KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1870/2005
af 16. november 2005
om åbning og forvaltning af toldkontingenter og om indførelse af en ordning med importlicenser og oprindelsescertifikater for hvidløg fra tredjelande
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til traktaten om Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse,
under henvisning til akten vedrørende Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse, særlig artikel 41, stk. 1,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (1), særlig artikel 31, stk. 2, og artikel 34, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Som konklusion på forhandlingerne i henhold til artikel XXVIII i GATT 1994 har Fællesskabet ændret betingelserne for import af hvidløg. Siden den 1. juni 2001 har den normale toldsats for import af hvidløg henhørende under KN-kode 0703 20 00 været sammensat af en værditold på 9,6 % og en specifik told på 1 200 EUR pr. t netto. Der blev dog åbnet et kontingent på 38 370 t uden specifik told ved en aftale i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Argentinske Republik i henhold til artikel XXVIII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT) 1994 om ændring af indrømmelserne vedrørende hvidløg omhandlet i liste CXL, der er knyttet som bilag til GATT, der blev godkendt ved Rådets afgørelse 2001/404/EF (2) (i det følgende benævnt »GATT-kontingentet«). Det er fastsat i nævnte aftale, at dette kontingent opdeles i 19 147 t til import fra Argentina (løbenummer 09.4104 og 09.4099), 13 200 t til import fra Kina (løbenummer 09.4105 og 09.4100) og 6 023 t for import fra andre lande (løbenummer 09.4106 og 09.4102).
(2)
Der kan også importeres hvidløg uden for GATT-kontingentet til normal told eller på præferencebetingelser i forbindelse med aftaler, som Fællesskabet har indgået med visse tredjelande.
(3)
Hvidløg er et vigtigt produkt i EU’s frugt- og grønsagssektor med en årlig produktion på ca. 250 000 t i EU. Den årlige import fra tredjelande er også betydelig og andrager fra 60 000 til 80 000 t. De to vigtigste leverandørlande i den tredje verden er Kina (30 000 til 40 000 t pr. år) og Argentina (ca. 15 000 t pr. år).
(4)
Betingelserne for forvaltning af disse kontingenter er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 565/2002 af 2. april 2002 om fastsættelse af ordningen for forvaltning af toldkontingenter og om indførelse af en ordning med oprindelsescertifikater for hvidløg fra tredjelande (3). I betragtning af erfaringen fra anvendelsen af nævnte forordning bør nogle af de nuværende betingelser ændres for at forenkle og afklare ordningen.
(5)
Da der opkræves en specifik told for ikke-præferenceimport uden for GATT-kontingentet, kræver forvaltningen af GATT-kontingentet en ordning med importlicenser. En sådan ordning bør muliggøre et detaljeret tilsyn med al import af hvidløg. Gennemførelsesbestemmelserne til ordningen bør supplere og kunne fravige de bestemmelser, der er vedtaget ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1291/2000 af 9. juni 2000 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen med import- og eksportlicenser og forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter (4).
(6)
For at overvåge al import så nøje som muligt, især efter de seneste tilfælde af bedrageri, bør der indføres to kategorier importlicenser for al import af hvidløg. Erfaringen viser, at bedrageri normalt begås ved, at kinesisk hvidløg omlades via tredjelande, der har præferencehandelsaftaler med EU. Hvidløgene kommer ind i EU med falske dokumenter.
(7)
Overgangen fra den ene ordning til den anden bør forløbe så glat som muligt. Med henblik herpå bør nogle af gennemførelsesbestemmelserne til forordning (EF) nr. 565/2002 overtages og den traditionelle importtidsplan opretholdes.
(8)
Der bør føres tilsyn med hvidløgsimporten efter artikel 308d i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (5).
(9)
Der bør fortsat være en passende forsyning med hvidløg på EF-markedet til stabile priser. Der bør undgås unødvendige markedssammenbrud i form af store prisudsving og uheldige virkninger for EF-producenterne. Med henblik herpå bør konkurrencen mellem importørerne øges og deres administrative byrde mindskes.
(10)
Af hensyn til de nuværende importører, der normalt importerer store mængder hvidløg, og nye importører, der melder sig på markedet, og som også bør have en rimelig chance for at ansøge om importlicenser for en mængde hvidløg under toldkontingenterne, bør der skelnes mellem traditionelle importører og nye importører. Der bør gives en klar definition af disse to kategorier importører, og der bør fastsættes visse kriterier for ansøgernes status og udnyttelsen af de tildelte importlicenser.
(11)
De mængder, der skal tildeles disse kategorier importører, bør fastlægges på grundlag af de faktisk importerede mængder frem for på grundlag af de udstedte importlicenser.
(12)
For at gøre det muligt for importører i Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet (i det følgende benævnt »de nye medlemsstater«) at komme ind under denne forordning bør der indføres ordninger for importperioderne 2005/06 og 2006/07 for at sikre, at der skelnes mellem på den ene side traditionelle importører og nye importører i Fællesskabet i dets sammensætning pr. 30. april 2004 og på den anden side traditionelle importører og nye importører i de nye medlemsstater.
(13)
For at tage hensyn til de forskellige handelsmønstre i de forskellige nye medlemsstater bør de ansvarlige myndigheder i de nye medlemsstater kunne vælge mellem to metoder for at fastslå deres traditionelle importørers referencemængde.
(14)
Ansøgninger om licens for import af hvidløg fra tredjelande, der indgives af begge kategorier importører, bør underkastes visse restriktioner. Sådanne restriktioner er nødvendige for ikke blot at sikre konkurrencen mellem importørerne, men også for at sikre, at importører med en ægte kommerciel virksomhed inden for frugt og grøntsager får lejlighed til at forsvare deres legitime handelsposition over for andre importører, og at en enkelt importør ikke er i stand til at kontrollere markedet.
(15)
For at sikre konkurrencen mellem ægte importører og forhindre spekulation i tildelingen af importlicenser og ethvert misbrug af ordningen, der ville skade de nye og de traditionelle importørers legitime handelsposition, bør der indføres en mere streng kontrol med, om importlicenserne udnyttes korrekt. Med henblik herpå bør overdragelse af importlicenser forbydes.
(16)
For at formindske importørernes administrative byrde og nedsætte risikoen for bedrageri bør ansøgninger om importlicens kun indgives i den medlemsstat, hvor importøren er registreret.
(17)
Der behøves også foranstaltninger for mest muligt at begrænse ansøgninger om importlicens i spekulationsøjemed, der kan medføre, at toldkontingenterne ikke udnyttes helt. På grund af produktets art og værdi bør der stilles en sikkerhed for hver ton hvidløg, som der ansøges om importlicens for, jf. artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1291/2000. Sikkerhedsstillelsen bør fastsættes til et beløb, der er stort nok til at afværge ansøgninger i spekulationsøjemed, men ikke så højt, at det afskrækker de importører, der reelt driver kommerciel virksomhed i hvidløgssektoren. Den mest passende objektive sikkerhedsstillelse er 5 % af den gennemsnitlige tillægstold for hvidløg henhørende under KN-kode 0703 20 00.
(18)
For at sikre, at GATT-kontingentet forvaltes korrekt, bør det fastlægges, hvilke foranstaltninger Kommissionen skal træffe, når den mængde hvidløg af en bestemt oprindelse eller for et bestemt kvartal, der er ansøgt om importlicens for, overstiger den mængde, der er fastsat i afgørelse 2001/404/EF, forhøjet med den mængde, der er ubrugt i forbindelse med tidligere udstedte importlicenser. Hvis sådanne foranstaltninger indebærer anvendelse af en tildelingskoefficient, når importlicenserne udstedes, bør det være muligt at trække ansøgningerne om disse importlicenser tilbage med øjeblikkelig frigivelse af sikkerhedsstillelsen.
(19)
For at sikre, at kontingenterne udnyttes korrekt, bør medlemsstaterne regelmæssigt meddele Kommissionen de mængder, der er omfattet af importlicenser, som medlemsstaternes ansvarlige myndigheder har udstedt, og som importørerne ikke har udnyttet helt. Ved beregningen af den mængde, der er omfattet af importlicenser, bør der tages hensyn til de ansøgninger om importlicens, som importørerne har trukket tilbage.
(20)
Med henblik på forvaltning af toldkontingenterne for hvidløg bør importører, der ansøger om importlicens, vedlægge deres ansøgninger til medlemsstatens ansvarlige myndigheder en erklæring om, at de forpligter sig til at overholde restriktionerne i denne forordning. For at forhindre misbrug af ordningen bør der fastsættes afskrækkende sanktioner, og medlemsstaterne bør have et vist frirum til at skønne, om importørerne skal pålægges yderligere sanktioner ud over dem, der er fastsat i denne forordning, når de indgiver falske, vildledende eller unøjagtige ansøgninger og/eller erklæringer til de ansvarlige myndigheder.
(21)
For at forbedre kontrollen og undgå enhver risiko for fordrejning af handelen som følge af urigtige dokumenter bør den nuværende ordning med oprindelsescertifikater for hvidløg, der importeres fra visse tredjelande, og kravet om, at hvidløg skal transporteres direkte fra oprindelseslandet til Fællesskabet, opretholdes, og landelisten udvides i betragtning af supplerende oplysninger. Oprindelsescertifikaterne udstedes af de nationale myndigheder efter artikel 56-62 i forordning (EØF) nr. 2454/93.
(22)
Alle nødvendige meddelelser mellem medlemsstaterne og Kommissionen i forbindelse med forordningen bør specificeres, især med hensyn til forvaltningen af toldkontingenter, for at bekæmpe bedrageri og føre tilsyn med markedet.
(23)
Kommissionens forordning (EF) nr. 565/2002, Kommissionens forordning (EF) nr. 228/2004 af 3. februar 2004 om overgangsforanstaltninger for Kommissionens forordning (EF) nr. 565/2002 som følge af Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse (6) og Kommissionens forordning (EF) nr. 229/2004 af 10. februar 2004 om fravigelse af forordning (EF) nr. 565/2002 for så vidt angår datoerne for indgivelse af licensansøgninger for import af hvidløg for første kvartal af importperioden 2004/05 (7) bør ophæves. Nærværende forordning bør for første gang anvendes på ansøgninger om importlicens for det første kvartal af importperioden 2006/07. Da den import, der er underlagt bestemmelserne om »B«-licenser i nærværende forordning, for tiden ikke er underkastet særlige regler for udstedelse af licenser, og for at sikre en mere effektiv kontrol bør bestemmelserne om »B«-licenser anvendes så hurtigt som muligt.
(24)
For import af hvidløg, der efter nærværende forordnings ikrafttræden foretages i henhold til importlicenser, der er udstedt efter forordning (EF) nr. 565/2002 og enhver forordning om åbning og forvaltning af autonome toldkontingenter for hvidløg, bør de bestemmelser, der var i kraft, da disse importlicenser blev udstedt, fortsat anvendes.
(25)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Friske Frugter og Grøntsager -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Åbning af toldkontingenter og gældende toldsatser
1. I henhold til afgørelse 2001/404/EF åbnes der toldkontingenter for import til Fællesskabet af hvidløg henhørende under KN-kode 0703 20 00 (i det følgende benævnt »hvidløg«) på betingelserne i denne forordning. Størrelsen af hvert toldkontingent, den periode, det gælder for, og løbenummeret er anført i bilag I.
2. Værditolden for hvidløg, der importeres under de i stk. 1 omhandlede toldkontingenter, er på 9,6 %.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås der ved:
1)
»importperiode«: perioden fra den 1. juni til den 31. maj det efterfølgende år
2)
»nye medlemsstater«: Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet
3)
»andre lande«: tredjelande undtagen Argentina og Kina
4)
»ansvarlige myndigheder«: det eller de organer, der er udpeget af medlemsstaterne til at gennemføre denne forordning
5)
»referencemængde«: den mængde hvidløg, der er blevet importeret af en traditionel importør, jf. artikel 3, som følger:
a)
for traditionelle importører, der importerede hvidløg mellem 1998 og 2000 til Fællesskabet i dets sammensætning pr. 30. april 2004, den største mængde hvidløg, der blev importeret i et af kalenderårene 1998, 1999 eller 2000
b)
for traditionelle importører, der importerede hvidløg mellem 2001 og 2003 til de nye medlemsstater, den største mængde hvidløg, der blev importeret
i)
enten i kalenderåret 2001, 2002 eller 2003
ii)
eller i importperioden 2001/02, 2002/03 eller 2003/04
c)
for traditionelle importører, der ikke falder ind under litra a) eller b), den største mængde hvidløg, der er blevet importeret i en af de første tre importperioder, hvor de har opnået importlicenser efter forordning (EF) nr. 565/2002 eller nærværende forordning.
Der tages ikke hensyn til hvidløg med oprindelse i de nye medlemsstater eller Fællesskabet i dets sammensætning pr. 30. april 2004 ved beregningen af referencemængden.
De nye medlemsstater vælger og anvender en af de i litra b) omhandlede to metoder på alle traditionelle importører efter objektive kriterier og på en sådan måde, at der sikres de erhvervsdrivende lige behandling.
Artikel 3
Kategorier importører
1. Ved »traditionelle importører« forstås importører, det være sig fysiske eller juridiske personer, enkeltpersoner eller sammenslutninger af erhvervsdrivende, der er etableret i overensstemmelse med national ret, og som kan bevise, at de:
a)
har opnået licenser efter forordning (EF) nr. 565/2002 eller nærværende forordning i hver af de tre foregående importperioder
b)
har importeret hvidløg til Fællesskabet i mindst to af de tre foregående importperioder
c)
har importeret mindst 50 t frugt og grøntsager som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 til Fællesskabet i importperioden forud for deres ansøgning.
2. Ved »nye importører« forstås andre importører end de i stk. 1 omhandlede importører, det være sig fysiske eller juridiske personer, enkeltpersoner eller sammenslutninger af erhvervsdrivende, der er etableret i overensstemmelse med national ret, og som i hvert af de to foregående kalenderår har importeret mindst 50 t frugt og grøntsager som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 til Fællesskabet. Overholdelsen af denne betingelse dokumenteres ved, at den pågældende er optaget i et handelsregister i medlemsstaten, eller ved ethvert andet bevis, der er godkendt af medlemsstaten, og ved et importbevis.
3. Uanset stk. 1 og 2 gælder følgende med hensyn til importperioden fra den 1. juni 2006 til den 31. maj 2007 i de nye medlemsstater:
a)
ved »traditionelle importører« forstås importører, det være sig fysiske eller juridiske personer, enkeltpersoner eller sammenslutninger af erhvervsdrivende, der er etableret i overensstemmelse med national ret, og som kan bevise, at:
i)
de har importeret hvidløg fra andre oprindelseslande end de nye medlemsstater eller Fællesskabet i dets sammensætning pr. 30. april 2004 i mindst to af de tre foregående importperioder
ii)
de har importeret mindst 50 t frugt og grøntsager som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 i det foregående kalenderår
iii)
importen i nr. i) og ii) har fundet sted til den nye medlemsstat, hvor den pågældende importørs hovedsæde befinder sig
b)
ved »nye importører« forstås andre end de i litra a) omhandlede traditionelle importører, det være sig handlende, fysiske eller juridiske personer, enkeltpersoner eller sammenslutninger af erhvervsdrivende, der er etableret i overensstemmelse med national ret, og som kan bevise, at:
i)
de har importeret mindst 50 t frugt og grøntsager som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 fra andre oprindelseslande end de nye medlemsstater eller Fællesskabet i dets sammensætning pr. 30. april 2004 i hvert af de to foregående kalenderår
ii)
importen i nr. i) har fundet sted til den nye medlemsstat, hvor den pågældende importørs hovedsæde befinder sig.
Artikel 4
Forelæggelse af importlicenser
1. Importeret hvidløg kan kun overgå til fri omsætning i Fællesskabet, hvis der forelægges en importlicens, der er udstedt efter denne forordning.
2. Hvidløg kan kun overgå til fri omsætning under de i artikel 1, stk. 1, omhandlede kontingenter, hvis rubrik 24 i den pågældende importlicens indeholder en af angivelserne i bilag II.
Sådanne importlicenser omtales i det følgende som »A-licenser«. Andre importlicenser omtales i det følgende som »B-licenser«.
Artikel 5
Almindelige bestemmelser om licensansøgninger og importlicenser
1. Forordning (EF) nr. 1291/2000 gælder for »A«- og »B«-licenser, undtagen hvis andet er fastsat i nærværende forordning.
2. »A«-licenser gælder kun for det kvartal, de er udstedt for. I »A«-licensernes rubrik 24 anføres en af angivelserne i bilag III.
»B«-licenser er gyldige i tre måneder fra udstedelsesdatoen.
3. Det sikkerhedsbeløb, der er omhandlet i artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1291/2000, er på 50 EUR pr. t.
4. I rubrik 8 i ansøgninger om »A«- og »B«-licenser og importlicenser angives oprindelseslandet, og ordet »ja« markeres med et kryds. Importlicensen er kun gyldig for import med oprindelse i det angivne land.
5. Uanset artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1291/2000 kan rettighederne i forbindelse med »A«- og »B«-licenser ikke overdrages.
Artikel 6
Fordeling af de samlede mængder på traditionelle og nye importører
1. Den samlede mængde, der tildeles Argentina, Kina og andre lande jf. bilag I, fordeles således:
a)
70 % til traditionelle importører
b)
30 % til nye importører.
2. Udnyttes den tildelte mængde med oprindelse i Argentina, Kina og andre lande i et kvartal ikke fuldt ud af en kategori importører, tildeles resten til den anden kategori importører.
3. Med hensyn til hver af de i stk. 2 omhandlede tre oprindelser og hvert af de i bilag I anførte kvartaler, udstedes der kun »A«-licenser for en mængde, der højst er lig med summen af:
a)
den i bilag I anførte mængde for det pågældende kvartal og den pågældende oprindelse
b)
de mængder, der ikke er ansøgt om i det foregående kvartal for den pågældende oprindelse
c)
den uudnyttede mængde, som Kommissionen er blevet underrettet om i forbindelse med de tidligere udstedte »A«-licenser for den pågældende oprindelse.
Den mængde, der ikke er ansøgt om, eller som ikke er udnyttet i en importperiode, kan dog ikke overføres til den efterfølgende importperiode.
Artikel 7
Restriktioner for ansøgninger om »A«-licens
1. Den samlede mængde, der er omfattet af ansøgninger om »A«-licens, som en traditionel importør har indgivet i en importperiode, må ikke overstige hans referencemængde. De ansvarlige myndigheder afviser ansøgninger, der ikke opfylder denne betingelse.
2. Den samlede mængde, der er omfattet af ansøgninger om »A«-licens, der indgives af en ny importør i et kvartal, må ikke overstige 10 % af den i bilag I anførte mængde for det pågældende kvartal og den pågældende oprindelse. De ansvarlige myndigheder afviser ansøgninger, der ikke opfylder denne betingelse.
Artikel 8
Indgivelse af importlicensansøgninger
1. En ansøger kan kun indgive ansøgninger om »A«- og »B«-licenser til de ansvarlige myndigheder i en enkelt medlemsstat, nemlig den medlemsstat, hvor ansøgeren er momsregistreret.
2. Kun importører som defineret i artikel 3 kan indgive ansøgninger om »A«-licens.
For at underbygge ansøgningerne om »A«-licens fremlægger importørerne de nødvendige oplysninger, så de pågældende medlemsstaters ansvarlige myndigheder kan undersøge, om betingelserne i artikel 3 er opfyldt til deres tilfredshed.
Når nye importører har opnået importlicenser efter nærværende forordning eller forordning (EF) nr. 565/2002 i den tidligere importperiode, skal de fremlægge bevis for, at mindst 90 % af den mængde, de havde fået tildelt, rent faktisk er overgået til fri omsætning.
Fremlægges det i tredje afsnit omhandlede bevis ikke, eller viser det fremlagte bevis, at mindre end 90 % af den mængde, en importør har fået tildelt, rent faktisk er overgået til fri omsætning i et kvartal i den i nævnte afsnit omhandlede importperiode, udstedes der ingen importlicens til ansøgeren undtagen i tilfælde af force majeure.
3. Importører indgiver deres ansøgninger om »A«-licens i de første fem arbejdsdage i april, juli, oktober og januar før det respektive kvartal.
4. Importørerne vedlægger deres ansøgninger om »A«-licens en erklæring om, at de er klar over og forpligter sig til at overholde bestemmelserne i artikel 7.
Sådanne erklæringer underskrives og attesteres som korrekte af importøren.
5. Ansøgningerne om »A«-licens skal i rubrik 20 have påtegnelsen »traditionel importør« eller »ny importør«, alt efter om de indgives af henholdsvis en traditionel importør eller en ny importør.
6. Der kan ikke indgives ansøgninger om »A«-licens for et bestemt kvartal eller for en bestemt oprindelse, når der ikke er anført nogen mængde i bilag I for nævnte kvartal og for nævnte oprindelse.
7. Der kan ikke udstedes en »B«-licens på grundlag af en ansøgning om »A«-licens.
Artikel 9
Indberetning af ansøgninger om »A«-licens
Senest den 15. i hver måned, jf. artikel 8, stk. 3, indberetter medlemsstaterne den mængde, der er omfattet af ansøgninger om »A«-licens, der er indgivet for det pågældende kvartal, til Kommissionen.
Indberetningerne fordeles på oprindelse. Indberetningerne indeholder også særskilte tal for de mængder hvidløg, som henholdsvis traditionelle og nye importører har ansøgt om.
Indberetningerne foretages elektronisk ved brug af den formular, Kommissionen forsyner medlemsstaterne med.
Artikel 10
Udstedelse af importlicenser
1. De ansvarlige myndigheder udsteder »A«-licenserne på den syvende arbejdsdag efter den i artikel 9 fastsatte indberetning.
2. Konstateres det i et kvartal, at den mængde, der ansøges om under de i artikel 1, stk. 1, omhandlede kontingenter, overstiger den disponible mængde, fastsætter Kommissionen ved en forordning en tildelingskoefficient for de pågældende ansøgninger om »A«-licens og suspenderer om nødvendigt udstedelsen af »A«-licenser for de efterfølgende ansøgninger.
Anvendes første afsnit, udsteder de ansvarlige myndigheder »A«-licenser på den tredje arbejdsdag efter den i nævnte afsnit omhandlede forordnings ikrafttrædelse.
3. Der kan ikke udstedes »A«-licens for import af produkter med oprindelse i de af de i bilag IV nævnte lande, der ikke har tilsendt Kommissionen de oplysninger, der er nødvendige for at iværksætte en procedure for administrativt samarbejde i overensstemmelse med artikel 63, 64 og 65 i forordning (EØF) nr. 2454/93. Fremsendelsen af oplysningerne anses for at være foretaget på datoen for den offentliggørelse, der er fastsat i nærværende forordnings artikel 15.
4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen listen over traditionelle og nye importører, der ansøger om »A«-licenser i det pågældende kvartal, på den i artikel 9, stk. 1, omhandlede dag. Når det drejer sig om sammenslutninger af erhvervsdrivende, der er etableret i overensstemmelse med national ret, skal de tilsluttede erhvervsdrivende også anføres på listen.
De i første afsnit omhandlede meddelelser foretages elektronisk på den formular, Kommissionen forsyner medlemsstaterne med.
5. Der gælder ingen mængderestriktion for »B«-licenser, der straks udstedes.
Artikel 11
Tilbagetrækning af ansøgninger om »A«-licens
Er den mængde, der er omfattet af en »A«-licens, ifølge artikel 10, stk. 2, mindre end den mængde, der er ansøgt om »A«-licens for, kan den pågældende importør anmode de ansvarlige myndigheder om at trække ansøgningen om »A«-licens tilbage inden tre arbejdsdage efter ikrafttrædelsen af den forordning, der er vedtaget efter artikel 10, stk. 2. Ved en sådan tilbagetrækning frigives hele sikkerhedsstillelsen straks.
Artikel 12
Medlemsstaternes meddelelser til Kommissionen
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen følgende:
a)
den mængde, der er ansøgt om »B«-licens for
b)
for importlicenser, der ikke er udnyttet eller kun udnyttet delvist, den mængde i »A«-licenserne, der svarer til forskellen mellem den mængde, der er afskrevet på bagsiden af licenserne, og den mængde, de er udstedt for, for det sidst afsluttede kvartal
c)
den mængde i de ansøgninger om »A«-licens, der er trukket tilbage efter artikel 11.
2. De i stk. 1 nævnte oplysninger indberettes:
a)
med hensyn til stk. 1, litra a), senest den anden arbejdsdag i hver uge for ansøgninger, der er modtaget den foregående uge
b)
med hensyn til stk. 1, litra b), senest den dag, der er anført i artikel 9, stk. 1
c)
med hensyn til stk. 1, litra c), senest den sidste dag i hver måned, der er anført i artikel 8, stk. 3.
Er der ikke indgivet ansøgninger om »B«-licens, eller er der ikke uudnyttede eller tilbagetrukne mængder, jf. stk. 1, litra b) og c), underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen herom på den i nærværende stykke anførte dag.
3. De i stk. 1 omhandlede meddelelser foretages elektronisk ved brug af den formular, Kommissionen forsyner medlemsstaterne med.
Den pågældende mængde opdeles efter dag for indgivelse af ansøgning om importlicens, efter oprindelsestredjeland, efter licenstype (»A«- eller »B«-licens) og for »A«-licenser efter kategori importør, jf. artikel 3.
Artikel 13
Oprindelsescertifikater
Hvidløg med oprindelse i et tredjeland som anført i bilag IV kan kun overgå til fri omsætning i Fællesskabet, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
der fremlægges et oprindelsescertifikat, som er udstedt af de ansvarlige nationale myndigheder i det pågældende tredjeland, jf. artikel 56-62 i forordning (EØF) nr. 2454/93
b)
produktet er forsendt direkte fra landet til Fællesskabet efter artikel 14.
Artikel 14
Direkte transport
1. Nedenstående produkter anses for at være transporteret direkte fra de i bilag IV anførte tredjelande til Fællesskabet:
a)
produkter, hvis transport ikke passerer igennem noget andet tredjelands territorium
b)
produkter, hvis transport passerer igennem et eller flere andre tredjelande end oprindelseslandet med eller uden omladning eller midlertidig oplagring i disse lande, hvis transporten gennem disse lande er nødvendig af geografiske grunde eller af transporthensyn, og hvis produkterne:
i)
er forblevet under toldmyndighedernes tilsyn i transit- eller oplagringslandet eller -landene
ii)
ikke er bragt på markedet eller overgået til frit forbrug der
iii)
ikke har undergået andre behandlinger end aflæsning og genpålæsning eller enhver anden behandling, der skal sikre, at deres tilstand ikke forringes.
2. Som bevis for, at betingelserne i stk. 1, litra b), er opfyldt, skal medlemsstaternes ansvarlige myndigheder have forelagt:
a)
et gennemgående transportdokument, der er udfærdiget i oprindelseslandet, og som dækker transporten gennem transitlandet eller -landene, eller
b)
en erklæring fra toldmyndighederne i transitlandet eller -landene, der indeholder:
i)
en nøjagtig varebeskrivelse
ii)
datoerne for aflæsning og genpålæsning med detaljerede oplysninger til identifikation af de anvendte transportmidler
iii)
en erklæring til attestering af de forhold, som produkterne har været opbevaret under
c)
eller hvis det i litra a) eller b) omhandlede bevis ikke kan fremlægges, alle andre underbyggende dokumenter.
Artikel 15
Administrativt samarbejde med visse tredjelande
Så snart hvert tredjeland, der er anført i bilag IV til nærværende forordning, har fremsendt de oplysninger, der er nødvendige for iværksættelsen af en procedure for administrativt samarbejde, jf. artikel 63, 64 og 65 i forordning (EØF) nr. 2454/93, offentliggøres der en meddelelse om fremsendelsen af disse oplysninger i Den Europæiske Unions Tidende, C-udgaven.
Artikel 16
Sanktioner for importører
1. Konstateres det, at ansøgninger eller erklæringer, der vedrører »A«-licenser, og som en importør har indgivet til de ansvarlige myndigheder i en medlemsstat, er falske, vildledende eller unøjagtige, medmindre dette helt klart skyldes en ægte fejl, udelukker medlemsstatens ansvarlige myndigheder afhængigt af uregelmæssighedens alvor importøren fra ordningen for ansøgninger om »A«-licens i op til fire kvartaler efter konstateringen, uden at dette berører anvendelsen af relevante nationale love. I sådanne tilfælde fortabes hele den i artikel 5, stk. 3, nævnte sikkerhedsstillelse.
2. Medlemsstaterne kan vedtage supplerende nationale bestemmelser om indgivelse af ansøgninger om »A«-licens til deres ansvarlige myndigheder og kan indføre sanktioner, der skal pålægges importører, der er momsregistreret på deres nationale territorium, i forhold til uregelmæssighedens alvor. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om indførelsen af sådanne nationale bestemmelser.
Artikel 17
Oplysninger fra Kommissionen
Hver syvende arbejdsdag efter den 15. i hver måned som nævnt i artikel 8, stk. 3, sender Kommissionen medlemsstaterne de oplysninger, den har modtaget efter artikel 10, stk. 4, for at lette påvisningen eller forebyggelsen af falske ansøgninger fra de erhvervsdrivende.
Hver syvende arbejdsdag efter den 15. i hver måned som nævnt i artikel 8, stk. 3, sender Kommissionen medlemsstaterne alle de oplysninger, den har modtaget efter artikel 12.
Kommissionen meddeler regelmæssigt medlemsstaterne på rette tidspunkt og måde, hvilke kontingentmængder der er udnyttet, og hvilke oplysninger den har modtaget efter artikel 16, stk. 2.
Kommissionen meddeler medlemsstaterne alle andre relevante oplysninger, især dem, der kan hjælpe til at forebygge bedrageri.
Artikel 18
Administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne
Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at etablere et indbyrdes administrativt samarbejde, med henblik på at sikre, at denne forordning anvendes korrekt.
Artikel 19
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 565/2002, (EF) nr. 228/2004 og (EF) nr. 229/2004 ophæves fra den 1. april 2006.
Forordning (EF) nr. 565/2002, (EF) nr. 228/2004 og (EF) nr. 229/2004 anvendes dog fortsat for importlicenser, der er udstedt i henhold til nævnte forordninger for den importperiode, der udløber den 31. maj 2006.
Artikel 20
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Bestemmelserne om »A«-licenser for den importperiode, der begynder den 1. juni 2006, anvendes fra den 1. april 2006.
Bestemmelserne om »B«-licenser anvendes fra den 1. januar 2006.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. november 2005.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1870/2005,
annettu 16 päivänä marraskuuta 2005,
kolmansista maista tuotavan valkosipulin tariffikiintiöiden avaamisesta ja hallinnoinnista sekä tuonti- ja alkuperätodistusmenettelyn perustamisesta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymissopimuksen,
ottaa huomioon Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisasiakirjan ja erityisesti sen 41 artiklan ensimmäisen kohdan,
ottaa huomioon hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 (1) ja erityisesti sen 31 artiklan 2 kohdan ja 34 artiklan 1 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
GATT 1994 -sopimuksen XXVIII artiklan mukaisesti käytyjen neuvottelujen päätyttyä yhteisö muutti valkosipulin tuontia koskevia edellytyksiä. Kesäkuun 1 päivästä 2001 alkaen CN-koodiin 0703 20 00 kuuluvan valkosipulin tuonnista kannettava tavanomainen tuontitulli on koostunut 9,6 prosentin arvotullista ja erityisestä määrästä, jonka suuruus on 1 200 euroa nettotonnilta. GATT 1994 sopimuksen XXVIII artiklan mukaisen, GATT-sopimuksen liitteenä olevassa CXL-luettelossa määrättyjen valkosipulia koskevien myönnytysten muuttamista koskevalla Euroopan yhteisön ja Argentiinan tasavallan välisellä kirjeenvaihtona tehdyllä sopimuksella, joka on hyväksytty neuvoston päätöksellä 2001/404/EY (2), avattiin kuitenkin 38 370 tonnin kiintiö, jäljempänä ’GATT-kiintiö’, jossa kyseistä paljoustullia ei kanneta. Sopimuksessa määrätään, että kiintiö jaetaan 19 147 tonniin Argentiinasta tuontia varten, (järjestysnumerot 09.4104 ja 09.4099), 13 200 tonniin Kiinasta tuontia varten (järjestysnumerot 09.4105 ja 09.4100) ja 6 023 tonniin muista maista tuontia varten (järjestysnumerot 09.4106 ja 09.4102).
(2)
Valkosipulia voidaan tuoda myös GATT-kiintiön ulkopuolella tavanomaisin tullein tai etuuskohteluun oikeuttavien yhteisön ja tiettyjen kolmansien maiden tekemien sopimusten mukaisesti.
(3)
Valkosipuli on tärkeä Euroopan unionin hedelmä ja vihannesalan tuote, ja sen vuosituotanto EU:ssa on noin 250 000 tonnia. Vuosittaiset tuontimäärät kolmansista maista ovat myös merkittäviä, ja ne vaihtelevat 60 000 tonnista 80 000 tonniin. Kaksi tärkeintä kolmansien maiden toimittajaa ovat Kiina (30 000-40 000 tonnia vuodessa) ja Argentiina (noin 15 000 tonnia vuodessa).
(4)
Kyseisten kiintiöiden hallinnointia koskevat edellytykset vahvistetaan kolmansista maista tuotavan valkosipulin tariffikiintiöiden hallinnointitavan vahvistamisesta ja alkuperätodistusmenettelyn perustamisesta 2 päivänä huhtikuuta 2002 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 565/2002 (3). Kyseisen asetuksen soveltamisesta saadun kokemuksen perusteella on tarpeen muuttaa joitakin voimassa olevia edellytyksiä järjestelmän yksinkertaistamiseksi ja selkeyttämiseksi.
(5)
Koska GATT-kiintiön ulkopuolella kannetaan muusta kuin etuuskohteluun oikeuttavasta tuonnista paljoustulli, GATT-kiintiön hallinnointi edellyttää tuontitodistusmenettelyn perustamista. Tällaisella menettelyllä olisi voitava valvoa tarkasti kaikkea valkosipulin tuontia. Tämän menettelyn soveltamista koskevilla yksityiskohtaisilla säännöillä olisi täydennettävä maataloustuotteiden tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusmenettelyn soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 9 päivänä kesäkuuta 2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1291/2000 (4) säännöksiä ja niillä saatetaan joutua poikkeamaan niistä.
(6)
Jotta tuontia voidaan valvoa niin tarkkaan kuin mahdollista, erityisesti viimeaikaisten petostapausten vuoksi, kaikkea valkosipulin tuontia varten olisi myös otettava käyttöön kaksi tuontitodistusten luokkaa. Kokemuksen mukaan petoksia tehdään tyypillisesti kuljettamalla kiinalaista valkosipulia sellaisten kolmansien maiden kautta, joilla on etuuskohtelusopimuksia Euroopan yhteisön kanssa. Valkosipuli tuodaan EU:hun väärennetyin asiakirjoin.
(7)
Järjestelmästä toiseen siirtymisen olisi oltava mahdollisimman joustavaa. Sitä varten olisi jatkettava asetuksen (EY) N:o 565/2002 eräiden yksityiskohtaisten soveltamista koskevien sääntöjen voimassaoloa ja säilytettävä perinteisen tuontiaikataulu.
(8)
Valkosipulin tuontia olisi valvottava tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (5) 308 d artiklan mukaisesti.
(9)
Valkosipulia olisi edelleen oltava riittävästi yhteisön markkinoilla vakain hinnoin, ja samalla olisi vältettävä suurina hintojen vaihteluina esiintyviä tarpeettomia markkinoiden häiriöitä ja haitallisia vaikutuksia yhteisön tuottajiin. Sitä varten olisi kannustettava tuojien välisen kilpailun lisäämistä ja vähennettävä tuojien hallinnollisia rasituksia.
(10)
Niiden nykyisten tuojien edun vuoksi, jotka tavallisesti tuovat suuria määriä valkosipulia, ja myös markkinoihin liittyvien uusien tuojien, joilla olisi oltava myös oikeudenmukaiset mahdollisuudet hakea tuontitodistuksia valkosipulien tariffikiintiöiden mukaista määrää varten, edun vuoksi olisi tehtävä ero perinteisten ja uusien tuojien välillä. Olisi säädettävä näitä kahta tuojaryhmää koskeva selkeä määritelmä, ja olisi säädettävä tietyt hakijoiden asemaan sekä myönnettyjen tuontitodistusten käyttöön liittyvät perusteet.
(11)
Kyseisille tuojaryhmille myönnettävät määrät olisi vahvistettava tosiasiallisesti tuotujen määrien eikä myönnettyjen tuontitodistusten perusteella.
(12)
Jotta tätä asetusta voidaan soveltaa Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian, jäljempänä ’uudet jäsenvaltiot’, tuojiin, olisi vahvistettava säännöt vuosien 2005/2006 ja 2006/2007 tuontikausiksi sen varmistamiseksi, että erotetaan toisistaan toisaalta yhteisön, sellaisena kuin se oli 30 päivänä huhtikuuta 2004, perinteiset ja uudet tuojat, ja toisaalta uusien jäsenvaltioiden perinteiset ja uudet tuojat.
(13)
Uusien jäsenvaltioiden kauppatapojen huomioon ottamiseksi olisi sallittava, että uusien jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat valita kahden menetelmän välillä perinteisten tuojiensa viitemäärän vahvistamiseksi.
(14)
Kunkin tuojaryhmän jättämiin valkosipulin tuontia kolmansista maista koskeviin tuontitodistushakemuksiin olisi sovellettava tiettyjä rajoituksia. Rajoitukset ovat tarpeen paitsi sen varmistamiseksi, että turvataan tuojien välinen kilpailu, myös sen vuoksi, että tuojille, joilla on tosiasiallista kaupallista toimintaa hedelmä- ja vihannesmarkkinoilla, annetaan mahdollisuus puolustaa perusteltuja kauppa-asemiaan muihin tuojiin nähden, ja että kukaan yksittäinen tuoja ei voi hallita markkinoita.
(15)
Tosiasiallisten tuojien välisen kilpailun turvaamiseksi ja keinottelun estämiseksi tuontitodistusten myöntämisessä sekä uusien ja perinteisten tuojien perusteltujen kauppa-asemien vastaisten järjestelmän väärinkäytösten estämiseksi olisi tuontitodistusten moitteettoman käytön valvontaa varten otettava käyttöön aiempaa tiukemmat tarkastukset. Sitä varten olisi kiellettävä todistusten siirto.
(16)
Tuojien hallinnollisen rasituksen ja petosmahdollisuuksien vähentämiseksi tuontitodistushakemuksia olisi jätettävä vain siinä jäsenvaltiossa, jossa tuoja on merkitty rekisteriin.
(17)
Toimenpiteitä tarvitaan myös sitä varten, että tuontitodistushakemuksilla keinottelu olisi mahdollisimman vähäistä, koska keinottelu voi johtaa siihen, että tariffikiintiöitä ei käytetä kokonaan. Kyseisen tuotteen luonteesta ja arvosta johtuen kultakin valkosipulitonnilta, jolle jätetään tuontitodistushakemus, olisi asetettava vakuus asetuksen (EY) N:o 1291/2000 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Vakuuden olisi oltava riittävän suuri keinottelumielessä tehtävien hakemusten välttämiseksi, muttei niin suuri, että haitataan niitä tuojia, joilla on tosiasiallista valkosipuliin liittyvää kaupallista toimintaa. Vakuuden soveltuvin puolueeton taso on viisi prosenttia CN-koodiin 0703 20 00 kuuluvaan yhteisöön tuotavaan valkosipuliin sovellettavasta keskimääräisestä lisätullista.
(18)
GATT-kiintiön moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseksi olisi vahvistettava toimenpiteet, jotka komission on toteutettava, jos valkosipulin tuontitodistushakemusten määrät ylittävät jonkin alkuperän tai vuosineljänneksen osalta päätöksessä 2001/404/EY vahvistetut määrät, joihin on lisätty aiemmin myönnettyjen tuontitodistusten käyttämättä jääneet määrät. Jos näihin toimenpiteisiin kuuluu vähennyskertoimen soveltaminen todistusten myöntämisen yhteydessä, olisi säädettävä mahdollisuudesta peruuttaa kyseiset tuontitodistushakemukset ja vapauttaa vakuus välittömästi.
(19)
Jotta varmistetaan kiintiöiden käyttäminen moitteettomasti, jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava säännöllisesti komissiolle määrät, joille niiden toimivaltaiset viranomaiset ovat myöntäneet tuontitodistuksia, mutta joita tuojat eivät ole käyttäneet. Myönnettyjen tuontitodistusten kattamissa määrissä olisi otettava huomioon tuojien pyytämät todistushakemusten peruuttamiset.
(20)
Valkosipulin tariffikiintiöiden hallinnoinnin vuoksi tuontitodistushakemuksia jättävien tuojien olisi liitettävä jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille osoitettaviin hakemuksiinsa ilmoitus, jonka mukaan ne sitoutuvat noudattamaan tässä asetuksessa säädettyjä rajoituksia. Järjestelmän väärinkäytösten estämiseksi olisi säädettävä varoittavista seuraamuksista, ja jäsenvaltioilla olisi oltava harkintavaltaa soveltaa tämän asetuksen säännösten lisäksi seuraamuksia tuojiin, jotka jättävät toimivaltaisille viranomaisilleen virheellisiä, harhaanjohtavia tai epätäsmällisiä hakemuksia ja/tai ilmoituksia.
(21)
Valvonnan tiukentamiseksi ja epätarkkojen asiakirjojen aiheuttaman kauppasäännösten kiertämisen estämiseksi olisi säilytettävä voimassa oleva eräistä kolmansista maista tuotavaa valkosipulia koskeva alkuperätodistusten järjestelmä sekä vaatimus, jonka mukaan tällainen valkosipuli on kuljetettava suoraan alkuperämaana olevasta kolmannesta maasta yhteisöön, ja lisätietojen perusteella olisi laajennettava maiden luetteloa. Tällaisia alkuperätodistuksia antavat kansalliset toimivaltaiset viranomaiset asetuksen (ETY) N:o 2454/93 56-62 artiklan mukaisesti.
(22)
Olisi täsmennettävä tämän asetuksen mukainen jäsenvaltioiden ja komission välinen tarpeellinen tiedonvaihto, erityisesti tariffikiintiöiden hallinnoimiseksi sekä petostentorjuntatoimenpiteiden ja markkinoiden valvonnan toteuttamiseksi.
(23)
Asetus (EY) N:o 565/2002, asetukseen (EY) N:o 565/2002 sovellettavista siirtymätoimenpiteistä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian unioniin liittymisen vuoksi 3 päivänä helmikuuta 2004 annettu komission asetus (EY) N:o 228/2004 (6) ja asetuksesta (EY) N:o 565/2002 poikkeamisesta kauden 2004-2005 ensimmäistä vuosineljännestä koskevien valkosipulin tuontitodistushakemusten jättämispäivämäärien osalta 10 päivänä helmikuuta 2004 annettu komission asetus (EY) N:o 229/2004 (7) olisi kumottava. Tätä asetusta olisi sovellettava tuontitodistushakemuksiin ensimmäistä kertaa tuontikauden 2006/2007 ensimmäisellä vuosineljänneksellä. Koska tuontitoimiin, joihin sovelletaan tämän asetuksen B-todistuksia koskevia säännöksiä, ei tällä hetkellä sovelleta mitään erityisiä todistuksia koskevia sääntöjä ja jotta varmistettaisiin tarkastusten parempi tehokkuus, B-todistuksia koskevia säännöksiä olisi sovellettava mahdollisimman pian.
(24)
Sellaiseen valkosipuliin, jonka tuonti tapahtuu tämän asetuksen voimaantulon jälkeen asetuksen (EY) N:o 565/2002 säännösten mukaisesti myönnetyin todistuksin sekä niiden asetusten mukaisesti, joilla avataan ja hallinnoidaan valkosipulin yksipuolisia tariffikiintiöitä, olisi sovellettava edelleen niitä säännöksiä, jotka olivat voimassa kyseisiä tuontitodistuksia myönnettäessä.
(25)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat hedelmien ja vihannesten hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tariffikiintiöiden avaaminen ja kannettavat tullit
1. Avataan päätöksen 2001/404/EY mukaisesti CN-koodiin 0703 20 00 kuuluvan valkosipulin, jäljempänä ’valkosipuli’, yhteisöön tuontia koskevat tariffikiintiöt tässä asetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisesti. Kunkin tariffikiintiön määrä, sen soveltamiskausi ja järjestysnumero vahvistetaan tämän asetuksen liitteessä I.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa kiintiöissä tuotavasta valkosipulista kannetaan 9,6 prosentin arvotulli.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1)
’tuontikaudella’ tarkoitetaan jaksoa, joka alkaa 1 päivänä kesäkuuta ja päättyy seuraavan vuoden 31 päivänä toukokuuta;
2)
’uusilla jäsenvaltioilla’ tarkoitetaan Tšekkiä, Viroa, Kyprosta, Latviaa, Liettuaa, Unkaria, Maltaa, Puolaa, Sloveniaa ja Slovakiaa;
3)
’muilla mailla’ tarkoitetaan muita kolmansia maita kuin Argentiinaa ja Kiinaa;
4)
’toimivaltaisilla viranomaisilla’ tarkoitetaan viranomaista tai viranomaisia, jonka tai jotka jäsenvaltio on nimennyt tämän asetuksen täytäntöönpanoa varten;
5)
’viitemäärällä’ tarkoitetaan perinteisen tuojan 3 artiklan mukaisesti tuomaa valkosipulin määrää seuraavasti:
a)
valkosipulia yhteisöön, sellaisena kuin se oli 30 päivänä huhtikuuta 2004, vuosina 1998, 1999 ja 2000 tuoneiden perinteisten tuojien yhtenä kalenterivuosista 1998, 1999 ja 2000 harjoittaman valkosipulin tuonnin enimmäismäärää;
b)
valkosipulia uusiin jäsenvaltioihin vuosina 2001, 2002 ja 2003 tuoneiden perinteisten tuojien valkosipulin tuonnin enimmäismäärää
i)
joko kalenterivuonna 2001, 2002 tai 2003,
ii)
tai tuontikaudella 2001/2002, 2002/2003 tai 2003/2004;
c)
muiden a tai b alakohdassa tarkoitettujen perinteisten tuojien osalta valkosipulin enimmäismäärää, joka on tuotu jollakin ensimmäisestä kolmesta tuontikaudesta, jona asianomaiset tuojat ovat saaneet tuontitodistuksia asetuksen (EY) N:o 565/2002 tai tämän asetuksen mukaisesti.
Viitemäärän laskennassa ei oteta huomioon uusista jäsenvaltioista tai yhteisöstä, sellaisena kuin se oli 30 päivänä huhtikuuta 2004, peräisin olevaa valkosipulia.
Uudet jäsenvaltiot valitsevat ja soveltavat jompaakumpaa b alakohdassa tarkoitetuista menetelmistä kaikkiin perinteisiin tuojiin puolueettomin perustein ja siten, että varmistetaan toimijoiden tasapuolinen kohtelu.
3 artikla
Tuojaryhmät
1. ’Perinteisillä tuojilla’ tarkoitetaan tuojia, joko luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, yksittäisiä toimijoita tai näiden ryhmittymiä, jotka ovat järjestäytyneet kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja jotka voivat osoittaa, että
a)
ne ovat saaneet asetuksen (EY) N:o 565/2002 tai tämän asetuksen mukaisia tuontitodistuksia kunakin kolmena edellisenä tuontikautena;
b)
ne ovat tuoneet valkosipulia yhteisöön vähintään kahdella edellisestä kolmesta tuontikaudesta;
c)
ne ovat tuoneet yhteisöön vähintään 50 tonnia asetuksen (EY) N:o 2200/96 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja hedelmiä ja vihanneksia hakemustaan edeltävällä tuontikaudella.
2. ’Uusilla tuojilla’ tarkoitetaan muita kuin 1 kohdassa tarkoitettuja tuojia, luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, yksittäisiä toimijoita tai näiden ryhmittymiä, jotka ovat järjestäytyneet kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja tuoneet yhteisöön kumpanakin edellisenä kalenterivuonna vähintään 50 tonnia asetuksen (EY) N:o 2200/96 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja hedelmiä ja vihanneksia. Tämän edellytyksen noudattaminen vahvistetaan jäsenvaltion kaupparekisteriin tehdyllä merkinnällä tai muilla jäsenvaltion tätä tarkoitusta varten hyväksymillä todisteilla sekä tuontia koskevalla todisteella.
3. Poiketen siitä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, 1 päivän kesäkuuta 2006 ja 31 päivän toukokuuta 2007 välisen tuontikauden osalta ja ainoastaan uusissa jäsenvaltioissa
a)
’perinteisillä tuojilla’ tarkoitetaan tuojia, joko luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, yksittäisiä toimijoita tai näiden ryhmittymiä, jotka ovat järjestäytyneet kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja jotka voivat osoittaa, että
i)
ne ovat tuoneet valkosipulia muista alkuperämaista kuin uusista jäsenvaltioista tai yhteisöstä, sellaisena kuin se oli 30 päivänä huhtikuuta 2004, vähintään kahtena edellisestä kolmesta tuontikaudesta,
ii)
ne ovat tuoneet vähintään 50 tonnia asetuksen (EY) N:o 2200/96 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja hedelmiä ja vihanneksia edeltävän kalenterivuoden aikana,
iii)
edellä i ja ii alakohdassa tarkoitettu tuonti on tapahtunut uudessa jäsenvaltiossa, jossa kyseisen tuojan päätoimipaikka sijaitsee;
b)
’uusilla tuojilla’ tarkoitetaan muita kuin a alakohdan mukaisia perinteisiä tuojia, joko luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, yksittäisiä toimijoita tai näiden ryhmittymiä, jotka ovat järjestäytyneet kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja jotka voivat osoittaa, että
i)
ne ovat tuoneet vähintään 50 tonnia asetuksen (EY) N:o 2200/96 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja hedelmiä ja vihanneksia kummankin kahden edellisen kalenterivuoden aikana muista alkuperämaista kuin uusista jäsenvaltioista tai yhteisöstä, sellaisena kuin se oli 30 päivänä huhtikuuta 2004,
ii)
edellä i alakohdassa tarkoitettu tuonti on tapahtunut uudessa jäsenvaltiossa, jossa kyseisen tuojan päätoimipaikka sijaitsee.
4 artikla
Tuontitodistusten esittäminen
1. Tuodun valkosipulin luovuttaminen vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää tämän asetuksen mukaisesti annettavan tuontitodistuksen esittämistä.
2. Valkosipuli voidaan luovuttaa vapaaseen liikkeeseen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa kiintiöissä ainoastaan, jos asianomaisen tuontitodistuksen kohdassa 24 on jokin liitteessä II luetelluista maininnoista.
Tällaisista tuontitodistuksista käytetään jäljempänä ilmaisua ’A-todistus’. Muista tuontitodistuksista käytetään jäljempänä ilmaisua ’B-todistus’.
5 artikla
Tuontitodistushakemuksia ja tuontitodistuksia koskevat yleiset säännökset
1. A- ja B-todistuksiin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1291/2000 säännöksiä, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.
2. A-todistukset ovat voimassa ainoastaan sen vuosineljänneksen osalta, jolle ne on myönnetty. Todistusten kohdassa 24 on oltava yksi liitteessä III olevista maininnoista.
B-todistukset ovat voimassa kolme kuukautta niiden myöntämispäivästä.
3. Asetuksen (EY) N:o 1291/2000 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun vakuuden määrä on 50 euroa tonnilta.
4. A- ja B-todistushakemusten ja todistusten kohdassa 8 on mainittava alkuperämaa, ja kyllä-merkinnän on oltava rastittu. Tuontitodistus on voimassa ainoastaan mainitusta maasta peräisin olevien tuotteiden tuonnille.
5. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1291/2000 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, A- ja B-todistuksista johtuvia oikeuksia ei voi siirtää.
6 artikla
Kokonaismäärien jakaminen perinteisten ja uusien tuojien kesken
1. Argentiinalle, Kiinalle ja muille maille liitteen I mukaisesti myönnetty kokonaismäärä jaetaan seuraavasti:
a)
70 prosenttia perinteisille tuojille;
b)
30 prosenttia uusille tuojille.
2. Jos toinen tuojaryhmä ei Argentiinasta, Kiinasta ja muista maista peräisin olevan tuonnin osalta käytä myönnettyä määrää kokonaan jonkin vuosineljänneksen aikana, jäljelle jäävä osa myönnetään toiselle tuojaryhmälle.
3. Kunkin 2 kohdassa mainitun kolmen alkuperän ja liitteessä I mainitun vuosineljänneksen osalta saadaan myöntää A-todistuksia enintään seuraavien määrien summalle:
a)
liitteessä I mainittu määrä kyseessä olevan vuosineljänneksen ja alkuperän osalta;
b)
edellisen vuosineljänneksen aikana kyseessä olevan alkuperän osalta hakematta jääneet määrät;
c)
kyseessä olevan alkuperän osalta aiemmin myönnettyjen A-todistusten käyttämättä jääneet määrät, joista on ilmoitettu komissiolle.
Määriä, joista ei esitetä hakemuksia tai joita ei käytetä tuontikauden aikana, ei kuitenkaan voida siirtää seuraavalle tuontikaudelle.
7 artikla
A-todistushakemuksiin sovellettavat rajoitukset
1. Perinteisen tuojan jollakin tuontikaudella jättämien A-todistushakemusten kokonaismäärä ei saa ylittää kyseisen tuojan viitemäärää. Toimivaltaisten viranomaisten on hylättävä hakemukset, joissa ei noudateta tätä sääntöä.
2. Uuden tuojan jollakin vuosineljänneksellä jättämien A-todistushakemusten kokonaismäärä ei saa ylittää 10:tä prosenttia kyseisen vuosineljänneksen ja alkuperän osalta liitteessä I mainitusta määrästä. Toimivaltaisten viranomaisten on hylättävä hakemukset, joissa ei noudateta tätä sääntöä.
8 artikla
Tuontitodistushakemusten jättäminen
1. Hakija voi jättää A- ja B-todistushakemuksia ainoastaan sen yksittäisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa hakija on merkitty arvonlisäverorekisteriin.
2. Ainoastaan 3 artiklassa tarkoitetut tuojat voivat jättää A-todistushakemuksia.
Tuojien on toimitettava A-todistushakemustensa tueksi tarvittavat tiedot, jotta kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat varmistaa niitä tyydyttävällä tavalla, että 3 artiklassa säädettyjä edellytyksiä on noudatettu.
Jos uudelle tuojalle on myönnetty tuontitodistuksia tämän asetuksen tai asetuksen (EY) N:o 565/2002 mukaisesti edellisen tuontikauden aikana, sen on esitettävä todiste siitä, että se on tosiasiallisesti luovuttanut vapaaseen liikkeeseen vähintään 90 prosenttia sille myönnetystä määrästä.
Jos kolmannessa alakohdassa mainittuja todisteita ei toimiteta tai niistä ilmenee, että tuojalle myönnetystä määrästä on luovutettu vapaaseen liikkeeseen alle 90 prosenttia jollakin kyseisessä alakohdassa mainitun tuontikauden vuosineljänneksellä, hakijalle ei myönnetä tuontitodistuksia, lukuun ottamatta ylivoimaista estettä.
3. Tuojien on jätettävä A-todistushakemuksensa asianomaista vuosineljännestä edeltävän huhti-, heinä-, loka- ja tammikuun ensimmäisenä viitenä työpäivänä.
4. Tuojien on liitettävä A-todistushakemuksiinsa ilmoitus, jonka mukaan ne ovat tietoisia ja sitoutuvat noudattamaan 7 artiklassa annettuja säännöksiä.
Tuojan on allekirjoitettava ilmoitukset ja todistettava ne oikeiksi.
5. A-todistushakemusten kohdassa 20 on oltava maininta ”perinteinen tuoja” tai ”uusi tuoja” tapauksen mukaan.
6. A-todistushakemuksia ei voi jättää jollekin tietylle vuosineljännekselle tai tiettyä alkuperää varten, jos liitteessä I ei ole ilmoitettu määrää kyseiselle vuosineljännekselle tai kyseiselle alkuperälle.
7. B-todistusta ei voida myöntää A-todistushakemuksen perusteella.
9 artikla
A-todistushakemuksia koskevat ilmoitukset
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kyseiselle vuosineljännekselle jätettyjen hakemusten määrät, joille on jätetty A-todistushakemuksia kunkin 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kuukauden 15 päivään mennessä.
Ilmoitukset on eriteltävä alkuperän mukaan. Ilmoituksissa on eriteltävä myös perinteisten ja uusien tuojien hakemat valkosipulimäärät.
Ilmoitukset, mukaan luettuina ilmoitukset siitä, että hakemuksia ei ole jätetty, on tehtävä sähköisesti lomakkeella, jonka komissio toimittaa jäsenvaltioille tähän tarkoitukseen.
10 artikla
Tuontitodistusten myöntäminen
1. Toimivaltaisten viranomaisten on myönnettävä A-todistukset 9 artiklan mukaista ilmoitusta seuraavana seitsemäntenä työpäivänä.
2. Jos jollakin vuosineljänneksellä havaitaan, että 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa kiintiöissä haetut määrät ylittävät käytettävissä olevan määrän, komissio tekee päätöksen antamalla asetuksen kyseisiin A-todistushakemuksiin sovellettavan vähennyskertoimen vahvistamisesta ja tarvittaessa myöhemmin jätettäviin hakemuksiin liittyvien A-todistusten myöntämisen keskeyttämisestä.
Jos ensimmäistä alakohtaa sovelletaan, toimivaltaisten viranomaisten on myönnettävä A-todistukset kyseisessä alakohdassa tarkoitetun asetuksen voimaantuloa seuraavana kolmantena työpäivänä.
3. A-todistuksia ei voida myöntää alkuperätuotteiden tuonnille sellaisista liitteessä IV mainituista maista, jotka eivät ole toimittaneet komissiolle tarvittavia tietoja asetuksen (ETY) N:o 2454/93 63, 64 ja 65 artiklan mukaisen hallinnollisen yhteistyömenettelyn perustamiseksi. Tiedot katsotaan toimitetuiksi päivänä, jona tämän asetuksen 15 artiklan mukainen julkaiseminen tapahtuu.
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle luettelo A-todistuksia vastaavalla vuosineljänneksellä hakevista perinteisistä ja uusista tuojista 9 artiklan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuna päivänä. Kun kyse on kansallisen lainsäädännön mukaisesti järjestäytyneistä toimijoiden ryhmittymistä, ryhmittymän muodostavat toimijat on myös ilmoitettava.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut ilmoitukset on tehtävä sähköisesti lomakkeella, jonka komissio toimittaa jäsenvaltioille tähän tarkoitukseen.
5. B-todistuksiin ei sovelleta määrällisiä rajoituksia ja ne myönnetään välittömästi.
11 artikla
A-todistushakemusten peruuttaminen
Jos määrä, jolle A-todistus on myönnetty, on 10 artiklan 2 kohdan nojalla vähemmän kuin määrä, josta A-todistushakemus jätettiin, kyseinen tuoja voi pyytää, että toimivaltaiset viranomaiset peruuttavat A-todistushakemuksen kolmen työpäivän kuluessa 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti annetun asetuksen voimaantulosta. Jos hakemus peruutetaan, koko vakuus vapautetaan välittömästi.
12 artikla
Jäsenvaltioiden ilmoitukset komissiolle
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle
a)
määrät, joille B-todistuksia on haettu;
b)
A-todistuksiin liittyvät käyttämättömät tai osittain käytetyt määrät, jotka vastaavat todistusten kääntöpuolelle merkittyjen määrien ja niiden määrien erotusta, joille todistukset on myönnetty viimeksi kuluneelta vuosineljännekseltä;
c)
11 artiklan mukaisesti peruutetuissa A-todistushakemuksissa mainitut määrät.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on ilmoitettava
a)
1 kohdan a alakohdan osalta kunkin viikon toiseen työpäivään mennessä hakemuksista, jotka on saatu edellisellä viikolla;
b)
1 kohdan b alakohdan osalta 9 artiklan ensimmäisessä alakohdassa vahvistettuun päivään mennessä;
c)
1 kohdan c alakohdan osalta 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kunkin kuukauden viimeiseen päivään mennessä.
Jos yhtään B-tuontitodistushakemusta ei ole jätetty tai jos 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisia käyttämättä jääneitä tai peruutettuja määriä ei ole, kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava siitä komissiolle tässä kohdassa mainittuna päivänä.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset on tehtävä sähköisesti lomakkeella, jonka komissio toimittaa jäsenvaltioille tähän tarkoitukseen.
Kyseiset määrät on eriteltävä tuontitodistushakemuksen jättöpäivän, alkuperämaana olevan kolmannen maan, todistustyypin (A tai B) ja A-todistusten osalta tuojaryhmän perusteella 3 artiklan mukaisesti.
13 artikla
Alkuperätodistukset
Liitteessä IV mainitusta kolmannesta maasta peräisin oleva valkosipuli voidaan luovuttaa vapaaseen liikkeeseen yhteisössä ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
esitetään kyseisen maan kansallisten toimivaltaisten viranomaisten asetuksen (ETY) N:o 2454/93 56-62 artiklan säännösten mukaisesti myöntämä alkuperätodistus;
b)
tuote on kuljetettu suoraan yhteisöön kyseisestä maasta 14 artiklan mukaisesti.
14 artikla
Suora kuljetus
1. Liitteessä IV mainitusta kolmannesta maasta yhteisöön tapahtuvana suorana kuljetuksena pidetään
a)
sellaista tuotteiden kuljetusta, joka tehdään käymättä muun kolmannen maan alueella;
b)
tuotteita, jotka kuljetetaan yhden tai useamman sellaisen kolmannen maan kautta, joka ei ole alkuperämaa, ja jotka voidaan lastata kuljetusvälineestä toiseen tai varastoida väliaikaisesti kyseisissä maissa, jos kauttakulku voidaan perustella maantieteellisillä syillä tai kuljetusvaatimuksilla ja jos
i)
tuotteet ovat pysyneet tulliviranomaisten valvonnassa kauttakulku- tai varastointimaassa,
ii)
tuotteita ei ole saatettu siellä markkinoille eikä luovutettu vapaaseen liikkeeseen,
iii)
tuotteille ei ole tehty siellä muita toimenpiteitä kuin purkaminen ja uudelleenlastaus tai muut niiden säilymisen varmistamiseksi tarvitut toimenpiteet.
2. Todiste 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen edellytysten täyttymisestä toimitetaan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille seuraavien asiakirjojen kanssa:
a)
alkuperämaassa myönnetyllä kuljetusasiakirjalla, jonka perusteella kauttakuljetus on tapahtunut; tai
b)
kauttakuljetusmaiden tulliviranomaisten myöntämällä todistuksella, jossa on
i)
tarkka kuvaus tavaroista,
ii)
purkamisen ja uudelleenlastauksen päivämäärät sekä tiedot käytetyistä kuljetusvälineistä,
iii)
todistus tavaroiden säilytysolosuhteista; tai
c)
jos a tai b alakohdassa tarkoitettuja todistuksia ei voida toimittaa, muilla asian kannalta olennaisilla asiakirjoilla.
15 artikla
Hallinnollinen yhteistyö eräiden kolmansien maiden kanssa
Heti kun tämän asetuksen liitteessä IV mainitut kolmannet maat toimittavat tarvittavat ja riittävät tiedot asetuksen (ETY) N:o 2454/93 63, 64 ja 65 artiklan mukaisen hallinnollisen yhteistyömenettelyn perustamiseksi, julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa kyseistä tietojen toimittamista koskeva tiedonanto.
16 artikla
Tuojiin sovellettavat seuraamukset
1. Jos todetaan, että tuojan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille esittämät A-todistuksiin liittyvät ilmoitukset ovat virheellisiä, harhaanjohtavia tai epätäsmällisiä, ja jolleivät ne johdu tosiasiallisesta virheestä, kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on jätettävä kyseinen tuoja A-todistushakemusjärjestelmän ulkopuolelle havaintoa seuraavan neljän vuosineljänneksen ajaksi riippuen virheen vakavuudesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asiaa koskevan kansallisen lainsäädännön soveltamista. Tällaisessa tapauksessa 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu vakuus menetetään kokonaisuudessaan.
2. Jäsenvaltiot voivat antaa toimivaltaisille viranomaisilleen A-todistushakemusten jättämistä koskevia kansallisia lisäsäännöksiä ja säätää niiden kansallisella alueella arvonlisäverotusta varten rekisteröityihin tuojiin sovellettavista sääntöjenvastaisuuden vakavuutta vastaavista seuraamuksista. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä kyseisten kansallisten säännösten antamisesta.
17 artikla
Komission toimittamat tiedot
Komissio toimittaa jäsenvaltioille 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti saadut tiedot kunkin 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kuukauden 15 päivää seuraavana seitsemäntenä työpäivänä, jotta helpotettaisiin toimijoiden jättämien väärien hakemusten havaitsemista tai jotta estettäisiin väärien hakemusten jättäminen.
Komissio toimittaa jäsenvaltioille 12 artiklan mukaisesti saadut tiedot kunkin 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kuukauden päättymistä seuraavana seitsemäntenä työpäivänä.
Komissio tiedottaa jäsenvaltioille säännöllisesti kiintiöiden käyttötilanteesta ja 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti saaduista tiedoista soveltuvaan aikaan ja soveltuvalla tavalla.
Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille kaikki asiaa koskevat tiedot, erityisesti ne, joilla voidaan edistää petostentorjuntaa.
18 artikla
Jäsenvaltioiden välinen hallinnollinen yhteistyö
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet aloittaakseen jäsenvaltioiden välisen hallinnollisen yhteistyön tämän asetuksen säännösten soveltamisen varmistamiseksi.
19 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetukset (EY) N:o 565/2002, (EY) N:o 228/2004 ja (EY) N:o 229/2004 1 päivästä huhtikuuta 2006.
Asetuksia (EY) N:o 565/2002, (EY) N:o 228/2004 ja (EY) N:o 229/2004 sovelletaan kuitenkin edelleen tuontitodistuksiin, jotka on myönnetty kyseisten asetusten mukaisesti 31 päivänä toukokuuta 2006 päättyvää tuontikautta varten.
20 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
A-todistuksia 1 päivänä kesäkuuta 2006 alkavalla tuontikaudella koskevia säännöksiä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 2006.
B-todistuksia koskevia säännöksiä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2006.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 16 päivänä marraskuuta 2005.