KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1559/2006
af 18. oktober 2006
om mimimumskvalitetskravene for Williams- og Rochapærer i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft i forbindelse med produktionsstøtteordningen
(kodificeret udgave)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2201/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager (1), særlig artikel 6, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2319/89 af 28. juli 1989 om mimimumskvalitetskravene for Williams- og Rochapærer i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft i forbindelse med produktionsstøtteordningen (2) er blevet ændret væsentligt (3). Forordningen bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.
(2)
Ved artikel 2, første afsnit, i forordning (EF) nr. 2201/96 er der indført en ordning med producentstøtte for visse produkter, der er nævnt i forordningens bilag I.
(3)
Formålet med minimumskvalitetskravene er at undgå, at der produceres produkter, der ikke er efterspørsel efter, eller som kunne medføre markedsforstyrrelser. Kravene skal baseres på traditionelle, sunde produktionsmetoder.
(4)
De i denne forordning fastsatte kvalitetskrav udgør supplerende foranstaltninger til gennemførelse af bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 1535/2003 af 29. august 2003 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2201/96 for så vidt angår støtteordningen for forarbejdede frugter og grøntsager (4).
(5)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Forarbejdede Frugter og Grøntsager -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Denne forordning fastsætter de minimumskvalitetskrav, som Williams- og Rochapærer konserveret i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft, i det følgende benævnt »pærer i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft«, jf. artikel 2, nr. 2), i forordning (EF) nr. 1535/2003.
Artikel 2
Ved fremstilling af pærer i sukkerlage og/eller i naturlig frugtsaft må der kun anvendes Williamspærer og Rochapærer af arten Pyrus communis L. Råvaren skal være frisk, sund, ren og egnet til forarbejdning.
Råvaren kan køles, inden den anvendes til fremstilling af pærer i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft.
Artikel 3
1. Pærer i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft skal forarbejdes til en af de i stk. 2 omhandlede præsentationsformer.
2. Med henblik på denne forordning defineres præsentationsformerne således:
a)
ved »hele pærer« forstås frugten med kernehus, med eller uden stilk
b)
ved »halve pærer« forstås frugten uden kernehus skåret i to tilnærmelsesvis lige store dele
c)
ved »kvarte pærer« forstås frugten uden kernehus skåret i fire tilnærmelsesvis lige store dele
d)
ved »skiver« forstås frugten uden kernehus skåret i mere end fire kileformede dele
e)
ved »terninger« forstås frugten uden kernehus skåret i kubuslignende dele.
3. En beholder med pærer i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft må kun indeholde pærer i samme præsentationsform, og frugten eller frugtstykkerne skal være af i det væsentlige ensartet størrelse. Der må ikke være andre frugttyper i beholderen.
4. Farven på pærer i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft skal være karakteristisk for sorten Williams eller Rocha. Lettere rødlig misfarvning betragtes ikke som fejl. Pærer, der indeholder særlige ingredienser, anses for at have den karakteristiske farve, såfremt der ikke optræder misfarvning, der er usædvanlig i forbindelse med den pågældende anvendte ingrediens.
5. Pærer i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft må ikke indeholde fremmedlegemer af ikke-vegetabilsk oprindelse og skal være fri for fremmed smag eller lugt. Frugten skal være kødfuld og kan være af varierende blødhed, men må hverken være for blød eller for hård.
6. Pærer i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft skal være praktisk taget fri for:
a)
fremmedlegemer af vegetabilsk oprindelse
b)
skræl
c)
beskadigede enheder.
Hele, halve og kvarte pærer skal også være praktisk taget fri for mekanisk beskadigede enheder.
Artikel 4
1. Frugt eller frugtstykker betragtes som i det væsentlige ensartede af størrelse, når den største enhed i en beholder ikke vejer mere end dobbelt så meget som den mindste.
Indeholder en beholder under 20 enheder, kan én enhed lades ude af betragtning. Itubrudte enheder tages ikke i betragtning ved bestemmelsen af den største og mindste enhed.
2. Pærer i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft anses for at være i overensstemmelse med artikel 3, stk. 6, når følgende toleranceværdier ikke overskrides:
Præsentation
Hele, halve og kvarte pærer
Andre
Beskadigede enheder
15 % efter antal
1,5 kg
Mekanisk beskadigede enheder
10 % efter antal
ikke relevant
Skræl
100 cm2 samlet område
100 cm2 samlet område
Fremmedlegemer af vegetabilsk oprindelse:
-
kernehusmateriale
10 enheder
10 enheder
-
løse pærekerner
80 stk.
80 stk.
-
andet materiale, herunder løst kernehusmateriale
60 stk.
60 stk.
Toleranceværdierne gælder pr. 10 kg drænet nettovægt, bortset fra dem, der er fastsat som procent efter antal.
Kernehuse betragtes ikke som en fejl ved hele pærer.
3. I stk. 2 forstås ved:
a)
»beskadigede enheder«: frugt med misfarvning på overfladen eller med pletter, som tydeligt adskiller sig fra den generelle farve, og som eventuelt trænger ind i frugtkødet, især stødpletter, skurv og mørk misfarvning
b)
»mekanisk beskadigede enheder«: enheder, der er blevet delt i flere dele; svarer de enkelte dele tilsammen til størrelsen af en komplet enhed, betragtes de som en enhed; endvidere enheder, hvor istandgørelsen har været overdreven og har medført alvorlige snit i overfladen, der forringer udseendet i væsentlig grad
c)
»skræl«: skræl, der sidder fast på pærekødet, og skræl, der findes løst i beholderen
d)
»fremmedlegemer af vegetabilsk oprindelse«: vegetabilsk materiale, som ikke stammer fra selve frugten, eller som har været en del af den friske frugt, men som burde have været fjernet under forarbejdningen, især kernehusmateriale, pærekerner, stilke og blade samt dele heraf. Skræl medregnes dog ikke
e)
»kernehusmateriale«: kernehuset eller dele heraf, siddende fast på frugtkødet eller ej, med eller uden kerner. Stykker af kernehuset betragtes som svarende til en enhed, såfremt de tilsammen har omtrent samme størrelse som et halvt kernehus
f)
»løse pærekerner«: kerner, som ikke sidder fast på kernehusmaterialet, men findes løst i beholderen.
Artikel 5
1. Pærer og sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft i en beholder skal fylde mindst 90 % af beholderens rumfang.
2. Den drænede nettovægt af frugten i en beholder skal i gennemsnit mindst udgøre nedenstående procentdele af den mængde vand, beholderen kan rumme, udtrykt i gram:
Præsentationsform
Beholdere med et nominelt rumfang på
425 ml eller derover
under 425 ml
Hele
50
46
Halve
54
46
Kvarte
56
46
Skiver
56
46
Terninger
56
50
3. Emballeres pærer i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft i glasbeholdere, nedsættes rumfanget med 20 ml inden beregning af de i stk. 1 og 2 omhandlede procentdele.
4. Hver beholder skal mærkes med en reference, der angiver fremstillingsdato og -år samt forarbejdningsvirksomhed. Mærkningen, der kan have form af en kode, skal være godkendt af myndighederne i den medlemsstat, hvor fremstillingen finder sted.
Disse myndigheder kan fastsætte supplerende bestemmelser vedrørende selve mærkningen.
Artikel 6
Forarbejdningsvirksomheden skal dagligt med jævne mellemrum under forarbejdningen kontrollere, at pærerne i sukkerlage og/eller naturlig frugtsaft opfylder betingelserne for, at der kan ydes støtte. Resultatet af kontrollen registreres.
Artikel 7
Forordning (EØF) nr. 2319/89 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
Artikel 8
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. oktober 2006.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1559/2006,
annettu 18 päivänä lokakuuta 2006,
tuotantotukijärjestelmään kuuluvien sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilöttyjen Williams- ja Rocha-päärynöiden vähimmäislaatuvaatimuksista
(Kodifioitu toisinto)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisestä markkinajärjestelystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/96 (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Tuotantotukijärjestelmään kuuluvien sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilöttyjen Williams- ja Rocha-päärynöiden vähimmäislaatuvaatimuksista 28 päivänä heinäkuuta 1989 annettua komission asetusta (ETY) N:o 2319/89 (2) on muutettu huomattavilta osilta (3). Sen vuoksi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava mainittu asetus.
(2)
Asetuksen (EY) N:o 2201/96 2 artiklan ensimmäisessä kohdassa vahvistetaan tuotantotukijärjestelmä tietyille sen liitteessä I luetelluille tuotteille.
(3)
Vahvistettavilla vähimmäislaatuvaatimuksilla pyritään välttämään sellaisten tuotteiden valmistus, joilla ei ole kysyntää ja jotka aiheuttaisivat vääristymiä markkinoilla. Vaatimusten olisi perustuttava perinteisiin ja luotettaviin valmistusmenetelmiin.
(4)
Tässä asetuksessa määritellyt laatuvaatimukset ovat neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesjalostealan tukijärjestelmän osalta 29 päivänä elokuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1535/2003 (4) säännösten soveltamista koskevia täydentäviä toimenpiteitä.
(5)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat hedelmä- ja vihannesjalosteiden hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tässä asetuksessa vahvistetaan vähimmäislaatuvaatimukset, jotka sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilöttyjen Williams- ja Rocha-päärynöiden, jäljempänä ’sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilötyt päärynät’, sellaisina kuin ne on määritelty asetuksen (EY) N:o 1535/2003 2 artiklan 2 kohdassa, on täytettävä.
2 artikla
Sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilöttyjen päärynöiden valmistamiseksi käytetään ainoastaan Pyrus Communis L. -lajiin kuuluvia Williams- ja Rocha-lajikkeita. Raaka-aineen on oltava tuoretta, tervettä, kunnollista ja sopivaa jalostettavaksi.
Ennen päärynöiden sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilömistä raaka-aineen on oltava jäähdytettynä.
3 artikla
1. Sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilöttyjen päärynöiden tarjontamuodon on oltava jonkin 2 kohdassa luetelluista.
2. Tämän asetuksen mukaisesti tarjontamuodot ovat seuraavat:
a)
”kokonaiset päärynät”: kokonaiset hedelmät siemenkotineen, kannallisena tai ilman kantaa;
b)
”puolikkaat”: hedelmät (ilman siemenkotaa) kahteen suunnilleen samankokoiseen palaan leikattuna;
c)
”neljännekset”: hedelmät (ilman siemenkotaa) neljään suunnilleen samankokoiseen palaan leikattuna;
d)
”lohkot”: hedelmät (ilman siemenkotaa) useampaan kuin neljään kiilanmuotoiseen palaan leikattuna;
e)
”kuutiot”: hedelmät (ilman siemenkotaa) säännöllisen kuution muotoiseksi leikattuna.
3. Jokainen säilytysastia sisältää ainoastaan yhden tarjontamuodon mukaisia sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilöttyjä päärynöitä. Hedelmien tai palojen on oltava käytännössä samankokoisia. Säilytysastioissa ei saa olla minkään muunlaisia hedelmiä.
4. Sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilöttyjen päärynöiden värin on oltava ominaista Williams- tai Rocha-lajikkeelle. Vähäistä punertavaa väriä ei lasketa viaksi. Erityisiä aineksia sisältäviä päärynöitä pidetään ominaisen värin omaavina, jos käytetyt ainekset eivät aiheuta epätavallista väriä.
5. Sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilöttyjen päärynöiden on oltava vailla muita vieraita aineita kuin kasvinosia sekä vailla vieraita makuja ja hajuja. Hedelmien on oltava meheviä ja niiden pehmeysaste voi vaihdella, mutta ne eivät saa olla liian pehmeitä tai liian kiinteitä.
6. Sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilöttyjen päärynöiden on käytännössä oltava vailla:
a)
kasveista peräisin olevia vieraita aineita;
b)
kuorta;
c)
huonoja yksikköjä.
Kokonaisten hedelmien, puolikkaiden ja neljännesten on käytännössä oltava vailla mekaanisesti vahingoittuneita yksikköjä.
4 artikla
1. Hedelmiä tai hedelmän paloja pidetään käytännössä samankokoisina, jos säilytysastiassa suurin yksikköpaino on alle kaksi kertaa niin suuri kuin pienin yksikköpaino.
Jos säilytysastiassa on vähintään kaksikymmentä yksikköä, yksi yksikkö voidaan jättää huomioon ottamatta. Suurimpia ja pienimpiä yksikköjä määritettäessä rikkonaisia yksikköjä ei pidä ottaa huomioon.
2. Sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilöttyjä päärynöitä pidetään 3 artiklan 6 kohdan säännökset täyttävinä, kun seuraavia sallittuja poikkeamia ei ylitetä:
Tarjontamuoto
Kokonaiset hedelmät, puolikkaat ja neljännekset
Muut
Huonot yksiköt
15 % määrästä
1,5 kg
Mekaanisista vahingoista kärsineet yksiköt
10 % määrästä
ei sovelleta
Kuori
100 cm2 kokonaisuudesta
100 cm2 kokonaisuudesta
Kasveista peräisin olevia vieraita aineita:
-
Siemenkodat
10 yksikköä
10 yksikköä
-
Irralliset päärynän siemenet
80
80
-
Muut aineet, mukaan lukien irralliset siemenkodan palat
60 palaa
60 palaa
Sallitut poikkeamat, muut kuin prosentteina lukumäärää kohti vahvistetut, on annettu 10:tä kilogrammaa valutettua nettopainoa kohti.
Siemenkotia ei tarvitse pitää vikoina ”kokonaisissa hedelmissä”.
3. Edellä 2 kohdan mukaisesti tarkoitetaan ilmaisuilla:
a)
”huonot yksiköt” hedelmiä, joiden pinnassa on värivirhe tai laikku, joka erottuu selvästi yleisestä väristä ja voi ulottua hedelmälihaan asti, erityisesti pintavika, hedelmärupi ja tummat laikut;
b)
”mekaanisista vahingoista kärsineet yksiköt” yksikköjä, jotka on jaettu useaan osaan; jos kaikkien osien yhteenlaskettu määrä on yhtä suuri kuin kokonainen yksikkö, niitä pidetään yhtenä yksikkönä; tai yksikköjä, joissa viilto on suuri ja pinnassa merkittäviä leikkauksia, joiden vuoksi ulkonäkö kärsii huomattavasti;
c)
”kuori” kuorta, joka on päärynän hedelmälihassa kiinni, ja kuorta, joka on irrallaan säilytysastiassa;
d)
”kasveista peräisin olevat vieraat aineet” kasveista peräisin olevia aineita, joilla ei ole yhteyttä itse hedelmään tai jotka eivät ole osa tuoretta hedelmää ja jotka olisi pitänyt poistaa jalostuksen aikana, erityisesti siemenkodat, siemenet, kannat ja lehdet ja niiden osat. Kuorta ei kuitenkaan lueta mukaan;
e)
”siemenkodat” hedelmässä kiinni tai siitä irrallaan olevaa siementen kotaa tai osia siitä siemenillä tai ilman siemeniä; siemenkodan paloja pidetään yhtenä kokonaisena yksikkönä, jos kaikki palat yhteen koottuna muodostavat suunnilleen puolet siemenkodasta;
f)
”irralliset päärynän siemenet” siemeniä, jotka eivät ole siemenkodassa vaan irrallaan säilytysastiassa.
5 artikla
1. Päärynöiden ja sokeriliemen ja/tai oman liemen on täytettävä vähintään 90 prosenttia säilytysastian vesitilavuudesta.
2. Hedelmien keskimääräisen valutetun nettopainon on oltava vähintään seuraavien prosenttimäärien suuruinen säilytysastian vesitilavuudesta, grammoina ilmaistuna:
Tarjontamuoto
Säilytysastiat, joiden nimellisvesitilavuus on
vähintään 425 ml
pienempi kuin 425 ml
Kokonaiset hedelmät
50
46
Puolikkaat
54
46
Neljännekset
56
46
Lohkot
56
46
Kuutiot
56
50
3. Kun sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilötyt päärynät on pakattu lasiastioihin, vesitilavuutta vähennetään 20 millilitralla ennen 1 ja 2 kohdassa ilmoitettujen prosenttimäärien laskemista.
4. Kaikissa säilytysastioissa on oltava merkintä, josta voidaan tunnistaa tuotantopäivämäärä ja -vuosi sekä jalostaja. Tuottajajäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on hyväksyttävä tämä merkintä, joka voidaan ilmoittaa koodina.
Nämä viranomaiset voivat antaa lisäsäännöksiä merkinnästä.
6 artikla
Jalostajan on ilmoitettava päivittäin ja tarkastettava säännöllisin väliajoin jalostuskautena, että sokeriliemeen ja/tai omaan liemeen säilötyt päärynät vastaavat tuotantotuen saamiseksi vaadittavia edellytyksiä. Tarkastuksen tulokset on kirjattava.
7 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 2319/89.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
8 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 18 päivänä lokakuuta 2006.