RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2826/2000
af 19. december 2000
om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til de gældende sektordelte bestemmelser kan Fællesskabet foretage salgsfremstød på det indre marked for et vist antal landbrugsprodukter.
(2)
I betragtning af udsigterne for markedsudviklingen og den indvundne erfaring og for at sikre en fuldstændig informering af forbrugerne er det hensigtsmæssigt at føre en overordnet og sammenhængende politik for oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter og deres produktionsformer og subsidiært fødevarer i lighed med, hvad der er fastsat for tredjelande, uden at der dog tilskyndes til forbrug af et produkt alene på grund af dets særlige oprindelse.
(3)
En sådan politik supplerer og forstærker med fordel medlemsstaternes tiltag ved at styrke disse produkters image hos forbrugerne i Fællesskabet, især med hensyn til fødevarernes og produktionsformernes kvalitet, næringsværdi og sikkerhed.
(4)
Der bør fastsættes kriterier for udvælgelse af de pågældende produkter og sektorer samt temaer, som EF-kampagnen skal vedrøre.
(5)
For at sikre, at programmerne er sammenhængende og effektive, bør der for hvert berørt produkt eller hver berørt sektor fastsættes almindelige retningslinjer for de væsentlige elementer i de pågældende programmer.
(6)
I betragtning af den tekniske karakter af de opgaver, der skal udføres, bør Kommissionen have mulighed for at gøre brug af et udvalg af eksperter i kommunikation eller tekniske assistenter.
(7)
Kriterierne for finansiering af tiltagene bør fastsættes. Fællesskabet bør som hovedregel kun dække en del af omkostningerne til tiltagene, så de organisationer, der foreslår dem, samt de berørte medlemsstater pålægges et ansvar. I undtagelsestilfælde kan det dog være hensigtsmæssigt ikke at kræve medfinansiering af den berørte medlemsstat. Med hensyn til informering om EF-ordningerne for oprindelsesbetegnelse, økologisk produktion med tilhørende logo og mærkning, samt de grafiske symboler, der er fastsat i landbrugsbestemmelserne, bl.a. for regionerne i den yderste periferi, kan en finansiering, der deles mellem Fællesskabet og medlemsstaterne være berettiget på grund af nødvendigheden af en passende informering om disse forholdsvis nye foranstaltninger.
(8)
Det bør fastsættes, at gennemførelsen af tiltagene ved passende procedurer overdrages til organer, der råder over den nødvendige struktur og kompetence, for at sikre det bedste cost-benefitforhold for de valgte tiltag.
(9)
For at kontrollere programmernes gennemførelse samt tiltagenes virkning bør det fastsættes, at medlemsstaterne skal sikre en effektiv overvågning, og at resultaterne skal evalueres af et uafhængigt organ.
(10)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (4).
(11)
Udgifterne til finansiering af tiltagene og den tekniske bistand i EU bør betragtes som foranstaltninger som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra e), i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (5).
(12)
De bestemmelser om salgsfremstød, som figurerer i de sektordelte regler er forskellige med hensyn til deres gennemførelsesbestemmelser, og er blevet ændret flere gange. De har derfor været vanskelige at anvende. De bør harmoniseres og forenkles, ved at de samles i en enkelt tekst. De gældende sektordelte bestemmelser og forordninger om salgsfremstød bør således ophæves.
(13)
Der bør fastsættes passende foranstaltninger for at sikre overgangen fra disse sektordelte bestemmelser og forordninger til den nye ordning i nærværende forordning -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Fællesskabet kan helt eller delvis finansiere oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter og deres produktionsformer samt for fødevarer på sit område.
2. De i stykke 1 omhandlede tiltag må ikke tage sigte på varemærker eller tilskynde til forbrug af et produkt på grund af dets særlige oprindelse. Denne bestemmelse udelukker ikke muligheden for at anføre oprindelsen af det produkt, der er genstand for de i artikel 2 omhandlede tiltag, når det drejer sig om en betegnelse i overensstemmelse med EF-reglerne.
Artikel 2
De i artikel 1 omhandlede tiltag er:
a)
PR-virksomhed, salgsfremstød og reklame især for at fremhæve EF-produkternes væsentlige egenskaber og fortrin med hensyn til bl.a. kvalitet, hygiejne, fødevaresikkerhed, særlige produktionsmetoder, næringsværdi, mærkning, dyrevelfærd og miljøhensyn
b)
deltagelse i arrangementer, messer og udstillinger i Fællesskabet, bl.a. med anvendelse af stande, der skal forbedre EF-produkternes image
c)
oplysningskampagner om EF-ordningerne for beskyttede oprindelsesbetegnelser (BOB, beskyttede geografiske betegnelser (BGB), garanti for traditionel specialitet (GTS), økologisk produktion og mærkning samt om de grafiske symboler, der er fastsat i landbrugsbestemmelserne, bl.a. for regionerne i den yderste periferi
d)
oplysningskampagner om EF-ordningen for kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder (kvbd), vin med geografisk betegnelse og spiritus med geografisk eller beskyttet traditionel betegnelse
e)
evalueringer af resultaterne af salgsfremstødene og oplysningskampagnerne.
Artikel 3
De sektorer eller produkter, der kan omfattes af de i artikel 1 omhandlede tiltag, fastlægges under hensyntagen til følgende kriterier:
a)
rimeligheden af at fremhæve de pågældende produkters kvalitet, typicitet, særlige produktionsmetoder, næringsværdi, hygiejne, levnedsmiddelsikkerhed eller miljøvenlighed ved temakampagner eller kampagner rettet mod særlige målgrupper
b)
anvendelse af et mærkningssystem til informering af forbrugerne og et sporings- og kontrolsystem for produkterne
c)
nødvendigheden af at afhjælpe specifikke eller konjunkturbetingede problemer i en bestemt sektor
d)
nytten af at informere om betydningen af EF-ordningerne for BOB/BGB, GTS og økologiske produkter
e)
nytten af at informere om EF-ordningen for kvbd, vin med geografisk betegnelse og spiritus med geografisk eller traditionel beskyttet betegnelse.
Artikel 4
1. Hvert andet år udarbejder Kommissionen efter proceduren i artikel 13 listen over de temaer og produkter, der er omhandlet i artikel 3. Hvis der er behov for det, kan denne liste dog ændres i mellemtiden efter den samme procedure.
2. Inden udarbejdelsen af den i stk. 1 omhandlede liste kan Kommissionen konsultere Den Stående Gruppe for Salgsfremstød for Landbrugsprodukter under Den Rådgivende Komité for Kvalitet og Sundhed i Landbrugsproduktionen.
Artikel 5
1. For hver valgt sektor eller hvert valgt produkt fastlægger Kommissionen efter proceduren i artikel 13, stk. 2, en strategi indeholdende de retningslinjer, som forslagene til programmerne for salgsfremstød og oplysningskampagner skal opfylde.
2. I forbindelse med fastlæggelsen af den i stk. 1 omhandlede strategi kan Kommissionen konsultere Den Stående Gruppe for Salgsfremmende Foranstaltninger under Den Rådgivende Komité for Kvalitet og Sundhed i Landbrugsproduktionen.
3. Disse retningslinjer skal indeholde generelle angivelser af
a)
de mål og målgrupper, der skal nås
b)
et eller flere temaer, som de valgte foranstaltninger skal fokusere på
c)
de typer tiltag, der skal foretages
d)
programmernes varighed
e)
den vejledende fordeling efter markeder og påtænkte tiltag af det beløb, der er til rådighed for Fællesskabets medfinansiering af programmerne.
Artikel 6
1. Med henblik på gennemførelsen af de tiltag, der er omhandlet i artikel 2, litra a), b) og d), og i overensstemmelse med de retningslinjer, der er omhandlet i artikel 5, udarbejder den eller de erhvervsorganisationer, der er repræsentative for den eller de pågældende sektorer, i samarbejde med et gennemførelsesorgan, som de har valgt efter indkaldelse af tilbud med alle relevante midler, programmer for salgsfremstød og oplysningskampagner af en varighed på højst 36 måneder. Programmerne kan omfatte en eller flere interesserede medlemsstater, som fastlægger udbudsbetingelserne, herunder kriterierne for evaluering af programmerne. De kan stamme fra EF-organisationer eller organisationer med oprindelse i en eller flere medlemsstater. De sidstnævnte programmer har forrang.
2. Den eller de berørte medlemsstater kontrollerer nytten af programmerne samt de foreslåede programmers og gennemførelsesorganers overensstemmelse med bestemmelserne i nærværende forordning samt retningslinjerne og de respektive udbudsbetingelser. De kontrollerer de pågældende programmers forhold kvalitet/pris. Efter denne kontrol udarbejder den eller de berørte medlemsstater inden for de disponible beløb den foreløbige liste over de valgte programmer og gennemførelsesorganer og forpligter sig til at deltage i finansieringen af disse programmer.
3. Medlemsstaterne sender Kommissionen den foreløbige liste over programmerne og de valgte gennemførelsesorganer samt en kopi af disse programmer.
Konstaterer Kommissionen, at et forelagt program ikke er i overensstemmelse med EF-reglerne eller retningslinjerne, underretter den inden for en frist, der nærmere skal fastlægges, den eller de berørte medlemsstater om, at hele eller en del af programmet ikke er støtteberettiget. Efter udløbet af fristen anses programmet for støtteberettiget.
Medlemsstaterne tager hensyn til eventuelle bemærkninger, som Kommissionen fremsætter inden for den fastsatte frist. Ved udløbet af denne frist udarbejder den eller de berørte medlemsstater den definitive liste over de valgte programmer og sender den straks til Kommissionen.
Kommissionen underretter hurtigst muligt den i artikel 13 omhandlede forvaltningskomité om de valgte programmer og budgetmidlerne hertil.
Artikel 7
1. Med henblik på gennemførelsen af de i artikel 2, litra c), omhandlede tiltag på grundlag af Kommissionens retningslinjer fastsætter hver interesseret medlemsstat udbudsbetingelserne og indkalder bud med henblik på udvælgelse af det organ, der skal gennemføre det program, som medlemsstaten forpligter sig til at medfinansiere.
2. Den sender Kommissionen det valgte program ledsaget af en begrundet udtalelse om nytten af programmet samt dets og det foreslåede gennemførelsesorgans overensstemmelse med bestemmelserne i nærværende forordning og de respektive retningslinjer og om vurdering af forholdet kvalitet/pris.
3. Med henblik på Kommissionens gennemgang af programmerne og medlemsstaternes definitive godkendelse af dem finder artikel 6, stk. 3, andet, tredje og fjerde afsnit, anvendelse.
Artikel 8
1. Med henblik på udarbejdelsen af de i artikel 5 omhandlede retningslinjer kan Kommissionen lade sig bistå af et udvalg af uafhængige eksperter i kommunikation eller tekniske assistenter.
2. Kommissionen vælger efter proceduren for offentligt eller begrænset udbud:
a)
den eller de eventuelle assistenter som omhandlet i stk. 1
b)
det eller de organer, der skal evaluere resultaterne af de tiltag, der er iværksat efter artikel 6 og 7.
Artikel 9
1. Fællesskabet finansierer:
a)
helt de i artikel 2, litra e), omhandlede tiltag
b)
delvist de øvrige salgsfremstød og oplysningskampagner som omhandlet i artikel 2.
2. Fællesskabets medfinansiering af de i stk. 1, litra b), omhandlede tiltag må ikke overstige 50 % af de faktiske omkostninger ved tiltagene.
De berørte medlemsstater bidrager til finansieringen af de i stk. 2 nævnte tiltag i et omfang svarende til 20 % af de faktiske omkostninger ved tiltagene, mens de organisationer, der har foreslået tiltagene, dækker resten af omkostningerne, jf. dog stk. 4. Midlerne til finansiering af medlemsstaternes og/eller erhvervs- eller brancheorganisationers andel kan stamme fra skattelignende indtægter.
3. I behørigt begrundede tilfælde og på betingelse af, at det pågældende program er af betydelig interesse for Fællesskabet, kan det dog efter proceduren i artikel 13, stk. 2, besluttes, at den organisation, der har foreslået tiltaget, finansierer hele den del af omkostningerne, som Fællesskabet ikke bærer.
4. Med hensyn til de i artikel 7 omhandlede tiltag finansierer de berørte medlemsstater den del af omkostningerne, som Fællesskabet ikke bærer.
Midlerne til finansiering af medlemsstaternes andel kan også stamme fra skattelignende indtægter.
Artikel 10
1. Det eller de organer, der skal gennemføre de tiltag, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, skal have ekspertise inden for de berørte produkter og markeder og råde over de nødvendige midler til at sikre en effektiv gennemførelse af tiltagene under hensyntagen til de pågældende programmers europæiske dimension.
2. De berørte medlemsstater er ansvarlige for kontrollen med og betalingerne for andre tiltag end dem, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra a).
Artikel 11
Udgifterne i forbindelse med Fællesskabets finansiering af de i artikel 1 omhandlede tiltag betragtes som interventioner i den i artikel 1, stk. 2, litra e), i forordning (EF) nr. 1258/1999 nævnte forstand.
Artikel 12
Gennemførelsesbestemmelserne til nærværende forordning vedtages efter proceduren i artikel 13, stk. 2.
Artikel 13
1. Kommissionen bistås af Forvaltningskomitéen for Fedtstoffer, der er nedsat ved artikel 37 i forordning nr. 136/66/EØF (6), og af de forvaltningskomitéer, der er nedsat ved de tilsvarende artikler i de øvrige forordninger om fælles markedsordninger (i det følgende benævnt »komitéer«). Komitéerne handler i fællesskab.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Perioden i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til en måned.
3. Komitéerne vedtager selv deres forretningsorden.
Artikel 14
Hvert andet år og den første gang inden den 31. december 2003 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af nærværende forordning, vedrørende navnlig de valgte programmer og bevillingsforbruget, eventuelt ledsaget af passende forslag.
Artikel 15
1. Følgende bestemmelser ophæves:
a)
artikel 11 i Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966 om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer (7)
b)
artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 1308/70 af 29. juni 1970 om den fælles markedsordning for hør og hamp (8)
c)
artikel 20, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 3763/91 af 16. december 1991 om særlige foranstaltninger for visse landbrugsprodukter til fordel for de oversøiske franske departementer (9)
d)
artikel 1 og 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 1332/92 af 18. maj 1992 om indførelse af specifikke foranstaltninger for spiseoliven (10)
e)
artikel 31, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92 af 15. juni 1992 om særlige foranstaltninger for visse landbrugsprodukter til fordel for Azorerne og Madeira (11)
f)
artikel 26, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 1601/92 af 15. juni 1992 om særlige foranstaltninger for visse landbrugsprodukter til fordel for De Kanariske Øer (12)
g)
artikel 1, stk. 2, andet led, og artikel 2, stk. 1, andet afsnit, i Rådets forordning (EF) nr. 399/94 af 21. februar 1994 om særlige foranstaltninger for tørrede druer (13)
h)
artikel 54 i Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (14)
i)
artikel 35, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin (15).
2. I henholdsvis artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 399/94 udgår ordene »samt salgsfremstød« og »litra d) og e)«.
3. Rådets forordning (EØF) nr. 1195/90 af 7. maj 1990 om foranstaltninger med henblik på at øge forbruget og anvendelsen af æbler (16), Rådets forordning (EØF) nr. 1201/90 af 7. maj 1990 om foranstaltninger med henblik på at øge forbruget af citrusfrugter (17), Rådets forordning (EØF) nr. 2067/92 af 30. juni 1992 om foranstaltninger til forbrugsfremme og afsætning af kvalitetsoksekød (18), Rådets forordning (EØF) nr. 2073/92 af 30. juni 1992 om fremme af forbruget i Fællesskabet og udvidelse af markederne for mælk og mejeriprodukter (19), Rådets forordning (EF) nr. 2275/96 af 22. november 1996 om specifikke foranstaltninger for levende planter og blomsterdyrkningens produkter (20) og Rådets forordning (EF) nr. 2071/98 af 28. september 1998 om oplysningskampagner om mærkningen af oksekød (21) ophæves.
4. De i foregående stykker omhandlede bestemmelser, ord og forordninger gælder fortsat for de programmer for salgsfremstød og oplysningskampagner, der er truffet beslutning om inden ikrafttrædelsen af gennemførselsesforordningen til nærværende forordning.
Artikel 16
Kommissionen vedtager efter proceduren i artikel 13, stk. 2, de nødvendige foranstaltninger for at lette overgangen fra de bestemmelser, der er omhandlet i artikel 15, til bestemmelserne i denne forordning.
Artikel 17
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2001.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 2000.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2826/2000,
annettu 19 päivänä joulukuuta 2000,
maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yhteisö voi nykyisen alakohtaisen sääntelyn nojalla toteuttaa tiettyjen maataloustuotteiden menekinedistämistoimia sisämarkkinoilla.
(2)
Ottaen huomioon markkinoiden kehitysnäkymät ja aikaisemmat kokemukset sekä kuluttajien saaman tiedon täydellisyyden varmistamiseksi sisämarkkinoilla on aiheellista noudattaa kokonaisvaltaista ja johdonmukaista tiedotus- ja menekinedistämispolitiikkaa maataloustuotteiden ja tuotantotavan sekä täydentävästi myös elintarvikkeiden osalta kolmansia maita koskevien säännösten mukaisesti kannustamatta kuitenkaan jonkin tuotteen kulutusta sen erityisen alkuperän vuoksi.
(3)
Tällaisella politiikalla täydennetään ja vahvistetaan hyödyllisellä tavalla jäsenvaltioiden toimia parantamalla etenkin näiden tuotteiden tuotekuvaa yhteisön kuluttajien keskuudessa erityisesti laadun, ravitsemuksellisten ominaisuuksien ja elintarvikkeiden ja tuotantotapojen turvallisuuden osalta.
(4)
Olisi määriteltävä asianomaisten tuotteiden ja alojen valintaperusteet sekä yhteisön kampanjan aihepiirit.
(5)
Ohjelmien johdonmukaisuuden ja tehokkuuden varmistamiseksi olisi säädettävä suuntaviivoista, joissa määritetään kyseisten ohjelmien keskeisiä tekijöitä koskevat yleislinjat kunkin asianomaisen tuotteen tai alan osalta.
(6)
Suoritettavien tehtävien teknisyys huomioon ottaen olisi säädettävä, että komissio voi turvautua viestintäasiantuntijoiden komiteaan tai teknisiin avustajiin.
(7)
Toimien rahoitusperusteet olisi määriteltävä. Pääsääntöisesti on suotavaa, että yhteisö vastaa vain osasta toimien kustannuksista, jotta niitä ehdottavien organisaatioiden ja niiden jäsenvaltioiden, joiden etua asia koskee, vastuu olisi suurempi. Poikkeustapauksissa voi kuitenkin olla suotavaa, että kyseiseltä jäsenvaltiolta ei edellytetä osallistumista rahoitukseen. Alkuperää, luonnonmukaista tuotantoa ja siihen liittyvää logoa ja päällysmerkintöjä sekä maatalouslainsäädännön mukaisia, erityisesti syrjäisimpien alueiden osalta käytettyjä graafisia symboleja koskevista yhteisön järjestelmistä tiedotettaessa rahoituksen hoitaminen yhteisön ja jäsenvaltioiden kesken voi olla perusteltua, koska on varmistettava asianmukaisen tiedon saanti näistä suhteellisen uusista toimenpiteistä.
(8)
Valittujen toimien parhaan kustannustehokkuuden varmistamiseksi olisi säädettävä, että vastuu toimien toteuttamisesta annetaan asianmukaisia menettelyjä noudattaen sellaisille elimille, joissa on siihen tarvittavat rakenteet ja pätevyys.
(9)
Ohjelmien moitteettoman toteutuksen ja toimien vaikutusten valvomiseksi olisi säädettävä, että tehokkaasta seurannasta vastaavat jäsenvaltiot, ja tulokset arvioi riippumaton arviointielin.
(10)
Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (4) 2 artiklan mukaisesti.
(11)
Yhteisön toimien ja teknisen avun rahoituksesta aiheutuvia menoja olisi pidettävä yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 (5) 1 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuina tukitoimenpiteinä.
(12)
Alakohtaiseen sääntelyyn sisältyvät menekinedistämistoimenpiteet ovat yksityiskohtaisilta säännöiltään erilaisia ja niitä koskevia säännöksiä on muutettu useasti. Tämän vuoksi niitä on ollut vaikea soveltaa. Niitä olisi yhdenmukaistettava ja yksinkertaistettava yhdistämällä ne yhdeksi tekstiksi. Menekinedistämistä koskevat voimassa olevat alakohtaiset säännökset ja asetukset olisi kumottava.
(13)
Olisi säädettävä asianmukaisista toimenpiteistä, joilla varmistetaan siirtyminen näistä säännöksistä ja alakohtaisista asetuksista tässä asetuksessa säädettyyn uuteen järjestelmään,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Yhteisö voi rahoittaa alueellaan toteutettavia maataloustuotteita ja niiden tuotantotapaa sekä elintarvikkeita koskevia tiedotus- ja menekinedistämistoimia kokonaan tai osittain.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja toimia ei saa suunnata kaupallisten merkkien mukaan eikä niissä saa kannustaa tuotteen kulutusta sen erityisen alkuperän vuoksi. Tämä säännös ei estä mainitsemasta 2 artiklassa tarkoitettujen toimien kohteena olevien tuotteiden alkuperää, jos kyseessä on yhteisön lainsäädäntöön perustuva nimitys.
2 artikla
Edellä 1 artiklassa tarkoitetut toimet ovat seuraavat:
a)
PR-toimet, menekinedistäminen ja mainonta erityisesti yhteisön tuotteiden oleellisten ominaispiirteiden korostamiseksi etenkin laadun, elintarvikkeiden turvallisuuden, erityisen tuotantotavan, ravitsemuksellisten ja terveyttä koskevien ominaisuuksien, pakkausmerkintöjen, eläinten hyvinvoinnin ja ympäristönsuojelun osalta;
b)
osallistuminen kansallisesti tai Euroopan tasolla merkittäviin tapahtumiin, messuihin ja näyttelyihin ja erityisesti yhteisön tuotteiden tuotekuvan parantamiseen tähtäävien näyttelyosastojen avulla;
c)
tiedotustoimet, jotka koskevat erityisesti suojattua alkuperänimitystä (SAN), suojattua maantieteellistä merkintää (SMM) ja aitoa perinteistä tuotetta (APT) koskevia yhteisön järjestelmiä, luonnonmukaista tuotantoa ja päällysmerkintöjä sekä lainsäädännön mukaisia, erityisesti syrjäisimpien alueiden osalta käytettyjä graafisia symboleja;
d)
tiedotustoimet, jotka koskevat yhteisön määritetyllä alueella tuotettujen laatuviinien (tma-laatuviinit), maantieteellisellä merkinnällä varustettujen viinien ja maantieteellisellä merkinnällä tai perinteisellä merkinnällä varustettujen alkoholijuomien järjestelmää;
e)
menekinedistämis- ja tiedotustoimien tulosten arviointitutkimukset.
3 artikla
Alat tai tuotteet, joita 1 artiklassa tarkoitetut toimet voivat koskea, määritetään seuraavin perustein:
a)
mahdollisuus lisätä kyseisten tuotteiden laadun, tyypillisten ominaisuuksien, erityisten tuotantotapojen, ravitsemuksellisten ja terveyttä koskevien ominaisuuksien, elintarviketurvan, eläinten hyvinvoinnin tai ympäristöystävällisyyden arvostusta aihekohtaisilla tai erityisille kohderyhmille suunnatuilla kampanjoilla;
b)
kuluttajia valistavan päällysmerkintäjärjestelmän sekä tuotteiden valvonta- ja jäljitettävyysjärjestelmien soveltaminen;
c)
tarve ratkaista tietyn alan erityis- tai suhdanneongelmia;
d)
mahdollisuus tiedottaa yhteisön SAN/SMM- ja APT-järjestelmien merkityksestä ja luonnonmukaisista tuotteista;
e)
mahdollisuus tiedottaa yhteisön tma-laatuviinien, maantieteellisellä merkinnällä varustettujen viinien ja maantieteellisellä merkinnällä tai perinteisellä merkinnällä varustettujen alkoholijuomien järjestelmän merkityksestä.
4 artikla
1. Komissio laatii joka toinen vuosi 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen luettelon 3 artiklassa tarkoitetuista aiheista ja tuotteista. Luetteloa voidaan kuitenkin tarvittaessa muuttaa ennen määräajan päättymistä samaa menettelyä noudattaen.
2. Komissio voi ennen 1 kohdassa tarkoitetun luettelon laatimista kuulla maataloustuotannon laatua ja terveyttä koskevien kysymysten neuvoa-antavan komitean yhteydessä toimivaa maataloustuotteiden menekinedistämisen pysyvää työryhmää.
5 artikla
1. Komissio laatii 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen kullekin valitulle alalle tai tuotteelle strategian, jossa määritellään ne suuntaviivat, joita menekinedistämistä ja tiedotusta koskevissa ohjelmaehdotuksissa on noudatettava.
2. Laatiessaan 1 kohdassa tarkoitettua strategiaa komissio voi kuulla maataloustuotannon laadun ja terveyttä koskevien kysymysten neuvoa-antavan komitean yhteydessä toimivaa maataloustuotteiden menekinedistämistyöryhmää.
3. Suuntaviivoissa annetaan yleisiä ohjeita erityisesti
a)
asetetuista tavoitteista ja kohderyhmistä;
b)
yhdestä tai useammasta aiheesta, joita valituissa toimenpiteissä on käsiteltävä;
c)
toteutettavien toimien luonteesta;
d)
ohjelmien kestosta;
e)
ohjelmien toteutukseen käytettävissä olevan yhteisön rahoitusosuuden ohjeellisesta jaosta markkinoiden ja suunniteltujen toimien luonteen mukaan.
6 artikla
1. Kyseistä alaa tai kyseisiä aloja edustavan, yhden tai useamman ammattialajärjestön tai ammattialojen välisen järjestön on laadittava yhteistyössä toteuttamisesta vastaavan sellaisen elimen kanssa, jonka järjestö tai järjestöt ovat valinneet asianmukaisin keinoin toteutetulla kilpailumenettelyllä, enintään 36 kuukautta kestävät menekinedistämis- ja tiedotusohjelmat 2 artiklan a, b ja d alakohdassa tarkoitettujen toimien toteuttamiseksi 5 artiklassa tarkoitettujen suuntaviivojen mukaisesti. Ohjelmat voivat kattaa yhden tai useamman asianomaisen jäsenvaltion, joiden on laadittava myyntiehdot, mukaan luettuna ohjelmien arviointiperusteet. Ohjelmien ehdottajina voivat olla eurooppalaiset taikka yhdessä tai useammassa asianomaisessa jäsenvaltiossa toimivat organisaatiot. Viimeksi mainittujen ohjelmat asetetaan etusijalle.
2. Asianomaisen jäsenvaltion tai asianomaisten jäsenvaltioiden on tarkastettava ohjelmien asianmukaisuus ja se, että ohjelmat ja toteutuksesta vastaaviksi ehdotetut elimet ovat tämän asetuksen säännösten sekä suuntaviivojen ja niitä vastaavien eritelmien mukaiset. Niiden on tarkastettava kyseisten ohjelmien kustannustehokkuus. Tarkastuksen jälkeen asianomaisen jäsenvaltion tai asianomaisten jäsenvaltioiden on laadittava käytettävissä olevien määrien rajoissa väliaikainen luettelo valituista ohjelmista ja elimistä ja sitouduttava osallistumaan näiden ohjelmien rahoitukseen.
3. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi väliaikainen luettelo valituista ohjelmista ja elimistä sekä toimitettava jäljennökset ohjelmista.
Jos komissio toteaa, että jokin esitetyistä ohjelmista ei ole yhteisön lainsäädännön tai suuntaviivojen mukainen, se ilmoittaa sovittavassa määräajassa asianomaiselle jäsenvaltiolle tai asianomaisille jäsenvaltioille, että kyseinen ohjelma on kokonaan tai osittain tukikelvoton. Määräajan päätyttyä ohjelmaa pidetään tukikelpoisena.
Jäsenvaltioiden on otettava komission mahdolliset huomautukset huomioon asetetussa määräajassa. Määräajan päätyttyä jäsenvaltio tai jäsenvaltiot laativat lopullisen luettelon valituista ohjelmista ja toimittavat sen välittömästi komissiolle.
Komissio ilmoittaa valituista ohjelmista ja vastaavista talousarvioista mahdollisimman pian 13 artiklassa tarkoitetuille hallintokomiteoille.
7 artikla
1. Jos yhtä tai useampaa, 6 artiklassa tarkoitetun järjestön esittämää, 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettua ohjelmaa varten ei ole tiedotusohjelmaa, asianomaisen jäsenvaltion tai asianomaisten jäsenvaltioiden on määriteltävä komission vahvistamien suuntaviivojen perusteella myyntiehdot ja valittava yleisellä tarjouskilpailulla sen ohjelman toteuttamisesta vastaava elin, jonka se sitoutuu osarahoittamaan.
2. Jäsenvaltion on toimitettava komissiolle valittujen ohjelmien lisäksi perusteltu lausunto ohjelman asianmukaisuudesta, ohjelman ja ehdotetun elimen yhdenmukaisuudesta tämän asetuksen säännösten ja vastaavien suuntaviivojen kanssa sekä hinta/laatusuhteen arvioinnista.
3. Ohjelmien tarkasteluun komissiossa ja niiden lopulliseen hyväksymiseen jäsenvaltioissa sovelletaan 6 artiklan 3 kohdan toisen, kolmannen ja neljännen alakohdan säännöksiä.
8 artikla
1. Komissio voi käyttää 5 artiklassa tarkoitettujen suuntaviivojen laatimisessa apunaan riippumattomien viestintäasiantuntijoiden komiteaa tai teknisiä avustajia.
2. Komissio valitsee yleisen tai rajoitetun tarjouskilpailun avulla
a)
1 kohdassa tarkoitetun teknisen avustajan tai tekniset avustajat;
b)
6 ja 7 artiklan mukaisesti toteutettujen toimien tulosten arvioinnista vastaavan elimen tai elimet.
9 artikla
1. Yhteisö rahoittaa
a)
kokonaisuudessaan 2 artiklan e alakohdassa tarkoitetut toimet;
b)
osittain muut 2 artiklassa tarkoitetut menekinedistämis- ja tiedotustoimet.
2. Yhteisön rahoitusosuus 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista toimista voi olla enintään 50 prosenttia toimien todellisista kuluista.
Asianomaiset jäsenvaltiot osallistuvat 2 kohdassa tarkoitettujen toimien rahoitukseen 20 prosentin osuudella toimien todellisista kuluista, ja loppurahoituksesta vastaavat ehdotuksia tekevät järjestöt, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 kohdan soveltamista. Jäsenvaltioiden ja/tai ammattialan järjestöjen tai ammattialojen välisten järjestöjen rahoitusosuus voidaan myös kerätä veroluonteisin maksuin.
3. Jos ohjelma on selvästi yhteisön kannalta hyödyllinen, voidaan asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa kuitenkin päättää 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, että ehdotuksen tekevä järjestö vastaa yksin yhteisön rahoitusosuuden ylittävästä osasta.
4. Asianomaiset jäsenvaltiot vastaavat 7 artiklassa tarkoitettujen toimien osalta yhteisön rahoitusosuuden ylittävästä rahoitusosuudesta.
Jäsenvaltioiden rahoitusosuus voidaan myös koota veroluonteisin maksuin.
10 artikla
1. Tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdassa ja 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimien toteuttamisesta vastaavalla elimellä tai elimillä on oltava kyseistä tuotetta tai kyseisiä markkinoita koskevaa asiantuntemusta ja tarvittavat voimavarat toimien toteutuksen varmistamiseksi mahdollisimman tehokkaasti ottaen huomioon, että kyseiset ohjelmat toteutetaan Euroopan laajuisesti.
2. Asianomaiset jäsenvaltiot vastaavat muiden kuin 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen toimien valvonnasta ja maksuista.
11 artikla
Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen toimien yhteisön rahoitusosuudesta aiheutuneita menoja pidetään neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuina tukitoimina.
12 artikla
Tämän asetuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
13 artikla
1. Komissiota avustaa asetuksen täytäntöönpanossa asetuksen N:o 136/66/ETY (6) 37 artiklalla perustettu rasvojen hallintokomitea ja muista maatalousalan yhteisistä markkinajärjestelyistä annettujen asetusten vastaavilla artikloilla perustetut hallintokomiteat, jäljempänä ”komiteat”. Hallintokomiteat toimivat yhdessä.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi.
3. Komiteat vahvistavat työjärjestyksensä.
14 artikla
Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle joka toinen vuosi, ja ensimmäisen kerran 31 päivänä joulukuuta 2003, kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta, erityisesti valituista ohjelmista ja määrärahojen käytön tilanteesta ja tekee tarvittaessa asianmukaiset ehdotukset.
15 artikla
1. Poistetaan seuraavat säännökset:
a)
rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä syyskuuta 1966 annetun neuvoston asetuksen N:o 136/66/ETY (7) 11 artikla;
b)
pellava- ja hamppualan yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä kesäkuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1308/70 (8) 2 artikla;
c)
tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Ranskan merentakaisten departementtien hyväksi 16 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3763/91 (9) 20 artiklan 4 kohta;
d)
erityistoimenpiteistä syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla 18 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1332/92 (10) 1 ja 2 artikla;
e)
tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Azorien ja Madeiran hyväksi 15 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1600/92 (11) 31 artiklan 4 kohta;
f)
tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Kanariansaarten hyväksi 15 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1601/92 (12) 26 artiklan 4 kohta;
g)
kuivattuja viinirypäleitä koskevista erityistoimenpiteistä 21 päivänä helmikuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 399/94 (13) 1 artiklan toisen alakohdan toinen luetelmakohta ja 2 artiklan 1 kohdan toinen alakohta;
h)
hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 (14) 54 artikla;
i)
viinin yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 (15) 35 artiklan 5 kohta.
2. Poistetaan asetuksen (EY) N:o 399/94 1 artiklan ensimmäisestä alakohdasta ilmaisu ”ja myynninedistämiseen” sekä 2 artiklan 2 kohdasta viittaus d ja e alakohtaan.
3. Kumotaan toimenpiteistä omenien kulutuksen ja käytön lisäämiseksi 7 päivänä toukokuuta 1990 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1195/90 (16), toimenpiteistä sitrushedelmien kulutuksen lisäämiseksi 7 päivänä toukokuuta 1990 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1201/90 (17), toimenpiteistä korkealaatuisen naudanlihan menekin edistämiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2067/92 (18), maidon ja maitotuotteiden kulutuksen edistämisestä yhteisössä sekä maidon ja maitotuotteiden markkinoiden laajentamisesta 30 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2073/92 (19), erityisistä toimenpiteistä elävien kasvien ja kukkaviljelytuotteiden alalla 22 päivänä marraskuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2275/96 (20) sekä naudanlihan merkitsemistä koskevista tiedotustoimenpiteistä 28 päivänä syyskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2071/98 (21).
4. Edellisissä kohdissa mainittuja säännöksiä, ilmaisuja ja asetuksia sovelletaan menekinedistämis- ja tiedotusohjelmiin, joista on päätetty ennen tämän asetuksen soveltamisesta annetun asetuksen voimaantuloa.
16 artikla
Komissio toteuttaa 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen tarvittavat toimenpiteet 15 artiklassa tarkoitetuista säännöksistä tämän asetuksen säännöksiin siirtymisen helpottamiseksi.
17 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2001.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 2000.