*****
RAADETS DIREKTIV
af 24. juli 1986
om fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for indholdet af pesticidrester i og paa levnedsmidler af animalsk oprindelse
(86/363/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43 og 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Den vegetabilske og animalske produktion indtager en meget betydningsfuld plads i Faellesskabet;
udbyttet heraf paavirkes til stadighed af skadelige organismer og ukrudt;
det er absolut noedvendigt at beskytte planter, vegetabilske produkter og husdyr mod disse organismer, ikke blot for at undgaa nedgang i udbyttet, men ogsaa for at oege landbrugets produktivitet;
kemiske pesticider er et af de vaesentligste midler til beskyttelse af planter og vegetabilske produkter samt husdyr mod virkningerne af disse skadelige organismer;
imidlertid har disse pesticider ikke udelukkende gunstige indvirkninger paa den vegetabilske og animalske produktion, da der i almindelighed er tale om giftige stoffer eller praeparater med farlige bivirkninger;
mange af disse pesticider og deres omdannelses- eller nedbrydningsprodukter kan have skadelige virkninger for forbrugerne af vegetabilske eller animalske produkter;
disse pesticider og de kontaminerende stoffer, der kan ledsage dem, kan vaere til fare for miljoeet og indirekte til skade for mennesker gennem de animalske produkter;
for at imoedegaa disse farer har flere medlemsstater allerede fastsat maksimalgraensevaerdier for pesticidrester i og paa levnedsmidler af animalsk oprindelse;
da der er forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til de tilladelige maksimalgraensevaerdier for pesticidrester, kan dette skabe hindringer for samhandelen og foelgelig haemme de frie varebevaegelser inden for Faellesskabet;
der boer derfor i foerste omgang for visse organiske chlorforbindelser i koed og koedprodukter, maelk og mejeriprodukter fastsaettes maksimalgraensevaerdier, som skal overholdes, naar disse produkter bringes i omsaetning;
disse maksimalgraensevaerdier vil endvidere sikre, at varerne kan omsaettes frit, samt at forbrugernes helbred beskyttes;
medlemsstaterne boer samtidig have tilladelse til at foere kontrol med graensevaerdier for pesticidrester i levnedsmidler af animalsk oprindelse, der fremstilles og forbruges paa deres omraade, gennem en overvaagningsordning og dertil hoerende foranstaltninger der goer det muligt af yde samme beskyttelse som den, der foelger af anvendelsen af de fastlagte graensevaerdier;
det vil normalt vaere tilstraekkeligt at foretage stikproevekontrol af frisk maelk og frisk floede paa mejeriet, eller naar de saelges til den endelige forbruger; medlemsstaterne kan dog ogsaa faa tilladelse til at foretage stikproevekontrol af frisk maelk og frisk floede i et tidligere led;
det er ikke noedvendigt at anvende dette direktiv paa produkter, der er bestemt til udfoersel til tredjelande;
medlemsstaterne boer have tilladelse til midlertidigt at saenke de vedtagne graensevaerdier, hvis de uventet viser sig at frembyde fare for menneskers eller dyrs sundhed;
det vil i dette tilfaelde vaere hensigtsmaessigt at etablere et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i Den staaende Komité for Plantesundhed;
for at sikre at bestemmelserne i dette direktiv overholdes naar de paagaeldende levnedsmidler bringes i omsaetning, maa medlemsstaterne fastsaette passende kontrolforanstaltninger;
Faellesskabets proeveudtagnings- og analysemetoder maa udarbejdes, saa de i hvert fald kan anvendes som referencemetoder;
proeveudtagnings- og analysemetoder hoerer under det tekniske og videnskabelige omraade og maa fastlaegges gennem en fremgangsmaade, der indebaerer et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i Den staaende Komité for Plantesundhed;
Raadets direktiv 64/433/EOEF af 26. juni 1964 om sundhedsmaessige problemer vedroerende handelen med fersk koed inden for Faellesskabet (1) senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 3768/85 (2), Raadets direktiv 72/462/EOEF af 12. december 1972 om sundhedsmaessige og veterinaerpolitimaessige problemer vedroerende indfoersel af kvaeg, svin og fersk koed fra tredjelande (3), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 3768/85, og Raadets direktiv 85/397/EOEF af 5. august 1985 om sundhedsmaessige og veterinaerpolitimaessige problemer i forbindelse med handelen inden for Faellesskabet med varmebehandlet maelk (4), aendret ved forordning (EOEF) nr. 3768/85, fastsaetter graensevaerdier for pesticider for saa vidt angaar henholdsvis fersk koed, der sendes fra en medlemsstat til en anden, fersk koed indfoert fra tredjelande og varmebehandlet maelk, der sendes fra en medlemsstat til en anden samt de kraevede analysemetoder; maksimalgraensevaerdierne i dette direktiv skal ligeledes opfylde maalsaetningerne i disse tre direktiver;
medlemsstaterne boer en gang om aaret aflaegge beretning til Kommissionen om resultaterne af deres kontrolforanstaltninger, saaledes at der i Faellesskabet som helhed kan indhentes oplysninger om graensevaerdier for pesticidrester;
Raadet boer tage dette direktiv op til revision senest den 30. juni 1991 med henblik paa at naa frem til en ensartet faellesskabsordning -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Med forbehold af Faellesskabets eller de nationale bestemmelser vedroerende diaetetiske levnedsmidler eller levnedsmidler til boern vedroerer dette direktiv levnedsmidler af animalsk oprindelse som opregnet i bilag I, saafremt disse levnedsmidler kan formodes at indeholde pesticidrester som naevnt i bilag II.
Artikel 2
1. I dette direektiv forstaas ved pesticidrester saadanne pesticidrester og disses omdannelses-, nedbrydnings- eller reaktionsprodukter, som er opregnet i bilag II, og som findes paa eller i de artikel 1 omhandlede produkter.
2. I dette direktiv forstaas ved »at bringe i omsaetning« enhver overdragelse, mod eller uden vederlag, af de i artikel 1 omhandlede produkter.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne paaser, at de i artikel 1 omhandlede produkter, naar de bringes i omsaetning, ikke udgoer nogen fare for menneskers sundhed som foelge af forekomst af pesticidrester.
2. Medlemsstaterne maa ikke paa grund af forekomst af pesticidrester forbyde eller hindre, at de i artikel 1 omhandlede produkter bringes i omsaetning paa deres omraade, hvis maengden af disse pesticidrester ikke overstiger maksimalgraensevaerdierne som fastsat i bilag II.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne fastsaetter, at de i artikel 1 omhandlede produkter, naar de bringes i omsaetning, ikke maa have et indhold af pesticidrester, der overstiger maksimalgraensevaerdierne som fastsat i bilag II.
2. Medlemsstaterne traeffer de fornoedne foranstaltninger til ved kontrolundersoegelser, der mindst skal udfoeres som stikproevekontrol, at sikre, at maksimalgraensevaerdierne som fastsat i stk. 1 overholdes.
Artikel 5
1. For saa vidt angaar de i artikel 1 omhandlede produkter, bortset fra saadanne, som er indfoert fra et tredjeland, eller som er beregnet for en anden medlemsstat, kan medlemsstaterne uanset artikel 4 fortsat anvende en ordning, der allerede gaelder paa deres omraade, hvorefter forekomsten af pesticidrester kan overvaages og hvorefter der i faellesskab kan traeffes alle andre foranstaltninger med henblik paa at opnaa en virkning svarende til det indhold af pesticidrester, der er fastsat i bilag II, og med henblik paa at vurdere befolkningens samlede ernaeringsmaessige udsaettelse for pesticidrester uanset disses oprindelse. Saadanne foranstaltninger omfatter regelmaessige og repraesentative undersoegelser vedroerende indholdet af saadanne pesticidrester i almindelig kost.
2. Medlemsstaterne underretter de oevrige medlemsstater og Kommissionen om enhver anvendelse af stk. 1.
Artikel 6
Uanset artikel 4 finder den foreskrevne stikproevekontrol af produkter henhoerende under pos. 04.01 i den faelles toldtarif i bilag I sted paa mejeriet eller - saafremt de paagaeldende produkter ikke leveres til et mejeri - paa det sted, hvor de leveres til forbrugerne. Medlemsstaterne kan dog ogsaa foreskrive, at kontrolproeverne skal udtages, saa snart de paagaeldende produkter foerste gang bringes i omsaetning.
Artikel 7
Medlemsstaterne forelaegger hvert aar inden den 1. august Kommissionen en rapport om resultaterne af de officielle kontrolundersoegelser, om den overvaagning, der har fundet sted, og om de oevrige foranstaltninger, der er truffet i det foregaaende aar efter artikel 4 og eventuelt artikel 5.
Artikel 8
1. De proeveudtagnings- og analysemetoder, der er noedvendige for kontrolundersoegelser, overvaagning og andre foranstaltninger efter artikel 4 og eventuelt artikel 5, fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 12. Det forhold, at der findes faellesskabsanalysemetoder, der skal anvendes i tilfaelde af indsigelse, udelukker ikke, at medlemsstaterne anvender andre videnskabeligt holdbare analysemetoder, hvorved der kan opnaas sammenlignelige resultater.
2. Medlemsstaterne underretter de oevrige medlemsstater og Kommissionen om andre metoder, de maatte anvende i medfoer af stk. 1.
3. Anvendelsen af stk. 1 og 2 beroerer ikke Faellesskabets veterinaere inspektionsforanstaltninger for kontrol af pesticidrester i de i artikel 1 omhandlede produkter og navnlig ikke de bestemmelser, der er vedtaget i overensstemmelse med direktiv 64/433/EOEF, direktiv 72/462/EOEF og direktiv 85/397/EOEF.
Artikel 9
1. Skoenner en medlemsstat, at en maksimalgraensevaerdi som fastsat i bilag II frembyder fare for menneskers sundhed, og at det derfor er noedvendigt hurtigt at gribe ind, kan medlemsstaten midlertidigt saenke denne graensevaerdi paa sit eget omraade. I saa fald giver den straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om de trufne foranstaltninger og om grundene hertil.
2. Hvis den i stk. 1 omhandlede situation opstaar, traeffes der efter fremgangsmaaden i artikel 13 afgoerelse om, hvorvidt maksimalgraensevaerdierne som fastsat i bilag II skal aendres. Saa laenge hverken Raadet eller Kommissionen har truffet nogen afgoerelse efter ovennaevnte framgangsmaade, kan medlemsstaten opretholde de foranstaltninger, den har ivaerksat.
Artikel 10
AEndringer af maksimalgraensevaerdierne som fastsat i bilag II som foelge af udviklingen i den videnskabelige og tekniske viden, vedtages af Raadet, som traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen, jf. dog artikel 9.
Artikel 11
Raadet vedtager enstemmigt paa forslag af Kommissionen direktiver om alle nye fortegnelser over produkter eller alle nye fortegnelser over pesticidrester i og paa de i artikel 1 omhandlede produkter samt maksimalgraensevaerdier for saadanne pesticidrester.
Artikel 12
1. Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden straks sagen for Den staaende Komité for Plantesundhed, i det foelgende benaevnt »komiteen«, enten paa eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat.
2. I komiteen tildeles der medlemsstaternes stemmer den vaegt, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionens repraesentant forelaegger et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Komiteen afgiver udtalelse om disse foranstaltninger inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det forelagte spoergsmaal haster. Udtalelsen vedtages med et flertal paa fireoghalvtreds stemmer.
4. Kommissionen vedtager foranstaltningerne og bringer dem straks i anvendelse, naar de er i overensstemmelse med komiteen udtalelse. Naar de ikke er i overensstemmelse med komiteens udtalelse, eller naar der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen omgaaende Raadet et forslag om de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet vedtager foranstaltningerne med kvalificeret flertal.
Saafremt Raadet ikke har vedtaget foranstaltninger inden udloebet af en frist paa tre maaneder fra den dato, paa hvilken det har faaet sagen forelagt, vedtager Kommissionen de foreslaaede foranstaltninger, medmindre Raadet med simpelt flertal har udtalt sig imod de paagaeldende foranstaltninger.
Artikel 13
1. Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden straks sagen for komiteen enten paa eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat.
2. I komiteen tildeles der medlemsstaternes stemmer den vaegt, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionens repraesentant forelaegger et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Komiteen afgiver en udtalelse om disse foranstaltninger inden for en frist paa to dage. Udtalelsen vedtages med et flertal paa fireoghalvtreds stemmer.
4. Kommissionen vedtager foranstaltningerne og bringer dem straks i anvendelse, naar de er i overensstemmelse med komiteens udtalelse. Naar de ikke er i overensstemmelse med komiteens udtalelse, eller naar der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen omgaaende Raadet et forslag om de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet vedtager foranstaltningerne med kvalificeret flertal.
Saafremt Raadet ikke har vedtaget foranstaltninger inden udloebet af en frist paa femten dage fra den dato, paa hvilken det har faaet sagen forelagt, vedtager Kommissionen de foreslaaede foranstaltninger, medmindre Raadet med simpelt flertal har udtalt sig imod de paagaeldende foranstaltninger. Artikel 14
Dette direktiv finder ikke anvendelse paa de i artikel 1 omhandlede produkter, saafremt det i det mindste ved passende angivelse godtgoeres, at de er bestemt for udfoersel til tredjelande.
Artikel 15
Med henblik paa at komplettere den faellesskabsordning, der indfoeres ved dette direktiv, tager Raadet paa grundlag af en rapport fra Kommissionen, i givet fald ledsaget af relevante forslag, senest den 30. juni 1991 direktivet op til revision.
Artikel 16
Medlemsstaterne saetter de fornoedne love eller administrative bestemmelser i kraft for senest den 30. juni 1988 at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 17
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juli 1986.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 24 päivänä heinäkuuta 1986,
eläinkunnasta peräisin olevissa elintarvikkeissa ja niiden pinnassa olevien torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta (86/363/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),
sekä katsoo, että
kasvien ja eläinten tuotannolla on yhteisössä erittäin tärkeä sija,
tämän tuotannon tulokseen vaikuttavat jatkuvasti kielteisesti vahingolliset organismit ja rikkaruohot,
on olennaisen tärkeää suojella kasveja, kasvituotteita ja karjaa näiltä organismeilta, ei ainoastaan tuotetun sadon vähenemisen estämiseksi, vaan myös maatalouden tuottavuuden lisäämiseksi,
kemiallisten torjunta-aineiden käyttö on eräs tärkeimmistä menetelmistä kasvien, kasvituotteiden ja karjan suojelemiseksi näiden vahingollisten organismien vaikutuksilta,
nämä torjunta-aineet eivät kuitenkaan vaikuta pelkästään suotuisasti kasvien ja eläinten tuotantoon, sillä kyse on yleensä myrkyllisistä aineista tai valmisteista, joilla on vaarallisia sivuvaikutuksia,
useilla näistä torjunta-aineista ja niiden metaboliiteilla tai hajoamistuotteilla saattaa olla kasvi- ja eläintuotteiden kuluttajille haitallisia vaikutuksia,
nämä torjunta-aineet ja niiden mahdollisesti saastuttamat aineet voivat olla ympäristölle vaaraksi ja niillä voi epäsuorasti olla eläintuotteiden kautta ihmisiin haitallinen vaikutus,
tämän vaaran torjumiseksi useat jäsenvaltiot ovat jo vahvistaneet eläinkunnasta peräisin olevissa elintarvikkeissa tai niiden pinnassa olevien tiettyjen torjunta-ainejäämien enimmäismäärät,
torjunta-ainejäämien enimmäismääriä koskevat eroavuudet jäsenvaltioiden välillä voivat olla omiaan edistämään kaupan esteiden muodostumista ja siten rajoittaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä,
tämän vuoksi olisi aiheellista aluksi vahvistaa lihan ja lihavalmisteiden sekä maidon ja maitotuotteiden suurimmat sallitut tiettyjen orgaanisten klooriyhdisteiden pitoisuudet, joita on noudatettava, kun näitä tuotteita lasketaan liikkeelle,
enimmäismäärien noudattamisella varmistetaan lisäksi tuotteiden vapaa liikkuvuus ja kuluttajien terveyden asianmukainen suojelu,
jäsenvaltioilla olisi samanaikaisesti oltava mahdollisuus tarkastaa alueellaan tuotettujen ja kulutettujen eläinkunnasta peräisin olevien elintarvikkeiden torjunta-ainejäämien enimmäismääriä tarkkailujärjestelmän ja siihen liittyvien toimenpiteiden avulla, joiden avulla on mahdollista varmistaa säädettyjen tasojen soveltamisella aikaan saatavaa suojaa vastaava suojan taso,
tavallisesti riittää, että tuoreesta maidosta tai tuoreesta kermasta otetaan näytteet pistokokein meijerissä tai kun ne saatetaan kuluttajalle myytäväksi; jäsenvaltioiden olisi kuitenkin saatava ottaa tarkistusnäyte tuoreesta maidosta tai tuoreesta kermasta myös aikaisemmassa vaiheessa,
tätä direktiiviä ei tarvitse soveltaa tuotteisiin, jotka on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin,
jäsenvaltioiden olisi sallittava tilapäisesti laskea vahvistettuja pitoisuuksien enimmäismääriä, jos ne odottamatta osoittautuvat vaarallisiksi ihmisten tai eläinten terveydelle,
tässä tapauksessa on aiheellista saada aikaan tiivis yhteistyö jäsenvaltioiden ja komission välillä pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa,
jäsenvaltioiden on säädettävä aiheellisista tarkastustoimenpiteistä sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin säännöksiä noudatetaan laskettaessa näitä elintarvikkeita liikkeelle,
olisi vahvistettava yhteisön näytteenotto- ja analyysimenetelmät käytettäviksi ainakin vertailumenetelminä,
näytteenotto- ja analyysimenetelmät muodostavat osan teknisistä ja tieteellisistä kysymyksistä ja ne olisi siksi vahvistettava noudattaen menettelyä, johon liittyy tiivis yhteistyö jäsenvaltioiden ja komission kesken pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa,
terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetussa neuvoston direktiivissä 64/433/ETY (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3768/85 (), terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista nautaeläinten ja sikojen sekä tuoreen lihan tuonnissa kolmansista maista 12 päivänä joulukuuta 1972 annetussa neuvoston direktiivissä 72/462/ETY (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3768/85, ja terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä lämpökäsitellyn maidon kaupassa 5 päivänä elokuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/397/ETY (), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3768/85, säädetään torjuntaaineiden sallittujen enimmäismäärien vahvistamisesta jäsenvaltiosta toiseen lähetetyn tuoreen lihan, kolmansista maista tuodun tuoreen lihan ja jäsenvaltiosta toiseen lähetetyn lämpökäsitellyn maidon osalta sekä tarvittavien analyysimenetelmien vahvistamisesta; tässä direktiivissä säädettyjä jäämien enimmäismääriä olisi myös sovellettava noita kolmea direktiiviä sovellettaessa,
on aiheellista, että jäsenvaltiot toimittavat komissiolle vuosittain kertomuksen tarkastustoimenpiteiden soveltamisesta saaduista tuloksista, jotta torjunta-ainejäämien määriä koskevia tietoja voitaisiin kerätä koko yhteisöstä, ja
neuvoston olisi tarkasteltava tätä direktiiviä uudelleen viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1991 yhtenäisen yhteisön järjestelmän aikaansaamiseksi,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tämä direktiivi koskee eläinkunnasta peräisin olevia liitteessä I lueteltuja elintarvikkeita, sikäli kuin nuo elintarvikkeet saattavat sisältää liitteessä II lueteltujen torjunta-aineiden jäämiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityisruokavaliona tai pikkulasten ruokana käytettäviä elintarvikkeita koskevia yhteisön säännösten tai kansallisten säännösten soveltamista.
2 artikla
1. Tässä direktiivissä "torjunta-ainejäämillä" tarkoitetaan liitteessä II lueteltujen torjunta-aineiden ja niiden metaboliittien jäämiä sekä hajoamis- ja reaktiotuotteita, joita esiintyy 1 artiklassa tarkoitetuissa tuotteissa tai niiden pinnassa.
2. Tässä direktiivissä "liikkeelle laskemisella" tarkoitetaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden luovuttamista joko korvausta vastaan tai vastikkeetta.
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että 1 artiklassa tarkoitetut tuotteet eivät aiheuta, kun ne lasketaan liikkeelle, vaaraa ihmisten terveydelle siksi, että niissä on torjunta-ainejäämiä.
2. Jäsenvaltiot eivät saa kieltää tai estää 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden liikkeelle laskemista alueillaan sen vuoksi, että ne sisältävät torjunta-ainejäämiä, jos tällaisten jäämien määrä ei ylitä liitteessä II eriteltyjä suurimpia tasoja.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että 1 artiklassa tarkoitetut tuotteet eivät saa, kun ne lasketaan liikkeelle, sisältää liitteessä II vahvistettuja suurempia torjunta-ainejäämäpitoisuuksia.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta ainakin pistokokein suoritetuin tarkastuksin varmistetaan, että 1 kohdan mukaisesti säädettyjä enimmäispitoisuuksia noudatetaan.
5 artikla
1. Kun kyseessä ovat muut 1 artiklassa tarkoitetut tuotteet kuin kolmansista maista tuodut tai toisiin jäsenvaltioihin tarkoitetut tuotteet, jäsenvaltiot voivat, sen estämättä, mitä 4 artiklassa säädetään, jatkaa alueellaan jo voimassa olevan torjunta-ainejäämien esiintymisen valvontajärjestelmän soveltamista yhdessä mahdollisten muiden toimenpiteiden kanssa sen varmistamiseksi, että liitteessä II säädettyjä torjunta-ainejäämäpitoisuuksia vastaava tulos saavutetaan, ja arvioidakseen väestönsä kokonaisaltistumista ravinnon kautta näille jäämille niiden lähteestä riippumatta. Tällaisiin toimenpiteisiin on sisällyttävä säännöllisiä ja edustavia tutkimuksia näistä torjunta-ainejäämäpitoisuuksista tyypillisissä ruokavalioissa.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle 1 kohdan täytäntöönpanosta.
6 artikla
Siitä huolimatta, mitä 4 artiklassa säädetään, liitteessä I luetelluista tuotteista, jotka kuuluvat yhteisen tullitariffin nimikkeeseen 04.01, otetaan säädetyt näytteet meijerissä, tai jos tuotteita ei toimiteta meijeriin, silloin kun ne toimitetaan kuluttajalle. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää myös tarkistusnäytteiden ottamisesta kun nämä tuotteet lasketaan ensimmäisen kerran liikkeelle.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on 1 päivään elokuuta mennessä kunakin vuonna annettava komissiolle kertomus virallisten tarkastusten tuloksista, suoritetusta valvonnasta ja muista edellisen vuoden aikana 4 artiklan ja tarvittaessa 5 artiklan mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä.
8 artikla
1. Tarkastusten, valvonnan ja muiden 4 artiklassa ja tarvittaessa 5 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamisessa tarvittavat näytteenotto- ja analyysimenetelmät määritetään 12 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Erimielisyyden sattuessa käytettävät yhteisön analyysimenetelmät eivät ole esteenä sille, että jäsenvaltiot käyttävät muita tieteellisesti päteviä menetelmiä, joilla voidaan saavuttaa vertailukelpoisia tuloksia.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle tieto 1 kohdan mukaisesti käytetyistä muista menetelmistä.
3. Mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, sovelletaan rajoittamatta yhteisön eläinlääkärin tarkastuksia 1 artiklassa tarkoitetuissa tuotteissa olevien torjunta-ainejäämien tarkastamiseksi, etenkään niitä, jotka on annettu direktiivien 64/433/ETY, 72/462/ETY ja 85/397/ETY mukaisesti.
9 artikla
1. Kun jäsenvaltio katsoo, että liitteessä II vahvistettu suurin taso on ihmisten terveydelle vaaraksi ja että siksi on kiireesti ryhdyttävä toimiin, tuo jäsenvaltio voi tilapäisesti laskea enimmäispitoisuuden määrää omalla alueellaan. Sen on tässä tapauksessa ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle viipymättä toimenpiteistä, jotka on toteutettu sekä selvitys niiden perusteista.
2. Jos ilmenee 1 kohdassa tarkoitettu tilanne, päätetään 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, olisiko liitteessä II vahvistettuja enimmäispitoisuuksia muutettava. Siihen saakka, kunnes neuvosto tai komissio on tehnyt päätöksen edellä esitettyä menettelyä noudattaen, jäsenvaltio voi pitää voimassa ne toimenpiteet, jotka se on pannut täytäntöön.
10 artikla
Neuvosto antaa komission ehdotuksesta määräenemmistöllä muutokset, jotka on tehtävä liitteessä II vahvistettuihin enimmäispitoisuuksiin tieteellisen tai teknisen tiedon kehityksen vuoksi, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta artiklan 9 soveltamiseen.
11 artikla
Neuvosto antaa komission ehdotuksesta yksimielisesti direktiivein mahdolliset uudet tuoteluettelot tai uudet luettelot 1 artiklassa tarkoitetuissa tuotteissa tai niiden pinnassa olevista torjunta-ainejäämistä ja niiden enimmäispitoisuuksista.
12 artikla
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa pysyvän kasvinsuojelukomitean, jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.
2. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunnot annetaan 54 äänen enemmistöllä.
4. Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä ja panee ne viipymättä täytäntöön, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia tuli vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
13 artikla
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion pyynnöstä.
2. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta kahden päivän kuluessa. Lausunnot annetaan 54 äänen enemmistöllä.
4. Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä ja panee ne viipymättä täytäntöön, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos ne eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa 15 päivän kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
14 artikla
Tämä direktiivi ei koske 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita, jos ainakin aiheellisin selvityksin voidaan osoittaa, että ne on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin.
15 artikla
Tällä direktiivillä käyttöönotetun yhteisön menettelyn kehittämiseksi neuvosto tarkastelee tätä direktiiviä uudelleen komission kertomuksen ja siihen mahdollisesti liittyvien aiheellisten ehdotusten perusteella 30 päivään kesäkuuta 1991 mennessä.
16 artikla
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1988. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina.
17 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 24 päivänä heinäkuuta 1986.