KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1202/2004
af 29. juni 2004
om åbning og forvaltning af et toldkontingent for import af ungtyre til opfedning (1. juli 2004 til 30. juni 2005)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød (1), særlig artikel 32, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge WTO's CXL-liste skal EF åbne et årligt toldkontingent for import af 169 000 ungtyre til opfedning.
(2)
I afventning af resultaterne af de forhandlinger, der i henhold til artikel XXIV, stk. 6, i GATT føres inden for rammerne af WTO som følge af Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets (i det følgende benævnt »de nye medlemsstater«) tiltrædelse, hvoraf nogle sammen med Rumænien har været hovedleverandører inden for dette kontingent i de seneste tre kontingentår, bør det i de nærmere bestemmelser om forvaltningen af toldkontingentet fastsættes, at den mængde, der er til rådighed i perioden 1. juli 2004 til 30. juni 2005, skal fordeles over året på en hensigtsmæssig måde, jf. artikel 32, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1254/1999.
(3)
For at tage hensyn til de traditionelle handelsstrømme mellem EF og leverandørlandene inden for dette kontingent og nødvendigheden af at opretholde ligevægten på markedet fordeles den mængde, der er til rådighed i kontingentåret 2004/05, over fire kvartaler. Når de igangværende forhandlinger i henhold til artikel XXIV, stk. 6, er afsluttet, og forhandlingsresultatet er ratificeret, vil der blive indført nye forvaltningsbestemmelser. Disse bestemmelser bør tage højde for resultatet af forhandlingerne og de mængder, der allerede er brugt af det kontingent, som hermed åbnes.
(4)
For at give en mere lige adgang til kontingentet og samtidig sikre et rentabelt antal dyr pr. ansøgning, bør hver importlicensansøgning overholde et maksimum og et minimum, når det gælder antallet af dyr.
(5)
For at undgå spekulation bør de disponible mængder i kontingentet stilles til rådighed for erhvervsdrivende, der kan bevise, at de rent faktisk importerer betydelige mængder fra tredjelande. I denne forbindelse bør det, også for at sikre en effektiv forvaltning, kræves, at de pågældende erhvervsdrivende har importeret mindst 100 dyr i 2003, idet et parti på 100 dyr kan betragtes som et rentabelt parti. Erhvervsdrivende i Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet bør kunne ansøge på grundlag af import fra lande, som for dem var tredjelande i 2003.
(6)
For at det skal kunne kontrolleres, om disse kriterier er opfyldt, skal ansøgningerne indgives i den medlemsstat, hvor importøren er momsregistreret.
(7)
For at undgå spekulation bør importører, der ikke længere handlede med levende kreaturer den 1. januar 2004, ikke have adgang til kontingentet, og licenser bør ikke kunne overdrages.
(8)
Det bør fastsættes, at de mængder, der kan ansøges om importlicens for, tildeles efter en betænkningstid, og at de eventuelt nedsættes med en standardprocentsats.
(9)
Ordningen bør forvaltes ved hjælp af importlicenser. Til det formål bør det fastsættes, hvilke nærmere bestemmelser der skal gælde for indgivelse af ansøgninger, og hvilke oplysninger ansøgningerne og licenserne skal indeholde, og visse bestemmelser i Kommissionens forordning (EF) nr. 1445/95 af 26. juni 1995 om gennemførelsesbestemmelser for ordningen med import- og eksportlicenser for oksekød og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2377/80 (2) og i Kommissionens forordning (EF) nr. 1291/2000 af 9. juni 2000 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen med import- og eksportlicenser og forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter (3) om nødvendigt suppleres.
(10)
Erfaringen viser, at en korrekt forvaltning af kontingentet også kræver, at licenshaveren virkelig er importør. Importøren bør derfor deltage aktivt i opkøb, transport og import af de pågældende dyr. Fremlæggelse af bevis for disse aktiviteter bør derfor også være et primært krav i forbindelse med sikkerhedsstillelsen for licensen.
(11)
For at sikre en streng statistisk kontrol med de dyr, der importeres under kontingentet, bør tolerancen i artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1291/2000 ikke anvendes.
(12)
Ved anvendelsen af dette toldkontingent kræves der en effektiv kontrol med de importerede dyrs specifikke destination. Dyrene bør derfor opfedes i den medlemsstat, der har udstedt importlicensen.
(13)
Der bør stilles en sikkerhed for at sikre, at dyrene opfedes i mindst 120 dage i dertil udpegede produktionsenheder. Sikkerheden bør dække forskellen mellem toldsatserne i den fælles toldtarif (FTT) og de nedsatte toldsatser, der gælder på datoen for de pågældende dyrs overgang til fri omsætning.
(14)
De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Oksekød -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. For perioden 1. juli 2004 til 30. juni 2005 åbnes der et toldkontingent på 169 000 ungtyre henhørende under KN-kode 0102 90 05, 0102 90 29 eller 0102 90 49 bestemt til opfedning i EF, med forbehold af eventuelle nedsættelser, som EF og dets WTO-partnere efterfølgende når til enighed om under de forhandlinger, der føres i henhold til artikel XXIV, stk. 6, i GATT inden for rammerne af WTO.
Toldkontingentet har løbenummer 09.4005.
2. Importtolden for det i stk. 1 omhandlede toldkontingent er 16 % værditold plus 582 EUR/t netto.
Den toldsats, der er fastsat i første afsnit, anvendes kun, hvis de importerede dyr opfedes i en periode på mindst 120 dage i den medlemsstat, der har udstedt importlicensen.
3. Den i stk. 1 nævnte mængde fordeles over den i samme stykke nævnte periode som følger:
a)
42 250 levende kreaturer i perioden 1. juli 2004 til 30. september 2004
b)
42 250 levende kreaturer i perioden 1. oktober 2004 til 31. december 2004
c)
42 250 levende kreaturer i perioden 1. januar 2005 til 31. marts 2005
d)
42 250 levende kreaturer i perioden 1. april 2005 til 30. juni 2005.
4. Hvis den mængde, der er omfattet af ansøgninger om importlicenser, der er indgivet i en af de i stk. 3, litra a), b), og c), nævnte perioder, er mindre end den disponible mængde for den pågældende periode, lægges den resterende mængde for den pågældende periode til den disponible mængde for den følgende periode.
Artikel 2
1. For at få del i det i artikel 1 nævnte kontingent kræves det, at licensansøgeren er en fysisk eller juridisk person, som på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen på en for medlemsstatens myndigheder tilfredsstillende måde kan godtgøre, at han i 2003 har importeret mindst 100 dyr henhørende under KN-kode 0102 90.
Ansøgeren skal være registreret i et nationalt momsregister.
2. Erhvervsdrivende i Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet kan ansøge om importlicenser på grundlag af den i stk. 1 nævnte import fra lande, som for dem var tredjelande i 2003.
3. Bevis for import føres udelukkende ved hjælp af tolddokumentet for overgang til fri omsætning, behørigt påtegnet af toldmyndighederne og med en henvisning til, at den pågældende ansøger er modtageren.
Medlemsstaterne kan acceptere kopier af de dokumenter, der er henvist til i første afsnit, når de er behørigt attesteret af myndighederne. Accepteres sådanne kopier, skal der for hver ansøger gøres opmærksom herpå i den meddelelse fra medlemsstaterne, der er nævnt i artikel 3, stk. 5.
4. Erhvervsdrivende, der den 1. januar 2004 er ophørt med deres handelsaktiviteter med tredjelande inden for oksekødssektoren, kan ikke ansøge om licens.
5. Et selskab, der er oprettet ved en fusion af selskaber, som hver især har en referenceimport, der opfylder bestemmelserne om minimumsmængder i stk. 1, kan benytte disse referenceimporter som grundlag for sin ansøgning.
Artikel 3
1. Ansøgninger om importlicenser kan kun indgives i den medlemsstat, hvor ansøgeren er momsregistreret.
2. Ansøgninger om importlicenser for hver af de perioder, der er nævnt i artikel 1, stk. 3:
a)
skal omfatte mindst 100 dyr
b)
må ikke omfatte mere end 5 % af det disponible antal.
Hvis en ansøgning omfatter et større antal dyr end det, der er nævnt i første afsnit, litra b), tages den kun i betragtning for det tilladte antal.
3. Ansøgninger om importlicenser skal indgives i løbet af de første ti arbejdsdage af hver af de i artikel 1, stk. 3, nævnte perioder. Ansøgninger for den første periode skal dog indgives senest den anden torsdag efter offentliggørelsen af denne forordning i Den Europæiske Unions Tidende.
4. En ansøger må kun indgive én ansøgning for hver af de perioder, der er nævnt i artikel 1, stk. 3. Hvis den samme ansøger indgiver mere end én ansøgning, tages ingen af de pågældende ansøgninger i betragtning.
5. Efter kontrol af de forelagte dokumenter meddeler medlemsstaterne Kommissionen listen over ansøgere, deres adresser og det antal dyr, der er ansøgt om, senest den femte arbejdsdag efter udløbet af perioden for indgivelse af ansøgninger.
Alle meddelelser, også dem om »ingen ansøgninger«, sendes pr. fax eller e-post, og hvis der er indgivet ansøgninger, benyttes modellen i bilag I til denne forordning.
Artikel 4
1. Efter at have modtaget den meddelelse, der er nævnt i artikel 3, stk. 5, træffer Kommissionen hurtigst muligt afgørelse om, i hvilket omfang ansøgningerne kan imødekommes.
2. Med hensyn til de i artikel 3 omhandlede ansøgninger fastsætter Kommissionen, såfremt det samlede antal dyr, ansøgningerne omfatter, overstiger det disponible antal for den pågældende periode, en standardprocentsats for nedsættelse af det antal, der er ansøgt om.
Hvis den i første afsnit omhandlede nedsættelse fører til et antal på under 100 dyr pr. ansøgning, tildeles der partier på 100 dyr ved lodtrækning foretaget af de pågældende medlemsstater. Hvis det resterende parti er på mindre end 100 dyr, anses det for at være ét parti.
3. Hvis Kommissionen beslutter, at ansøgningerne kan godkendes, udstedes licenserne hurtigst muligt.
Artikel 5
1. Importlicensen udstedes til den erhvervsdrivende, der har indgivet ansøgningen.
2. Licensansøgningen og licensen skal indeholde nedenstående angivelser:
a)
i rubrik 8: oprindelseslandet
b)
i rubrik 16: en eller flere af følgende KN-koder: 0102 90 05, 0102 90 29 eller 0102 90 49
c)
i rubrik 20: kontingentets løbenummer (09.4005) og en af angivelserne i bilag III.
Artikel 6
1. Uanset artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1291/2000 kan importlicenser, der er udstedt efter nærværende forordning, ikke overdrages, og de giver kun adgang til toldkontingentet, hvis de er udstedt til den erhvervsdrivende, der med navn og adresse er anført som modtager i den toldangivelse om overgang til fri omsætning, der ledsager dem.
2. Ingen licenser er gyldige efter den 30. juni 2005.
3. Sikkerheden i forbindelse med importlicensen er 20 EUR pr. dyr og stilles af ansøgeren samtidig med, at han indgiver licensansøgningen.
4. De udstedte licenser er gyldige i hele EF.
5. Efter artikel 50, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1291/2000 opkræves der for alle importerede mængder, der overstiger de i importlicensen angivne mængder, den fulde told ifølge den fælles toldtarif, der gælder på datoen for antagelsen af toldangivelsen med henblik på overgang til fri omsætning.
6. Uanset bestemmelserne i afsnit III, afdeling 4, i forordning (EF) nr. 1291/2000 frigives sikkerheden ikke, før det er bevist, at licenshaveren har båret det forretningsmæssige og logistiske ansvar for opkøbet og transporten af de pågældende dyr samt for deres overgang til fri omsætning. Et sådant bevis skal mindst omfatte:
a)
den originale handelsfaktura eller en bekræftet kopi heraf udstedt i licenshaverens navn af sælgeren eller dennes repræsentant, der begge er etableret i eksporttredjelandet, og bevis for licenshaverens betaling eller for dennes åbning af en uigenkaldelig remburs til fordel for sælgeren
b)
konnossementet eller i givet fald fragtbrevet for vej- eller lufttransport, der er udstedt i licenshaverens navn for de pågældende dyr
c)
eksemplar nr. 8 af blanketten IM 4 med licenshaverens navn og adresse som eneste angivelse i rubrik 8.
Artikel 7
1. Ved importen skal importøren fremlægge bevis for, at han har:
a)
indgået en skriftlig forpligtelse om inden for en måned at underrette myndighederne i den medlemsstat, der har udstedt importlicensen, om, på hvilken bedrift eller hvilke bedrifter ungtyrene skal opfedes
b)
stillet en sikkerhed på et beløb, som fastsat for hver støtteberettiget KN-kode i bilag II, over for myndighederne i den medlemsstat, der har udstedt licensen. Opfedning af de importerede dyr i nævnte medlemsstat i mindst 120 dage fra antagelsen af toldangivelsen om overgang til fri omsætning er et primært krav som omhandlet i artikel 20, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 (4).
2. Medmindre der er tale om force majeure, frigives den i stk. 1, litra b), omhandlede sikkerhed kun, hvis der over for myndighederne i den medlemsstat, der har udstedt importlicensen, føres bevis for, at ungtyrene:
a)
er opfedet på den eller de bedrifter, der er angivet efter stk. 1
b)
ikke er slagtet inden udløbet af en periode på 120 dage regnet fra importdatoen, eller
c)
er slagtet af sundhedsmæssige grunde eller er døde som følge af sygdom eller ulykke inden udløbet af denne periode.
Sikkerheden frigives, så snart dette bevis er ført.
Er den i stk. 1, litra a), omhandlede frist ikke overholdt, nedsættes den sikkerhed, der skal frigives, dog
-
15 %, og
-
med 2 % af det resterende beløb for hver dag, fristen er overskredet.
De ikke frigivne beløb fortabes og inddrages som told.
3. Føres det i stk. 2 omhandlede bevis ikke senest 180 dage efter importdatoen, fortabes sikkerheden og inddrages som told.
Hvis et sådant bevis ikke er blevet ført inden for den periode på 180 dage, der er nævnt i første afsnit, men føres inden for de seks måneder, der følger efter denne periode, tilbagebetales det inddragne beløb, nedsat med 15 % af sikkerheden.
Artikel 8
Forordning (EF) nr. 1291/2000 og (EF) nr. 1445/95 anvendes, medmindre andet er fastsat i nærværende forordning.
Artikel 9
Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. juni 2004.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1202/2004,
annettu 29 päivänä kesäkuuta 2004,
lihotettaviksi tarkoitettuja nuoria urospuolisia nautaeläimiä koskevan tuontikiintiön avaamisesta ja hallinnoinnista (1 päivän heinäkuuta 2004 ja 30 päivän kesäkuuta 2005 välisenä aikana)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 (1) ja erityisesti sen 32 artiklan 1 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
WTO:n luettelossa CXL edellytetään, että yhteisö avaa 169 000 eläintä käsittävän vuotuisen tuontitariffikiintiön lihotettaviksi tarkoitetuille nuorille urospuolisille nautaeläimille.
(2)
Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian, jäljempänä ”uudet jäsenvaltiot”, joista eräät olivat Romanian lisäksi tärkeimpiä kyseisen kiintiön toimittajamaita viimeksi kuluneina kolmena kiintiövuotena, liittymisen vuoksi WTO:ssa GATT-sopimuksen XXIV.6 artiklan mukaisesti käytävien neuvottelujen tulosten saamiseen asti on aiheellista säätää tämän tariffikiintiön hallinnointia koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä, että 1 päivän heinäkuuta 2004 ja 30 päivän kesäkuuta 2005 välisenä aikana käytettävissä olevat määrät jakautuisivat soveltuvalla tavalla vuoden mittaan asetuksen (EY) N:o 1254/1999 32 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
(3)
Yhteisön sekä tämän kiintiön toimittajamaiden välisten perinteisten kauppavirtojen huomioon ottamiseksi ja markkinoiden tasapainon turvaamiseksi käytettävissä oleva määrä jaetaan neljälle vuosineljännekselle kiintiövuodeksi 2004/2005. Uudet hallinnointia koskevat säännöt pannaan täytäntöön, kun käynnissä olevat XXIV.6 artiklan mukaiset neuvottelut on saatu päätökseen ja ratifioiduiksi. Säännöissä olisi otettava huomioon neuvottelujen tulokset ja avattavassa kiintiössä jo käytetyt määrät.
(4)
Jotta voitaisiin taata aiempaa tasavertaisempi kiintiön käyttöoikeus ja varmistaa samalla, että eläinten lukumäärä hakemusta kohden on kaupallisesti kannattava, kussakin tuontitodistushakemuksessa olisi noudatettava tiettyä eläinten enimmäis- ja vähimmäismäärää.
(5)
Keinottelun välttämiseksi olisi aiheellista saattaa kiintiössä käytettävissä olevat määrät sellaisten toimijoiden käyttöön, jotka kykenevät osoittamaan harjoittavansa tosiasiallisesti merkittävän suuruista tuontia kolmansista maista. Tämän vuoksi ja tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi on aiheellista vaatia, että kyseiset toimijat ovat tuoneet vähintään 100 eläintä vuoden 2003 aikana, koska 100 eläimen erää voidaan pitää kaupallisesti kannattavana eränä. Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian toimijoille olisi annettava lupa jättää hakemuksia niistä maista peräisin olleen tuonnin perusteella, jotka olivat niille kolmansia maita vuonna 2003.
(6)
Näiden arviointiperusteiden valvonta edellyttää, että hakemukset esitetään siinä jäsenvaltiossa, jossa tuoja on merkitty alv-rekisteriin.
(7)
Keinottelun välttämiseksi kiintiön käyttöoikeus olisi evättävä tuojilta, jotka eivät 1 päivänä tammikuuta 2004 enää harjoita elävien nautaeläinten kauppaa, ja todistuksia ei saisi siirtää.
(8)
Olisi säädettävä, että määrät, joille tuontitodistuksia voidaan hakea, myönnetään harkinta-ajan jälkeen ja tarvittaessa yhtenäistä vähennysprosenttia soveltaen.
(9)
Järjestelmää olisi hallinnoitava tuontitodistusten avulla. Tämän vuoksi olisi säädettävä erityisesti hakemusten jättämistä koskevista säännöistä sekä tiedoista, joiden on sisällyttävä hakemuksiin ja todistuksiin, tarvittaessa naudanliha-alan tuonti- ja vientitodistusjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 2377/80 kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1445/95 (2) sekä maataloustuotteiden tuonti, vienti- ja ennakkovahvistustodistusmenettelyn soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 9 päivänä kesäkuuta 2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1291/2000 (3) tiettyjä säännöksiä täydentäen.
(10)
Kiintiön moitteeton hallinnointi edellyttää kokemusten mukaan niin ikään, että todistuksenhaltija on todellinen tuoja. Tämän vuoksi tällaisen tuojan olisi osallistuttava aktiivisesti kyseisten eläinten ostoon, kuljetukseen ja tuontiin. Tästä syystä todisteen esittäminen tällaisesta toiminnasta olisi asetettava ensisijaiseksi vaatimukseksi todistukseen liittyvän vakuuden osalta.
(11)
Kiintiössä tuotuja eläimiä koskevan tiukan tilastollisen valvonnan varmistamiseksi asetuksen (EY) N:o 1291/2000 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua sallittua poikkeamaa ei pitäisi soveltaa.
(12)
Tämän tariffikiintiön soveltamisen edellytyksenä ovat tuotujen eläinten erityiseen käyttötarkoitukseen liittyvät tehokkaat tarkastukset. Sen vuoksi eläinten lihotuksen on tapahduttava tuontitodistuksen myöntäneessä jäsenvaltiossa.
(13)
Vakuus olisi asetettava sen takaamiseksi, että eläimiä lihotetaan vähintään 120 päivää sitä varten nimetyissä tuotantoyksiköissä. Vakuuden olisi katettava kyseisten eläinten vapaaseen liikkeeseen luovuttamisen päivänä sovellettavan yhteisen tullitariffin tullin ja alennetun tullin välinen erotus.
(14)
[Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat naudanlihan hallintokomitean lausunnon mukaiset],
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Avataan 169 000 eläintä käsittävä tariffikiintiö CN-koodeihin 0102 90 05, 0102 90 29 tai 0102 90 49 kuuluville yhteisössä lihotettaviksi tarkoitetuille nuorille urospuolisille nautaeläimille 1 päivän heinäkuuta 2004 ja 30 päivän kesäkuuta 2005 väliseksi ajaksi; tariffikiintiöön sovelletaan yhteisön ja sen WTO-kumppaneiden välillä myöhemmin WTO:ssa GATT-sopimuksen XXIV.6 artiklan mukaisesti neuvoteltavia vähennyksiä.
Kyseisen tariffikiintiön järjestysnumero on 09.4005.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tariffikiintiön yhteydessä sovellettava tuontitulli on 582 euroa nettotonnilta korotettuna 16 prosentin arvotullilla.
Ensimmäisessä alakohdassa säädetyn tullin soveltamisen edellytyksenä on, että tuotuja eläimiä lihotetaan tuontitodistuksen myöntäneessä jäsenvaltiossa vähintään 120 päivää.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut määrät on jaettava kyseisessä kohdassa tarkoitetun kauden ajalle seuraavasti:
a)
42 250 elävää nautaeläintä 1 päivän heinäkuuta 2004 ja 30 päivän syyskuuta 2004 väliseksi kaudeksi;
b)
42 250 elävää nautaeläintä 1 päivän lokakuuta 2004 ja 31 päivän joulukuuta 2004 väliseksi kaudeksi;
c)
42 250 elävää nautaeläintä 1 päivän tammikuuta 2005 ja 31 päivän maaliskuuta 2005 väliseksi kaudeksi;
d)
42 250 elävää nautaeläintä 1 päivän huhtikuuta 2005 ja 30 päivän kesäkuuta 2005 väliseksi kaudeksi.
4. Jos haettu määrä on jollakin 3 kohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitetulla kaudella alhaisempi kuin kyseisellä kaudella käytettävissä oleva määrä, kauden jäljellä oleva määrä lisätään seuraavan kauden käytettävissä olevaan määrään.
2 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetun kiintiön käyttäminen edellyttää, että hakija on luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, jonka on tuontitodistushakemuksen esittämishetkellä todistettava asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia tyydyttävällä tavalla tuoneensa vuoden 2003 aikana vähintään 100 CN-koodiin 0102 90 kuuluvaa eläintä.
Hakijan on oltava kirjattu kansalliseen alv-rekisteriin.
2. Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian toimijat voivat hakea tuontitodistuksia 1 kohdassa tarkoitetun, niistä maista peräisin olleen tuonnin perusteella, jotka olivat niille kolmansia maita vuonna 2003.
3. Todisteet tuonnista esitetään ainoastaan vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan tulliasiakirjan avulla, jonka on oltava tulliviranomaisten asianmukaisesti hyväksymä ja sisällettävä viittaus kyseiseen, vastaanottajaksi mainittuun hakijaan.
Jäsenvaltiot voivat hyväksyä toimivaltaisen viranomaisen oikeaksi todistamat jäljennökset ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista asiakirjoista. Kun tällaisia jäljennöksiä hyväksytään, siitä on mainittava 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitetussa jäsenvaltion ilmoituksessa kunkin asiaan liittyvän hakijan osalta.
4. Toimijat, jotka eivät 1 päivänä tammikuuta 2004 enää harjoita naudanlihan kauppaa kolmansien maiden kanssa, eivät saa jättää hakemuksia.
5. Yritysten, joilla kullakin on 1 kohdassa tarkoitetun vähimmäismäärän mukaista viitetuontia, sulautumisen tuloksena syntynyt yritys voi käyttää kyseistä viitetuontia hakemuksensa perusteena.
3 artikla
1. Tuontitodistushakemukset voidaan jättää ainoastaan siinä jäsenvaltiossa, jonka alv-rekisteriin hakija on merkitty.
2. Kutakin 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua kautta koskevat tuontitodistushakemukset:
a)
on tehtävä vähintään 100 eläimestä,
b)
eivät saa koskea yli viittä prosenttia käytettävissä olevasta määrästä.
Jos hakemus tehdään ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettua suuremmasta määrästä, ylimenevää osaa ei oteta huomioon.
3. Tuontitodistushakemukset on jätettävä kunkin 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kauden ensimmäisten kymmenen työpäivän kuluessa. Ensimmäistä kautta koskevat hakemukset on kuitenkin jätettävä viimeistään tämän asetuksen julkaisemista Euroopan unionin virallisessa lehdessä seuraavana toisena torstaina.
4. Kukin hakija voi jättää enintään yhden hakemuksen 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua kautta kohden. Jos sama hakija jättää useamman kuin yhden hakemuksen, kyseisen hakijan kaikki hakemukset hylätään.
5. Tarkastettuaan esitetyt asiakirjat jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle luettelo hakijoista ja niiden osoitteista sekä haetuista määristä viimeistään hakemusten jättämiselle asetetun määräajan päättymistä seuraavana viidentenä työpäivänä.
Kaikki ilmoitukset, myös tyhjät ilmoitukset, on lähetettävä faksitse tai sähköpostitse, ja jos hakemuksia on jätetty, on käytettävä tämän asetuksen liitteessä I olevaa mallia.
4 artikla
1. Edellä 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen saatuaan komissio päättää mahdollisimman nopeasti, missä määrin hakemukset voidaan hyväksyä.
2. Jos määrät, joista 3 artiklassa tarkoitettuja hakemuksia on jätetty, ylittävät kyseisellä kaudella käytettävissä olevat määrät, komissio vahvistaa haettuja määriä koskevan yhtenäisen vähennysprosentin.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun vähennyskertoimen tulokseksi saadaan määrä, joka on pienempi kuin 100 eläintä hakemusta kohden, myöntäminen suoritetaan arpomalla 100 eläimen erissä kyseistä jäsenvaltiota kohden. Jos jäljelle jäävä erä on pienempi kuin 100 eläintä, sen katsotaan muodostavan yhden erän.
3. Todistukset on myönnettävä mahdollisimman pian, jollei komission tekemästä hakemusten hyväksymispäätöksestä muuta johdu.
5 artikla
1. Tuontitodistukset on myönnettävä hakemuksen jättäneen toimijan nimellä.
2. Todistushakemuksessa ja todistuksessa on oltava seuraavat merkinnät:
a)
8 kohdassa alkuperämaa;
b)
16 kohdassa yksi tai useampi seuraavista yhdistetyn nimikkeistön koodeista: 0102 90 05, 0102 90 29 tai 0102 90 49;
c)
20 kohdassa kiintiön järjestysnumero (09.4005) ja yksi liitteessä III luetelluista merkinnöistä.
6 artikla
1. Sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 1291/2000 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, tämän asetuksen mukaisesti myönnettyjä tuontitodistuksia ei ole mahdollista siirtää, ja ne oikeuttavat tariffikiintiöiden käyttöön ainoastaan, jos niihin merkityt nimi ja osoite ovat samat kuin todistusten mukana seuraaviin vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskeviin tulli-ilmoituksiin vastaanottajaksi merkityt nimi ja osoite.
2. Tuontitodistukset eivät voi olla voimassa 30 päivän kesäkuuta 2005 jälkeen.
3. Tuontitodistukseen liittyvä vakuus on 20 euroa eläintä kohden, ja hakijan on asetettava vakuus todistushakemuksen jättämisen yhteydessä.
4. Myönnetyt todistukset ovat voimassa koko yhteisön alueella.
5. Asetuksen (EY) N:o 1291/2000 50 artiklan 1 kohdan mukaisesti vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan tulli-ilmoituksen vastaanottopäivänä sovellettava yhteisen tullitariffin tulli kannetaan täysimääräisenä kaikista tuontitodistuksen määrät ylittävistä tuoduista määristä.
6. Sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 1291/2000 III osaston 4 jaksossa säädetään, vakuus vapautetaan vasta kun on esitetty todisteet siitä, että todistuksenhaltija on kaupallisesti ja logistisesti vastannut kyseisten eläinten ostosta, kuljetuksesta ja vapaaseen liikkeeseen luovuttamisesta. Todisteena on esitettävä vähintään
a)
vientimaana olevaan kolmanteen maahan sijoittautuneen myyjän tai hänen edustajansa todistuksenhaltijan nimiin laatima alkuperäinen kauppalasku tai sen oikeaksi todistettu jäljennös ja todisteet siitä, että todistuksenhaltija on suorittanut maksun tai avannut myyjän hyväksi peruuttamattoman remburssin;
b)
todistuksenhaltijan nimiin laadittu kyseisiä eläimiä koskeva konossementti tai tarvittaessa maa- tai ilmakuljetuksen kuljetusasiakirja;
c)
IM4-ilmoituksen kappale numero 8, jonka 8 kohdan ainoana merkintänä on todistuksenhaltijan nimi ja osoite.
7 artikla
1. Tuontihetkellä tuojan on esitettävä todisteet siitä, että
a)
tuoja on antanut kirjallisen sitoumuksen siitä, että tuontitodistuksen myöntäneen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle toimitetaan kuukauden kuluessa luettelo tiloista, joilla nuoret urospuoliset nautaeläimet lihotetaan;
b)
tuoja on antanut tuontitodistuksen myöntäneen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle vakuuden, jonka määrä vahvistetaan kunkin tukikelpoisen CN-koodin osalta liitteessä II; tuotujen eläinten lihottaminen kyseisessä jäsenvaltiossa vähintään 120 päivän ajan vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan tulli-ilmoituksen vastaanottopäivästä on komission asetuksen (ETY) N:o 2220/85 (4) 20 artiklan 2 kohdan mukainen ensisijainen vaatimus.
2. Ylivoimaista estettä lukuun ottamatta 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu vakuus vapautetaan vain, jos tuontitodistuksen myöntäneen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle esitetään todiste siitä, että
a)
nuoria nautaeläimiä on lihotettu 1 kohdan mukaisesti ilmoitetulla tilalla tai ilmoitetuilla tiloilla;
b)
nuoret nautaeläimet on teurastettu vasta kun 120 päivän määräaika tuontipäivästä on päättynyt; tai
c)
nuoret nautaeläimet on teurastettu ennen kyseisen määräajan päättymistä terveyteen liittyvistä syistä tai ne ovat kuolleet sairauden tai tapaturman seurauksena.
Vakuus on vapautettava viipymättä tällaisen todisteen esittämisen jälkeen.
Jos 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua määräaikaa ei kuitenkaan ole noudatettu, vapautettavan vakuuden määrää on vähennettävä
-
15 prosentilla, ja
-
kahdella prosentilla jäljelle jääneestä määrästä jokaista määräajan ylittävää päivää kohden.
Määriä, joita ei vapauteta, on pidettävä menetettyinä, ja ne pidätetään kannettuina tulleina.
3. Jollei 2 kohdassa tarkoitettua todistetta esitetä 180 päivän kuluessa tuontipäivästä, vakuutta on pidettävä menetettynä, ja se pidätetään kannettuna tullina.
Jollei tällaista todistetta kuitenkaan ole toimitettu ensimmäisessä alakohdassa säädetyn 180 päivän kuluessa, mutta se esitetään kuuden kuukauden kuluessa edellä mainitusta jaksosta, menetetty määrä on palautettava vähennettynä 15 prosentilla vakuuden määrästä.
8 artikla
Asetusten (EY) N:o 1291/2000 ja (EY) N:o 1445/95 säännöksiä sovelletaan, jollei tämän asetuksen säännöksistä muuta johdu.
9 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 29 päivänä kesäkuuta 2004.