RAADETS DIREKTIV af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening foraarsaget af nitrater, der stammer fra landbruget (91/676/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 130 S,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:
Nitratindholdet i vand i visse omraader af medlemsstaterne oeges og er allerede hoejt i forhold til de normer, der er fastsat i Raadets direktiv 75/440/EOEF af 16. juni 1975 om kvalitetskrav til overfladevand, som anvendes til fremstilling af drikkevand i medlemsstaterne (4), som aendret ved direktiv 79/869/EOEF (5), og Raadets direktiv 80/778/EOEF af 15. juli 1980 om kvaliteten af drikkevand (6), som aendret ved tiltraedelsesakten af 1985;
i det fjerde handlingsprogram for De Europaeiske Faellesskaber paa miljoeomraadet (7) er det anfoert, at Kommissionen har til hensigt at fremsaette et forslag til direktiv om kontrol og begraensning af vandforurening foraarsaget af spredning eller udledning af flydende husdyrgoedning og overdreven brug af kunstgoedning;
i forbindelse med reformen af den faelles landbrugspolitik, som er omhandlet i Kommissionens Groenbog om Perspektiver for Den Faelles Landbrugspolitik, blev det fastslaaet, at landbruget i Faellesskabet har behov for at anvende kvaelstofholdig kunst- og husdyrgoedning, men at overdreven brug af goedning udgoer en fare for miljoeet, at der er behov for faelles foranstaltninger til kontrol med de problemer, der kommer fra intensivt husdyrbrug, og at der i landbrugspolitikken boer tages stoerre hensyn til miljoepolitikken;
i Raadets resolution af 28. juni 1988 om beskyttelse af Nordsoeen og af andre farvande i Faellesskabet (8) opfordres Kommissionen til at foreslaa foranstaltninger paa faellesskabsniveau;
hovedaarsagen til forurening fra diffuse kilder af Faellesskabets vandomraader er nitrater, der stammer fra landbruget;
for at beskytte menneskets helbred, de levende ressourcer og vandoekosystemerne samt for at sikre anden rimelig anvendelse af vand boer vandforurening foraarsaget eller fremkaldt af nitrater, der stammer fra landbruget, derfor begraenses, og yderligere forurening af denne art boer undgaas; det er med henblik herpaa vigtigt, at der traeffes foranstaltninger vedroerende oplagring og anvendelse paa landbrugsjord af alle kvaelstofforbindelser samt vedroerende visse dyrkningsmetoder;
da vandforurening foraarsaget af nitrater i en medlemsstat kan have indvirkning paa vand i andre medlemsstater, er der behov for foranstaltninger paa faellesskabsplan i overensstemmelse med artikel 130 R;
ved at tilskynde til godt landmandskab kan medlemsstaterne soerge for, at der for alt vand skabes et generelt niveau for beskyttelse mod forurening i fremtiden;
visse zoner, der har afloeb til vandomraader, som er saarbare over for forurening foraarsaget af kvaelstofforbindelser, kraever saerlig beskyttelse;
der er behov for, at medlemsstaterne indentificerer saarbare zoner og udarbejder og ivaerksaetter handlingsprogrammer for at nedbringe vandforurening foraarsaget af kvaelstofforbindelser i saarbare zoner;
saadanne handlingsprogrammer boer omfatte foranstaltninger til at begraense anvendelsen af enhver form for kvaelstofholdig kunstgoedning paa landbrugsjord og boer isaer indeholde specifikke begraensninger for anvendelse af husdyrgoedning;
det er noedvendigt at overvaage vandomraader og anvende referencemetoder for maaling af kvaelstofforbindelser for at sikre, at maalingerne er effektive;
det erkendes, at hydrogeologien i visse medlemsstater er saaledes, at det maaske vil vare mange aar, inden beskyttelsesforanstaltninger foerer til forbedringer af vandkvaliteten;
der boer nedsaettes en komité til at bistaa Kommissionen i spoergsmaal, der vedroerer gennemfoerelsen af dette direktiv og dets tilpasning til den videnskabelige og tekniske udvikling;
medlemsstaterne boer udarbejde rapporter om dette direktivs gennemfoerelse og forelaegge dem for Kommissionen;
Kommissionen boer regelmaessigt udarbejde rapporter om medlemsstaternes gennemfoerelse af dette direktiv - VEDTAGET FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv har til formaal:
- at nedbringe vandforurening foraarsaget eller fremkaldt af nitrater, der stammer fra landbruget, og - at forebygge yderligere forurening af denne art.
Artikel 2
I dette direktiv forstaas ved:
a) »grundvand«: alle former for vand, som befinder sig under jordens eller undergrunden b) »ferskvand«: naturligt forekommende vand med lav saltkoncentration, som ofte er acceptabelt som egnet til indvinding og behandling med henblik paa fremstilling af drikkevand c) »kvaelstofforbindelse«: enthvert kvaelstofholdigt stof, bortset fra gasformigt molekylaert kvaelstof d) »husdyr«: alle dyr, der holdes med henblik paa udnyttelse eller oekonomisk fortjeneste e) »goedning«: ethvert stof, der indeholder en eller flere kvaelstofforbindelser, og som tilfoeres jorden for at oege planternes vaekst; det kan omfatte husdyrgoedning, reststoffer fra akvakulturbrug og slam fra rensningsanlaeg f) »kunstgoedning«: ethvert goedningsstof, der er fremstillet ved en industriel proces g) »husdyrgoedning«: ekskrementer fra husdyr, eller en blanding af stroeelse og ekskrementer fra husdyr, ogsaa i behandlet form h) »tilfoersel til jorden«: tilfoersel af stoffer til jorden, enten ved spredning paa jorden overflade, nedfaeldning i jorden, nedgravning under jorden overflade eller blanding med jordens overflade i) »eutrofiering«: vands berigelse med kvaelstofforbindelser, der medfoerer oeget algevaekst og udvikling af hoejere former for planteliv, som igen resulterer i en uoensket forstyrrelse af balancen mellem organismerne i vandet og af vandets kvalitet j) »forurening«: direkte eller indirekte udledning i vandmiljoeet af kvaelstofforbindelser, der stammer fra landbruget, med det resultat, at menneskers sundhed bringes i fare, levende ressourcer og vandoekosystemer skades, rekreative vaerdier forringes eller anden retmaessig anvendelse af vandet hindres k) »saarbar zone«: et jordomraade, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2.
Artikel 3
1. Vand, der er beroert af forurening, og vand, der kan blive beroert af forurening, hvis der ikke traeffes foranstaltninger i henhold til artikel 5, skal kortlaegges af medlemsstaterne i overensstemmelse med kriterierne i bilag I.
2. Medlemsstaterne udpeger inden to aar efter meddelelsen af dette direktiv som saarbare zoner alle kendte jordomraader paa deres omraade, som bidrager til forureningen, og hvorfra der er afstroemning til vand, der er kortlagt i overensstemmelse med stk. 1. De underretter Kommissionen om denne oprindelige udpegelse inden seks maaneder.
3. Naar vand, der af en medlemsstat er kortlagt i overensstemmelse med stk. 1, bliver beroert af forurening fra vand fra en anden medlemsstat, hvis vand beroeres, eller indirekte afstroemning til dette, kan den medlemsstat, hvis vand beroeres, underrette den anden medlemsstat og Kommissionen om de relevante forhold.
Den beroerte medlemsstater skal, hvor det er hensigtsmaessigt sammen med Kommissionen, ivaerksaette den noedvendige samordning med henblik paa at finde frem til de paagaeldende forureningskilder og ivaerksaette de foranstaltninger, der skal traeffes for at beskytte de beroerte vandomraader, med henblik paa at sikre, at dette direktivs bestemmelser overholdes.
4. Medlemsstaterne skal efter behov og mindst hvert fjerde aar tage listen over udpegede saarbare zoner op til fornyet overvejelse og om noedvendigt aendre eller supplere den for at tage hensyn til forandringer og faktorer, der ikke kunne forudses ved den tidligere udpegelse. De meddeler Kommissionen enhver aendring af eller tilfoejelse til udpegelserne inden seks maaneder.
5. Medlemsstaterne er fritaget for pligten til at kortlaegge specifikke saarbare zoner, hvis de udarbejder og anvender de i artikel 5 omhandlede handlingsprogrammer i overensstemmelse med dette direktiv paa hele deres nationale omraade.
Artikel 4
1. Med henblik paa for alt vand at skabe et generelt niveau for beskyttelse mod forurening skal medlemsstaterne inden to aar efter meddelelsen af dette direktiv:
a) udarbejde en kodeks eller kodekser for godt landmandskab, som foelges af landbrugerne paa et frivilligt grundlag, og som mindst skal indeholde bestemmelser om de i afsnit A i bilag II naevnte punkter b) hvor det er noedvendigt, indfoere et program, der indeholder bestemmelser om uddannelse og information af landbrugerne, for at fremme anvendelsen af kodeksen eller kodekserne for godt landmandskab.
2. Medlemsstaterne forelaegger Kommissionen de naermere enkeltheder i deres kodekser for godt landmandskab, og Kommissionen medtager oplysningerne om disse kodekser i den i artikel 11 omhandlede rapport. Paa baggrund af de modtagne oplysninger kan Kommissionen, hvis den finder det noedvendigt, forelaegge Raadet passende forslag.
Artikel 5
1. Med henblik paa gennemfoerelse af de i artikel 1 omhandlede maalsaetninger udarbejder medlemsstaterne inden to aar efter den oprindelige udpegelse som omhandlet i artikel 3, stk. 2, eller inden et aar efter enhver senere udpegelse som omhandlet i artikel 3, stk. 4, handlingsprogrammer for de udpegede saarbare zoner.
2. Et handlingsprogram kan vedroere alle saarbare zoner paa en medlemsstats omraade, eller der kan, hvis medlemsstaten finder det hensigtsmaessigt, udarbejdes forskellige programmer for forskellige saarbare zoner eller dele af zoner.
3. I handlingsprogrammerne skal der tages hensyn til:
a) de foreliggende videnskabelige og tekniske data, hovedsagelig om kvaelstoftilfoersler fra henholdsvis landbrugsvirksomhed og andre kilder b) miljoebetingelserne i de relevante omraader i den paagaeldende medlemsstat.
4. Handlingsprogrammerne skal gennemfoeres inden fire aar efter deres udarbejdelse og skal bestaa af foelgende bindende foranstaltninger:
a) foranstaltningerne i bilag III b) de foranstaltninger, som medlemsstaterne har foreskrevet i den eller de kodekser for godt landmandskab, der er overfloediggjort af foranstaltningerne i bilag III.
5. Medlemsstaterne traeffer inden for rammerne af handlingsprogrammerne desuden de supplerende foranstaltninger eller skaerpede foranstaltninger, som de anser for noedvendige, hvis det allerede fra starten eller paa baggrund af de erfaringer, der indhoestes i forbindelse med handlingsprogrammernes gennemfoerelse, viser sig, at foranstaltningerne i stk. 4 ikke er tilstraekkelige til at naa de maal, der er fastsat i artikel 1. Ved udvaelgelsen af disse foranstaltninger tager medlemsstaterne hensyn til, om de er effektive og rentable i forhold til andre mulige forebyggende foranstaltninger.
6. Medlemsstaterne udarbejder og gennemfoerer passende overvaagningsprogrammer med henblik paa at vurdere effektiviteten af de handlingsprogrammer, der er udarbejdet i medfoer af denne artikel.
De medlemsstater, som lader artikel 5 gaelde for hele deres nationale omraade, skal overvaage nitratindholdet i vand (overfladevand og grundvand) paa udvalgte maalesteder, som goer det muligt at fastslaa omfanget af nitratforureningen i vandet hidroerende fra landbrugsvirksomhed.
7. Medlemsstaterne skal mindst hvert fjerde aar foretage en ny gennemgang af og om fornoedent revidere deres handlingsprogrammer, herunder eventuelle supplerende foranstaltninger, der er truffet i henhold til stk. 5. De underretter Kommissionen om aendringer i handlingsprogrammerne.
Artikel 6
1. Med henblik paa udpegelse af saarbare zoner og aendringer i listen over disse zoner skal medlemsstaterne:
a) inden to aar efter meddelelsen af dette direktiv over en periode paa et aar overvaage nitratkoncentrationen i ferskvand:
i) paa proeveudtagningssteder for overfladevand som omhandlet i artikel 5, stk. 4, i direktiv 75/440/EOEF og/eller paa andre proeveudtagningssteder, som er repraesentative for medlemsstaternes overfladevand, mindst én gang om maaneden og hyppigere i perioder med stor vandfoering ii) paa proeveudtagningssteder, som er repraesentative for medlemsstaternes grundvandsfoerende lag, med regelmaessige mellemrum og under hensyntagen til bestemmelserne i direktiv 80/778/EOEF b) gentage det i litra a) skitserede overvaagningsprogram mindst hvert fjerde aar, dog ikke paa de proeveudtagningssteder, hvor nitratkoncentrationen i alle tidligere proever har vaeret under 25 mg/l, og hvor der ikke er konstateret nye faktorer, som kan formodes at oege nitratindholdet; i saadanne tilfaelde er det kun noedvendigt at gentage overvaagningsprogrammet hvert ottende aar c) paa ny undersoege eutrofieringsgraden af fersk overfladevand, flodmundinger og kystvand hvert fjerde aar.
2. De referencemaalemetoder, der er naevnt i bilag IV, skal anvendes.
Artikel 7
Retningslinjerne for den i artikel 5 og 6 omhandlede overvaagning kan udarbejdes efter fremgangsmaaden i artikel 9.
Artikel 8
Bilagene til dette direktiv kan tilpasses til den videnskabelige og tekniske udvikling efter fremgangsmaaden i artikel 9.
Artikel 9
1. Kommissionen bistaas af en komité, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repraesentant som formand.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Komitéen afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster. Den udtaler sig med kvalificeret flertal som fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemninger i komitéen tildeles de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelse med komitéens udtalelse.
b) Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med komitéens udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadet et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
c) Har Raadet efter udloebet af en frist paa tre maaneder fra forslagets forelaeggelse for Raadet ikke truffet nogen afgoerelse, vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen, medmindre Raadet med simpelt flertal har udtalt sig mod de naevnte foranstaltninger.
Artikel 10
1. Medlemsstaterne forelaegger for den fireaarsperiode, der foelger efter meddelelsen af dette direktiv, og for hver efterfoelgende fireaarsperiode Kommissionen en rapport med de oplysninger, der er omhandlet i bilag V.
2. Rapporter i henhold til denne artikel skal forelaegges for Kommissionen inden seks maaneder efter udloebet af den periode, de vedroerer.
Artikel 11
Paa grundlag af de oplysninger, som Kommissionen modtager i medfoer af artikel 10, offentliggoer den sammenfattende rapporter inden seks maaneder efter modtagelsen af rapporterne fra medlemsstaterne og meddeler dem til Europa-Parlamentet og Raadet. Paa baggrund af gennemfoerelsen af dette direktiv og isaer bestemmelserne i bilag III forelaegger Kommissionen inden den 1. januar 1998 Raadet en rapport, i givet fald ledsaget af forslag om aendring af dette direktiv.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden to aar fra dets meddelelse (1). De underretter straks Kommissionen derom.
2. Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de nationale forskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 12. december 1991.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 12 päivänä joulukuuta 1991,
vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta (91/676/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
jäsenvaltioiden joidenkin alueiden veden nitraattipitoisuus lisääntyy ja on jo korkea verrattuna standardeihin, joista on säädetty jäsenvaltioissa juomaveden valmistamiseen tarkoitetun pintaveden laatuvaatimuksista 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/440/ETY(4), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 79/869/ETY(5), sekä juomaveden laadusta 15 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa direktiivissä 80/778/ETY(6), sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1985 liittymissopimuksella,
Euroopan yhteisöjen neljännessä toimintaohjelmassa ympäristöalan toimenpiteiksi(7) todetaan, että komissio aikoo tehdä ehdotuksen direktiiviksi karjan lietelannan levityksestä, vesistöön päästämisestä sekä lannoitteiden liikakäytöstä aiheutuvan veden pilaantumisen valvomisesta ja vähentämisestä,
komission vihreässä kirjassa `Yhteisen maatalouspolitiikan näkymiä` käsitellyssä yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisessa osoitetaan, että vaikka typpipitoisten lannoitteiden ja lantojen käyttäminen on yhteisön maatalouden kannalta välttämätöntä, lannoitteiden liikakäyttö muodostaa vaaran ympäristölle; on tarpeen toteuttaa yhteisiä toimenpiteitä intensiivisestä karjankasvatuksesta aiheutuvien ongelmien ratkaisemiseksi, ja maatalouspolitiikassa on otettava ympäristöpolitiikka paremmin huomioon,
Pohjanmeren ja muiden yhteisön vesien suojelusta 28 päivänä kesäkuuta 1988 annetussa neuvoston päätöslauselmassa(8) kehotetaan komissiota tekemään ehdotuksia yhteisön toimenpiteiksi,
pääasialliset yhteisön vesiä pilaavat hajanaisista lähteistä tulevat aineet ovat maataloudesta peräisin olevia nitraatteja,
ihmisten terveyden ja elävien luonnonvarojen ja vesiekosysteemien suojelemiseksi ja veden muun oikeutetun käytön turvaamiseksi on näin ollen tarpeen vähentää maataloudesta peräisin olevien nitraattien suoraan tai välillisesti aiheuttamaa vesien pilaantumista ja estää tällaisen pilaantumisen laajeneminen; tätä varten on tarpeen toteuttaa typpiyhdisteiden varastointia ja levitystä sekä eräitä maanviljelymenetelmiä koskevia toimenpiteitä,
yhdessä jäsenvaltiossa tapahtuva nitraattien aiheuttama veden pilaantuminen voi vaikuttaa muiden jäsenvaltioiden vesiin, joten perustamissopimuksen 130 r artiklan mukaisesti yhteisön tason toiminta on tarpeen,
edistämällä hyviä maatalouskäytäntöjä jäsenvaltiot voivat tulevaisuudessa varmistaa yleisen suojelutason kaikkien vesien pilaantumista vastaan,
tietyt vyöhykkeet, joilta vesi valuu typpiyhdisteiden aiheuttamalle pilaantumiselle alttiisiin vesiin, vaativat erityissuojelua,
on tarpeen, että jäsenvaltiot määrittelevät pilaantumisalttiit vyöhykkeet ja että ne laativat ja toteuttavat toimintaohjelmia, joiden tarkoituksena on vähentää typpiyhdisteiden aiheuttamaa veden pilaantumista pilaantumisalttiilla vyöhykkeillä,
tällaisissa toimintaohjelmissa on oltava toimenpiteitä kaikkien typpipitoisten lannoitteiden pintalevityksen rajoittamiseksi ja erityisesti erityisten rajojen asettamiseksi karjanlannan käytölle,
toiminnan tehokkuuden varmistamiseksi on tarpeen valvoa vesien laatua ja soveltaa vertailumenetelmiä typpiyhdisteiden määritykseen,
tiettyjen jäsenvaltioiden hydrogeologia on tunnustetusti sellainen, että voi kestää useita vuosia ennen kuin suojelutoimenpiteet johtavat veden laadun parantumiseen,
on perustettava komitea, jonka tehtävänä on avustaa komissiota tämän direktiivin täytäntöönpanoon liittyvissä asioissa ja sen mukauttamisessa tekniseen ja tieteelliseen kehitykseen,
jäsenvaltioiden on laadittava ja annettava komissiolle kertomuksia tämän direktiivin täytäntöönpanosta, ja
komission on säännöllisesti annettava tietoja tämän direktiivin täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tämän direktiivin tavoitteena on:
- maatalouslähteistä peräisin olevien nitraattien suoraan tai välillisesti aiheuttaman vesien pilaantumisen vähentäminen ja
- estää vastaisuudessa tällainen pilaantuminen.
2 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) `pohjavedellä` kaikkea vettä, joka on maan pinnan alapuolella tiivistymisvyöhykkeessä ja suorassa yhteydessä maahan tai maapohjaan,
b) `makealla vedellä` luonnossa esiintyvää vettä, jonka suolapitoisuus on alhainen ja jonka katsotaan yleensä soveltuvan suodatettavaksi ja käsiteltäväksi juomaveden valmistusta varten,
c) `typpiyhdisteellä` kaikkia typpeä sisältäviä yhdisteitä paitsi kaasumaista molekyylistä typpeä,
d) `karjalla` kaikkia käyttö- ja hyötymistarkoituksessa pidettyjä eläimiä,
e) `lannoitteella` kaikkia typpiyhdistettä tai typpiyhdisteitä sisältäviä aineita, joita levitetään maahan kasvillisuuden kasvun edistämiseksi, mukaan lukien karjanlanta, kalanviljelylaitosten jätteet ja jätevesiliete,
f) `keinolannoitteella` kaikkia lannoitteita, jotka on valmistettu teollisesti,
g) `karjanlannalla` karjan sontaa ja virtsaa tai kuivikkeen ja karjan sonnan ja virtsan sekoitusta myös käsitellyssä muodossa,
h) `maahan levittämisellä` aineiden lisäämistä maahan joko levittämällä niitä maan pinnalle, ruiskuttamalla niitä maan sisään, sijoittamalla niitä maan pinnan alle tai sekoittamalla niitä maan pintakerrosten kanssa,
i) `rehevöitymisellä` veden rikastumista typpiyhdisteillä, mikä aiheuttaa levien ja korkeampien kasvilajien kiihtynyttä kasvua, jonka tuloksena on ei-toivottuja veden eliötasapainon ja kyseisen veden laadun häiriöitä,
j) `pilaantumisella` sellaista maatalouslähteistä peräisin olevien typpiyhdisteiden päästämistä suoraan tai epäsuorasti vesiympäristöön, jonka seuraukset aiheuttavat vaaraa ihmisten terveydelle, haittaa eläville luonnonvaroille ja vesiekosysteemeille, vahinkoa virkistyskäytölle, tai haittaavat muita veden oikeutettuja käyttöjä,
k) `pilaantumisalttiilla vyöhykkeillä` 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti määriteltyjä vyöhykkeitä.
3 artikla
1 Jäsenvaltioiden on määriteltävä pilaantuneet vedet ja sellaiset vedet, jotka voivat pilaantua, jos 5 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä ei toteuteta, liitteessä I vahvistettujen perusteiden mukaan.
2 Jäsenvaltioiden on kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta määriteltävä pilaantumisalttiiksi vyöhykkeiksi kaikki alueensa tunnetut maa-alueet, joilta vesi valuu 1 kohdan mukaisesti määriteltyihin vesiin, ja jotka aiheuttavat pilaantumista. Niiden on ilmoitettava tästä ensimmäisestä määrittelystä komissiolle kuuden kuukauden kuluessa.
3 Kun toisesta jäsenvaltiosta suoraan tai välillisesti virtaavien vesien pilaantuminen vaikuttaa jonkin jäsenvaltion 1 kohdan mukaisesti määrittelemiin vesiin, vaikutuksesta kärsivä jäsenvaltio voi ilmoittaa tapahtuneesta muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
Asianomaisten jäsenvaltioiden on tarvittaessa yhdessä komission kanssa sovittava tarpeellisesta yhteistoiminnasta, jotta päästäisiin selville asianomaisista pilaantumisen lähteistä ja vaikutusten alaisten vesien suojelemista varten toteutettavista toimenpiteistä sen varmistamiseksi, että vedet ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaiset.
4 Jäsenvaltioiden on tarkasteltava uudelleen ja tarvittaessa muutettava tai täydennettävä pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden luetteloa silloin, kun se on aiheellista ja vähintään joka neljäs vuosi, jotta voidaan ottaa huomioon muutokset ja tekijät, joita ei voitu ennustaa edellisen määrittelyn aikana. Niiden on ilmoitettava komissiolle luetteloon tehdyistä muutoksista tai lisäyksistä kuuden kuukauden kuluessa.
5 Jäsenvaltiot vapautetaan velvoitteesta määritellä erityiset pilaantumisalttiit vyöhykkeet, jos ne laativat 5 artiklassa tarkoitetut toimintaohjelmat ja soveltavat niitä tämän direktiivin mukaisesti koko alueellaan.
4 artikla
1 Jotta yleinen suojelutaso kaikkien vesien pilaantumisen ehkäisemiseksi voidaan varmistaa, jäsenvaltioiden on kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta:
a) laadittava hyvän maatalouskäytännön ohjeet, joita maanviljelijät noudattavat vapaaehtoisesti, ja joissa olisi oltava liitteen II A kohdassa tarkoitetut määräykset,
b) laadittava tarvittaessa ohjelma hyvän maatalouskäytännön ohjeiden noudattamisen edistämiseksi, mukaan lukien maanviljelijöille annettava koulutus ja tiedotus.
2 Jäsenvaltioiden on esitettävä hyvän maatalouskäytännön ohjeitaan koskevat yksityiskohtaiset säännöt komissiolle, joka sisällyttää näitä ohjeita koskevat tiedot 11 artiklassa tarkoitettuun kertomukseen. Saamiensa tietojen perusteella komissio voi tehdä neuvostolle aiheellisia ehdotuksia, jos se pitää sitä tarpeellisena.
5 artikla
1 Jäsenvaltioiden on 1 artiklassa määriteltyjen tavoitteiden saavuttamiseksi laadittava toimintaohjelmia määriteltyjä pilaantumisalttiita vyöhykkeitä varten kahden vuoden kuluessa 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta ensimmäisestä määrittelystä tai yhden vuoden kuluessa kustakin 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta myöhemmästä määrittelystä.
2 Toimintaohjelma voi koskea kaikkia jäsenvaltion alueella olevia pilaantumisalttiita vyöhykkeitä, tai jos jäsenvaltio pitää sitä aiheellisena, eri pilaantumisalttiita vyöhykkeitä tai vyöhykkeiden osia varten voidaan laatia eri ohjelmia.
3 Toimintaohjelmassa on otettava huomioon:
a) saatavilla olevat tieteelliset ja tekniset tiedot pääasiallisesti siitä, mitkä ovat maataloudesta ja muista lähteistä peräisin olevien typpimäärien osuudet,
b) ympäristöolosuhteet kyseisen jäsenvaltion asianomaisilla alueilla.
4 Toimintaohjelmat toteutetaan neljän vuoden kuluessa niiden laatimisesta, ja niissä on oltava seuraavat pakolliset toimenpiteet:
a) liitteessä III tarkoitetut toimenpiteet,
b) ne toimenpiteet, joista jäsenvaltiot ovat määränneet 4 artiklan mukaisesti laadituissa hyvän maatalouskäytännön ohjeissa, lukuun ottamatta niitä, jotka on korvattu liitteessä III tarkoitetuilla toimenpiteillä.
5 Jäsenvaltioiden on lisäksi toteutettava osana toimintaohjelmia, tarpeellisina pitämiään lisätoimenpiteitä tai vahvistettuja toimia, jos toimintaohjelmien toteuttamisen pohjalta käy ilmeiseksi, että 4 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet eivät ole riittäviä 1 artiklassa määriteltyjen tavoitteiden saavuttamiseksi. Jäsenvaltioiden on otettava näiden toimenpiteiden tai toimien valinnassa huomioon niiden tehokkuus sekä niiden kustannukset verrattuna muihin mahdollisiin ehkäiseviin toimenpiteisiin.
6 Jäsenvaltioiden on laadittava ja toteutettava asiaankuuluvia valvontaohjelmia tämän artiklan mukaisesti laadittujen toimintaohjelmien tehokkuuden arvioimiseksi.
Jäsenvaltioiden, jotka soveltavat 5 artiklan säännöksiä koko alueellaan, on valvottava vesien (pinta- ja pohjavesien) nitraattipitoisuutta valituissa mittauspaikoissa, jotka mahdollistavat vesien maatalouslähteistä peräisin olevien nitraattien aiheuttaman pilaantumisen laajuuden toteamisen.
7 Jäsenvaltioiden on tarkasteltava uudelleen toimintaohjelmiaan joka neljäs vuosi ja tarvittaessa muutettava niitä, mukaan lukien kaikki 5 kohdan mukaisesti toteutetut lisätoimenpiteet. Niiden on ilmoitettava komissiolle kaikista toimintaohjelmiin tehdyistä muutoksista.
6 artikla
1 Pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden määrittelyä ja niistä laaditun luettelon tarkistamista varten jäsenvaltioiden on:
a) kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta valvottava makeiden vesien nitraattipitoisuutta vuoden ajan:
i) pintaveden näytteenottoasemilla, joista on säädetty direktiivin 75/440/ETY 5 artiklan 4 kohdassa, ja/tai muilla jäsenvaltioiden pintavesiä edustavilla näytteenottoasemilla vähintään joka kuukausi ja tulva-aikana jopa useammin,
ii) jäsenvaltioiden pohjavesiesiintymiä edustavilla näytteenottoasemilla säännöllisin väliajoin direktiivin 80/778/ETY säännökset huomioon ottaen,
b) toistettava a kohdassa esitetty valvontaohjelma vähintään joka neljäs vuosi, paitsi niillä näytteenottoasemilla, joilla kaikkien edellisten näytteiden nitraattipitoisuus on ollut alle 25 mg/l ja joilla ei ole esiintynyt mitään uutta tekijää, joka voisi lisätä nitraattipitoisuutta, jolloin valvontaohjelma täytyy toistaa vain joka kahdeksas vuosi,
c) tarkasteltava uudelleen makeiden pintavesiensä sekä rannikko- ja suistovesiensä rehevöitymistilanne joka neljäs vuosi.
2 Jäsenvaltioiden on käytettävä liitteessä IV määriteltyä vertailumittausmenetelmää.
7 artikla
Suositukset 5 ja 6 artiklassa tarkoitettua valvontaa varten voidaan laatia 9 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
8 artikla
Tämän direktiivin liitteet voidaan mukauttaa tieteen ja tekniikan kehitykseen 9 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
9 artikla
1 Komissiota avustaa komitea, jossa on jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajana komission edustaja.
2 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3 a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaiset tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
c) Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
10 artikla
1 Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle liitteessä V tarkoitetut tiedot sisältävä kertomus tämän direktiivin tiedoksi antamista seuraavalta nelivuotiskaudelta ja kultakin sitä seuraavalta nelivuotiskaudelta.
2 Jäsenvaltioiden on tämän artiklan mukaisesti annettava komissiolle kertomus kuuden kuukauden kuluessa kunkin kertomuskauden päättymisestä.
11 artikla
Komissio julkaisee 10 artiklan mukaisesti saamiensa tietojen perusteella yhteenvetokertomukset kuuden kuukauden kuluessa kertomuksien vastaanottamisesta, ja se toimittaa ne Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Tämän direktiivin täytäntöönpanon ja erityisesti liitteen III säännösten pohjalta komissio antaa neuvostolle 1 päivään tammikuuta 1998 mennessä kertomuksen, siihen tarvittaessa liittyvine ehdotuksineen tämän direktiivin muuttamiseksi.
12 artikla
1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan kahden vuoden kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä(9).
2 Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
3 Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
13 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 12 päivänä joulukuuta 1991.