RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 4058/86 af 22. december 1986 om samordnede foranstaltninger til sikring af fri adgang til fragter i oceanfarter
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til udkast til forordning fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (2), og
ud fra foelgende betragtninger:
Stadig flere lande beskytter deres handelsflaader ensidigt gennem lovgivning eller administrative foranstaltninger eller gennem bilaterale aftaler med andre lande;
visse lande har ved foranstaltninger, som de har truffet, eller praksis, som de har fastsat, tilsidesatanvendelsen af princippet om fri og redelig konkurrence med en eller flere af Faellesskabets medlemsstater paa soetransportomraadet.
hvad linjefart angaar, giver den FN-konvention om en kodeks for linjekonferencer, der traadte i kraft den 6. oktober 1983, visse rettigheder til rederier, som er medlemmer af en konference, der benytter en puljeordning;
tredjelande, der er kontraherende parter i, eller som har undertegnet konventionen, fortolker i stigende omfang dennes bestemmelser paa en saadan maade, at der i praksis sker en udvidelse af de rettigheder, disse landes rederier, baade inden for linjefart og trampfart, har i henhold til konventionen, til skade for Faellesskabets rederier eller for andre OECD-landes rederier, hvad enten disse er medlemmer af en konference eller ej;
der er oeget tendens til, at tredjelande begraenser adgangen til bulkfragter, hvilket er en alvorlig trussel mod de frie konkurrencevilkaar, der er fremherskende inden for fragt af denne type; medlemsstaterne beskraefter, at de gaar ind for fri konkurrence, som er et af de vaesentligste karakteristika for bulktransport af saavel toerlast som flydende last, og de er overbevist om, at indfoerelse af lastfordeling i denne trafik vil faa alvorlige foelger for alle landes handelsinteresser, idet det vil foroege transportomkostningerne i betydelig grad;
begraensningerne i adgangen til bulkfragter vil vaere til skade for medlemsstaternes handelsflaader samt foere til en maerkbar foroegelse af transportomkostningerne for saadanne fragter og herigennem faa alvorlige foelger for Faellesskabets handelsinteresser;
Faellesskabet boer saettes i stand til at ivaerksaette samordnede foranstaltninger fra medlemsstaternes side, dersom konkurrencevilkaarene for disses handelsflaader eller deres handelsinteresser paavirkes i negativ retning af, at fragter forbeholdes rederier fra tredjelande, eller dersom dette kraeves i henhold til en international aftale;
i henhold til Raadets beslutning 77/587/EOEF (3) skal der bl.a. indfoeres en konsultationsprocedure vedroerende de forskellige aspekter af den stedfundne udvikling i forbindelserne mellem medlemsstater og tredjelande paa soetransportomraadet;
i henhold til Raadets beslutning 83/573/EOEF (4) skal medlemsstaterne bl.a. bestraebe sig paa at naa til enighed om de modforanstaltninger, som de maatte traeffe over for tredjelande, og Raadet kan beslutte, at medlemsstaterne i faellesskab anvender passende modforanstaltninger, som er led i deres nationale lovgivning;
det er noedvendigt at udbygge og forbedre de mekanismer, der er etableret gennem disse beslutninger, saa medlemsstaterne under saerlige omstaendigheder kan ivaerksaette samordnede foranstaltninger paa anmodning af en eller flere medlemsstater eller i medfoer af en international aftale -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Den i denne forordning foreskrevne procedure skal anvendes, naar foranstaltninger truffet af et tredjeland eller dets repraesentanter indskraenker eller truer med at indskraenke den frie adgang for medlemsstaternes rederier eller for fartoejer, som er registreret i en medlemsstat i overensstemmelse med dens lovgivning, til
- linjefragter for saa vidt angaar fragter, der er omfattet af kodeksen, medmindre disse foranstaltninger traeffes i overensstemmelse med De forenede Nationers konvention om en kodeks for linjekonferencer;
- linjefragter for saa vidt angaar fragter, der ikke er omfattet af kodeksen;
- bulkfragter og anden godsbefordring med trampfragter;
- passagerbefordring;
- transport af personer eller varer eller mellem off shore-anlaeg.
Denne procedure beroerer ikke Faellesskabets og dets medlemsstaters folkeretlige forpligtelser.
Artikel 2
I denne forordning forstaas ved
- »home-trader«: et rederi fra et tredjeland, der udfoerer soetransport mellem hjemlandet og en eller flere medlemsstater;
- »cross-trader«: et rederi fra et tredjeland, der udfoerer soetransport mellem et andet tredjeland og en eller flere medlemsstater.
Artikel 3
Samordnede foranstaltninger kan ivaerksaettes efter anmodning fra en medlemsstat.
Anmodning herom skal rettes til Kommissionen, der inden fire uger fremsaetter relevante henstillinger eller forslag for Raadet.
Raadet, der traeffer afgoerelse paa grundlag af afstemningsreglerne i artikel 84, stk. 2, i traktaten, kan traeffe beslut-
ning om samordnede foranstaltninger som omhandlet i
artikel 4.
Naar Raadet traeffer afgoerelse om samordnede foranstaltninger, tager det behoerigt hensyn til de beroerte medlemsstaters udenrigshandelspolitiske interesser, deres havnemaessige interesser samt deres soefartspolitiske interesser.
Artikel 4
1. De samordnede foranstaltninger kan bestaa i
a)
diplomatiske henvendelser til de paagaeldende tredjelande, isaer naar de af dem trufne foranstaltninger vil kunne indskraenke fartadgangen;
b)
modforanstaltninger, der er rettet mod et eller flere rederier i de paagaeldende tredjelande eller mod et eller flere rederier i andre lande, som er omfattet af de foranstaltninger, de paagaeldende lande har truffet, hvad enten disse opererer som home-traders eller cross-traders i faellesskabsfarterne.
Disse modforanstaltninger, der kan saettes ind hver for sig eller kombineret, kan bestaa i
iii)
indfoerelse af pligt til at indhente tilladelse til at laste, transportere eller losse fragter; der kan fastsaettes betingelser for eller forpligtelser i forbindelse med saadanne tilladelser;
iii)
indfoerelse af kvoter;
iii)
indfoerelse af afgifter.
2. Der skal foretages diplomatiske henvendelser, foer der traeffes modforanstaltninger.
Saadanne modforanstaltninger maa ikke beroere de forpligtelser, der i henhold til folkeretten paahviler Det europaeiske Faellesskab og dets medlemsstater, de skal tage alle beroerte interesser i betragtning, og de maa hverken direkte eller indirekte bevirke fordrejninger i samhandelen inden for Faellesskabet.
Artikel 5
1. Naar Raadet traeffer beslutning om ivaerksaettelse af en eller flere af de i artikel 4, stk. 1, litra b), omhandlede modforanstaltninger, skal det efter omstaendighederne angive
a)
de forhold, der har foert til, at der skal traeffes modforanstaltninger;
b)
den fart eller de havne, modforanstaltningerne skal gaelde for;
c)
det tredjelandsflag eller -rederi, hvis fragtpraeferencer indskraenker den frie fartadgang i det paagaeldende soetransportomraade;
d)
det maksimale omfang (procentdel, vaegt i tons, antal containere) eller den maksimale vaerdi af den fragt, der maa lastes eller losses i medlemsstaternes havne;
e)
det hoejeste antal sejladser til og fra medlemsstaternes havne;
f)
beloebet eller procentsatsen og beregningsgrundlaget for de afgifter, der skal opkraeves, samt disses opkraevningsform;
g)
modforanstaltningernes varighed.
2. Er der i en medlemsstats nationale lovgivning ikke hjemmel til at traeffe de i stk. 1 naevnte modforanstaltninger, kan den paagaeldende medlemsstat indfoere modforanstaltningerne i overensstemmelse med Raadets beslutning som omhandlet i artikel 3, stk. 3, med hjemmel i denne forordning.
Artikel 6
1. Har Raadet ikke inden 2 maaneder vedtaget forslaget om samordnede foranstaltninger, kan medlemsstaterne, ensidigt eller i forening, indfoere nationale foranstaltninger, dersom situationen goer det noedvendigt.
2. I noedstilfaelde kan medlemsstaterne dog som en midlertidig forholdsregel ensidigt eller i forening traeffe de noedvendige nationale foranstaltninger ogsaa inden for den i stk. 1, naevnte frist paa 2 maaneder.
3. Nationale foranstaltninger, der traeffes i medfoer af denne artikel, skal straks meddeles Kommissionen og de oevrige medlemsstater.
Artikel 7
I den periode, hvor modforanstaltningerne anvendes, skal medlemsstaterne og Kommissionen i overensstemmelse med den i beslutning 77/587/EOEF foreskrevne procedure konsultere hinanden hver tredje maaned eller hyppigere, dersom der er behov herfor, med henblik paa at droefte virkningerne af de indfoerte modforanstaltninger.
Artikel 8
Den i denne forordning foreskrevne procedure kan anvendes, naar foranstaltninger truffet af et tredjeland eller en repraesentant for dette indskraenker eller vil kunne indkraenke
adgangen for rederier i et andet OECD-land, naar det gensidigt er aftalt mellem dette land og Faellesskabet at anvende samordnede modforanstaltninger i tilfaelde af indskraenkning af adgangen til fragter.
Et saadant land kan anmode om, at der traeffes samordnede foranstaltninger, og deltage i saadanne samordnede foranstaltninger i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 9
Denne forordning traeder i kraft den 1. juli 1987.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. december 1986.
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 4058/86,
annettu 22 päivänä joulukuuta 1986,
yhteensovitetusta toiminnasta vapaan valtameriliikenteeseen pääsyn turvaamiseksi
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission laatiman asetusluonnoksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),
sekä katsoo, että
yhä useammat maat turvautuvat lainsäädäntöön, yksipuolisiin hallinnollisiin toimenpiteisiin tai muiden maiden kanssa tehtyihin kahdenvälisiin sopimuksiin kauppalaivastojensa suojelemiseksi,
eräät maat ovat toteuttamillaan toimenpiteillä tai noudattamillaan menettelytavoilla vääristäneet meriliikenteen alaan kuuluvassa kaupankäynnissä yhteisön yhden tai useamman jäsenvaltion kanssa sitä tapaa, jolla rehellisen ja vapaan kilpailun periaatetta tulisi soveltaa,
linjakonferenssien käyttäytymissääntöjä koskeva Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus, joka tuli voimaan 6 päivänä lokakuuta 1983, antaa linjaliikenteessä tiettyjä oikeuksia meriliikenteen harjoittajille, jotka ovat poolia käyttävän konferenssin jäseniä,
kolmannet maat, jotka ovat mainitun yleissopimuksen sopimuspuolia tai jotka ovat allekirjoittaneet yleissopimuksen, tulkitsevat lisääntyvässä määrin sopimuksen määräyksiä siten, että yleissopimuksen mukaiset oikeudet koskevat myös niiden liikenteenharjoittajia sekä linjaliikenteessä että hakurahtiliikenteessä yhteisön liikenteenharjoittajien tai muiden OECD-maiden liikenteenharjoittajien vahingoksi riippumatta siitä, ovatko nämä konferenssin jäseniä vai eivät,
irtolastiliikenteessä kolmannet maat pyrkivät yhä enemmän rajoittamaan mahdollisuuksia osallistua irtolastiliikenteeseen, mikä on vakava uhka irtolastiliikenteessä laajalti vallitsevalle vapaalle kilpailuympäristölle; jäsenvaltiot sitoutuvat siihen, että vapaa kilpailuympäristö on kuivan ja nestemäisen irtolastin kuljetusten olennainen piirre, ja ovat vakuuttuneita siitä, että lastinjaon toteuttaminen irtolastiliikenteessä vaikuttaa vakavasti kaikkien maiden kauppaetuihin lisäämällä merkittävästi kuljetuskustannuksia,
se, että mahdollisuuksia osallistua irtolastiliikenteeseen rajoitettaisiin, vaikuttaisi haitallisesti jäsenvaltioiden kauppalaivastoihin ja lisäisi merkittävästi irtolastin kuljetuskustannuksia, mikä vaikuttaisi vakavasti yhteisön kauppaetuihin,
yhteisölle olisi annettava mahdollisuus huolehtia jäsenvaltioiden yhteensovitetusta toiminnasta, jos lastiosuuksien varaaminen kolmansien maiden meriliikenteen harjoittajille vaikuttaa haitallisesti jäsenvaltioiden kauppalaivastojen kilpailuasemaan tai jäsenvaltioiden kauppaetuihin taikka jos jokin kansainvälinen sopimus sitä edellyttää,
neuvoston päätöksessä 77/587/ETY () määrätään muun muassa neuvotteluista, jotka koskevat jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisissä suhteissa meriliikenteen alalla tapahtuneen kehityksen eri näkökohtia,
neuvoston päätöksessä 83/573/ETY () määrätään muun muassa jäsenvaltioiden yhteisestä toiminnasta vastatoimenpiteissä, joita ne voivat kohdistaa kolmansiin maihin, sekä mahdollisuudesta päättää, että jäsenvaltiot soveltavat yhteisesti sellaisia tarkoituksenmukaisia vastatoimenpiteitä, jotka ovat osa niiden kansallista lainsäädäntöä, ja
on tarpeen kehittää ja täydentää näissä päätöksissä määrättyjä mekanismeja, jotta tietyissä tilanteissa voidaan huolehtia jäsenvaltioiden yhteensovitetusta toiminnasta jäsenvaltion tai jäsenvaltioiden pyynnöstä taikka kansainvälisen sopimuksen perusteella,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tässä asetuksessa säädettyä menettelyä sovelletaan, jos jokin kolmannen maan tai sen edustajien toimenpide rajoittaa tai uhkaa rajoittaa jäsenvaltioiden meriliikenteen harjoittajien tai jäsenvaltiossa sen lainsäädännön mukaisesti rekisteröityjen alusten vapaata mahdollisuutta osallistua:
- linjaliikenteeseen, jota käyttäytymissäännöt koskevat, jollei toimenpidettä ole toteutettu linjakonferenssien käyttäytymissääntöjä koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen mukaisesti;
- linjaliikenteeseen, jota käyttäytymissäännöt eivät koske;
- irtolastiliikenteeseen tai muuhun hakurahtiliikenteeseen;
- henkilöliikenteeseen;
- liikenteeseen, jossa henkilöitä tai tavaroita kuljetetaan rannikon edustalla oleviin laitteistoihin tai niiden välillä.
Tämä menettely ei rajoita yhteisölle tai sen jäsenvaltioille kansainvälisen oikeuden mukaan kuuluvia velvoitteita.
2 artikla
Tässä asetuksessa:
- "kansallisella meriliikenteen harjoittajalla" tarkoitetaan kolmannen maan meriliikenteen harjoittajaa, joka liikennöi oman maansa ja yhden tai useamman jäsenvaltion välillä;
- "ulkopuolisella meriliikenteen harjoittajalla" tarkoitetaan kolmannen maan meriliikenteen harjoittajaa, joka liikennöi jonkin muun kolmannen maan ja yhden tai useamman jäsenvaltion välillä.
3 artikla
Yhteensovitettuun toimintaan voidaan ryhtyä jäsenvaltion pyynnöstä.
Pyyntö tehdään komissiolle; komissio esittää tarkoituksenmukaiset suositukset tai tekee tarkoituksenmukaiset ehdotukset neuvostolle neljän viikon kuluessa.
Neuvosto voi perustamissopimuksen 84 artiklan 2 kohdassa määrättyä äänestysmenettelyä noudattaen päättää 4 artiklassa tarkoitetusta yhteensovitetusta toiminnasta.
Yhteensovitetusta toiminnasta päättäessään neuvosto ottaa aiheellisella tavalla huomioon myös ulkomaankauppapoliittiset näkökohdat sekä asianomaisten jäsenvaltioiden satamaedut ja meriliikennepoliittiset näkökohdat.
4 artikla
1. Yhteensovitettua toimintaa voivat olla:
a) asianomaisiin kolmansiin maihin kohdistuvat diplomaattiset toimenpiteet erityisesti tapauksissa, joissa kolmansien maiden toimenpiteet uhkaavat rajoittaa mahdollisuuksia osallistua liikenteeseen;
b) asianomaisten kolmansien maiden meriliikenteen harjoittajaan tai harjoittajiin taikka näiden maiden toteuttamista toimenpiteistä hyötyvien muiden maiden meriliikenteen harjoittajaan tai harjoittajiin kohdistetut vastatoimenpiteet riippumatta siitä, harjoittavatko ne yhteisön liikennettä kansallisina vai ulkopuolisina meriliikenteen harjoittajina.
Vastatoimenpiteinä voi olla jokin seuraavista sellaisenaan tai jotkin seuraavista yhdessä:
i) rahdin lastaamisen, kuljettamisen tai purkamisen saattaminen luvanvaraiseksi; lupaan voidaan liittää ehtoja tai velvoitteita;
ii) kiintiön toteuttaminen;
iii) verojen tai maksujen määrääminen.
2. Diplomaattiset toimenpiteet toteutetaan ennen vastatoimenpiteitä.
Nämä vastatoimenpiteet eivät rajoita Euroopan yhteisön tai sen jäsenvaltioiden kansainvälisen oikeuden mukaisia velvoitteita, niissä otetaan huomioon kaikki asianomaiset edut, eivätkä ne saa suoraan tai välillisesti johtaa yhteisön sisäisen liikenteen vinoutumiseen.
5 artikla
1. Päättäessään jostakin tai joistakin 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista vastatoimenpiteistä neuvosto antaa tarpeen mukaan tiedot:
a) siitä kehityksestä, jonka vuoksi vastatoimenpiteet ovat perusteltuja;
b) siitä liikenteestä, jota vastatoimenpiteet koskevat, tai niistä satamista, joita vastatoimenpiteet koskevat;
c) sen kolmannen maan lipusta tai meriliikenteen harjoittajasta, jonka lastinvaraustoimenpiteet rajoittavat vapaata mahdollisuutta osallistua liikenteeseen kyseisellä merenkulkualueella;
d) siitä rahdin enimmäismäärästä (prosenttiosuutena, tonneina, kontteina) tai arvosta, joka voidaan lastata tai purkaa jäsenvaltioiden satamissa;
e) jäsenvaltioiden satamiin tai satamista suuntautuvien purjehduskertojen enimmäismäärästä;
f) kannettavien verojen ja maksujen määrästä tai prosenttiosuudesta ja perusteesta sekä niiden perimistavasta;
g) vastatoimenpiteiden kestosta.
2. Jos jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä ei ole säännöksiä 1 kohdassa tarkoitetuista vastatoimenpiteistä, jäsenvaltio voi toteuttaa vastatoimenpiteitä tämän asetuksen nojalla 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun neuvoston päätöksen mukaisesti.
6 artikla
1. Jos neuvosto ei ole hyväksynyt ehdotusta yhteensovitetuksi toiminnaksi kahden kuukauden määräajassa, jäsenvaltiot voivat, jos tilanne vaatii, soveltaa kansallisia toimenpiteitä yksipuolisesti tai ryhmänä.
2. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin kiireellisissä tapauksissa myös 1 kohdassa mainitun määräajan kuluessa yksipuolisesti tai ryhmänä toteuttaa tarvittavia kansallisia toimenpiteitä väliaikaisina.
3. Tämän artiklan nojalla toteutetut kansalliset toimenpiteet annetaan välittömästi komission ja muiden jäsenvaltioiden tiedoksi.
7 artikla
Sinä aikana, jona vastatoimenpiteitä sovelletaan, jäsenvaltiot ja komissio neuvottelevat keskenään päätöksessä 77/587/ETY määrättyä neuvottelumenettelyä noudattaen joka kolmas kuukausi tai tarpeen vaatiessa aikaisemmin keskustellakseen voimassa olevien vastatoimenpiteiden vaikutuksista.
8 artikla
Tässä asetuksessa säädettyä menettelyä voidaan noudattaa, jos jokin kolmannen maan tai sen edustajan toimenpide rajoittaa tai uhkaa rajoittaa toisen OECD-maan meriliikenteen harjoittajien mahdollisuuksia osallistua liikenteeseen ja tämä maa ja yhteisö ovat vastavuoroisuuden perusteella sopineet yhteensovitetusta vastustuksesta niitä tapauksia varten, joissa mahdollisuuksia osallistua rahtiosuuksiin rajoitetaan.
Tämä maa voi esittää yhteensovitettua toimintaa koskevan pyynnön ja liittyä tällaiseen toimintaan tämän asetuksen mukaisesti.
9 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1987.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 1986.