RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2164/98 af 5. oktober 1998 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af visse bredspektrede antibiotika med oprindelse i Indien og om endelig opkrævning af den midlertidige told
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (i det følgende benævnt »grundforordningen«), særlig artikel 15,
under henvisning til forslag fra Kommissionen fremsat efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
(1) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1204/98 (2) (i det følgende benævnt »forordningen om midlertidig told«), indførtes der en midlertidig udligningstold på importen til Fællesskabet af visse bredspektrede antibiotika med oprindelse i Indien, nemlig amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, i løs vægt, henhørende under henholdsvis KN-kode ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 og ex 2941 90 00.
(2) Efter indførelsen af den midlertidige udligningstold indgav de samarbejdsvillige indiske eksporterende producenter, Kopran Ltd, Orchid Chemicals and Pharmaceuticals Ltd, Ranbaxy Laboratories Ltd, og Vitara Chemicals Ltd (i det følgende benævnt »de indiske eksporterende producenter«), den indiske regering og de klagende EF-producenter (i det følgende benævnt »EF-erhvervsgrenen«) skriftlige bemærkninger.
(3) Alle ovennævnte parter anmodede i overensstemmelse med artikel 11, stk. 5, i grundforordningen om at blive hørt, hvilket blev imødekommet.
De indiske eksporterende producenter og EF-erhvervsgrenen fremførte også deres modstridende synspunkter på et møde, som Kommissionen havde arrangeret på EF-erhvervsgrenens anmodning i henhold til artikel 11, stk. 6, i grundforordningen.
(4) Visse importører og handlende, hvoraf en del ikke tidligere havde givet sig til kende, reagerede efter indførelsen af de midlertidige foranstaltninger.
(5) Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe en endelig afgørelse i sagen.
(6) Parterne blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at anbefale indførelse af endelig udligningstold og endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der var stillet sikkerhed i form af midlertidig told. Parterne blev også indrømmet en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger efter ovennævnte underretning.
(7) De mundtlige og skriftlige bemærkninger, der blev fremført efter indførelsen af de midlertidige foranstaltninger og efter ovennævnte underretning, blev gennemgået og blev om nødvendigt taget i betragtning ved den endelige afgørelse.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
(8) Ingen af de berørte parter fremsatte yderligere bemærkninger eller fremlagde nye oplysninger i tilknytning til de foreløbige resultater af undersøgelsen af spørgsmålet om definitionen af den pågældende vare og samme vare, jf. betragtning 8-10 i forordningen om midlertidig told.
(9) Kommissionen blev imidlertid underrettet om visse fortolkningsproblemer i forbindelse med definitionen af udtrykket »i løs vægt«. Det viste sig, at de antibiotika, der er omfattet af den midlertidige told, tariferes i KN-kode 2941, fordi de ikke er i doseret stand eller i former eller pakninger til detailsalg. Ellers skulle de tariferes i KN-kode 3004. Det besluttedes derfor at ændre denne definition. Den foreliggende procedure omfatter følgelig visse bredspektrede antibiotika, nemlig amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, ikke i doseret stand eller i former eller pakninger til detailsalg, henhørende under henholdsvis KN-kode ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 og ex 2941 90 00.
C. SUBSIDIER
1. Passbook Scheme (PBS)
a) Ordningens art
(10) Den indiske regering gjorde gældende, at denne ordning, som er beskrevet i betragtning 15-23 i forordningen om midlertidig told, var en tilladt godtgørelsesordning, som omhandlet i bilag I, litra i), og i bilag II og III til grundforordningen. Ifølge bilag I, litra i), kræves det desuden ikke, at importerede materialer anvendes til eksportproduktion.
Det fastsættes imidlertid klart i bilag I, litra i), at importerede materialer enten skal forbruges i produktionsprocessen for den eksporterede vare (dvs. en godtgørelsesordning som omhandlet i bilag II) eller de importerede materialer skal anvendes i samme mængde og have de samme egenskaber og karakteristika som materialer hidrørende fra hjemmemarkedet (dvs. en substitutionsgodtgørelsesordning som omhandlet i bilag III). Ifølge PBS kan der faktisk toldfrit importeres varer, som ikke er materialer, der forbruges ved produktionen af eksportvarer eller anvendes i samme mængde og har de samme egenskaber og karakteristika som de hjemmemarkedsmaterialer, der faktisk indgår i den eksporterede vare. PBS anses derfor ikke for at være en tilladt godtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningen.
(11) Den indiske regering henviste endvidere til, at der forelå en kontrolprocedure baseret på »Standard Input/Output norms«, som beskrevet i betragtning 18 i forordningen om midlertidig told. Disse normer udstedtes for eksporterede varer, og der fastsattes mængder af de råmaterialer, der normalt skal importeres til fremstilling af én enhed af færdigvaren. Den indiske regering gjorde gældende, at ordningen var indført for at sikre, at der ikke ydedes en for stor godtgørelse af importafgifter, som foreskrevet i bilag I, litra i), og bilag II og III til grundforordningen, og at Kommissionen desuden havde lejlighed til at efterprøve alle faktiske transaktioner for at fastslå, om der var ydet for store godtgørelser.
Dette argument kan ikke godtages, da spørgsmålet om en for stor godtgørelse kun opstår i forbindelse med vurderingen af behørigt udformede godtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordninger, og det er fastslået, at PBS ikke er en godtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning som omhandlet i bilag I, litra i), og bilag II og III til grundforordningen.
(12) En af de indiske eksporterende producenter påpegede også, at der forelå en kontrolordning i kraft af selve eksistensen af nævnte »Standard Input/Output norms«, herunder i kravet om, at der for hver eksporttransaktion skulle fremlægges dokumentation for materialeindholdet for at opnå en kredit. Desuden skulle der fremlægges dokumentation vedrørende produktionsprocessen for at opnå en vis kreditsats, og der skulle fremlægges en eksporterklæring vedrørende de internationale materialepriser. Ordningen håndhævedes ved sanktioner i tilfælde af overtrædelser af bestemmelserne. Afvisningen af nogle kreditanmodninger viste, at ordningen anvendtes restriktivt.
Som anført ovenfor er spørgsmålet om, hvorvidt reglerne for anvendelsen af PBS som helhed er udformet således, at de kan betegnes som en kontrolordning som omhandlet i bilag II og III i grundforordningen, irrelevant, da ordningen generelt tillader transaktioner, der gør det klart, at den falder uden for definitionen af en tilladt godtgørelsesordning.
Under alle omstændigheder må det fastslås, at ovennævnte »Standard Input/Output norms« kun gør det muligt at fastsætte et teoretisk toldbeløb. En kontrolordning skal baseres på faktiske transaktioner. Dette er ikke tilfældet for PBS, som ikke omfatter en kontrol af mængden af de materialer, der faktisk er indeholdt i den eksporterede vare, men kun den faktiske internationale pris for en teoretisk materialemængde, hvilket resulterer i et teoretisk toldbeløb, for hvilket der indrømmes kredit.
(13) Den indiske regering gjorde endvidere gældende, at fastsættelsen af »Standard Input/Output norms« nøje svarer til forskrifterne i bilag I-III i grundforordningen. For det første var disse normer justeret således, at der kunne opnås godtgørelse af basistolden, men ikke af særtold eller tillægstold, og for det andet sikrede anvendelsen af den laveste internationale pris for standardmaterialer den forsigtigst mulige beregning, som ikke åbner mulighed for en for stor godtgørelse af importafgifter. På tilsvarende måde påpegede en indisk eksporterende producent, at kriterierne for fravigelse i artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), i grundforordningen, som anført i bilag III, er opfyldt, og at Kommissionen ikke tog stilling til spørgsmålet om »for stor tilbagebetaling«, navnlig ved at vurdere i hvor høj grad »Standard Input/Output norms« er relevante for dette spørgsmål.
(14) Hvad angår det første spørgsmål, skal det anføres, at selve ordningen, som åbner mulighed for toldfri import af andre varer end materialer, i sig selv indebærer »for stor« eftergivelse og/eller »for stor tilbagebetaling«. Den for store betaling skyldes, at PBS åbner mulighed for toldfri import, som ikke ville være mulig i henhold til tilladte godtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordninger, eftersom toldtabet svarer til en indtægt, som staten giver afkald på for al import under ordningen. Alene den kendsgerning indebærer, at ordningen er udligningsberettiget.
(15) Den indiske regering anfører endvidere, at kravet om, at materialer skal »forbruges« i produktionsprocessen for den eksporterede vare (fodnote 1 til bilag II til grundforordningen), også er opfyldt, når beregningen af det importafgiftsbeløb, der skal eftergives, er baseret på statistiske oplysninger om de materialer, der normalt er nødvendige til fremstilling af de pågældende varer, dvs. de pågældende »Standard Input/Output norms«, og er ikke begrænset til de situationer, hvor alene de importerede materialer, der er nødvendige til fremstilling af de eksporterede varer, importeres toldfrit under ordningen.
(16) Hvad angår dette andet argument skal det anføres, at forskrifterne i bilag II og III om, at importerede materialer i henhold til godtgørelsesordninger skal indgå som en fysisk bestanddel, eller for så vidt angår substitutionsgodtgørelsesordninger, skal udgøre den samme mængde og have samme egenskaber og karakteristika som de importerede materialer, ikke kan opfyldes ved et teoretisk begreb, der bygger på statistiske oplysninger, da det ikke har nogen betydning for de faktiske transaktioner for de pågældende selskaber. Det er også i modstrid med den klare ordlyd i grundforordningen, hvor der kræves, at de importerede materialer »indgår som en fysisk bestanddel« i henhold til godtgørelsesordningen, og at de anvendes i samme mængde og har de samme egenskaber og karakteristika som de hjemmemarkedsmaterialer, der indgår i den eksporterede vare.
(17) Endelig gjorde den indiske regering gældende, at den såkaldte »minimum value addition« (MVA) i »Standard Input/Output norms« ikke indebærer, at PBS er importsubstitutionssubsidier, da der ikke var foreskrevet noget minimum for hjemmemarkedsmaterialer, og MVA kunne også opnås ved anvendelse af f.eks. importerede materialer.
Dette argument er ganske afgjort i modstrid med den indiske regerings udtalelser om, at »Standard Input/Output norms« er beregnet på grundlag af alle materialer, der normalt importeres, men da denne ordning allerede anses for udligningsberettiget på det grundlag, at den er betinget af eksportresultater som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, er det ikke påkrævet nærmere at undersøge spørgsmålet om importsubstitutionssubsidier.
(18) Den indiske regering anførte, at fordelene ved PBS ikke burde udlignes, da PBS var blevet ophævet pr. 31. marts 1997, og at kun et begrænset antal selskaber fortsat kunne udnytte kreditter, de tidligere havde fået tildelt. Den indiske regering henviste til artikel 17 i grundforordningen, hvori fastsættes, at en udligningsforanstaltning kun forbliver i kraft så længe og i det omfang, det er nødvendigt for at modvirke udligningsberettigede subsidier, som forvolder skade, og den henviste endvidere til Fællesskabets hidtidige praksis. En af de indiske eksporterende producenter gjorde ved anvendelse af tilsvarende argumenter gældende, at fordelene ved denne ordning ikke burde udlignes efter 17 måneder fra den endelige tolds ikrafttræden, for på dette tidspunkt kunne ingen kreditter udnyttes i henhold til PBS.
Som svar herpå skal det anføres, at selv om PBS er blevet ophævet, kan selskaberne fortsat anmode om kreditter under denne ordning for eksporttransaktioner, der fandt sted indtil den 31. marts 1997, og de kan udnytte disse kreditter indtil den 31. marts 2001. Der vil derfor fortsat blive ydet betydelige fordele i henhold til denne ordning indtil denne dato, og der er tale om udligningsberettigede subsidier. Med hensyn til spørgsmålet om udligningsberettigelse for fordele, der opnås efter denne dato, anses det princip, der er anført i grundforordningens artikel 5 for at gælde, dvs. at det udligningsberettigede subsidiebeløb skal beregnes udtrykt ved den fordel, som det konstateres, at modtageren har opnået i undersøgelsesperioden. Som anført af den indiske regering ophævedes PBS i undersøgelsesperioden og afløstes af Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPBS), som også anses for udligningsberettiget. Da der fortsat vil blive opnået fordele i fremtiden under DEPBS, anses det for påkrævet at indføre foranstaltninger fastsat på grundlag af de fordele, der opnåedes i undersøgelsesperioden både på grundlag af PBS og DEPBS, fordi det som foreskrevet i artikel 17 i grundforordningen stadig vil være nødvendigt at modvirke de udligningsberettigede subsidier, der forvolder skade.
(19) Den indiske regering fremlagde oplysninger om, at ifølge en instruks i juli 1998 fra handelsministeriet skal de relevante indiske myndigheder kun yde Passbook-kreditter senest indtil den 30. september 1998, og ikke indtil den 31. marts 2001, som tidligere fastsat (jf. betragtning 18). Den indiske regering anmodede derfor om, at der blev taget hensyn til denne udvikling ved fastlæggelsen af de endelige undersøgelsesresultater.
Det fastslås, at eftersom PBS er blevet afløst af en anden ordning, DEPBS (der også anses for en udligningsberettiget subsidieordning), og da der fortsat vil blive ydet fordele i fremtiden under DEPBS, er det ikke rimeligt at se bort fra de fordele, som eksportørerne opnåede under PBS i undersøgelsesperioden. Der bør derfor indføres foranstaltninger vedrørende fordele, der opnåedes i undersøgelsesperioden under både PBS og DEPBS.
b) Beregning af subsidiebeløbet
(20) En indisk eksporterende producent gjorde gældende, at Kommissionen under alle omstændigheder kun burde have benyttet debatposterne for de pågældende varer ved beregningen af subsidiebeløbet, som omhandlet i artikel 7, stk. 2, i grundforordningen. Som et alternativ burde Kommissionen have beregnet subsidiebeløbet ved at tillægge de kreditter, der benyttedes til import af de råmaterialer, der benyttedes ved fremstilling af de pågældende varer minus den told, der var betalt ved import af de råmaterialer, der benyttedes ved fremstilling af de pågældende varer.
Det skal som svar herpå anføres, at grundlaget for beregningen af subsidiebeløbet må være den fulde fordel, som modtageren opnåede i henhold til ordningen, jf. artikel 5 i grundforordningen. Fordelen er lig med størrelsen af den told, der ikke er betalt, men som skulle have været betalt på al import i undersøgelsesperioden, hvis importen ikke havde fundet sted i henhold til ordningen. Denne fordel skal fordeles på den samlede eksport i samme periode, da den er betinget af de samlede eksportresultater. Endvidere anses det af beregningshensyn ikke for hensigtsmæssigt at identificere og fradrage de materialer, der er importeret i henhold til ordningen med henblik på fremstilling af de pågældende varer, for når først det er fastslået, at ordningen er udligningsberettiget, fastlægges fordelen i henhold til ordningen på grundlag af de indtægter, der er givet afkald på for al import.
2. Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPBS) - før-eksportbasis
(21) Det er ikke nødvendigt at tage stilling til argumenter, som den indiske regering fremførte vedrørende denne ordning, som er beskrevet i betragtning 28-34 i forordningen om midlertidig told, eftersom denne ordning kun omfattede et ubetydeligt subsidiebeløb i undersøgelsesperioden. Der vil følgelig ikke blive indført foranstaltninger mod fordele under denne ordning, og det er derfor ikke nødvendigt at fastlægge endelige undersøgelsesresultater.
3. Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPBS) - efter-eksportbasis
(22) Den indiske regering gjorde gældende, at udligning af fordelene ved DEPBS, som beskrevet i betragtning 28 og betragtning 38-40 i forordningen om midlertidig told, indebar en overtrædelse af artikel 5 i grundforordningen, eftersom proceduren indledtes i september 1997, dvs. inden for seks måneder fra iværksættelsen af ordningen, som indførtes i april 1997. Den indiske regering påstod, at den undersøgelsesperiode, der valgtes, ifølge denne artikel skulle slutte seks måneder forud for indledningsdatoen.
Artikel 5 anses imidlertid ikke for at fastlægge en forpligtelse til at vælge en undersøgelsesperiode, som skal slutte seks måneder forud for tidspunktet for indledningen af proceduren, men snarere en minimumslængde for hele undersøgelsesperioden (dvs. seks måneder); der er følgelig ikke tale om en overtrædelse af artikel 5.
(23) Den indiske regering gjorde også gældende, at de indiske eksporterende producenter kunne have benyttet sig af eftergivelse i form af en kontant udbetaling for deres importerede materialer i stedet for at benytte DEPBS. En sådan kontant udbetaling kunne senere være benyttet til betaling af importafgifter på alle varer uden nogen form for restriktioner. Det påstås derfor, at betalingsmåden eller -metoden ikke bør være afgørende for, om en sådan eftergivelse var en udligningsberettiget subsidieydelse.
Dette argument må afvises. Det er i løbet af undersøgelsen hverken oplyst, at der foreligger en tilladt ordning for kontant eftergivelse, og der er ikke konstateret en sådan, og det var ikke muligt på et så sent tidspunkt i proceduren nærmere at undersøge dette forhold. Under alle omstændigheder må det fastslås, at eftersom de indiske eksporterende producenter har valgt at benytte sig af en udligningsberettiget ordning, er de derved opnåede fordele udligningsberettigede.
(24) Den indiske regering anførte, at eftersom intet selskab benyttede sig af denne ordning i undersøgelsesperioden, kunne der ikke blive tale om udligning.
Det skal anføres, at da spørgsmålet om subsidier for det ene ikke samarbejdsvillige selskab måtte afgøres på grundlag af de bedste faktiske oplysninger, der forelå, kunne der være opnået fordele under denne ordning, som selskabet havde adgang til i undersøgelsesperioden. Da det således var fastslået, at ordningen som sådan er udligningsberettiget, ansås det pågældende selskab for at have modtaget fordele i henhold til denne ordning, og beløbet blev fastsat på grundlag af de bedste oplysninger, der forelå.
(25) Den indiske regering gjorde gældende, at eftersom bilag II til grundforordningen ikke omfatter situationer, hvor eksport finder sted før import, som det var tilfældet for DEPBS, var denne ordning ikke udligningsberettiget.
Denne situation anses imidlertid for at være omfattet af bilag II til grundforordningen. DEPBS er ikke i overensstemmelse med bestemmelserne i enten bilag II eller bilag III, eftersom en eksportør ikke er forpligtet til toldfrit at importere varer, som skal forbruges i produktionsprocessen eller materialer, som anvendes i samme mængde og har de samme egenskaber og karakteristika som materialer hidrørende fra hjemmemarkedet, og ordningen er derfor udligningsberettiget.
(26) Den indiske regering anførte også, at eksportøren var forpligtet til at indarbejde de varer, der importeredes i henhold til DEPBS, i de eksporterede varer, som anført i paragraf v) i »Indian Customs notice No 34/97« af 7. april 1997.
Denne bestemmelse vedrører imidlertid DEPBS på før-eksportbasis, men ikke DEPBS på efter-eksportbasis, for hvilken det konstateredes, at der ikke foreligger en sådan »betingelse om faktisk forbrug«.
4. Export Promotion Capital Goods Scheme (EPCGS)
(27) Den indiske regering fremførte en række påstande vedrørende Export Promotion Capital Goods Scheme (EPCGS), som er beskrevet i betragtning 43-47 i forordningen om midlertidig told. Disse påstande vedrører spørgsmålet om, hvorvidt ordningen kan betragtes som en subsidieordning, og hvorledes subsidiebeløbet skal beregnes.
a) Ordningens art
(28) Det blev gjort gældende, at loven ikke indeholder bestemmelse om, at investeringsgoder, der indkøbes under denne ordning, udelukkende skal anvendes til fremstilling af eksportvarer, og at fritagelsen for importafgifter for varer, der importeres under denne ordning, følgelig ikke kan betragtes som subsidier.
Hvad angår denne påstand fremgår det af undersøgelsen, at et selskab for at kunne benytte sig af EPCGS skal forpligte sig til at eksportere varer til en vis værdi inden for en bestemt periode. Da denne ordning således retligt er betinget af eksportresultater, dvs. at der ikke kan opnås nogen subsidieydelse uden forpligtelse til at eksportere varer, anses den for at være specifik i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen og er derfor udligningsberettiget. På denne baggrund er spørgsmålet om, hvorvidt investeringsgoder udelukkende anvendes til fremstilling af eksportvarer eller ej, irrelevant.
(29) Det anføres endvidere, at ordet »materialer« i litra i) i bilag I (listen over eksempler på eksportsubsidier) til grundforordningen også omfatter investeringsgoder, og at eftergivelse af told i henhold til denne bestemmelse ikke i sig selv kan anses for at være en subsidieydelse, medmindre der er tale om en for stor eftergivelse.
Investeringsgoder er imidlertid ikke »materialer« som omhandlet i grundforordningen, fordi de ikke indgår som en fysisk bestanddel af de eksporterede varer.
(30) Ifølge den indiske regering udsættes toldopkrævningen ved import af investeringsgoder under denne ordning blot, indtil eksportøren har opfyldt sin eksportforpligtelse. Under disse omstændigheder opstår spørgsmålet om statsindtægter, der gives afkald på, og fordele for modtageren først ved udgangen af den periode, for hvilken eksportørens forpligtelse er gældende.
Det skal hertil anføres, at når et selskab anmoder om tilladelse til at udnytte denne ordning og dermed indgår en forpligtelse til at eksportere varer, må det antages, at eksportforpligtelsen vil blive opfyldt, og at der endeligt vil blive indrømmet fritagelse for betaling af importafgifter. Der må således hos de pågældende selskaber foreligge en forventning om, at de ikke skal betale told, hvilket vil komme til udtryk i deres priser. At antage noget andet, vil gøre ordningen meningsløs. Det fastslås derfor, at staten giver afkald på indtægter på tidspunktet for importen af investeringsgoderne, og at det pågældende selskab opnår en fordel i form af ikke betalt told.
b) Beregning af subsidiebeløbet
(31) Den indiske regering gjorde gældende, at den afskrivningsperiode, som Kommissionen havde benyttet i den foreløbige undersøgelse (dvs. ti år, som nævnt i betragtning 50 i forordningen om midlertidig told) er ukorrekt. Hvis Kommissionen havde taget hensyn til den faktiske levetid for investeringsgoder, som fastsat i den indiske lovgivning, og omkostningerne ved den bankgaranti, som eksportøren skal forelægge for myndighederne ved import af varer under denne ordning, ville de eventuelle fordele ved ordningen have været minimale.
Som svar på denne påstand fastsatte Kommissionen som led i den foreløbige fastlæggelse af de faktiske forhold den normale afskrivningsperiode for investeringsgoder i antibiotikaindustrien, dvs. 10 år, på grundlag af oplysninger fra de samarbejdsvillige indiske eksporterende producenter. Dette er i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 7, stk. 3, i grundforordningen, hvori det fastsættes, at hvis ydelsen af subsidier kan knyttes til erhvervelsen af anlægsaktiver, beregnes det udligningsberettigede subsidiebeløb ved at fordele beløbet over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne aktiver inden for den pågældende erhvervsgren. Det skal anføres, at der ikke er fremlagt dokumentation for en anden afskrivningsperiode for investeringsgoder i den farmaceutiske industri end den periode på ti år, som Kommissionen benyttede i forordningen om midlertidig told. Hvad angår spørgsmålet om eksportørens omkostninger ved den foreskrevne bankgaranti i forbindelse med import af varer under denne ordning, afvises dette krav, da de pågældende samarbejdsvillige eksportører ikke har fremsat et sådant krav om hensyntagen til disse omkostninger som foreskrevet i artikel 7, stk. 1, i grundforordningen. Kravet afvises derfor.
(32) Den indiske regering anfægtede, at Kommissionen i forordningen om midlertidig told ved beregningen af subsidiebeløbet pr. enhed kun fordelte fordelene ved denne ordning på eksportomsætningen. Det anførtes, at eftersom investeringsgoder, der importeres under EPCGS, anvendes til fremstilling af varer både til eksport og til hjemmemarkedet, bør fordelene ved ordningen fordeles på den samlede omsætning.
Det er imidlertid fastslået, at denne ordning er betinget udelukkende af eksportresultater (jf. betragtning 28). I overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen anses det for rimeligt, at fordelene ved denne ordning kun fordeles på eksportomsætningen, eftersom subsidierne ydes på grundlag af en vis værdi af vareeksporten i løbet af en bestemt periode. Påstanden om, at fordelene ved ordningen bør fordeles på den samlede omsætning, afvises derfor.
(33) Endelig gjorde den indiske regering gældende, at indregningen af et beløb til dækning af renter, som Kommissionen tog i betragtning for at beregne den samlede fordel for de selskaber, der udnyttede denne ordning, ikke er forudset i Verdenshandelsorganisationens (WTO) aftale om subsidier og udligningsforanstaltninger. Og det er heller ikke Fællesskabets faste praksis at indregne et sådant beløb ved beregningen af den samlede fordel for selskaber, der benytter sig af sådanne subsidieordninger.
Det skal med hensyn til dette krav anføres, at renten indregnes for at afspejle fordelen for modtageren af ikke at måtte rejse et tilsvarende pengebeløb på kommercielle vilkår. Det fremgår således klart af artikel 6 i grundforordningen, at udgangspunktet for beregningen af subsidiebeløbet er de tilsvarende omkostninger ved at skaffe kapital på markedsvilkår. Det er således Fællesskabets praksis på dette område at indregne et beløb til dækning af renter ved fastlæggelsen af de samlede fordele i sådanne sager. Dette krav afvises derfor.
(34) En indisk eksporterende producent gjorde gældende, at de oplysninger, han havde meddelt Kommissionen vedrørende importen af investeringsgoder, og som Kommissionens tjenestegrene senere efterprøvede og benyttede som grundlag for beregningen af den fordel, der var opnået af EPCGS, indeholdt visse fejl. Efter indførelsen af de midlertidige foranstaltninger fremlagde den pågældende indiske eksporterende producent nye oplysninger vedrørende visse importtransaktioner for investeringsgoder og anførte, at der burde tages hensyn til disse nye oplysninger ved den endelige fastlæggelse af de faktiske omstændigheder.
Da de nye oplysninger ikke blev indgivet rettidigt og ikke kunne efterprøves, må der i henhold til artikel 28, stk. 3, i grundforordningen ses bort fra dem.
5. Export Processing Zones (EPZ)/Export Oriented Units (EOU)
a) Investeringsgoder
(35) Med hensyn til importen af investeringsgoder i henhold til EPZ/EOU-ordningen fremførte den indiske regering de samme påstande som dem, der er omhandlet i betragtning 29-34 vedrørende EPCGS. Disse påstande afvises af samme grunde, som anført i nævnte betragtninger.
(36) Den indiske regering gjorde også gældende, at investeringsgoder, der importeres under denne ordning, som er beskrevet i betragtning 51-53 i forordningen om midlertidig told, ikke fritages for importafgifter i betragtning af, at de indføres i toldoplag. Toldbetalingen udsættes blot, indtil varerne udtages af toldoplaget, og det vil ikke være korrekt at anse dette for at være en situation, hvor der gives afkald på statsindtægter. Det anførtes, at der ikke ydes subsidier i betragtning af den definition af subsidier, der er indeholdt i artikel 2 i grundforordningen, hvor det fastsættes, at der er tale om subsidier, hvis der bl.a. gives afkald på statsindtægter.
Til denne påstand skal anføres, at som det var tilfældet for EPCGS forholder det sig sådan, at når et selskab importerer investeringsgoder uden at betale importafgifter, forventer selskabet, at det vil opfylde sine eksportforpligtelser og forventer følgelig ikke, at det skal betale sådanne importafgifter. Selskabet er således i stand til at lade disse lavere omkostninger (dvs. ikke betalt told) komme til udtryk i sine priser. Under disse omstændigheder har selskabet opnået en fordel, ved at staten er rede til at give afkald på indtægter på importtidspunktet, fordi selskabet har forpligtet sig til at opfylde visse eksportforpligtelser. Det fastslås derfor, at på importtidspunktet for investeringsgoder, hvor toldopkrævningen udsættes, gives der afkald på statsindtægter, og importselskabet opnår en fordel i form af ikke betalt told. Ovennævnte påstand afvises derfor.
b) Råmaterialer
(37) Den indiske regering og en indisk eksporterende producent gjorde gældende, at ordningen ikke er en subsidieordning, eftersom råmaterialer, der importeres uden betaling af importafgifter, forbruges og indgår som en fysisk bestanddel i varer, der fremstilles til eksport, hvilket er en situation, som er tilladt ifølge artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), i grundforordningen.
Som svar på dette argument skal det først påpeges, at en anerkendt EOU, Orchid Chemicals and Pharmaceuticals Ltd., besvarede Kommissionens spørgeskema i den foreliggende procedure, men fremlagde ikke oplysninger under undersøgelsen, som kunne efterprøves. For at træffe foreløbig afgørelse måtte Kommissionen, da der ikke forelå sådanne oplysninger, benytte sig af de bedste faktiske oplysninger, der forelå, med henblik på at beregne størrelsen af den fordel, som den pågældende EOU-eksportør havde opnået i henhold til bestemmelserne i EPZ/EOU-ordningen om fritagelse for betaling af told på råmaterialer. Disse faktiske oplysninger ansås for at være de samlede selskabsdata indeholdt i det reviderede regnskab over alle indkøb af råmaterialer, eftersom det ikke var muligt på grundlag af de oplysninger, der kunne efterprøves, at fastslå, om de råmaterialer, som dette selskab importerede uden at betale importafgifter, forbrugtes og indgik som en fysisk bestanddel i varer fremstillet til eksport. Under disse omstændigheder må de endelige undersøgelsesresultater vedrørende denne ordning også fastlægges på grundlag af de bedste faktiske oplysninger, der foreligger, jf. artikel 28, stk. 1, i grundforordningen. Med henblik på den endelige fastlæggelse af de faktiske forhold anses det imidlertid for rimeligt at basere disse undersøgelsesresultater på de oplysninger, der blev fremlagt af andre samarbejdsvillige indiske eksporterende producenter vedrørende andre ordninger (uden for bestemmelserne i EPZ/EOU-ordningen), som på tilsvarende måde åbner mulighed for toldfri import af råmaterialer (nemlig PBS og DEPBS). Der blev i overensstemmelse hermed foretaget en passende justering af subsidiebeløbet for den ene anerkendte EOU.
(38) Den indiske regering henviste også til den kendsgerning, at forekomsten af eksportforarbejdningszoner ikke er enestående for Indien. Princippet om eksportforarbejdningszoner som sådan drages imidlertid ikke i tvivl; men det skal understreges, at det konstateredes, at der fra de indiske eksportforarbejdningszoner, der er undersøgt som led i den foreliggende sag, er ydet udligningsberettigede subsidier til et indisk selskab, der eksporterer antibiotika.
6. Income Tax Exemption Scheme
(39) Den indiske regering og en indisk eksporterende producent gjorde gældende, at eftersom den selskabsskatteprocent, der er omhandlet i betragtning 57-61 i forordningen om midlertidig told, er blevet nedsat og har været lavere siden skatteåret 1996/1997 (dvs. den periode, for hvilken Kommissionen fastlagde sine foreløbige undersøgelsesresultater vedrørende denne ordning), bør der nu tages hensyn til den lavere sats ved beregningen af eventuelle fordele for de pågældende indiske eksporterende producenter.
Det anføres i den forbindelse, at det i artikel 5 i grundforordningen fastsættes, at det udligningsberettigede subsidiebeløb skal beregnes udtrykt ved den fordel, som det konstateres, at modtageren har opnået i undersøgelsesperioden vedrørende subsidier. Som anført ovenfor beregnede Kommissionen i forordningen om midlertidig told fordelen på grundlag af skatteåret 1996/1997 (dvs. den 1. april 1996 til den 31. marts 1997), som er mest i overensstemmelse med undersøgelsesperioden. I dette skatteår anvendtes der en selskabsskatteprocent på 43. I det følgende skatteår (dvs. fra den 1. april 1997 til den 31. marts 1998) nedsattes satsen til 35 %. Eftersom en del af sidstnævnte skatteår falder inden for undersøgelsesperioden for den foreliggende procedure, anses det for rimeligt at foretage en pro rata-beregning af de udligningsberettigede subsidiebeløb på grundlag af de to skatteprocenter, der var gældende i undersøgelsesperioden. Der er i overensstemmelse hermed foretaget behørige justeringer af subsidiebeløbet for de selskaber, der udnyttede denne ordning.
(40) Den indiske regering gjorde også gældende, at Kommissionen ved fastlæggelsen af de foreløbige undersøgelsesresultater havde krænket Fællesskabets hidtidige praksis samt både WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger og grundforordningen ved at tillægge et beløb til dækning af renter ved beregningen af de samlede fordele, som opnåedes af de selskaber, der benyttede sig af denne ordning. Ved vurderingen af ordningen ansås det skattebeløb, som et selskab ikke betalte i det skatteår, det nærmest svarende til undersøgelsesperioden, for at være den rimeligste indikator for den fordel, som det pågældende selskab opnåede i henhold til ordningen. Dette beløb anses for at være lig med et engangstilskud, som et selskab kan opnå i undersøgelsesperioden. Dette tilskud tillægges et beløb til dækning af renter af de grunde, der er omhandlet i betragtning 34, og ovennævnte krav afvises følgelig.
(41) En indisk eksporterende producent anførte, at de oplysninger, han havde meddelt Kommissionen vedrørende kravet om fritagelse for indkomstskat i henhold til Section 80HHC i indkomstskatteloven, indeholdt visse fejl. Oplysningerne efterprøvedes af Kommissionens tjenestegrene og dannede derefter grundlag for beregningen af den fordel, der var opnået under denne ordning. Den pågældende indiske eksporterende producent har nu fremlagt nye oplysninger vedrørende kravet om fritagelse for indkomstskat, og har anmodet om, at der tages hensyn til disse nye oplysninger ved fastlæggelsen af de endelige resultater.
En anden indisk eksporterende producent fremlagde nye oplysninger vedrørende kravet om fritagelse for skat af eksportfortjeneste i henhold til Section 80HHC i den indiske indkomstskattelov.
Da disse nye oplysninger ikke er fremlagt rettidigt og ikke kan efterprøves, må der i henhold til artikel 28, stk. 3, i grundforordningen ses bort herfra, og begge krav må afvises.
(42) En indisk eksporterende producent gjorde også gældende, at eftersom den indiske indkomstskattelov åbner mulighed for betaling af skat i kvartalsrater, bør der tages hensyn hertil, når der tillægges renter for at beregne størrelsen af den samlede fordel.
Det skal i den forbindelse anføres, at når et selskab forelægger sin selvangivelse for skattemyndighederne, antageligt i overensstemmelse med gældende lov på det pågældende tidspunkt, har selskabet en berettiget forventning om, at den vil blive godkendt af skattemyndighederne, om end angivelsen først vil være genstand for en nærmere undersøgelse. I den henseende opnår et selskab umiddelbart en fordel i form af det samlede skattebeløb, der ikke skal betales som følge af selskabets krav i henhold til de relevante bestemmelser i indkomstskatteloven. Det er derfor rimeligt at beregne renter af det fulde beløb, der tilfalder selskabet i det pågældende skatteår.
7. Udligningsberettigede subsidier
(43) Under hensyntagen til de endelige undersøgelsesresultater vedrørende de forskellige ordninger, der er omhandlet ovenfor, udgør de udligningsberettigede subsidier for hver af de undersøgte eksporterende producenter følgende:
TABELPOSITION
D. ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET
(44) Ingen af de berørte parter har fremsat bemærkninger eller meddelt nye oplysninger vedrørende definitionen af erhvervsgren i Fællesskabet, og de undersøgelsesresultater, der er omhandlet i betragtning 64 og 65 i forordningen om midlertidig told, bekræftes derfor.
E. SKADE
1. Forbrug, importerede mængder og markedsandel
(45) De indiske eksporterende producenter gjorde gældende, at Kommissionens analyse af importen af den pågældende vare til Fællesskabet fra Indien ikke var korrekt, idet det anførtes, at Eurostat-tallene ikke var pålidelige, hovedsagelig fordi de pågældende KN-koder indbefatter et større antal antibiotika eller fremstillinger deraf end dem, der faktisk er omfattet af den foreliggende procedure.
Der blev fremlagt et fuldstændigt sæt af beregninger baseret på de indiske eksportstatistikker og på oplysninger fra indiske eksporterende producenter, og det anførtes, at disse data gav det mest nøjagtige billede af den faktiske import af den pågældende vare med oprindelse i Indien.
De pågældende KN-koder kan ganske rigtigt omfatte antibiotika eller fremstillinger deraf, som er forskellige fra den specifikke vare, der er omfattet af proceduren. Men disse antibiotika eller fremstillinger deraf blev enten ikke fremstillet i Indien, for så vidt angår metampicillin og pivampicillin, eller de var ubetydelige i henseende til markedsandel i Fællesskabet, for så vidt angår steril ampicillinnatrium og vandfri ampicillin. Hvad angår cefalexin har andre antibiotika eller fremstillinger deraf måske større betydning. Alle de varer, der er omfattet af den relevante KN-kode, udgjorde imidlertid kun en lille andel af den samlede indiske eksport af den pågældende vare. I betragtning af ovenstående konkluderedes det, at de indiske eksportstatistikker ikke betegnede nogen væsentlig afvigelse fra Kommissionens foreløbige undersøgelsesresultater vedrørende forbruget i Fællesskabet, de importerede mængder og markedsandelen for den pågældende vare. Dette bekræftedes også af en tentativ fastlæggelse af de forskellige indikatorer på grundlag af data fremlagt af de indiske eksporterende producenter. Denne beregning viste en næsten 200 % stigning i den samlede indiske eksport af den pågældende vare mellem 1993 og undersøgelsesperioden, hvor Eurostat viste en stigning på næsten 300 %. I samme periode var der næsten tale om en fordobling af markedsandelen i Fællesskabet for denne import, medens stigningen i markedsandelen ifølge Eurostat-tallene udgjorde 157 %.
(46) Det konkluderes derfor, at uanset kilden til de benyttede data bekræftes de konklusioner, som Kommissionen nåede frem til på grundlag af den foreløbige undersøgelse, navnlig at der var tale om en meget betydelig stigning i den samlede indiske eksport af den pågældende vare og en meget betydelig forøgelse af markedsandelen i Fællesskabet.
(47) De indiske eksportører gjorde også gældende, at praktisk talt alle importerede varer genudførtes fra Fællesskabet i uændret stand eller efter forarbejdning.
Det erkendes, at det forhold, at de pågældende varer ikke pålægges importtold (en toldsats på nul), ikke tilskynder handlende eller forarbejdningsvirksomheder til at anvende toldprocedurerne for midlertidig indførsel (f.eks. aktiv forædling), men dette kan dog ikke anses for at underbygge de indiske eksporterende producenters påstand om genudførsel. Da der ikke er forelagt tilstrækkelig dokumentation i den forbindelse, måtte Kommissionen se bort fra disse påstande. Følgelig bekræftes de undersøgelsesresultater, der er omhandlet i betragtning 66-69 i forordningen om midlertidig told, og som er baseret på Eurostatstatistikker, der afspejler den faktiske import af varer, som er overgået til fri omsætning i Fællesskabet.
2. Priserne på de subsidierede importvarer
(48) De indiske eksporterende producenter gjorde gældende, at der ikke kunne fæstes lid til den prissammenligning, der var foretaget i forordningen om midlertidig told på grundlag af Eurostat-data, hovedsagelig fordi prisen for den pågældende vare i doseret stand eller i former eller pakninger afviger betydeligt fra prisen for varer i løs vægt.
(49) Eftersom varer i doseret stand eller i former eller pakninger som anført i betragtning 9 ikke henhører under de KN-koder, der er omfattet af den foreliggende procedure, kan det imidlertid fastslås, at der ikke er foretaget nogen sammenligninger mellem varer i løs vægt og færdigvarer.
(50) Det skal desuden anføres, at de indiske eksporterende producenter i deres bemærkninger har erkendt, at deres eksportpriser var faldet, og de har ikke anfægtet størrelsen af dette prisfald som fastlagt i betragtning 70 i forordningen om midlertidig told, nemlig omkring 40 %.
(51) I betragtning af ovenstående trækkes henvisningen til antibiotika i form af færdige doseringer i betragtning 70 i forordningen om midlertidig told tilbage, og de øvrige undersøgelsesresultater, som omhandlet i betragtning 70-75 i forordningen om midlertidig told, bekræftes.
3. EF-erhvervsgrenens situation
(52) Den indiske regering gjorde gældende, at de fleste skadesindikatorer, som er analyseret i forordningen om midlertidig told, udviste en positiv udviklingstendens for EF-erhvervsgrenen, og at der var få negative indikatorer. Som det imidlertid fremgår af betragtning 84-87 i forordningen om midlertidig told, har undersøgelsen vist, at den generelle udviklingstendens for EF-erhvervsgrenen er negativ, navnlig i henseende til markedsandel og priser, hvilket giver en klar antydning af, at der er forvoldt væsentlig skade. Det er endvidere vigtigt at bemærke, at den positive udviklingstendens for visse indikatorer ganske enkelt afspejler en generel vækst på markedet og EF-erhvervsgrenens resultater på eksportmarkederne. Det kan derfor konkluderes, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade.
4. Konklusion vedrørende skade
(53) På grundlag af ovenstående betragtninger bekræftes det, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade som omhandlet i artikel 8, stk. 1, i grundforordningen.
F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Virkningerne af den subsidierede import
(54) De indiske eksporterende producenter gjorde gældende, at der ikke var nogen klar korrelation mellem den subsidierede eksport fra Indien og nogen af de subsidieordninger, der var konstateret som led i undersøgelsen. Det anførtes, at denne omstændighed var af en sådan karakter, at den brød årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt. Begrundelsen for denne påstand er baseret på følgende betragtninger:
For det første kunne der ikke fæstes lid til Eurostat-statistikkerne, som bør erstattes af de indiske eksportstatistikker, der er offentliggjort i en indisk officiel publikation og viser, at den største mængdemæssige stigning samt den største eksport fandt sted i perioden fra april 1994 til marts 1995.
For det andet var de vigtigste subsidieordninger ikke i kraft i denne periode. Da det fremgår af de indiske eksportstatistikker, at der var tale om en nedgang i de indiske leveringer efter de pågældende subsidieordningers ikrafttræden, må det anses for indlysende, at iværksættelsen af subsidieordningerne ikke fremmede eksporten. Det påstås, at det under disse omstændigheder ikke var muligt at henføre skade, som EF-erhvervsgrenen måtte have lidt, til den subsidierede indiske eksport.
Endelig anføres det, at ovennævnte af hensyn til en behørig vurdering af årsagssammenhængen kræver en afkortning af den periode, der er taget i betragtning med henblik på fastlæggelsen af skaden; i stedet for en periode på fire år burde der angiveligt benyttes en periode på to et halvt år begyndende i 1995, og på grundlag heraf vil det angiveligt kunne konstateres, at der ikke forvoldtes skade, fordi der ikke havde været tale om nogen væsentlig stigning i de importerede mængder.
Ovennævnte argumentation giver anledning til følgende bemærkninger.
(55) For det første har Kommissionen allerede for så vidt angår importudviklingen forklaret, at der ikke er nogen begrundelse for at substituere Fællesskabets importstatistikker med indiske eksportstatistikker. Da der er en rimelig sikkerhed for Eurostat-statistikkernes pålidelighed, medens kilden til de indiske eksportstatistikker ikke kunne efterprøves, fastslås det, at den udviklingstendens, der er fastlagt i forordningen om midlertidig told, må bekræftes. Det er værd at bemærke, at importen fra Indien ifølge Eurostat nåede et højdepunkt i 1996 og kun faldt ubetydeligt i undersøgelsesperioden:
(56) Det andet og tredje trin i de indiske eksporterende producenters argumentation rejser et principspørgsmål, nemlig hvilken periode, der bør anses for at være en rimelig periode til fastlæggelse af skaden som led i en antisubsidieundersøgelse. Det skal i den forbindelse understreges, at en sådan fastlæggelse af skade indebærer en undersøgelse i to trin; for det første skal det fastslås, om den indenlandske erhvervsgren har lidt skade i undersøgelsesperioden. For det andet skal resultaterne heraf sættes i perspektiv på baggrund af udviklingen i de specifikke indikatorer i de foregående år. Det er med henblik herpå fast praksis at vurdere EF-erhvervsgrenens situation i en periode på mindst tre år forud for undersøgelsesperioden. Det er alene ved at foretage en sådan undersøgelse, at det er muligt at undersøge udviklingstendensen i de pågældende skadesindikatorer. Det bekræftes derfor, at den betragtede periode med henblik på fastlæggelse af skaden ikke bør tilpasses. Det er i den foreliggende sag konstateret, at importen nåede sit højdepunkt før undersøgelsesperioden. I modsætning til de fremførte påstande er dette ikke i sig selv tilstrækkeligt til at svække årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt; en fortsat stigning i importen er således ikke en forudsætning for at nå til den konklusion, at den pågældende import har forvoldt skade. Det konstateredes, at der i undersøgelsesperioden var tale om prisunderbud for den pågældende import, og at EF-erhvervsgrenens priser og fortjeneste var trykket, samtidigt med at der var konstateret subsidiering. Desuden skal det anføres, at selv om højdepunktet var nået, før de vigtigste subsidieordninger trådte i kraft, kan det meget vel være tilfældet, at disse eksportresultater kunne være nået uden underbud, og at der således ikke ville være forvoldt skade. Det er i den forbindelse fra et retligt synspunkt værd at bemærke, at det i grundforordningen ikke foreskrives, at det i forbindelse med skade, der er forvoldt f.eks. som følge af underbud, skal påvises, at de eksporterende producenter faktisk benyttede beløb hidrørende fra statstilskud til at sænke deres priser.
Grunden hertil er indlysende, idet subsidier meget vel kan benyttes til at udligne aktuelle eller tidligere tab, og de vil således måske ikke medføre en direkte prisnedsættelse. Omvendt kan uændret eller faldende import, som handles til meget lave priser, være skadelig. Dette er netop tilfældet her, hvor skaden hovedsagelig har tilknytning til priserne og kom til udtryk i trykkede priser, som kan forekomme på et prisfølsomt og gennemsigtigt marked, uden at der nødvendigvis kræves store mængder. Den subsidierede import af den pågældende vare anses med andre ord, uanset den mængdemæssige udvikling, for at have haft en væsentlig negativ indvirkning på EF-erhvervsgrenen i undersøgelsesperioden.
(57) Det konkluderes derfor, at de argumenter, som de indiske eksporterende producenter har fremført, ikke undergraver konklusionen i forordningen om midlertidig told, nemlig at der foreligger en årsagssammenhæng mellem den subsidierede import fra Indien og den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
2. Virkningerne af andre faktorer
2.1. Import fra andre tredjelande
(58) De indiske eksporterende producenter påpegede, at importen af dyrere varer med oprindelse i Amerikas Forenede Stater (USA) var steget mængdemæssigt med 100 %, og at dette tydede på, at markedet for den pågældende vare ikke var prisfølsomt, som det er anført i forordningen om midlertidig told og ovenfor i betragtning 56.
(59) Hvad angår import med oprindelse i USA skal det anføres, at der bør ses bort fra den oprindelige forklaring (betragtning 96 i forordningen om midlertidig told) med hensyn til de forholdsvis høje priser pr. kg, eftersom varer i færdige doseringer ikke kan angives under den pågældende position. Det fremgår imidlertid, at hovedparten af denne import finder sted inden for rammerne af en koncernforbindelse mellem et EU-selskab og dets datterselskab i USA, og at priserne kan være påvirket af denne forbindelse. Med hensyn til import med oprindelse i andre tredjelande end USA blev der ikke fremført nogen påstand om, at den kunne have haft nogen væsentlig indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation.
Det bekræftes derfor, at virkningerne af import fra andre tredjelande ikke kan anses for at bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Indien og den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
2.2. EF-erhvervsgrenens konkurrencedygtighed og svingninger i prisen på råmaterialer
(60) De indiske eksporterende producenter gentog deres påstand om, at den skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt, var forårsaget af en faldende tendens, navnlig fra 1996 og derefter, i prisen for penicillin G, som er det vigtigste råmateriale, der benyttes til fremstilling af den pågældende vare. Udtrykt mere konkret påstod de, at nedgangen i eksportpriserne i undersøgelsesperioden blot var et udtryk for, at produktivitetsgevinsten og nedgangen i prisen på penicillin G blot blev videregivet til kunderne. De indiske eksporterende producenter påstod med andre ord, at de underbud, der konstateredes i undersøgelsesperioden, indtraf uafhængigt af de subsidier, der ydedes. Endvidere anførtes det igen, at EF-erhvervsgrenen ikke var konkurrencedygtig inden for det segment, der omfattede den pågældende vare.
EF-erhvervsgrenen gjorde gældende, at de indiske eksporterende producenter havde sænket deres priser for den pågældende vare betydeligt mere, end den lavere pris på penicillin G berettigede.
Der kunne ganske rigtigt observeres en nedadgående prisudvikling for penicillin G fra 1996 og derefter. Da penicillin G udgør en betydelig del af de samlede materialeomkostninger i den færdige vare, må det anses for sandsynligt, at en nedgang i prisen på dette materiale i det mindste i nogen grad vil blive afspejlet i prisen på den pågældende vare.
Oplysningerne om priserne på penicillin G var imidlertid inkonsekvente og endog modstridende. Det skal navnlig anføres, at de indiske eksporterende producenter efter indførelsen af de midlertidige foranstaltninger fremlagde en fuldstændig oversigt over noteringer af vejede gennemsnitlige indkøbspriser for penicillin G, men senere påstod, at de havde været i stand til at købe penicillin G til betydeligt lavere priser end de i ovennævnte oversigt anførte.
Det har følgelig ikke været muligt at fastlægge præcise og kvantificerbare følgevirkninger af de faldende priser på penicillin G for priserne på den pågældende vare.
Endvidere må det anses for sandsynligt, at en nedgang i prisen på penicillin G kun vil have konsekvenser for de selskaber, der ikke er vertikalt integrerede, dvs. som indkøber dette materiale fra eksterne leverandører i stedet for selv at fremstille det (jf. også betragtning 64-66). De indiske eksporterende producenter anførte, at de ikke var integrerede og således kunne drage fuld fordel heraf og lade fordelen komme til udtryk i deres priser, medens EF-erhvervsgrenen, som fortrinsvis var integreret, ikke kunne gøre dette.
Det fremgik imidlertid af en analyse af en ikke-integreret EF-producents situation, som har en tilsvarende fordel af lavere verdensmarkedspriser på penicillin G, at denne producent ligeledes led under stærkt faldende rentabilitet og blev udsat for underbud på de fra Indien eksporterede varer, og mest udtalt i anden halvdel af undersøgelsesperioden.
Det skal endvidere bemærkes, at formålet med at undersøge årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, ikke er at vurdere de underliggende årsager til de eksporterende producenters politik, eftersom det som led i undersøgelsen er konstateret, at de opnåede fordele på grund af udligningsberettigede subsidier.
(61) Hvad angår EF-erhvervsgrenens konkurrencedygtighed er det vanskeligt at så nogen tvivl herom, eftersom denne erhvervsgren er blandt de ledende i verden for den pågældende vare. Dette fremgår klart af både resultaterne på eksportmarkederne og nedbringelsen af omkostningerne og den deraf følgende produktivitetsforøgelse. EF-erhvervsgrenen har øget sin produktion med 30 % og samtidig fastholdt en uændret beskæftigelse. Desuden kunne der på grundlag af undersøgelsen ikke påvises manglende effektivitet i produktionsprocessen. Med hensyn til de integrerede selskaber tydede alt også på, at deres produktionsproces for penicillin G var yderst effektiv set på verdensplan.
(62) For at underbygge den på ny fremførte påstand om, at EF-erhvervsgrenen ikke havde været i stand til at øge effektiviteten, blev det gjort gældende, at selv selskaber, der var kendt for at være meget effektive producenter, såsom det nederlandske selskab, Gist-Brocades B.V., havde problemer som følge af prisfaldet på penicillin G. Der citeredes en erklæring fra Gist-Brocades' seneste årsberetning, hvori det hed, at »den prognose for fortjenesten, der udsendtes i marts 1997, måtte justeres fra en fremgang på markedet til et mindre fald. Dette skyldes et fald i verdensmarkedspriserne på penicillin G af et hidtil uset omfang«.
(63) Sammenligningen af situationen i den EF-erhvervsgren, der fremstiller den pågældende vare, med Gist-Brocades' situation er vildledende i den foreliggende sammenhæng. Gist-Brocades sælger meget betydelige mængder af penicillin G, og det er derfor sandsynligt, at et fald i priserne på denne vare vil have betydelige negative følger for dette forretningsområde. EF-erhvervsgrenen sælger imidlertid ikke penicillin G, men fremstiller denne vare til eget brug.
(64) De indiske eksporterende producenter anførte, at de negative virkninger af faldende priser på penicillin G ville være mere udtalt for de producenter, der har en vertikalt integreret produktion, dvs. som selv fremstiller råmateriale penicillin G, da de ikke har kunne drage fordel af prisfaldet og derfor var nødsaget til at øge effektiviteten i produktionsprocessen. Det anførtes, at EF-erhvervsgrenen ikke havde været i stand til at sikre en sådan forøgelse.
(65) Det erkendes, at faldende råmaterialepriser kan have forskellige følgevirkninger for integrerede producenter og producenter, der indkøber materialerne fra eksterne leverandører. Ikke-integrerede producenter må således formodes umiddelbart at opnå fordele af faldende råmaterialeomkostninger, medens integrerede producenter i nogen grad er afskærmet fra de direkte følger af prisbevægelser på disse materialer, om end de kan blive berørt af virkningerne heraf på de salgspriser, som deres ikke-integrerede konkurrenter kan tilbyde for de forarbejdede varer.
(66) Desuden er det i tilfælde af stigende råmaterialepriser en klar fordel at være integreret, hvilket er tilfældet for de fleste EF-producenter. Beslutningen om at investere i en fuldstændig integreret fabrik er derfor en legitim forretningsbeslutning. Det er i den forbindelse værd at bemærke, at de indiske eksporterende producenter ikke åbent foreslog, at EF-erhvervsgrenen bør lukke og genåbne deres kapitalintensive fabriksanlæg og ændre produktionsteknik i takt med kortfristede bevægelser i priserne på råmaterialer.
(67) Selv om det ikke helt kan udelukkes, at faldet i råmaterialepriserne kan have haft negative følgevirkninger for nogle EF-producenters rentabilitet, kan det på baggrund af ovenstående konkluderes, at prisfaldet på råmateriale penicillin G ikke kan anses for at være årsagen til den forvoldte skade i henseende til EF-erhvervsgrenens for lave rentabilitet og tab af markedsandel. Det er fortsat en kendsgerning, at der ydedes subsidier til den indiske eksport af den pågældende vare, hvilket forklarer, at konkurrencen fordrejedes til fordel for den indiske vare.
(68) Det konkluderes derfor, at den subsidierede import, navnlig som følge af de lave priser, særskilt betragtet har forårsaget væsentlig skade for EF-erhvervsgrenen. Der konkluderes således, selv om faldende råmaterialeomkostninger kan have haft negative følgevirkninger. Sådanne eventuelle følgevirkninger kan imidlertid ikke anses for at have brudt årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
3. Konklusion vedrørende årsagssammenhæng
(69) I betragtning af ovenstående bekræftes den konklusion, der er omhandlet i betragtning 88-104 i forordningen om midlertidig told, henvisningen til færdige doseringer i betragtning 96 trækkes imidlertid tilbage.
G. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Indledende bemærkning
(70) Ingen af parterne fremsatte yderligere bemærkninger eller fremlagde nye oplysninger vedrørende dette spørgsmål, hverken hvad angår EF-erhvervsgrenen, leverandører i tidligere led, brugerne af den pågældende vare eller den ikke-klagende EF-producent, Gist-Brocades B.V.
De undersøgelsesresultater, der fremgår af forordningen om midlertidig told, bekræftes derfor, navnlig konklusionerne om, at foranstaltningerne enten vil være til fordel for disse grupper, at de ikke vil have negative følgevirkninger, men formentlig positive eller ubetydelige følgevirkninger.
2. Bemærkninger fra importører/handlende
(71) Flere importører eller handlende fremsatte bemærkninger efter indførelsen af de midlertidige foranstaltninger. I det væsentlige blev følgende gjort gældende:
Den indiske eksport havde ikke forårsaget skade for EF-producenterne, eftersom de indiske priser faldt på grund af lavere priser på penicillin G, og desuden var der en for stor produktion i Fællesskabet, som ikke kunne tilskrives de indiske selskaber. Mængden af indiske materialer, der solgtes i Fællesskabet, var meget lille sammenlignet med EF-producenternes salg, og sidstnævnte opnåede desuden en stor fortjeneste. Indførelsen af udligningstold vil kunne medføre, at producenterne i Fællesskabet hæver priserne til et urimeligt højt niveau.
EF-producenterne udnyttede ikke mulighederne for modernisering og burde have udviklet et varesortiment bestående af mere sofistikerede varer i stedet for at fortsætte med at fremstille råvarer, som var til rådighed på verdensmarkedet.
Producenter i Fællesskabet af varer i form af færdige doseringer ville endvidere ikke længere have adgang til konkurrerende varer, da deres mulighed for at købe billigere varer af indisk oprindelse ville blive begrænset.
En handlende, som bekræftede nogle af ovennævnte påstande, klagede også over det indiske forbud mod import af penicillin G til lokalt forbrug.
Endelig ville indførelsen af udligningstold have negative virkninger for importørers og handlendes rentabilitet og begrænse deres indkøbsmuligheder. En importør gjorde opmærksom på, at i sin egenskab af eneagent for en indisk eksporterende producent havde han ingen mulighed for at importere materiale fra andre leverandører.
(72) Påstandene vedrørende prisfaldet på penicillin G og de importerede mængder af den pågældende vare med oprindelse i Indien er nærmere behandlet ovenfor. EF-erhvervsgrenens ringe rentabilitet er også blevet påvist, og vil blive omtalt nærmere nedenfor. Endvidere har prisforhøjelser som følge af indførelsen af udligningsforanstaltninger til formål at afhjælpe de skadelige virkninger af den subsidierede import.
(73) Påstanden om, at EF-erhvervsgrenen burde opgive produktionen af råvarer, synes at antyde, at den ikke vil være effektiv og konkurrencedygtig på dette område. Der hersker imidlertid ikke tvivl om EF-erhvervsgrenens konkurrencedygtighed.
Desuden er markedet for generiske medicinalvarer i vækst, og der er intet grundlag for at påstå, at virksomheder i Fællesskabet må opgive dette lovende marked.
(74) Påstandene vedrørende producenterne af færdige doseringer kan ikke anerkendes, når de fremføres som en generel betragtning, idet de indebærer, at disse selskaber generelt anvendte antibiotika fra Indien til fremstilling af færdige doseringer, hvilket ikke er tilfældet. Som det fremgår af besvarelserne af spørgeskemaer fra nogle af disse selskaber, er de faktisk ikke alle imod indførelsen af udligningsforanstaltninger. Et enkelt selskab viste sig endog at støtte indførelsen af foranstaltninger, da det havde haft problemer med at sælge sine varer på grund af konkurrencen fra varer, hvori der indgik lavprisvarer hidrørende fra subsidieret import.
(75) Indførelsen af udligningstold kan have negative følgevirkninger for importører og handlende. Betydningen heraf vil være forskellig alt efter deres specialiseringsgrad i henseende til varer og oprindelseslande. Det fremgår, at de fleste importører og handlende ikke udelukkende er afhængige af den pågældende vare med oprindelse i Indien, men snarere dækker et meget større sortiment af medicinalvarer og foretager indkøb i hele verden. Følgevirkningerne af foranstaltningerne skulle følgelig generelt være begrænsede for importører og handlende.
I visse tilfælde kan følgevirkningerne af udligningstold imidlertid blive betydelige, navnlig for de importører og handlende, der har eneagentur eller tilsvarende ordninger for den pågældende vare fra Indien.
(76) Dette bør imidlertid afvejes mod EF-erhvervsgrenens interesser, idet sidstnævnte uden foranstaltninger til afhjælpning af de negative virkninger af den subsidierede import sandsynligvis fortsat vil blive stillet over for prisunderbud og de deraf følgende meget lave priser, som har ført til forringelsen af rentabiliteten. Får denne situation lov til at vare ved, kan det meget vel tænkes, at EF-erhvervsgrenens eneste alternativ vil være at lukke visse produktionslinjer eller endog hele produktionsanlæg. Det skal påpeges, at de produktionslinjer eller -anlæg, der udelukkende anvendes til fremstilling af den pågældende vare, sikrer beskæftigelsen for næsten 1 200 personer.
3. Konklusion vedrørende Fællesskabets interesser
(77) Efter hensyntagen til alle berørte parters interesser konkluderes det, at der ikke er nogen tvingende grunde til ikke at træffe foranstaltninger mod den pågældende indførsel ved at genskabe en situation med redelig konkurrence på markedet og hindre, at der påføres EF-erhvervsgrenen yderligere skade.
H. ENDELIGE FORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
(78) Hvad angår den fortjenstmargen, der benyttedes for at fastlægge det ikke-skadevoldende prisniveau for EF-erhvervsgrenen, gjorde de indiske eksporterende producenter gældende, at EF-erhvervsgrenen ikke havde behov for at investere i forskning og udvikling (i det følgende benævnt »fo& u«), eftersom den farmaceutiske industri ikke finansierede og ikke burde finansiere sin forskning på grundlag af salget af råvarer uden for patent, såsom den pågældende vare, og at den foreslåede minimumsfortjeneste på 15 % af omsætningen derfor var for stor.
(79) Det erkendes, at det kan forventes, at fortjenstmargenen er vidt forskellig alt efter om et lægemiddel stadig er beskyttet af et patent eller en anden form for intellektuel ejendomsret eller ej, dvs. er blevet en »generisk« vare, men påstanden om, at fortjeneste af salget af ikke-beskyttede varer ikke på nogen måde bør bidrage til fo& u-udgifterne, kan ikke godtages.
(80) Det skal anføres, at den pågældende erhvervsgren selv finansierer næsten alle fo& u-udgifter. Det er derfor evnen til på lang sigt at tilvejebringe de ressourcer, der er nødvendige for at forbedre produktionsprocessen for eksisterende varer og bringe nye varer på markedet, som er bestemmende for den fremtidige konkurrenceevne, og denne evne afhænger af mulighederne for at opnå tilstrækkelig fortjeneste på de varer, der allerede er på markedet.
(81) Det kan fastslås, at uden den øgede effektivitet, som EF-erhvervsgrenen har opnået gennem fo& u og deraf følgende investeringer i forbedringer i processer og effektivitet, ville den allerede have lidt tab.
Det er klart, at den nuværende lave fortjeneste vil være en alvorlig hindring for sådanne investeringer i fremtiden og således i den sidste ende berøre EF-erhvervsgrenens konkurrencedygtighed.
Det bør endvidere erindres, at den farmaceutiske industri er kendetegnet ved meget store investeringer. For at opretholde et rimeligt afkast af den investerede kapital, er det nødvendigt at opnå en større fortjeneste end den, der typisk opnås i sektorer, som ikke kræver så store investeringer.
(82) På baggrund af ovenstående anses en fortjeneste på 15 % af omsætningen for at være et rimeligt minimum for en integreret virksomhed i den farmaceutiske industri.
2. Toldens form
(83) Der er ikke modtaget nogen bemærkninger vedrørende foranstaltningernes form. Der er i fornødent omfang foretaget ændringer i den foreløbige fastlæggelse af de udligningsberettigede subsidiebeløb. Den endelige udligningstold er derfor lavere end den midlertidige told for tre af de samarbejdsvillige indiske eksporterende producenter.
Det i betragtning 117-119 i forordningen om midlertidig told anførte bekræftes.
I. OPKRÆVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD
(84) I betragtning af omfanget af de udligningsberettigede subsidier, der er fastlagt for de eksporterende producenter, og på baggrund af den alvorlige skade, der er forårsaget for EF-erhvervsgrenen, anses det for påkrævet, at de beløb, for hvilke der i henhold til forordning (EF) nr. 1204/98 er stillet sikkerhed i form af midlertidig udligningstold, opkræves endeligt med en sats svarende til den endelige told, der indføres -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig udligningstold på importen af amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, ikke i doseret stand eller i former eller pakninger til detailsalg, henhørende under KN-kode ex 2941 10 10 (Taric-kode: 2941 10 10*10), ex 2941 10 20 (Taric-kode: 2941 10 20*10) og ex 2941 90 00 (Taric-kode: 2941 90 00*30) og med oprindelse i Indien.
2. Tolden, som beregnes af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for de pågældende varer, der fremstilles af nedenstående selskaber, fastsættes til:
- 9,6 % for Biochem Synergy Ltd, Indore (Taric-tillægskode: 8219)
- 9,1 % for Harshita Ltd, New Delhi (Taric-tillægskode: 8788)
- 8,7 % for Kopran Ltd, Mumbai (Taric-tillægskode: 8220)
- 6,3 % for Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi (Taric-tillægskode: 8221)
- 4,6 % for Lupin Laboratories Ltd, Mumbai (Taric-tillægskode: 8222)
- 12 % for Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd, Chennai (Taric-tillægskode: 8224)
- 0 % for Torrent Pharmaceuticals Ltd, Ahmedabad (Taric-tillægskode: 8225)
- 0 % for Vitara Chemicals Ltd, Mumbai (Taric-tillægskode: 8225)
- 0 % for Gujarat Lyka Organics Ltd, Mumbai (Taric-tillægskode: 8225)
- 14,6 % for andre selskaber (Taric-tillægskode: 8900).
3. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
Artikel 2
De beløb, for hvilke der i henhold til forordning (EF) nr. 1204/98 er stillet sikkerhed i form af midlertidig udligningstold, opkræves endeligt med en sats svarende til den endelige told.
Beløb, der er stillet som sikkerhed ud over satsen for den endelige udligningstold, frigives.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 5. oktober 1998.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2164/98,
annettu 5 päivänä lokakuuta 1998,
lopullisen tasoitustullin käyttöön ottamisesta tiettyjen Intiasta peräisin olevien laajavaikutteisten antibioottien tuonnissa ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97 (1) (jäljempänä "perusasetus") ja erityisesti sen 15 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, joka on tehty komission kuultua neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
(1) Komission asetuksella (EY) N:o 1204/98 (2), jäljempänä "väliaikaisesta tullista annettu asetus", otettiin käyttöön väliaikainen tasoitustulli tiettyjen Intiasta peräisin olevien laajavaikutteisten antibioottien tuonnissa yhteisön markkinoille; nämä irtovalmisteina olevat antibiootit ovat amoksisilliinitrihydraatti, ampisilliinitrihydraatti ja kefaleksiini, joiden CN-koodit ovat ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 ja ex 2941 90 00.
(2) Yhteistyöhön osallistuneet vientiä harjoittavat tuottajat Kopran Ltd, Orchid Chemicals and Pharmaceuticals Ltd, Ranbaxy Laboratories Ltd ja Vitara Chemicals Ltd, jäljempänä "intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat", Intian valtion viranomaiset, jäljempänä "Intian viranomaiset", ja valituksen tehneet yhteisön tuottajat, jäljempänä "yhteisön tuotannonala", toimittivat väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen kirjalliset huomautuksensa.
(3) Kaikki edellä mainitut osapuolet pyysivät ja saivat tilaisuuden tulla kuulluiksi perusasetuksen 11 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat ja yhteisön tuotannonala esittivät lisäksi eriävät kantansa tapaamisessa, jonka komissio järjesti yhteisön tuotannonalan pyynnöstä perusasetuksen 11 artiklan 6 kohdan mukaisesti.
(4) Tietyt tuojat ja kauppiaat, jotka eivät aiemmassa vaiheessa tehneet itseään tunnetuiksi, ilmoittivat kantansa väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoon.
(5) Komissio jatkoi lopullisten päätelmien tekoon tarpeellisena pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkastamista.
(6) Osapuolille ilmoitettiin olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisten tasoitustullien käyttöönottoa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista. Osapuolille asetettiin myös määräaika, jossa niiden oli annettava kyseisiä ilmoituksia koskevat huomautuksensa.
(7) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton ja edellä mainittujen ilmoitusten jälkeen tehdyt suulliset ja kirjalliset huomautukset otettiin tarkasteltaviksi ja otettiin tarvittaessa huomioon lopullisissa päätelmissä.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
(8) Yksikään asianomainen osapuoli ei esittänyt huomautuksia tai uusia tosiasioita väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 8-10 kappaleen mukaisesta tarkasteltavana olevan tuotteen ja samankaltaisen tuotteen määrittelyä koskevista alustavista päätelmistä.
(9) Komissiolle ilmoitettiin kuitenkin tietyistä ongelmista, jotka liittyvät, ilmauksen "irtovalmisteena oleva" tulkintaan. Näyttää siltä, että väliaikaisen tullin kohteena olevat antibiootit luokiteltiin CN-koodiin 2941, koska ne eivät ole annostettuina eivätkä vähittäismyyntimuodoissa tai -pakkauksissa. Muussa tapauksessa ne olisi luokiteltu CN- koodiin 3004. Tämän vuoksi määritelmää päätettiin muuttaa. Menettelyssä tarkastellaan siten laajavaikutteisia antibiootteja amoksisilliinitrihydraattia, ampisilliinitrihydraattia ja kefaleksiinia, jotka eivät ole annostettuina eivätkä vähittäismyyntimuodoissa tai pakkauksissa ja jotka kuuluvat CN-koodeihin ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 ja ex 2941 90 00.
C. TUET
1. Passbook-järjestelmä (PBS)
a) Järjestelmän luonne
(10) Intian viranomaiset väittivät, että kyseinen järjestelmä, josta kerrotaan väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 15-23 kappaleessa, oli perusasetuksen liitteen I i alakohdan sekä liitteiden II ja III mukainen sallittu tullinpalautusjärjestely. Lisäksi liitteen I i alakohdassa ei edellytetä, että maahantuodut tuotantopanokset käytettäisiin vientituotantoon.
Liitteen I i alakohdassa kuitenkin selvästi todetaan, että maahantuodut tuotantopanokset on käytettävä joko vientituotteiden tuotantoon (liitteessä II tarkoitettu tullinpalautusjärjestely) tai maahantuotujen tuotantopanosten määrän, laadun ja ominaispiirteiden on oltava samat kuin kotimarkkinoilla valmistettujen tuotantopanosten (liitteessä III tarkoitettu korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely). PSB-järjestelmä antaa mahdollisuuden tuoda tullitta tavaroita, jotka eivät ole vientituotteiden valmistukseen käytettäviä tuotantopanoksia tai tuotantopanoksia, joiden määrä, laatu ja ominaisuudet ovat samat kuin vientituotteeseen sisältyvien kotimarkkinoilla valmistettujen tuotantopanosten. Tämän vuoksi PBS-järjestelmän ei katsota olevan perusasetuksen mukainen sallittu palautusjärjestely tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely.
(11) Intian viranomaiset viittasivat myös tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien (Standard Input/Output norms) järjestelmään perustuvaan tarkastusmenettelyyn, jota käsitellään väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 18 kappaleessa. Vientituotteille määritetyissä vakionormeissa vahvistetaan ne määrät tavanomaisesti tuotuja raaka-aineita, jotka tarvitaan yhden lopputuoteyksikön tuottamiseen. Intian viranomaiset väittivät, että järjestelmän tarkoituksena on varmistaa perusasetuksen liitteen I i alakohdan sekä liitteiden II ja III mukaisesti, ettei tuontitulleja palauteta liikaa. Intian viranomaisten mukaan komissiolla oli mahdollisuus tarkastaa kaikki toteutetut toimet varmistaakseen, etteivät palautetut määrät olleet liian suuria.
Tätä väitettä ei voida hyväksyä, koska tuontimaksujen liiallinen peruuttaminen liittyy ainoastaan asianmukaisesti luotuun palautusjärjestelyyn ja koska on todettu, että PBS ei ole perusasetuksen liitteen I i alakohdassa sekä liitteissä II ja III tarkoitettu palautusjärjestely.
(12) Yksi intialainen vientiä harjoittava tuottaja vastasi, että tarkastusjärjestelmänä käytetään nimenomaan tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien järjestelmää, minkä lisäksi palautuksen saaminen edellyttää tuotantopanosselvityksen toimittamista jokaisesta vientitoimesta. Lisäksi yritysten oli toimitettava tuotantoprosessia koskevia asiakirjoja saadakseen tietyn määrän palautusta. Myös tuotantopanosten kansainvälisiä hintoja koskeva vienti-ilmoitus oli toimitettava. Edellytysten noudattamatta jättämisestä oli seurauksena rangaistuksia. Muutamien palautushakemusten hylkääminen osoitti, että järjestelmää käytettiin rajoittavasti.
Kuten edellä todettiin, kysymys siitä, ovatko PBS-järjestelmän toimintasäännöt kokonaisuudessaan perusasetuksen liitteiden II ja III tarkoittaman tarkastusjärjestelmän mukaisia, on merkityksetön, koska järjestelmä antaa mahdollisuuden toimiin, joiden perusteella on selvää, että järjestelmä ei ole sallitun palautusjärjestelmän määritelmän mukainen.
Joka tapauksessa tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien perusteella voidaan määrittää ainoastaan teoreettinen tullimäärä. Tarkastusjärjestelmän on perustuttava toteutuneisiin toimiin. Näin ei ole PBS-järjestelmässä, koska siinä ei tarkasteta vientituotteen tosiasiallista tuotantopanosten määrää, vaan ainoastaan teoreettisen tuotantopanosmäärän tosiasiallinen kansainvälinen hinta. Tämän perusteella saadaan teoreettinen tullimäärä, johon palautus perustuu.
(13) Intian viranomaiset väittivät, että tuotantopanoksia ja myyntiä koskevat vakionormit määritetään täysin perusasetuksen liitteiden I-III mukaisesti. Normeja muutettiin siten, että perustullin palauttaminen on mahdollista mutta erityis- tai lisätullin palauttaminen ei ole. Tavanomaisten tuotantopanosten alimman kansainvälisen hinnan käyttö johti erittäin varovaiseen laskentatapaan, minkä vuoksi tuontitullin liiallinen palauttaminen ei ole mahdollista. Yksi intialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että liitteessä III säädetyt perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaiset poikkeusta koskevat edellytykset täyttyvät ja että komissio ei käsitellyt liiallisia hyvityksiä varsinkaan arvioidessaan vakionormien soveltuvuutta tähän yhteyteen.
(14) Vastauksena ensimmäiseen kohtaan todetaan, että järjestelmän luonteeseen sisältyy itsessään liiallisia palautuksia ja/tai liiallisia hyvityksiä, koska sen avulla voidaan tuoda tullitta muitakin tuotteita kuin tuotantopanoksia. Liialliset maksut johtuvat siitä, että PBS-järjestelmässä voidaan tuoda tullitta tuotteita, joita ei saa tuoda tullitta palautusjärjestelmässä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmässä, koska valtio luopuu tullimaksutuloista kaiken järjestelmään hyväksytyn tuonnin osalta. Jo pelkästään tämän vuoksi järjestelmä on tasoitustullin käyttöönottoon johtava tuki.
(15) Intian viranomaiset väittivät myös, että vaatimus tuotantopanosten käytöstä vientituotteen tuotantoprosessiin (perusasetuksen liitteen II 1 alaviite) täyttyy, jos tullinpalautusmäärä lasketaan niitä tuotantopanoksia koskevien tilastotietojen perusteella, jotka yleensä tarvitaan kyseisten tuotteiden valmistamiseen (eli vakionormit), eikä rajoituta tilanteisiin, joissa ainoastaan vientituotteiden valmistukseen tarvittavia tuotantopanoksia tuodaan maahan tullitta kyseisen järjestelmän avulla.
(16) Vastauksena toiseen väitteeseen todetaan, ettei liitteiden II ja III edellytyksiä maahantuotujen tuotantopanosten fyysisestä käytöstä (palautusjärjestely) tai sellaisten tuotantopanosten käytöstä, joiden määrä, laatu ja ominaisuudet ovat samat kuin maahantuotujen tuotantopanosten (korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestely), voida täyttää käyttämällä tilastoihin perustuvaa teoreettista arvoa, koska se ei koske kyseisten yritysten todellisia toimia. Lisäksi tämä on ristiriidassa perusasetuksen selvän sanamuodon kanssa, jossa edellytetään, että palautusjärjestelmässä maahantuodut tuotantopanokset käytetään fyysisesti tuotantoprosessiin ja että maahantuotujen tuotantopanosten määrä, laatu ja ominaisuudet ovat samat kuin vientituotteeseen käytettävien kotimarkkinoilla tuotettujen tuotantopanosten.
(17) Lopuksi Intian viranomaiset väittivät, että tuotantopanoksia ja myyntiä koskeviin vakionormeihin sisältyvä niin sanottu vähimmäisarvonlisä (Minimum value addition, MVA) ei muuta PBS-järjestelmää tuontia korvaavaksi tueksi, koska siinä ei ole vähimmäismäärää kotimarkkinoilla tuotetuille tuotantopanoksille ja MVA voidaan saada myös muilla keinoin, esimerkiksi maahantuotuja tuotantopanoksia käyttäen.
Tämä väite on selvästi ristiriidassa Intian viranomaisten ilmoituksen kanssa, jonka mukaan tuotantopanoksia ja myyntiä koskevat vakionormit lasketaan kaikkien tavanomaisesti maahantuotujen tuotantopanosten perusteella. Koska kuitenkin tämä järjestelmä on jo katsottu tasoitustullin käyttöönottoon johtavaksi tueksi sillä perusteella, että se perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan perusteella riippuu vientituloksesta, tuontituesta ei ole tarvetta tehdä lisäpäätelmää.
(18) Intian viranomaiset väittivät, että PBS-järjestelmän tuet eivät ole tasoitustullin käyttöönottoon johtavia, koska PBS on lakkautettu 31 päivä maaliskuuta 1997 lähtien ja ainoastaan muutamat yritykset voivat yhä käyttää niille aiemmin myönnettyjä palautuksia. Intian viranomaiset viittasivat perusasetuksen 17 artiklaan, jossa säädetään, että tasoitustoimenpiteet pysyvät voimassa ainoastaan sen ajan ja siinä laajuudessa kuin on tarpeen sellaisen tasoitustoimenpiteiden alaisen tuen tasoittamiseksi, joka aiheuttaa vahinkoa; lisäksi Intian viranomaiset viittasivat aiempaan yhteisön käytäntöön. Eräs intialainen vientiä harjoittava tuottaja ilmoitti samankaltaisiin väitteisiin tukeutuen, että järjestelmän tukiin ei pitäisi kohdistaa tasoitustoimenpiteitä enää 17 kuukauden kuluttua lopullisten tullien voimaantulosta, koska sen jälkeen PBS- palautuksia ei voida enää käyttää.
On otettava huomioon, että vaikka PBS-järjestelmä on lakkautettu, järjestelmä antaa yrityksille yhä mahdollisuuden hakea palautusta 31 päivään maaliskuuta 1997 mennessä toteuttamistaan vientitoimista sekä käyttää näitä palautuksia 31 päivään maaliskuuta 2001 saakka. Näin ollen järjestelmä tarjoaa yhä huomattavia etuja edellä mainittuun päivämäärään saakka ja on siten tasoitustoimenpiteiden alainen. Sen jälkeen myönnettyjen tukien osalta katsotaan, että on noudatettava perusasetuksen 5 artiklassa vahvistettua periaatetta, jonka mukaan tasoitustoimenpiteiden alaisen tuen määrä lasketaan vastaanottajalle tutkimusajanjakson aikana annetun edun mukaan. Tutkimusajanjakson aikana PBS-järjestelmä lakkautettiin kuten Intian viranomaiset totesivat, ja korvattiin sitä edeltäneellä tuontitulleja koskevien hyvitysten järjestelmällä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS), joka myös katsotaan tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon johtavaksi tueksi. Koska tukia yhä myönnetään DEPBS-järjestelmästä, komissio katsoo tarpeelliseksi ottaa käyttöön toimenpiteet, jotka perustuvat tutkimusajanjaksona saatuihin PBS- tai DEPBS-järjestelmästä saatuihin etuihin, koska perusasetuksen 17 artiklan perusteella on edelleen tarpeen toteuttaa toimenpiteitä vahinkoa aiheuttavien tukien tasoittamiseksi.
(19) Intian viranomaiset ilmoittivat, että kauppaministeriön heinäkuussa 1998 antamien ohjeiden vuoksi Intian viranomaiset voivat myöntää DEPBS-tukia enintään 30 päivään syyskuuta 1998 saakka, ei 31 päivään maaliskuuta 2001 saakka, kuten aiemmin oli määrätty (ks. edellä johdanto-osan 18 kappale). Intian viranomaiset pyysivät, että muutos otetaan huomioon lopullista päätöstä tehtäessä.
Koska PBS-järjestelmä on korvattu sitä edeltäneellä DEPBS-järjestelmällä (joka myös katsotaan tasoitustoimenpiteisiin johtavaksi tueksi) ja tukia myönnetään yhä DEPBS- järjestelmästä, ei ole asianmukaista jättää huomiotta viejien PBS-järjestelmästä tutkimusajanjaksona saamia tukia. Tämän vuoksi on otettava käyttöön toimenpiteet PBS- ja DEPBS-järjestelmistä tutkimusajanjaksona saatujen tukien tasoittamiseksi.
b) Tuen määrän laskeminen
(20) Eräs intialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission olisi joka tapauksessa pitänyt käyttää ainoastaan kyseisistä tuotteista kannettuja tulleja laskiessaan tukien määrää perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Vaihtoehtoisesti komission olisi pitänyt laskea tuen määrä laskemalla yhteen kyseisten tuotteiden tuotannossa käytettyihin maahantuotuihin raaka-aineisiin käytetyt palautukset ja vähentää tästä summasta kyseisten tuotteiden tuotannossa käytetyistä maahantuoduista raaka-aineista kannetut tullit.
Vastauksena tähän todetaan, että tuen laskemisen perustana on perusasetuksen 5 artiklan mukaisesti käytettävä vastaanottajan kyseisestä järjestelmästä saaman edun kokonaismäärää. Tuki on kantamattoman tullin määrä, joka olisi pitänyt maksaa kaikesta tuonnista tutkimusajanjaksona, jos tuonnissa ei olisi käytetty kyseistä järjestelmää. Tuki on kohdennettava kyseisen ajanjakson kokonaisvientiin, koska tuki on riippuvainen kokonaisviennin tuloksesta. Lisäksi laskemisen kannalta katsotaan epäasianmukaiseksi yksilöidä ja vähentää tämän järjestelmän avulla maahantuotuja, kyseisten tuotteiden tuotantoon käytettyjä tuotantopanoksia, koska tasoitustoimenpiteisiin johtavaksi tueksi luokitellun järjestelmän osalta tuen määrä lasketaan kaikesta tuonnista kantamatta jätettyjen tullien perusteella.
2. Tuontitulleja koskevat hyvitykset (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS) - vientiä edeltävä
(21) Intian viranomaisten väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 28-34 kappaleessa kuvattua järjestelmää koskevia väitteitä ei tarvitse käsitellä, koska kyseisestä järjestelmästä myönnettiin ainoastaan vähäisiä tukimääriä tutkimusajanjaksona. Tämän vuoksi järjestelmästä myönnetyt tuet eivät johda tasoitustoimenpiteisiin eikä siitä tarvita lopullista päätelmää.
3. Tuontitulleja koskevat hyvitykset (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS) - viennin jälkeinen
(22) Intian viranomaiset väittivät, että väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 28 ja 38-40 kappaleessa kuvatusta DEPBS-järjestelmästä myönnettyjen tukien tasoitustoimenpiteet ovat perusasetuksen 5 artiklan vastaisia, koska menettely aloitettiin syyskuussa 1997 eli kuusi kuukautta järjestelmän käyttöönotosta huhtikuussa 1997. Intian viranomaiset väittivät, että kyseisen artiklan mukaan valitun tutkimusajanjakson on päätyttävä kuusi kuukautta ennen menettelyn aloittamista.
Tästä huolimatta 5 artiklan ei katsota sisältävän velvoitetta valita tutkimusajankohta siten, että se päättyy kuusi kuukautta ennen menettelyn aloittamista; sen sijaan artiklassa säädetään koko tutkimusajankohdan vähimmäiskestosta (joka on kuusi kuukautta), minkä vuoksi 5 artiklan säännöksiä ei ole rikottu.
(23) Intian hallitus väitti myös, että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat olisivat voineet käyttää maahantuoduista tuotantopanoksista myönnettyjä käteisenä maksettavia tullinperuutuksia DEPBS-järjestelmän sijaan. Käteisperuutuksia olisi voitu käyttää mistä tahansa tuotteista kannettujen tuontitullien maksamiseen. Tullin peruutustapaa tai menetelmää ei Intian viranomaisten väitteiden mukaan pitäisi tämän vuoksi katsoa yhdeksi tekijäksi päätettäessä, onko kyseinen peruutus tasoitustoimiin johtava tuki.
Tämä väite on hylättävä. Sallitun käteisperuutusjärjestelmän olemassaolosta ei oltu valitettu eikä tällaista järjestelmää havaittu tutkimuksessa; järjestelmää ei voitu enää tutkia tarkemmin menettelyn myöhäisessä vaiheessa. Koska intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat ovat valinneet tasoitustoimiin johtavan tukijärjestelmän, siitä saadut tuet ovat joka tapauksessa tasoitustoimiin johtavia.
(24) Intian viranomaiset ilmoittivat, ettei järjestelmään voida kohdistaa tasoitustoimia, koska yksikään yritys ei ole käyttänyt järjestelmää tutkimusajanjaksona.
Koska yhden yhteistyöhön osallistumattoman yrityksen saamat tuet oli arvioitava parhaiden käytettävissä olleiden tietojen perusteella ja yrityksellä oli mahdollisuus käyttää kyseistä järjestelmää tutkimusajanjaksona, yrityksen katsotaan voineen saada tukea järjestelmästä. Koska järjestelmä on todettu tasoitustoimiin johtavaksi tueksi, yrityksen katsottiin saaneen järjestelmästä tukea, jonka määrä arvioitiin parhaiden käytettävissä olevien tietojen perusteella.
(25) Intian viranomaiset väittivät, että kyseinen järjestelmä ei ole tasoitustoimiin johtava, koska perusasetuksen liite II ei kata tapauksia, joissa vienti tapahtuu ennen tuontia kuten DEPBS-järjestelmässä.
Perusasetuksen liitteen III katsotaan kuitenkin kattavan tämän tapauksen. Koska viejän ei ole pakko käyttää tullitta tuotuja tuotteita tuotantoprosessiin eikä tuotantopanosten ole pakko olla määrältään, laadultaan ja ominaisuuksiltaan samanlaisia kuin kotimarkkinoilla valmistettujen tuotantopanosten, DEPBS-järjestelmä ei täytä liitteen II eikä III edellytyksiä ja on siksi tasoitustoimiin johtava.
(26) Intian viranomaiset väittivät myös, että viejän on käytettävä DEPBS-järjestelmän avulla maahantuodut tuotteet vientituotteisiin Intian tulliviranomaisten 7 päivänä huhtikuuta 1997 antaman ilmoituksen n:o 34/97 v alakohdan mukaisesti.
Tämä määräys liittyy kuitenkin vain vientiä edeltävään DEPBS-järjestelmään, ei viennin jälkeiseen DEPBS-järjestelmään, josta todettiin, ettei niin sanottua tosiasiallista käyttäjää koskevaa edellytystä (actual user condition) ole olemassa.
4. Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
(27) Intian viranomaiset ovat esittäneet lukuisia vaatimuksia, jotka liittyvät väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 43-47 kappaleessa kuvattuun järjestelmään, jossa tuotantohyödykkeitä tuodaan etuustullein (EPCGS-järjestelmä). Vaatimukset koskevat järjestelmän luokittelua tueksi ja tuen määrän laskemista.
a) Järjestelmän luonne
(28) Väitettiin, ettei laissa ole velvoitetta, jonka mukaan järjestelmän avulla hankittuja tuotantohyödykkeitä pitäisi käyttää ainoastaan vientituotteiden valmistukseen, joten järjestelmän avulla tuoduille tuotteille myönnettyä tullivapautta ei voida katsoa tueksi.
Tämän väitteen osalta tutkimuksesta todettiin, että voidakseen hyödyntää EPCGS- järjestelmää yrityksen on sitouduttava viemään tuotteita tietyn rahamäärän arvosta tiettynä ajanjaksona. Koska järjestelmä näin ollen riippuu vientituloksesta eli sitä ei voi saada viemättä tuotteita, järjestelmä katsotaan perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaiseksi erityiseksi tueksi. Edellä mainittujen seikkojen perusteella kysymys siitä, käytetäänkö tuotantohyödykkeitä ainoastaan vientituotteiden tuotantoon, on merkityksetön.
(29) Lisäksi väitetään, että perusasetuksen liitteen I (Vientitukia koskeva esimerkkiluettelo) i alakohdan käsite "tuotantopanos" kattaa myös tuotantohyödykkeet eikä tullin peruutusta voida itsessään katsoa tueksi, ellei kyse ole liiallisesta peruutuksesta.
Tuotantohyödykkeet eivät kuitenkaan ole perusasetuksessa tarkoitettuja tuotantopanoksia, koska niitä ei fyysisesti käytetä vientituotteisiin.
(30) Intian viranomaisten mukaan käytettäessä kyseistä järjestelmää tuotantohyödykkeiden tuonnissa tullien kantaminen ainoastaan lykkääntyy siihen saakka, kun viejä on suorittanut vientivelvoitteensa. Tällöin valtion kantamatta jättämät tullit ja vastaanottajan saama tuki tulevat esiin vasta viejän velvoiteajanjakson päättyessä.
Tämän väitteen osalta katsotaan, että kun yritys hakee järjestelmän käyttöoikeutta ja samalla sitoutuu viemään tuotteita, velvoitteen oletetaan tulevan täytetyksi ja lopullinen vapautus tuontitullien maksamisesta myönnetään. Yritykset luultavasti odottavat, etteivät ne joudu maksamaan tulleja, mikä heijastuu niiden hintoihin. Muunlainen oletus tekisi järjestelmän hyödyttömäksi. Tämän vuoksi katsotaan, että valtio luopuu tulosta tuotantohyödykkeiden tuontihetkellä ja tuontiyritys saa tukea maksamattomina tulleina.
b) Tuen määrän laskeminen
(31) Intian viranomaiset huomauttivat, että komission alustavissa päätelmissä käytetty poistoaika (väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 50 kappaleessa mainittu 10 vuotta) on väärä. Jos komissio olisi ottanut huomioon Intian lainsäädännön mukaisen tuotantohyödykkeiden käyttöiän ja viejän viranomaisille antaman, järjestelmän käytön edellytyksenä olevan pankkitakauksen kustannukset, järjestelmästä saatu mahdollinen etu olisi ollut vähäistä.
Komissio määritti alustavia päätelmiä varten tavanomaiseksi antibioottiteollisuuden käyttämäksi tuotantohyödykkeiden poistoajaksi 10 vuotta yhteistyöhön osallistuneiden intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien toimittamien tietojen perusteella. Tämä on perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukainen; siinä todetaan, että jos tuki voidaan liittää käyttöomaisuuden hankintaan, tasoitustoimenpiteisiin johtavan tuen määrä lasketaan jakamalla tuki ajanjaksolle, joka vastaa tämän omaisuuden tavanomaista poistoaikaa kyseisellä tuotannonalalla. On huomattava, ettei ole tullut ilmi mitään perusteita käyttää lääketeollisuudessa muuta kuin komission alustavissa päätelmissä käyttämää 10 vuoden poistoaikaa. Viejän viranomaisille antaman, järjestelmän käytön edellytyksenä olevan pankkitakauksen kustannuksia koskeva vaatimus hylätään perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan perusteella, koska yhteistyöhön osallistuneet viejät eivät esittäneet tällaisia kustannuksia koskevaa pyyntöä. Näin ollen tämä vaatimus hylätään.
(32) Intian viranomaiset asettivat kyseenalaiseksi komission alustavia päätelmiä varten käyttämän menetelmän yksikkökohtaisen tuen määrän laskemiseksi, koska järjestelmästä saatua tuloa verrataan ainoastaan viennistä saatuun liikevaihtoon. Intian viranomaiset väittivät, että tukea pitäisi verrata koko liikevaihtoon, koska EPCGS-järjestelmän avulla tuodut tuotantohyödykkeet on käytetty sekä vienti- että kotimarkkinoille tarkoitettuihin tuotteisiin.
Kuitenkin on jo todettu, että kyseisen järjestelmän tuet ovat täysin riippuvaisia vientituloksesta (ks. edellä johdanto-osan 28 kappale). Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti katsotaan asianmukaiseksi, että järjestelmästä saatua tukea verrataan viennistä kertyneeseen liikevaihtoon, koska tuen myöntäminen liittyy tietyn arvoisen vientituloksen saavuttamiseen tiettynä ajanjaksona. Tämän vuoksi vaatimus järjestelmästä saatujen tukien vertaamiseksi kokonaisliikevaihtoon hylätään.
(33) Intian viranomaiset väittivät, että komissio laskiessaan järjestelmää käyttäneiden yritysten saamaa kokonaistukea otti mukaan korkomäärän, joka ei sisälly Maailman kauppajärjestön (WTO) tukia ja tasoitustulleja koskevaan sopimukseen. Yhteisön käytäntönä ei myöskään ole ottaa tällaisia eriä huomioon laskiessaan tukijärjestelmistä hyötyvien yritysten saaman edun määrää.
Korko otettiin huomioon kuvaamaan vastaanottajan saamaa etua, koska vastaanottajan ei tarvitse hankkia vastaavansuuruista rahoitusta kaupallisista lähteistä. Perusasetuksen 6 artiklassa todetaan selvästi, että tuen laskemisessa käytetään vertailukohtana kaupallisilta markkinoilta hankitun vastaavan rahoitusmäärän kustannuksia. Tämän vuoksi yhteisön käytäntönä on ottaa koron määrä huomioon laskettaessa tuen kokonaismäärää tällaisissa tapauksissa. Siksi tämä vaatimus hylätään.
(34) Eräs intialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että sen komissiolle toimittamissa tuotantohyödykkeiden tuontia koskeneissa tiedoissa, jotka komission yksiköt tarkastivat ja joita käytettiin EPCGS-järjestelmästä saadun tukimäärän laskemisen perusteena, oli tiettyjä virheitä. Väliaikaisten tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen kyseinen intialainen vientiä harjoittava tuottaja toimitti uusia tietoja eräiden tuotantohyödykkeiden tuonnista ja vaati, että uudet tiedot on otettava huomioon lopullisissa päätelmissä.
Perusasetuksen 28 artiklan 3 kohdan mukaan uusia tietoja ei toimitettu riittävän ajoissa eivätkä tiedot ole tarkastettavissa, joten vaatimus on hylättävä.
5. Vientiteollisuuden vapaa-alueet (Export Processing Zones, EPZ) / vientiin suuntautuneet yksiköt (Export Oriented Units, EOU)
a) Tuotantohyödykkeet
(35) Intian viranomaiset ovat esittäneet samat vaatimukset EPZ/EOU-järjestelmää käyttäen tuoduista tuotantohyödykkeistä kuin EPCGS-järjestelmän osalta; nämä vaatimukset on käsitelty edellä johdanto-osan 29-34 kappaleessa. Nämä vaatimukset hylätään samoin perustein kuin edellä mainituissa johdanto-osan kappaleissa käsitellyt vaatimukset.
(36) Intian viranomaiset väittivät myös, että väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 51-53 kappaleessa kuvatun järjestelmän avulla tuodut tuotantohyödykkeet eivät ole tuontitullittomia, jos ne ovat tullivarastossa. Tullin kantamista ainoastaan lykätään siihen saakka, kun tuotteet siirretään pois tullivarastosta, eikä ole asianmukaista katsoa valtion luopuneen tullituloista. Väitetään, ettei mitään perusasetuksen 2 artiklassa olevan tuen määritelmän mukaista tukea ole käytössä, koska määritelmässä tuen edellytyksenä on muun muassa, että valtio luopuu julkisista tuloista.
Katsotaan, että EPCGS-järjestelmässä yrityksen tuodessa tuotantohyödykkeitä maksamatta niistä tuontimaksuja se olettaa täyttävänsä vientivelvoitteensa eikä siten oleta joutuvansa maksamaan tuontimaksuja. Yritys voi siten siirtää alentuneiden kustannustensa (maksamattomat tullit) vaikutukset hintoihinsa. Tässä tapauksessa yrityksen saama tuki muodostuu valtion suostumuksesta luopua tulosta tuontihetkellä, koska yritys on sitoutunut täyttämään tietyt vientivelvoitteet. Tämän vuoksi katsotaan, että valtio luopuu tulosta lykätessään tuontitullien kantamista tuotantohyödykkeiden tuontihetkellä, ja tuontiyritys saa tukea maksamattomina tulleina. Siksi tämä vaatimus hylätään.
b) Raaka-aineet
(37) Intian viranomaiset ja yksi intialainen vientiä harjoittava tuottaja väittivät, että raaka-aineet, joita tuodaan maksamatta tuontimaksuja, käytetään fyysisesti vientituotteiden tuotannossa, mikä on sallittua 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan perusteella; tämän vuoksi järjestelmä ei ole tukijärjestelmä.
Ensiksi on huomattava, että vientiin suuntautuneen yksikön aseman saanut Orchid Chemicals and Pharmaceuticals Ltd. täytti tähän menettelyyn sisältyvän komission kyselylomakkeen, muttei toimittanut tarkastettavissa olevia tietoja tutkimuksen aikana. Tehdessään väliaikaisia päätelmiä komissio joutui kyseisten tietojen puuttumisen vuoksi käyttämään parhaita käytettävissä olevia tietoja laskeakseen tukimäärän, jonka kyseinen EOU-viejä oli saanut EPZ/EOU-järjestelmään sisältyvien raaka-aineita koskevien tullivapausmääräysten vuoksi. Näiden tietojen katsottiin olevan yleisiä yritystietoja, jotka sisältyvät tilintarkastajien hyväksymiin tilinpäätöksiin kaikkien ostettujen raaka-aineiden osalta, koska oli mahdotonta arvioida tarkastettavissa olevien tietojen perusteella, oliko yrityksen tullitta tuomat raaka-aineet käytetty fyysisesti vientituotteiden tuotannossa.Tämän vuoksi myös järjestelmää koskevien lopullisten päätelmien on perustuttava parhaisiin käytettävissä oleviin tietoihin perusasetuksen 28 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Lopullisia päätelmiä varten katsotaan kuitenkin kohtuulliseksi perustaa päätelmät yhteistyössä toimineiden intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien muita sellaisia järjestelmiä koskeviin tietoihin (lukuun ottamatta EPZ/EOU-järjestelmää), jotka samalla tavoin mahdollistavat raaka-aineiden tullittoman tuonnin (esimerkiksi PBS- ja DEPBS- järjestelmät). Vientiin suuntautuneen yksikön aseman saaneen yrityksen tukimäärään on tehty vastaavat asianmukaiset korjaukset.
(38) Intian viranomaiset viittasivat lisäksi siihen, että vientiteollisuuden vapaa-alueita on myös muualla kuin Intiassa. Kyse ei kuitenkaan ole vientiteollisuuden vapaa-alueiden periaatteesta; on korostettava sitä, että tässä menettelyssä tutkittujen intialaisten vientiteollisuuden vapaa-alueiden todettiin myöntäneen tasoitustoimiin johtavia tukia eräälle intialaiselle antibiootteja vievälle yritykselle.
6. Vapautus tuloverosta (lncome Tax Exemption Scheme)
(39) Intian viranomaiset ja yksi intialainen vientiä harjoittava tuottaja väittivät, että väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 57-61 kappaleessa kuvattua yhtiöveroa on alennettu verovuoden 1996/97 jälkeen (ajanjakso, jona komissio teki väliaikaiset päätelmänsä järjestelmästä), minkä vuoksi alennettu veromäärä olisi otettava huomioon kyseisten intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien saaman tuen laskemisessa.
Tämän väitteen osalta huomautetaan, että perusasetuksen 5 artiklassa säädetään, että tasoitustoimenpiteisiin johtavien tukien määrä lasketaan vastaanottajan saaman sellaisen edun perusteella, joka on todettu tutkimusajanjakson aikana. Kuten edellä todettiin, komissio laski edun määrän alustavia päätelmiään varten verovuoden 1996/97 perusteella (eli 1 päivästä huhtikuuta 1996 31 päivään maaliskuuta 1997), joka vastasi parhaiten tutkimusajanjaksoa. Kyseisenä verovuonna sovellettiin 43 prosentin yhtiöveroa. Seuraavana verovuonna (eli 1 päivästä huhtikuuta 1997 31 päivään maaliskuuta 1998) sovelletun yhtiöveron määrä laski 35 prosenttiin. Osan viimeksi mainitusta verovuodesta katsotaan ajoittuvan tämän menettelyn tutkimusajanjakson ajalle, minkä vuoksi on asianmukaista laskea tasoitustoimiin johtavan tuen määrä näiden kahden veroprosentin mukaan suhteellisesti. Järjestelmää käyttäneiden yritysten tukimääriin on tehty vastaavat asianmukaiset oikaisut.
(40) Intian viranomaiset väittivät myös, että komissio olisi alustavia päätelmiä tehdessään toiminut vastoin yhteisön aiempaa käytäntöä sekä vastoin tukia ja tasoitustulleja koskevaa sopimusta ja perusasetusta lisäämällä koron määrän tätä järjestelmää käyttäneiden yritysten saamaan kokonaisetuun. Järjestelmää arvioitaessa katsottiin, että yrityksen maksamattoman veron määrä tutkimusajanjaksoa parhaiten vastaavana verovuonna on yrityksen järjestelmästä saaman edun kohtuullisin mittari. Määrän katsotaan vastaavan kertasuoritteista avustusta, joka on yrityksen käytettävissä tutkimusajanjaksona. Kyseiseen avustukseen on lisätty korko edellä johdanto-osan 34 kappaleessa esitetyin perustein, ja väite on tämän vuoksi hylättävä.
(41) Yksi intialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että sen komissiolle toimittamissa tuloverolain 80HHC jakson mukaista tuloverovapaushakemusta koskeneissa tiedoissa oli tiettyjä virheitä. Komission yksiköt olivat tarkastaneet tiedot, minkä jälkeen tietoja käytettiin järjestelmästä saadun edun määrän laskemiseen. Intialainen vientiä harjoittava tuottaja on nyt toimittanut uusia tietoja tuloverovapautusta koskeneesta hakemuksestaan ja pyytänyt, että uudet tiedot otettaisiin huomioon edun määrän lopullisessa määrittämisessä.
Toinen intialainen vientiä harjoittava tuottaja toimitti uusia tietoja Intian tuloverolain 80HHC jakson mukaisesta tuloverovapaushakemuksestaan.
Perusasetuksen 28 artiklan 3 kohdan mukaan uusia tietoja ei toimitettu riittävän ajoissa eivätkä tiedot ole tarkastettavissa, joten tietoja ei voida ottaa huomioon ja molemmat vaatimukset on hylättävä.
(42) Yksi intialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että Intian tuloverolaissa annetaan mahdollisuus maksaa vero neljännesvuosierissä, mikä olisi otettava huomioon kokonaisedun laskemisessa korkoa lisättäessä.
Katsotaan, että yrityksen toimittaessa - luultavasti tuolloin voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti -veronmäärityksensä veroviranomaisille yritys oikeutetusti olettaa, että veroviranomaiset hyväksyvät veronmäärityksen siitä huolimatta, että arvio annetaan ensin viranomaisten tarkastettavaksi. Tämän vuoksi yritys saa välittömästi etua, jonka määrä on maksamattomaksi jäävän veron määrä tuloverolain kyseisen jakson mukaisen hakemuksen perusteella. Tämän vuoksi on asianmukaista soveltaa korkoa yrityksen kyseisenä verovuonna saaman edun kokonaismäärään.
7. Tasoitustoimenpiteiden alaisten tukien määrä
(43) Edellä esitettyjen eri järjestelmiä koskevien lopullisen päätelmien perusteella tasoitustoimenpiteiden alaisten tukien määrä tutkittujen vientiä harjoittavien tuottajien osalta on seuraava:
TAULUKON PAIKKA
D. YHTEISÖN TUOTANNONALA
(44) Koska yksikään asianomainen osapuoli ei esittänyt huomautuksia tai uusia tosiasioita yhteisön tuotannonalan määrittelystä, väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 64-65 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
E. VAHINKO
1. Kulutus, tuonnin määrä ja markkinaosuus
(45) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että komission analyysi kyseisen tuotteen tuonnista Intiasta yhteisöön oli väärä, koska Eurostatin tiedot olivat epäluotettavia lähinnä sen vuoksi, että kyseiset CN-koodit sisältävät useampia antibiootteja tai niiden eri muotoja kuin tämän menettelyn kohde.
Kokonainen sarja Intian vientitilastoihin perustuvia laskelmia ja tietoja intialaisista vientiä harjoittavista tuottajista toimitettiin ja esitettiin väite, jonka mukaan kyseiset tiedot olisivat tarkimpia Intiasta peräisin olevan tuotteen tosiasiallista tuontia koskevia tietoja.
Kyseiset CN-koodit voivat todella kattaa myös muita antibiootteja tai niiden eri muotoja kuin tämän menettelyn kohteena olevat tuotteet. Näitä antibiootteja tai niiden muotoja ei kuitenkaan joko tuotettu Intiassa, kuten metampisilliinia ja pivampisilliinia, tai niiden osuus yhteisön markkinoista oli vähäinen, kuten amoksisilliinin ja steriilin ampisilliininatriumien ja vedettömän ampisilliinin tapauksessa. Kefaleksiinilla, muilla antibiooteilla ja niiden eri muodoilla voi olla suurempaa merkitystä. Kaikki kyseiseen CN- koodiin kuuluvat tuotteet muodostivat kuitenkin vain pienen osan Intian kyseisen tuotteen kokonaisviennistä. Edellä todetun perusteella tehtiin päätelmä, jonka mukaan Intian vientitilastot eivät tuoneet esille mitään merkittävää eroa verrattuna komission alustaviin päätelmiin kyseisen tuotteen kulutuksesta yhteisössä, tuonnin määrästä ja markkinaosuudesta. Tämä näkemys sai tukea myös olennaisten osoittimien koeluontoisesta määrittämisestä intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien toimittamien tietojen perusteella. Laskelmasta kävi ilmi, että Intian kyseisen tuotteen kokonaisvienti kasvoi lähes 200 prosenttia vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, kun taas Eurostatin lukujen mukaan kasvu oli ollut lähes 300 prosenttia. Samaan aikaan tämän tuonnin osuus yhteisön markkinoista käytännössä kaksinkertaistui, kun taas Eurostatin lukujen mukaan markkinaosuus kasvoi 157 prosenttia.
(46) Tämän vuoksi päätellään, että minkä tahansa tietolähteen perusteella komission alustavat päätelmät erityisesti Intian kyseisen tuotteen kokonaisviennin erittäin merkittävästä kasvusta ja erittäin suuresta markkinaosuuden kasvusta yhteisön markkinoilla saavat vahvistuksen.
(47) Intialaiset viejät väittivät myös, että lähes kaikki tuonti joko sellaisenaan tai jatkojalostuksen jälkeen jälleenviedään yhteisön markkinoiden ulkopuolelle.
Vaikka on totta, että koska kyseisistä tuotteista ei tarvitse maksaa tuontitullia (nollatulli), myyjiä tai jalostajia ei kannusteta käyttämään väliaikaiseen maahantuontiin liittyviä tullimenettelyjä (esimerkiksi sisäinen jalostusmenettely), tämän seikan ei kuitenkaan voida katsoa tukevan intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien väitteitä jälleenviennistä. Koska väitteiden tueksi ei toimitettu riittäviä todisteita, komission oli hylättävä väitteet. Näin ollen vahvistetaan väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 66-69 kappaleessa esitetyt päätelmät, jotka perustuvat Eurostatin tilastotietoihin tuotteiden todellisista, yhteisössä vapaaseen liikkeeseen luovutetuista vientimääristä.
2. Tuetun tuonnin hinnat
(48) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että väliaikaisesta tullista annetussa asetuksessa Eurostatin tietojen perusteella tehty hintavertailu ei ole luotettava, lähinnä sen vuoksi, että lääkemuodossa tai seoksena myydyn tuotteen hinta poikkeaisi merkittävästi irtovalmisteen hinnasta.
(49) Kuten edellä johdanto-osan 9 kappaleessa selitettiin, lopulliset lääkemuodot tai seokset eivät kuulu menettelyn kohteena oleviin CN-koodeihin, minkä perusteella voidaan päätellä, ettei irtovalmisteita ja lopputuotteita ole verrattu toisiinsa.
(50) Lisäksi on huomattava, että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat ovat toimittamissaan tiedoissa myöntäneet vientihintojensa laskeneen eivätkä ole kyseenalaistaneet hintojen alenemisen määrää (40 prosenttia), joka on määritetty väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 70 kappaleessa.
(51) Edellä mainitun perusteella väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 70 kappaleessa esitetty viittaus lopullisiin lääkemuotoihin poistetaan ja muut väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 70-75 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Yhteisön tuotannonalan tilanne
(52) Intian viranomaiset väittivät, että väliaikaisesta tullista annetussa asetuksessa analysoiduista vahingon osoittimista useimmat osoittivat yhteisön tuotannonalan tilanteen parantuneen ja vain harvat osoittivat tilanteen heikenneen. Väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 84-87 kappaleesta käy kuitenkin ilmi, että yhteisön tuotannonalan kehitys oli kokonaisuutena tarkasteltuna kielteistä, erityisesti markkinaosuuden ja hintojen kannalta, mikä osoittaa selvästi vahingon olleen merkittävää. Lisäksi on tärkeää ottaa huomioon, että joidenkin osoittimien myönteinen suuntaus heijastaa ainoastaan yleistä markkinoiden kasvua ja yhteisön tuotannonalan tulosta vientimarkkinoilla. Tämän vuoksi voidaan katsoa, että yhteisön tuotannonala on kärsinyt merkittävää vahinkoa.
4. Vahinkoa koskeva päätelmä
(53) Edellä mainitun perusteella vahvistetaan, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
F. SYY-YHTEYS
1. Tuetun tuonnin vaikutus
(54) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että Intiasta tapahtuvan tuetun viennin ja tutkimuksessa ilmenneiden tukijärjestelmien välillä ei ole mitään selvää yhteyttä. Tämän tilanteen väitettiin rikkovan tuetun tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon välisen syy-yhteyden. Väitteen perusteet olivat seuraavat:
Eurostatin tuontitilastot olivat epäluotettavat, ja ne olisi korvattava Intian virallisessa lehdessä julkaistuilla Intian vientitilastoilla, jotka osoittavat vientimäärän kasvaneen eniten ja tuonnin olleen suurinta huhtikuun 1994 maaliskuun 1995 välisellä ajalla.
Toiseksi, tärkeimmät tukijärjestelmät eivät olleet tuona ajanjaksona käytössä. Intian vientitilastojen perusteella näyttää siltä, että Intian toimitusten määrä väheni kyseisten tukijärjestelmien voimaantulon jälkeen, minkä vuoksi on ilmeistä, että tukijärjestelmät eivät kyenneet tukemaan vientiä. Tämän vuoksi väitetään, että on mahdotonta osoittaa yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon aiheuttajaksi tuettua tuontia Intiasta.
Syy-yhteyden arvioimiseksi asianmukaisesti vahingon arvioinnissa käytettävää ajanjaksoa on lyhennettävä edellä mainittujen seikkojen perusteella; neljän vuoden sijaan vaadittiin vuodesta 1995 alkavan kahden ja puolen vuoden jakson käyttöä; väitettiin, ettei kyseisen ajanjakson perusteella voitaisi tehdä havaintoja vahingosta, koska tuontimäärät eivät kasvaneet merkittävästi.
Edellä esitetyistä väitteistä todetaan seuraavaa:
(55) Tuontisuuntauksien osalta komissio on jo selittänyt, ettei ole mitään syytä korvata yhteisön tuontitilastoja Intian vientitilastoilla. Koska Eurostatin tilastojen luotettavuus on kohtuullisen varmaa eikä Intian tilastotietojen lähdettä voitu tarkastaa, katsotaan, että menettelyn alustavassa vaiheessa todetut suuntaukset on vahvistettava. On syytä muistaa, että Eurostatin mukaan tuonti Intiasta saavutti huippunsa vuonna 1996 ja väheni ainoastaan hieman tutkimusajanjaksona.
(56) Intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien väitteiden toinen ja kolmas osa liittyvät periaatekysymykseen siitä, mikä pitäisi katsoa kohtuulliseksi ajanjaksoksi määritettäessä vahinkoa tukien vastaisessa menettelyssä. Tässä korostetaan kaikenlaisen vahingon arvioinnin koostuvan kahdesta vaiheesta. Ensin tutkitaan, onko yhteisön tuotannonala kärsinyt vahinkoa tutkimusajanjaksona. Seuraavaksi tutkimustuloksia verrataan tiettyjen osoittimien kehitykseen aiempina vuosina. Yleisenä käytäntönä on ollut käyttää yhteisön tuotannonalan tilanteen arvioinnissa ajanjaksoa, joka on vähintään kolme tutkimusajanjaksoa edeltävää vuotta. Ainoastaan tällaista tutkimusta käyttäen voidaan tarkastella vahingon osoittimien suuntauksia. Tämän vuoksi vahvistetaan, että vahingon arvioinnissa käytettyä tutkimusajanjaksoa ei pidä muuttaa. Kyseisessä tapauksessa on havaittu, että tuonti oli suurimmillaan ennen tutkimusajanjaksoa. Toisin kuin esitetyissä väitteissä todetaan, tämä ei ole itsessään riittävä peruste heikentämään syy-yhteyttä tuetun tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon välillä; jatkuva tuonnin kasvu ei edellytä, että vahinko on aiheutunut kyseisestä tuonnista. Kyseisen tuonnin hinnan alittavuus, yhteisön tuotannonalan hintojen alentuminen ja kannattavuuden heikentyminen havaittiin tutkimusajanjaksona, jona myös tukien olemassaolo on todettu. Vaikka tuontimäärä oli suurimmillaan ennen tärkeimpien tukijärjestelmien voimaantuloa, on mahdollista, että vientitulos olisi saavutettu ilman hintojen alittavuutta, jolloin vahinkoa ei olisi aiheutunut. On huomattava, että oikeudellisesta näkökulmasta perusasetus ei edellytä, että esimerkiksi hinnan alittavuuden aiheuttama vahinko voitaisiin jäljittää, jotta osoitetaan vientiä harjoittavien tuottajien tosiasiallisesti käyttäneen valtiolta saamaansa tukea hintojensa alentamiseen.
Ilmeinen syy tähän on se, että tukea voidaan käyttää kattamaan nykyisiä tai aiempia tappioita, eikä sen voida siksi katsoa osoittavan suoraa hinnan laskua. Sen sijaan jopa entisellään pysynyt tai vähentynyt tuonti voi aiheuttaa vahinkoa, jos sitä kaupataan erittäin aggressiivisin hinnoin. Juuri tällaisesta tapauksesta on tässä kyse: vahinko liittyy useimmiten hintaan, ja tässä tapauksessa aiheutunut vahinko oli hintojen lasku, joka ei välttämättä edellytä suuria tuotemääriä herkästi hintoihin reagoivilla avoimilla markkinoilla. Toisin sanoen katsotaan, että määrällisestä suuntauksesta huolimatta kyseisen tuotteen tuettu tuonti vaikutti kielteisesti yhteisön tuotannonalaan tutkimusajanjaksona.
(57) Tämän vuoksi tehdään päätelmä, jonka mukaan intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien esiintuomat seikat eivät heikennä väliaikaisesta tullista annetussa asetuksessa tehtyä päätelmää Intiasta tulleen tuetun tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välisestä syy-yhteydestä.
2. Muiden tekijöiden vaikutukset
2.1. Tuonti muista kolmansista maista
(58) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että Amerikan yhdysvalloista peräisin olevan kalliimman tuonnin määrä kasvoi 100 prosenttia, mikä viittaa siihen, etteivät kyseisen tuotteen markkinat reagoisi herkästi hintoihin, kuten väliaikaisesta tullista annetussa asetuksessa ja edellä johdanto-osan 56 kappaleessa todetaan.
(59) On huomattava, että alkuperäinen selitys (väliaikaisesti tullista annetun asetuksen johdanto-osan 96 kappale) korkeille kilohinnoille on hylättävä, koska lopullisessa lääkemuodossa olevia tuotteita ei voida esittää tullille kyseisellä nimikkeellä. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että useimmiten tällainen tuonti tapahtuu Euroopan unionissa toimivan yrityksen ja sen yhdysvaltalaisen tytäryhtiön välillä yritysryhmän sisällä, mikä voi vaikuttaa hintoihin. Muista kolmansista maista kuin Yhdysvalloista tulevasta tuonnista ei ole esitetty väitteitä eikä siitä ole tehty mitään havaintoja, joiden mukaan sillä voisi olla merkittävää vaikutusta yhteisön tuotannonalaan.
Tämän vuoksi vahvistetaan, että kolmansista maista tulevan tuonnin ei voida katsoa poistavan syy-yhteyttä Intiasta tulevan tuetun tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon väliltä.
2.2. Yhteisön tuotannonalan kilpailukyky ja raaka-aineiden hinnan vaihtelu
(60) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat toistivat väitteensä siitä, että yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon aiheuttajana oli etenkin vuodesta 1996 laskenut G-penisilliinin hinta; G-penisilliini on kyseisen tuotteen tuotannossa käytettävä pääraaka-aine. Ne väittivät, että tutkimusajanjaksona tapahtunut vientihintojen lasku johtui ainoastaan niiden tuottavuuden paranemisesta saamiensa etujen siirtämisestä asiakkaille ja G-penisilliinin hinnan laskusta. Toisin sanoen intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että tutkimusajanjaksona todettu hinnan alittavuus ei liittynyt myönnettyihin tukiin. Lisäksi toistettiin väite siitä, että yhteisön tuotannonala ei ole kilpailukykyinen kyseisen tuotteen markkinoilla.
Yhteisön tuotannonala väitti, että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat olivat alentaneet kyseisen tuotteen hintoja huomattavasti enemmän kuin G-penisilliinin hinnan aleneminen antoi aihetta.
G-penisilliinin hinnan havaittiin todellakin olleen laskusuunnassa vuodesta 1996. Koska G-penisilliini muodostaa merkittävän osan lopputuotteen tuotantopanosten aiheuttamista kustannuksista, hinnan aleneminen luultavasti näkyisi ainakin jossain määrin kyseisen tuotteen hinnassa.
G-penisilliinin hintatasoa koskevat tiedot olivat kuitenkin epätäydellisiä ja jopa ristiriitaisia. Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat toimittivat kokonaisen sarjan ilmoituksia G-penisilliinin keskimääräisistä painotetuista ostohinnoista ja kuitenkin väittivät myöhemmin voineensa ostaa G-penisilliiniä ilmoituksissa esitettyjä hintoja huomattavasti edullisemmin.
Tämän vuoksi ei ollut mahdollista todeta, mikä on G-penisilliinin hinnanlaskun tarkka ja määrällisesti laskettavissa oleva vaikutus kyseisen tuotteen hintaan.
G-penisilliinin hinnan aleneminen vaikuttaisi oletettavasti ainoastaan niihin yrityksiin, jotka eivät ole vertikaalisesti integroituneita, eli jotka ostavat tämän raaka-aineen ulkoa sen sijaan, että tuottaisivat raaka-ainetta itse (ks. myös edellä johdanto-osan 64-66 kappaleet). Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että ne eivät ole integroituneita yrityksiä, joten ne voivat täysin hyödyntää kyseisen edun ja siirtää sen hintoihinsa, kun taas yhteisön tuotannonala, josta suurin osa on integroituneita yrityksiä, ei näin voi tehdä.
Analysoitaessa sellaisen integroitumattoman yhteisön tuottajan tilannetta, jolla on samanlainen mahdollisuus hyötyä G-penisilliinin maailmanmarkkinahintojen alenemisesta, paljastui, että kyseinen tuottaja itse asiassa kärsi voimakkaasti heikentyneestä kannattavuudesta ja joutui kilpailemaan hinnan alittavan intialaisen tuonnin kanssa erityisesti tutkimusajanjakson jälkipuoliskon aikana.
Lisäksi on huomattava, että tuetun tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon välisen syy-yhteyden selvittämisessä tavoitteena ei ole arvioida vientiä harjoittavien tuottajien käyttäytymisen syitä, koska tutkimuksessa on selvinnyt, että ne hyötyivät tasoitustoimien käyttöönottoon johtavista tuista.
(61) Yhteisön tuotannonalan kilpailukykyä on vaikea epäillä, koska tuotannonala on kyseisen tuotteen maailmanlaajuisia markkinajohtajia. Tätä todistavat sekä tuotannonalan toimintakyky vientimarkkinoilla että kustannusten aleneminen, mistä seurauksena tuottavuus on parantunut. Yhteisön tuotannonalan tuotantomäärä on kasvanut 30 prosenttia samalla, kun työllisyys on pysynyt vakaana. Tutkimuksessa ei ilmennyt tehottomuutta tuotantokustannuksissa. Integroituneiden yritysten osalta oli selvästi havaittavissa, että niiden G-penisilliinin tuotantoprosessit olivat erittäin tehokkaita maailmanlaajuisesti tarkasteltuina.
(62) Toistetun väitteen, jonka mukaan yhteisön tuotannonala ei ole pystynyt parantamaan tehokkuuttaan, tueksi väitettiin, että jopa erittäin tehokkaiksi tuottajiksi tunnetuilla yrityksillä, kuten hollantilaisella Gist-Brocades B.V., oli vaikeuksia G-penisilliinin hinnanlaskun vuoksi. Väitteen perustaksi lainattiin Gist-Brocadesin viime vuosikertomusta, jossa todettiin, että maaliskuussa 1997 tehtyjä tulosennusteita on korjattava huomattavasta kasvusta lievään laskuun. Syynä tähän on penisilliinin hintojen lasku kaikkien aikojen alimmalle tasolle.
(63) Kyseistä tuotetta valmistavan yhteisön tuotannonalan tilanteen vertaaminen Gist-Brocades B.V:n tilanteeseen on tässä yhteydessä harhaanjohtavaa. Gist-Brocades myy erittäin suuria määriä G-penisilliiniä, minkä vuoksi kyseisen tuotteen hinnan aleneminen oletettavasti heikentää merkittävästi yrityksen kannattavuutta tällä osa-alueella. Yhteisön tuotannonala ei kuitenkaan myy G-penisilliiniä, vaan tuottaa sitä kytköskäyttöä varten.
(64) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että G-penisilliinin hinnanlasku vaikuttaisi kielteisemmin niihin tuottajiin, joiden tuotanto on vertikaalisesti integroitua, eli jotka tuottavat raaka-aineena käytettävää G-penisilliiniä itse, koska ne eivät voi hyötyä hinnanlaskusta, joten niiden on pakko parantaa tuotantoprosessiensa tehokkuutta. Todettiin, että yhteisön tuotannonala ei ole voinut toimia tällä tavoin.
(65) Raaka-aineiden hinnan aleneminen saattaa vaikuttaa eri tavalla integroituneisiin tuottajiin kuin tuottajiin, jotka ostavat raaka-aineen muualta. Integroitumattomat tuottajat hyötyisivät lähes välittömästi hankintahintojen laskusta, kun taas integroituneet tuottajat ovat jonkin verran suojassa kyseisiin kustannuksiin liittyvien hintavaihteluiden suorilta vaikutuksilta, vaikka vaikutus voi näkyä integroimattomien kilpailijoiden tarjoamien jalostettujen tuotteiden hintoina.
(66) Raaka-aineiden hintojen nousun osalta integroituneet yritykset, jollaisia suurin osa yhteisön tuotannonalasta on, ovat muita edullisemmassa asemassa. Tämän vuoksi päätös investoida täysin integroituun tuotantolaitokseen on oikeutettu liiketoiminnallinen päätös. On huomattava, että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät avoimesti väittäneet, että yhteisön tuotannonalan pitäisi sulkea ja avata uudelleen kalliita investointeja edellyttäneet tuotantolaitoksensa ja muuttaa tuotantotekniikkaansa aina, kun raaka-aineiden hinnoissa tapahtuu lyhytaikaisia muutoksia.
(67) Edellä mainitun perusteella voidaan katsoa, että raaka-aineena käytettävän G-penisilliinin hinnan alenemista ei voida pitää syynä yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon, joka ilmeni kannattavuuden heikkenemisenä ja markkinaosuuden pienenemisenä. Kaikesta huolimatta kyseisen tuotteen vientiä Intiasta tuettiin, mikä selittää kilpailutilanteen vääristymisen intialaisen tuotteen hyväksi.
(68) Tämän vuoksi katsotaan, että erikseen tarkasteltuna tuettu tuonti ja etenkin sen alhainen hinta ovat aiheuttaneet merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Tämä päätelmä tehtiin, vaikka myös raaka-aine kustannusten aleneminen on voinut vaikuttaa kielteisesti. Mikään tällainen vaikutus ei kuitenkaan riko tuetun tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon välistä syy-yhteyttä.
3. Syy-yhteyttä koskeva päätelmä
(69) Edellä mainitun perusteella vahvistetaan väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 88-104 kappaleessa esitetty päätelmä. Johdanto-osan 96 kappaleessa esitetty viittaus lopullisiin lääkemuotoihin kuitenkin poistetaan.
G. YHTEISÖN ETU
1. Alustava huomautus
(70) Yksikään osapuoli ei esittänyt huomautuksia tai uusia tosiasioita yhteisön tuotannonalan, varhaisemman jalostusasteen tavarantoimittajien, kyseisen tuotteen käyttäjien tai valituksen tekijöihin kuulumattoman yhteisön tuottajan, Gist-Brocades B.V:n eduista.
Tämän vuoksi vahvistetaan väliaikaisesta tullista annetussa asetuksessa tehdyt päätelmät ja erityisesti päätelmät, joiden mukaan tasoitustoimenpiteiden vaikutus näihin ryhmiin olisi edullinen tai toimenpiteillä ei olisi kielteistä vaikutusta, mutta mahdollisesti myönteinen vaikutus, tai vaikutus olisi vähäinen.
2. Tuojien ja myyjien esittämät väitteet
(71) Useat tuojat ja myyjät esittivät väitteitä väliaikaisten tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen. Väitteiden olennainen sisältö oli seuraava:
Yhteisön tuotannonalalle ei aiheutunut intialaisesta viennistä vahinkoa, koska intialaiset hinnat laskivat G-penisilliinin hinnanlaskun vuoksi ja koska yhteisössä oli ylituotantoa, johon intialaiset yritykset eivät olleet osallisia. Yhteisössä myydyn intialaisen tuotteen määrä oli erittäin pieni verrattuna yhteisön tuottajien myyntimääriin, joista ne saivat lisäksi erittäin suuren voiton. Tasoitustullien käyttöönotto voi johtaa siihen, että yhteisön tuottajien hinnat nousevat kohtuuttomiksi.
Yhteisön tuottajat jättivät käyttämättä nykyaikaistamismahdollisuutensa, ja niiden olisi pitänyt kehittää pitemmälle jalostetuista tuotteista koostuva tuotevalikoima sen sijaan, että ne jatkoivat maailmanmarkkinoilla tarjolla olevien kulutushyödykkeiden tuottamista.
Lisäksi lopullisessa lääkemuodossa olevaa tuotetta valmistavilla yhteisön tuottajilla ei olisi enää kilpailukykyisiä vaihtoehtoja, koska niiden ei olisi enää mahdollista hankkia edullisia intialaisia tuotteita.
Yksi myyjä vahvisti muutamat edellä esitetyt väitteet ja valitti lisäksi Intian kiellosta tuoda G-penisilliiniä paikalliseen kulutukseen.
Tasoitustullien käyttöönotto vaikuttaisi kielteisesti tuojien ja myyjien kannattavuuteen ja vähentäisi niiden hankintavaihtoehtoja. Yksi tuoja huomautti, että intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan yksinmyyntiedustajana sillä ei ole mitään mahdollisuuksia tuoda tuotetta muualta.
(72) Väitteitä G-penisilliinin hinnanlaskusta ja kyseisen tuotteen Intiasta peräisin olevan tuonnin määrästä on käsitelty yksityiskohtaisesti edellä. Myös yhteisön tuotannonalan heikko kannattavuus on osoitettu edellä, ja sitä käsitellään myös jäljempänä. Lisäksi kaikki hintojen nousu, joka johtuu tasoitustoimenpiteiden käyttöönotosta, on tarkoitettu korjaamaan tuetun tuonnin vahingollisia vaikutuksia.
(73) Ehdotus, jonka mukaan yhteisön tuotannonalan olisi lakattava tuottamasta kulutushyödykkeitä, vaikuttaa viittaavan siihen, ettei yhteisön tuotannonala olisi tehokas ja kilpailukykyinen tällä alueella. Yhteisön tuotannonala on kuitenkin epäilyksettä kilpailukykyinen.
Yleisten lääketuotteiden markkinat kasvavat, eikä ole mitään syytä, miksi yhteisön tuotannonalan olisi luovuttava tästä lupaavasta markkinasegmentistä.
(74) Lopullisia lääkemuotoja valmistavia tuottajia koskevia väitteitä ei voida hyväksyä niiden yleistävässä muodossa, koska niiden mukaan kyseiset yritykset yleensä käyttävät intialaisia antibiootteja lopullisten lääkemuotojen valmistamiseen, mikä ei ole totta. Kuten eräiden yritysten vastauksista käy ilmi, ne eivät itse asiassa lainkaan vastusta tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoa. Yksi yritys vaikutti jopa suhtautuvan myönteisesti tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon, koska sillä oli ollut vaikeuksia tuotteidensa myymisessä hinnaltaan alhaisten, tuettuja maahantuotuja raaka-aineita sisältävien tuotteiden aiheuttaman kilpailun takia.
(75) Tasoitustullien käyttöönotto voi vaikuttaa kielteisesti tuojiin ja myyjiin. Vaikutus vaihtelee sen mukaan, miten erikoistuneita ne ovat kyseisiin tuotteisiin ja alkuperämaihin. Vaikuttaa siltä, että useimmat tuojat ja myyjät eivät ole erikoistuneet ainoastaan kyseiseen Intiasta peräisin olevaan tuotteeseen, vaan niiden tuotevalikoima kattaa laajan määrän lääketuotteita, joita ne hankkivat ympäri maailmaa. Tämän vuoksi toimenpiteiden vaikutusten tuojiin ja myyjiin pitäisi olla vähäisiä.
Joissakin tapauksissa tasoitustullien vaikutus voi olla merkittävä, esimerkiksi niiden tuojien ja myyjien osalta, jotka toimivat kyseisen Intiasta peräisin olevan tuotteen yksinmyyntiedustajana tai vastaavan sopimuksen perusteella.
(76) Tätä on kuitenkin verrattava yhteisön tuotannonalan etuun, koska ilman tuetun tuonnin aiheuttamien kielteisten vaikutusten korjaamiseen tarkoitettuja toimenpiteitä yhteisön tuotannonala luultavasti joutuisi yhä tekemisiin hinnan alittavuuden ja siitä seuraavien hintojen alenemisen kanssa, mikä on jo heikentänyt yhteisön tuotannonalan kannattavuutta. Jos tilanteen annetaan jatkua, yhteisön tuotannonalan ainoaksi vaihtoehdoksi voi jäädä joidenkin tuotantolinjojen tai jopa kokonaisten tehtaiden sulkeminen. On muistettava, että pelkästään kyseistä tuotetta valmistavat tuotantolinjat ja tehtaat työllistävät lähes 1200 ihmistä.
3. Yhteisön etua koskeva päätelmä
(77) Asiaan liittyvien etujen tarkastelun perusteella katsotaan, ettei ole pakottavia syitä olla toteuttamatta toimenpiteitä kyseistä tuontia vastaan palauttamalla kilpaileva markkina-alue ja estämällä yhteisön tuotannonalalle aiheutuvien lisävahinkojen syntyminen.
H. LOPULLISET TOIMENPITEET
1. Vahingon korjaava taso
(78) Yhteisön tuotannonalalle vahinkoa aiheuttamattoman hintatason määrittämisessä käytetystä voittomarginaalista intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että yhteisön tuotannonalalla ei ollut tarvetta investoida tutkimukseen ja kehitykseen, koska lääketeollisuus ei rahoittaisi eikä sen pitäisi rahoittaa tutkimustaan kyseisen tuotteen kaltaisilla patentoimattomilla kulutushyödykkeillä, ja että vähimmäisvoitto-osuudeksi ehdotettu 15 prosenttia liikevaihdosta olisi tämän vuoksi liioiteltua.
(79) On totta, että voiton voidaan olettaa olevan erilainen, jos lääke on yhä patentilla tai muulla teollis- tai tekijänoikeudella suojattu, kuin yleisen patentittoman tuotteen ollessa kyseessä; tästä huolimatta ei voida hyväksyä väitettä siitä, että suojaamattomien tuotteiden myyntivoittoja ei osoitettaisi lainkaan tutkimukseen ja kehitykseen.
(80) On muistettava, että tuotannonala rahoittaa lähes kaiken tutkimus- ja kehitystoimintansa omista varoistaan. Tämän vuoksi tulevaisuuden kilpailukyvyn edellytyksenä on pitkän aikavälin kyky luoda nykyisten tuotteiden tuotantoprosessien parantamiseen ja uusien tuotteiden markkinoille saattamiseen tarvittavia varoja; tämä kyky riippuu mahdollisuuksista saada riittävästi voittoa jo markkinoilla olevista tuotteista.
(81) Ilman yhteisön tuotannonalan saavuttamaa tehokkuuden paranemista tutkimukseen ja kehitykseen suunnattujen varojen ja siitä seuranneiden tuotantoinvestointien ansiosta sekä ilman voiton paranemista yhteisön tuotannonalan voitaisiin katsoa jo tehneen tappiota.
On selvää, että nykyinen heikentynyt voittotaso aiheuttaisi vakavan esteen kyseisille investoinneille tulevaisuudessa ja vaikuttaisi sitä kautta yhteisön tuotannonalan kilpailukykyyn.
Lisäksi on muistettava, että lääketeollisuus on tuotannonala, jonka investointitaso on erittäin korkea. Sijoitetun pääoman tuottoprosentin pitämiseksi kohtuullisena kannattavuuden (voittoprosenttina ilmaistuna) on oltava suurempi kuin tyypillisesti sellaisilla aloilla, joilla investoinnit ovat vähäisempiä.
(82) Edellä mainitun perusteella 15 prosentin voitto katsotaan kohtuulliseksi vähimmäistasoksi integroidusti toimivalle lääketeollisuudelle.
2. Tullien laji ja taso
(83) Toimenpiteiden lajista ei tehty huomautuksia. Tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon johtavien tukien määrän alustavaan määritykseen on tehty tarvittavat muutokset. Kolmen yhteistyöhön osallistuneen intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta lopullinen tasoitustulli on alempi kuin väliaikainen tasoitustulli.
Väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 117-119 kappaleet vahvistetaan.
I. VÄLIAIKAISTEN TULLIEN KANTAMINEN
(84) Ottaen huomioon vientiä harjoittavien tuottajien osalta todettujen tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon johtavien tukien suuruus ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon vakavuus, pidetään tarpeellisena, että asetuksen (EY) N:o 1204/98 mukaisesti väliaikaisen tasoitustullin vakuutena olevat määrät kannetaan lopullisesti lopullisen tullin määräisinä.
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen tasoitustulli CN-koodeihin ex 2941 10 10 (Taric-koodi 2941 10 10 * 10), ex 2941 10 20 (Taric-koodi 2941 10 20 * 10) ja ex 2941 90 00 (Taric-koodi 2941 90 00 * 30) kuuluvan sellaisen Intiasta peräisin olevan amoksisilliinitrihydraatin, ampisilliinitrihydraatin ja kefaleksiinin tuonnissa, joka ei ole annostettuna eikä vähittäismyyntimuodossa tai -pakkauksissa.
2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava tulli mainittujen yritysten valmistamien tuotteiden tuonnin osalta on:
- Biochem Synergy Ltd., Indore (Taric-lisäkoodi: 8219): 9,6 prosenttia,
- Harshita Ltd., New Delhi (Taric-lisäkoodi: 8788): 9,1 prosenttia,
- Kopran Ltd., Mumbai (Bombay) (Taric-lisäkoodi: 8220): 8,7 prosenttia,
- Ranbaxy Laboratories Ltd., New Delhi (Taric-lisäkoodi: 8221): 6,3 prosenttia,
- Lupin Laboratories Ltd., Mumbai (Bombay) (Taric-lisäkoodi: 8222): 4,6 prosenttia,
- Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd., Chennai (Taric-lisäkoodi: 8224): 12 prosenttia,
- Torrent Pharmaceuticals Ltd., Ahmedabad (Taric-lisäkoodi: 8225): 0 prosenttia,
- Vitara Chemicals Ltd., Mumbai (Bombay) (Taric-lisäkoodi: 8225): 0 prosenttia,
- Gujarat Lyka Organics Ltd., Mumbai (Bombay) (Taric-lisäkoodi: 8225): 0 prosenttia,
- muut yritykset (Taric-lisäkoodi: 8900): 14,6 prosenttia.
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Kannetaan lopullisesti asetuksen (EY) N:o 1204/98 mukaisesti väliaikaisen tasoitustullin vakuutena olevat määrät lopullisesti käyttöön otetun tullin määrän mukaisina.
Vapautetaan lopullisen tasoitustullin ylittävät vakuutena olevat määrät.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 5 päivänä lokakuuta 1998.