KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2318/95 af 27. september 1995 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af visse rørfittings af jern og stål med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Kroatien og Thailand og om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af disse fittings med oprindelse i Den Slovakiske Republik og Taiwan
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 3283/94 af 22. december 1994 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1251/95 (2), særlig artikel 23,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 522/94 (4), særlig artikel 9 og 11,
efter konsultation i Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
(1) I februar 1994 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (5) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen af visse rørfittings af jern og stål med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Kroatien, Den Slovakiske Republik, Taiwan og Thailand.
Proceduren indledtes på grundlag af en klage indgivet af Defence Committee of the EEC Steel Butt-Welding Fittings Industry, der optrådte på vegne af producenter, hvis samlede produktion af de pågældende rørfittings angiveligt udgjorde en væsentlig del af produktionen i Fællesskabet af disse fittings.
Klagen indeholdt beviser for, at de pågældende varer med oprindelse i ovennævnte lande indførtes til dumpingpriser, samt at der forvoldtes væsentlig skade som følge heraf. Disse beviser ansås for tilstrækkelige til at begrunde iværksættelsen af en procedure.
(2) Kommissionen underrettede officielt de producenter, eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for eksportlandene og klagerne. Direkte berørte parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt.
(3) Alle de EF-producenter, der havde indgivet klage, de fleste af producenterne og eksportørerne i de pågældende lande og nogle af importørerne tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Parter, der anmodede herom, blev hørt.
(4) Der blev ikke indgivet bemærkninger fra eller på vegne af virksomheder i Fællesskabet, der køber eller forarbejder de pågældende varer.
(5) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe foreløbig afgørelse i sagen, og den aflagde kontrolbesøg hos følgende:
a) Klagende fællesskabsproducenter
Tyskland:
- Wilhelm Geldbach GmbH & Co. KG Gelsenkirchen
Frankrig:
- Interfit SA, Maubeuge
Det Forenede Kongerige:
- BKL Fittings Ltd, Redditch
Italien:
- Virgilio Cena & Figli SpA, Brescia
- Technobend, Arena
- Tectubi Srl, Podenzano
b) Producenter/eksportører i de berørte lande
Kroatien:
- Zeljezara Sisak »Metaflex« (Femark), Zagreb
Den Slovakiske Republik:
- Zeleziarne Podbrezova AS, Podbrezova
Taiwan:
- C.M. Pipe Fittings Mfg. Ltd, Kaohsiung Hsien
- Rigid Industries Co. Ltd, Kaohsiung Hsien
Thailand:
- Awaji Sangyo (Thailand) Co. Ltd, Samutprakarn
- Thai Benkan Co. Ltd, Prapadaeng-Samutprakarn
- TTU Industrial Corp. Ltd, Bangkok
c) Importører i Fællesskabet
Det Forenede Kongerige:
- Burton Delingpole Flanges and Fittings Ltd, Warley
Italien:
- Continental Flanges & Fittings, Carpanca di Inverigo
- IRC SpA, Cortemaggiore
(6) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. juli til den 31. december 1993 (»undersøgelsesperioden«).
B. DEN AF UNDERSØGELSEN OMFATTEDE VARE OG SAMME VARE
1. Varebeskrivelse
(7) Stålrørfittings anvendes til samling af rør og foreligger i forskellige grundformer, hvoraf de mest almindelige er rørknæ, T-rør, reduktionsmuffer og hætter. De fremstilles af kulstofstål, legeret stål og rustfrit stål og anvendes hovedsageligt i råvareindustrier, såsom kemisk industri, olieraffinering, energiproduktion, byggeri og skibsbygning.
(8) De varer der er omfattet af klagen, og for hvilke proceduren indledtes, er rørfittings af jern og stål, også rustfrit stål, henhørende under KN-kode ex 7307 23 10, ex 7307 23 90, ex 7307 29 30, ex 7307 29 90, 7307 93 11, 7307 93 19, ex 7307 99 30 og ex 7307 99 90.
(9) Det konstateredes imidlertid i løbet af undersøgelsen, at selv om alle de pågældende varer, som tariferes under ovennævnte KN-koder, har visse lighedspunkter, udviser fittings af rustfrit stål betydelige forskelle i henseende til grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber, endelige anvendelsesformål og priser, og til de fleste formål kan de ikke erstattes af andre stålfittings. Som følge heraf bør fittings af rustfrit stål anses for at være en anden vare end andre stålfittings, og eftersom de mængder af fittings af rustfrit stål, der importeres fra de pågældende tredjelande, er forholdsvis små, blev fittings af rustfrit stål, som henhører under KN-kode ex 7307 23 10, ex 7307 23 90, ex 7307 29 30 og ex 7307 29 90, holdt uden for undersøgelsen.
De klagende fællesskabsproducenter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger vedrørende udelukkelsen af disse varer og gav enstemmigt deres samtykke hertil.
(10) På baggrund af ovenstående er de varer, der er omfattet af denne procedure, rørfittings (undtagen fittings af støbejern, flanger og fittings med gevind), af jern og stål (men ikke rustfrit stål), med største udvendige diameter på 609,6 mm og derunder, til stuksvejsning eller andre formål, henhørende under KN-kode ex 7307 93 11, ex 7307 93 19, ex 7309 99 30 og ex 7307 99 90.
2. Samme vare
(11) De pågældende fittings foreligger i et stort antal typer, som er forskellige i henseende til særlige kendetegn, såsom form, størrelse og vægtykkelse. Det fremgår imidlertid af undersøgelsen, at de forskellige typer af fittings fremstilles efter samme fremstillingsproces og markedsføres gennem stort set samme distributionskanaler. Deres grundlæggende anvendelse og brug er identisk, og de kan i høj grad erstatte hinanden. Af disse grunde og med henblik på denne procedure ansås alle typer for at være én og samme vare.
(12) Kommissionen konstaterede endvidere, at de fittings, som eksportlandene solgte på deres hjemmemarkeder, og de fittings, som de eksporterede til Fællesskabet, omfattede det samme sortiment og de samme typer, samt at deres grundlæggende tekniske og fysiske egenskaber og endelige anvendelsesformål var identiske med eller lå tæt op ad de forskellige typer af fittings, der fremstilledes og solgtes i Fællesskabet.
De pågældende varer ansås følgelig for at være samme varer som defineret i artikel 2, stk. 12, i forordning (EØF) nr. 2423/88 (i det følgende benævnt »grundforordningen«).
C. DUMPING
1. Normal værdi
a) Den Kinesiske Folkerepublik
(13) Da Den Kinesiske Folkerepublik ikke er et land med markedsøkonomi, blev den normale værdi fastsat på grundlag af oplysninger indhentet i et tredjeland med markedsøkonomi. Med henblik herpå foreslog klageren, at den normale værdi fastsattes på grundlag af salgspriserne for samme vare på hjemmemarkedet i Thailand, dvs. et referenceland i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i grundforordningen.
(14) Hvad angår valget af et land med markedsøkonomi, ansås markedet i Thailand for at være et egnet og ikke urimeligt valg, idet de normale markedskræfter styrer prisdannelsen, og der er konkurrence mellem flere producenter om salget af den pågældende vare. Den Kinesiske Folkerepublik og Thailand anvender i vid udstrækning den samme produktionsteknologi og -proces ved fremstillingen af de pågældende varer. Sammenholdt med de mængder, der eksporteres fra Den Kinesiske Folkerepublik og Thailand til Fællesskabet, ansås endvidere de mængder, der fremstilles af de tre thailandske virksomheder, som er omfattet af undersøgelsen for tilstrækkeligt repræsentative til at sikre en korrekt beregning af den normale værdi. Endelig har ingen af de parter, der er berørt af denne procedure, gjort indsigelse mod valget af Thailand som referenceland.
(15) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 5, litra a), nr. i), i grundforordningen fastsættes den normale værdi for Den Kinesiske Folkerepublik derfor på grundlag af de vejede gennemsnitspriser ab fabrik for hver fittingtype, som de pågældende tre thailandske producenter solgte i normal handel på det thailandske marked i undersøgelsesperioden, eller under de omstændigheder, der er omhandlet i betragtning 24, på grundlag af den beregnede værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii) i grundforordningen.
b) Kroatien
(16) Den eneste producent af de pågældende varer i Kroatien medvirkede i undersøgelsen og indgav oplysninger ved besvarelse af det tilsendte spørgeskema. De meddelte oplysninger vedrørende hjemmemarkedssalget var imidlertid ufuldstændige og tillod ikke en tilfredsstillende fastsættelse af den normale værdi.
(17) Det ansås derfor for nødvendigt at anvende artikel 7, stk. 7, litra b), i grundforordningen og at fastsætte den normale værdi på grundlag af de foreliggende oplysninger. Da der ikke var indgivet pålidelige oplysninger om produktionsomkostningerne for hver fittingtype, ansås den kroatiske producents prislister for hjemmemarkedet for at være det rimeligste grundlag for fastsættelsen af den normale værdi. Den normale værdi fastsattes derfor for hver af de pågældende varer på grundlag af de detaljerede prislister for hjemmemarkedet, som udsendtes og anvendtes af den pågældende producent i undersøgelsesperioden. Det fremgik af de oplysninger, der blev fremlagt, at de pågældende varer solgtes på hjemmemarkedet i repræsentative mængder til uafhængige kunder. Det kontrolleredes, at hjemmemarkedssalget som helhed var fortjenstgivende, at det var faktureret i overensstemmelse med de officielle prislister, samt at der benyttedes identiske salgs- og betalingsbetingelser over for alle kunder.
c) Den Slovakiske Republik
(18) Kommissionen fastsatte den normale værdi for den eneste producent af de pågældende varer i Den Slovakiske Republik på grundlag af oplysninger indgivet af denne producent, som samarbejdede med Kommissionen.
(19) Med henblik på at fastsætte den normale værdi for den slovakiske producent undersøgte Kommissionen først salget af samme varer til uafhængige kunder til forbrug på hjemmemarkedet. Det konstateredes, at et sådant salg fandt sted i repræsentative mængder, men til priser, der ikke gav dækning for alle omkostninger, der med rimelighed kunne henføres hertil i undersøgelsesperioden. Da priserne for langt størstedelen af de individuelle transaktioner, der udgjorde det samlede salg, heller ikke gav dækning for produktionsomkostningerne, konkluderedes det, at salget ikke kunne anses for at have fundet sted i normal handel.
(20) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i grundforordningen beregnedes den normale værdi for hver af de pågældende varer, der eksporteredes til Fællesskabet, derfor på grundlag af alle omkostninger, både faste og variable, til materialer og fremstilling, samt et rimeligt beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger og en fortjenstmargen, der ansås for rimelig under de gældende markedsvilkår i det pågældende land.
d) Taiwan
(21) For to af de fire taiwanske producenter, der besvarede det tilsendte spørgeskema, fastslog Kommissionen, at yderligere undersøgelser var unødvendige. Den ene af dem fremstillede udelukkende fittings af rustfrit stål, som ikke var omfattet af undersøgelsen (jf. betragtning 9). For den anden taiwanske producent konstateredes det, at der ikke havde været tale om eksport af de pågældende varer til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Desuden havde sidstnævnte virksomhed ikke indgået nogen eksportkontrakter i denne periode eller tilkendegivet, at den havde til hensigt at eksportere til Fællesskabet.
(22) Med hensyn til den ene af de øvrige to taiwanske producenter, der samarbejdede med Kommissionen, konstateredes det, at alt salg på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden fandt sted med tab. Dette salg ansås følgelig ikke for at have fundet sted i normal handel. Den normale værdi fastsattes derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i grundforordningen, dvs. på grundlag af en beregnet værdi, som fastsattes ved sammenlægning af produktionsomkostningerne og en fortjenstmargen, der ansås for rimelig under de gældende markedsvilkår i det pågældende land.
(23) Den anden taiwanske producent, som også havde besvaret spørgeskemaet, indgav ved to lejligheder betydelige ændringer til sine svar som følge af en lang række fejl og unøjagtigheder i de dokumenter, der tidligere var fremlagt. Den seneste reviderede udgave indeholdt et stort antal nye oplysninger, og Kommissionen modtog den kort tid før, det planlagte kontrolbesøg skulle finde sted. Kommissionen fastslog derfor, at der i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i grundforordningen skulle ses bort fra de oplysninger vedrørende den normale værdi, der var indgivet af dette selskab, eftersom oplysningerne ikke var indgivet inden for en rimelig frist, og den besluttede derfor, at der skulle træffes afgørelse på grundlag af de foreliggende oplysninger. Det rimeligste grundlag for fastsættelsen af den normale værdi ansås for at være de oplysninger, der var indgivet af den anden taiwanske producent, som fuldt ud samarbejdede med Kommissionen (jf. betragtning 22).
e) Thailand
(24) Alle tre medvirkende thailandske producenter solgte på hjemmemarkedet til fortjenstgivende priser mere end 5 % af de mængder, der eksporteredes til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Dette salg ansås derfor for at være tilstrækkelig repræsentativt som grundlag for beregningen af den normale værdi.
I de tilfælde, hvor visse varetyper, der eksporteredes til Fællesskabet, enten solgtes med tab eller overhovedet ikke blev solgt på hjemmemarkedet, fastsattes den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii) i grundforordningen på grundlag af den beregnede værdi. Denne beregnede værdi fastsattes på grundlag af hvert selskabs egne fremstillingsomkostninger for hver varetype, og hertil blev lagt det pågældende selskabs egne salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger på hjemmemarkedet samt en fortjenstmargen svarende til den fortjeneste, der normalt opnåedes i Thailand på salget af de pågældende varer.
(25) En af de thailandske producenter solgte hovedparten af leverancerne på hjemmemarkedet til uafhængige grossister via en forhandler, der var forretningsmæssigt forbundet med den pågældende producent. Den normale værdi fastsættes i dette tilfælde på grundlag af den forbundne forhandlers salg til de uafhængige kunder i grossistleddet.
(26) For de øvrige to thailandske producenters vedkommende konstateredes det, at alt deres salg på hjemmemarkedet gik direkte til uafhængige kunder.
(27) Den normale værdi for de tre thailandske producenter fastsattes således på grundlag af deres vejede gennemsnitspriser for hver fittingtype, der solgtes på hjemmemarkedet i normal handel eller på grundlag af den beregnede værdi, som anført i betragtning 24.
2. Eksportpris
(28) Eksportpriserne for alle producenter og eksportører i de fem berørte lande fastsattes på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for samme vare ved salg til eksport til Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
(29) En af de thailandske eksportører solgte en vis mængde af de pågældende varer til en forbundet part i Det Forenede Kongerige. I løbet af undersøgelsen konstateredes det imidlertid og bekræftedes ved efterprøvning, at priserne på disse eksportvarer, som omfattede små mængder og særlige typer af samme vare, svarede til de priser, hvortil varerne solgtes til uafhængige parter i Fællesskabet. Endvidere fremgik det af en sammenligning mellem salgskontrakter med forbundne og uafhængige selskaber, at der ikke var tale om nogen væsentlige forskelle i salgsvilkårene. Priserne for disse salgstransaktioner blev derfor med henblik på den foreløbige fastlæggelse af de faktiske forhold taget i betragtning ved dumpingberegningen.
(30) En af de kinesiske eksportører deltog i den betragtede periode finansielt i importvirksomheder i Frankrig og Tyskland. Af en undersøgelse af eksportpriserne fremgik det imidlertid, at disse priser lå på samme niveau som dem, hvortil de samme varer solgtes til uafhængige købere i Fællesskabet. Til trods for den kinesiske eksportørs finansielle interesse i disse selskaber, anvendtes priserne for de pågældende transaktioner derfor som grundlag for den foreløbige afgørelse.
(31) Alt eksportsalg i øvrigt fra de andre producenter og eksportører i de berørte lande gik til uafhængige importører i Fællesskabet og fandt således sted i normal handel.
3. Sammenligning
(32) Den normale værdi for hver varetype beregnet ab fabrik sammenlignedes med eksportprisen ab fabrik for den tilsvarende type på grundlag af et vejet gennemsnit for hele undersøgelsesperioden. I betragtning af det meget store antal forskellige typer og de talrige transaktioner for hver type, ansås det for hensigtsmæssigt at anvende en vejet gennemsnitlig eksportpris. For at sikre en rimelig sammenligning blev der om nødvendigt, og for så vidt der forelå dokumentation herfor, foretaget justeringer for forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed, som f.eks. importafgifter og indirekte skatter, transport-, forsikrings-, håndterings- og emballeringsomkostninger og dermed forbundne omkostninger samt betalingsbetingelser og løn til sælgere.
4. Dumpingmargen
(33) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted for alle de berørte selskaber, som samarbejdede med Kommissionen, og at dumpingmargenerne var lig med forskellen mellem den fastlagte normale værdi og eksportprisen ved salg til Fællesskabet.
(34) Da der ikke blev fremlagt oplysninger, der kunne begrunde, at producenter og eksportører i Den Kinesiske Folkerepublik indrømmedes individuel behandling, fastsatte Kommissionen for alle de pågældende én enkelt dumpingmargen, der beregnedes som den vejede gennemsnitlige dumpingmargen for de to medvirkende kinesiske eksportører taget under et.
(35) Den vejede gennemsnitlige dumpingmargen for Den Kinesiske Folkerepublik og for selskaberne i de øvrige berørte lande beregnet i procent af prisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør:
TABELPOSITION
(36) For så vidt angår selskaber, der hverken besvarede Kommissionens spørgeskema eller gav sig til kende på anden måde, fandt Kommissionen, at dumpingmargenen i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i grundforordningen bør fastsættes på grundlag af de tilgængelige oplysninger.
De rimeligste tilgængelige faktiske oplysninger ansås i den forbindelse for at være dem, som Kommissionen havde fastlagt og efterprøvet som led i undersøgelsen. Eftersom Kommissionen ikke havde nogen grund til at antage, at dumpingmargenen for ikke-samarbejdsvillige selskaber skulle være lavere end den højeste margen, der er fastlagt, og for ikke at belønne manglende samarbejdsvilje, ansås det for rimeligt at anvende den højeste dumpingmargen, der var fastlagt for en eksportør i det pågældende land.
D. ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET
(37) Eftersom ikke alle producenter, der er etableret i Fællesskabet, deltog i undersøgelsen og da det konstateredes, at én fællesskabsproducent fremstillede særlige rørfittings, som ikke er omfattet af proceduren, måtte Kommissionen undersøge, om klagerne tegner sig for en betydelig del af den samlede fællesskabsproduktion af samme vare. Den måtte også tage hensyn til, at en af de klagende fællesskabsproducenter i Det Forenede Kongerige importerede de angiveligt dumpede varer fra en eksportør i Thailand, som desuden var forretningsmæssigt forbundet med den pågældende.
(38) Hvad angår den klagende britiske producents import, fremgik det af undersøgelsen af de faktiske forhold, at næsten alle producenter i denne særlige erhvervsgren til en vis grad baserer deres virksomhed på indkøb af fittingtyper, der ligger uden for deres produktionsprogram. Fittingsproducenterne må således udbyde et fuldstændigt sortiment af varetyper for at tilfredsstille kundernes efterspørgsel og for at møde konkurrencen på markedet.
Det konstateredes således, at den pågældende producent i Det Forenede Kongerige, der deltog i klagen, i undersøgelsesperioden importerede den af undersøgelsen omfattede vare fra en forretningsmæssigt forbundet eksportør i Thailand, for hvilken der var konstateret dumping. Den pågældende import oversteg imidlertid ikke 2 % af den britiske producents samlede salg på EF-markedet. Desuden bestod de importerede mængder hovedsagelig af varetyper til supplering af den del af sortimentet, som denne producent ikke selv fremstillede, og de blev udelukkende importeret for at sikre den pågældendes markedsposition. Selv om der er tale om forretningsmæssigt forbundne parter, anses en så beskeden import imidlertid ikke for at kunne have afskærmet den britiske producent fra virkningerne af dumpingimporten eller for at have givet den pågældende nogen synderlig fordel, og der er derfor ikke nogen rimelig grund til at holde denne producent uden for definitionen af »erhvervsgren i Fællesskabet«.
(39) I løbet af undersøgelsen trak en af de italienske producenter sin deltagelse i klagen tilbage med den begrundelse, at de varer, den pågældende fremstillede, ikke eksporteredes af de berørte eksportlande.
(40) Med hensyn til fastlæggelsen af den andel af produktionen, som de producenter, der deltog i klagen, tegnede sig for, benyttede Kommissionen de fremlagte oplysninger sammen med yderligere data, som blev fremlagt under kontrolbesøget af de klagende producenter, som er langt de største producenter, der er etableret i Fællesskabet. Kommissionen gjorde også brug af pålidelige data hidrørende fra markedsundersøgelser.
På baggrund af ovenstående beregnedes de klagende producenters andel af den samlede fællesskabsproduktion i undersøgelsesperioden til 85 %, altså en betydelig del af den samlede fællesskabsproduktion.
E. SKADE
1. Kumulering af dumpingimportens følgevirkninger
(41) Med henblik på at fastlægge dumpingimportens følgevirkninger for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet tog Kommissionen hensyn til al dumpingimport fra de lande, der er omfattet af den foreliggende undersøgelse. For at fastslå, om en sådan kumulering var rimelig, undersøgtes det, om der var tale om betydelige mængder fra hvert eksportland og om konkurrence mellem de forskellige importerede varer fra disse lande.
(42) En af de pågældende eksportører i Thailand gjorde med hensyn til fastlæggelsen af den forvoldte skade gældende, at importen fra dette land ikke burde kumuleres med importen fra de øvrige eksportlande, der var omfattet af proceduren, da den andel af EF-markedet, som importen fra Thailand tegnede sig for, ikke bidrog til den væsentlige skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen. Det anførtes endvidere, at denne markedsandel var faldende.
Kommissionen undersøgte disse påstande. Det konstateredes, at den mængde af de pågældende varer, der importeredes i undersøgelsesperioden fra Thailand, svarede til 2,6 % af forbruget i Fællesskabet. Med en sådan procentdel kan Thailands markedsandel ikke anses for ubetydelig. Hvad angår udviklingen i denne markedsandel, har der været tale om en konstant stigning, nemlig fra 0,4 % i 1989 til 1,6 % i 1991 og 2,6 % i 1993 og i undersøgelsesperioden. Den pågældende thailandske eksportørs påstande må derfor afvises.
(43) Kommissionen fastslog, at markedsandelen for importen fra Den Slovakiske Republik og Taiwan faldt mellem 1992 og undersøgelsesperioden fra henholdsvis fra 3,2 % til 1,5 % og fra 3,4 % til 1,6 %. Derimod steg de øvrige tre landes markedsandel i samme periode, nemlig for Den Kinesiske Folkerepublik fra 6,8 % til 8,5 %, for Kroatien fra 1,6 % til 3,2 % og for Thailand fra 2,4 % til 2,6 %.
I betragtning af den lave og stærkt faldende import fra Den Slovakiske Republik og Taiwan i modsætning til de stigende markedsandele for de øvrige berørte lande, fandt Kommissionen, at importen fra de førstnævnte lande ikke var årsag til den væsentlige skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen. Denne import kumuleredes derfor ikke med importen fra de øvrige tre berørte lande og blev følgelig holdt uden for fastlæggelsen af den forvoldte skade.
(44) Hvad angår importen fra Den Kinesiske Folkerepublik, Kroatien og Thailand, konstateredes det, at de pågældende varer, der importeredes fra hvert af disse lande, for hver enkelt type og dimension var identiske i alle henseender, de kunne erstatte hinanden, og de markedsførtes i Fællesskabet i sammenlignelige perioder og på grundlag af samme afsætningsstrategi. De importerede varer konkurrerede indbyrdes og med samme vare fremstillet af EF-erhvervsgrenen. De importerede mængder fra hvert af disse lande i undersøgelsesperioden var betydelige, og prisudviklingen gik i samme retning. Under disse omstændigheder og i overensstemmelse med fællesskabsinstitutionernes praksis anses der for at være tilstrækkeligt grundlag for at analysere importen med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Kroatien og Thailand kumulativt (i det følgende forstås ved udtrykket »de berørte eksportlande« udelukkende Den Kinesiske Folkerepublik, Kroatien og Thailand).
2. Forbrug i Fællesskabet; dumpingimporten: omfang, markedsandel og priser
a) Forbrug i Fællesskabet
(45) Oplysningerne om forbruget i Fællesskabet af de af proceduren omfattede varer er baseret på de samarbejdende EF-producenters samlede salg i Fællesskabet med tillæg af en anslået mængde for de ikke-samarbejdende producenters salg og den samlede import med oprindelse i tredjelande, indbefattet de berørte eksportlande. På dette grundlag holdt forbruget i Fællesskabet sig på et stort set uændret niveau mellem 1989 og 1993, idet der var tale om en ubetydelig stigning fra 53 132 tons i 1989 til 53 406 i 1993 og 27 189 tons i undersøgelsesperioden på seks måneder.
b) Dumpingimportens omfang
(46) Den kumulerede import fra de berørte eksportlande steg støt fra 1 304 tons i 1989 til 7 309 tons i 1993, og i undersøgelsesperioden nåede den op på 3 854 tons, hvilket på årsbasis svarer til en stigning på 491 % i forhold til 1989.
c) Markedsandel
(47) Mellem 1989 og undersøgelsesperioden steg de berørte eksportlandes samlede markedsandel i Fællesskabet fra 2,5 % til 14,3 %, og individuelt så udviklingen således ud:
TABELPOSITION
d) Priser
(48) Priserne på dumpingvarerne fra de berørte eksportlande var væsentligt lavere end EF-producenternes priser i undersøgelsesperioden. For at fastslå de foreliggende prisunderbud sammenlignede Kommissionen de berørte eksportørers priser med de salgspriser på fællesskabsmarkedet, der anvendtes af de klagende producenter, der er etableret i Tyskland, Frankrig, Italien og Det Forenede Kongerige. Disse medlemsstater udgør hovedparten af EF-markedet for de pågældende varer og aftager mere end 85 % af den pågældende dumpingimport.
(49) Prissammenligningen blev foretaget på grundlag af salget til den første uafhængige kunde i samme handelsled, og i de tilfælde, hvor der forelå tilstrækkelig dokumentation, på grundlag af hver varetype for hovedparten af de importerede dimensioner og vægtykkelser, som blev taget i betragtning med henblik på den foreløbige fastlæggelse af dumping.
(50) For at sikre prisernes sammenlignelighed blev der foretaget justeringer i henseende til transportomkostninger fratrukket EF-producenternes salgspriser og i påkommende tilfælde told tillagt importpriserne. Endvidere justeredes importpriserne i det omfang, det ansås for påkrævet, med en importørmargen omfattende toldbehandling, håndtering, bankomkostninger og fortjeneste.
(51) På grundlag af sammenlignelige varetyper blev hver enkelt eksportørs vejede gennemsnitlige salgspriser sammenlignet med de klagende EF-producenters tilsvarende salgspriser sammenlignet med de klagende EF-producenters tilsvarende salgspriser på EF-markedet. Udtrykt i procent af EF-producenternes faktiske salgspriser ab fabrik udgjorde de beregnede underbud i undersøgelsesperioden mellem 24,5 og 40,7 % for Den Kinesiske Folkerepublik, mellem 21,3 og 37,8 % for Thailand og 21,9 % for Kroatien.
3. EF-erhvervsgrenens situation
a) Produktion i Fællesskabet
(52) EF-erhvervsgrenens produktion af de pågældende varer faldt fra 54 104 tons i 1989 til 45 402 tons i 1993 og til 22 432 tons i undersøgelsesperioden (seks måneder), svarende til en nedgang på 17,1 % på årsbasis sammenholdt med 1989. Produktionstilbagegangen var særlig markant i Tyskland, Frankrig og Italien, der tilsammen aftog ca. 78 % af dumpingimporten fra de berørte eksportlande i den betragtede periode.
b) Kapacitet og kapacitetsudnyttelse
(53) Eftersom produktionsanlæggene til fremstilling af rørfittings også er udformet med henblik på og anvendes til fremstilling af andre varetyper, som ikke er omfattet af proceduren, er det ikke muligt nøjagtigt at fastlægge produktionskapaciteten for de af undersøgelsen omfattede varer og udnyttelsesgraden herfor. Det konstateredes imidlertid, at mængden af de øvrige varetyper, der fremstilles på de samme anlæg, er faldet i samme takt som produktionen af de pågældende rørfittings. De kapacitetsudnyttelsesgrader, der er fastlagt som resultat af undersøgelsen, kan derfor betragtes som repræsentative.
(54) Siden 1985 har Fællesskabets rørfittingindustri undergået en omstrukturering, hvorved den samlede årskapacitet, der blev anslået til 120 000 tons, reduceredes til under 100 000 tons i 1993 gennem en effektivisering af produktionsanlæggene og flere lukninger af produktionsanlæg. Trods disse bestræbelser faldt EF-producenternes samlede kapacitetsudnyttelse stærkt mellem 1989 og undersøgelsesperioden, dog med undtagelse af én producent, som indtil 1990 i større omfang baserede sig på indkøb, men som besluttede derefter selv at fremstille et fuldstændigt sortiment af fittings. Udnyttelsesgraden for alle EF-producenter var imidlertid lavere end 55 % i undersøgelsesperioden, hvilket i de fleste tilfælde var utilstrækkeligt til at sikre en rimelig fordeling og inddækning af de faste omkostninger.
c) Salg og markedsandel
(55) EF-producenternes samlede salg af de pågældende varer på EF-markedet faldt fra 41 006 tons i 1989 til 34 937 tons i 1993 og udgjorde 17 889 tons i undersøgelsesperioden fra juli til december 1993. Sammenholdt med 1989 svarer salget i undersøgelsesperioden beregnet på årsbasis til en nedgang på 12,7 %. Medens det årlige forbrug i Fællesskabet stort set holdt sig uændret mellem 1989 og undersøgelsesperioden, faldt EF-producenternes markedsandel fra 77,2 % til 65,7 % i samme periode. Dette er ensbetydende med, at EF-erhvervsgrenens markedsandel er faldet i næsten samme omfang som de berørte eksportlandes andel er steget (fra 2,5 til 14,3 %).
d) Salgspriser
(56) Som følge af de berørte eksportlandes betydelige prisunderbud faldt de klagende producenters salgspriser på hjemmemarkedet og på andre EF-markeder betydeligt mellem 1989 og undersøgelsesperioden, især for de varetyper, der var i direkte konkurrence med den pågældende dumpingimport.
e) Rentabilitet
(57) Trods en betydelig nedbringelse af omkostningerne som resultat af fortsatte rationaliseringsbestræbelser forværredes hovedparten af EF-producenternes finansielle situation, navnlig efter en omfattende indtrængen af dumpingimport på EF-markedet i 1992. I undersøgelsesperioden registrerede alle de klagende EF-producenter finansielle tab eller nedsat fortjeneste.
f) Beskæftigelse
(58) Hvad angår beskæftigelsessituationen inden for hele rørfittingindustrien i Fællesskabet, konstaterede Kommissionen, at EF-producenternes samlede arbejdsstyrke som følge af omstruktureringsbestræbelserne og lukningen af tre fabrikker faldt med ca. 15 % mellem 1989 og undersøgelsesperioden. Den betydelige nedgang i ordretilgangen, som medførte utilstrækkelig kapacitetsudnyttelse, nødsagede i nogle tilfælde EF-producenterne til at indføre arbejdsfordeling og i et bestemt tilfælde til at træffe beslutning om en drastisk nedskæring af det samlede personale med en tredjedel.
4. Konklusion vedrørende skade
(59) Det fremgår af den foreløbige undersøgelse af de faktiske oplysninger om den forvoldte skade, at EF-erhvervsgrenen navnlig har måttet registrere nedgang i produktion og salg og en betydelig nedgang i markedsandel, den har været ude af stand til at forhøje sine priser for at opnå dækning for stigende produktionsomkostninger, og der har været en forringelse af de finansielle resultater.
(60) På baggrund af den betydning, der må tillægges disse negative økonomiske indikatorer, fastslår Kommissionen, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade som omhandlet i artikel 4, stk. 1, i grundforordningen.
F. ÅRSAGEN TIL SKADEN
(61) Kommissionen undersøgte, om den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen, var forårsaget af dumpingimporten, og om andre faktorer kan have forårsaget eller bidraget til den forvoldte skade.
1. Dumpingimportens virkninger
(62) På grundlag af undersøgelsen konstaterede Kommissionen, at udviklingen i eksporten fra de berørte eksportlande, disses tiltagende markedsandel og det nedadgående pristryk, som skyldtes denne import, faldt sammen med nedgangen i EF-erhvervsgrenens produktion, kapacitetsudnyttelse, salg, markedsandel, fortjeneste og beskæftigelse, hvilket navnlig i 1992 førte til en forringelse af denne erhvervsgrens konkurrenceevne og finansielle situation.
(63) Medens forbruget af de pågældende varer holdt sig på et stort set uændret niveau, øgedes markedsandelen for den pågældende import fra 2,5 % i 1989 til 14,3 % i undersøgelsesperioden, hvor EF-producenternes markedsandel samtidig faldt fra 77,2 til 65,7 %. Nedgangen i EF-erhvervsgrenens markedsandel afspejles således i fremgangen i eksportlandenes markedsandel.
(64) Hvad angår priserne på dumpingvarerne, konstateredes der betydelige underbud. I betragtning af, at markedet for rørfittings er ret prisfølsomt, var EF-erhvervsgrenen som følge af de betydelige underbudsmargener nødsaget til at sænke priserne i et forsøg på at sikre en rimelig kapacitetsudnyttelse og markedsandel. Dette prisfald medførte generelt, at rentabiliteten gik tabt, som det fremgår af de finansielle tab, der kendetegnede flertallet af EF-producenter.
2. Virkningerne af andre faktorer
(65) Det undersøgtes også, om andre faktorer end dumpingimporten fra de berørte lande kunne have forårsaget eller bidraget til den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen. Kommissionen undersøgte navnlig udviklingen i og virkningerne af import af de pågældende varer fra tredjelande, der ikke er omfattet af den foreliggende procedure, udviklingen i det synlige forbrug i Fællesskabet og virkningen af import foranstaltet af en af de EF-producenter, der havde indgivet klagen.
(66) De importerede mængder fra andre tredjelande, herunder Taiwan og Den Slovakiske Republik, var som helhed ret stabile og udgjorde i 1989 10 822 tons og i undersøgelsesperioden 10 892 tons på årsbasis, svarende til en markedsandel på henholdsvis 20,3 og 20,0 %. Set i forhold til en vækst på 6 400 tons i den samlede import fra de eksportlande, der er omfattet af proceduren, og en stigning i disses markedsandel på 12 procentpoint i samme periode, må disse eksportlande ganske klart anses for at være de begunstigede i henseende til salg og markedsandel. Det konstateredes på grundlag af Eurostat-tallene, at priserne på de varer, der importeredes fra de fleste af de øvrige tredjelande, var betydeligt højere end priserne på dumpingvarerne, og der var intet, der tydede på, at denne import fra tredjelande, som ikke var omfattet af proceduren, var blevet dumpet.
(67) Med hensyn til udviklingen i efterspørgslen konstateredes det, at det synlige forbrug af de pågældende varer i Fællesskabet mellem 1989 og undersøgelsesperioden steg svagt, nemlig fra 53 132 tons til 54 378 tons på årsbasis.
(68) Hvad angår virkningerne af den import af de pågældende varer, som en af de klagende EF-producenter foretog, konstateredes det, at denne import i undersøgelsesperioden ikke oversteg 2 % af den pågældendes samlede salg i Fællesskabet, at hovedparten af importen bestod af varetyper, som denne producent ikke selv fremstillede, samt at de priser, hvortil de importerede varer videresolgtes af producenten, ikke grundlæggende var forskellige fra salgspriserne på dennes varer af egen produktion eller andre EF-producenters priser. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at den importerende producent ikke har medvirket til dumping, samt at den pågældende hverken var afskærmet fra virkningerne af dumpingimporten eller drog fordel heraf.
3. Konklusion
(69) På baggrund af disse betragtninger nåede Kommissionen med henblik på den foreløbige fastlæggelse af de faktiske forhold til den konklusion, at dumpingimporten af de pågældende varer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Kroatien og Thailand har forårsaget væsentlig skade for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet.
G. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Generelle betragtninger
(70) Ved fastlæggelsen af Fællesskabets interesser må der tages særligt hensyn til nødvendigheden af at eliminere handelsfordrejende virkninger, der skyldes illoyal handelspraksis, og at genskabe en situation med effektiv konkurrence på EF-markedet for de pågældende varer. Antidumpingforanstaltninger bør have til følge, at prisniveauet for eksporten stiger, således at eksportens relative konkurrencedygtighed påvirkes.
Dette følger således af nødvendigheden af at afhjælpe dumpingimportens skadelige virkninger, og undladelse af at træffe sådanne foranstaltninger kan endog være skadelig for konkurrencesituationen i Fællesskabet, hvis det skulle indebære, at EF-producenterne indstiller produktionen. Fjernelsen af de uretmæssige fordele, der er opnået som følge af dumping, skulle hindre en yderligere forværring af EF-erhvervsgrenens situation. Under disse omstændigheder skulle indførelsen af foranstaltninger således ikke i nævneværdig grad få negative følger for konkurrencesituationen på EF-markedet. Kommissionen har på denne baggrund undersøgt antidumpingforanstaltningers virkninger for importen af stålfittings fra de berørte eksportlande set i forhold til EF-erhvervsgrenens og brugernes særlige interesser.
2. EF-erhvervsgrenens interesser
(71) Det er som led i denne procedure fastslået, at i betragtning af EF-erhvervsgrenens betydelige og tiltagende finansielle tab, vil undladelse af at træffe antidumpingforanstaltninger over for den pågældende dumpingimport forværre denne erhvervsgrens allerede vanskelige situation og medføre, at EF-fittingindustriens fortsatte beståen vil være truet. Denne udvikling skal især ses på baggrund af de betydelige bestræbelser, som EF-producenterne har udfoldet med hensyn til modernisering og automatisering af deres produktionsanlæg, således at de er i stand til at konkurrere med enhver producent, der udøver virksomhed på loyale konkurrencevilkår. Hvis disse producenter fortrænges fra markedet, vil alle disse investeringer være tabt.
(72) Det konstateredes desuden, at for at kunne fremstille et fuldstændigt varesortiment til konkurrencedygtige priser er Fællesskabets stålfittingindustri afhængig af en rimelig udnyttelsesgrad af sit produktionsudstyr, hvilket grundlæggende opnås ved produktion af standardiserede fittings i handelskvalitet, som er i direkte konkurrence med de dumpingvarer, der importeres fra de berørte eksportlande, og som tegner sig for en betydelig del af denne industrigrens indtjening. Tilbagegang inden for denne produktion vil også påvirke produktionen af andre varekategorier af høj kvalitet gennem forøgelse af omkostningerne herfor og priserne for forbrugerne i Fællesskabet.
3. Brugernes interesser
(73) Som anført i betragtning 70 må brugerne af de rørfittings, der importeres fra de berørte eksportlande, betale regulære markedspriser, hvis der indføres told. De pågældende købere er selskaber, der er beskæftiget med byggeri, skibsbygning og opførelse af fabrikker inden for kemisk industri, olieraffinering og energiproduktion. Der blev ikke i løbet af undersøgelsen over for Kommissionen fremført bemærkninger vedrørende antidumpingforanstaltningers virkninger for sådanne købere eller brugere. Sådanne virkninger kan være meget forskellige fra sag til sag, afhængig af mængden af de fittings, der er nødvendige til det pågældende byggeri. Indførelsen af antidumpingforanstaltninger for stålfittings vil imidlertid have en begrænset indvirkning på disse brugerindustrier, da forøgelsen af de samlede omkostninger i forbindelse med det byggeri, hvortil disse fittings anvendes, er meget lille. Under alle omstændigheder fremgår det af undersøgelsen, at markedet kan bære højere priser på stålfittings, eftersom priserne på importerede fittings fra tredjelande, der ikke er omfattet af proceduren, ifølge det foreliggende var betydeligt højere end priserne på dumpingvarerne.
(74) Det skal til sidst benægtes, at formålet med den prisforhøjelse, der følger af antidumpingforanstaltningerne, er at gøre det muligt at fjerne en prisfordel, der er en følge af illoyal praksis, som er skadelig for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, hvis situation uundgåeligt vil blive forværret, hvis der ikke træffes foranstaltninger. Skulle en sådan forværring medføre, at EF-erhvervsgrenen må ophøre, vil konkurrencen på fittingmarkedet i Fællesskabet blive væsentligt begrænset, hvilket ikke vil være i købernes eller brugernes interesse.
(75) Efter en nøje gennemgang af alle ovennævnte aspekter er det derfor Kommissionens opfattelse, at det er i Fællesskabets interesse at indføre midlertidige antidumpingforanstaltninger med hensyn til importen af de pågældende varer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Kroatien og Thailand for at hindre, at den pågældende dumpingimport forvolder yderligere skade i perioden indtil undersøgelsen er afsluttet.
I betragtning af det ovenfor anførte bør der indføres foranstaltninger i form af en midlertidig værditold.
H. TOLD
(76) Med henblik på at fastsætte størrelsen af den midlertidige told tog Kommissionen hensyn til de fastlagte dumpingmargener og til den told, der vil være nødvendig for at afhjælpe den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
(77) Eftersom der hovedsagelig var forvoldt skade i form af prisfald, tab af markedsandele og ikke mindst finansielle tab, er det for at afhjælpe skaden nødvendigt, at de berørte eksportørers eksportpriser forhøjes til et sådant niveau, at EF-erhvervsgrenen kan hæve sine priser til et fortjenstgivende niveau uden tilbagegang i de solgte mængder.
Med henblik på at beregne den nødvendige prisforhøjelse fandt Kommissionen, at priserne på dumpingvarerne måtte sammenlignes med salgspriser, der afspejler EF-erhvervsgrenens produktionsomkostninger plus en rimelig fortjeneste.
(78) På dette grundlag sammenlignedes de vejede gennemsnitlige eksportpriser i undersøgelsesperioden for de varetyper, der benyttedes som grundlag for fastlæggelsen af dumpingmargenerne, beregnet frit Fællesskabets grænse, om nødvendigt justeret for at nå frem til prisen ab EF-producentens fabrik, med de pågældende EF-producenters vejede gennemsnitlige faktiske salgspriser, om nødvendigt forhøjet for at opnå dækning for produktionsomkostningerne plus en fortjenstmargen på 5 %. Med henblik på at træffe foreløbig afgørelse i sagen ansås denne fortjenstmargen for at være rimelig sammenholdt med den fortjeneste, der forventes, at blive opnået hvis der ikke var tale om dumpingimport.
Denne sammenligning resulterede i følgende skadestærskler:
TABELPOSITION
(79) Eftersom skadestærsklerne for den kroatiske producent, Zeljezara, og den thailandske producent, TTU, er lavere end de fastlagte respektive dumpingmargener, bør den midlertidige antidumpingtold ifølge artikel 13, stk. 3, i grundforordningen fastsættes på grundlag af dette lavere niveau.
I alle andre tilfælde bør den midlertidige told være lig med de fastlagte dumpingmargener.
(80) Af de grunde, der er anført i betragtning 34, er der fastsat én enkelt toldsats for de to samarbejdsvillige producenter/eksportører i Den Kinesiske Folkerepublik.
(81) Med henblik på at fastsætte størrelsen af den midlertidige told for eksportører i hvert af de berørte eksportlande, som hverken besvarede Kommissionens spørgeskema eller gav sig til kende på anden måde, fandt Kommissionen, at tolden i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i grundforordningen burde fastsættes på grundlag af de tilgængelige oplysninger. Det var Kommissionens opfattelse, at de mest pålidelige oplysninger var dem, der blev fastlagt som led i undersøgelsen, samt at der ikke var nogen grund til at antage, at en told, der var lavere end den højeste sats, som ansås for nødvendig, ville være tilstrækkelig til at afhjælpe den skade, der var forvoldt af denne import. For at hindre omgåelse af tolden og undlade at belønne manglende samarbejdsvilje må det derfor anses for rimeligt at anvende den højeste toldsats, der er fastsat for eksportører i samme land.
(82) På grundlag af ovenstående bør de midlertidige toldsatser fastsættes således:
TABELPOSITION
I. AFSLUTNING AF PROCEDUREN MED HENSYN TIL DEN SLOVAKISKE REPUBLIK OG TAIWAN
(83) Som anført i betragtning 43 ansås importen af de pågældende varer med oprindelse i Den Slovakiske Republik og Taiwan ikke for i væsentlig grad at have bidraget til den skade, der er påført den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. Kommissionen er derfor af den opfattelse at det er unødvendigt at indføre beskyttelsesforanstaltninger, hvorfor antidumpingproceduren vedrørende disse to lande bør afsluttes.
(84) Der blev ikke gjort indsigelse mod denne konklusion i Det Rådgivende Udvalg.
(85) De direkte berørte parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke Kommissionen havde til hensigt at afslutte proceduren vedrørende Den Slovakiske Republik og Taiwan, og disse parter fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger hertil.
J. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE
(86) Af administrative grunde bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de berørte parter kan tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Det skal endvidere bemærkes, at alle undersøgelsesresultater med henblik på denne forordning er foreløbige og eventuelt skal tages op til yderligere undersøgelse med henblik på indførelse af enhver endelig told, som Kommissionen måtte foreslå -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af rørfittings (undtagen fittings af støbejern, flanger og fittings med gevind), af jern og stål (men ikke rustfrit stål), med største udvendige diameter på 609,6 mm og derunder, til stuksvejsning eller andre formål, henhørende under KN-kode ex 7307 93 11 (Taric-kode: 7307 93 11*91), ex 7307 93 19 (Taric-kode: 7307 93 19*91), ex 7307 99 30 (Taric-kode: 7307 99 30*91) og ex 7307 99 90 (Taric-kode: 7307 99 90*91) og med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Kroatien og Thailand.
2. Tolden fastsættes til nedenstående satser beregnet af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet:
TABELPOSITION
3. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
4. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af de varer, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
Antidumpingproceduren vedrørende importen af rørfittings henhørende under KN-kode ex 7307 93 11, ex 7307 93 19, ex 7307 99 30 og ex 7307 99 90 og med oprindelse i Den Slovakiske Republik og Taiwan afsluttes.
Artikel 3
Parterne kan inden en måned fra tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen, jf. dog artikel 7, stk. 4, litra b), i forordning (EØF) nr. 2423/88.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. september 1995.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2318/95,
annettu 27 päivänä syyskuuta 1995,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön otosta Kiinan kansantasavallasta, Kroatiasta ja Thaimaasta peräisin olevien tiettyjen raudasta tai teräksestä valmistettujen putkien liitososien tuonnissa ja polkumyynnin vastaisen menettelyn päättämisestä Slovakian tasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien samojen liitososien tuonnissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3283/94 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1251/95 (2), ja erityisesti sen 23 artiklan,
ottaa huomioon polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä heinäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2423/88 (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 522/94 (4), ja erityisesti sen 9 ja 11 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta,
sekä katsoo, että
A. MENETTELY
(1) Vuoden 1994 helmikuussa komissio ilmoitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (5) tiettyjen Kiinan kansantasavallasta, Kroatiasta, Slovakian tasavallasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevien raudasta tai teräksestä valmistettujen putkien liitososien tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta.
Menettely aloitettiin Defence Committee of the EEC Steel-Butt Welding Fittings Industryn, joka edustaa valmistajia, joiden kyseisten liitososien kokonaistuotannon väitettiin edustavan suurinta osaa yhteisön kyseisten liitososien tuotannosta, jättämän valituksen johdosta.
Valituksessa esitettiin todisteita edellä luetelluista maista peräisin olevien asianomaisten tuotteiden polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta huomattavasta vahingosta. Todisteet katsottiin riittäviksi oikeuttamaan menettelyn aloittamisen.
(2) Komissio ilmoitti virallisesti menettelyn aloittamisesta niille tuottajille, viejille ja tuojille, joita komissio tiesi asian koskevan, sekä viejämaiden edustajille ja valituksen tekijöille. Osapuolille, joita asia koski suoraan, annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi.
(3) Kaikki valituksen tehneet yhteisön tuottajat, suurin osa asianomaisten maiden tuottajista ja viejistä sekä jotkut tuojat esittivät kantansa kirjallisesti. Niille osapuolille, jotka olivat sitä pyytäneet, annettiin tilaisuus tulla kuulluiksi.
(4) Yhtiön kyseisten tuotteiden ostajat ja jalostajat eivät esittäneet kantaansa eikä sitä myöskään esitetty niiden puolesta.
(5) Komissio etsi ja tarkisti kaikki alustavan päätelmän kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja suoritti tutkimuksia seuraavien yritysten toimitiloissa:
a) Valituksen tehneet yhteisön tuottajat:
Saksa:
- Wilhelm Geldbach GmbH & Co. KG, Gelsenkirchen
Ranska:
- Interfit SA, Maubeuge
Yhdistynyt kuningaskunta:
- BKL Fittings Ltd, Redditch
Italia:
- Virgilio Cena & Figli SpA, Brescia
- Technobend, Arena
- Tectubi Srl, Podenzano.
b) Asianomaisten maiden tuottajat/viejät:
Kroatia:
- Zeljezara Sisak "Metaflex" (Femark), Zagreb
Slovakian tasavalta:
- Zeleziarne Podbrezova AS, Podbrezova
Taiwan:
- CM Pipe Fittings Mfg. Ltd, Kaohsiung Hsien
- Rigid Industries Co. Ltd, Kaohsiung Hsien
Thaimaa:
- Awaji Sangyo (Thailand) Co. Ltd, Samutprakarn
- Thai Benkan Co. Ltd, Prapadaeng-Samutprakarn
- TTU Industrial Corp. Ltd, Bangkok.
c) Yhteisön tuojat
Yhdistynyt kuningaskunta:
- Burton Delingpole Flanges and Fittings Ltd, Warley
Italia:
- Continental Flanges & Fittings, Carpanca di Inverigo
- IRC SpA, Cortemaggiore.
(6) Polkumyyntitutkimukset koskivat 1 päivän heinäkuuta 1993 ja 31 päivän joulukuuta 1993 välistä ajanjaksoa (jäljempänä "tutkimusajanjakso")
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Kyseisen tuotteen kuvaus
(7) Teräksestä valmistettuja putkien liitososia käytetään putkien yhdistämiseen ja niitä on useita perusmuotoja, joista tavallisimpia ovat kulmakappaleet, kolmihaarat, kavennuskappaleet ja kuvut. Ne valmistetaan seostamattomasta teräksestä, seosteräksestä, ruostumattomasta teräksestä ja niitä käytetään pääasiallisesti perusteollisuuden aloilla, kuten kemikaali-, öljynjalostus-, energiantuotanto-, rakennus- ja laivanrakennusteollisuudessa.
(8) Valituksessa tarkoitetut tuotteet, joiden osalta menettely aloitettiin, ovat raudasta tai teräksestä, ruostumaton teräs mukaan lukien, valmistettuja putkien liitososia, jotka luokitellaan CN-koodeihin ex 7307 23 10, ex 7307 23 90, ex 7307 29 30, ex 7307 29 90, 7307 93 11, 7307 93 19, ex 7307 99 30 ja ex 7307 99 90.
(9) Tutkimuksen aikana kuitenkin todettiin, että vaikka kaikilla asianomaisilla, edellä mainittuihin CN-koodeihin luokitelluilla tuotteilla on tiettyjä yhtäläisyyksiä, ruostumattomasta teräksestä valmistetut liitoskappaleet ovat huomattavasti erilaisia olennaisilta fyysisiltä ja teknisiltä ominaisuuksiltaan, käyttötarkoitukseltaan ja hinnaltaan, eikä niitä voi useimmissa tapauksissa vaihtaa toisiin teräksestä valmistettuihin liitososiin. Tämän vuoksi ruostumattomasta teräksestä valmistettuja ja muita teräksestä valmistettuja liitososia olisi pidettävä erillisinä tuotteina, ja koska asianomaisista kolmansista maista tuodaan suhteellisen pieni määrä ruostumattomasta teräksestä valmistettuja liitososia, CN-koodeihin ex 7307 23 10, ex 7307 23 90, ex 7307 29 30 ja ex 7307 29 90 luokitellut ruostumattomasta teräksestä valmistetut liitososat jätettiin tutkimuksen ulkopuolelle.
Valituksen tehneille yhteisön tuottajille ilmoitettiin olennaisista tosiasioista ja päätelmistä, joiden perusteella kyseiset tuotteet jätettiin ulkopuolelle, ja kyseiset tuottajat hyväksyivät asian yksimielisesti.
(10) Edellä esitetyn perusteella tuotteita, joita tämä menettely koskee, ovat sellaiset putkien liitososat (muut kuin valetut osat, laipat ja kierteitetyt liitososat), joiden suurin ulkoläpimitta on enintään 609,6 millimetriä ja joita käytetään tyssähitsaukseen tai muihin tarkoituksiin ja jotka kuuluvat CN-koodeihin ex 7307 93 11, ex 7307 93 19, ex 7307 99 30 ja ex 7307 99 90.
2. Samankaltainen tuote
(11) Tutkimuksen kohteena olevia liitososia on saatavilla monta eri lajia, joiden erityisominaisuudet, kuten muoto, koko ja seinämän paksuus vaihtelevat. Tutkimuksen tuloksista ilmenee kuitenkin, että liitososien eri lajit valmistetaan käyttämällä samaa tuotantomenetelmää ja pidetään kaupan samanlaisia jakelukanavia käyttäen. Niiden perussovellutus ja käyttötarkoitus ovat täysin samat ja niiden keskinäinen vaihdettavuus on korkea. Tämän vuoksi tämän menettelyn osalta päätettiin pitää koko lajivalikoimaa yhtenä tuotteena.
(12) Komissio totesi myös, että viejämaiden omilla kotimaanmarkkinoillaan myymien ja yhteisöön viemien liitososien lajivalikoima oli samankaltainen ja että niiden ja yhteisössä valmistettujen ja myytyjen eri liitososien lajien olennaiset tekniset ja fyysiset ominaisuudet sekä käyttötarkoitus ovat täysin samat tai läheisesti toisiaan muistuttavia.
Tämän perusteella katsottiin, että asianomaiset tuotteet ovat samankaltaisia tuotteita asetuksen (ETY) N:o 2423/88 (jäljempänä `perusasetus`) 2 artiklan 12 kohdan mukaisesti.
C. POLKUMYYNTI
1. Normaaliarvo
a) Kiinan kansantasavalta
(13) Koska Kiinan kansantasavalta ei ole markkinatalousmaa, normaaliarvo määritettiin kolmatta markkinatalousmaata koskevien tietojen perusteella. Valituksen tekijä ehdotti, että normaaliarvo määritettäisiin samankaltaisen tuotteen myyntihinnan perusteella Thaimaan kotimaanmarkkinoilla, joka on perusasetuksen asiaa koskevien säännösten mukainen viitemaa.
(14) Markkinatalousmaan valitsemisen osalta Thaimaalla katsottiin olevan tarkoituksenmukaiset ja kohtuulliset markkinat, joilla tavanomaiset markkinavoimat määräävät kotimaiset hinnat ja useat tuottajat kilpailevat asianomaisen tuotteen mynnistä. Kiinan kansantasavallassa ja Thaimaassa kyseisten tuotteiden valmistukseen käytetyt tuotantoteknologia ja -menetelmät ovat suurelta osin samanlaisia. Sen lisäksi kolmen tutkitun thaimaalaisen yrityksen tuotantomäärän katsottiin olevan Kiinan kansantasavallan yhteisöön viemään määrään verrattuna tarpeeksi edustava normaaliarvon asianmukaiseksi laskemiseksi. Lopuksi, mikään asianomainen osapuoli ei vastustanut Thaimaan valitsemista viitemaaksi.
(15) Kiinan kansantasavallan osalta määritettiin normaaliarvo perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan a alakohdan i alakohdan mukaisesti sellaisten kunkin osalajin painotetun keskimääräisen vapaasti tehtaalla -hinnan perusteella, joita kolme asianomaista thaimaalaista tuottajaa oli myynyt tavanomaisessa liiketoiminnassa Thaimaan markkinoilla tutkimusajanjakson aikana, tai 24 johdantokappaleessa tarkoitetuissa olosuhteissa laskennallisen arvon perusteella edellä mainitun asetuksen 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan ii luetelmakohdan mukaisesti.
b) Kroatia
(16) Kroatian ainoa asianomaisten tuotteiden tuottaja on toiminut yhteistyössä ja toimittanut tietoja vastaamalla kyselylomakkeeseen. Toimitetut kotimaanmarkkinoita koskevat tiedot olivat kuitenkin puutteellisia, eikä normaaliarvoa voitu määrittää niiden perusteella tyydyttävällä tavalla.
(17) Sen vuoksi oli tarpeen vedota perusasetuksen 7 artiklan 7 kohdan b alakohtaan ja määrittää normaaliarvo käytettävissä olevien tietojen perusteella. Koska luotettavia tietoja kunkin liitososalajin tuotantokustannuksista ei toimitettu, kroatialaisen tuottajan kotimaan hinnasto katsottiin sopivimmaksi perustaksi normaaliarvon määrittämiseksi. Näin ollen normaaliarvo määritettiin kullekin asianomaiselle tuotelajille kyseisen tuottajan tutkimusajanjakson aikana laatimien ja soveltamien yksityiskohtaisten kotimaan hinnastojen perusteella. Käytettävissä olevista todisteista ilmeni, että kotimaan myynti tapahtui riippumattomille asiakkaille edustavina määrinä. Varmistettiin myös, että kotimaan myynti tuotti yleisesti voittoa, että myynnistä oli laskutettu virallisen hinnaston mukaan ja että kaikkiin asiakkaisiin sovellettiin samoja myynti- ja maksuehtoja.
c) Slovakian tasavalta
(18) Komissio määritti normaaliarvon Slovakian tasavallan ainoan asianomaisten tuotteiden tuottajan osalta tämän komission kanssa yhteistyössä toimineen tuottajan itsensä toimittamien tietojen perusteella.
(19) Normaaliarvon määrittämiseksi slovakialaisen tuottajan osalta komissio tutki ensin kotimaanmarkkinoilla kulutettavaksi tarkoitettujen samankaltaisten tuotteiden myyntiä riippumattomille asiakkaille. Todettiin, että myyntimäärät olivat edustavia, mutta myyntihinnoilla ei voitu kattaa viiteajanjaksona aiheutuneita kohtuullisia kustannuksia. Koska yksittäisten myyntitapahtumien hinnat olivat suurimmassa osassa tapauksista tuotantokustannuksia pienempiä, pääteltiin, että myyntiä ei voitu katsoa tapahtuneen tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä.
(20) Laskennallinen normaaliarvo määritettiin tästä syystä kullekin asianomaiselle yhteisöön viedylle tuotelajille perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan ii luetelmakohdan mukaisesti kiinteiden ja muuttuvien raaka-aine- ja valmistuskustannusten perusteella siten, että niihin lisättiin kohtuullinen määrä myyntikustannuksia sekä hallinnollisia ja muita yleisiä kustannuksia sekä voittomarginaali, jota pidettiin kohtuullisena asianomaisen maan vallitsevien markkinaolosuhteiden perusteella.
d) Taiwan
(21) Komissio päätteli, että lisätutkimuksia ei tarvittu kahden tuottajan osalta niistä neljästä taiwanilaisesta tuottajasta, jotka olivat vastanneet kyselylomakkeeseen. Toinen niistä valmisti yksinomaan ruostumattomasta teräksestä valmistettuja liitososia, jotka on jätetty tämän tutkimuksen ulkopuolelle (katso 9 johdantokappale). Toisen taiwanilaisen tuottajan osalta todettiin, että kyseinen yritys ei ollut vienyt asianomaisia tuotteita yhteisöön tutkimusajanjakson aikana. Lisäksi yritys ei ollut allekirjoittanut vientisopimuksia kyseisen ajanjakson aikana eikä sillä näyttänyt olevan vakavia aikeita viedä yhteisöön.
(22) Kahdesta jäljelle jääneestä komission kanssa yhteistyössä toimineesta taiwanilaisesta tuottajasta toisen osalta todettiin, että kaikki kotimaanmarkkinoilla tutkimusajanjakson aikana tapahtunut myyntitoiminta oli ollut tappiollista. Tästä syystä katsottiin, että myynti kotimaanmarkkinoilla ei ollut tapahtunut tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä. Näin ollen normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan ii luetelmakohdan säännösten mukaisesti sellaisen laskennallisen arvon perusteella, joka määritettiin laskemalla yhteen tuotantokustannukset ja voittomarginaali, jota pidettiin kohtuullisena asianomaisen maan vallitsevien markkinaolosuhteiden perusteella.
(23) Toinen myös kyselylomakkeeseen vastannut taiwanilainen tuottaja toimitti kahdesti huomattavia tarkistuksia vastauksiinsa aikaisemmin toimitetuissa asiakirjoissa esiintyneiden lukuisten virheiden ja ristiriitaisuuksien vuoksi. Viimeisimmässä tarkistetussa versiossa oli huomattava määrä uusia tietoja, jotka komissio vastaanotti vähän aikaa ennen sen suunnittelemaa tarkistuskäyntiä. Näin ollen komissio päätteli, että kyseisen yrityksen toimittamat normaaliarvoa koskevat tiedot olisi jätettävä ottamatta huomioon perusasetuksen 7 artiklan 7 kohdan b alakohdan säännösten mukaisesti, koska niitä ei ollut toimitettu kohtuullisessa ajassa, ja komissio päätti, että alustavat päätelmät olisi tehtävä käytettävissä olevien tietojen perusteella. Toisen komission kanssa yhteistyössä toimineen taiwanilaisen tuottajan (katso 22 johdantokappale) toimittamat tiedot katsottiin sopivimmaksi perustaksi normaaliarvon määrittämiseksi.
e) Thaimaa
(24) Kaikki kolme yhteistyössä toiminutta thaimaalaista tuottajaa myivät kotimaanmarkkinoilla voittoa tuottavin hinnoin enemmän kuin viisi prosenttia yhteisöön viedyistä määristä tutkimusajanjakson aikana. Myyntiä pidettiin näin ollen tarpeeksi edustavana perustana normaaliarvon laskemiseksi.
Sellaisten tiettyjen yhteisöön vietyjen tuotelajien osalta, jotka myytiin tappiolla tai joita ei myyty lainkaan kotimaanmarkkinoilla, normaaliarvo määritettiin laskennallisen arvon perusteella perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan ii luetelmakohdan mukaisesti. Kyseinen laskennallinen arvo sisälsi jokaisen yrityksen omat valmistuskustannukset jokaisen tuotelajin osalta, ja niihin lisättiin niiden omat kotimaan myyntikustannukset sekä hallinnolliset ja muut yleiset kustannukset sekä voittomarginaali, joka vastasi asianomaisten tuotteiden myynnistä Thaimaassa tavanomaisesti saatavaa voittotasoa.
(25) Suurin osa yhden thaimaalaisen tuottajan kotimaan myynnistä tapahtui etuyhteydessä olevan jakelijan kautta riippumattomille tukkumyyjille. Tässä tapauksessa normaaliarvo määritettiin etuyhteydessä olevan jakelijan riippumattomille tukkumyyjille tapahtuneen myynnin perusteella.
(26) Todettiin, että kahden muun thaimaalaisen tuottajan kotimaan myynti tapahtui kokonaisuudessaan riippumattomille asiakkaille.
(27) Näin ollen normaaliarvo määritettiin kolmen thaimaalaisen tuottajan osalta kunkin tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä kotimaanmarkkinoilla myydyn liitososalajin painotetun keskimääräisen hinnan perusteella tai laskennallisen arvon perusteella, kuten on esitetty 24 johdantokappaleessa.
2. Vientihinnat
(28) Viiden asianomaisen maan kaikkien tuottajien ja viejien vientihinnat määritettiin tutkimusajanjakson aikana yhteisöön vietäväksi myydystä samankaltaisesta tuotteesta tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
(29) Yksi thaimaalaisista viejistä myi tietyn määrän asianomaisia tuotteita Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneelle etuyhteydessä olevalle osapuolelle. Tutkimuksen aikana kuitenkin todettiin ja vahvistettiin, että kyseisen viennin hinnat, joka koski samankaltaisen tuotteen pieniä määriä ja erityisiä lajeja, olivat verrattavissa hintoihin, joilla tuotteet myytiin riippumattomille osapuolille yhteisössä. Lisäksi etuyhteydessä olevien ja riippumattomien yritysten myyntisopimusten vertailussa ei ilmennyt mitään huomattavia eroja myyntiehtojen osalta. Tämän vuoksi kyseisten myyntitapahtumien hinnat otettiin huomioon polkumyyntilaskelmassa alustavaa määritystä varten.
(30) Kyseessä olevan ajanjakson aikana yksi kiinalaisista viejistä oli osakkaana ranskalaisissa ja saksalaisissa tuontiyrityksissä. Vientihintojen tutkimuksesta ilmeni kuitenkin, että kyseiset vientihinnat olivat verrattavissa hintoihin, joilla samat tuotteet myytiin yhteisön riippumattomille ostajille. Tämän vuoksi alustavassa määrityksessä käytettiin kyseisten liiketoimien vientihintoja kiinalaisen viejän osakkuuksista huolimatta.
(31) Asianomaisten maiden muiden tuottajien ja viejien koko muu vientimyynti suuntautui yhteisön riippumattomille tuojille tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä.
3. Vertailu
(32) Jokaisen tuotelajin normaaliarvoa verrattiin vapaasti tehtaalla -tasolla vastaavan lajin vapaasti tehtaalla -vientihintaan, joka perustui koko tutkimusajanjakson painotettuun keskiarvoon. Painotettua keskimääräistä vientihintaa pidettiin sopivana lajien ja lajikohtaisten myyntitapahtumien suuren määrän vuoksi. Oikeudenmukaisen vertailun varmistamiseksi hintoihin tehtiin tarkistuksia ottaen huomioon hintavertailun vaikuttavat erot, kuten tuontimaksut ja välilliset verot sekä kuljetus-, vakuutus-, käsittely- ja liitännäiskustannukset sekä pakkauskustannukset, maksuehdot ja myyjien palkat tarpeen mukaan ja käytettävissä olevien todisteiden perusteella.
4. Polkumyyntimarginaali
(33) Vertailusta ilmeni polkumyynnin olemassaolo kaikkien asianomaisten yhteistyössä toimineiden yritysten osalta; polkumyyntimarginaalit olivat yhtä suuria kuin se määrä, jolla määritetty normaaliarvo ylittää yhteisöön suuntautuvan viennin hinnan.
(34) Koska sellaisia tietoja ei toimitettu, joiden perusteella voitaisiin pitää perusteltuna soveltaa yksilöllistä kohtelua, komissio vahvisti kaikkien asianomaisten Kiinan kansantasavallan tuottajien ja viejien osalta yhden ainoan polkumyyntimarginaalin, joka laskettiin kummankin yhteistyössä toimineen kiinalaisen viejän yhteisenä painotettuna keskimääräisenä polkumyyntimarginaalina.
(35) Kiinan kansantasavallan ja muiden asianomaisten maiden yritysten painotetut keskimääräiset polkumyyntimarginaalit, jotka ilmaistaan prosenttimääränä cif-hinnoista yhteisön rajalla tullaamatta, ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
(36) Komissio katsoi, että sellaisten yritysten osalta, jotka eivät vastanneet komission kyselylomakkeeseen eivätkä ole muuten ilmoittautuneet, polkumyynti olisi määritettävä käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 7 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti.
Tässä tapauksessa tutkimuksen aikana komission vahvistamia ja oikeiksi osoittamia tietoja pidettiin sopivimpina tietoina. Koska komissiolla ei ollut syytä uskoa, että sellaiset yritykset, jotka olivat kieltäytyneet toimimasta yhteistyössä, olisivat harjoittaneet polkumyyntiä alhaisemmalla tasolla kuin korkein todettu taso ja koska haluttiin välttää yhteistyössä toimimisesta kieltäytymisen palkitsemista, pidettiin tarkoituksenmukaisena soveltaa asianomaisen maan viejien osalta todettua korkeinta polkumyyntimarginaalia.
D. YHTEISÖN TEOLLISUUS
(37) Koska kaikki yhteisöön sijoittautuneet tuottajat eivät osallistuneet tutkimukseen ja todettiin, että yksi yhteisön tuottaja valmisti putkien erikoisliitososia, jotka eivät olleet menettelyn kohteena, komission oli selvitettävä, edustavatko valituksen tekijät suurinta osaa yhteisön samankaltaisen tuotteen tuotannosta. Sen oli myös otettava huomioon se, että yksi Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautunut valituksen tehnyt tuottaja osti väitettyjä polkumyyntituotteita thaimaalaiselta viejältä, joka lisäksi on etuyhteydessä oleva osapuoli.
(38) Valituksen tehneen, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen tuottajan toteuttaman tuonnin osalta tarkastelu osoitti, että lähes kaikki tämän tietyn teollisuuden alan tuottajat ostavat tietyssä määrin liitososalajeja, jotka eivät kuulu niiden tuotanto-ohjelmaan. Liitososien tuottajien on tosiasiallisesti tarjottava täydellinen sarja tuotelajeja asiakkaiden vaatimusten tyydyttämiseksi ja pystyäkseen tällä tavoin kilpailemaan markkinoilla.
Todettiin, että valituksen tehnyt Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautunut tuottaja oli tutkimusajanjakson aikana ostanut tutkimuksen kohteena olevaa tuotetta etuyhteydessä olevalta thaimaalaiselta viejältä, jonka osalta polkumyyntiä oli todettu tapahtuneen. Todettiin kuitenkin, että kyseisen tuonnin taso ei ylittänyt kahta prosenttia Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen tuottajan kokonaismyynnistä yhteisön markkinoilla. Lisäksi tuodut määrät koostuivat lähinnä tuotelajeista, joita kyseinen tuottaja ei valmistanut, jotka oli tarkoitettu täydentämään tuotevalikoimaa, ja niiden tuonnin tarkoitus oli ainoastaan tuottajan markkina-aseman puolustaminen. Tämän vuoksi katsotaan, että vaikka kyseessä ovat etuyhteydessä olevat osapuolet, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautunut tuottaja ei olisi voinut suojautua polkumyynnin vaikutuksilta eikä saada huomattavaa hyötyä näin alhaisen tuontitason avulla, eikä näin ollen ole riittäviä perusteita sulkea kyseinen tuottaja pois määritelmästä `yhteisön teollisuus`.
(39) Yksi valituksen tehneistä italialaisista tuottajista vetäytyi valituksesta tutkimuksen aikana sillä perusteella, että asianomaiset viejämaat eivät vieneet sen valmistamia tuotteita.
(40) Valituksessa edustettujen tuottajien tuotanto-osuuden määrittämiseksi komissio käytti toimitettuja tietoja sekä valituksen tehneiden tuottajien, jotka ovat selvästi suurimmat yhteisöön sijoittautuneet tuottajat, paikalla suoritetun tarkastuksen aikana toimittamia lisätietoja. Komissio käytti myös luotettavia markkinatutkimustietoja.
Edellä mainitun perusteella valituksen tehneiden tuottajien osuuden yhteisön kokonaistuotannosta tutkimusajanjakson aikana laskettiin olevan 85 prosenttia eli suurin osa yhteisön kokonaistuotannosta.
E. VAHINKO
1. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin kumulaatio
(41) Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutuksen yhteisön teollisuuteen määrittämiseksi komissio on ottanut huomioon kaiken tutkimuksen kohteena olevista maista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin. Kumulaation tarkoituksenmukaisuuden määrittämiseksi tutkittiin kustakin maasta tuodun määrän merkityksellisyyttä ja sitä, kilpailiko kyseisistä maista tapahtuva tuonti keskenään.
(42) Yksi asianomaisista thaimaalaisista tuottajista väitti vahinkoa koskevan arvion osalta, että kyseisestä maasta tapahtuvaa tuontia ei pitäisi kumuloida muista viejämaista, joita menettely koskee, peräisin olevan tuonnin kanssa, koska Thaimaasta peräisin olevan tuonnin osuudesta yhteisön markkinoista ei aiheudu huomattavaa vahinkoa yhteisön teollisuudelle. Väitettiin myös, että kyseinen markkinaosuus oli laskemassa.
Komissio on tutkinut kyseisiä väitteitä. Todettiin, että tutkimusajanjakson aikana Thaimaasta tuotujen asianomaisten tuotteiden osuus oli 2,6 prosenttia yhteisön kulutuksesta. Kun kyse on tällaisesta prosenttimäärästä, Thaimaan markkinaosuutta ei voida pitää merkityksettömänä. Thaimaan markkinaosuus on puolestaan kasvanut jatkuvasti: se oli 0,4 prosenttia vuonna 1989, 1,6 prosenttia vuonna 1991 ja 2,6 prosenttia vuonna 1993 sekä tutkimusajanjakson aikana. Asianomaisen thaimaalaisen viejän väitteet on tämän vuoksi hylättävä.
(43) Slovakian tasavallan ja Taiwanin osalta komissio vahvisti, että kyseisistä kahdesta maasta peräisin olevan tuonnin markkinaosuudet laskivat vuoden 1992 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 3,2 prosentista 1,5 prosenttiin ja vastaavasti 3,4 prosentista 1,6 prosenttiin. Kolmen muun asianomaisen maan markkinaosuudet sen sijaan kasvoivat samana ajanjaksona: Kiinan kansantasavallan osuus kasvoi 6,8 prosentista 8,5 prosenttiin, Kroatian 1,6 prosentista 3,2 prosenttiin ja Thaimaan 2,4 prosentista 2,6 prosenttiin.
Verrattuna muiden asianomaisten maiden kasvaviin markkinaosuuksiin, Slovakian tasavallasta ja Taiwanista peräisin olevasta tuonnista ei katsottu aiheutuneen huomattavaa vahinkoa yhteisön teollisuudelle, koska tuonnin taso oli alhainen ja jyrkästi aleneva. Sitä ei sen vuoksi kumuloitu muusta kolmesta asianomaisesta maasta peräisin olevan tuonnin kanssa, ja se jätettiin vahinkoa koskevan arvion ulkopuolelle.
(44) Kiinan kansantasavallasta, Kroatiasta ja Thaimaasta peräisin olevan tuonnin osalta todettiin, että kustakin kyseisestä maasta tuodut, tutkimuksen kohteena olevat tuotteet olivat lajin ja mitan perusteella kaikin puolin samankaltaisia, keskenään vaihdettavia, ja että niitä oli pidetty kaupan yhteisössä samana ajanjaksona ja samanlaisin kaupallisin perustein. Tuonti kilpaili keskenään ja yhteisön teollisuuden valmistaman samankaltaisen tuotteen kanssa. Kustakin asianomaisesta maasta kyseisenä ajanjaksona peräisin olevat tuontimäärät olivat huomattavia ja hintojen suuntaukset samanlaisia. Näissä olosuhteissa ja yhteisön toimielimien käytännön mukaisesti katsotaan, että on olemassa riittävästi perusteita kumuloida Kiinan kansantasavallasta, Kroatiasta ja Thaimaasta peräisin oleva tuonti (jäljempänä käytetty ilmaisu `asianomaiset viejämaat` tarkoittaa ainoastaan Kiinan kansantasavaltaa, Kroatiaa ja Thaimaata).
2. Yhteisön kulutus, polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrät, markkinaosuus ja hinnat
a) Yhteisön kulutus
(45) Menettelyn kohteena olevien tuotteiden yhteisön kulutusta koskevat tiedot perustuvat yhteistyössä toimineiden yhteisön tuottajien kokonaismyyntiin yhteisössä, johon on lisätty arvio sellaisten tuottajien myynnistä, jotka eivät toimineet yhteistyössä, ja kolmansista maista peräisin oleva kokonaistuonti - kyseisistä viejämaista peräisin oleva kokonaistuonti mukaan lukien. Tämän perusteella yhteisön kulutus on pysynyt yleisesti ottaen vakaana vuosina 1989-1993, joina se lisääntyi hieman 53 132 tonnista 53 406 tonniin ja 27 189 tonniin kuusi kuukautta kestäneen tutkimusajanjakson aikana.
b) Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä
(46) Asianomaisista viejämaista peräisin olevan yhteisöön suuntautuvan kumuloidun tuonnin määrä lisääntyi jatkuvasti 1 304 tonnista 7 309 tonniin vuosina 1989-1993, ja se oli 3 854 tonnia tutkimusajanjakson aikana, mikä merkitsee 491 prosentin vuosittaista kasvua vuoteen 1989 verrattuna.
c) Markkinaosuudet
(47) Vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana asianomaisten viejämaiden kumuloidut markkinaosuudet yhteisössä kasvoivat 2,5 prosentista 14,3 prosenttiin ja kehittyivät erikseen tarkasteltuna seuraavasti:
TAULUKON PAIKKA
d) Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hinnat
(48) Asianomaisista viejämaista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hinnat olivat huomattavasti tutkimusajanjakson aikana yhteisön tuottajien perimiä hintoja alhaisempia. Alihinnan määrittämiseksi komissio vertasi asianomaisten viejien hintoja Saksaan, Ranskaan, Italiaan ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneiden valituksen tehneiden tuottajien yhteisön markkinoilla perimiin myyntihintoihin. Kyseiset jäsenvaltiot muodostavat suurimman osan asianomaisten tuotteiden yhteisön markkinoista, ja niihin suuntautuu enemmän kuin 85 prosenttia asianomaisesta polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista.
(49) Hintavertailu suoritettiin vertailukelpoisessa kaupankäynnin vaiheessa ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle tapahtuneen myynnin perusteella ja, silloin kun todisteita oli riittävästi, tuotelajin perusteella tuotujen tuotteiden useimpien mittojen ja seinämän paksuuksien osalta.
(50) Tarkistuksia tehtiin verrattavuuden varmistamiseksi sekä yhteisön tuottajien hinnoista vähennettyjen kuljetuskustannuksien että tuontihintoihin lisätyn tullin osalta tapauksen mukaan. Lisäksi tuontihintoja tarkistettiin tuojan marginaalilla, johon sisältyy tulliselvitys ja käsittelykustannukset sekä pankkikulut ja voittomarginaali siinä määrin kuin se oli tarpeen.
(51) Kunkin yksittäisen viejän painotettuja keskimääräisiä myyntihintoja verrattiin valituksen tehneiden tuottajien vastaaviin myyntihintoihin yhteisön markkinoilla toisiinsa verrattavissa olevien tuotelajien perusteella. Hintojen alittaminen prosenttimääränä yhteisön tuottajien tosiasiallisista vapaasti tehtaalla -hinnoista vaihteli tutkimusajanjakson aikana 24,5 prosentista 40,7 prosenttiin Kiinan kansantasavallan osalta, 21,3 prosentista 37,8 prosenttiin Thaimaan osalta ja se oli 21,9 prosenttia Kroatian osalta.
3. Yhteisön teollisuuden tila
a) Yhteisön tuotanto
(52) Yhteisön teollisuuden asianomaisten tuotteiden kokonaistuotanto väheni 54 104 tonnista 45 402 tonniin vuosina 1989-1993 ja se oli 22 432 tonnia kuusi kuukautta kestäneen tutkimusajanjakson aikana, mikä merkitsee 17,1 prosentin vuosittaista laskua vuoteen 1989 verrattuna. Tuotanto väheni erityisesti Saksassa, Ranskassa ja Italiassa, joihin suuntautui yhteensä noin 78 prosenttia asianomaisista viejämaista peräisin olevasta polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista viiteajanjakson aikana.
b) Tuotantokyky ja tuotantokyvyn käyttöaste
(53) Koska putkien liitososien perustuotantolaitteita suunnitellaan ja käytetään myös sellaisten tuotelajien tuotantoon, joihin tätä menettelyä ei sovelleta, kyseessä olevien tuotteiden määrällistä tuotantokykyä ja sen käyttöastetta on mahdotonta määrittää tarkoin. Todettiin kuitenkin, että muiden samoilla peruslaitteilla valmistettujen tuotteiden määrä on vähentynyt samassa suhteessa kuin asianomaisten tuotteiden määrä. Tutkimuksessa määritettyjä käyttöasteita voidaan näin ollen pitää edustavina.
(54) Yhteisön putkien liitososateollisuus on vuodesta 1985 alkaen läpikäynyt uudelleenjärjestelyvaiheen, jonka tuloksena sen vuosittainen kokonaistuotantokyky, joka oli arviolta 120 000 tonnia, väheni alle 100 000 tonniin vuonna 1993 laitteiden saneerauksen ja useiden tuotantolaitosten sulkemisen vuoksi. Ponnistuksista huolimatta yhteisön tuottajien tuotantokyvyn kokonaiskäyttöaste laski jyrkästi vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana lukuun ottamatta yhtä tuottajaa, joka vuoteen 1990 saakka oli turvautunut pääasiallisesti ostoihin, mutta oli sittemmin päättänyt täydentää omaan tuotantoon perustuvaa liitososien valikoimaansa. Tästä huolimatta kaikkien yhteisön tuottajien tuotantokyvyn käyttöaste oli tutkimusajanjakson aikana pienempi kuin 55 prosenttia, mikä useimmissa tapauksissa ei riittänyt kiinteiden kustannusten jakamiseksi ja kattamiseksi kohtuullisesti.
c) Myyntimäärä ja markkinaosuus
(55) Yhteisön tuottajien asianomaisten tuotteiden kokonaismyynti yhteisön markkinoilla väheni 41 006 tonnista 34 937 tonniin vuosina 1989-1993 ja se oli 17 889 tonnia vuoden 1993 heinäkuusta joulukuuhun kestäneen tutkimusajanjakson aikana. Verrattuna vuoteen 1989 tutkimusajanjakson myynti merkitsee 12,7 prosentin laskua vuodessa. Kun yhteisön vuosittainen kulutus pysyi yleensä vakaana vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, yhteisön tuottajien markkinaosuus aleni 77,2 prosentista 65,7 prosenttiin samana ajanjaksona. Näin ollen yhteisön teollisuuden markkinaosuus on laskenut melkein saman verran kuin asianomaisten viejämaiden markkinaosuus on kasvanut (2,5 prosentista 14,3 prosenttiin).
d) Myyntihinnat
(56) Asianomaisten viejämaiden harjoittaman huomattavan alihinnoittelun seurauksena valituksen tehneiden tuottajien myyntihinnat kotimaan ja muilla yhteisön markkinoilla laskivat merkittävästi vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana erityisesti sellaisten tuotelajien osalta, jotka kilpailivat suoraan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin kanssa.
e) Kannattavuus
(57) Jatkuvilla saneeraustoimenpiteillä saavutetusta huomattavasta kustannusten alenemisesta huolimatta useimpien yhteisön teollisuuden toimijoiden taloudellinen tilanne on huonontunut erityisesti sen jälkeen, kun yhteisön markkinoille saapui vuonna 1992 huomattava määrä polkumyynnillä tuotuja tuotteita. Tutkimusajanjakson aikana kaikki valituksen tehneet yhteisön tuottajat kärsivät taloudellisia tappioita tai niiden voitot pienenivät.
f) Työllisyys
(58) Yhteisön koko putkien liitososateollisuuden työllisyystilanteen osalta komissio totesi, että saneeraustoimenpiteiden ja kolmen tehtaan sulkemisen vuoksi yhteisön tuottajien kokonaistyövoima oli laskenut noin 15 prosenttia vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tilausten huomattava väheneminen, joka johti riittämättömään tuotantokyvyn käyttöasteeseen, pakotti joissakin tapauksissa yhteisön tuottajat ottamaan käyttöön lyhennetyn työajan ja yhdessä tapauksessa irtisanomaan kolmanneksen henkilökunnasta.
4. Vahinkoa koskeva päätelmä
(59) Vahinkoa koskevien tosiasioiden alustavasta tutkimuksesta on ilmennyt, että yhteisön teollisuus on kärsinyt erityisesti tuotanto- ja myyntimäärien laskusta sekä markkinaosuuden merkittävästä alentumisesta ja että se ei ole voinut nostaa hintoja nousevien tuotantokustannuksien peittämiseksi, joten taloudellinen tulos on huonontunut.
(60) Kyseisten kielteisten taloudellisten tekijöiden perusteella komissio päättelee, että yhteisön teollisuus on kärsinyt huomattavaa vahinkoa perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
F. VAHINGON SYY
(61) Komissio on tutkinut, onko yhteisön teollisuuden kärsimän huomattavan vahingon aiheuttanut polkumyynnillä tapahtunut tuonti ja ovatko muut tekijät mahdollisesti vaikuttaneet vahingon syntymiseen.
1. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus
(62) Tutkimuksessaan komissio totesi, että asianomaisten viejämaiden viennin suuntaukset, niiden kasvava markkinaosuus ja kyseisen viennin aiheuttama hintojen laskusuuntaus tapahtuivat samanaikaisesti yhteisön tuotannon, tuotantokyvyn käyttöasteen, myyntimäärien, markkinaosuuden, kannattavuuden ja työllisyyden laskun kanssa, mikä johti erityisesti vuonna 1992 yhteisön teollisuuden kilpailutilanteen ja taloudellisen tilanteen huononemiseen.
(63) Koska asianomaisten tuotteiden kulutus pysyi melko vakaana, kyseisen tuonnin markkinaosuus kasvoi 2,5 prosentista 14,3 prosenttiin vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, kun taas yhteisön tuottajien markkinaosuus väheni 77,2 prosentista 65,7 prosenttiin. Näin ollen yhteisön teollisuuden menettämä markkinaosuus näkyi viejämaiden osuuden kasvuna.
(64) Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hintojen osalta havaittiin huomattavia polkumyyntimarginaaleja. Ottaen huomioon putkien liitososien markkinahintojen herkkyyden, huomattavat polkumyyntimarginaalit ovat pakottaneet yhteisön teollisuuden alentamaan hintojaan, jotta se saavuttaisi kohtuullisen tuotantokyvyn käyttöasteen ja markkinaosuuden. Kyseinen hintojen aleneminen on aiheuttanut yleisen kannattavuuden heikkenemisen, mikä ilmenee useimpien yhteisön tuottajien kärsiminä taloudellisina tappioina.
2. Muiden tekijöiden vaikutukset
(65) Tarkasteltiin myös sitä, kuinka muut kuin asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista aiheutuneet vaikutukset olisivat voineet aiheuttaa yhteisön teollisuuden kärsimän vahingon tai myötävaikuttaa sen syntymiseen. Komissio tutki erityisesti asianomaisen tuotteen sellaisen tuonnin kehitystä ja vaikutusta, joka oli peräisin tämän menettelyn ulkopuolella olevista kolmansista maista, sekä selvästi havaittavan kulutuksen suuntauksia yhteisön markkinoilla ja erään valituksen tehneen yhteisön tuottajan harjoittaman tuonnin vaikutusta.
(66) Tuonnin määrä muista kolmansista maista, Taiwan ja Slovakian tasavalta mukaan lukien, oli kokonaisuudessaan melko vakaa ja sen vuosittainen määrä oli 10 822 tonnia vuonna 1989 ja 10 892 tonnia tutkimusajanjakson aikana, mikä on markkinaosuutena mitattuna vastaavasti 20,3 prosenttia ja 20,0 prosenttia. Kun tarkastellaan menettelyssä mukana olevien vientimaiden yhteenlasketun viennin 6 400 tonnin suuruista kasvua ja niiden 12 prosenttiyksikön suuruista markkinaosuuden kasvua samana ajanjaksona, todetaan, että kyseiset viejämaat olivat selvästi hyödynsaajia myyntimäärällä ja markkinaosuudella mitattuna. Eurostatin tilastotietojen mukaan useimmista muista kolmansista maista peräisin olevan tuonnin hinnat olivat selvästi korkeampia kuin polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hinnat, ja kyseiset tiedot eivät osoittaneet, että menettelyn ulkopuolella olevista kolmansista maista peräisin oleva tuonti olisi tapahtunut polkumyynnillä.
(67) Ottaen huomioon kysynnän kehityksen, asianomaisten tuotteiden selvästi havaittavissa oleva vuosittainen kulutus yhteisössä kasvoi vuoden 1989 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana hieman 53 132 tonnista 54 378 tonniin.
(68) Erään valituksen tehneen yhteisön tuottajan toteuttaman asianomaisten tuotteiden tuonnin vaikutuksen osalta todettiin, että kyseisen tuonnin taso ei ylittänyt kahta prosenttia tuottajan kokonaismyynnistä yhteisössä tutkimusajanjakson aikana ja että suurin osa tuonnista koostui tuotteista, jollaisia kyseinen tuottaja ei valmistanut ja jotka täydensivät tuotesarjaa, ja lisäksi todettiin, että hinnat, joilla kyseinen tuottaja jälleenmyi tuodut tuotteet, eivät periaatteessa olleet erilaisia kuin sen itsensä tai muiden yhteisön tuottajien tuottamien tuotteiden myyntihinnat. Kyseisestä syystä katsotaan, että tuova tuottaja ei ollut osallisena polkumyyntiin ja että kyseinen tuottaja ei ollut suojassa polkumyynnin vaikutuksilta eikä se hyötynyt polkumyynnistä.
3. Päätelmä
(69) Kyseisten huomioiden perusteella komissio esitti alustavaa päätöstään varten päätelmän, jonka mukaan Kiinan kansantasavallasta, Kroatiasta ja Thaimaasta peräisin oleva polkumyynnillä tapahtuva kyseisten tuotteiden tuonti on aiheuttanut huomattavaa vahinkoa yhteisön teollisuudelle.
G. YHTEISÖN ETU
1. Yleiset huomiot
(70) Arvioitaessa yhteisön etua on otettava erityisesti huomioon tarve sulkea pois vilpillisestä kaupallisesta toiminnasta aiheutuvat kauppaa vääristävät vaikutukset ja pitää yllä kyseisten tuotteiden tehokasta kilpailua yhteisön markkinoilla. Polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden pitäisi nostaa viennin hintatasoa ja tällä tavoin vaikuttaa viennin suhteelliseen kilpailukykyyn.
Koska tämä aiheutuu tarpeesta korjata polkumyynnin vahingolliset vaikutukset, kyseisten toimenpiteiden toteuttamatta jättämisellä olisi kuitenkin sitä vastoin päinvastainen vaikutus kilpailutilanteeseen yhteisön markkinoilla, jos yhteisön tuottajat katoaisivat. Polkumyynnillä saavutettujen epäoikeudenmukaisten etujen poistamisen pitäisi estää yhteisön teollisuuden huononeminen edelleen. Näissä olosuhteissa ei pitäisi odottaa toimenpiteiden käyttöön oton aiheuttavan huomattavaa päinvastaista vaikutusta yhteisön markkinoiden kilpailutilanteeseen. Komissio on tätä taustaa vasten tarkastellut asianomaisista viejämaista peräisin olevien teräksestä valmistettuihin liitososiin sovellettavien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden vaikutusta ottaen huomioon yhteisön teollisuuden ja käyttäjien erityiset edut.
2. Yhteisön teollisuuden etu
(71) Tässä menettelyssä on vahvistettu, että polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden toteuttamatta jättäminen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin osalta vaikeuttaisi yhteisön teollisuuden jo uhanalaista tilannetta ja uhkaisi yhteisön liitososateollisuuden elinvoimaisuutta, kun otetaan huomioon yhteisön teollisuuden kärsimät huomattavat ja yhä kasvavat taloudelliset tappiot. Tämä suuntaus on nähtävä erityisesti ottaen huomioon yhteisön tuottajien tekemät huomattavat ponnistelut tuontantolaitostensa nykyaikaistamiseksi ja automatisoimiseksi siten, että yhteisön tuottajat pystyvät kilpailemaan oikeudenmukaisissa markkinaolosuhteissa toimivien tuottajien kanssa. Jos kyseiset tuottajat pakotetaan poistumaan markkinoilta, kaikki kyseiset investoinnit ovat menneet hukkaan.
(72) Vahvistettiin myös, että pystyäkseen valmistamaan koko tuotevalikoiman kilpailukykyisin kustannuksin, teräksestä liitososia valmistava yhteisön teollisuus on riippuvainen laitteidensa kohtuullisesta käyttöasteesta, joka saavutetaan periaatteessa tuottamalla kauppalaatua olevia standardiosia, jotka kilpailevat suoraan asianomaisista kolmansista maista polkumyynnillä tuotujen sellaisten tuotteiden kanssa, joilla on merkittävin osuus kyseisten teollisuudenalan tuotoista. Tämän tuotannon väheneminen vaikuttaisi myös muiden laadultaan korkeampien tuoteluokkien tuotantoon lisäämällä niiden kustannuksia ja yhteisön kuluttajilta perittäviä hintoja.
3. Käyttäjien etu
(73) Kuten 70 johdantokappaleessa todettiin, kyseisistä viejämaista tuotujen putkien liitososien käyttäjien on maksettava tavanomaiset markkinahinnat, jos tullit otetaan käyttöön. Asianomaiset ostajat ovat yrityksiä, jotka toimivat talon- ja laivanrakennusalalla sekä kemikaalien tuotantoalalla, öljyjalostusalalla ja energiantuotantolaitosten rakentamisen alalla. Kantaa polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden vaikutuksesta kyseisiin ostajiin tai käyttäjiin ei toimitettu komissiolle tutkimuksen aikana. Kyseinen vaikutus voi vaihdella huomattavasti tapauskohtaisesti asianomaisessa rakennustoiminnassa tarvittavien liitososien määrästä riippuen. Teräksestä valmistettuihin liitososiin sovellettavien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöön otolla on kuitenkin rajallinen vaikutus kyseisiin käyttäjinä toimiviin elinkeinoihin, koska kokonaisrakennuskustannusten kasvu liitososia käyttävässä rakennustoiminnassa on erittäin vähäistä. Tutkimuksesta on joka tapauksessa käynyt ilmi, että teräksestä valmistettujen liitososien korkeammat hinnat hyväksytään markkinoilla, koska menettelyn ulkopuolella olevista kolmansista maista peräisin olevan tuonnin hintojen todettiin olevan huomattavasti korkeampia kuin polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hintojen.
(74) Lopuksi on pidettävä mielessä, että polkumyynnin vastaisista toimenpiteistä aiheutuvan hintojen nousun tarkoituksena on poistaa vilpillisellä toiminnalla saavutettu hintaetu, joka on vahingollista yhteisön teollisuudelle, jonka tilanne vaikuttaa väistämättä huononevan, jollei toimenpiteitä toteuteta. Jos kyseinen huononeminen johtaa yhteisön teollisuuden katoamiseen, kilpailu teräksestä valmistettujen liitososien alalla vähenisi huolestuttavasti yhteisön markkinoilla, mikä johtaisi tilanteeseen, joka ei ole ostajien tai käyttäjien etujen mukainen.
(75) Tarkasteltuaan huolellisesti edellä esitettyjä näkökohtia komissio katsoo tästä syystä, että on yhteisön edun mukaista ottaa käyttöön väliaikaiset polkumyynnin vastaiset toimenpiteet, joita sovelletaan Kiinan kansantasavallasta, Kroatiasta ja Thaimaasta peräisin olevien asianomaisten tuotteiden tuontiin, jotta estetään polkumyynnillä tapahtuneen asianomaisen tuonnin aiheuttama lisävahinko tutkimuksen jäljellä olevana ajanjaksona.
Edellä esitetyn perusteella toimenpiteet pitäisi ottaa käyttöön väliaikaisena arvotullina.
H. TULLI
(76) Väliaikaisen tullin tason vahvistamiseksi komissio otti huomioon todetun polkumyynnin tason ja tullin määrän, jota tarvitaan yhteisön teollisuuden kärsimän vahingon poistamiseksi.
(77) Koska vahinko koski pääasiassa hintojen alenemista, markkinaosuuden menettämistä ja erityisesti taloudellisia tappioita, kyseisen vahingon poistaminen edellyttää, että asianomaisten viejien vientihintoja korotetaan siten, että yhteisön teollisuus voi nostaa hintojaan kannattavalle tasolle myyntimääriä menettämättä.
Tarvittavan hinnankorotuksen laskemiseksi komissio katsoi, että polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hintoja oli vertailtava yhteisön teollisuuden myyntihintoihin, joissa on otettu huomioon tuotantokustannukset ja kohtuullinen voitto.
(78) Kyseisten tuotelajien polkumyynnin määrittämisessä käytettyjä painotettuja keskimääräisiä vientihintoja, jotka ilmaistiin vapaasti yhteisön rajalla -tasolla mukautettuna tarvittaessa vapaasti yhteisön tehtaalla -tasolle, vertailtiin tutkimusajanjaksona asianomaisten yhteisön tuottajien perimiin tosiasiallisiin painotettuihin keskimääräisiin myyntihintoihin, joita korotettiin tarvittaessa tuotantokustannusten ja viiden prosentin suuruisen voittomarginaalin kattamiseksi. Kyseisen voittomarginaalin katsottiin olevan alustavaa määritystä varten kohtuullisella tasolla ja olevan vertailukelpoinen siihen tasoon nähden, joka olisi todennäköisesti saavutettu ilman polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia.
Vertailu tuotti seuraavat vahinkomarginaalit:
TAULUKON PAIKKA
(79) Koska kroatialaisen tuottajan, Zeljezara Sisakin ja thaimaalaisen tuottajan, TTU:n tapauksessa vahinkomarginaalit ovat alhaisemmat kuin asianomaiset todetut polkumyyntimarginaalit, väliaikaisten polkumyyntitullien olisi perustuttava tälle alhaisemmalle tasolle perusasetuksen 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Kaikissa muissa tapauksissa väliaikaisen tullin pitäisi olla vahvistetun polkumyyntimarginaalin mukainen.
(80) Edellä 34 johdantokappaleessa esitetyistä syistä on kahdelle yhteistyössä toimivalle Kiinan kansantasavaltaan sijoittautuneelle tuottajalle/viejälle vahvistettu yksi ainoa tulli.
(81) Vahvistaessaan väliaikaista tullia kunkin sellaisen asianomaisen viejämaan viejille, jotka eivät vastanneet yhteisön kyselylomakkeeseen eivätkä muutoin ilmoittautuneet, komissio katsoi, että tullit olisi vahvistettava käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 7 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti. Katsottiin, että käyttökelpoisimmat tiedot olivat tutkimuksen aikana vahvistetut tiedot ja että ei ollut syytä uskoa, että tarpeellisina pidettyjä korkeimpia tulleja alhaisemmat tullit riittäisivät poistamaan kyseisen tuonnin aiheuttaman vahingon. Tullien kiertämisen estämiseksi ja yhteistyöstä kieltäytymisen palkitsematta jättämiseksi pidettiin aiheellisena ottaa käyttöön saman maan viejille määritetty korkein tulli.
(82) Edellä esitetyn perusteella väliaikaisten polkumyyntitullien olisi oltava seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
I. MENETTELYN PÄÄTTÄMINEN SLOVAKIAN TASAVALLAN JA TAIWANIN OSALTA
(83) Kuten 43 johdantokappaleessa selitettiin, Slovakian tasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien tuotteiden tuonnin ei katsottu myötävaikuttavan huomattavasti yhteisön teollisuuden kärsimään vahinkoon. Tästä syystä komissio katsoo, että suojatoimenpiteet eivät ole välttämättömiä ja että polkumyynnin vastainen menettely olisi päätettävä näiden kahden maan osalta.
(84) Neuvoa-antava komitea ei vastustanut kyseistä toimenpidettä.
(85) Osapuolille, joita asia suoraan koski, ilmoitettiin olennaisista tosiasioista ja päätelmistä, joiden perusteella komissio aikoi päättää menettelyn Slovakian tasavallan ja Taiwanin osalta, ja osapuolille annettiin mahdollisuus esittää kantansa.
J. LOPPUSÄÄNNÖS
(86) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi vahvistettava määräaika, jossa asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi todettava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt päätelmät ovat alustavia ja niitä voidaan harkita uudelleen, jos komissio ehdottaa lopullisen tullin käyttöön ottoa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli, jota sovelletaan Kiinan kansantasavallasta, Kroatiasta ja Thaimaasta peräisin olevien sellaisten raudasta tai teräksestä valmistettujen putkien liitososien (muiden kuin valettujen liitososien, laippojen ja kierteitettyjen liitososien) tuonnissa, joiden ulkoläpimitta on enintään 609,6 millimetriä ja joita käytetään tyssähitsauksessa tai muihin tarkoituksiin ja jotka kuuluvat CN-koodeihin ex 7307 93 11 (Taric-koodi 7307 93 11*91), ex 7307 93 19 (Taric-koodi 7307 93 19*91), ex 7307 99 30 (Taric-koodi 7307 99 30*91) ja ex 7307 99 90 (Taric-koodi 7307 99 90*91).
2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava tulli on seuraava:
TAULUKON PAIKKA
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin suuruisen vakuuden antamista.
2 artikla
Päätetään Slovakian tasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien, CN-koodeihin ex 7307 93 11, ex 7307 93 19, ex 7307 99 30 ja ex 7307 99 90 kuuluvien putkien liitososien tuontia koskeva polkumyynnin vastainen menettely.
3 artikla
Rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 2423/88 7 artiklan 4 kohdan b alakohdan soveltamista, asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa ja pyytää komissiolta saada tulla suullisesti kuulluiksi kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 27 päivänä syyskuuta 1995.