KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 3108/94 af 19. december 1994 om overgangsforanstaltninger for samhandelen med landbrugsprodukter som foelge af OEstrigs, Finlands og Sveriges tiltraedelse
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,
under henvisning til akten vedroerende Norges, OEstrigs, Finlands og Sveriges tiltraedelse (1), saerlig artikel 149, stk. 1, og
ud fra foelgende betragtninger:
Det er noedvendigt at traeffe overgangsforanstaltninger med henblik paa at forebygge eventuelle omlaegninger af samhandelen i forbindelse med de faelles markedsordninger som foelge af de tre nye landes tiltraedelse af Den Europaeiske Union;
der boer anvendes en forenklet ordning, som bygger paa det princip, at en transaktion inden for Faellesskabet, som indledes inden den 1. januar 1995, fortsat omfattes af de bestemmelser, der var gaeldende inden denne dato;
siden gennemfoerelsen af det indre marked forsendes landbrugsprodukter uden kontrol ved de indre graenser; en ordning med systematisk beskatning af produkter, med hensyn til hvilke samhandelen omlaegges, enten ved forsendelse fra en medlemsstat til en anden eller ved indfoersel fra en anden medlemsstat, forekommer ikke at vaere tilstraekkeligt effektiv; omlaegning af samhandelen, der vil kunne forstyrre de faelles markedsordninger, omfatter navnlig produkter, der flyttes kunstigt med henblik paa udvidelsen, og som derfor ikke indgaar i den paagaeldende stats normale lagre; derfor boer overskudslagrene i de nye medlemsstater beskattes;
det boer undgaas, at der for et landbrugsprodukt, for hvilket der blev ydet eksportrestitution inden den 1. januar 1995, igen kan ydes restitution, naar det udfoeres til et tredjeland efter den 31. december 1994;
denne forordning foregriber ikke saelige overgangsforanstaltninger, der maatte blive truffet for bestemte produkter;
foranstaltningerne er noedvendige og hensigtsmaessige og skal anvendes ensartet;
de beroerte forvaltningskomitéer har ikke afgivet udtalelse inden for den af formaendene fastsatte frist -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Ved anvendelse af denne forordning benaevnes Faellesskabet i dets sammensaetning pr. 31. december 1994 »De Tolv«, og OEstrig, Finland og Sverige benaevnes »de nye medlemsstater«.
Artikel 2
Landbrugsprodukter eller varer uden for bilag II, for hvilke udfoerselsangivelse eller henfoersel under en af de i artikel 4 og 5 i Raadets forordning (EOEF) nr. 565/80 (2) omhandlede ordninger er blevet godkendt i De Tolv senest den 31. december 1994, og som markedsfoeres i de nye medlemsstater efter denne dato, omfattes:
a) i De Tolv af de indtil den 31. december 1994 gaeldende bestemmelser, for saa vidt angaar ordningerne med restitutioner og i givet fald eksportlicenser eller forudfastsaettelsesattester, herunder bestemmelserne vedroerende anvendelse i denne forbindelse af det T5-kontroleksemplar, der er omhandlet i artikel 472 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2454/93 (3)
b) i de nye medlemsstater:
- af den ordning, som gaelder i samhandelen mellem De Tolv og de nye medlemsstater den 31. december 1994, hvis produkterne ledsages af et oprindelsesbevis
- af den ordning, som gaelder i samhandelen med tredjelande den 31. december 1994, i andre tilfaelde.
Artikel 3
Landbrugsprodukter eller varer uden for bilag II, for hvilke udfoerselsangivelsen er blevet godkendt i de nye medlemsstater senest den 31. december 1994:
- og som markedsfoeres i De Tolv efter denne dato, omfattes i De Tolv:
- af den ordning, som gaelder i samhandelen mellem De Tolv og de nye medlemsstater den 31. december 1994, hvis produkterne ledsages af et oprindelsesbevis
- af den ordning, som gaelder i samhandelen med tredjelande den 31. december 1994, i andre tilfaelde
- og som markedsfoeres i en anden ny medlemsstat efter denne dato, omfattes i den anden nye medlemsstat af den ordning, der pr. 31. december 1994 gaelder for samhandelen mellem de nye medlemsstater.
Myndighederne, der har accepteret udfoerselsangivelsen, tager de noedvendige dispositioner til at toldmyndighederne, enten i Faellesskabet for De Tolv, eller i andre af de nye medlemsstater, informeres ved mangel af faelles transiteringsprocedure, om ankomst efter 31. december 1994, for deres respektive territorier, for varer anfoert under foregaaende afsnit.
Artikel 4
1. Uanset tiltraedelsesaktens artikel 145, stk. 2, opkraever de nye medlemsstater en afgift hos indehavere af overskudslagre pr. 1. januar 1995, forudsat at der ikke findes en strengere lovgivning paa nationalt plan.
Som overskudslagre regnes de maengder landbrugsprodukter, for hvilke der i De Tolv er ansoegt om eksportrestitutioner i henhold til artikel 3 eller 5 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3665/87 (4), og som markedsfoeres i de nye medlemsstater fra den 1. januar 1995.
2. Ved bestemmelsen af hver indehavers overskudslager tager de nye medlemsstater hensyn til foelgende:
- de gennemsnitlige lagre i aarene foer tiltraedelsen
- handelsstroemmene i aarene foer tiltraedelsen
- de omstaendigheder, hvorunder lagrene er oprettet.
Begrebet overskudslager gaelder ogsaa for landbrugsprodukter, der er bestemt til markederne i de nye medlemsstater.
3. Den i stk. 1 omhandlede afgift er:
- for et produkt fra et tredjeland lig med forskellen mellem den importsafgift, der blev anvendt i De Tolv den 31. december 1994, og den importafgift, der blev anvendt i den nye medlemssat den 31. december 1994, saafremt den foerste afgift er stoerre end den anden
- for et produkt fra De Tolv lig med forskellen mellem den eksportrestitution, der blev anvendt i De Tolv den 31. december 1994, og den importsafgift, der blev anvendt i den nye medlemsstat den 31. december 1994, saafremt der foerste beloeb er stoerre end det andet.
For tredjelandsvarer, der forefindes under ordningen for toldoplag, ordningen for aktiv foraedling eller midlertidig toldfri indfoersel pr. 1. januar 1995 i de nye medlemsstater, anvendes den differentierede afgiftssats som anfoert under foerste tankestreg, og i visse tilfaelde, ud over afgiften i den nye medlemsstat ved overgang til fri omsaetning regnet fra denne dato.
4. For at sikre en korrekt opkraevning af den i stk. 1 omhandlede afgift laver de nye medlemsstater straks en opgoerelse over de pr. 1. januar 1995 disponible lagre.
5. Bestemmelserne i denne artikel gaelder for produkter henhoerende under foelgende KN-koder:
- for OEstrig: 1006; 0806 20; 1702 10; 1509; 1510
- for Finland: 1006; 2009 11; 2009 19; 0804; 0805; 0806; 0807; 0809
- for Sverige: 1006.
6. Kommissionen kan tilfoeje produkter til den i stk. 5 omhandlede liste.
Artikel 5
Tror en medlemsstat i De Tolv, at et produkt ikke er beskattet i overensstemmelse med artikel 4, underretter den den nye medlemsstat om produktets herkomst, og den nye medlemsstat traeffer passende forholdsregler.
Artikel 6
For landbrugsprodukter eller varer uden for bilag II, for hvilke udfoerselsangivelsen i forbindelse med eksport fra de nye medlemsstater til tredjelande accepteres i perioden 1. januar til 31. december 1995, kan der ydes eksportrestitution, eller de kan omfattes af en af de i artikel 4 og 5 i forordning (EOEF) nr. 565/80 omhandlede ordninger, forudsat at det bevises, at der ikke allerede er ydet eksportrestitution for disse produkter eller bestanddelene af disse produkter eller varer uden for bilag II.
Artikel 7
Unden ingen omstaendigheder kan der ydes eksportrestitution to gange for et landbrugsprodukt i uforarbejdet stand eller i form af en vare uden for bilag II.
Artikel 8
Denne forordning traeder i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende, med forbehold af, at traktaten vedroerende Norges, OEstrigs, Finlands og Sveriges tiltraedelse traeder i kraft, og da paa datoen herfor.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 19. december 1994.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 3108/94,
annettu 19 päivänä joulukuuta 1994,
Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisen vuoksi maataloustuotteiden kaupan osalta toteutettavista siirtymätoimenpiteistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Norjan, Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan(1) ja erityisesti sen 149 artiklan 1 kohdan,
sekä katsoo, että
kolmen uuden jäsenvaltion Euroopan unioniin liittymisestä mahdollisesti aiheutuvien maatalousalan yhteisistä markkinajärjestelyistä poikkeavien kaupan vääristymien torjumiseksi on tarpeen toteuttaa siirtymätoimenpiteitä,
yksinkertaistamisen vuoksi olisi sovellettava menettelyä, jonka perusperiaatteena on, että ennen 1 päivää tammikuuta 1995 alkaneeseen yhteisön sisäiseen liiketoimeen sovelletaan edelleen ennen kyseistä ajankohtaa olemassa olleita säännöksiä,
maataloustuotteet ovat sisämarkkinoiden toteutumisesta asti liikkuneet ilman minkäänlaista yhteisön sisäisillä rajoilla toteutettavaa valvontaa; tämän vuoksi järjestelmällinen verotusmenettely ei vaikuta riittävän tehokkaalta niiden tuotteiden osalta, joiden kaupassa on esiintynyt vääristymiä jäsenvaltiosta toiseen toimittamisen tai toisesta jäsenvaltiosta tuonnin yhteydessä; niitä kaupan vääristymiä, jotka saattavat aiheuttaa häiriöitä yhteisiin järjestelyihin, saadaan erityisesti aikaan, kun laajentumista silmällä pitäen kuljetetaan keinotekoisesti tuotteita, jotka eivät näin ollen kuulu kyseisen valtion tavanomaiseen varastoon; tämän vuoksi olisi säädettävä veron kantamisesta uusissa jäsenvaltioissa sijaitsevilta ylijäämävarastoilta,
olisi estettävä se, että maataloustuote, jolle on myönnetty vientitukea ennen 1 päivää tammikuuta 1995, saisi toistamiseen tukea, jos se viedään kolmansiin maihin 31 päivän joulukuuta 1994 jälkeen,
tämä asetus ei estä tietyillä tuotealoilla mahdollisesti toteutettavien erityisten siirtymätoimenpiteiden sovel-tamista,
kyseiset toimenpiteet ovat tarpeen ja aiheellisia ja niitä olisi sovellettava yhdenmukaisesti, ja
asianomaiset hallintokomiteat eivät ole antaneet lausuntoa puheenjohtajansa asettamassa määräajassa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tämän asetuksen soveltamiseksi käytetään yhteisöstä sellaisena kuin se oli 31 päivänä joulukuuta 1994 nimitystä "kahdentoista jäsenen yhteisö", kun taas Itävallasta, Suomesta ja Ruotsista käytetään jäljempänä nimitystä "uudet jäsenvaltiot".
2 artikla
Niihin liitteeseen II kuulumattomiin maataloustuotteisiin tai tavaroihin, joita koskeva vienti-ilmoitus tai ilmoitus johonkin neuvoston asetuksen (ETY) N:o 565/80(2) 4 ja 5 artiklassa tarkoitettuun menettelyyn asettamisesta on otettu vastaan kahdentoista jäsenen yhteisössä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1994 ja jotka saatetaan markkinoille uusissa jäsenvaltioissa kyseisen ajankohdan jälkeen, sovelletaan:
a) kahdentoista jäsenen yhteisössä 31 päivään joulukuuta 1994 sovellettuja säännöksiä tukijärjestelmän ja tarvittaessa vienti- tai ennakkovahvistustodistusten järjestelmän osalta, mukaan lukien säännökset, jotka koskevat komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93(3) 472 artiklassa tarkoitetun T 5-valvontakappaleen käyttöä;
b) uusissa jäsenvaltioissa:
- kahdentoista jäsenen yhteisön ja uusien jäsenvaltioiden välisessä kaupassa 31 päivänä joulukuuta 1994 sovellettua järjestelmää, jos tuotteiden ja tavaroiden mukana on alkuperäselvitys,
- muissa tapauksissa kolmansien maiden kanssa käydyssä kaupassa 31 päivänä joulukuuta 1994 sovellettua järjestelmää.
3 artikla
Niihin liitteeseen II kuulumattomiin maataloustuotteisiin tai tavaroihin, joita koskeva vienti-ilmoitus on vastaanotettu uusissa jäsenvaltioissa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1994
- ja jotka saatetaan markkinoille kahdentoista jäsenen yhteisössä kyseisen ajankohdan jälkeen, sovelletaan kahdentoista jäsenen yhteisössä:
- kahdentoista jäsenen yhteisön ja uusien jäsenvaltioiden välisessä kaupassa 31 päivänä joulukuuta 1994 sovellettua järjestelmää, jos tuotteiden ja tavaroiden mukana on alkuperäselvitys,
- muissa tapauksissa kolmansien maiden kanssa käydyssä kaupassa 31 päivänä joulukuuta 1994 sovellettua järjestelmää,
- ja jotka saatetaan markkinoille jossakin toisessa uudessa jäsenvaltiossa kyseisen ajankohdan jälkeen, sovelletaan tässä toisessa uudessa jäsenvaltiossa kyseisten uusien jäsenvaltioiden välisessä kaupassa 31 päivänä joulukuuta 1994 sovellettua järjestelmää.
Vienti-ilmoituksen vastaanottaneiden viranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta joko kahdentoista jäsenen yhteisön tai toisen uuden jäsenvaltion tulliviranomaiset saavat yhteisen passitusmenettelyn puuttuessa tiedon edellisessä alakohdassa tarkoitettujen tavaroiden saapumisesta alueilleen 31 päivän joulukuuta 1994 jälkeen.
4 artikla
1 Uusien jäsenvaltioiden on kannettava vero ylijäämävarastojen pitäjiltä 1 päivästä tammikuuta 1995, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mitä liittymisasiakirjan 145 artiklan 2 kohdassa määrätään, jollei kansallisella tasolla ole ankarampaa lainsäädäntöä.
Mahdollisiksi ylijäämävarastoiksi on kirjattava ne maataloustuotteiden määrät, joille on haettu komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87(4) 3 tai 25 artiklan mukaista tukea kahdentoista jäsenen yhteisössä ja jotka saatetaan markkinoille uusissa jäsenvaltioissa 1 päivästä tammikuuta 1995 alkaen.
2 Kunkin varaston pitäjän ylijäämävaraston määrittämiseksi uusien jäsenvaltioiden on otettava erityisesti huomioon:
- liittymistä edeltäneinä vuosina keskimäärin käytettävissä olleet varastot,
- liittymistä edeltäneinä vuosina toteutuneet kauppavirrat,
- olosuhteet, joissa kyseiset varastot ovat muodostuneet.
Ylijäämävaraston käsitettä sovelletaan myös uusien jäsenvaltioiden markkinoille tarkoitettuihin maataloustuotteisiin.
3 Edellä 1 kohdassa tarkoitetun veron määrä on:
- kolmannesta maasta tulevan tuotteen osalta kahdentoista jäsenen yhteisössä 31 päivänä joulukuuta 1994 sovelletun tuontimaksun ja uudessa jäsenvaltiossa 31 päivänä joulukuuta 1994 sovelletun tuontimaksun erotuksen suuruinen, jos ensiksi mainittu maksu on viimeksi mainittua suurempi,
- kahdentoista jäsenen yhteisöstä tulevan tuotteen osalta kahdentoista jäsenen yhteisössä 31 päivänä joulukuuta 1994 sovelletun vientituen ja uudessa jäsenvaltiossa 31 päivänä joulukuuta 1994 sovelletun tuontimaksun erotuksen suuruinen, jos ensiksi mainittu tuki on viimeksi mainittua maksua suurempi.
Muihin kuin yhteisötavaroihin, jotka olivat 1 päivänä tammikuuta 1995 uusissa jäsenvaltioissa tullivarastointimenettelyssä, sisäisessä jalostusmenettelyssä tai väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä, sovelletaan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua eriytettyä verotusta tarvittaessa uuden jäsenvaltion verotuksen lisäksi, jos tavarat luovutetaan vapaaseen liikkeeseen kyseisenä ajankohtana tai sen jälkeen.
4 Edellä 1 kohdassa säädetyn veron asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi uusien jäsenvaltioiden on viipymättä inventoitava 1 päivänä tammikuuta 1995 käytettävissä olleet varastonsa.
5 Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan seuraaviin CN-koodeihin kuuluviin tuotteisiin:
- Itävallan osalta: 1006, 0806 20, 1702 10, 1509, 1510,
- Suomen osalta: 1006, 2009 11, 2009 19, 0804, 0805, 0806, 0807, 0809,
- Ruotsin osalta: 1006.
6 Komissio voi lisätä tuotteita 5 kohdassa tarkoitettuun luetteloon.
5 artikla
Jos jokin kahdentoista jäsenen yhteisön jäsenvaltio epäilee 4 artiklassa säädetyn veron jääneen kantamatta joltakin tuotteelta, sen on ilmoitettava asiasta sille uudelle jäsenvaltiolle, josta tuote tulee, ja tämän on toteutettava aiheelliset toimenpiteet.
6 artikla
Niille liitteeseen II kuulumattomille maataloustuotteille tai tavaroille, joita koskeva ilmoitus niiden viennistä uusista jäsenvaltioista kolmansiin maihin vastaanotetaan 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta 1995 välisenä aikana, voidaan myöntää vientitukea tai niihin voidaan soveltaa jotakin asetuksen (ETY) N:o 565/80 4 ja 5 artiklassa tarkoitettua menettelyä, jos todistetaan, etteivät kyseiset tuotteet tai kyseisten tuotteiden tai liitteeseen II kuulumattomien tavaroiden ainesosat ole jo saaneet vientitukea.
7 artikla
Samassa tilassa tai liitteeseen II kuulumattomana tavarana vietävälle maataloustuotteelle ei missään tapauksessa saa myöntää vientitukea toistamiseen.
8 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä edellyttäen, että Norjan, Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymissopimus tulee voimaan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 1994.