DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS FORORDNING (EF) Nr. 1052/2008
af 22. oktober 2008
om ændring af forordning (EF) nr. 1745/2003 (ECB/2003/9) om anvendelse af mindstereserver
(ECB/2008/10)
STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR -
under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (herefter »ESCB-statutten«), særlig artikel 19.1,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2531/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks anvendelse af mindstereserver (1),
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2532/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 19.1 i ESCB statutten kan Styrelsesrådet for den Europæiske Centralbank (ECB) udfærdige regler om beregning og fastsættelse af de krævede mindstereserver.
(2)
Artikel 2 i forordning (EF) nr. 2531/98 bestemmer, at ECB på et ikke-diskriminerende grundlag kan fritage institutioner fra mindstereservekrav i overensstemmelse med kriterier fastlagt af ECB.
(3)
ECB anser det for nødvendigt at sætte strengere kriterier for at give dispensation fra reservekravene samt desuden at fastsætte et nyt kriterium vedrørende mulighed for at give fritagelse til institutter, som er underlagt foranstaltninger fra Fællesskabets eller en medlemsstats side, som indebærer en indefrysning af midler eller begrænsning i anvendelsen af instituttets midler, eller som på anden måde er omfattet af en beslutning i ECB’s Styrelsesråd, der suspenderer eller udelukker deres adgang til markedsoperationer eller til Eurosystemets stående faciliteter.
(4)
Set i lyset af hidtidige erfaringer er det også nødvendigt at ændre Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 1745/2003 (ECB/2003/9) (3) for at gøre definitionen af elementerne i reservegrundlaget mere detaljeret, som er udgangspunktet for beregning af mindstereserver og bestemmelserne om fritagelser fra kravene om særskilt indberetning for institutioner, som holder mindstereserver gennem en formidler.
(5)
Forordning (EF) nr. 1745/2003 (ECB/2003/9) bør desuden give mulighed for fastsættelse af generelle kriterier en overgangs reservekravsperiode for så vidt angår institutter, der bliver undergivet ECB’s reservekrav som følge af indførelse af euroen i den medlemsstat, hvor de er beliggende -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Forordning (EF) nr. 1745/2003 (ECB/2003/9) ændres således:
1)
Artikel 2, stk. 2 og 3, affattes således:
»2. Uden at være forpligtet til at indgive anmodning herom er et institut fritaget for reservekrav fra begyndelsen af den reservekravsperiode, inden for hvilken dens tilladelse er inddraget eller bortfaldet, eller inden for hvilken der af en retlig myndighed eller anden kompetent myndighed i en deltagende medlemsstat træffes afgørelse om at indlede afviklingssprocedure vedrørende instituttet.
ECB kan på et ikke-diskriminerende grundlag fritage følgende institutter fra reservekravene:
a)
institutter, som er omfattet af omstruktureringsforanstaltninger
b)
institutter, som er underlagt indefrysning af midler og/eller andre foranstaltninger fra Fællesskabets eller en medlemsstats side i henhold til traktatens artikel 60, stk. 2, som indebærer begrænsning i anvendelsen deres midler, eller som er omfattet af en af ECB’s Styrelsesråd truffet beslutning, der suspenderer eller udelukker deres adgang til markedsoperationer eller til Eurosystemets stående faciliteter
c)
institutter, for hvilke det gælder, at formålet med ECB’s reservekravssystem ikke kan opfyldes ved at pålægge dem reservekrav. Når ECB træffer beslutning om en sådan fritagelse, sker det under hensyntagen til mindst et af følgende kriterier:
i)
instituttet er alene godkendt til at varetage særlige funktioner
ii)
instituttet har ikke tilladelse til at drive aktiv bankvirksomhed i konkurrence med andre kreditinstitutter
iii)
instituttet er retligt forpligtet til at have alle sine indskud øremærket udelukkende til regional og/eller international udviklingsstøtte.
3. ECB offentliggør en liste over institutter, som er underlagt reservekrav. ECB offentliggør ligeledes en liste over institutter, som er fritaget for reservekravene af andre årsager, end:
a)
omstruktureringsforanstaltninger
b)
indefrysning af midler og/eller andre foranstaltninger fra Fællesskabets eller en medlemsstats side i henhold til traktatens artikel 60, stk. 2, som indebærer begrænsning i anvendelsen deres midler, eller som er omfattet af en af ECB’s Styrelsesråd truffet beslutning, der suspenderer eller udelukker deres adgang til markedsoperationer eller til Eurosystemets stående faciliteter.
Institutter kan ved hjælp af disse lister fastslå, om deres gældsforpligtelser vedrører andre institutter, som selv er underlagt reservekrav. Disse lister er ikke afgørende for, hvorvidt et institut er underlagt reservekrav i henhold til artikel 2.«
2)
Artikel 3, stk. 2, affattes således:
»2. Følgende passiver er fritaget fra reservegrundlaget:
a)
passiver vedrørende et andet institut, som ikke er opført på listen som værende fritaget fra ECB’s reservekravssystem i henhold til artikel 2, stk. 3
b)
passiver i forhold til ECB eller til en NCB.
Ved anvendelsen af denne bestemmelse skal instituttet over for den pågældende deltagende NCB dokumentere den faktiske størrelse af sine passiver over for andre institutter, som ikke er opført som værende fritaget for ECB’s reservekrav, og passiver i forhold til ECB eller en deltagende NCB, som betingelse for at de kan udelades af reservekravsgrundlaget. Hvis instituttet ikke kan føre dokumentation for udstedte gældsinstrumenter med en aftalt løbetid på op til to år, kan den foretage et standardfradrag i reservekravsgrundlaget på den udestående del af dets gældsinstrumenter, som er udstedt med en aftalt løbetid på til og med to år. ECB offentliggør størrelsen af dette standardfradrag på samme måde, som den offentliggør den i artikel 2, stk. 3, omhandlede liste.«
3)
Artikel 4, stk. 1, affattes således:
»1. For følgende passivkategorier (som defineret i bestemmelserne om ECB’s rapporteringskrav for penge- og bankstatistik i forordning (EF) nr. 2423/2001 (ECB/2001/13)) gælder en reservekoefficient på 0 %:
a)
indlån med en aftalt løbetid på over to år
b)
indlån med et opsigelsesvarsel på over to år
c)
genkøbsforretninger
d)
gældsinstrumenter med en aftalt løbetid på over to år.«
4)
Artikel 11 affattes således:
»Artikel 11
Reservebeholdninger på et konsolideret grundlag
Institutter, som har tilladelse til at indberette statistiske data vedrørende deres konsoliderede reservegrundlag som en gruppe (som defineret i bestemmelserne om ECB’s rapporteringskrav for penge- og bankstatistik i forordning (EF) nr. 2423/2001 (ECB/2001/13)), skal holde mindstereserver gennem en af gruppens institutter, der fungerer som formidler udelukkende for disse institutter og i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 10. Når et institut har fået ECB’s tilladelse til at foretage statistisk indberetning vedrørende det konsoliderede reservegrundlag for institutterne i gruppen, er det institut, der optræder som formidler vedrørende reservegrundlaget, automatisk fritaget fra bestemmelserne i artikel 10, stk. 6, og det er kun gruppen som helhed, der er berettiget til det i artikel 5, stk. 2, omhandlede fradrag.«
5)
Som artikel 13a indsættes:
»Artikel 13a
Udvidelse af euroområdet
1. I de tilfælde, hvor en medlemsstat indfører euroen i overensstemmelse med traktaten, giver ECB’s Styrelsesråd ECB’s Direktion bemyndigelse til at træffe beslutning under hensyntagen til Markedsoperationskomiteens synspunkter om følgende:
a)
datoerne for overgangsperiode med hensyn til reservekrav for så vidt angår anvendelse af reservekrav på institutter, som er beliggende i den pågældende medlemsstat, idet den første dato er datoen for indførelse af euroen i nævnte medlemsstat
b)
opgørelsesmåden for reservegrundlaget til brug for fastsættelse af niveauet for mindstereserver, som de institutter, der er beliggende i den medlemsstat, der indfører euroen, skal holde i overgangsperioden i forhold til ECB’s rapporteringskrav for penge- og bankstatistik som fastlagt i forordning (EF) nr. 2423/2001 (ECB/2001/13), og
c)
fristen for opgørelse og verifikation af mindstereserver for institutter beliggende i den medlemsstat, der indfører euroen og for deres nationale centralbank med hensyn til overgangsreserveperioden.
Direktionen offentliggør en erklæring om sin beslutning senest to måneder før datoen for indførelse af euroen i pågældende medlemsstat.
2. Styrelsesrådet bemyndiger desuden Direktionen til at tillade institutter i andre deltagende medlemsstater for de reservekravsperioder, der er sammenfaldende med og følger efter overgangsreservekravsperioden, i deres reservegrundlag at fratrække passiver vedrørende institutter i den medlemsstat, der indfører euroen, selvom disse institutter ikke er anført på listen over institutter underlagt reservekrav i artikel 2, stk. 3, I Direktionens beslutning i henhold til dette stykke kan endvidere nærmere angives, hvorledes sådanne fradrag skal foretages.
3. Såfremt Direktionen træffer beslutning i henhold til stk. 1 og 2, gives straks meddelelse herom til Styrelsesrådet, ligesom Direktionen handler i overensstemmelse med beslutninger vedtaget af Styrelsesrådet herom.«
Artikel 2
Afsluttende bestemmelse
Denne forordning træder i kraft på dagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 22. oktober 2008.
EUROOPAN KESKUSPANKIN ASETUS (EY) N:o 1052/2008,
annettu 22 päivänä lokakuuta 2008,
vähimmäisvarantojen soveltamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 1745/2003 (EKP/2003/9) muuttamisesta
(EKP/2008/10)
EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön (jäljempänä ’EKPJ:n perussääntö’) ja erityisesti sen 19.1 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin soveltamista vähimmäisvarannoista 23 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2531/98 (1),
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia 23 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2532/98 (2),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
EKPJ:n perussäännön 19.1 artiklassa määrätään, että EKP:n neuvosto voi vahvistaa vaadittujen vähimmäisvarantojen laskentaperustetta ja määräytymistä koskevat säännöt.
(2)
Asetuksen (EY) N:o 2531/98 2 artiklassa säädetään, että EKP voi yhtäläisen kohtelun periaatetta noudattaen vapauttaa laitoksia vähimmäisvarantovelvoitteesta EKP:n vahvistamien perusteiden mukaisesti.
(3)
EKP katsoo, että on tarpeen tiukentaa perusteita vähimmäisvarantovelvoitetta koskevan vapautuksen myöntämiselle ja myös lisätä uusi peruste, jonka nojalla on mahdollista myöntää vapautus laitoksille, joiden varat on jäädytetty tai joihin sovelletaan muita yhteisön tai jäsenvaltion määräämiä toimenpiteitä laitoksen varojen käytön rajoittamiseksi, tai joihin muutoin sovelletaan EKP:n neuvoston tekemää päätöstä, jolla keskeytetään tai peruutetaan luottolaitosten mahdollisuus osallistua avomarkkinaoperaatioihin tai maksuvalmiusjärjestelmän käyttöön.
(4)
Aiempien kokemusten perusteella on tarpeen muuttaa Euroopan keskuspankin asetusta (EY) N:o 1745/2003 (EKP/2003/9) (3) myös siten, että voidaan tarkistaa vähimmäisvarantojen laskennan perustana olevaa varantopohjan osatekijöiden määritelmää sekä vähimmäisvarantoja välittäjän kautta pitäviin laitoksiin sovellettavia säännöksiä, jotka koskevat vapautusta velvollisuudesta antaa tietoja laitoskohtaisesti.
(5)
Asetuksessa (EY) N:o 1745/2003 (EKP/2003/9) olisi myös säädettävä siirtymäpitoajanjaksoja koskevista yleisistä perusteista niitä laitoksia varten, joihin sovelletaan ensimmäistä kertaa EKP:n varantovelvoitteita niiden sijaintijäsenvaltiossa tapahtuvan euron käyttöönoton vuoksi,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Asetusta (EY) N:o 1745/2003 (EKP/2003/9) muutetaan seuraavasti:
1)
Korvataan 2 artiklan 2 ja 3 kohta seuraavasti:
”2. Laitos vapautetaan varantovelvoitteesta sen tarvitsematta hakea tällaista vapautusta sen pitoajanjakson alusta, jonka kuluessa laitoksen toimilupa peruutetaan tai toimiluvasta luovutaan taikka jonka kuluessa rahaliittoon osallistuvan jäsenvaltion oikeusviranomainen tai muu toimivaltainen viranomainen päättää laitokseen kohdistuvan selvitystilamenettelyn aloittamisesta.
EKP voi syrjintää harjoittamatta vapauttaa seuraavat laitokset varantovelvoitteista:
a)
laitokset, jotka ovat tervehdyttämismenettelyn kohteena;
b)
laitokset, joiden varat on jäädytetty ja/tai joihin sovelletaan muita yhteisön tai jäsenvaltion määräämiä perustamissopimuksen 60 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä, joilla rajoitetaan laitosten varojen käyttöä, tai joihin sovelletaan EKP:n neuvoston tekemää päätöstä, jolla keskeytetään tai peruutetaan luottolaitosten mahdollisuus osallistua avomarkkinaoperaatioihin tai maksuvalmiusjärjestelmän käyttöön;
c)
laitokset, joiden tapauksessa EKP:n vähimmäisvarantojärjestelmän tarkoitus ei toteutuisi varantovelvoitteiden asettamisella. Vapauttamispäätöksiä tehdessään EKP ottaa huomioon ainakin yhden seuraavista kriteereistä:
i)
laitoksella on lupa harjoittaa ainoastaan toimintoja, joilla on jokin erityistarkoitus;
ii)
laitos ei saa harjoittaa aktiivista pankkitoimintaa kilpaillen muiden luottolaitosten kanssa;
iii)
laitoksella on oikeudellinen velvoite osoittaa kaikki talletuksensa alueellista ja/tai kansainvälistä kehitysapua palveleviin tarkoituksiin.
3. EKP julkaisee luettelon varantovelvoitteen alaisista laitoksista. Samoin EKP julkaisee luettelon myös niistä laitoksista, jotka on vapautettu varantovelvoitteesta muista kuin seuraavista syistä:
a)
laitos on tervehdyttämismenettelyjen kohteena;
b)
laitoksen varat on jäädytetty ja/tai laitokseen sovelletaan muita yhteisön tai jäsenvaltion perustamissopimuksen 60 artiklan 2 kohdan nojalla määräämiä toimenpiteitä, joilla rajoitetaan laitoksen varojen käyttöä, tai laitosta koskee EKP:n neuvoston tekemä päätös, jolla keskeytetään tai peruutetaan luottolaitoksen mahdollisuus osallistua avomarkkinaoperaatioihin tai maksuvalmiusjärjestelmän käyttöön.
Laitokset voivat käyttää näitä luetteloita todetakseen, onko niillä velkoja toiselle varantovelvoitteen alaiselle laitokselle. Näiden luetteloiden perusteella ei kuitenkaan voida todeta, ovatko laitokset 2 artiklan mukaisesti varantovelvoitteen alaisia.”
2)
Korvataan 3 artiklan 2 kohta seuraavasti:
”2. Seuraavia velkoja ei sisällytetä varantopohjaan:
a)
velat muulle laitokselle, jota ei ole merkitty EKP:n vähimmäisvarantojärjestelmästä vapautettujen laitosten luetteloon 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti;
b)
velat EKP:lle tai rahaliittoon osallistuvalle kansalliselle keskuspankille.
Tämän säännöksen soveltamiseksi laitoksen tulee voida näyttää toteen asianomaiselle rahaliittoon osallistuvalle kansalliselle keskuspankille niiden velkojen todellinen määrä, jotka sillä on muulle laitokselle, jota ei ole merkitty EKP:n vähimmäisvarantojärjestelmästä vapautettujen laitosten luetteloon, ja EKP:lle tai rahaliittoon osallistuvalle kansalliselle keskuspankille, jotta nämä velat voidaan jättää varantopohjan ulkopuolelle. Ellei tällaista näyttöä pystytä esittämään alkuperäiseltä maturiteetiltaan enintään kahden vuoden velkapapereista, laitos voi tehdä alkuperäiseltä maturiteetiltaan enintään kahden vuoden velkapapereidensa avoinna olevasta kannasta vakiovähennyksen varantopohjan laskemiseksi. EKP julkaisee vakiovähennysten määrän samalla tavoin kuin 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun luettelon.”
3)
Korvataan 4 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Seuraaviin velkaeriin sovelletaan velvoiteprosenttia 0 (niiden EKP:n raha- ja pankkitilastointia koskevien tiedonkeruusäännösten mukaisesti, joista säädetään asetuksessa (EY) N:o 2423/2001 (EKP/2001/13)):
a)
yli 2 vuoden määräaikaistalletukset;
b)
talletukset, joiden irtisanomisaika on yli 2 vuotta;
c)
takaisinostosopimukset eli repot;
d)
velkapaperit, joiden alkuperäinen maturiteetti on yli 2 vuotta.”
4)
Korvataan 11 artikla seuraavasti:
”11 artikla
Varantotalletusten konsolidoitu käsittely
Laitosten, jotka saavat antaa konsolidoitua varantopohjaansa koskevia tilastotietoja ryhmänä (niiden EKP:n raha- ja pankkitilastointia koskevien tiedonkeruusäännösten mukaisesti, joista säädetään asetuksessa (EY) N:o 2423/2001 (EKP/2001/13), on 10 artiklan säännöksiä noudattaen pidettävä vähimmäisvarantoja yhden sellaisen ryhmän laitoksen välityksellä, joka toimii yksinomaan näiden laitosten välittäjänä. Kun EKP on antanut luvan konsolidoitua varantopohjaa koskevien tilastotietojen ilmoittamiseen ryhmänä, ryhmän välittäjänä toimiva laitos vapautetaan automaattisesti 10 artiklan 6 kohdan säännöksistä, ja ainoastaan koko ryhmä on oikeutettu saamaan 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun vähennyksen.”
5)
Lisätään seuraava 13 a artikla:
”13 a artikla
Euroalueen laajeneminen
1. Niitä tapauksia varten, joissa jäsenvaltio ottaa euron käyttöön perustamissopimuksen mukaisesti, EKP:n neuvosto siirtää EKP:n johtokunnalle toimivallan päättää seuraavista asioista ottaen tarpeen mukaan huomioon markkinaoperaatioiden komitean ja EKPJ:n näkemykset:
a)
siirtymäpitoajanjakson päivämäärät sovellettaessa vähimmäisvarantovelvoitteita jäsenvaltiossa sijaitseviin laitoksiin, niin että ajanjakso alkaa päivästä, jona euro otetaan käyttöön kyseisessä jäsenvaltiossa;
b)
varantopohjan laskutapa, jotta voidaan määrittää sen vähimmäisvarantovelvoitteen määrä, joka euron käyttöön ottavassa jäsenvaltiossa sijaitsevilla laitoksilla on velvollisuus pitää siirtymäpitoajanjakson aikana, ottaen huomioon EKP:n raha- ja pankkitilastointia koskevat tiedonkeruusäännökset, joista säädetään asetuksessa (EY) N:o 2423/2001 (EKP/2001/13); ja
c)
määräaika, jonka kuluessa euron käyttöön ottavassa jäsenvaltiossa sijaitsevien luottolaitosten ja niiden kansallisen keskuspankin on laskettava ja tarkistettava vähimmäisvarannot siirtymäpitoajanjakson osalta.
EKP:n johtokunta julkaisee päätöstään koskevan tiedotteen viimeistään kaksi kuukautta ennen kyseisessä jäsenvaltiossa tapahtuvaa euron käyttöönottoa.
2. EKP:n neuvosto siirtää lisäksi EKP:n johtokunnalle toimivallan antaa lupa muissa rahaliittoon osallistuvissa jäsenvaltioissa sijaitseville laitoksille vähentää varantopohjasta velat euron käyttöönottavassa jäsenvaltiossa sijaitseville laitoksille niiden pitoajanjaksojen osalta, jotka sattuvat samaan aikaan siirtymäpitoajanjakson kanssa ja seuraavat sitä, vaikka tällaiset laitokset eivät vähimmäisvarantovelvoitetta laskettaessa ole 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti varantovelvoitteen alaisten laitosten luettelossa. Tässä tapauksessa päätöksissä, jotka EKP:n johtokunta tekee tämän kohdan nojalla, voidaan tarkemmin määrittää tapa, jolla näiden velkojen vähentäminen tehdään.
3. EKP:n johtokunnan 1 ja 2 kohdan nojalla tekemät päätökset annetaan viipymättä tiedoksi EKP:n neuvostolle, ja EKP:n johtokunta noudattaa kaikkia EKP:n neuvoston tältä osin tekemiä päätöksiä.”
2 artikla
Loppumääräys
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Annettu Frankfurt am Mainissa 22 päivänä lokakuuta 2008.