilitetsplan", som Indosa fremlagde i begyndelsen af 1996, havde Magefesas produkter i 1990 en markedsandel på 39 % for så vidt angår trykkogere og 37 % for gryder og pander. I 1994 var markedsandelene for de samme produkter på henholdsvis 23 % og 13 %.
I årene inden henholdsvis konkursen og indstillingen af aktiviteterne i de pågældende virksomheder steg samhandelen mellem medlemsstaterne med køkken- og husholdningsartikler (undtagen service) af rustfrit stål og grydelåg af rustfrit stål (KN-kode 7323 93 90, 8215 20 10) i 1990 til henholdsvis 251,6 mio. ECU og 38,6 mio. ECU, medens tallene for 1992 var henholdsvis 281,6 mio. ECU og 38,9 mio. ECU. Spanien opgav samhandel med de øvrige medlemsstater for følgende beløb: i 1990, henholdsvis 17,9 mio. ECU og 3,2 mio. ECU, og i 1992, henholdsvis 17,7 mio. ECU og 2,6 mio. ECU.
Efter Indosas konkurs i 1994 steg samhandelen mellem medlemsstaterne med køkken- og husholdningsartikler (undtagen service) af rustfrit stål (KN-kode 7323 93 90) til 181,3 mio. ECU. Samme år opgav Spanien samhandel med de øvrige medlemsstater for 16,7 mio. ECU. I 1997 steg samhandelen mellem medlemsstaterne med disse produkter til 230,6 mio. ECU. I samme år opgav Spanien samhandel med de øvrige medlemsstater for 17,5 mio. ECU.
Ifølge traktatens artikel 92, stk. 1, er al støtte, der opfylder kriterierne i dette stykke, i princippet uforenelig med fællesmarkedet. I traktatens artikel 92, stk. 3, opregnes de former for støtte, der kan betragtes som forenelige med fællesmarkedet. Foreneligheden skal afgøres på fællesskabsplan og ikke på nationalt plan. For at sikre et velfungerende fællesmarked og af hensyn til målsætningen i traktatens artikel 3, litra g), skal undtagelserne i artikel 92, stk. 3, fortolkes strikt ved vurderingen af støtteordninger og individuelle støtte tildelinger.
De kan således kun anvendes, når Kommissionen konkluderer, at uden støtte ville markedskræfterne alene ikke være tilstrækkelige til at lede støttemodtagerne ind i adfærdsmønstre, der svarer til nogle af de målsætninger, der er anført i bestemmelsen. Anvendelse af undtagelserne i tilfælde, hvor der ikke foreligger et bidrag til opfyldelse af målsætningerne, eller hvor støtten ikke er nødvendig herfor, ville indebære en fordel for industrier eller virksomheder i visse medlemsstater, som ville styrke dem finansielt og dermed påvirke samhandelsvilkårene mellem medlemsstaterne i negativ retning og indebære en uberettiget konkurrencefordrejning i strid med den fælles interesse, jf. traktatens artikel 92, stk. 3.
a) Tilbagebetaling af den støtte, der blev erklæret uforenelig med fællesmarkedet i 1989
Som bemærket ved indledningen af proceduren er undersøgelsen af, om den støtte, der blev erklæret uforenelig ved beslutning 91/1/EØF, er blevet tilbagebetalt, relevant for behandlingen af støtten til de virksomheder, der modtog denne støtte. Ifølge Domstolens dom af 15. maj 1997 i sag C-355/95 P, Textilwerke Deggendorf GmbH mod Kommissionen og Tyskland(13), skal Kommissionen ved undersøgelse af en ny støttetildeling analysere de kumulative virkninger med hensyn til fordrejning af konkurrencen af den nye støtte og den uforenelige støtte, der ikke er blevet tilbagebetalt.
I 1990 besluttede man at konvertere Fogasas lån på 2085 mio. ESP på andre vilkår end markedsvilkår til et lån på markedsvilkår. Imidlertid genoptog Fogasa tvangsfuldbyrdelsesproceduren mod de virksomheder, som ikke overholdt lånevilkårene, hvilket førte til den beslaglæggelse af Magefesa-koncernens varemærker, som stadig er genstand for denne procedure.
Hvad angår lånegarantierne på i alt 1580 mio. ESP og tilskuddene på i alt 1104 mio. ESP fra den baskiske, cantabriske og andalusiske regering, kan man på grundlag af oplysningerne fra de spanske myndigheder konkludere følgende:
- Den baskiske regering: Den første garanti på 300 mio. ESP fik Indosa den 21. januar 1996. Den anden på 672 mio. ESP fik Ficodesa den 3. juni 1986 med henblik på anvendelse i Indosa og andre af Magefesa-koncernens virksomheder i Baskerlandet. Uden disse to garantier ville Indosa og de øvrige virksomheder have været nødsaget til at lukke, idet deres situation forhindrede dem i at optage lån til den fortsatte drift. Det skal bemærkes, at tilskuddene på 803 mio. ESP blev givet for at gøre det muligt for Magefesa-koncernen at betale den del af lønningerne og erstatningerne, som arbejdstagerne ikke havde modtaget fra Fogasa, fordi den oversteg de generelle lofter. Der var altså tale om at holde omkostningerne nede for Indosa og de øvrige virksomheder og ikke for Ficodesa. Kommissionen mener ikke, at man kan betragte beslutning 91/1/EØF som efterkommet, blot fordi beløbet på 2168717623 ESP er blevet opført på listen over fordringer mod Ficodesa. For det første skal det bemærkes, at de selvstyrende myndigheder var meget længe om at ophæve lånegarantierne og kræve tilskuddene tilbagebetalt. For det andet handlede de selvstyrende myndigheder, som om den eneste modtager af den uforenelige støtte var Ficodesa, og at denne virksomhed således alene var ansvarlig for tilbagebetalingen, da de kun opførte de to kreditter på listen over fordringer mod Ficodesa og ikke mod Indosa eller de øvrige Magefesaselskaber i Baskerlandet. Virkeligheden var en ganske anden, eftersom Ficodesa blot var et forvaltningsselskab uden produktionsaktiviteter, som udelukkende blev oprettet for at kanalisere den finansielle støtte fra den selvstyrende baskiske regering til Indosa og Magefesa-koncernens øvrige selskaber i Baskerlandet.
På baggrund af det ovenfor anførte kan man ikke konkludere, at den baskiske regerings uforenelige støtte faktisk er betalt tilbage, idet kravet om tilbagebetaling af støtten ikke er blevet rettet mod støttemodtagerne.
- Den andalusiske regering: Manufacturas Damma var blot et forvaltningsselskab uden produktionsaktiviteter, som kun blev oprettet for at kanalisere den finansielle støtte fra den andalusiske regering til Migsa, som er holdningselskabet Magefesas produktionsselskab i Andalusien. Tilskuddet på 29 mio. ESP gjorde det muligt for Migsa at betale en del af de lønninger og erstatninger, virksomheden skyldte de afskedigede arbejdstagere. På denne måde blev Migsas og ikke Manufacturas Dammas omkostninger begrænset. Uden lånegarantierne på 96 mio. ESP ville Migsa på den anden side have været nødt til at lukke, fordi virksomhedens situation forhindrede den i at optage lån til den fortsatte drift. Kommissionen mener ikke, at man kan betragte beslutning 91/1/EØF som efterkommet gennem de foranstaltninger, den andalusiske regering har truffet. Endvidere deler Kommissionen ikke den spanske regerings opfattelse, hvorefter den uforenelige støtte blev givet til Manufacturas Damma og ikke til Migsa, og at førstnævnte virksomhed derfor skal betale den tilbage.
På baggrund af det ovenfor anførte kan man ikke konkludere, at den andalusiske regerings uforenelige støtte faktisk er betalt tilbage, idet kravet om tilbagebetaling af støtten ikke er blevet rettet mod støttemodtageren.
- Den cantabriske regering: Af samme årsager som anført for de baskiske og andalusiske myndigheder kan man ikke konkludere, at den cantabriske regerings uforenelige støtte faktisk er betalt tilbage, idet kravet om tilbagebetaling af støtten ikke er blevet rettet mod støttemodtagerne.
Ifølge den retspraksis, der er fastslået ved Domstolens dom i Deggendorfsagen, var undersøgelsen af, om den støtte, der blev erklæret uforenelig ved beslutning 91/1/EØF, var blevet tilbagebetalt, relevant for behandlingen af støtten til de virksomheder, der havde modtaget denne støtte.
b) Ny støtte tildelt efter vedtagelsen af beslutning 91/1/EØF
Udbetalinger fra Fogasa til Indosas, Cunosas, Migsas og Gursas arbejdstagere i perioden 1989-1998 og fra arbejds- og socialministeriet til Indosas arbejdstagere
Udbetalingerne fra Fogasa blev foretaget på grundlag af en retlig indtræden i arbejdstagernes fordringer mod den insolvente virksomhed. Fogasas indgreb var generelle og automatiske uden sektorale begrænsninger og rettet mod alle arbejdstagere, der opfyldte de betingelser, der er fastsat i reglerne. Ifølge oplysningerne fra de spanske myndigheder har Fogasa og Magefesa-koncernen i øvrigt ikke indgået "tilbagebetalingsaftaler", som dem, der blev erklæret for uforenelige ved beslutning 91/1/EØF, hvor vilkårene adskilte sig fra markedsvilkårene.
Hvad angår de ekstraordinære tilskud fra arbejdsministeriet til arbejdstagere, der havde mistet deres arbejde, var der ifølge de oplysninger, Kommissionen har adgang til, tale om et offentligt indgreb for at garantere arbejdstagerne en bedre arbejdsløshedssikring. Desuden blev denne ekstraordinære beslutning truffet efter opsigelse af arbejdskontrakterne for de pågældende arbejdstagere hos Indosa, der takket være dette indgreb fik en social dækning i tilslutning til den, som virksomheden var retlig forpligtet til at sørge for. Man kan således ikke betragte denne foranstaltning som en fordel for virksomheden, og der er derfor ikke tale om støtte til Indosa, men en ekstraordinær støtte med generelt positive virkninger for arbejdstagernes sociale situation.
Kommissionens undersøgelse har således ikke kunnet godtgøre, at disse indgreb indeholder støtteelementer.
Fortsat manglende betaling af skatter og sociale bidrag
Det fremgår af oplysningerne fra de spanske myndigheder, at Magefesakoncernens virksomheder siden før 1989 systematisk har undladt at betale skatter og sociale bidrag på trods af de tvangsfuldbyrdelsesprocedurer, administrationen har kunnet indlede mod koncernen (beslaglæggelse og inkasso).
Indosa og Cunosa blev kun erklæret konkurs, fordi arbejdstagerne selv anmodede herom. Opførelsen af restancerne til de offentlige myndigheder på listen over tilgodehavender i Magefesa, Indosa og Cunosa var den formalitet, der skulle til i henhold til spansk ret for at garantere, at socialsikringen og de nationale og regionale skattemyndigheder bevarede muligheden for at inddrive i det mindste en del af deres tilgodehavender. Cunosa er under likvidation. De spanske myndigheder fremlagde beviser for, at CMD (Indosas datterselskab) og LCC (Cunosas efterfølger) havde betalt alle forfaldne skatter og sociale bidrag.
De nationale skattemyndigheder og socialsikringen erklærede Migsas og Gursas restancer for uerholdelige, dog med undtagelse af Gursas gæld til de nationale skattemyndigheder. Der blev ikke indgivet konkursbegæring i nogen af tilfældene. En del af de tidligere ansatte i henholdsvis Migsa og Gursa oprettede de nye selskaber Idisur (22. april 1993) og Vitrinor (27. marts 1995). De nye selskaber indgik aftaler med de gamle om at benytte deres udstyr og anlæg. De spanske myndigheder har godtgjort, at Idisur og Vitrinor har betalt alle forfaldne skatter og sociale bidrag.
De spanske myndigheder fastholder, at der ikke blev indledt konkursprocedure, fordi omkostningerne herved ville overstige de beløb, man kunne forvente at få ind ved at sælge debitors aktiver på auktion. Beslutningen om at indlede konkursprocedure indebærer i sådanne tilfælde, at der skal foretages en analyse af omkostningerne i hver enkelt sag. Denne analyse viste ifølge de spanske myndigheder, at det var mere rentabelt at erklære de offentlige tilgodehavender uerholdelige end at indlede konkursprocedure. Ud over denne generelle erklæring har de spanske myndigheder imidlertid ikke forelagt nogen sammenlignende analyse, der viser omkostningerne ved de forskellige valgmuligheder. Selv hvis en omkostningsanalyse viste, at det ville være en fordel ikke at indgive konkursbegæring, ville dette ikke ændre det forhold, at i en situation som den, de spanske myndigheder beskriver, hvor mangelen på ubehæftede aktiver udelukker, at en tvangsfuldbyrdelsesprocedure (beslaglæggelse, inkasso) kan give noget nyttigt resultat, har virksomhederne i kraft af, at der ikke er indgivet konkursbegæring, i modsætning til deres konkurrenter fået mulighed for at fortsætte driften uden at betale skatter og sociale bidrag, og dette på trods af den yderst vanskelige situation. De enorme restancer i form af skatter og sociale bidrag, som netop opstår, fordi de pågældende selskaber fortsætter deres aktiviteter, må afgjort overstige omkostningerne ved en konkursprocedure.
Kommissionen har desuden undersøgt, om de offentlige kreditorers adfærd skyldtes et ønske om at sikre sig de bedste muligheder for at inddrive de ubetalte skatter og sociale bidrag. De spanske myndigheder har på intet tidspunkt under proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, udtalt eller antydet, at det var tilfældet. Tværtimod var virkningen af, at de pågældende virksomheder fortsatte deres aktiviteter, en betydelig forøgelse af de ubetalte skatter og sociale bidrag(14). Migsas og Gursas gæld blev erklæret uerholdelige, dog med undtagelse af Gursas gæld til de nationale skattemyndigheder. I Indosas og Cunosas tilfælde var det de ansatte, der indgav konkursbegæring.
Hvis man accepterede de spanske myndigheders argumenter, ville ethvert selskab uden ubehæftede aktiver - dvs. som det ikke ville tjene noget formål at indlede tvangsfuldbyrdelsesprocedure mod - kunne fortsætte sine aktiviteter på markedet uden at betale skatter og sociale bidrag, når andre potentielle kreditorer blot ikke indgav konkursbegæring.
Kommissionen konkluderer derfor, at den fortsatte og systematiske undladelse af at betale skatter og sociale bidrag siden 1989 frem til konkurserklæringen eller indstillingen af aktiviteterne indebærer overførsel af offentlige midler til Indosa, Cunosa, Migsa og Gursa, hvilket giver dem en konkurrencemæssig fordel, idet de i modsætning til deres konkurrenter ikke belastes af denne omkostning, som det normalt ville være tilfældet. Der er således tale om statsstøtte efter traktatens artikel 92, stk. 1.
At hverken skattemyndighederne eller socialsikringen formelt har opgivet at inddrive restancerne (hvilket vil sige, at de retligt set stadig udgør gæld og ikke er slettet), ændrer ikke ved det forhold, at virksomhederne har kunnet operere uden at opfylde deres forpligtelser til at betale skatter og sociale bidrag(15). I samme tidsrum nød konkurrenterne ikke godt af en sådan finansiel fordel. Ifølge de spanske myndigheder er der tale om følgende beløb:
TABELPOSITION
Kommissionen har ikke fået oplyst, hvor store Migsas skatterestancer til de nationale skattemyndigheder er. Det er de spanske myndigheders ansvar at oplyse beløbet.
Fortsat manglende indbetaling af skatter og sociale bidrag efter Indosas konkurs
Indledningen af proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, har givet Kommissionen mulighed for at undersøge, om anmeldernes beskyldninger om, at Indosa fortsat ikke har betalt skatter og sociale bidrag i perioden fra konkurserklæringen den 19. juli 1994 til maj 1997, var korrekte og berettigede. Kommissionen har endvidere under proceduren kunnet fastlå, om der er tale om statsstøtte efter traktatens artikel 92, stk. 1.
Konkursen med "fortsatte aktiviteter" er ikke som sådan hjemlet i gældende spansk ret. På grund af konkurslovgivningens karakter og størrelsen af de offentlige kreditter fører fortsættelsen af aktiviteterne uden betaling af skatter og sociale bidrag til en yderligere forværring af situationen for skattemyndighederne og socialsikringen, idet den fortsat manglende betaling indebærer en automatisk mindskelse af bomassen, eftersom den gæld, der opstår ved administration af bomassen (de såkaldte "massekrav"), som f.eks. skatter og sociale bidrag, skal dækkes forud for de øvrige kreditorers fordringer.
Kommissionen konkluderer på grundlag af den dokumentation, den spanske regering har fremlagt, at det blev muligt for det konkursramte Indosa at fortsætte aktiviteterne, fordi kreditorerne på deres møde den 30. januar 1995 accepterede det. Det fremgår ikke af mødereferatet, at socialsikringen eller de nationale eller regionale skattemyndigheder modsatte sig dette. I kraft af deres store tilgodehavender havde disse organer sammen med de øvrige offentlige kreditorer stemmer nok til at modsætte sig, at man gav Indosa tilladelse til at fortsætte aktiviteterne.
De spanske myndigheder har ikke givet nogen forklaring på, hvorfor de offentlige kreditorer ikke udnyttede deres ret til at blokere denne accept.
På baggrund af det ovenfor anførte kan kreditorernes accept af at lade Indosa fortsætte sine aktiviteter efter konkursen tilskrives de offentlige kreditorers adfærd på mødet den 30. januar 1995.
Kommissionen har undersøgt, om de offentlige kreditorers adfærd skyldtes et ønske om at sikre sig de bedste muligheder for at inddrive deres fordringer på 6749698323 ESP. De spanske myndigheder har på intet tidspunkt under proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, udtalt eller antydet, at det var tilfældet. Desuden burde de offentlige kreditorer, især socialsikringen og de regionale baskiske skattemyndigheder, som var klar over, at det konkursramte Indosa's fortsatte aktiviteter sandsynligvis ville skabe ny gæld på grund af virksomhedens vanskelige situation og dens skattemæssige forhistorie (den havde i årevis undladt at betale sociale bidrag og skat), i det mindste have gjort de fortsatte aktiviteter afhængig af, at Indosa opfyldte sine løbende forpligtelser til at betale skat og sociale bidrag for at undgå, at gælden voksede. På grund af karakteren af konkurslovgivningen er denne forøgelse ensbetydende med en automatisk mindskelse af bomassen, eftersom den gæld, der opstår ved administration af bomassen ("massekrav"), som f.eks. skatter og sociale bidrag, skal dækkes forud for de øvrige kreditorers fordringer. En privat kreditor ville ikke have opført sig på en måde, der mindskede hans muligheder for at få sin fordring dækket.
De offentlige kreditorers adfærd må have været påvirket af andre faktorer end statens tilsagn om at sikre den størst mulige dækning af fordringerne mod selskabet. Størrelsen af de skatter og sociale bidrag, som er forblevet ubetalte i perioden fra juli 1994 til april 1997, viser, at Indosas fortsættelse af aktiviteterne har bevirket, at man har holdt liv i en økonomisk aktivitet, der under normale markedsvilkår ikke ville have overlevet.
Kommissionen finder, at den manglende betaling af skatter og sociale bidrag er ensbetydende med en overførsel af offentlige midler til Indosa, hvilket giver virksomheden en konkurrencemæssig fordel, idet den i modsætning til sine konkurrenter ikke er nødt til at bære denne udgift, som det ville være tilfældet under normale omstændigheder. Denne analyse berøres ikke af, at støttemodtageren er boet efter Indosa (altså en anden enhed end det oprindelige selskab), og ikke selskabet Indosa som sådant.
At hverken skattemyndighederne eller socialsikringen formelt har opgivet at inddrive restancerne (hvilket vil sige, at de retligt set stadig udgør gæld og ikke er slettet), ændrer ikke ved det forhold, at virksomhederne har kunnet operere uden at opfylde sine forpligtelser til at betale skatter og sociale bidrag(16). I samme tidsrum nød konkurrenterne ikke godt af en sådan finansiel fordel. Den gæld, der er opstået som følge af den manglende betaling af skatter og sociale bidrag efter konkursen, stammer fra administrationen af konkursen (boets gæld), og i henhold til spansk ret kan den gøres til genstand for særskilte tvangsfuldbyrdelsesprocedurer. Det fremgår af oplysningerne fra de spanske myndigheder, at der ikke er indledt nogen særskilt tvangsfuldbyrdelsesprocedure på trods af, at gælden i form af ubetalte skatter og sociale bidrag er meget betydelig.
Det må derfor konkluderes, at Indosas fortsat manglende betaling af sociale bidrag på 1282117590 ESP samt et uspecificeret beløb i skatter i perioden fra konkurserklæringen (19. juli 1994) til april 1997, efter at alle Indosas offentlige kreditorer havde accepteret, at selskabet fortsatte sine aktiviteter uden nogen finansiel garanti, indebærer statsstøtte efter traktatens artikel 92, stk. 1.
Kommissionen har ikke fået oplyst, hvor store skatterestancer der er tale om til de regionale skattemyndigheder i Baskerlandet. Det er de spanske myndigheders ansvar at oplyse beløbet.
Den fortsatte undladelse af at betale skatter og sociale bidrag:
- for Indosas, Cunosas, Migsas og Gursas vedkommende frem til konkurserklæringen eller selskabernes indstilling af deres aktiviteter
- for Indosas vedkommende efter konkurserklæringen
må derfor anses for statsstøtte efter traktatens artikel 92, stk. 1.
Støtten blev ikke givet som led i en godkendt støtteordning, og den skulle derfor anmeldes individuelt, jf. traktatens artikel 93, stk. 3. De spanske myndigheder opfyldte ikke denne forpligtelse, og der er derfor tale om ulovlig tildeling af støtte. Undtagelserne i traktatens artikel 92, stk. 2, kan ikke anvendes i dette tilfælde, da der er tale om støtte, hvis målsætning ikke falder sammen med målene i denne bestemmelse. Den spanske regering har ikke henvist til traktatens artikel 92, stk. 3, i forbindelse med de indgreb, der i denne beslutning anses for statsstøtte.
Hvad angår undtagelserne i traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), for støtte til fremme af udviklingen af visse regioner, skal det bemærkes, at med undtagelse af San Roque (Cádiz) har ingen af de områder, hvor Indosa, Gursa og Cunosa hører hjemme - Derio (Vizcaya), Guriezo og Limpias (Cantabria) - en usædvanlig lav levestandard eller er plaget af alvorlig underbeskæftigelse, jf. traktatens artikel 92, stk. 3, litra a). Selv med en placering i en region, der er berettiget til støtte efter traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), ville støtten til disse virksomheder i øvrigt ikke opfylde kriteriet om fremme af udviklingen af visse økonomiske regioner, som fastsat i denne artikel, fordi den blev givet som driftsstøtte, hvilket ikke er forbundet med en investering eller oprettelse af arbejdspladser. Støtten til San Roque (Cádiz) blev ikke givet som led i den regionale støtteordning. Desuden kan der gives driftsstøtte i de områder, der omhandles i traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), når den gives under kontrol på visse restriktive betingelser, som er forklaret nedenfor med hensyn til kriseramte virksomheder.
Hvad angår undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra b), opfylder den analyserede støtte ikke betingelsen om at fremme virkeliggørelsen af "vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse" eller "afhjælpe en alvorlig forstyrrelse" i den spanske økonomi. Desuden har de spanske myndigheder ikke påberåbt sig denne undtagelse.
Artikel 92, stk. 3, litra c), gør også en undtagelse for "støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene". Støtten til Indosa, Cunosa, Migsa og Gursa må imidlertid kategoriseres som støtte til kriseramte virksomheder.
Støtten opfylder ikke betingelserne for undtagelsen af artikel 92, stk. 3, litra c), sammenholdt med Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder(17).
Støtten opfylder ikke betingelserne i disse rammebestemmelser for redningsstøtte. Omstruktureringsstøtte skal være forbundet med et realistisk detaljeret omstruktureringsprogram, der forelægges for Kommissionen. I den foreliggende sag har de spanske myndigheder ikke fremlagt noget bevis for, at støtte til virksomhederne var forbundet med et omstruktureringsprogram, som skulle genetablere deres rentabilitet på længere sigt. Det skal bemærkes, at de baskiske myndigheder afviste en plan, som kuratorerne for boet efter Indosa fremlagde i 1996, blandt andet fordi den ikke indeholdt et realistisk forslag med hensyn til Indosas gæld til myndighederne (de regionale skattemyndigheder, socialsikringen m.m.).
At Indosa nu regner med at få positivt cash flow, ændrer ikke ved, at Indosa og de øvrige virksomheder kunne fortsætte deres aktiviteter, for det første fordi den støtte, der blev erklæret uforenelig med fællesmarkedet i 1989 ikke blev betalt tilbage, og for det andet fordi de fik mulighed for at fortsætte uden at betale skatter og sociale bidrag. Havde det ikke været tilfældet, havde de måttet indstille driften.
Kommissionen finder derfor, at støtten er uforenelig med fællesmarkedet efter traktatens artikel 92, stk. 1, fordi den ikke opfylder nogen af betingelserne for anvendelse af undtagelserne i denne artikels stk. 2 og 3.
Når støtte erklæres for uforenelig med fællesmarkedet, kræver Kommissionen, at medlemsstaterne sørger for, at støttemodtageren betaler den tilbage(18). Da det er tilfældet for støtten til Indosa, Cunosa, Migsa og Gursa, som denne beslutning omhandler, skal støtten betales tilbage.
Tilbagebetalingen af støtten skal ske ifølge de i spansk ret gældende procedurer og bestemmelser, idet der beregnes renter fra datoen for støttens udbetaling til den faktiske tilbagebetalingsdato med samme procentsats som den referencesats, der anvendtes på denne dato ved beregning af nettosubventionsækvivalenten for regionalstøtte i Spanien(19).
Ifølge Domstolens retspraksis skal disse bestemmelser anvendes på en måde, der ikke gør den tilbagebetaling af støtte, fællesskabsretten kræver, umulig i praksis. Eventuelle vanskeligheder vedrørende fremgangsmåden eller af anden art, der vedrører gennemførelsen af beslutningen, påvirker ikke dennes lovlighed(20) -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Støtten i form af fortsat manglende betaling af skatter og sociale bidrag:
- for Indosas og Cunosas vedkommende frem til konkurserklæringen
- for Migsas og Gursas vedkommende frem til selskabernes indstilling af deres aktiviteter
- for Indosas vedkommende efter konkurserklæringen frem til maj 1997
er ulovlig, fordi Spanien tildelte den i strid med sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 3.
Støtten er uforenelig med fællesmarkedet efter traktatens artikel 92, stk. 1, da den ikke opfylder nogen af betingelserne for anvendelse af nogen af undtagelserne af samme artikels stk. 2 og 3.
Artikel 2
1. Spanien træffer de fornødne foranstaltninger til, at de støttemodtagere, der er nævnt i artikel 1, betaler den ulovlige støtte tilbage.
2. Tilbagebetalingen af støtten skal ske i overensstemmelse med de i henhold til spansk ret gældende procedurer og bestemmelser. De tilbagebetalingspligtige beløb omfatter renter beregnet fra datoen for støttens udbetaling til den faktiske tilbagebetaling. Renterne beregnes med samme procentsats som den referencesats, der anvendes ved beregning af nettosubventionsækvivalenten for regionalstøtte i Spanien.
Artikel 3
Spanien underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er iværksat for at efterkomme den.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Spanien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. oktober 1998.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 14 päivänä lokakuuta 1998,
Espanjan myöntämästä tuesta Magefesa-yhtymälle ja sen seuraajille
(tiedoksiannettu numerolla K(1998) 3211)
(Ainoastaan espanjankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(1999/509/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 92 artiklan sekä 93 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan,
on edellä mainittujen säädösten mukaisesti kehottanut niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
Komissio, joka helmikuussa 1997 vastaanotti seitsemän valitusta, päätti 16 päivänä heinäkuuta 1997 aloittaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn, joka koski Magefesa-yhtymälle ja sen seuraajille vuodesta 1989 lähtien myönnettyä tukea. Komissio teki vuonna 1989 talousesineitä valmistavalle Magefesalle myönnettävää tukea koskevan kielteisen päätöksen 91/1/ETY(1).
Samalla komissio pyysi Espanjan hallitukselta yksityiskohtaisia tietoja Magefesa-yhtymälle ja sen seuraajille myönnetyn yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen takaisinperinnästä sekä kyseisen yhtymän nykyisestä rakenteesta ja sen oikeudellisesta ja taloudellisesta asemasta.
Komissio pyysi Espanjan hallitusta EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti 6 päivänä elokuuta 1997 päivätyllä kirjeellä esittämään huomautuksensa kuukauden kuluessa. Muille jäsenvaltioille ja niille, joiden etua asia koskee, ilmoitettiin EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(2) ja niitä kehotettiin esittämään huomautuksensa.
Espanjan viranomaiset vastasivat ilmoitukseen menettelyn aloittamisesta 12 päivänä marraskuuta 1997 päivätyllä kirjeellä, jossa he esittivät huomautuksensa ja asiaa koskevia tietoja.
Kaksi kilpailijaa ja Industrias Domésticas SA:n (jäljempänä "Indosa") ammattiyhdistykset esittivät huomautuksensa 28 päivänä marraskuuta 1998 päivätyillä kirjeillä. Nämä toimitettiin edelleen Espanjan viranomaisille 17 ja 23 päivänä joulukuuta 1997 sekä 9 päivänä tammikuuta 1998 päivätyillä kirjeillä, jotta viranomaiset voisivat esittää näihin liittyvät huomautuksensa. Espanjan viranomaiset eivat esittäneet huomautuksia.
Indosan vuonna 1989 yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todettua tukea sekä uutta tukea saaneen yrityksen konkurssipesän hoitaja esitti huomautuksensa 27 päivänä marraskuuta 1997 päivätyllä kirjeellä. Espanjan hallitus liitti tämän kirjeen 24 päivänä huhtikuuta 1998 päivättyyn, jäljempänä mainittuun kirjeeseensä.
Koska komission mielestä menettelyn alkaessa oli edelleen olemassa kysymyksiä, joita Espanjan hallitus ei vastauksessaan selvittänyt, lähetettiin Espanjan hallitukselle lisätietopyyntö 24 päivänä helmikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Espanjan viranomaiset toimittivat edellä mainitulla 24 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä moniosaisen asiakirjan, joka sisälsi toimitettua tietoa tukevia liitteitä.
II YHTYMÄN RAKENNE
Magefesa-yhtymä(3) ja sen seuraajayritykset valmistavat taloustavaroita, kuten painekattiloita, paistinpannuja ja aterimia ruostumattomasta teräksestä. Yhtymän rakenne selviää seuraavasta kaaviosta:
PIC FILE= "L_1999198FI.001601.TIF
Huom
(1) Tässä päätöksessä "seuraajilla" tarkoitetaan (ilman oikeusseuraamuksia) Migsan, Cunosan ja Gursan entisten työntekijöiden perustamia yrityksiä, jotka toimivat samoissa tiloissa, käyttävät samoja koneita ja valmistavat samanmerkkisiä tuotteita kuin edeltäjänsä.
Joulukuussa 1985 autonomiset aluehallinnot, joiden alueella Magefesa-yhtymän yritykset toimivat, perustivat seuraavat kolme väliyhtiötä, joiden oli tarkoitus ohjata vuonna 1989 yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen käyttöä:
- autonomisen aluehallinnon määräysvaltaan kuuluva Manufacturas Damma, SA (jäljempänä "Manufacturas Damma") Andalusiassa,
- autonomisen aluehallinnon määräyvaltaan kuuluva Gestión de Magefesa SA (jäljempänä "Gemacasa") Cantabriassa,
- Fiducias de la cocina y derivados, SA (jäljempänä "Ficodesa") Baskimaassa, joka on yksityinen, vaikkakin erikoissopimuksen perusteella Baskimaan autonomisen aluehallinnon määräysvaltaan kuuluva yhtiö.
Nämä yhtiöt valvoivat tuen käyttöä ja toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa varmistaen samalla Magefesa-yhtiöiden toiminnan jatkumisen estämällä velkojia ulosmittaamasta saataviaan yrityksen rahoitusvaroista ja sen kiinteästä omaisuudesta. Tätä tarkoitusta varten väliyhtiöt tekivät keskenään sopimuksia, joiden perusteella ne markkinoivat aiemmin yksittäisiltä yrityksiltä saadun Magefesan koko tuotannon ja samalla hallinnoivat teollisuusyritysten tarvitsemia varoja, raaka-aineita ja puolivalmisteita.
Valitusten toimitusajankohtana vuonna 1997 eräät Magefesan yritykset oli asetettu konkurssiin (Magefesa, Indosa, Cunosa) ja toisten toiminta oli keskeytetty (Migsa, Gursa). Lisäksi Indosan konkurssipesän hoitaja perusti marraskuussa 1994 Indosa Derio, S.L.:n, joka on hiljattain muutettu Compañia de Menaje Doméstico, S.L.:ksi (jäljempänä "CMD"), tarkoituksena mahdollistaa Indosan tuotannon jatkaminen. Magefesa-yhtymän neljä toimivaa yritystä (Indosa, Migsa, Cunosa ja Gursa) työllistivät yli 800 työntekijää vuoteen 1993 asti.
Indosa työllistää nykyään 330 henkilöä ja sen liikevaihto oli vuonna 1997 noin 3000 miljoonaa Espanjan pesetaa. Se on yhtymän ainoa vielä toimintaa harjoittava yritys. Sen tuotanto keskittyy painekattiloiden ja keittoastioiden valmistukseen.
Osa Cunosan (konkurssissa), Migsan ja Gursan (toiminta keskeytetty) entisistä työntekijöistä perusti La Compañía de Cubiertos, S.A.L:n (jäljempänä "LCC"), Idisur, S.A.L.:n (jäljempänä "IDISUR") ja Vitrinor, S.A.L:n (jäljempänä "Vitrinor")(4).
Magefesa-yhtymä lakkautettiin 29 päivänä lokakuuta 1996.
Väliyhtiöistä Ficodesa asetettiin konkurssiin vuonna 1995, Gemacasa ja Manufacturas Damma ovat keskeyttäneet toimintansa.
III TUET
Komissio on päättänyt aloittaa EY:n perustuumissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn seuraavista syistä:
- Magefesa-yhtymän ja sen seuraajien verojen ja sosiaaliturvamaksujen maksamatta jättäminen,
- Indosan tuotannon jatkaminen vuonna 1994 tehdystä konkurssista huolimatta sekä tämän verotuksellisten ja sosiaaliturvaan liittyvien velvoitteiden laiminlyöminen,
- Baskimaan hallituksen aikomus myöntää Indosalle 804 miljoonan Espanjan pesetan takaus, jolla katettaisiin tilapäisluotto, joka otettaisiin ennen kuin yritys saisi vastaavan määrän tukea Fondo de Garantía Salarialilta (jäljempänä "FOGASA")(5) ja työministeriöltä,
- Fogasan ja työministeriön suorittamat tai aiotut tukimaksut Magefesa-yhtymän yrityksille.
Komissio otti huomioon EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaista menettelyä aloittaessaan, että vuonna 1989 yhteismarkkinoille soveltumattomiksi todettuja tukia ei ole ilmeisesti peritty takaisin. Komissio muistutti, että jokaisen tuen soveltuvuus on riippuvainen seuraavien, päätöksessä 91/1/ETY yhteismarkkinoille soveltumattomiksi todettujen tukien takaisinperimisestä:
- Fogasan myöntämä tavallisista markkinaehdoista poikkeava 2085 miljoonan Espanjan pesetan laina, jolla maksettiin korvauksia toimintasuunnitelman perusteella irtisanotuille työntekijöille,
- yhteensä 1580 miljoonan Espanjan pesetan takaukset lainoille (972 miljoonaa Baskimaan aluehallinnolta, 512 miljoonaa Cantabrian aluehallinnolta, 96 miljoonaa Andalusian aluehallinnolta)(6),
- yhteensä 1094 miljoonan Espanjan pesetan tuet, joita ei tarvitse maksaa takaisin (803 miljoonaa Baskimaan aluehallinnolta, 262 miljoonaa Cantabrian aluehallinnolta ja 29 miljoonaa(7) Andalusian aluehallinnolta)(8),
- yhteensä 9 miljonnan Espanjan pesetan korkotukilaina.
Espanjan hallitusta sekä Baskimaan, Cantabrian ja Andalusian aluehallintoja pyydettiin perimään yhteismarkkinoille soveltumaton tuki takaisin seuraavasti:
- muuttamalla Fogasan myöntämä tavallisista markkinaehdoista poikkeava 2085 miljoonan Espanjan pesetan laina markkinaehtoiseksi tai poistamalla lainaan sisältyvä tukiosuus mitätöimällä se tai muilla sopivilla toimenpiteillä,
- perumalla lainoihin liittyvät 1580 miljoonan Espanjan pesetan takaukset,
- perimällä takaisin 1094 miljoonan Espanjan pesetan tuki.
IV HUOMAUTUKSET NIILTÄ, JOITA ASIA KOSKEE
Ne, joiden etua asia koskee, toimittivat seuraavat huomautukset:
- yksi kilpailijoista korosti, että Vitrinor, Gursan entisten työntekijöiden perustama yhtiö, käytti Gursan toimitiloja suorittamatta minkäänlaista vastikemaksua,
- toinen kilpailija ilmoitti, että: i) laitonta tukea ei ole peritty takaisin; ii) Indosa ei ole maksanut veroja eikä sosiaaliturvamaksuja päätöksen 91/1/ETY tekemisen jälkeen; iii) Magefesan tuotteita myytiin 33 prosenttia alemmilla hinnoilla kuin kilpailijoiden tuotteita; iv) kaikki tämä oli valtion ja autonomisten alueiden viranomaisten nimittämien konkurssipesän hoitajien sallimaa,
- ammattiyhdistysten edustajat ilmoittivat Fogasan toimenpiteiden olevan työntekijöiden eikä yrityksen hyväksi. Samalla he ilmoittivat komissiolle työntekijöiden perustaneen eläkerahaston omilla varoillaan.
Indosan konkurssipesän hoitaja, joka oli saanut vuonna 1989 yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todettua tukea sekä uutta tukea, toimitti huomautuksensa 27 päivänä marraskuuta 1997 päivätyllä kirjeellä. Nämä huomautukset liitettiin Espanjan hallituksen 24 päivänä huhtikuuta 1998 päivättyyn kirjeeseen, jota käsitellään VI luvussa.
V ESPANJAN VASTAUS ILMOITUKSEEN MENETTELYN ALOITTAMISESTA
a) Vuonna 1989 myönnetyn yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen takaisinperintä
Päätöksessä 91/1/ETY soveltumattomaksi todetun tuen takaisinperimisestä voidaan todeta seuraavaa:
Fogasan myöntämä 2085 miljoonan Espanjan pesetan suuruinen ja markkinaehdoista poikkeava laina päätettiin vuonna 1990 muuttaa markkinaehtoiseksi. Koska yritykset eivät kuitenkaan noudattaneet ehtoja(9), Fogasa aloitti pakkoperinnän, joka johti Magefesa-yhtymän tavaramerkkien takavarikointiin.
Vuonna 1990 Espanjan valtioneuvostoa (Consejo de Estadoa) pyydettiin selittämään, miten Espanja aikoi soveltaa päätöstä 91/1/ETY Baskimaan, Cantabrian ja Andalusian aluehallintojen myöntämien 1508 miljoonan Espanjan pesetan suuruisten lainatakauksien ja 1104 miljoonan Espanjan pesetan suuruisten tukien, joita ei tarvitse maksaa takaisin, takaisinmaksun osalta.
Kyseinen neuvosto määräsi autonomiset aluehallinnot mitätöimään takaukset välittömästi ja perimään ne takaisin tuen saajilta. Tukien, joita ei tarvitse maksaa takaisin, osalta autonomiset aluehallinnot määrättiin mitätöimään niiden myöntämistä koskeva päätös ja perimään jo myönnetyt tuet takaisin.
Autonomiset aluehallinnot toimivat seuraavalla tavalla:
- Baskimaan aluehallinto: lainojen takauksia ei peritty välittömästi takaisin, kuten valtioneuvosto oli suositellut, vaan vuosina 1989-1993 perittiin yhteensä 1365717623 Espanjan pesetaa (pääoma ja korot). Hallinnon takaisinmaksuvaatimusten osoittauduttua tuloksettomiksi se aloitti pakkoperinnän (välitön täytäntöönpano), joka ei myöskään tuottanut tulosta. Maaliskuussa 1994 Baskimaan aluehallinto päätti kumota päätöksen, jolla myönnettiin tukia, joita ei tarvitse maksaa takaisin - siis runsaat neljä vuotta päätöksen 91/1/ETY jälkeen. Ficodesalle toimitettiin 25 päivänä tammikuuta 1995 maksuvaatimus, mutta yritys oli jo asetettu konkurssiin (19 päivästä tammikuuta 1995 lähtien).
Molemmat perimättömät saatavat (lainan takaukset ja avustukset) liitettiin Ficodesan velkaluetteloon. Espanjan viranomaiset eivät ilmoittaneet komissiolle näiden lainojen välisestä etuoikeusjärjestyksestä. Koska kyse on julkisista veloista, ne on Espanjan lainsäädännön mukaan asetettava samalle sijalle muiden julkisten velkojen kanssa.
- Andalusian aluehallinto: Manufacturas Damman omistava El Instituto de Fomento de Andalucía (jäljempänä "IFA"), pantuaan 96 miljoonan Espanjan pesetan suuruisten lainan takauksen täytäntöön ja vaadittuaan tuloksetta takauksia Manufacturas Dammalta takaisin, julisti 17 päivänä kesäkuuta 1993 kyseisen lainan perimättömäksi. Autonominen hallinto ilmoitti aloittaneensa 21 päivänä marraskuuta 1990 menettelyn tukien, joita ei tarvitse maksaa takaisin, myöntämistä koskevan päätöksen kumoamiseksi; tätä menettelyä ei kuitenkaan jatkettu, sillä Manufacturas Dammalla ei ollut jakokelpoisia varoja.
- Cantabrian aluehallinto: Lainatakauksia ei peritty takaisin välittömästi valtioneuvoston määräyksen mukaisesti, vaan vuosina 1994-1995. Espanjan viranomaiset eivät ole toimittaneet yksityiskohtaista tietoa avustusten takaisinperinnästä ja huomauttivat ainoastaan ettei Cunosalla ja Gursalla ollut jakokelpoisia varoja. Tästä syystä kaikki Gemacasan tuen takaisinmaksua koskevat vaatimukset ovat jääneet tuloksettomiksi. Espanjan viranomaiset eivät ole selittäneet, miksi Gemacasa tai autonominen hallinto eivät ole liittäneet myönnettyä soveltumatonta tukea konkurssipesän velkaluetteloon.
b) Päätöksen 91/1/ETY jälkeen myönnetyt uudet tuet
FOGASAn ja työ- ja sosiaaliministeriön myöntämät tuet
Espanjan viranomaiset ilmoittivat Fogasan olevan rahasto, joka yrityksen joutuessa selvitystilaan tai konkurssiin maksaa korvauksia työntekijöille ja ajaa lain nojalla heidän oikeuksiaan, kuitenkin vain laillisten vaatimusten osalta. Tämä tarkoittaa, että Fogasa voi aloittaa yritystä vastaan oikeusmenettelyn, joka tähtää työntekijöille suoritettavien maksujen perimiseen. Fogasa voi vaihtoehtoisesti välittömän oikeusmenettelyn sijaan tehdä "takaisinmaksusopimuksen", jonka allekirjoittaminen johtaa asiassa aloitetun oikeusmenettelyn lykkäämiseen. Espanjan viranomaisten mukaan näin on erityisesti tapauksessa, jossa maksut työntekijöille suoritetaan ennen jokaisen tapauksen yksityiskohtaista, asiakirjoihin perustuvaa tutkimista. Päätös takaisinmaksusopimuksen tekemisestä tehdään joka tapauksessa erikseen. Sopimuksen tekemisestä tehdyn päätöksen täytyy taata "velallisen sijaisen tehokkuus, liiketoiminnan jatkuvuus ja työpaikkojen turvaaminen" (kuninkaallisen päätöksen 505/1985 32 artikla). Sopimuksen tekoon tarvittavat säännöt ja ehdot on vahvistettu 20 päivänä elokuuta 1985 tehdyssä ministeriön päätöksessä.
Espanjan viranomaisten toimittamien tietojen mukaan Fogasa ja Magefesa-yhtymä eivät ole tehneet takaisinmaksusopimusta, joka olisi päätöksessä 91/1/ETY mainittujen soveltumattomaksi todettujen sopimusten kaltainen ja joka sisältäisi markkinaehdoista poikkeavia takaisinmaksuehtoja.
Työ- ja sosiaaliministeriön Indosan irtisanotuille työntekijöille myöntämän poikkeuksellisen tuen osalta Espanjan hallitus ilmoitti, että 437571733 Espanjan pesetaa maksettiin 5 päivänä maaliskuuta 1997, jotta Indosan 120 työntekijälle työsuhteen päättyessä maksettavat työttömyyskorvaukset ja eläkkeet voitaisiin hoitaa asianmukaisesti.
Jatkuva verojen ja sosiaaliturvamaksujen maksamatta jättäminen
Espanjan viranomaiset tomittivat tietoja verojen ja sosiaaliturvamaksujen määrästä, joita Indosa, Cunosa ja Magefesa eivät ole maksaneet vuodesta 1989 lähtien eli sekä ennen että jälkeen niiden konkurssiin asettamisen. Biskajan veroviranomaisille Indosan konkurssiin asettamisen jälkeen maksettavista veroista ei ole toimitettu tietoja. Tämän lisäksi viranomaiset ilmoittivat valtion vero- ja sosiaaliturvaviranomaisten soveltamista toimenpiteistä, jotka liittyvät Gursaan ja Migsaan, joiden toiminta on keskeytetty. Viranomaiset selittivät myös, ettei vastuu Gursan ja Migsan veloista siirtynyt niiden seuraajille Vitrinorille ja Idisurille, koska uudet yritykset oli perustettu oikeudellisesti vanhoista yrityksistä riippumattomiksi ja perustajat olivat irtisanottuja työntekijöitä.
Muille yrityksille myönnetyt tuet
Andalusian aluehallinto toimitti tiedot Idisurin saamista aluetuista.
VI ESPANJAN VIRANOMAISTEN MENETTELYN AIKANA TOIMITTAMAT LISÄTIEDOT JA VASTAUKSET
Komissio pyysi 24 päivänä helmikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä lisätietoja seuraavista asioista:
- Komissio pyysi luettelon konkurssiin asetettujen yritysten (Magefesa, Indosa, Cunosa) velkojista, heidän saatavistaan ja näiden etuoikeusjärjestyksestä.
- Toimintansa keskeyttäneiden yritysten (Migsa ja Gursa) tapauksessa selityksen siitä, miksi johto ei asettanut näitä yrityksiä konkursiin niiden maksukyvyttömyydestä huolimatta. Samalla pyydettiin selvitystä menettelytavasta, jota käytettiin siirrettäessä kyseisten yritysten varoja henkilökunnan perustamiin uusiin yrityksiin (Idisur ja Vitrinor).
- Selitystä siitä, miksi konkurssipesän hoitajat, joista kaksi olivat sosiaaliturvaviranomaisten ja Biskajan veroviranomaisten nimittämiä, olivat sallineet Indosan toiminnan jatkumisen konkurssista huolimatta. Komissio pyysi todistetta oikeuden päätöksestä tai velkojien sopimuksesta, jolla olisi hyväksytty toiminnan jatkuminen. Lisäksi pyydettiin tietoja konkurssinjälkeisestä velkaantumisesta valtiolle sekä alueellisille veroviranomaisille ja sosiaaliturvaviranomaisille.
- Tietoja Espanjan viranomaisilta entisten työntekijöiden Gursan ja Migsan varoilla perustamille Vitrinorille ja Idisurille mahdollisesti myönnetyistä tuista.
Espanjan viranomaiset toimittivat 24 päivänä huhtikuuta 1998 kysymyksiä selvittävän laajan asiakirjan liiteineen.
a) Vuonna 1989 yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen takaisin periminen
Andalusian ja Cantabrian aluehallinnot olivat sitä mieltä, että kyseinen tuki olisi perittävä takaisin väliyhtiöiltä eli Manufacturas Dammalta (Andalusia) ja Gemacasalta (Cantabria), sillä ne olivat virallisesti tuen ja takausten saajia. Espanjan hallituksen mukaan Gemacasa oli toimintaohjelman täytäntöönpanon aikana myöntänyt Cunosalle ja Gursalle tarkemmin määrittelemättömiä tukia, joiden takaisinperimisestä luovuttiin yritysten kriittisen tilan takia. Manufacturas Damma, Migsan velkoja, oli Espanjan viranomaisten toimittamien tietojen mukaan myyty symbolisella 1:llä Espanjan pesetalla jälkimmäiselle kesäkuussa 1993, mikä merkitsee luopumista yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen takaisinperimisestä. Andalusian autonominen aluehallinto selitti, ettei Manufacturas Dammaa ole asetettu konkurssiin, koska heidän mielestään ei ollut sopivaa, että aloitteen tekisi yhtiön ainoa osakas.
Baskimaan aluehallinnon myöntämistä tuista ei saatu uutta tietoa.
b) Päätöksen 91/1/ETY jälkeen myönnetty uusi tuki
Fogasan ja työ- ja sosiaaliministeriön suorittamat maksut
TAULUKON PAIKKA
Valitusten mukaan Indosa olisi pyytänyt uutta tukea Fogasalta ja työ- ja sosiaaliministeriöltä ja Baskimaan aluehallinnon oli tarkoitus myöntää miljardin pesetan takaus rahoja odoteltaessa otettavaan tilapäisluottoon. Espanjan hallitus on vahvistanut Indosan neuvotelleen syyskuussa 1996 Baskimaan viranomaisten kanssa 120 työntekijän varhaiseläkkeiden rahoittamisesta. Baskimaan aluehallinto päätti kuitenkin olla myöntämättä 804 miljoonan Espanjan pesetan takausta EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen vuoksi, jossa komissio muistuttaa Espanjan viranomaisia 93 artiklan 3 kohdan lykkäävästä vaikutuksesta.
Työ- ja sosiaaliministeriön toimenpiteiden vuoksi Baskimaan aluehallinto hyväksyi 9 päivänä elokuuta 1996 Indosan 120 työntekijän työsopimuksen irtisanomisen. Työministeriö myönsi 18 päivänä marraskuuta 1996 poikkeuksellisen tuen työttömyyskorvaus- ja varhaiseläkemaksujen kattamiseksi. Tämä perustui 5 päivänä huhtikuuta 1995 tehtyyn ministeriön päätökseen (Orden Ministerial), joka koski työntekijöiden sosiaalisia hätätilanteita. Tarkoituksena oli taata työntekijöille: i) suurin mahdollinen työttömyystuki työsopimuksen irtisanomista seuraavan 24 kuukauden aikana ja ii) taloudellisesti parhaimmalla mahdollisella tavalla turvattu varhaiseläke. Irtisanotuille Indosan työntekijöille maksettiin 5 päivänä maaliskuuta 1997 437471733 miljoonaa Espanjan pesetaa. Espanjan viranomaiset korostivat maksun tapahtuneen erityisen turvattomassa asemassa olevien työntekijöiden hyväksi.
Verojen ja sosiaaliturvamaksujen jatkuva maksamatta jättäminen
Espanjan hallitus esitti Indosan ja Cunosan velkojaluettelon ja ilmoitti maksamattomien verojen ja sosiaaliturvamaksujen summan. Kyse on seuraavista summista:
Konkurssiin asetettujen yritysten velat
TAULUKON PAIKKA
Kokonaissumma: 9272 miljoonaa Espanjan pesetaa.
Migsan ja Gursan maksamattomat verot ja sosiaaliturvamaksut:
Toimintansa keskeyttäneiden yritysten velat
TAULUKON PAIKKA
Toimintansa keskeyttäneiden yritysten velkojen kokonaissumma: 3878 miljoonaa Espanjan pesetaa.
Konkurssissa olevien tai toimintansa keskeyttäneiden yritysten velkojen kokonaissumma on 13150 miljoonaa Espanjan pesetaa, joka vastaa 78,82 miljoonaa ecua(10).
Espanjan viranomaisten mukaan syy, miksi he vastoin tavanomaisen velkojan tapoja eivät vaatineet Migsan ja Gursan asettamista konkurssiin, on se, että viranomaiset eivät voi aloittaa menettelyä vain muodollisten syiden perusteella konkurssimenettelyn pitkän kestoajan ja suurten kustannusten vuoksi. Menettely aloitetaan ainoastaan, jos on olemassa todellinen mahdollisuus periä velat yhtiöltä. Lisäksi he korostivat aloittaneensa sekä Migsan että Gursan osalta välittömän täytäntöönpanomenettelyn, joka jäi tuloksettomaksi jakokelpoisten varojen puuttuessa.
Espanjan viranomaiset toimittivat lisäksi tietoa Indosan ja Cunosan suhteen aloitetusta täytäntöönpanomenettelystä, ennen kuin näiden työntekijät olivat vaatineet yrityksen asettamista konkurssiin.
Idisurin ja Vitrinorin perustamisen osalta Espanjan viranomaiset ilmoittivat Migsan ja Gursan omistavan edelleen toimitilat ja vuokranneen nämä uusille, entisten työntekijöiden perustamille yrityksille.
Indosan konkurssiin asettamisen jälkeen maksamatta jätetyt verot ja sosiaaliturvamaksut
TAULUKON PAIKKA
Indosan konkurssimenettelyn(11) aikana todetuista lainoista yli puolet sisältyy 40,17 miljoonan ecun kokonaissummaan. Espanjan viranomaiset eivät ole ilmoittaneet näiden vaatimusten etuoikeusjärjestystä.
EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aikana Espanjan hallitus ei ole toimittanut minkäänlaista oikeuden päätöstä toiminnan jatkamisesta konkurssista huolimatta. Espanjan viranomaiset toimittivat kuitenkin 30 päivänä tammikuuta 1995 Indosan velkojien kokouksessa tehdyn pöytäkirjan, jossa toiminnan jatkamiselle myönnetään lupa.
Vaikka konkurssia haettaessa tuomioistuinta pyydettiin nimenomaisesti antamaan lupa Indosan teollisen toiminnan jatkamiseen, tuomioistuimen 19 päivänä heinäkuuta 1994 antamaan tuomioon ei kuitenkaan sisältynyt tämäntapaista päätöstä. Kuusi kuukautta myöhemmin, 30 päivänä tammikuuta 1995, velkojat kutsuttiin koolle, jotta he nimeäisivät konkurssipesän hoitajat. Sosiaaliturvaviranomaiset ja Biskajan veroviranomainen nimesivät kaksi Espanjan lain vaatimasta kolmesta pesänhoitajasta, muut velkojat nimesivät kolmannen pesänhoitajan. Nämä kolme pesänhoitajaa valitiin äänestämällä. Äänestyksen jälkeen konkurssia vaatineen osapuolen edustaja pyysi velkojia antamaan lausuntonsa teollisen toiminnan jatkamisesta. Pöytäkirjan mukaan ainoastaan Fogasa ja Derion(12) kunnallishallinto kannattivat toiminnan jatkamista. Kukaan ei vastustanut. Pöytäkirjasta ei ilmene sosiaaliviranomaisen eikä valtion tai kunnan veroviranomaisen vastustaneen päätöstä, vaikka heillä olisi vaatimustensa suuruuden perusteella ollut tarpeeksi ääniä estääkseen Indosan toiminnan jatkaminen.
Konkurssiin asettamisen (19 päivänä heinäkuuta 1994) ja huhtikuun 1997 välisenä aikana maksamattomien sosiaaliturvamaksujen summa nousi 1282117590 Espanjan pesetaan. Komission pyynnöstä huolimatta Espanjan viranomaiset eivät ilmoittaneet Biskajan kunnallisveroviranomaiselle muodostuneen verovelan määrää kyseiseltä ajanjaksolta.
Espanjan viranomaiset ilmoittivat Indosan maksaneen veroja ja sosiaaliturvamaksuja toukokuusta 1997 lähtien.
Muille yrityksille myönnetty tuki
Espanjan viranomaiset ilmoittivat, ettei Vitrinor saanut tukea ja toimittivat uuden luettelon Idisurille myönnetyistä valtiontuista.
Idisurin erikoislaatuisen tapauksen vuoksi, jossa ainakin osa tuista on myönnetty komission hyväksymistä aluetukiohjelmista, tämä päätös ei koske näitä tukia, vaan niitä käsitellään myöhemmin.
VII OIKEUDELLINEN ARVIO
EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa määrätään, että jollei perustamissopimuksessa toisin määrätä, tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille siltä osin, kun se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
Magefesa-yhtymän tarjoamista tuotteista käydään kauppaa jäsenvaltioiden välillä ja tuottajat kilpailevat keskenään. Lisäksi yhtymä toimi aikaisemmin yhteismarkkinoilla ja kuului Espanjan tärkeimpiin tuottajiin tällä alalla.
Indosan vuoden 1996 alussa esittämän rakenneuudistussuunnitelman mukaan Magefesan vuonna 1990 tuottamilla painekattiloilla oli 39 prosentin ja keittoastioilla 37 prosentin osuus Espanjan markkinoilla. Vuonna 1994 samojen tuotteiden markkinaosuus oli 23 ja 13 prosenttia.
Ennen konkurssia tai yritystoiminnan pysäyttämistä ruostumattomasta teräksestä valmistettujen keittiö- ja taloustarvikkeiden (paitsi pöytäastioiden) ja ruostumattomasta teräksestä valmistettujen ruokailuvälineiden (CN-koodit 7323 93 90, 8215 20 10) liikevaihto yhteisössä oli vuonna 1990 251,6 ja 38,6 miljoonaa ecua, vuonna 1992 281,6 ja 38,9 miljoonaa ecua. Espanja ilmoitti muiden jäsenvaltioiden kanssa käydyn kaupan liikevaihdoksi vuonna 1990 17,9 ja 3,2 miljoonaa ecua, vuonna 1992 17,7 ja 2,6 miljoonaa ecua.
Indosan konkurssiin asettamisen jälkeen vuonna 1994 ruostumattomasta teräksestä valmistettujen keittiö- ja taloustarvikkeiden (paitsi pöytäastioiden) (CN-koodi 7323 93 90) liikevaihto nousi 181,3 miljoonaan ecuun. Samana vuonna Espanja ilmoitti muiden jäsenvaltioiden kanssa käydyn kaupan liikevaihdoksi 16,7 mi1joonaa ecua. Vuonna 1997 samojen tuotteiden kaupan määrä yhteisössä oli 230,6 miljoonaa ecua. Samana vuonna Espanja ilmoitti muiden jäsenvaltioiden kanssa käydyn kaupan liikevaihdoksi 17,5 miljoonaa ecua.
EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaan jokainen kyseisessä artiklassa esitettyä kuvausta vastaava tuki on yhteismarkkinoille soveltumaton. EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdassa luetellaan yhteismarkkinoille soveltuvat tuet. Tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille on tutkittava yhteisön eikä jäsenvaltion tasolla. Yhteismarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan g kohdassa mainitun tavoitteen huomioon ottaen, EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdassa mainitut poikkeukset on tulkittava erittäin tarkasti tukiohjelmista ja yksittäisiä avustuksista päätettäessä.
Poikkeuksia voidaan soveltaa ainoastaan silloin, kun komissio katsoo, että pelkät markkinavoimat eivät riitä ohjaamaan tuensaajia toimimaan siten, että EY:n perustamissopimuksessa tarkoitetut tavoitteet täyttyisivät. Mikäli edellä mainittuja poikkeuksia sovelletaan tapauksissa, jotka eivät vastaa edellä mainittuja tavoitteita ja joissa tuki ei ole tarpeen niiden saavuttamiseksi, merkitsee sellaisen edun myöntämistä tiettyjen jäsenvaltioiden teollisuuden aloille tai yrityksille, joka vahvistaisi niiden taloudellista tilaa ja muuttaisi jäsenvaltioiden välisen kaupan edellytyksiä vääristäen kilpailua ilman, että sitä voitaisiin perustella EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuilla yhteiseen etuun liittyvillä syillä.
a) Vuonna 1989 soveltumattomaksi todetun tuen takaisinperiminen
Kuten menettelyä aloitettaessa todettiin, vuonna 1989 päätöksessä 91/1/ETY yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen takaisinperintää koskeva tarkastelu on asianmukaista samoille yritykselle myönnettyä uutta tukea tutkittaessa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on 15 päivänä toukokuuta 1997 asiassa C-355/95 P, Textilwerke Deggendorf GmbH vastaan komissio ja Saksa(13), antamassaan tuomiossa todennut, että komissio voi uuden tuen soveltuvuutta arvioidessaan ottaa huomioon uuden tuen sekä aikaisemmin myönnetyn laittoman ja takaisin maksamattoman tuen kilpailua vääristävän yhteisvaikutuksen.
Fogasan myöntämä 2085 miljoonan Espanjan pesetan markkinaehdoista poikkeava laina päätettiin muuttaa vuonna 1990 markkinaehtoiseksi. Koska yritykset eivät silti noudattaneet ehtoja, Fogasa aloitti pakkoperinnän, joka johti Magefesa-yhtymän tavaramerkkien takavarikointiin.
Tarkasteltaessa Baskimaan, Cantabrian ja Andalusian aluehallintojen myöntämiä 1580 miljoonan Espanjan pesetan lainatakauksia ja 1104 miljoonan Espanjan pesetan tukia, joita ei tarvitse maksaa takaisin, koskevia kysymyksiä Espanjan viranomaiset ovat ilmoittaneet seuraavaa:
- Baskimaan autonominen aluehallinto: Ensimmäinen, 300 miljoonan Espanjan pesetan takaus myönnettiin Indosalle 21 päivänä tammikuuta 1996. Toinen 672 miljoonan Espanjan pesetan takaus myönnettiin Ficodesalle 3 päivänä kesäkuuta 1986 käytettäväksi Indosassa ja muissa Magefesa-yhtymän Baskimaassa sijaitsevissa yrityksissä. Ilman näitä takauksia Indosa ja muut yritykset olisivat joutuneet lopettamaan toimintansa, koska niiden tila teki toiminnan jatkamiseen tarvittavan lainan saamisen mahdottomaksi. Magefesa-yhtymälle myönnetyistä 803 miljoonan Espanjan pesetan tuista on muistettava, että sen oli tarkoitus korvata niiden avulla osa palkoista ja korvauksista, joita Fogasa ei ollut maksanut työntekijöille, sillä ne olivat ylittäneet korvausten normaalin ylärajan. Näin ollen ei tuettu Ficodesaa vaan Indosaa ja muita yrityksiä. Komission mielestä päätöksen 91/1/ETY säännöksiä ei panna täytäntöön pelkästään liittämällä 2168717623 Espanjan pesetan summa Ficodesan velkaluetteloon. Ensisijaisesti on korostettava autonomisen itsehallinnon hidasta toimintaa lainatakausten perumisessa tukien takaisinperinnässä. Toiseksi on huomioitava, että liittämällä lainat ainoastaan Ficodesan, muttei Indosan tai muiden Baskimaassa sijaitsevien Magefesa-yhtymän yritysten velkaluetteloon, Baskimaan aluehallinto on toiminut ikään kuin Ficodesa olisi ainoa soveltumattomasta tuesta hyötyvä osapuoli ja kyseisen tuen takaisinmaksaminen koskisi vain sitä. Todellisuudessa Ficodesa oli pelkkä väliyhtiö vailla tuotantoa, joka perustettin ainoastaan välittämään Baskimaan aluehallinnon myöntämää tukea Indosalle ja muille Baskimaassa sijaitseville Magefesa-yhtymän yrityksille.
Edellä mainitun perusteella voidaan päätellä, ettei Baskimaan aluehallinnon myöntämien tukien takaisinperimistä ole toteutettu tehokkaasti, koska kyseistä tukea ei ole vaadittu takaisin siitä hyötyneiltä yrityksiltä.
- Andalusian autonominen aluehallinto: Manufacturas Damma oli pelkkä väliyhtiö vailla tuotantoa, joka perustettiin ainoastaan välittämään Andalusian aluehallinnon myöntämää tukea Migsalle, autonomisen aluehallinnon alueella sijaitsevalle Magefesa-yhtymän teollisuusyritykselle. Yhteensä 29 miljoonan Espanjan pesetan suuruiset tuet, joita ei tarvitse maksaa takaisin, antoivat Migsalle mahdollisuuden maksaa osan irtisanotuille työntekijöille maksamatta jääneistä palkoista ja korvauksista. Näin ollen helpotettiin Migsan eikä Manufacturas Damman kustannuksia. Toisaalta ilman 96 miljoonan Espanjan pesetan lainatakauksia Migsa olisi joutunut lopettamaan toimintansa, sillä sen taloudellinen tilanne teki sen toiminnan jatkamiseen tarvittavan lainan saamisen mahdottomaksi. Andalusian aluehallinnon toteuttamista toimenpiteistä huolimatta päätöksessä 91/1/ETY asetetut vaatimukset eivät komission mielestä toteudu. Komissio ei ole myöskään samaa mieltä Espanjan hallituksen kanssa, jonka mukaan soveltumaton tuki myönnettiin Manufacturas Dammalle eikä Migsalle ja siksi tuen takaisin maksaminen koskee ainoastaan Manufactures Dammaa.
Edellä mainitun perusteella voidaan päätellä, että Andalusian aluehallinnon myöntämien tukien takaisinperintää ei ole todellisuudessa toteutettu, koska kyseistä tukea ei ole vaadittu takaisin siitä hyötyneiltä yrityksiltä.
- Cantabrian autonominen aluehallinto: Samoista syistä kuin Baskimaan ja Andalusian aluehallintojen tapauksessa, voidaan tässäkin päätellä, ettei Cantabrian aluehallinnon myöntämien tukien takaisinperimistä ole tosiasiassa toteutettu, koska kyseistä tukea ei ole vaadittu takaisin siitä hyötyneiltä yrityksiltä.
Asiassa Deggendorf annetun tuomion perusteella oli asianmukaista tarkastella vuonna 1989 tehdyssä päätöksessä 91/1/ETY yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen takaisinperintää ennen samoille yrityksille myönnetyn uuden tuen tutkimista.
b) Päätöksen 91/1/ETY jälkeen myönnetty uusi tuki
Fogasan vuosina 1989-1998 Indosan, Cunosan, Migsan ja Gursan työntekijöille suorittamat maksut ja työ- ja sosiaaliministeriön Indosan työntekijöille suorittamat maksut
Fogasa oli maksukyvyttömän yrityksen seuraaja lain nojalla ja suoritti tällä perusteella maksut. Fogasan toimenpiteet koskevat yleisesti ja automaattisesti, ilman toimialakohtaisia rajoituksia kaikkia säädöksissä asetetut edellytykset täyttäviä työntekijöitä. Espanjan viranomaiset ovat myös ilmoittaneet, etteivät Fogasa ja Magefesa-yhtymä ole tehneet päätöksessä 91/1/ETY mainitun soveltumattomaksi todetun sopimuksen kaltaista "takaisinmaksusopimusta", jossa määrättäisiin yleisistä markkinaehdoista poikkeavasta lainasta.
Poikkeukselliset tuet, jotka työministeriö oli myöntänyt irtisanotuille työntekijöille, ovat komissiolle toimitettujen tietojen mukaan valtion toimenpide, jolla pyritään takaamaan mahdollisimman asianmukainen työttömyysturva. Sitä paitsi tämä päätös tehtiin Indosan työntekijöiden irtisanomisen jälkeen ja sen tarkoituksena oli antaa työntekijöille sosiaaliturva, joka täydensi yrityksen lainsäädännön nojalla maksamaa sosiaaliturvaa. Näin ollen tuki ei hyödyttänyt yritystä eikä siis ole Indosalle myönnettyä tukea vaan työntekijöiden sosiaaliseen asemaan positiivisesti vaikuttava poikkeuksellinen tuki.
Komission tarkastelussa ei ole ilmennyt, että näihin toimenpiteisiin sisältyisi tukea.
Jatkuva verojen ja sosiaaliturvamaksujen maksamatta jättäminen
Espanjan viranomaisten toimittamista tiedoista ilmenee, että Magefesa-yhtymä on vuodesta 1989 ja jo sitäkin edeltävänä aikana systemaattisesti laiminlyönyt velvollisuuksiaan veroviranomaisia ja sosiaaliviranomaisia kohtaan, vaikka viranomaiset olisivat voineet aloittaa oikeudelliset toimenpiteet (takavarikointi ja välitön pakkoperintä).
Indosa ja Cunosa asetettiin konkurssiin työntekijöiden vaatimuksesta. Julkisten velkojien vaateiden liittäminen Magefesan, Indosan ja Cunosan velkaluetteloon oli Espanjan lainsäädännön mukaan sopivin toimenpide, jolla voitaisiin turvata edes osittainen velkojen takaisinmaksu sosiaaliturvaviranomaisille sekä valtiollisen ja kunnan veroviranomaiselle. Cunosan realisointimenettely on käynnissä. Espanjan viranomaiset ovat esittäneet asiakirjoja todisteeksi siitä, että CMD (Indosan haaraliike) ja LCC (Cunosan seuraajayritys) maksavat veroja ja sosiaaliturvamaksuja.
Valtion veroviranomainen ja sosiaaliviranomainen totesivat velkojen perimisen Migsan ja Gursan osalta mahdottomaksi, lukuun ottamatta Gursan verovelkoja valtiolle. Kummassakaan tapauksessa konkurssia ei ollut vaadittu. Osa Migsan ja Gursan entisistä työntekijöistä perusti uudet yritykset, Idisurin 22 päivänä huhtikuuta 1993 ja Vitrinorin 27 päivänä maaliskuuta 1995. Uudet yritykset tekivät sopimukset edeltäjiensä kanssa koneiden ja toimitilojen käytöstä. Espanjan viranomaiset ovat osoittaneet, että Idisur ja Vitrinor suorittavat maksuja valtion veroviranomaiselle ja sosiaaliviranomaiselle.
Espanjan viranomaiset ilmoittivat luopuneensa konkurssimenettelyn aloittamisesta, koska siitä aiheutuvat kustannukset olisivat ylittäneet velallisen omaisuudesta huutokauppaamalla saatavat tulot. Konkurssimenettelyn aloittaminen tällaisessa tapauksessa edellyttää yksittäisten toimenpiteiden ja niistä aiheutuvien kustannusten tapauskohtaista tutkimista. Espanjan viranomaisten mukaan kyseisen tutkimuksen perusteella julkisten velkojen perimisen toteaminen mahdottomaksi oli taloudellisesti kannattavampaa kuin konkurssimenettelyn aloittaminen. Espanjan viranomaiset eivät ole kuitenkaan tähän mennessä toimittaneet eri toimenpiteistä aiheutuvia kustannuksia vertailevaa analyysia. Vaikka kustannusarvio osoittaisikin konkurssimenettelystä luopumisen edullisemmaksi, se ei muuttaisi tosiasiaa, että luopuminen mahdollisti tässä tapauksessa, jossa takavarikko ja hallinnolliset pakkokeinot olisivat Espanjan viranomaisten mukaan jääneet jakokelpoisten varojen puuttuessa tuloksettomiksi, yhtiön toiminnan jatkumisen sen huonosta tilanteesta huolimatta ja sen vapauttamisen vero- ja sosiaaliturvamaksuvelvoitteista, toisin kuin sen kilpailijat. Maksamattomien verojen ja sosiaaliturvamaksujen huomattavan suuri summa, joka on seurausta yrityksen toiminnan jatkumisesta, ylittää varmasti konkurssimenettelystä aiheutuvat kustannukset.
Komissio tutki lisäksi, pyrkivätkö julkiset velkojat toiminnallaan parantamaan vero- ja sosiaaliturvamaksuvelkojen takaisinmaksamisen todennäköisyyttä. Espanjan viranomaiset eivät ole vahvistaneet oletuksen mahdollista paikkansapitävyyttä kertaakaan EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aikana. Yritystoiminnan jatkamisen seurauksena oli merkittävä vero- ja sosiaaliturvamaksuvelkojen kasvu(14). Lisäksi Gursan ja Migsan velkojen takaisinmaksu julistettiin mahdottomaksi, poikkeuksena ainoastaan Gursan velat valtion veroviranomaiselle. Indosan ja Cunosan tapauksessa konkurssimenettely aloitettiin työntekijöiden pyynnöstä.
Mikäli Espanjan viranomaisten perustelut hyväksyttäisiin, se antaisi jokaiselle sellaiselle yritykselle, jolla ei ole jakokelpoisia varoja, eli yritykselle, jota vastaan aloitettu pakkoperintä jäisi tuloksettomaksi, mahdollisuuden jatkaa toimintaansa markkinoilla ilman vero- ja sosiaaliturvavelvoitteita siihen saakka, kunnes joku muu velkoja vaatisi sen konkurssiin asettamista.
Tämän vuoksi komissio päättelee, että vuodesta 1989 jatkuva systemaattinen vero- ja sosiaaliturvamaksujen laiminlyöminen konkurssiin asettamiseen tai toiminnan lakkauttamiseen saakka merkitsee valtion varojen siirtämistä Indosan, Cunosan, Migsan ja Gursan tukemiseksi sekä näiden yritysten kilpailuolosuhteiden parantamista, sillä ne eivät joudu suorittamaan kyseisiä maksuja, toisin kuin normaalioloissa toimivat kilpailijansa. Näin ollen kyse on EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaisesta tuesta.
Se seikka, että vero- ja sosiaaliviranomaiset eivät ole virallisesti luopuneet saataviensa takaisinperinnästä (niin että ne lain mukaisesti ovat edelleenkin olemassa eikä niitä ole mitätöity) merkitsee sitä, että yritykset ovat saaneet jatkaa toimintaansa laiminlyöden velvollisuutensa vero- ja sosiaaliviranomaisia kohtaan(15). Kilpailijoilla ei samana ajanjaksona ollut vastaavia taloudellisia etuja. Espanjan viranomaisten toimittamien tietojen mukaan kyse on seuraavista summista:
TAULUKON PAIKKA
Migsan verovelkoja valtion veroviranomaisille ei ole ilmoitettu komissiolle. Espanjan viranomaisten on vielä määritettävä se.
Indosan konkurssiin asettamisen jälkeinen jatkuva verojen ja sosiaaliturvamaksujen maksamatta jättäminen
EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittaminen on antanut komissiolle mahdollisuuden osoittaa Indosan konkurssiin asettamisen (19 päivänä heinäkuuta 1994) jälkeisten ja toukokuuhun 1997 saakka jatkuvien vero- ja sosiaaliturvamaksuvelvollisuuksien laiminlyöntiä koskevien valitusten tiedot oikeiksi ja perustelluiksi. Lisäksi komissiolla oli menettelyn aikana mahdollisuus osoittaa, että kyse oli EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaisesta tuesta.
Voimassa olevassa Espanjan lainsäädännössä ei säädetä "toiminnan jatkamisesta" konkurssin jälkeen. Konkurssilainsäädännön erityispiirteisiin ja julkisten saatavien määrään nähden toiminnan jatkaminen ja vero- ja sosiaaliturvamaksujen jatkuva laiminlyöminen ovat vero- ja sosiaaliviranomaisten etujen vastaisia. Se johtaa automaattisesti konkurssipesän omaisuuden pienenemiseen ja konkurssipesän hoitamisesta aiheutuva velka (niin sanottu konkurssipesän velka), kuten verot ja sosiaaliturvamaksutkin, ovat etuoikeusjärjestyksessä muiden velkojien vaatimusten edellä.
Espanjan hallituksen toimittamien asiakirjojen perusteella komissio päättelee, että Indosan konkurssinjälkeinen toiminta hyväksyttiin velkojien kokouksessa 30 päivänä tammikuuta 1995. Kokouksen pöytäkirjasta ei ilmene sosiaaliviranomaisten tai valtion ja alueellisten veroviranomaisten vastustaneen päätöstä. Näillä viranomaisilla, yhdessä muiden julkisten velkojien kanssa, olisi ollut saataviensa suuruuden perusteella tarpeeksi ääniä vastustaakseen Indosan toiminnan jatkumista.
Espanjan viranomaiset eivät ole selittäneet millään tavalla, miksi julkiset velkojat eivät käyttäneet oikeuttaan vastustaakseen edellä mainittua päätöstä.
Edellä esitetyn perusteella Indosan konkurssinjälkeisen toiminnan hyväksyminen voidaan lukea julkisten velkojien toiminnan ansioksi velkojien kokouksessa 30 päivänä tammikuuta 1995.
Komissio on tutkinut, johtuiko julkisten velkojien toiminta yrityksestä lisätä 6749698323 Espanjan pesetan suuruisten vaateiden takaisinmaksun todennäköisyyttä. Espanjan viranomaiset eivät ole missään vaiheessa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aikana todistaneet tätä oletusta oikeaksi. Toisaalta julkisten velkojien, erityisesti Baskimaan veroviranomaisten, tehtävänä olisi ollut asettaa toiminnan jatkuminen riippuvaiseksi siitä, että Indosa suorittaa vero- ja sosiaaliturvamaksut, ja estää täten velan kasvu, sillä he tiesivät, että Indosan toiminnan jatkuminen konkurssin jälkeen johtaisi uuteen velkaantumiseen johtuen yrityksen vaikeasta tilanteesta ja aikaisemmista veroveloista, joiden maksamista sosiaali- tai veroviranomaiselle on vuosien ajan vältelty. Espanjan konkurssilainsäädännön erikoispiirteiden vuoksi kyseisten velkojen kasvu aiheuttaa konkurssipesän automaattisen pienenemisen, sillä konkurssipesän hoitamisesta aiheutuva velka (niin sanottu konkurssipesän velka), kuten verot ja sosiaaliturvamaksut, ovat etuoikeusjärjestyksessä muiden velkojien vaatimusten edellä. Yksityinen velkoja ei olisi toiminut tavalla, joka rajoittaa hänen mahdollisuuksiaan periä saatavansa.
Julkisten velkojien toimintaan ovat vaikuttaneet muut syyt kuin valtion pyrkimys varmistaa saataviensa takaisinmaksu mahdollisimman suurelta osalta. Lisäksi maksamattomien verojen ja sosiaaliturvamaksujen huomattava suuruus osoittaa, että Indosan toiminnan jatkamisen tarkoituksena oli taloudellisen toiminnan tukeminen, joka ei olisi ollut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa muutoin mahdollista.
Komission mielestä verojen ja sosiaaliturvamaksujen maksamatta jättäminen merkitsee valtion varojen siirtämistä Indosalle ja luo sille kilpailuedun, koska sen ei tarvitse tavanomaisissa markkinaoloissa toimivien kilpailijoidensa tavoin suorittaa kyseisiä veroja ja maksuja. Se, että edunsaaja on Indosan konkurssipesä eikä alkuperäinen Indosa-yritys, ei vaikuta tähän johtopäätökseen.
Se, etteivät vero- ja sosiaaliviranomaiset virallisesti luopuneet saatavistaan (niin että ne ovat lain mukaan edellenkin voimassa olevia velkoja) ei muuta sitä tosiasiaa, että yritys pystyi jatkamaan toimintaansa maksamatta veroja ja sosiaaliturvamaksuja(16). Indosan kilpailijat eivät nauttineet vastaavia etuja samana aikana. Sitä paitsi konkurssiin asettamisen jälkeen vero- ja sosiaaliturvamaksujen laiminlyömisestä syntyneet velat kuuluvat konkurssipesän hallinnointiin (konkurssipesän velka) ja ne voidaan Espanjan lainsäädännön mukaan periä erillisessä menettelyssä. Espanjan viranomaisten toimittamista tiedoista selviää, ettei tällaista menettelyä aloitettu, vaikka vero- ja sosiaaliturvamaksujen laiminlyömisestä aiheutuvan velan suuruus on huomattava.
Näin ollen voidaan päätellä, että Indosan maksamatta jättämät 1282117590 Espanjan pesetan suuruiset sosiaaliturvamaksut, konkurssiin asettamisen (19 päivänä heinäkuuta 1994) ja huhtikuun 1997 välisenä aikana syntyneiden tarkemmin määrittelemättömien verovelkojen maksun laiminlyönti ja Indosan julkisten velkojien hyväksymä yritystoiminnan jatkuminen taloudellisten vakuuksien puuttumisesta huolimatta, ovat EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea.
Biskajan veroviranomaiselle maksettavien velkojen määrää ei ilmoitettu komissiolle. Espanjan veroviranomaisten on vielä määritettävä se.
Näin ollen todetaan, että
- Indosan, Cunosan, Migsan ja Gursan ennen konkurssiin asettamista tai yritystoiminnan keskeyttämistä, sekä
- Indosan konkurssiin asettamisen jälkeen
maksamatta jättämät verot ja sosiaaliturvamaksut ovat EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea.
Myönnetty tuki ei kuulu hyväksyttyihin tukiohjelmiin ja siitä olisi näin ollen pitänyt ilmoittaa erikseen EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Espanjan viranomaiset eivät ole täyttäneet tätä vaatimusta ja näin ollen tuki on myönnetty laittomasti. EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 2 kohdan poikkeuksia ei voida soveltaa tässä tapauksessa, sillä tuen tavoitteet eivät täytä kyseisen määräyksen edellytyksiä. Sitä paitsi Espanjan hallitus ei ole tässä päätöksessä käsiteltyjen, tuiksi määriteltyjen toimenpiteiden yhteydessä vedonnut EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohtaan.
Tarkasteltaessa EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan poikkeuksen mukaisesti taloudellisen kehityksen edistämiseen tietyillä alueilla myönnettyä tukea on muistettava, että San Roquesia (Cádiz) lukuun ottamatta, yhdelläkään alueella, jolla Indosa, Gursa ja Cunosa harjoittavat toimintaansa - Derio (Biskaja), Guriezo ja Limpias (Cantabria) - ei ole a alakohdan edellyttämää poikkeuksellisen alhaista elintasoa tai vakavaa vajaatyöllisyyttä. Siitä huolimatta, että yritykset sijaitsevat EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määritellyillä tukialueilla, kyseessä ei ole tämän artiklan mukainen alueiden taloudellista toimintaa ja kehitystä edistävä tuki, sillä se myönnettiin toimintatukena vaatimatta sijoitusten tekemistä tai työpaikkojen luomista. San Roquesissa (Cádiz) tukea ei myönnetty voimassa olevan aluetukiohjelman puitteissa. Lisäksi tukia voidaan poikkeustapauksissa myöntää EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan edellytyksiä vastaavilla alueilla, mikäli kyse on vaikeuksissa olevista yrityksistä ja mikäli kyseinen tuki myönnetään tarkoin määriteltyjen ehtojen mukaisesti, kuten jäljempänä selvitetään.
EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan b alakohdassa mainittuja poikkeuksia ei myöskään voida soveltaa, sillä kyse ei ole "Euroopan yhteistä etua koskevasta tärkeästä hankkeesta" tai "vakavan häiriön poistamisesta Espanjan taloudessa". Espanjan viranomaiset eivät vedonneet näihin poikkeuksiin.
EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohtaan sisältyy myös "tuen myöntämistä tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseksi" koskeva poikkeus. Indosalle, Cunosalle, Migsalle ja Gursalle myönnetty tuki katsotaan vaikeuksissa oleville yrityksille myönnetyksi tueksi.
Tukeen ei voida soveltaa EY:n perustamissopimuksessa 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen poikkeuksien osalta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevia yhteisön suuntaviivoja(17).
Tuki ei vastaa edellä mainittujen suuntaviivojen edellytyksiä. Rakenneuudistustukiin on liityttävä toteuttamiskelpoinen rakenneuudistussuunnitelma ja se on esitettävä yksityiskohtaisesti komissiolle. Tässä tapauksessa Espanjan viranomaiset eivät ole toimittaneet todistetta siitä, että tuet olisivat osa yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamiseen tähtäävää rakenneuudistussuunnitelmaa. Indosan vuonna 1996 Baskimaan alueviranomaisille esittämää suunnitelmaa ei ole hyväksytty, sillä se ei muun muassa sisältänyt realistista, Indosan julkisia velkoja (kunnallisverot, sosiaaliturvamaksut jne.) koskevaa suunnitelmaa.
Indosan nykyinen positiivinen kassavirta ei vaikuta siihen tosiasiaan, että muiden kyseessä olevien yritysten tavoin Indosa on pystynyt jatkamaan toimintaansa pääasiassa vuonna 1989 myönnetyn tuen perimättä jättämisen ja vero- ja sosiaaliturvamaksujen laiminlyömisen ansiosta. Muussa tapauksessa Indosa olisi joutunut lopettamaan toimintansa.
Tästä johtuen komissio on sitä mieltä, että tuki on EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltumatonta eikä siihen sisälly mainitun artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen poikkeusten soveltamiseen vaadittavia edellytyksiä.
Todettuaan tuen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi komissio vaatii kyseistä jäsenvaltiota perimään myönnetyn tuen takaisin(18). Koska tämä pitää paikkansa myös tässä Indosan, Cunosan, Migsan ja Gursan hyväksi toteutettuja toimenpiteitä koskevassa päätöksessä, tuki on perittävä takaisin.
Tuki on perittävä takaisin Espanjan lainsäädännön menettelyjen ja määräysten mukaisesti ja siitä on myöntämispäivästä sen todelliseen takaisinmaksupäivään asti perittävä korkoa, joka lasketaan myöntämispäivänä Espanjassa aluetuen nettoavustusekvivalentin laskennassa käytetyn viitekoron mukaan(19).
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella kyseisiä sääntöjä on noudatettava siten, etteivät ne tee yhteisöjen lainsäädännön edellyttämää takaisinperintää käytännössä mahdottomaksi. Menettelytapoihin liittyvät tai muut toimenpiteen toteuttamisesta aiheutuvat vaikeudet eivät vaikuta sen lainvoimaisuuteen(20).
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Jatkuvasta verojen ja sosiaaliturvamaksujen laiminlyömisestä muodostuva tuki, josta hyötyivät
- Indosa ja Cunosa niiden konkurssiin asettamiseen asti;
- Migsa ja Gursa niiden toiminnan keskeyttämiseen asti;
- Indosa sen konkurssiin asettamisesta lähtien toukokuuhun 1997 saakka;
on laitonta, sillä myöntäessään tukea Espanja on laiminlyönyt EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan määräysten mukaisia velvollisuuksiaan.
Tuki on EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltumatonta, sillä se ei täytä kyseisen artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen poikkeusten soveltamiselle asetettuja edellytyksiä.
2 artikla
1) Espanjan on ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin 1 artiklassa tarkoitetun laittomasti myönnetyn tuen takaisinperimiseksi tuensaajilta.
2) Tuki on perittävä takaisin Espanjan lainsäädännön menettelyjen ja määräysten mukaisesti. Takaisinperittävään tukeen on lisättävä korko tuen myöntämispäivästä sen todelliseen takaisinmaksupäivään asti. Korko lasketaan Espanjan aluetukien nettoavustusekvivalentin laskennassa käytetyn viitekoron perusteella.
3 artikla
Espanjan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta päätöksen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 14 päivänä lokakuuta 1998.