RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 113,
under henvisning til forordningerne om de faelles markedsordninger for landbrugsprodukter samt de forordninger, der er vedtaget i henhold til artikel 235 i Traktaten, og som gaelder for varer, fremstillet paa basis af landbrugsprodukter, og saerlig til de bestemmelser i disse forordninger, der muliggoer en fravigelse af det almindelige princip om udelukkende at erstatte alle beskyttelsesforanstaltninger ved graenserne med de i naevnte forordninger fastsatte foranstaltninger,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
ud fra foelgende betragtninger:
Ved forordning (EOEF) nr. 2176/84 (1), aendret ved forordning (EOEF) nr. 1761/87 (2), har Raadet vedtaget faelles regler om beskyttelse med dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab;
disse regler blev vedtaget i overenstemmelse med de bestaaende internationale forpligtelser, isaer dem, som foelger af artikel VI i Den Almindelige Overenskomst om Told og Udenrigshandel (i det foelgende benaevnt GATT), af Aftalen om Anvendelse af Artikel VI i GATT (antidumpingkodeks
af 1979) og af Aftalen om Fortolkning og Anvendelse af
Artikel VI, XVI og XXIII i GATT (Kodeks om subsidier og udligningsforanstaltninger);
ved anvendelsen af disse regler er det for at opretholde den ligevaegt mellem rettigheder og forpligtelser, som det var hensigten at tilvejebringe ved disse aftaler, vaesentligt, at Faellesskabet tager hensyn til sine vigtigste handelspartnerers fortolkning af reglerne, saaledes som den fremgaar af lovgivningen eller gaeldende praksis; det er oenskeligt, at reglerne for fastsaettelse af den normale vaerdi affattes paa en klar og tilstraekkelig detaljeret maade; det boer udtrykkeligt fastsaettes, at den beregnede normale vaerdi kan laegges til grund, saafremt salg paa eksportlandets eller oprindelseslandets hjemmemarked af en eller anden grund ikke udgoer et passende grundlag for at fastslaa, om der foreligger dumping; det er hensigtsmaessigt at give eksempler paa forhold, som maa anses for ikke at repraesentere normal handel, navnlig naar en vare saelges til priser, som ligger under produktionsomkostningerne, eller naar der finder transaktioner sted mellem parter, der er forretningsmaessigt forbundet, eller som har en kompensationsaftale; det er hensigtsmaessigt at angive de metoder, der kan anvendes til beregning af den normale vaerdi under saadanne omstaendigheder;
det er hensigtsmaessigt at definere eksportprisen og at opregne de noedvendige justeringer, der skal foretages i de tilfaelde, hvor det skoennes formaalstjenligt at beregne denne pris ud fra den foerste pris paa det frie marked;
for at goere det muligt at foretage en passende sammenligning mellem eksportpris og normal vaerdi boer der gives retningslinjer for fastsaettelsen af de justeringer, der skal foretages for forskelle i fysiske egenskaber, maengder og salgsvilkaar, samt goeres opmaerksom paa, at bevisbyrden paahviler den person, der kraever saadanne justeringer;
udtrykket »dumpingmargen« boer praeciseres, og Faellesskabets gaeldende praksis med hensyn til beregningsmetoder, naar der er tale om varierende priser eller margener, boer kodificeres;
det synes formaalstjenligt at fastsaette en tilstraekkelig detaljeret metode for beregning af subsidiernes stoerrelse;
det synes hensigtsmaessigt at forklare visse faktorer, som kan vaere relevante for konstatering af skade;
det er noedvendigt at fastsaette procedurerne for, hvorledes en person, der optraeder paa vegne af en erhvervsgren i Faellesskabet, som anser sig for skadet eller truet af dumpingimport eller subsidieret import, kan indgive en klage; det synes
formaalstjenligt at goere der klart, at proceduren, saafremt klagen traekkes tilbage, kan afsluttes, men ikke noedvendigvis behoever at blive det;
medlemsstaterne og Kommissionen boer samarbejde baade med hensyn til oplysninger om forekomsten af dumping eller subsidier og deraf foelgende skade og med hensyn til den efterfoelgende undersoegelse af sagen paa faellesskabsplan; der boer med henblik herpaa finde konsultationer sted i et raadgivende udvalg;
de procedureregler, der skal foelges under undersoegelsen, boer klart defineres, navnlig faellesskabsmyndighedernes og de beroerte parters rettigheder og forpligtelser samt de omstaendigheder, under hvilke de beroerte parter kan faa adgang til oplysninger, og kan anmode om at blive underrettet om de vaesentlige kendsgerninger og betragtninger, paa grundlag af hvilke det paataenkes at anbefale endelige foranstaltninger;
det boer udtrykkeligt fastslaas, at undersoegelsen vedroerende dumping eller subsidiering normalt boer omfatte en periode paa mindst seks maaneder umiddelbart forud for ivaerksaettelsen af proceduren, og at de endelige afgoerelser skal baseres paa de for denne periode konstaterede faktiske omstaendigheder;
for at undgaa tvivl boer anvendelsen af udtrykkene »undersoegelse« og »procedure« i naervaerende forordning praeciseres;
det er noedvendigt at kraeve, at saafremt oplysninger skal betragtes som fortrolige, maa den, der afgiver oplysningerne, fremsaette anmodning herom, ligesom det boer praeciseres, at fortrolige oplysninger, som kan sammendrages, men af hvilke der ikke er indgivet et ikke-fortroligt sammendrag, kan lades ude af betragtning;
for at undgaa unoedige forsinkelser og af administrative hensyn boer der indfoeres tidsfrister, inden for hvilke der kan gives tilsagn;
det er noedvendigt at fastsaette naermere regler for den procedure, der skal foelges, saafremt tilsagn traekkes tilbage eller misligholdes;
det er noedvendigt, at Faellesskabets beslutningsproces giver mulighed for at handle hurtigt og effektivt, navnlig ved hjaelp af foranstaltninger, som Kommissionen traeffer, som f.eks. paalaeggelse af midlertidig told;
med henblik paa at modvirke dumping boer der skabes mulighed for, at midlertidig told opkraeves endeligt i de tilfaelde, hvor det definitivt fastslaas, at der foreligger dum-
ping og skade, selv naar der af saerlige aarsager ikke er truffet afgoerelse om at paalaegge en endelig antidumpingtold;
det er vaesentligt, at der fastlaegges faelles regler for anvendelsen af antidumping- og udligningstold for at sikre noejagtig og ensartet opkraevning af denne; paa grund af denne tolds karakter kan disse regler afvige fra reglerne for opkraevning af normal importtold;
erfaringerne i forbindelse med gennemfoerelsen af Raadets forordning (EOEF) nr. 2176/84 har vist, at samling i Faellesskabet af varer, som ved import i faerdigforarbejdet stand skal paalaegges antidumpingtold, kan give anledning til visse vanskeligheder;
navnlig hvis:
- samlingen eller fremstillingen varetages af en part, der er forretningsmaessigt forbundet eller associeret med en af de producenter, hvis eksport af samme vare paalaegges antidumpingtold, og
- vaerdien af de dele eller materialer, der anvendes i samle- eller fremstillingsprocessen, og som har oprindelse i oprindelseslandet for den vare, der paalaegges antidumpingtold, overstiger vaerdien af alle de oevrige dele eller materialer, der anvendes
anses saadan samling eller fremstilling for et middel til omgaaelse af antidumpingtolden;
for at hindre omgaaelse er det noedvendigt, at der kan opkraeves antidumpingtold paa varer, som er fremkommet ved en saadan samling eller fremstilling;
der boer fastlaegges procedurer og betingelser for opkraevning af told under saadanne omstaendigheder;
den antdiumpingtold, der opkraeves boer ikke vaere hoejere end det beloeb, der er noedvendigt for at hindre omgaaelse af antidumpingtolden;
der boer gives mulighed for, at fornyede undersoegelser af forordninger og afgoerelser ogsaa kan gennemfoeres delvis, hvor dette maatte vaere hensigtsmaessigt;
med henblik paa at hindre misbrug af Faellesskabets procedurer og ressourcer boer det bestemmes, at der skal hengaa en vis tid efter afslutningen af en procedure, foer en saadan fornyet undersoegelse kan ivaerksaettes, og det boer sikres, at der foreligger beviser for en aendring i omstaendighederne, der er tilstraekkelige til at goere en fornyet undersoegelse berettiget;
det er noedvendigt at fastslaa, at antidumping- og udligningsforanstaltninger vil bortfalde efter en vis tid, medmindre det kan godtgoeres, at de fortsat boer finde anvendelse;
der boer fastlaegges passende procedurer for behandling af anmodninger om tilbagebetaling af antidumpingtold; det er noedvendigt at sikre, at procedurerne for tilbagebetaling kun anvendes paa endelig told eller saadanne midlertidige toldbeloeb, som er blevet endeligt opkraevet, og at de eksisterende procedurer for tilbagebetaling forenkles;
denne forordning boer ikke vaere til hinder for vedtagelsen af saerlige foranstaltninger, naar dette ikke er i modstrid med Faellesskabets forpligtelser i henhold til GATT;
der kan ogsaa forekomme dumping og subsidier i forbindelse med landbrugsprodukter og deraf fremstillede varer; det er derfor noedvendigt i tilslutning til almindeligt gaeldende importordninger for disse varer at aabne mulighed for anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger mod saadanne metoder;
foruden ovennaevnte betragtninger, som var hovedaarsagen til vedtagelsen af forordning (EOEF) nr. 2176/84, har erfaringerne vist, at det er noedvendigt naermere at fastlaegge visse af de regler, der skal anvendes, og de procedurer, der skal foelges i forbindelse med antidumpingprocedurer;
med henblik paa fastsaettelsen af den normale vaerdi boer det - naar fastsaettelsen sker paa grundlag af hjemmemarkedspriserne - sikres, at prisen er den pris, der faktisk er betalt eller skal betales i normal handel i eksportlandet eller oprindelseslandet, og spoergsmaalet om behandlingen af rabatter og afslag boer derfor klarlaegges, navnlig for saa vidt angaar opsatte rabatter, som eventuelt kan anerkendes, hvis der fremlaegges beviser for, at de ikke er indfoert for at forvanske den normale vaerdi; det er endvidere oenskeligt klarere at fastslaa, hvorledes den normale vaerdi fastsaettes paa grundlag af den beregnede vaerdi, isaer af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjenester alt efter omstaendighederne boer beregnes paa grundlag af de faktiske omkostninger eller den opnaaede fortjeneste i forbindelse med den paagaeldende eksportoers eller andre producenters eller eksportoerers fortjenestgivende salg eller paa ethvert andet rimeligt grundlag; desuden boer det fastslaas, at saafremt eksportoeren hverken fremstiller eller saelger samme vare i oprindelseslandet, fastsaettes den normale vaerdi normalt paa grundlag af priser og omkostninger hos eksportoerens leverandoer; endelig anses det for paakraevet noejere at praecisere under hvilke omstaendigheder salg med tab kan anses for ikke at have fundet sted i normal handel;
med henblik paa fastsaettelsen af eksportpriserne er det hensigtsmaessigt at sikre, at denne sker paa grundlag af den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, og spoergsmaalet om behandlingen af rabatter og afslag boer derfor klarlaegges; er det noedvendigt at fastsaette eksportprisen paa grundlag af den beregnede vaerdi, maa det fastslaas, at de omkostninger, der skal indgaa i denne beregning, indbefatter omkostninger, som normalt baeres af importoeren, men som betales af en part, som viser sig at vaere forretningsmaessigt forbundet med importoeren eller eksportoeren;
med henblik paa sammenligningen af den normale vaerdi med eksportpriserne er det noedvendigt at sikre, at sammenligningen ikke forvanskes som foelge af krav om justeringer for forskelle, som ikke har direkte tilknytning til de paagaeldende salg, eller som allerede er taget i betragtning; de forskelle, der paavirker prisernes sammenlignelighed, boer derfor klart defineres, og der boer fastlaegges klarere regler for, hvorledes justeringerne skal foretages, navnlig for forskelle i fysiske egenskaber samt transport-, emballerings-, kredit-, garanti-
og andre salgsomkostninger; hvad angaar saadanne salgsom-
kostninger boer det for klarhedens skyld fastslaas, at der ikke boer indroemmes justering for generalomkostninger i salgsleddet, eftersom saadanne omkostninger ikke har direkte tilknytning til de paagaeldende salg med undtagelse af loen til saelgere, som ikke boer behandles anderledes end betalte provisioner; for at lette administrationen boer det endvidere fastslaas, at krav om saerskilte justeringer, som er af ubetydelig stoerrelse, lades ude af betragtning;
det vil vaere hensigtsmaessigt at skabe klarhed over praksis i Faellesskabet med hensyn til anvendelse af metoder til bestemmelse af gennemsnitspriser eller stikproevemetoder;
for at undgaa unoedige afbrydelser af proceduren boer det praeciseres, at afgivelse af urigtige eller vildledende oplysninger kan medfoere, at saadanne oplysninger lades ude af betragtning, og krav, der har tilknytning hertil, afvises;
erfaringerne har vist, at det er noedvendigt at hindre, at virkningerne af antidumpingtold undergraves ved overvaeltning af tolden paa eksportoererne; det boer bekraeftes, at der i saadanne tilfaelde, kan indfoeres yderligere antidumpingtold, om noedvendigt med tilbagevirkende kraft;
erfaringerne har ogsaa vist, at reglerne om antidumping- og udligningsforanstaltningernes ophoer boer praeciseres naermere; med henblik herpaa og for at lette administrationen af disse regler boer der traeffes bestemmelse om offentliggoerelse af en hensigtserklaering om revision af reglerne;
metoderne til beregning af de beloeb, der skal tilbagebetales, boer praeciseres, og Kommissionens hidtidige praksis vedroerende tilbagebetaling og de relevante principper i Kommissionens note vedroerende tilbagebetaling af antidumpingtold (1) boer herved bekraeftes;
det er i denne forbindelse hensigtsmaessigt at foretage en kodificering af de paagaeldende bestemmelser -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Anvendelse
Denne forordning indeholder bestemmelser vedroerende beskyttelse mod dumpingimport eller subsideret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab.
Artikel 2
Dumping
A. PRINCIP
1. En antidumpingtold kan opkraeves for enhver dumpingvare, naar en saadan vare ved overgang til fri omsaetning i Faellesskabet forvolder skade.
2. En indfoert vare betragtes som en dumpingvare, naar dens eksportpris til Faellesskabet er lavere end den normale vaerdi af samme vare.
B. NORMAL VAERDI
3. For saa vidt angaar denne forordning forstaas ved den normale vaerdi:
a) den sammenlignelige pris, der faktisk er betalt eller skal betales i normal handel for samme vare til forbrug i eksport eller oprindelseslandet. Denne pris er eksklusive alle rabatter og afslag, som direkte har tilknytning til de paagaeldende salg, forudsat at eksportoeren goer gaeldende og fremlaegger tilstraekkelige beviser for, at der faktisk er indroemmet saadanne nedsaettelser af bruttoprisen. Opsatte rabatter kan anerkendes, saafremt de direkte har tilknytning til de paagaeldende salg, og der fremlaegges beviser for, at disse rabatter bygger paa en fast praksis i forudgaaende perioder eller paa en forpligtelse til at overholde de betingelser, der kraeves for at opnaa den opsatte rabat
b) saafremt samme vare ikke saelges i normal handel paa eksportlandets eller oprindelseslandets hjemmemarked, eller saafremt et saadant salg ikke muliggoer en passende sammenligning:
ii) den sammenlignelige pris for samme vare, naar denne udfoeres til et tredjeland, idet denne pris kan vaere den hoejeste eksportpris, men boer vaere en repraesentativ pris, eller
ii) den beregnede vaerdi, fastsat ved sammenlaegning af produktionsomkostningerne og en rimelig fortjenstmargen. Produktionsomkostningerne beregnes paa grundlag af alle omkostninger i normal handel, baade faste og variable, til materialer og fremstilling i oprindelseslandet, plus en rimelig margen til daekning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger. Stoerrelsen af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste beregnes paa grundlag af producentens eller eksportoerens faktiske omkostninger og den fortjeneste, de har opnaaet paa fortjenestgivende salg af samme vare paa hjemmemarkedet. Foreligger der ikke oplysninger herom, eller er oplysningerne upaalidelige eller uegnede til formaalet, foretages beregningen paa grundlag af andre producenters eller eksportoerers faktiske omkostninger og den fortjeneste, de har opnaaet i oprindelses- eller
eksportlandet paa fortjenestgivende salg af samme vare. Kan ingen af disse to metoder anvendes, beregnes de faktiske omkostninger og den opnaaede fortjeneste paa grundlag af salg realiseret af den paagaeldende eksportoer eller af andre producenter eller eksportoerer i samme erhvervssektor i oprindelses- eller eksportlandet eller paa et andet rimeligt grundlag
c) naar eksportoeren i oprindelseslandet hverken fremstiller eller saelger samme vare i oprindelseslandet, den vaerdi, der fastsaettes paa grundlag af priser og omkostninger hos saelgere eller producenter i oprindelseslandet paa samme maade som omhandlet i litra a) og b). Normalt anvendes priser og omkostninger hos eksportoerens leverandoer til dette formaal.
4. Er der rimeligt grundlag for at tro eller naere mistanke om, at den pris, som en vare faktisk saelges til med henblik paa forbrug i oprindelseslandet, er lavere end produktionsomkostningerne som defineret i stk. 3, litra b), nr. ii), kan salg til saadanne priser anses for ikke at have fundet sted i normal handel, saafremt dette salg:
a) har fundet sted i betydelige maengder i undersoegelsesperioden, som defineret i artikel 7, stk. 1, litra c), og
b) ikke sker til priser, som goer det muligt i normal handel og inden for den i litra a), naevnte periode at daekke alle omkostninger, der er rimeligt fordelt.
Under saadanne omstaendigheder kan den normale vaerdi fastsaettes paa grundlag af det oevrige salg paa hjemmemarkedet, der har fundet sted til en pris, som ikke er lavere end produktionsomkostningerne, eller paa grundlag af eksportsalget til tredjelande eller paa grundlag af den beregnede vaerdi eller ved at foretage en justering af ovennaevnte pris, der er lavere end produktionsomkostningerne, saaledes at tabet udlignes, og der tilvejebringes en rimelig fortjeneste. Denne beregning af den normale vaerdi baseres paa tilgaengelige oplysninger.
5. I tilfaelde af indfoersel fra lande uden markedsoekonomi og saerligt lande, paa hvilke forordning (EOEF) nr. 1765/82 (1) og (EOEF) nr. 1766/82 (2) finder anvendelse, fastsaettes den normale vaerdi paa en hensigtsmaessig og ikke urimelig maade efter et af foelgende kriterier:
a) den pris, til hvilken samme vare fra et tredjeland med markedsoekonomi faktisk saelges:
ii) til forbrug paa dette lands hjemmemarked
eller
ii) til andre lande, herunder Faellesskabet
eller
b) den beregnede vaerdi af samme vare i et tredjeland med markedsoekonomi
eller
c) saafremt hverken prisen eller den beregnede vaerdi i henhold til litra a) eller b), udgoer et egnet grundlag, den pris, der faktisk er betalt, eller som skal betales i Faellesskabet for samme vare, om noedvendigt justeret for at indregne en rimelig fortjenestmargen.
6. Indfoeres en vare ikke direkte fra oprindelseslandet, men udfoeres til Faellesskabet fra et andet land, er den normale vaerdi den sammenligneligt pris, der faktisk er betalt, eller som skal betales for samme vare paa enten eksportlandets eller oprindelseslandets hjemmemarked. Sidstnaevnte kunne for eksempel vaere et egnet grundlag, saafremt varen blot forsendes i transit gennem eksportlandet, eller hvis saadanne varer ikke produceres i eksportlandet, eller naar der ikke findes nogen sammenlignelig pris for disse varer i eksportlandet.
7. For saa vidt angaar fastsaettelsen af den normale vaerdi kan transaktioner mellem parter, som synes at vaere forretningsmaessigt forbundet eller at have et indbyrdes kompensationsarrangement, anses for ikke at finde sted i normal handel, medmindre Faellesskabets myndigheder finder det godtgjort, at de paagaeldende priser og omkostninger kan sammenlignes med dem, der indgaar i transaktioner mellem parter, hvor der ikke bestaar en saadan forbindelse.
C. EKSPORTPRIS
8. a) Eksportprisen er den pris, der faktisk er betalt, eller som skal betales for den vare der saelges til eksport til Faellesskabet eksklusive alle afgifter, rabatter og afslag, som rent faktisk ydes, og som har direkte tilknytning til de paagaeldende salg. Der tages ogsaa hensyn til opsatte rabatter, hvis de rent faktisk ydes og har direkte tilknytning til de paagaeldende salg.
b) Findes der ingen eksportpris, eller viser det sig, at der eksisterer en forretningsforbindelse eller kompensationsaftale mellem eksportoer og importoer eller en tredjemand, eller hvis den pris, der faktisk er betalt, eller som skal betales for varen, der er solgt til eksport til Faellesskabet, af andre grunde ikke kan anvendes, kan eksportprisen beregnes paa grundlag af den pris, til hvilken den indfoerte vare foerste gang videresaelges til en uafhaengig koeber, eller hvis varen ikke videresaelges til en uafhaengig koeber eller ikke videresaelges i den tilstand, hvori den er indfoert paa et hvilket som helst rimeligt grundlag. I saa fald foretages der justeringer under hensyn til samtlige omkostninger, der er paaloebet mellem indfoersel og videresalg, og til en rimelig fortjenestmargen. Naevnte omkostninger indbefatter saadanne, som normalt baeres af
importoeren, men som er betalt af en anden part i
eller uden for Faellesskabet, der viser sig at vaere
forretningsmaessigt forbundet med eller at have en kompensationsaftale med importoeren eller eksportoeren.
Ved saadanne justeringer tages saerligt hensyn til foelgende faktorer:
iii) normale transport-, forsikrings-, haandterings-, laste- og losseomkostninger samt andre omkostninger
iii) told, antidumpingtold samt andre afgifter, der skal betales i importlandet ved indfoersel eller salg af varerne
iii) en rimelig margen til generalomkostninger og fortjenester og/eller enhver form for provision, som normalt betales eller aftales.
D. SAMMENLIGNING
9. a) Den normale vaerdi som fastsat i stk. 3 til 7 og eksportprisen som fastsat i stk. 8 sammenlignes paa tidspunkter, der ligger saa taet op ad hinanden som muligt. For at sikre en rimelig sammenligning tages der i hvert enkelt tilfaelde alt efter omstaendighederne i form af justeringer behoerigt hensyn til forskelle, der paavirker prisernes sammenlignelighed, dvs. forskelle i:
iii) varens fysiske egenskaber
iii) importafgifter og indirekte skatter
iii) salgsomkostninger som foelge af salg
- i forskellige handelsled, eller
- i forskellige maengder, eller
- paa forskellige salgsvilkaar.
b) Beroerte parter, som fremsaetter krav om, at der foretages justeringer, skal fremlaegge bevis for, at saadanne krav er berettigede.
10. Justeringer for at tage hensyn til de i stk. 9, litra a), anfoerte forskelle, som paavirker prisernes sammenlignelighed, foretages i paakommende tilfaelde efter nedenstaaende regler:
a) Varens fysiske egenskaber:
Den normale vaerdi som fastsat i stk. 3 til 7 justeres med et beloeb, som fastsaettes efter et rimeligt skoen over vaerdien af forskellen i den paagaeldende vares fysiske egenskaber.
b) Importafgifter og indirekte skatter:
Den normale vaerdi nedsaettes med et beloeb svarende til importafgifter eller indirekte skatter, som defineret i
noterne til bilaget, der paalaegges samme vare og materialer, som fysisk indgaar heri, naar varen er bestemt til forbrug i oprindelses- eller eksportlandet, og naar naevnte importafgifter og indirekte skatter ikke opkraeves eller refunderes for den vare, der eksporteres til Faellesskabet.
c) Salgsomkostninger, dvs.:
iii) Transport-, forsikrings-, haandterings-, laste- og ekstraomkostninger:
Den normale vaerdi nedsaettes med et beloeb svarende til de omkostninger, der er direkte forbundet med varens forsendelse fra eksportoerens forretningssted til den foerste uafhaengige koeber. Eksportprisen nedsaettes med et beloeb svarende til de omkostninger, der er direkte forbundet med forsendelse af varen fra eksportoerens forretningssted i eksportlandet til Faellesskabet. I begge tilfaelde indbefatter disse omkostninger transport-, forsikrings-, haandterings-, laste- og ekstraomkostninger.
iii) Emballeringsomkostninger:
Den normale vaerdi og eksportprisen nedsaettes med et beloeb svarende til de omkostninger, der er direkte forbundet med emballeringen af den paagaeldende vare.
iii) Kreditomkostninger:
Den normale vaerdi og eksportprisen nedsaettes med et beloeb svarende til omkostningerne ved ydelse af kredit paa de paagaeldende salg.
Nedsaettelsen beregnes i den paa fakturaen anvendte valuta og paa grundlag af den normale markedsrente, der er gaeldende i oprindelses- eller eksportlandet.
iv) Garantier, kautioner, teknisk bistand og anden form for kundeservice efter salget:
Den normale vaerdi og eksportprisen nedsaettes med et beloeb svarende til de direkte omkostninger ved ydelse af garantier, kautioner, teknisk bistand og service.
iv) Andre salgsomkostninger:
Den normale vaerdi og eksportprisen nedsaettes med et beloeb svarende til den provision, der er betalt i forbindelse med de paagaeldende salg. Loen til saelgere, dvs. personale, der udelukkende er beskaeftiget med det direkte salg, fradrages ligeledes.
d) Justeringens stoerrelse:
Stoerrelsen af eventuelle justeringer beregnes paa grundlag af relevante oplysninger vedroerende undersoegelsesperioden eller hidroerende fra det seneste regnskabsaar, for hvilket der foreligger oplysninger.
e) Ubetydelige justeringer:
Der tages ikke hensyn til krav om justeringer, der er ubetydelige i forhold til de paagaeldende transaktioners
pris eller vaerdi. Generelt anses saerskilte justeringer med en ad valorem-virkning paa mindre end 0,5 % af naevnte pris eller vaerdi for ubetydelige.
E. FORDELING AF OMKOSTNINGERNE
11. I almindelighed baseres alle omkostningsberegninger paa tilgaengelige regnskabsmaessige oplysninger, almindeligvis og om noedvendigt fordelt proportionalt med omsaetningen for hver vare og hvert marked, der tages i betragtning.
F. SAMME VARE 12. I denne forordning forstaas ved udtrykket »samme vare« en vare, som er identisk med, dvs. i enhver henseende mage til den omhandlede vare, eller, saafremt en saadan vare ikke findes, en anden vare, der har egenskaber, som ligger taet op ad den paagaeldende vares.
G. METODER TIL BESTEMMELSE AF GENNEMSNITS-
PRISER ELLER STIKPROEVEMETODER
13. Naar der er tale om varierende priser
- fastsaettes den normale vaerdi paa grundlag af et vejet gennemsnit
- sammenlignes eksportpriserne med den normale vaerdi for hver enkelt transaktion, bortset fra tilfaelde hvor anvendelse af et vejet gennemsnit ikke har nogen vaesentlig indflydelse paa resultatet af undersoegelsen
- kan der anvendes stikproever, f.eks. af de hyppigst forekommende eller repraesentative priser, med henblik paa fastsaettelse af den normale vaerdi og eksportpriserne, hvis der er tale om transaktioner af et betydeligt omfang.
H. DUMPINGMARGEN
14. a) Ved »dumpingmargen« forstaas det beloeb, hvormed den normale vaerdi overstiger eksportprisen.
b) Naar der er tale om varierende dumpingmargener, kan der beregnes et vejet gennemsnit af disse.
Artikel 3
Subsidier
1. Der kan indfoeres udligningstold med henblik paa at udligne subsidier, der i oprindelses- eller eksportlandet ydes direkte eller indirekte til fremstilling, produktion, eksport eller transport af enhver vare, hvis overgang til fri omsaetning i Faellesskabet forvolder skade.
2. Eksportsubsidier omfatter den i bilaget anfoerte praksis, men er ikke begraenset hertil.
3. En vares fritagelse for importafgifter eller indirekte skatter, som defineret i noterne til bilaget til denne forordning, der faktisk opkraeves for samme vare og materialer, som fysisk indgaar heri, naar varen er bestemt til forbrug i oprindelses- eller eksportlandet, eller refusion af saadanne afgifter eller skatter, betragtes ikke som subsidier for saa vidt angaar denne forordning.
4. a) Subsidiernes stoerrelse beregnes pr. enhed af den subsidierede vare, der er udfoert til Faellesskabet.
b) Ved beregningen af subsidiernes stoerrelse fratraekkes det samlede subsidiebeloeb foelgende elementer:
ii) ethvert ansoegningsgebyr eller andre omkostninger, der noedvendigvis paaloeber med henblik paa at opnaa ret til eller modtage subsidier
ii) eksportafgifter, told eller andre afgifter, der opkraeves ved udfoersel af varen til Faellesskabet specielt med henblik paa et udligne subsidierne.
Saafremt en beroert part kraever et fradrag, skal vedkommende bevise, at kravet er berettiget.
c) Naar subsidier ikke ydes med henvisning til fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede maengder, beregnes subsidiernes stoerrelse ved en hensigtsmaessig fordeling af deres vaerdi efter omfanget af produktionen eller udfoerslen af den paagaeldende vare i et passende tidsrum. Dette tidsrum skal normalt vaere modtagerens regnskabsaar.
Er subsidierne baseret paa erhvervelsen af eller den fremtidige erhvervelse af anlaegsaktiver, beregnes subsidiernes stoerrelse ved at fordele subsidiebeloebet over en periode, der svarer til den normale afskrivningsperiode for saadanne aktiver inden for den paagaeldende erhvervsgren. Forringes aktiverne ikke i vaerdi, sidestilles subsidierne med et rentefrit laan.
d) I tilfaelde af indfoersel fra lande uden markedsoekonomi, saerlig fra de lande, paa hvilke forordning (EOEF) nr. 1765/82 og (EOEF) nr. 1766/82 finder anvendelse, kan subsidiers stoerrelse beregnes paa en hensigtsmaessig og ikke urimelig maade, ved at sammenligne eksportprisen som beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, med den normale vaerdi som fastsat i henhold til artikel 2, stk. 5, Artikel 2, stk. 10, finder anvendelse ved en saadan sammenligning.
e) Naar der er tale om forskellige subsidiebeloeb, kan der beregnes vejede gennemsnit.
Artikel 4
Skade
1. En konstatering af, om der foreligger skade, foretages kun, saafremt dumpingimporten eller den subsidierede import
gennem virkningerne af dumping eller subsidier forvolder skade, dvs. faktisk forvolder eller truer med at forvolde vaesentlig skade for en erhvervsgren i Faellesskabet eller i vaesentlig grad forsinker oprettelsen af en saadan erhvervsgren. Skader forvoldt af andre faktorer, saasom omfang af og priser paa import, der ikke er dumpet eller subsidieret, eller nedgang i efterspoergslen, som enkeltvis eller samlet ligeledes har en skadelig indvirkning paa den paagaeldende erhversgren i Faellesskabet, maa ikke tilskrives dumpingimporten eller den subsidierede import.
2. En undersoegelse af, om der foreligger skade, omfatter foelgende faktorer, idet dog hverken en enkelt eller flere af disse noedvendigvis er udslaggivende for afgoerelsen:
a) omfanget af dumpingimporten eller den subsidierede import, isaer hvorvidt den er steget betydeligt enten absolut eller i forhold til produktionen eller forbruget i Faellesskabet
b) priserne paa dumpingimporten eller den subsidierede import, isaer hvorvidt der tilbydes en vaesentlig lavere pris i forhold til prisen for samme vare i Faellesskabet
c) foelgevirkningerne for den paagaeldende erhvervsgren vurderer paa baggrund af de faktiske eller mulige tendenser inden for relevante oekonomiske faktorer saasom:
- produktion
- kapacitetsudnyttelse
- lagre
- salg
- markedsandel
- priser (dvs. pristryk eller hindring af prisstigninger, som ellers ville have fundet sted)
- fortjeneste
- forretning af investeret kapital
- likviditet
- beskaeftigelse.
3. En konstatering af, om der foreligger trussel om skade, kan kun finde sted, naar det er sandsynligt, at en saerlig situation udvikler sig til en faktisk skade. Der kan i den forbindelse tages hensyn til faktorer saasom:
a) stigningstakten i dumpingseksporten eller den subsidierede eksport til Faellesskabet
b) eksportpotentiel, der allerede eksisterer, eller som vil kunne udnyttes i den naermeste fremtid, i oprindelses- eller eksportlandet, samt sandsynligheden for, at den deraf foelgende eksport vil gaa til Faellesskabet
c) subsidiernes art samt de eventuelle deraf foelgende virkninger for handelen.
4. Virkningen af dumpingimporten eller den subsidierede import vurderes i forhold til Faellesskabets produktion af samme vare, naar der foreligger oplysninger, der mulliggoer en afgraensning af denne produktion. Kan Faellesskabets produktion af samme vare ikke klart afgraenses, vurderes virkningen af dumpingimporten eller den subsidierede import i forhold til produktionen af den snaevrest mulige varegruppe eller det mindste varesortiment, der omfatter samme produkt, og for hvilket de noedvendige oplysninger kan fremskaffes.
5. Ved udtrykket »erhversgrn i Faellesskabet« forstaas samtlige faellesskabsproducenter af samme vare eller de af dem, hvis samlede produktion af de paagaeldende varer udgoer en betydelig del af den samlede faellesskabsproduktion af saadanne varer, med undtagelse af foelgende tilfaelde:
- naar producenterne staar i forbindelse med eksportoererne eller importoererne eller selv er importoerer af den vare, der paastaas at vaere en dumpingvare eller en subsidieret vare, kan der ved »erhvervsgren i Faellesskabet« forstaas de oevrige producenter
- under ganske saerlige omstaendigheder kan Faellesskabet, for saa vidt angaar den paagaeldende produktion, inddeles i to eller flere konkurrerende markeder, og producenterne inden for hvert enkelt marked kan betragtes som en erhvervsgren i Faellesskabet, naar:
a) producenterne inden for et saadant marked saelger hele eller naesten hele deres produktion af den paagaeldende vare paa dette marked, og
b) producenter af denne vare, som har deres virksomhed andetsteds i Faellesskabet, ikke i vaesentlig grad daekker efterspoergslen paa det paagaeldende marked.
Under saadanne omstaendigheder kan der vaere tale om skade, selv om en betydelig del af den samlede erhvervsgren i Faellesskabet ikke har lidt skade, under forudsaetning af, at dumpingimporten eller den subsidierede import er koncentreret paa et saadant isoleret marked, og endvidere at producenterne af hele eller naesten hele produktionen paa et saadant marked skades af dumpingimporten eller den subsidierede import.
Artikel 5
Klage
1. Enhver fysisk eller juridisk person samt enhver sammenslutning uden status som juridisk person, som optraeder paa vegne af en erhvervsgren i Faellesskabet, der anser sig for skadet eller truet af dumpingimport eller subsidieret import, kan indgive en skriftlige klage.
2. Klagen skal indeholde tilstraekkelige beviser for forekomsten af dumping eller subsidiering og den deraf foelgende skade.
3. Klagen kan indgives til Kommissionen eller til en medlemsstat, der skal videresende den til Kommissionen. Denne sender medlemsstaterne en genpart af enhver klage, som den modtager.
4. Klagen kan traekkes tilbage, hvorved proceduren kan afsluttes, medmindre en saadan afslutning ikke vil vaere i Faellesskabets interesse.
5. Bliver det efter konsultationer klart, at klagen ikke indeholder tilstraekkelige beviser til at begrunde ivaerksaettelse af en undersoegelse, faar klageren meddelelse herom.
6. Naar en medlemsstat i tilfaelde, hvor der ikke foreligger nogen klage, er i besiddelse af tilstraekkelige beviser baade med hensyn til dumping eller subsidiering og deraf foelgende skade for en erhvervsgren i Faellesskabet, underretter den straks Kommissionen om disse beviser.
Artikel 6
Konsultationer
1. Enhver konsultation, der er omhandlet i denne forordning, finder sted i et raadgivende udvalg, sammensat af repraesentanter for samtlige medlemsstater og med en repraesentant for Kommissionen som formand. Konsultationer indledes omgaaende paa begaering af en medlemsstat eller paa Kommissionens initiativ.
2. Udvalget indkaldes af formanden. Denne giver saa hurtigt som muligt medlemsstaterne alle noedvendige oplysninger.
3. Konsultationerne kan om fornoedent ske skriftligt; i saa tilfaelde underretter Kommissionen medlemsstaterne, som inden udloebet af en fastsat frist kan afgive udtalelse eller anmode om mundtlig konsultation.
4. Konsultationerne omfatter isaer:
a) forekomsten af dumping eller subsidier og metoderne til fastlaeggelse af dumpingmargen eller subsidiebeloeb
b) den foreliggende skade og dennes omfang
c) aarsagsforbindelsen mellem dumpingimporten eller den subsidierede import og skaden
d) de foranstaltninger, der under de givne omstaendigheder er egnede til at forebygge eller afhjaelpe den af dumping eller subsidier forvoldte skade, samt de naermere bestemmelser for ivaerksaettelsen af disse foranstaltninger.
Artikel 7
Ivaerksaettelse og viderefoerelse af undersoegelsen
1. Bliver det efter konsultationer klart, at der foreligger tilstraekkelige beviser til at berettige ivaerksaettelsen af en procedure, skal Kommissionen omgaaende:
a) give meddelelse om ivaerksaettelsen af en procedure i De Europaeiske Faellesskabers Tidende; i denne meddelelse oplyses det, hvilken vare og hvilke lande der er tale om, der gives et sammendrag af de modtagne oplysninger, og det fastsaettes, at alle relevante oplysninger skal meddeles Kommissionen; endvidere fastsaettes den frist, inden for hvilken de beroerte parter kan give deres mening til kende skriftligt og kan anmode om at blive hoert mundtligt af Kommissionen i henhold til stk. 5
b) underrette de eksportoerer og importoerer, som Kommissionen ved er beroerte heraf, samt repraesentanter for eksportlandet og klagerne
c) indlede undersoegelsen paa faellesskabsniveau i samarbejde med medlemsstaterne; en saadan undersoegelse omfatter baade dumping eller subsidiering og den deraf foelgende skade og gennemfoeres i overensstemmelse med stk. 2 til 8; undersoegelsen vedroerende dumping eller subsidiering omfatter normalt en periode paa mindst seks maaneder umiddelbart forud for ivaerksaettelse af proceduren.
2. a) Kommissionen soeger at indhente alle de oplysninger, som den finder noedvendige, og saafremt den skoenner det hensigtsmaessigt, undersoeger og efterproever dokumentationen hos importoerer, eksportoerer, handlende, repraesentanter, producenter samt erhvervssammenslutninger og -organisationer.
b) Hvor det viser sig noedvendigt, foretager Kommissionen undersoegelser i tredjelande, forudsat at de beroerte virksomheder giver deres samtykke hertil, samt at regeringen i det paagaeldende land er blevet officielt underrettet herom og ikke modsaetter sig dette. Kommissionen bistaas af embedsmaend fra de medlemsstater, der anmoder herom.
3. a) Kommissionen kan anmode medlemsstaterne om:
- at indsende oplysninger
- at foretage den noedvendige efterproevning og kontrol saerlig hos importoerer, handlende og producenter inden for Faellesskabet
- at foretage undersoegelser i tredjelande, forudsat at de beroerte virksomheder giver deres samtykke hertil, samt at regeringen i det paagaeldende land er blevet officielt underrettet herom og ikke modsaetter sig dette.
b) Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at efterkomme Kommissionens anmodninger. De meddeler denne de oenskede oplysninger samt alle resultater af efterproevning, kontrol og undersoegelser, som er foretaget.
c) Er disse oplysninger af almen interesse eller fremsaetter en medlemsstat oenske herom, videresender Kommissionen dem til medlemsstaterne, forudsat at de ikke er fortrolige, i modsat fald videresendes et ikke-fortroligt sammendrag.
d) Kommissionens tjenestemaend kan paa Kommissionens eller paa en medlemsstats begaering bistaa embedsmaend fra medlemsstaterne i udoevelsen af deres funktion.
4. a) Klageren og de importoerer og eksportoerer, der vides beroert, samt repraesentanterne for eksportlandet kan faa kendskab til alle de oplysninger, som de parter, der er beroert af en undersoegelse, har stillet til raadighed for Kommissionen, undtagen interne dokumenter udarbejdet af myndighederne i Faellesskabet eller dets medlemsstater, forudsat at disse oplysninger har betydning for varetagelsen af deres interesser og ikke er fortrolige i henhold til artikel 8, og forudsat at Kommissionen anvender dem i undersoegelsen. Med henblik herpaa indgiver de paagaeldende en skriftlig anmodning til Kommissionen med angivelse af de oplysninger, der oenskes.
b) Eksportoerer og importoerer af den vare, der er omfattet af undersoegelsen, og, saafremt der er tale om subsidier, repraesentanter for oprindelseslandet, kan anmode om at blive underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, paa grundlag af hvilke det paataenkes at anbefale paalaeggelse af endelig told eller endeligt at opkraeve beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told.
c) iii) Anmodninger om oplysninger i henhold til
litra b):
aa)
indsendes skriftligt til Kommissionen
bb)
skal indeholde en praecisering af de saerlige punkter, om hvilke der soeges oplysninger
cc)
i de tilfaelde, hvor der er paalagt en midlertidig told, vaere modtaget senest en maaned efter offentliggoerelsen af en saadan tolds indfoerelse.
iii) Oplysningerne kan gives enten mundtligt eller skriftligt, afhaengigt af hvad Kommissionen skoenner hensigtsmaessigt. De foregriber ikke senere afgoerelse, som Kommissionen eller Raadet maatte traeffe. Fortrolige oplysninger behandles i overensstemmelse med artikel 8.
iii) Oplysningerne skal normalt gives senest 15 dage, inden Kommissionen forelaegger et forslag
om endelige foranstaltninger i henhold til artikel 12. Bemaerkninger, der fremsaettes, efter at oplysningerne er givet, tages kun i betragtning, saafremt de er modtaget inden for en periode, som Kommissionen fastsaetter i hvert enkelt tilfaelde, og som skal vaere paa mindst 10 dage, idet der tages passende hensyn til sagens hastende karakter.
5. Kommissionen kan hoere de beroerte parter. Disse skal hoeres, naar de inden for den frist, der er fastsat i den i De Europaeiske Faellesskabers Tidende offentliggjorte meddelelse, skriftligt anmoder om en saadan hoering og i denne forbindelse godtgoer, at de er en impliceret part, der sandsynligvis vil blive beroert af resultatet af proceduren, samt at der er saerlige grunde til, at de boer hoeres mundtligt.
6. Endvidere giver Kommissionen efter anmodning de direkte beroerte parter lejlighed til at moedes, for at modstridende synspunkter og eventuelle modargumenter kan blive fremlagt. Herved tager den hensyn til noedvendigheden af at bevare oplysningernes fortrolige karakter og at sikre parternes interesser. Ingen af parterne er forpligtet til at deltage i et moede, og deres udeblivelse skal ikke vaere til skade for deres sag.
7. a) Bestemmelserne i denne artikel udelukker ikke, at Kommissionen traeffer foreloebige afgoerelser eller omgaaende anvender midlertidige foranstaltninger.
b) Saafremt en af de beroerte parter eller et af de beroerte tredjelande naegter at give adgang til noedvendige oplysninger eller paa anden maade undlader at stille saadanne til raadighed inden for en rimelig frist eller laegger vaesentlige hindringer i vejen for undersoegelsen, kan foreloebige eller endelige, positive eller negative afgoerelser traeffes paa grundlag af de tilgaengelige oplysninger. Konstaterer Kommissionen, at beroerte parter eller tredjelande har meddelt urigtige eller vildledende oplysninger, kan den se bort fra saadanne oplysninger og afvise krav, der har tilknytning hertil.
8. En antidumping- eller udligningsprocedure er ikke til hinder for fortoldningen af den paagaeldende vare.
9. a) En undersoegelse indstilles enten ved, at den afsluttes, eller ved at der traeffes endelige foranstaltninger. Den indstilles normalt inden for en frist paa et aar efter procedurens ivaerksaettelse.
b) En porcedure indstilles enten ved, at undersoegelsen afsluttes uden indfoerelse af told og uden accept af tilsagn eller ved ophoer eller ophaevelse af told eller ved udloeb af tilsagn i henhold til artikel 14 eller 15.
Artikel 8
Fortrolighed
1. De i medfoer af denne forordning modtagne oplysninger kan kun anvendes til det formaal, til hvilket de er indhentet.
2. a) Hverken Raadet, Kommissionen, medlemsstaterne eller personer i disses tjeneste maa videregive oplysninger, som de har modtaget i medfoer af denne forordning, og som paa anmodning af den part, der har givet oplysningerne, skal behandles som fortrolige, medmindre denne part har givet saerlig tilladelse hertil.
b) Ved enhver anmodning om fortrolig behandling angives det, hvorfor oplysningerne er fortrolige, og der vedlaegges et ikke-fortroligt sammendrag af saadanne oplysninger eller en begrundelse for, at et sammendrag af oplysningerne ikke kan tilvejebringes.
3. I almindelighed betragtes oplysninger som fortrolige, naar videregivelsen heraf vil kunne vaere til vaesentlig skade for den, der har givet eller er kilde til saadanne oplysninger.
4. Viser det sig imidlertid, at en anmodning om fortrolig behandling ikke er berettiget, og at den, der giver oplysningerne, hverken er villig til at offentliggoere oplysningerne eller at tillade, at de offentliggoeres i store traek eller i forkortet form, kan disse oplysninger lades ude af betragtning.
Oplysningerne kan ogsaa lades ude af betragtning, saafremt en saadan anmodning er berettiget og saafremt den, der giver oplysningerne, ikke er villig til at fremsende et ikke-fortroligt sammendrag, under forudsaetning af at et saadant sammendrag af oplysningerne kan tilvejebringes.
5. Denne artikel udelukker ikke faellesskabsmyndighedernes videregivelse af generelle oplysninger og navnlig af begrundelserne for de i medfoer af denne forordning trufne afgoerelser eller videregivelse af de beviser, som faellesskabsmyndighederne stoetter sig til i det omfang, det er noedvendigt, for at forklare disse begrundelser i retssager. Ved en saadan videregivelse tages der hensyn til de beroerte parters berettigede interesse i, at deres forretningshemmeligheder ikke roebes.
Artikel 9
Afslutning af proceduren, naar beskyttelsesforanstaltninger er unoedvendige
1. Viser det sig efter konsultationer, at beskyttelsesforanstaltninger er unoedvendige, og er der ikke i det raadgivende udvalg, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, rejst nogen
indvendinger, afsluttes proceduren. I alle andre tilfaelde forelaegger Kommissionen omgaaende Raadet en rapport om resultatet af konsultationerne samt et forslag til procedurens afslutning. Proceduren skal forblive afsluttet, hvis Raadet ikke med kvalificeret flertal inden en maaned har truffet en anden afgoerelse.
2. Kommissionen underretter repraesentanterne for oprindelses- eller eksportlandet og de parter, der vides beroert, og bekendtgoer afslutningen af proceduren i De Europaeiske Faellesskabers Tidende med angivelse af de tilgrundliggende konklusioner samt et sammendrag af begrundelserne herfor.
Artikel 10
Tilsagn
1. Gives der i loebet af en undersoegelse tilsagn, som Kommissionen efter konsultationer kan godtage, kan undersoegelsen afsluttes, uden at der paalaegges midlertidig eller endelig told.
Tilsagn kan ikke, undtagen under saerlige omstaendigheder, gives senere end ved udloebet af den periode, i hvilken der kan fremsaettes bemaerkninger i henhold til artikel 7, stk. 4, litra c), nr. iii). Afgoerelse om en saadan afslutning af proceduren traeffes efter fremgangsmaaden i artikel 9, stk. 1, og der gives underretning og offentliggoeres meddelelse herom i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2. En saadan afslutning af proceduren udelukker ikke endelig opkraevning af beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told, i medfoer af artikel 12, stk. 2.
2. De i stk. 1 omhandlede tilsagn er tilsagn, der indebaerer, at:
a) oprindelses- eller eksportlandets regering ophaever eller begraenser subsidieordningen eller traeffer andre foranstaltninger vedroerende dens skadelige virkninger;
b) priserne aendres eller udfoerslerne indstilles i et saadant omfang, at Kommissionen finder det godtgjort, at enten dumpingmargenen eller subsidieydelsen, eller de heraf foelgende skadelige virkninger, er ophaevet. Ydes der subsidier, skal oprindelses- eller eksportlandet give sit samtykke hertil.
3. Kommissionen kan foreslaa, at der gives tilsagn, men udebliver tilbud herom eller efterkommes en opfordring hertil ikke, skal dette ikke vaere til skade for sagens behandling. Fortsaetter dumpingimporten eller den subsidierede import, kan dette tages som bevis for, at der sandsynligvis vil indtraede trussel om skade.
4. Accepteres tilsagnene, fuldfoeres undersoegelsen vedroerende skaden alligevel, saafremt Kommissionen efter konsultationer traeffer afgoerelse herom, eller, for saa vidt angaar dumping, saafremt eksportoerer, som repraesenterer en vaesentlig procentdel af den beroerte handel, eller, for saa vidt angaar subsidier, oprindelses- eller eksportlandet anmoder herom. Konstaterer Kommissionen efter konsultationer i et saadant tilfaelde, at der ikke foreligger skade, bortfalder tilsagnet uden videre. Hvor det hovedsagelig skyldes tilsagn, at der ikke er konstateret trussel om skade, kan Kommissionen kraeve, at det paagaeldende tilsagn opretholdes.
5. Kommissionen kan kraeve, at alle parter, hvis tilsagn er blevet godtaget, periodisk afgiver oplysninger vedroerende opfyldelsen af saadanne tilsagn og tillader efterproevelse af relevante oplysninger. Imoedekommes saadanne krav ikke, anses det for misligholdelse af tilsagnet.
6. Traekkes et tilsagn tilbage, eller har Kommissionen grund til at formode, at det er blevet misligholdt, kan den, saafremt det er noedvendigt af hensyn til Faellesskabets interesser, efter konsultationer og efter at have givet den paagaeldende eksportoer lejlighed til at fremsaette bemaerkninger, straks anvende midlertidig antidumping- eller udligningstold paa grundlag af de faktiske omstaendigheder, der er konstateret inden godtagelsen af tilsagnet.
Artikel 11
Midlertidig told
1. Fremgaar det af en foreloebig undersoegelse, at der er tale om dumping eller subsidier, og at der foreligger tilstraekkelig bevis for deraf foelgende skade, og findes det af hensyn til Faellesskabets interesser paakraevet, at der gribes ind for at hindre, at der forvoldes skade under proceduren, paalaegger Kommissionen paa anmodning af en medlemsstat eller paa eget initiativ en midlertidig antidumping- eller udligningstold. I saadanne tilfaelde betinges de paagaeldende varers overgang til fri omsaetning i Faellesskabet af en sikkerhedsstillelse paa stoerrelse med den midlertidige told, hvis endelige opkraevning afgoeres ved Raadets efterfoelgende afgoerelse i henhold til artikel 12, stk. 2.
2. Kommissionen traeffer saadanne midlertidige foranstaltninger efter konsultationer eller i yderst hastende tilfaelde, efter at have underrettet medlemsstaterne. I sidstnaevnte tilfaelde finder der konsultationer sted senest ti dage efter, at medlemsstaterne er blevet underrettet om Kommissionens afgoerelse.
3. Naar en medlemsstat har anmodet om, at Kommissionen omgaaende griber ind, traeffer denne inden hoejst fem arbejdsdage efter anmodningens modtagelse afgoerelse om, hvorvidt der skal paalaegges en midlertidig antidumping- eller udligningstold.
4. Kommissionen underretter omgaaende Raadet og medlemsstaterne om enhver afgoerelse, der traeffes i medfoer af denne artikel. Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe anden afgoerelse. Kommissionens afgoerelse om ikke at paalaegge midlertidig told udelukker ikke, at der paa et senere tidspunkt kan paalaegges en saadan told, enten paa begaering af en medlemsstat, naar der foreligger nye forhold, eller paa Kommissionens initiativ.
5. Midlertidig told har en gyldighedsperiode paa hojst fire maaneder. Gyldighedsperioden for midlertidig antidumpingtold kan dog forlaenges med to maaneder, saafremt eksportoerer, der repraesenterer en vaesentlig procentdel af den beroerte handel, fremsaetter begaering herom, eller saafremt de efter en hensigtserklaering fra Kommissionen ikke fremsaetter indvendinger herimod.
6. Kommissionen forelaegger Raadet eventuelle forslag om endelige foranstaltninger eller om forlaengelse af gyldighedsperioden for midlertidige foranstaltninger senest en maaned foer udloebet af gyldighedsperioden for den midlertidige told. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
7. Efter udloebet af gyldighedsperioden for den midlertidige told frigives sikkerheden hurtigst muligt, saafremt Raadet ikke har truffet afgoerelse om at opkraeve den endeligt.
Artikel 12
Endelige foranstaltninger
1. Fremgaar det af den endelige konstatering af de faktiske omstaendigheder, at der foreligger dumping eller subsidier i undersoegelsesperioden samt deraf foelgende skade, og findes det af hensyn til Faellesskabets interesser paakraevet, at Faellesskabet griber ind, traeffer Raadet med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen og efter konsultationer afgoerelse om paalaeggelse af en endelig antidumping- eller udligningstold.
2. a) Er der anvendt en midlertidig told, bestemmer Raadet uafhaengigt af, om der skal opkraeves en endelig antidumping- eller udligningstold, i hvilket omfang den midlertidige told skal opkraeves endeligt. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen.
b) Der traeffes ikke afgoerelse om at opkraeve denne told endeligt, medmindre det af den endelige konstatering af de faktiske omstaendigheder fremgaar, at der foreligger dumping eller subsidier samt deraf foelgende skade. I denne forbindelse omfatter skade hverken vaesentlig forsinkelse i oprettelsen af en erhvervsgren i Faellesskabet eller trussel om vaesentlig skade,
medmindre det konstateres, at der, saafremt der ikke var blevet indfoert midlertidige foranstaltninger, ville vaere opstaaet vaesentlig skade.
Artikel 13
Generelle toldbestemmelser
1. Saavel midlertidig som endelig antidumping- eller udligningstold indfoeres ved forordning.
2. I en saadan forordning anfoeres isaer stoerrelsen og arten af den paalagte told, den paagaeldende vare, oprindelses- eller eksportlandet og om muligt navnet paa leverandoeren samt begrundelserne for forordningen.
3. Denne told maa ikke vaere hoejere end den midlertidigt anslaaede eller endeligt fastsatte dumpingmargen eller den midlertidigt anslaaede eller endeligt fastsatte subsidieydelse; den boer vaere lavere, saafremt en saadan lavere told er tilstraekkelig til at afhjaelpe skaden.
4. a) Antidumping- og udligningstold kan hverken paalaegges eller forhoejes med tilbagevirkende gyldighed. Forpligtelsen til at betale disse former for told indtraeder i overensstemmelse med direktiv 79/623/EOEF (1).
b) Konstaterer Raadet imidlertid:
iii) for dumpingprodukter:
- at der tidligere har foreligget dumping, der forvoldte skade, eller at importoeren vidste eller burde have vidst, at eksportoeren praktiserer dumping, og at denne dumping ville forvolde skade, og
- at skaden forvoldes af sporadisk dumping, dvs. omfattende dumpingimport af en vare i en forholdsvis kort periode, i et saadant omfang, at det for at udelukke en gentagelse forekommer noedvendigt at paalaegge saadanne indfoersler antidumpingtold med tilbagevirkende gyldighed, eller
ii) for subsidierede produkter:
- under kritiske omstaendigheder, at skade, som vanskeligt kan afhjaelpes, forvoldes af omfattende indfoersel i en forholdsvis kort periode af en vare, som nyder godt af eksportsubsidier, der betales eller ydes paa en maade, der er uforenelig med bestemmelserne
i GATT og i aftalen om fortolkning og anvendelse af artikel VI, XVI og XXIII i GATT, og
- at det for at udelukke en gentagelse af saadan skade, er noedvendigt at paalaegge saadanne indfoersler udligningstold med tilbagevirkende gyldighed, eller
iii) for dumpingvarer eller subsidierede varer:
- at et tilsagn er blevet misligholdt
kan endelig antidumping- eller udligningstold paalaegges varer, for hvilke forpligtelsen til at betale importafgifter i henhold til direktiv 79/623/EOEF er indtraadt eller ville vaere indtraadt senest halvfems dage inden datoen for anvendelse af midlertidig told; i tilfaelde af misligholdelse af et tilsagn gaelder paalaeggelse af en saadan told med tilbagevirkende gyldighed dog ikke for varer, der er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet inden misligholdelsen.
5. Indfoeres en vare i Faellesskabet fra mere end et land, opkraeves der told med en passende sats uden forskelsbehandling for al indfoersel af saadanne varer, for hvilke der er konstateret dumping eller subsidier, og som forvolder skade, bortset fra indfoersel fra leverandoerer, over for hvilke der foreligger accepterede tilsagn.
6. Anses en erhvervsgren i Faellesskabet for at omfatte producenterne i en bestemt region, giver Kommissionen eksportoererne lejlighed til at give tilsagn i henhold til artikel 10 for saa vidt angaar den paagaeldende region. Gives der ikke omgaaende tilstraekkeligt tilsagn eller opfyldes et saadant tilsagn ikke, kan der paalaegges midlertidig eller endelig told, for saa vidt angaar Faellesskabet som helhed.
7. Er der i forbindelse med paalaeggelse af en midlertidig eller endelig antidumping- eller udligningstold ikke fastsat saerlige bestemmelser om det modsatte, gaelder reglerne for den faelles definition af begrebet »varer med oprindelsesstatus« og de dermed forbundne faelles gennemfoerelsesbestemmelser.
8. Antidumping- eller udligningstold opkraeves af medlemsstaterne i den form og i overensstemmelse med den sats og de andre kriterier, der blev fastsat, da tolden blev paalagt, uafhaengigt af told, skat og andre afgifter, der normalt opkraeves ved indfoersel.
9. Ingen vare maa paalaegges baade antidumping- og udligningstold med det formaal at afhjaelpe et og samme forhold, der er opstaaet som foelge af dumping eller ydelse af subsidier.
10. a) Endelig antidumpingtold kan som en undtagelse fra stk. 4, litra a), andet punktum, opkraeves paa varer,
der bringes paa markedet i Faellesskabet efter samling eller fremstilling i Faellesskabet, naar:
- samlingen eller fremstillingen varetages af en part, der er forretningsmaessigt forbundet eller associeret med en af de producenter, hvis eksport af den tilsvarende vare er paalagt endelig antidumpingtold
- samleprocessen eller fremstillingsprocessen er blevet paabegyndt eller vaesentligt oeget efter aabningen af antidumpingundersoegelsen
- vaerdien af de dele eller materialer, der er anvendt i samle- eller fremstillingsprocessen, og som har oprindelse i det land, hvorfra den vare, som er paalagt antidumpingtold, eksporteres, overstiger vaerdien af alle de oevrige anvendte dele eller materialer med mindst 50 %.
Ved anvendelsen af denne bestemmelse skal der tages hensyn til de naermere omstaendigheder ved hvert enkelt tilfaelde og bl.a. de variable omkostninger, der er paaloebet under samle- eller fremstillingsprocessen, samt til den forskning og udvikling, der har fundet sted i Faellesskabet, og den teknologi, der er blevet anvendt i Faellesskabet.
I dette tilfaelde vedtager Raadet samtidig, at dele eller materialer, der er egnet til samling eller fremstilling af disse varer, og som har oprindelse i det land, hvorfra den vare, som er paalagt antidumpingtold, eksporteres, kun kan anses for at vaere overgaaet til fri omsaetning, for saa vidt de ikke anvendes i en samle- eller fremstillingsproces, som omhandlet i foerste afsnit.
b) De saaledes samlede eller fremstillede varer angives til de kompetente myndigheder, foer de forlader samle- eller fremstillingsfabrikken og bringes paa markedet i Faellesskabet. Med henblik paa paalaeggelse af antidumpingtold anses denne angivelse for at svare til den angivelse, der er omhandlet i artikel 2 i direktiv 79/695/EOEF (1).
c) Antidumpingtolden fastsaettes efter den sats, der gaelder for producenten i oprindelseslandet for samme vare, som paalaegges antidumpingtold, og med hvem den part i Faellesskabet, der varetager samlingen eller fremstillingen, er forretningsmaessigt forbundet eller associeret. Den told, der opkraeves, maa ikke overstige det beloeb, der er noedvendigt for at hindre omgaaelse af antidumpingtolden; den skal vaere proportional med det beloeb, der fremkommer, naar den sats for antidumpingtold, der gaelder for eksportoeren af faerdigvaren, anvendes paa cif-vaerdien af de importerede dele eller materialer.
d) De bestemmelser i denne forordning, der vedroerer undersoegelser, procedurer og virksomheder, gaelder for alle spoergsmaal, der opstaar i forbindelse med dette stykke.
11. a) Saafremt antidumpingtolden er overvaeltet paa eksportoerer, kan der indfoeres en yderligere antidumpingtold til udligning af det beloeb, der baeres af eksportoeren.
b) Saafremt den direkte beroerte part fremlaegger tilstraekkeligt bevis for, at tolden er overvaeltet paa eksportoeren, f. eks. at videresalgsprisen til den foerste uafhaengige koeber af den vare, der er paalagt antidumpingtold, ikke forhoejes med et beloeb svarende til antidumpingtolden, skal sagen undersoeges, og de paagaeldende eksportoerer og importoerer skal have mulighed for at fremsaette deres bemaerkninger.
Viser det sig, at antidumpingtolden helt eller delvis, enten direkte eller indirekte, er overvaeltet paa eksportoeren, og er det af hensyn til beskyttelsen af Faellesskabets interesser paakraevet at gribe ind, skal der efter fremgangsmaaden i artikel 11 og 12 paalaegges en yderligere antidumpingtold, efter at der har fundet konsultationer sted.
En saadan antidumpingtold kan indfoeres med tilbagevirkende kraft. Den kan paalaegges varer, for hvilke der skal betales importafgift i henhold til direktiv 79/623/EOEF efter indfoerelse af den endelige antidumpingtold; en saadan vaerdiansaettelse skal dog ikke finde sted for importerede varer, der er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet, inden antidumpingtolden blev overvaeltet paa eksportoeren.
c) Hvis undersoegelsen viser, at en manglende stigning i priserne med et beloeb svarende til antidumpingtolden ikke skyldes en reduktion af importoerens omkostninger eller fortjeneste i forbindelse med denne vare, skal dette betragtes som et tegn paa, at antidumpingtolden er overvaeltet paa eksportoeren.
d) Artikel 7, stk. 7, litra b), gaelder for undersoegelser i henhold til naervaerende stykke.
Artikel 14
Fornyet undersoegelse
1. Forordningerne om paalaeggelse af antidumping- eller udligningstold samt afgoerelserne om godtagelse af tilsagn tages om fornoedent helt eller delvis op til fornyet undersoegelse.
En saadan undersoegelse ivaerksaettes enten paa en medlemsstats anmodning eller paa Kommissionens initiativ. En fornyet undersoegelse finder ligeledes sted, saafremt en af de beroerte parter anmoder herom og fremlaegger beviser for en aendring i omstaendighederne, der er tilstraekkelige til at begrunde noedvendigheden af den saadan fornyet undersoegelse, dog under forudsaetning af, at der er forloebet mindst et aar efter at
undersoegelsen er indstillet. Saadanne anmodninger rettes til Kommissionen, som underretter medlemsstaterne herom.
2. Bliver det efter konsultationer klart, at en fornyet undersoegelse er paakraevet, genoptages undersoegelsen i overensstemmelse med artikel 7, saafremt omstaendighederne kraever det. En saadan genoptagelse paavirker ikke i sig selv de gaeldende foranstaltninger.
3. Naar det i henhold til den fornyede undersoegelse, som foretages med eller uden genoptagelse af den tidligere undersoegelse, findes paakraevet, aendres, tilbagekaldes eller ophaeves foranstaltningerne af den faelleskabsinstitution, der er ansvarlig for deres indfoerelse. Er foranstaltningerne imidlertid truffet i henhold til overgangsbestemmelserne i en tiltraedelsesakt, aendrer, tilbagekalder eller ophaever Kommissionen selv disse foranstaltninger og underretter Raadet herom; dette kan med kvalificeret flertal traeffe afgoerelse om, at der traeffes andre foranstaltninger.
Artikel 15
1. Med forbehold af stk. 3, 4 og 5 bortfalder antidumping- eller udligningstold og tilsagn efter en frist paa fem aar fra den dato, paa hvilken den paagaeldende foranstaltning traadte i kraft eller senest blev aendret eller bekraeftet.
2. Kommissionen offentliggoer normalt efter konsultationer og inden udloebet af en frist paa seks maaneder inden udgangen af femaarsperioden i De Europaeiske Faellesskabers Tidende en meddelelse om det forestaaende ophoer af den paagaeldende foranstaltning og underretter den erhvervsgren i Faellesskabet, som vides beroert heraf. I denne meddelelse anfoeres en frist, inden for hvilken de beroerte parter kan tilkendegive deres mening skriftligt og anmode om at blive hoert mundtligt af Kommissionen i henhold til artikel 7, stk. 5.
3. Saafremt en beroert part godtgoer, at foranstaltningens ophoer igen vil foere til skade eller trussel om skade, offentliggoer Kommissionen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende efter konsultationer en meddelelse om, at den har til hensigt at foretage en fornyet undersoegelse af foranstaltningen. Denne meddelelse skal offentliggoeres inden udloebet af den paagaeldende femaarsperiode. Foranstaltningen forbliver i kraft, indtil resultatet af den fornyede undersoegelse foreligger.
Hvis paabegyndelsen af den fornyede undersoegelse ikke er blevet offentliggjort senest seks maaneder efter den paagaeldende femaarsperiodes udloeb, bortfalder foranstaltningen ved udloebet af denne ekstra seksmaanedersperiode.
4. Hvis en fornyet undersoegelse i henhold til artikel 14 er i gang ved udloebet af den paagaeldende femaarsperiode, forbliver foranstaltningen ligeledes i kraft, indtil resultatet af den fornyede undersoegelse foreligger. En meddelelse herom offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende inden udloebet af den paagaeldende femaarsperiode.
5. Saafremt antidumping- eller udligningstold og tilsagn bortfalder i henhold til denne artikel, offentliggoer Kommissionen en meddelelse herom i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. I denne meddelelse skal det angives, hvornaar foranstaltningen ophoerer.
Artikel 16
Tilbagebetaling
1. Kan en importoer godtgoere, at den opkraevede told overstiger den faktiske dumpingmargen eller subsidieydelsen, naar der tages hensyn til anvendelsen af vejede gennemsnit, tilbagebetales det overskydende beloeb. Dette beloeb beregnes i forhold til de aendringer, der er sket i den ved den oprindelige undersoegelse konstaterede dumpingmargen eller subsidieydelse i forbindelse med forsendelser til Faellesskabet fra importoerens leverandoer. Alle beregninger om tilbagebetaling foretages i henhold til artikel 2 og 3 og skal saa vidt muligt foretages efter den samme metode, som blev anvendt under den oprindelige undersoegelse, navnlig med hensyn til stikproever og gennemsnit.
2. For at andrage om den i stk. 1 naevnte tilbagebetaling indgiver importoeren en anmodning til Kommissionen. Anmodningen indgives via den medlemsstat, paa hvis omraade varernes overgang til fri omsaetning har fundet sted, og inden for en frist paa tre maaneder fra den dato, paa hvilken stoerrelsen af den endelige told, der skal opkraeves, blev behoerigt fastsat af de kompetente myndigheder, eller fra den dato, paa hvilken der blev truffet afgoerelse om endelig opkraevning af beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told.
Den paagaeldende medlemsstat videresender hurtigst muligt anmodningen til Kommissionen med eller uden udtalelse om dens berettigelse.
Kommissionen underretter omgaaende de oevrige medlemsstater og afgiver udtalelse om sagen. Saafremt medlemsstaterne tilslutter sig Kommissionens udtalelse eller ikke fremsaetter indvendinger inden for en frist paa en maaned, kan Kommissionen traeffe afgoerelse i overensstemmelse med naevnte
udtalelse. I alle andre tilfaelde traeffer Kommissionen efter konsultationer afgoerelse om, hvorvidt og i bekraeftende fald i hvilket omfang anmodningen skal efterkommes.
Artikel 17
Afsluttende bestemmelser
Denne forordning udelukker ikke anvendelsen af:
1. saerlige bestemmelser, som er fastsat i aftaler mellem Faellesskabet og tredjelande
2. faellesskabsforordningerne paa landbrugsomraadet og forordning (EOEF) nr. 1059/69 (1), (EOEF) nr. 2730/75 (2) og (EOEF) nr. 2783/75 (3); naervaerende forordning anvendes i tilslutning til disse forordninger og uanset bestemmelser deri, der udelukker anvendelsen af antidumping- eller udligningstold
3. saerlige foranstaltninger, saafremt saadanne foranstaltninger ikke er i modstrid med forpligtelserne i henhold til GATT.
Artikel 18
Ophaevelse af eksisterende lovgivning
Forordning (EOEF) nr. 2176/84 ophaeves.
Henvisninger til den ophaevede forordning skal betragtes som henvisninger til naervaerende forordning.
Artikel 19
Ikrafttraeden
Denne forordning traeder i kraft paa tredjedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Den finder anvendelse paa procedurer, der allerede er ivaerksat.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver mellemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 11. juli 1988.
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2423/88,
annettu 11 päivänä heinäkuuta 1988,
polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan,
ottaa huomioon maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevat asetukset sekä perustamissopimuksen 235 artiklan nojalla annetut, maatalouden jalostustuotteisiin sovellettavat asetukset sekä erityisesti ne näiden asetusten säännökset, jotka tekevät mahdolliseksi poiketa siitä yleisestä periaatteesta, että kaikki rajoilla toteutettavat suojatoimenpiteet voidaan korvata ainoastaan näissä asetuksissa säädetyillä toimenpiteillä,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
asetuksella (ETY) N:o 2176/84(1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1761/87(2), neuvosto on ottanut käyttöön yhteisen menettelyn, joka koskee polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumista,
tämä yhteinen menettely otettiin käyttöön olemassa olevien kansainvälisten velvoitteiden mukaisesti ja erityisesti niiden velvoitteiden mukaisesti, jotka johtuvat tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen, jäljempänä "yleissopimus", 6 artiklasta, yleissopimuksen 6 artiklan täytäntöönpanoa koskevasta sopimuksesta (vuoden 1979 polkumyynnin ehkäisemistä koskeva koodi) sekä yleissopimuksen 6, 16 ja 23 artiklan tulkinnasta ja soveltamisesta tehdystä sopimuksesta (vientitukea ja tasoitusmaksuja koskeva koodi),
sovellettaessa näitä sääntöjä on olennaista sellaisten oikeuksien ja velvoitteiden tasapainon säilyttämiseksi, jotka näillä sopimuksilla on tarkoitus toteuttaa, että yhteisö ottaa huomioon pääasiallisten kauppakumppaniensa tulkinnan näistä säännöistä, sellaisena kuin se ilmenee lainsäädännössä tai vakiintuneessa käytännössä,
on suotavaa, että normaaliarvon määrittämistä koskevat säännöt esitetään selkeästi ja riittävän yksityiskohtaisesti; olisi erityisesti täsmennettävä, että jos myynti viejämaan tai alkuperämaan kotimarkkinoilla ei jostain syystä muodosta asianmukaista perustaa polkumyynnin olemassaolon määrittämiseksi, apuna voidaan käyttää laskennallista normaaliarvoa; olisi annettava esimerkkejä tilanteista, joita ei voida pitää tavanomaisia kaupallisia liiketoimia edustavina, erityisesti jos tuote myydään tuotantokustannuksia alhaisempaan hintaan tai jos liiketoimet suoritetaan sellaisten osapuolten välillä, jotka ovat liittyneet yhteen tai sopineet tasoitusjärjestelystä; olisi esitettävä menetelmät, joita voidaan käyttää normaaliarvon määrittämisessä näissä olosuhteissa,
olisi määritettävä vientihinta ja lueteltava tarkistukset, jotka tarvitaan pidettäessä aiheellisena muodostaa tällainen hinta laskennallisena ensimmäisen avoimien markkinoiden hinnan perusteella,
vientihinnan ja normaaliarvon välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi olisi vahvistettava pääperiaatteet fyysisten ominaisuuksien, määrien ja myyntiehtojen erojen suhteen tehtävien tarkistusten määrittämiseksi sekä kiinnitettävä huomiota siihen, että todistustaakka on näitä tarkistuksia vaativalla henkilöllä,
olisi määriteltävä selkeästi ilmaisu "polkumyyntimarginaali" ja laadittava koonnelma käytännöstä, joka yhteisössä on vakiintunut laskentamenetelmien soveltamisessa, kun hinnat tai marginaalit vaihtelevat,
vaikuttaa suotavalta määrittää riittävän tarkasti tapa, jolla vientituen määrä on määritettävä,
vaikuttaa aiheelliselta selvittää tietyt tekijät, jotka voivat olla hyödyksi vahingon määrittämisessä,
on tarpeen vahvistaa menettelyt sen mahdollistamiseksi, että yhteisön tuottajien puolesta toimiva henkilö, joka katsoo itselleen aiheutuneen tai voivan aiheutua vahinkoa polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvasta tuonnista, voi tehdä asiasta valituksen; vaikuttaa aiheelliselta täsmentää, että jos valitus peruutetaan, menettely voidaan mutta sitä ei välttämättä tarvitse saattaa päätökseen,
jäsenvaltioiden ja komission välille olisi toteutettava yhteistyö polkumyynnin tai vientituen olemassaoloa sekä niistä aiheutuvaa vahinkoa koskevien tietojen osalta sekä yhteisön tasolla tapahtuvan kyseisen asian myöhemmän tarkastelun osalta; tätä varten olisi järjestettävä kuulemisia neuvoa-antavassa komiteassa,
olisi määriteltävä selkeästi tutkimuksessa noudatettavat menettelysäännöt, erityisesti yhteisön viranomaisten ja kyseisten osapuolten oikeudet ja velvollisuudet, sekä edellytykset, joilla osapuolet, joiden etua asia koskee, voivat saada tietoja sekä pyytää tietoja niistä keskeisistä tosiseikoista ja näkökohdista, joiden perusteella aiotaan suositella lopullisia toimenpiteitä,
on suotavaa esittää yksiselitteisesti, että polkumyyntiä tai vientitukea koskevan tutkimuksen olisi tavallisesti kohdistuttava vähintään kuuteen menettelyn aloittamista välittömästi edeltäneeseen kuukauteen ja että lopullisten toteamusten on perustuttava tältä ajalta todettuihin tosiseikkoihin,
sekaannusten välttämiseksi olisi täsmennettävä ilmaisujen "tutkimus" ja "menettely" käyttöä tässä asetuksessa,
on syytä edellyttää, että jos tietoja on pidettävä luonteeltaan luottamuksellisina, nämä tiedot toimittaneen on esitettävä tietojen luottamuksellisina pitämistä koskeva pyyntö ja ilmoitettava, että sellaiset luottamukselliset tiedot, joista voidaan tehdä yhteenveto mutta joista ei ole esitetty yhteenvetoa, joka ei ole luottamuksellinen, voidaan jättää ottamatta huomioon,
kohtuuttomien viivytysten välttämiseksi ja hyvään hallintotapaan liittyvistä syistä on ilmeisesti aiheellista säätää määräajoista, joiden kuluessa sitoumuksia voidaan tehdä,
on tarpeen antaa yksiselitteisemmät säännöt, jotka koskevat sitoumusten peruutusten tai rikkomisen jälkeen noudatettavaa menettelyä,
yhteisön päätöksentekomenettelyn on tarpeen mahdollistaa nopea ja tehokas toiminta erityisesti komission toteuttamien toimenpiteiden, esimerkiksi väliaikaisten tullien määräämisen osalta,
polkumyynnin ehkäisemiseksi olisi säädettävä mahdollisuudesta kantaa väliaikaisia tulleja lopullisina tapauksissa, joissa todistetut tosiseikat selvästi osoittavat, että on kyse polkumyynnistä ja vahingosta, vaikka erityisistä syistä ei olisikaan päätetty lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta,
on olennaista vahvistaa yhteiset säännöt polkumyyntitullien ja tasoitustullien soveltamisesta sen varmistamiseksi, että nämä tullit kannetaan asianmukaisesti ja yhtenäisesti; näiden tullien luonteen vuoksi kyseiset säännöt voivat erota tavanomaisesti kannettavien tuontitullien kantamista koskevista säännöistä,
asetuksen (ETY) N:o 2176/84 soveltamisesta saadut kokemukset ovat osoittaneet, että sellaisten tuotteiden kokoaminen yhteisössä, joita tuotaessa valmiina tavaroina kannetaan polkumyyntitullia, voi aiheuttaa tiettyjä vaikeuksia,
erityisesti tapauksissa, joissa
- tuotteen kokoaa tai valmistaa yritys, joka on etuyhteydessä tai liittynyt yhteen sellaisen valmistajan kanssa, jonka samankaltaisten tuotteiden viennistä kannetaan polkumyyntitullia, ja
- sellaisten kokoamisessa tai valmistuksessa käytettävien osien tai materiaalien arvo, jotka ovat peräisin polkumyyntitullin alaisen tuotteen alkuperämaasta, on suurempi kuin kaikkien muiden käytettävien osien tai materiaalien arvo,
tätä kokoamista tai valmistusta on pidettävä keinona, jolla voidaan kiertää polkumyyntitulli,
kiertämisen estämiseksi olisi säädettävä polkumyyntitullin kantamisesta näin kootuista ja valmistetuista tuotteista,
on tarpeen vahvistaa näissä olosuhteissa sovellettavan tullin kantamisen menettelyt ja edellytykset,
kannettavan polkumyyntitullin määrä olisi rajoitettava määrään, joka tarvitaan kiertämisen estämiseksi,
olisi säädettävä mahdollisuudesta tarvittaessa tarkastella asetuksia ja päätöksiä uudelleen ainoastaan osittain,
yhteisön menettelyjen ja varojen väärinkäytön estämiseksi olisi vahvistettava menettelyn päätökseen saattamisen ja kyseisen uudelleentarkastelun välinen vähimmäisaika sekä varmistettava, että on olemassa riittävä näyttö olosuhteiden muuttumisesta niin paljon, että uudelleentarkastelu on perusteltua,
olisi säädettävä, että tietyn määräajan jälkeen polkumyynnin vastaiset toimenpiteet sekä tasoitustoimenpiteet tulevat mitättömiksi, jollei niiden jatkamisen välttämättömyyttä voida perustella,
on toteutettava asianmukaiset menettelyt polkumyyntitullien palautusta koskevien hakemusten tarkastelemiseksi; on tarpeen huolehtia siitä, että palautusmenettelyjä sovelletaan ainoastaan lopullisiin tulleihin tai lopullisesti kannettuihin väliaikaisiin tulleihin, sekä järkeistää olemassa olevat palautusmenettelyt,
tämä asetus ei saa estää erityistoimenpiteiden toteuttamista, jos tämä ei ole yleissopimuksesta johtuvien yhteisön velvoitteiden vastaista,
myös maataloustuotteet sekä niistä johdetut tuotteet voivat olla polkumyynnin tai vientituen kohteina; sen vuoksi on tarpeen täydentää tuontisääntöjä, joita näihin tuotteisiin yleisesti sovelletaan, säätämällä mahdollisuudesta käyttää näiden menettelytapojen vastaisia suojatoimenpiteitä,
edellä mainittujen seikkojen, jotka pääasiassa johtivat asetuksen (ETY) N:o 2176/84 antamiseen, lisäksi kokemus on osoittanut, että on tarpeen määritellä tarkemmin tietyt polkumyynnin vastaisten menettelytapojen yhteydessä sovellettavat säännöt ja noudatettavat menettelyt,
normaaliarvon määrittämiseksi olisi huolehdittava siitä, että jos arvo perustuu kotimarkkinoiden hintoihin, hinnan olisi oltava tosiasiallisesti maksettu hinta tai hinta, joka maksettaisiin tavanomaisessa liiketoiminnassa viejä- tai alkuperämaassa, ja sen vuoksi alennus- ja hyvitysmenettelyä olisi selkeytettävä erityisesti sellaisten eriytettyjen alennusten osalta, jotka voidaan hyväksyä, jos todistetaan, ettei näitä alennuksia ole sovellettu normaaliarvon vääristämiseksi; on myös suotavaa esittää nykyistä yksiselitteisemmin, miten normaaliarvo vahvistetaan laskennallisen arvon perusteella, sekä erityisesti täsmentää, että myyntikustannukset, yleiset ja hallinnolliset kustannukset sekä voitto on laskettava olosuhteiden mukaan viittaamalla aiheutuneisiin kustannuksiin ja kyseisen viejän taikka muiden tuottajien tai viejien voittoa tuottavasta myynnistä saamaan voittoon tai muulla järkiperäisellä perusteella; lisäksi olisi esitettävä, että jos viejä ei tuota eikä myy samankaltaista tuotetta alkuperämaassa, normaaliarvo on tavallisesti vahvistettava viittaamalla viejän toimittajan hintoihin ja kustannuksiin; lisäksi on tarpeen määritellä tarkemmin edellytykset, joilla tappiollista myyntiä voidaan pitää tavanomaisen liiketoiminnan ulkopuolisena,
on suotavaa varmistaa, että vientihintojen määrittäminen perustuu tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan, ja tämän vuoksi selvittää alennus- ja hyvitysmenettelyä; jos vientihinta on syytä muodostaa laskennallisesti, on tarpeen esittää, että tämän perustana käytettäviin kustannuksiin kuuluvat kustannukset, joista tuoja tavallisesti vastaa, mutta jotka kuitenkin maksaa sellainen osapuoli, joka on ilmeisesti liittynyt yhteen tuojan tai viejän kanssa,
on tarpeen varmistaa, että normaaliarvon ja vientihintojen vertailu ei vinoudu sellaisten tekijöiden tarkistuksia koskevien vaatimusten vuoksi, jotka eivät suoranaisesti liity kyseiseen myyntiin, tai jo huomioon otettuja tekijöitä koskevien vaatimusten vuoksi; tämän vuoksi olisi määriteltävä tarkasti erot, jotka vaikuttavat hintojen vertailukelpoisuuteen, sekä vahvistettava yksiselitteisemmät säännöt, jotka koskevat sitä, miten tarkistukset voidaan tehdä erityisesti fyysisten ominaisuuksien, kuljetuksen, pakkauksen, luottojen, vakuuksien ja muiden myyntikustannusten erojen osalta; näiden myyntikustannusten osalta olisi selvyyden vuoksi täsmennettävä, ettei tarkistuksia saa tehdä yleisten myyntikustannusten perusteella, koska tällaiset kustannukset eivät ole suoraan yhteydessä kyseiseen myyntiin, lukuun ottamatta myyjien palkkoja, joita ei saa kohdella eri tavoin kuin maksettuja provisioita; hallinnon yksinkertaistamiseksi olisi myös täsmennettävä, ettei yksittäisiä tarkistuksia koskevia merkityksettömiä vaatimuksia saa ottaa huomioon,
olisi selkeytettävä yhteisön menettelytavat keskiarvonmääritys- ja näytteenottotekniikoiden käytön osalta,
menettelyjen aiheettoman keskeytymisen välttämiseksi on syytä täsmentää, että väärien tai harhaanjohtavien tietojen toimittaminen voi johtaa siihen, että näitä tietoja ei oteta huomioon tai tällaisiin tietoihin perustuvia vaatimuksia ei hyväksytä,
kokemus on osoittanut tarpeelliseksi estää polkumyyntitullien tehokkuuden heikkeneminen sen johdosta, että viejät maksavat ne; olisi vahvistettava, että tällaisissa olosuhteissa voidaan tarvittaessa taannehtivasti määrätä ylimääräisiä polkumyyntitulleja,
kokemus on osoittanut, että polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden tai tasoitustoimenpiteiden voimassaoloajan päättymistä koskevia sääntöjä on tarpeen selkeyttää; tätä varten ja näiden sääntöjen hallinnon helpottamiseksi olisi säädettävä aiottua uudelleentarkastelua koskevan ilmoituksen julkaisemisesta,
on aiheellista selventää menetelmiä, joita käytetään palautusten määrän laskemiseen, ja siten vahvistaa komission vakiintunut palautuskäytäntö sekä asiaa koskevat periaatteet, jotka sisältyvät komission julkaisemaan polkumyyntitullien palautusta koskevaan lausuntoon(3), ja
tässä yhteydessä on syytä laatia koonnelma kyseisistä säännöksistä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
Tällä asetuksella annetaan säännökset, joita sovelletaan suojauduttaessa muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvalta tuonnilta.
2 artikla
Polkumyynti
A. PERIAATE
1. Polkumyyntitullia voidaan soveltaa polkumyynnillä tuotuun tuotteeseen, jonka luovutuksesta vapaaseen liikkeeseen yhteisössä aiheutuu vahinkoa.
2. Tuotetta pidetään polkumyynnillä tuotuna, jos sen hinta yhteisöön vietäessä on alhaisempi kuin samankaltaisen tuotteen normaaliarvo.
B. NORMAALIARVO
3. Tässä asetuksessa "normaaliarvolla" tarkoitetaan:
a) samankaltaisesta viejä- tai alkuperämaassa kulutukseen tarkoitetusta tuotteesta tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa vertailukelpoista hintaa. Tähän hintaan ei lueta alennuksia ja hyvityksiä, jotka liittyvät suoraan kyseiseen myyntiin, jos viejä sitä vaatii ja toimittaa riittävän näytön siitä, että tällainen bruttohinnan alennus on tosiasiallisesti annettu. Eritellyt alennukset voidaan hyväksyä, jos ne liittyvät suoraan kyseiseen myyntiin ja jos esitetään todisteet siitä, että nämä alennukset ovat perustuneet aikaisemmin vakiintuneeseen käytäntöön tai sitoumukseen noudattaa eriytetyn alennuksen saamisen edellytyksiä;
b) jos samankaltaista tuotetta ei myydä tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä viejä- tai alkuperämaan kotimarkkinoilla tai jos tällainen myynti ei mahdollista asianmukaista vertailua:
i) sellaista samankaltaisen tuotteen verrattavissa olevaa hintaa vietäessä tuote kolmanteen maahan, joka voi olla korkein vientihinta, mutta jonka on oltava edustava hinta, tai
ii) laskennallista arvoa, joka määritetään lisäämällä tuotantokustannukset ja kohtuullinen voittomarginaali. Tuotantokustannukset lasketaan kaikkien tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä alkuperämaassa aiheutuneiden materiaaleihin ja tuotantoon liittyvien, sekä kiinteiden että muuttuvien kustannusten perusteella siten, että niihin lisätään kohtuullinen määrä myyntikustannuksia sekä hallinnollisia ja muita yleisiä kustannuksia. Myyntikustannusten sekä yleisten ja hallinnollisten kustannusten määrä sekä voitto lasketaan viittaamalla tuottajalle tai viejälle samankaltaisten tuotteiden voittoa tuottavasta myynnistä kotimarkkinoilla aiheutuneisiin kustannuksiin ja kertyneeseen voittoon. Jos tällaisia tietoja ei ole käytettävissä tai ne ovat epäluotettavia taikka käyttöön soveltumattomia, kustannusten määrä lasketaan viittaamalla muille tuottajille tai viejille samankaltaisen tuotteen voittoa tuottavasta myynnistä alkuperä- tai viejämaassa aiheutuneisiin kustannuksiin tai kertyneeseen voittoon. Jos kumpaakaan näistä menetelmistä ei voida käyttää, aiheutuneet kustannukset ja kertynyt voitto lasketaan viittaamalla viejän tai muiden tuottajien taikka samalla taloudellisen toiminnan alalla toimivien viejien myyntiin alkuperä- tai viejämaassa taikka muulla järkiperäisellä perusteella;
c) Jos alkuperämaassa oleva viejä ei tuota eikä myy samankaltaista tuotetta alkuperämaassa, normaaliarvo lasketaan muiden alkuperämaassa olevien myyjien tai tuottajien hintojen tai kustannusten perusteella samalla tavoin kuin a ja b alakohdassa säädetään. Tavallisesti viejän toimittajien hintoja tai kustannuksia käytetään tähän tarkoitukseen.
4. Jos on perusteltua syytä olettaa tai epäillä, että hinta, jolla tuote tosiasiallisesti myydään kulutukseen alkuperämaassa, on alhaisempi kuin tuotantokustannukset, sellaisina kuin ne on määritelty 3 kohdan b alakohdan ii alakohdassa, tällaisella hinnalla tapahtunutta myyntiä voidaan pitää muutoin kuin tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä tapahtuneena, jos
a) myynti on tapahtunut merkittävinä määrinä 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa määritellyn tutkimuksen aikana, ja
b) maksetut hinnat eivät mahdollista kohtuullisesti jaettujen kustannusten korvaamista tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä ja a alakohdassa tarkoitettuna aikana.
Tällaisin edellytyksin normaaliarvo voidaan määrittää muun kotimarkkinoiden myynnin perusteella, joka tapahtuu hinnalla, joka ei ole tuotantokustannuksia alhaisempi, tai kolmansiin maihin tarkoitetussa viennissä tapahtuvan myynnin perusteella taikka laskennallisen arvon perusteella tai tarkistamalla mainittua tuotantokustannuksia alhaisempaa hintaa tappion estämiseksi sekä kohtuullisen voiton saamiseksi. Tällainen normaaliarvon laskeminen perustuu käytettävissä oleviin tietoihin.
5. Muusta kuin markkinatalousmaasta ja erityisesti sellaisista maista, joihin sovelletaan asetuksia (ETY) N:o 1765/82(4) ja (ETY) N:o 1766/82(5), lähtöisin olevassa tuonnissa normaaliarvo määritetään asianmukaisella ja kohtuullisella tavalla jollakin seuraavista perusteista:
a) hinta, jolla kolmannen markkinatalousmaan samankaltainen tuote tosiasiallisesti myydään:
i) kulutukseen kyseisen maan kotimarkkinoilla,
tai
ii) muihin maihin, mukaan lukien yhteisö,
taikka
b) samankaltaisen tuotteen laskennallinen arvo kolmannessa markkinatalousmaassa, taikka
c) jollei a tai b alakohdan mukaisesti määritetty hinta tai laskennallinen arvo ole riittävä peruste, samankaltaisesta tuotteesta tosiasiallisesti yhteisössä maksettu tai maksettava hinta, jota on tarvittaessa asianmukaisesti tarkistettu kohtuullisen voittomarginaalin sisällyttämiseksi siihen.
6. Jos tuotetta ei tuoda suoraan alkuperämaasta, vaan se tuodaan yhteisöön välittäjänä toimivasta maasta, normaaliarvo on samankaltaisesta tuotteesta viejä- tai alkuperämaan kotimarkkinoilla tosiasiallisesti maksettu tai maksettava vertailukelpoinen hinta. Jälkimmäinen peruste voi olla asianmukainen muun muassa silloin, kun tuote kuljetetaan ainoastaan viejämaan läpi tai kun kyseisiä tuotteita ei valmisteta viejämaassa taikka kun kyseisille tuotteille ei ole viejämaassa vertailukelpoisia hintoja.
7. Normaaliarvon määrittämiseksi sellaisten osapuolten välisiä liiketoimia, jotka ovat ilmeisesti liittyneet yhteen tai sopineet keskenään tasoitusjärjestelystä, ei pidetä tavanomaisena liiketoimintana, jolleivät yhteisön viranomaiset ole vakuuttuneita siitä, että kyseiset hinnat ja kustannukset ovat vertailukelpoiset sellaisten hintojen ja kustannusten kanssa, jotka esiintyvät liiketoimissa, joiden osapuolet eivät ole tällä tavoin sidoksissa toisiinsa.
C. VIENTIHINTA
8. a) Vientihinta on hinta, joka on tosiasiallisesti maksettu tai maksetaan tuotteesta, joka on myyty viennissä yhteisöön, ilman kaikkia veroja tai tosiasiallisesti tehtyjä ja kyseiseen myyntiin suoraan liittyviä alennuksia ja hyvityksiä. Eriytetyt alennukset on myös otettava huomioon, jos niitä tosiasiallisesti sovelletaan ja ne liittyvät suoraan kyseiseen myyntiin;
b) Jos vientihintaa ei ole tai jos viejä ja tuoja taikka kolmas osapuoli ovat ilmeisesti liittyneet yhteen tai sopineet keskenään tasoitusjärjestelystä taikka jos muista syistä tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan yhteisöön viennissä myydyn tuotteen hintaan ei voida viitata, vientihinta voidaan muodostaa laskennallisena sen hinnan perusteella, jolla tuotava tuote jälleenmyydään ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle, tai jos tuotetta ei myydä riippumattomalle ostajalle taikka sitä ei myydä siinä tilassa, jossa se on ollut tuotaessa, muulla järkiperäisellä perusteella. Tällöin tehdään tarkistuksia kaikkien tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kustannusten huomioon ottamiseksi, mukaan lukien kohtuullinen voittomarginaali. Näihin kustannuksiin kuuluvat kustannukset, joista tuoja tavallisesti vastaa, mutta jotka kuitenkin maksaa sellainen joko yhteisössä tai sen ulkopuolella toimiva osapuoli, joka on ilmeisesti liittynyt yhteen tuojan tai viejän kanssa tai sopinut tasoitusjärjestelystä näiden kanssa.
Näihin tarkistuksiin kuuluvat erityisesti:
i) tavanomainen kuljetus, vakuutus, käsittely, purkaus sekä liitännäiskustannukset,
ii) tullit, polkumyyntitullit sekä muut maksut, jotka on maksettava tuojamaassa tavaroiden tuonnin tai myynnin vuoksi,
iii) kohtuullinen marginaali yleisiä kustannuksia ja voittoa ja/tai muuta tavallisesti maksettavaa tai sovittua provisiota varten.
D. VERTAILU
9. a) Edellä 3-7 kohdan mukaisesti määritettävää normaaliarvoa sekä 8 kohdan mukaista vientihintaa on verrattava mahdollisimman läheisinä ajankohtina. Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi kussakin tapauksessa otetaan kunkin tapauksen yksityiskohtien mukaan asianmukaisesti tarkistuksina huomioon hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat erot, toisin sanoen erot, jotka liittyvät:
i) fyysisiin ominaisuuksiin,
ii) tuontimaksuihin ja välillisiin veroihin,
iii) toteutuneesta myynnistä aiheutuneisiin kustannuksiin
- kaupan eri vaiheissa,
- eri määrinä taikka
- eri myyntiedellytyksillä;
b) Jos osapuoli, jonka etua asia koskee, vaatii tarkistusta, tämän osapuolen on voitava osoittaa vaatimuksensa perustelluksi.
10. Tarkistukset, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon 9 kohdan a alakohdassa luetellut hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat erot, on sen mukaan kuin on perusteltua tehtävä jäljempänä olevien sääntöjen mukaisesti:
a) Fyysiset ominaisuudet
Normaaliarvoa, sellaisena kuin se määritetään 3-7 kohdan mukaisesti, tarkistetaan määrällä, joka vastaa kohtuullista arviota kyseisen tuotteen fyysisten ominaisuuksien erojen arvosta;
b) Tuontimaksut ja välilliset verot
Kun alkuperä- tai viejämaassa kulutukseen tarkoitettu tuote voidaan joko vapauttaa samankaltaisen tuotteen ja siihen fyysisesti liittyvien materiaalien tuontimaksuista taikka välillisistä veroista, sellaisina kuin ne määritellään liitteessä olevissa huomautuksissa, tai kun siitä maksetut tällaiset tuontimaksut taikka välilliset verot voidaan palauttaa vietäessä tuote yhteisöön, normaaliarvosta vähennetään näitä tuontimaksuja tai veroja vastaava määrä;
c) Myyntikustannukset, esimerkiksi
i) Kuljetus, vakuutus, käsittely, lastaus ja liitännäiskustannukset:
normaaliarvosta vähennetään kustannukset, jotka suoraan liittyvät tuotteeseen ja jotka ovat aiheutuneet kyseisen tuotteen kuljettamisesta viejän tiloista ensimmäiselle riippumattomalle ostajalle. Vientihinnasta vähennetään kustannukset, jotka suoraan liittyvät tuotteeseen ja jotka viejälle ovat aiheutuneet kyseisen tuotteen kuljettamisesta viejän tiloista viejämaassa määräpaikkaan yhteisössä. Kummassakin tapauksessa näihin kustannuksiin luetaan kuljetuksesta, vakuutuksesta, käsittelystä ja lastauksesta aiheutuneet kustannukset sekä liitännäiskustannukset;
ii) Pakkaaminen:
normaaliarvosta ja vientihinnasta vähennetään kyseisen tuotteen pakkaamisesta aiheutuneet kustannukset, jotka suoraan liittyvät kyseiseen tuotteeseen;
iii) Luotto:
normaaliarvosta sekä vientihinnasta vähennetään kyseistä myyntiä varten myönnetyt luotot.
Vähennettävä määrä lasketaan sinä valuuttana, jonka määräisenä lasku on laadittu ja alkuperä- tai viejämaassa sovellettavan tavanomaisen kaupallisten luottojen vaihtokurssin mukaan;
iv) Vakuudet, takuut, tekninen apu sekä muut myynnin jälkeiset palvelut:
normaaliarvosta ja vientihinnasta vähennetään määrä, joka vastaa vakuuksien, takuiden, teknisen avun ja palvelujen antamisesta suoraan aiheutuvia kustannuksia;
v) Muut myyntikustannukset:
normaaliarvosta ja vientihinnasta vähennetään määrä, joka vastaa kyseisestä myynnistä maksettavaa provisiota. Myös myyjille eli yksinomaan suoraan myyntiin osallistuvalle henkilöstölle maksetut palkat vähennetään;
d) Tarkistuksen määrä:
Tarkistuksen määrä lasketaan asianmukaisten tutkimuskauteen tai viimeiseen käytettävissä olevaan tilikauteen liittyvien tietojen perusteella;
e) Merkityksettömät tarkistukset:
Sellaisia tarkistuksia koskevia vaatimuksia, joiden vaikutus kyseisen liiketoimen hintaan tai arvoon on vähäinen, ei oteta huomioon. Merkityksettöminä pidetään tavallisesti yksittäisiä tarkistuksia, joiden vaikutus arvoon on pienempi kuin 0,5 prosenttia kyseisestä hinnasta tai arvosta.
E. KUSTANNUSTEN JAKAMINEN
11. Yleensä kaikki kustannuslaskelmat perustuvat käytettävissä oleviin kirjanpitotietoihin, jotka tarvittaessa jaetaan suhteessa kunkin tuotteen liikevaihtoon ja kyseisiin markkinoihin.
F. SAMANKALTAINEN TUOTE
12. Tässä asetuksessa "samankaltaisella tuotteella" tarkoitetaan samanlaista tuotetta, joka on kaikissa suhteissa samanlainen kyseisen tuotteen kanssa, tai jos tällaista tuotetta ei ole, sellaisen toisen tuotteen kanssa, jonka ominaisuudet läheisesti muistuttavat kyseisen tuotteen ominaisuuksia.
G. KESKIARVON MÄÄRITYS- JA NÄYTTEENOTTOTEKNIIKAT
13. Jos hinnat vaihtelevat,
- normaaliarvo vahvistetaan periaatteessa painotettujen keskiarvojen perusteella,
- vientihintoja verrataan periaatteessa normaaliarvoon liiketoimi liiketoimelta, paitsi jos painotettujen keskiarvojen soveltaminen ei merkittävästi vaikuttaisi tutkimuksen tuloksiin,
- näytteenottotekniikoita, eli useimmin esiintyvien tai edustavimpien hintojen käyttöä, voidaan soveltaa normaaliarvon ja vientihintojen määrittämiseksi, kun kyseessä on huomattava määrä liiketoimia.
H. POLKUMYYNTIMARGINAALI
14. a) "Polkumyyntimarginaalilla" tarkoitetaan määrää, jolla normaaliarvo on vientihintaa suurempi;
b) Jos polkumyyntimarginaalit vaihtelevat, voidaan vahvistaa painotetut keskiarvot.
3 artikla
Vientituki
1. Voidaan ottaa käyttöön tasoitustulli sellaisen vientituen tasoittamiseksi, jota on suoraan tai välillisesti myönnetty alkuperä- tai viejämaassa sellaisen tuotteen valmistukseen, tuotantoon, vientiin tai kuljetukseen, jonka luovutuksesta vapaaseen liikkeeseen yhteisössä aiheutuu vahinkoa.
2. Vientituen alaan kuuluvat liitteessä luetellut menettelytavat, eivät kuitenkaan yksinomaisesti.
3. Tuotteen vapauttamista samankaltaisista tuotteista tai niihin sisältyvistä materiaaleista maksetuista tuontimaksuista tai välillisistä veroista, sellaisina kuin ne määritellään liitteessä olevissa huomautuksissa, silloin kun kyseinen tuote on tarkoitettu kulutukseen alkuperä- tai viejämaassa, taikka näiden tuontimaksujen tai välillisten verojen palautusta ei pidetä tässä asetuksessa tarkoitettuna vientitukena.
4. a) Vientituen määrä lasketaan yhteisöön vientituella viedyn tuotteen osalta yksikkökohtaisesti.
b) Määritettäessä vientituen määrää vientituen kokonaismäärästä vähennetään seuraavat tekijät:
i) kaikki asiakirjamaksut sekä muut oikeuden vientitukeen tai itse vientituen saamisen edellyttämät kustannukset,
ii) vientiverot, tullit tai muut maksut, jotka on kannettu tuotteen viennissä yhteisöön ja jotka on erityisesti tarkoitettu vientituen tasoittamiseen.
Jos osapuoli, jonka etua asia koskee, vaatii tällaista vähennystä, tämän osapuolen on näytettävä, että hänen vaatimuksensa on perusteltu.
c) Jos vientitukea ei myönnetä viittaamalla valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin, vientituen määrä määritetään jakamalla asianmukaisella tavalla vientituen arvo tiettynä ajanjaksona tapahtuneen tuotannon tasolla tai kyseisen tuotteen viennin tasolla. Tavallisesti tämä ajanjakso on vientituen saajan tilikausi.
Jos vientituki myönnetään käyttöomaisuuden hankintaan tai tulevaan hankintaan, vientituen määrä lasketaan jakamalla vientituki tietylle ajanjaksolle, joka vastaa tämän omaisuuden tavanomaista arvonalennusta kyseisellä tuotannonalalla. Jos omaisuuden arvo ei alene, vientituki rinnastetaan korottomaan lainaan.
d) Jos on kyse tuonnista muista kuin markkinatalousmaista ja erityisesti maista, joihin sovelletaan asetuksia (ETY) N:o 1765/82 ja (ETY) N:o 1766/82, vientituen määrä voidaan määrittää asianmukaisella ja kohtuullisella tavalla vertaamalla 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti laskettuja vientihintoja 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti laskettuun normaaliarvoon. Tällaiseen vertailuun sovelletaan 2 artiklan 10 kohtaa.
e) Jos vientituen määrä vaihtelee, voidaan vahvistaa painotetut keskiarvot.
4 artikla
Vahinko
1. Vahinko voidaan määrittää ainoastaan, jos polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvan tuonnin vaikutukset aiheuttavat tai uhkaavat aiheuttaa polkumyynnin tai vientituen vaikutusten vuoksi vakavaa vahinkoa yhteisön vakiintuneelle tuotannolle tai merkittävästi hidastavat tämän tuotannon vakiintumista. Muiden tekijöiden, kuten muuten kuin polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvan tuonnin määrän tai tuontihintojen taikka kysynnän vähentymisen aiheuttamaa vahinkoa, joka yksin tai yhdessä muiden tekijöiden kanssa myös vaikuttaa haitallisesti yhteisön tuotantoon, ei saa pitää polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvan tuonnin aiheuttamana.
2. Vahingon tutkimiseen on sisällyttävä seuraavat tekijät, joista mikään tai useampi yhdessä ei välttämättä muodosta vahingon arvioinnin ratkaisevaa perustetta:
a) polkumyynnillä tai vientituella tapahtuneen tuonnin määrä erityisesti sen määrittämiseksi, onko se merkittävästi kasvanut joko absoluuttiselta arvoltaan taikka suhteessa yhteisön tuotantoon tai kulutukseen;
b) polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvan tuonnin hinnat erityisesti sen määrittämiseksi, onko noudatettu huomattavasti alhaisempia hintoja verrattuna samankaltaisen tuotteen hintaan yhteisössä;
c) vaikutus kyseiseen tuotantoon, sellaisena kuin se ilmenee todellisista tai oletettavista asiaan liittyvien taloudellisten sellaisten tekijöiden kehitysnäkymistä, joita ovat esimerkiksi:
- tuotanto,
- kapasiteetin käyttö,
- varastot,
- myynti,
- markkinaosuus,
- hinnat (eli hintojen aleneminen tai hintojen nousun, joka muutoin olisi tapahtunut, estäminen)
- voitot,
- investointien tuotto,
- käteisvirrat,
- työllisyys.
3. Vahingon uhka voidaan määrittää ainoastaan, jos erityinen tilanne on omiaan muuttumaan todelliseksi vahingoksi. Tällöin voidaan ottaa huomioon sellaiset tekijät kuin:
a) yhteisöön suuntautuvan polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvan viennin kasvu;
b) alkuperä- tai viejämaan vientikapasiteetti, sellaisena kuin se on olemassa kyseisenä ajankohtana tai lähitulevaisuudessa, sekä todennäköisyys, että tästä syntyvä vienti suuntautuu yhteisöön;
c) vientituen luonne sekä sen mahdolliset vaikutukset kauppaan.
4. Polkumyynnillä tai vientituella tapahtuneen tuonnin vaikutus on arvioitava suhteessa samankaltaisen tuotteen tuotantoon yhteisössä, jos käytettävissä olevat tiedot mahdollistavat sen erillisen määrittämisen. Jos samankaltaisen tuotteen tuotantoa yhteisössä ei voida selvästi määrittää, polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvan tuonnin vaikutus arvioidaan suhteessa sellaista samankaltaista tuotetta lähimpänä olevan tuoteryhmän tai -valikoiman tuotantoon, josta voidaan saada tarvittavat tiedot.
5. "Yhteisön tuotannolla" tarkoitetaan kaikkia samankaltaisen tuotteen tuottajia yhteisössä tai sitä osaa tuottajista, joiden yhteenlaskettu tuotanto edustaa merkittävää osaa näiden tuotteiden kokonaistuotannosta yhteisössä; kuitenkin
- tuottajien ollessa etuyhteydessä viejiin tai tuojiin taikka niiden ollessa itse sellaisen tuotteen tuojia, joka oletetaan tuodun polkumyynnillä tai vientituella, ilmaisun "yhteisön tuotanto" voidaan tulkita viittaavan muihin tuottajiin,
- poikkeuksellisissa olosuhteissa yhteisö voidaan jakaa kyseisen tuotannon osalta kaksiin tai useampiin kilpaileviin markkinoihin, ja kaikkien markkinoiden tuottajia voidaan pitää yhteisön tuotannon edustajina, jos
a) tuottajat tällaisilla markkinoilla myyvät kyseisen tuotteen tuotantonsa kokonaan tai lähes kokonaan näillä markkinoilla ja
b) suurta osaa näiden markkinoiden kysynnästä eivät tyydytä muualla yhteisössä olevat kyseisen tuotteen tuottajat.
Näissä olosuhteissa vahinkoa voidaan katsoa aiheutuneen, vaikka suurimmalle osalle yhteisön kokonaistuotannosta ei ole aiheutunut vahinkoa, jos polkumyynnillä tai vientituella tapahtuva tuonti keskittyy näille eristyneille markkinoille ja jos lisäksi polkumyynnillä tai vientituella tapahtuva tuonti aiheuttaa vahinkoa tuottajille, jotka vastaavat kaikesta tai lähes kaikesta tuotannosta kyseisillä markkinoilla.
5 artikla
Valitus
1. Luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö taikka yhteenliittymä, joka ei ole oikeushenkilö, joka toimii yhteisön tuottajan puolesta ja joka katsoo polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvan tuonnin aiheuttavan tai uhkaavan aiheuttaa vahinkoa toiminnalleen, voi tehdä kirjallisen valituksen.
2. Valituksessa on oltava riittävä näyttö polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvasta tuonnista sekä siitä aiheutuvasta vahingosta.
3. Valitus voidaan osoittaa komissiolle tai jäsenvaltiolle, jonka on toimitettava se komissiolle. Komissio lähettää jäsenvaltioille jäljennöksen kaikista saamistaan valituksista.
4. Valitus voidaan peruuttaa, jolloin menettely voidaan saattaa päätökseen, jollei tämä menettelyn päätökseen saattaminen ole yhteisön etujen vastaista.
5. Jos kuulemisten jälkeen käy ilmi, että valituksessa ei ole riittävää näyttöä tutkimuksen aloittamiseksi, valituksen tekijälle on ilmoitettava asiasta.
6. Jos valituksia ei ole tehty ja jäsenvaltiolla on riittävä näyttö sekä polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvasta tuonnista että siitä yhteisön tuotannolle aiheutuvasta vahingosta, sen on välittömästi annettava nämä todisteet tiedoksi komissiolle.
6 artikla
Kuulemiset
1. Tässä asetuksessa säädetyt kuulemiset järjestetään neuvoa-antavassa komiteassa, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
Kuulemisia järjestetään välittömästi jäsenvaltion pyynnöstä tai komission aloitteesta.
2. Komitean kutsuu koolle sen puheenjohtaja. Tämä toimittaa jäsenvaltioille viipymättä kaikki tarvittavat tiedot.
3. Tarvittaessa kuulemiset voidaan järjestää pelkästään kirjallisina; tällöin komissio ilmoittaa asiasta jäsenvaltioille ja asettaa määräajan, jonka kuluessa nämä voivat antaa lausuntonsa tai pyytää suullista kuulemista.
4. Kuulemiset koskevat erityisesti:
a) polkumyynnillä tai vientituella tapahtuneen tuonnin olemassaoloa sekä menetelmiä polkuhintamarginaalin tai vientituen määrän määrittämiseksi;
b) vahingon olemassaoloa ja merkitystä;
c) polkumyynnillä tai vientituella tapahtuneen tuonnin sekä vahingon välistä syy-yhteyttä;
d) toimenpiteitä, jotka olosuhteet huomioon ottaen ovat aiheellisia polkumyynnillä tai vientituella tapahtuneen tuonnin aiheuttaman vahingon estämiseksi tai korjaamiseksi, sekä yksityiskohtaisia sääntöjä näiden toimenpiteiden toteuttamiseksi.
7 artikla
Tutkimuksen aloittaminen ja sen kulku
1. Jos kuulemisten jälkeen on ilmeistä, että on riittävä näyttö siitä, että menettelyn aloittaminen on perusteltua, komission on välittömästi:
a) ilmoitettava menettelyn aloittamisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä; tässä ilmoituksessa yksilöidään kyseinen tuote ja kyseiset maat, esitetään yhteenveto saaduista tiedoista sekä täsmennetään, että kaikki asian kannalta merkitykselliset tiedot on toimitettava komissiolle tiedoksi; komissio asettaa ilmoituksessa määräajan, jonka kuluessa osapuolet, joiden etua asia koskee, voivat saattaa tietoon näkemyksensä kirjallisesti ja pyytää komissiolta suullista kuulemista 5 kohdan mukaisesti;
b) tehtävä virallinen ilmoitus asiasta sellaisille viejille ja tuojille, joita komissio tietää asian koskevan, sekä viejämaan ja valituksen tekijöiden edustajille;
c) aloitettava tutkimus yhteisön tasolla yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa; tämä tutkimus kohdistuu sekä polkumyynnillä tai vientituella tapahtuneeseen tuontiin että siitä aiheutuneeseen vahinkoon, ja se on toteutettava 2-8 kohdan mukaisesti; polkumyynnillä tai vientituella tapahtunutta tuontia koskeva tutkimus käsittää tavallisesti vähintään kuuden kuukauden ajanjakson välittömästi ennen menettelyn aloittamista.
2. a) Komissio tutkii kaikki tiedot, joita se pitää tarpeellisina, ja jos se katsoo sen aiheelliseksi, tutkii ja tarkistaa tuojien, viejien, myyjien, välittäjien, tuottajien sekä kaupallisten yhteenliittymien ja järjestöjen kirjanpidon.
b) Tarvittaessa komissio suorittaa tutkimuksia kolmansissa maissa kyseisten yritysten suostumuksella, ja jos kyseisen maan hallitukselle on ilmoitettu virallisesti asiasta eikä se vastusta tutkimusta. Komissiota avustavat niiden jäsenvaltioiden viranomaiset, jotka sitä pyytävät.
3. a) Komissio voi pyytää jäsenvaltioita:
- toimittamaan sille tietoja,
- suorittamaan tarvittavat todentamiset sekä tarkastukset erityisesti tuojien, myyjien sekä yhteisön tuottajien keskuudessa,
- suorittamaan tutkimuksia kolmansissa maissa kyseisten yritysten suostumuksella, ja jos kyseisen maan hallitukselle on ilmoitettu virallisesti asiasta eikä se vastusta tutkimusta;
b) Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet komission pyyntöjen toteuttamiseksi. Niiden on toimitettava komissiolle sen pyytämät tiedot sekä kaikista suoritetuista todentamisista, tarkastuksista ja tutkimuksista saadut tulokset;
c) Jos näillä tiedoilla on yleistä merkitystä tai jos jokin jäsenvaltio on pyytänyt toimittamaan nämä tiedot, komissio toimittaa tiedot jäsenvaltioille, jolleivät ne ole luottamuksellisia, missä tapauksessa on toimitettava yhteenveto, joka ei ole luottamuksellinen;
d) Komission virkamiehet voivat, jos komissio tai jäsenvaltio sitä pyytää, avustaa jäsenvaltioiden virkamiehiä näiden tehtävien suorittamisessa.
4. a) Valituksen tekijä sekä sellaiset tuojat ja viejät, joita asian tiedetään koskevan, sekä viejämaan edustajat voivat tutustua kaikkiin tietoihin, jotka ne osapuolet, joita tutkimus koskee, ovat toimittaneet komissiolle, lukuun ottamatta yhteisön tai sen jäsenvaltioiden viranomaisten laatimia sisäisiä asiakirjoja, jos nämä tiedot liittyvät heidän etujensa puolustamiseen eivätkä ne ole 8 artiklassa tarkoitettuja luottamuksellisia tietoja ja jos komissio käyttää niitä tutkimuksessaan. Tätä varten ne, joita asia koskee, osoittavat komissiolle kirjallisen hakemuksen, josta selviää, mitä tietoja pyydetään;
b) Tutkimuksen kohteena olevan tuotteen viejät ja tuojat sekä vientituella tapahtuneen tuonnin ollessa kyseessä viejämaan edustajat voivat pyytää, että heille annetaan tietoja niistä tärkeimmistä tosiseikoista ja havainnoista, joiden perusteella on tarkoitus suositella lopullisten tullien määräämistä tai väliaikaisten tullien vakuutena olleiden määrien lopullista kantamista;
c) i) Pyydettäessä tietoja b alakohdan mukaisesti
aa) pyynnöt on osoitettava kirjallisina komissiolle,
bb) pyynnöissä on eriteltävä ne erityiskysymykset, joista tietoja pyydetään,
cc) pyyntöjen on väliaikaista tullia kannettaessa oltava perillä kuukauden kuluessa kyseisen tullin käyttöönoton julkaisemisesta;
ii) Tiedot voidaan antaa joko suullisesti tai kirjallisesti, sen mukaan kuin komissio katsoo aiheelliseksi. Se ei rajoita myöhempiä päätöksiä, joita komissio ja neuvosto voivat tehdä. Luottamuksellisia tietoja käsitellään 8 artiklan mukaisesti.
iii) Tiedot on tavallisesti toimitettava vähintään 15 päivää ennen kuin komissio tekee ehdotuksen lopullisesta toimenpiteestä 12 artiklan mukaisesti. Tietojen antamisen jälkeen tehdyt huomautukset voidaan ottaa huomioon ainoastaan, jos ne on saatu määräajassa, jonka komissio kussakin tapauksessa asettaa ottaen aiheellisella tavalla huomioon asian kiireellisyyden ja jonka on oltava vähintään 10 päivää.
5. Komissio voi kuulla osapuolia, joiden etua asia koskee. Sen on kuultava heitä, jos he ovat sitä kirjallisesti pyytäneet Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistussa ilmoituksessa asetetussa määräajassa ja jos pyynnössä on osoitettu, että he todella ovat osapuolia, joiden etua asia koskee, ja että menettelyn lopputulos on omiaan vaikuttamaan heihin ja että on erityisiä syitä kuulla heitä suullisesti.
6. Lisäksi komissio varaa pyynnöstä niille, joita asia suoraan koskee, tilaisuuden tavata, jotta heillä on tilaisuus esittää erilaisia näkökantoja ja mahdollisia vastaväitteitä. Tämän tilaisuuden yhteydessä komissio ottaa huomioon tarpeen säilyttää tietojen luottamuksellisuus sekä osapuolten edut. Osapuolen ei tarvitse osallistua tapaamiseen, eikä poissaolosta aiheudu haittaa hänen asiassaan.
7. a) Tämä artikla ei estä yhteisön viranomaisia tekemästä alustavia päätöksiä tai soveltamasta väliaikaisia toimenpiteitä viipymättä;
b) Jos osapuoli, jota asia koskee, tai kolmas maa kieltäytyy antamasta tarvittavia tietoja tai ei toimita niitä kohtuullisessa ajassa taikka merkittävällä tavalla vaikeuttaa tutkimuksia, alustavat tai lopulliset päätelmät, riippumatta siitä, ovatko ne myönteisiä vai kielteisiä, voidaan tehdä käytettävissä olevien tietojen perusteella. Jos komissio toteaa, että joku, jonka etua asia koskee, tai kolmas maa on toimittanut sille vääriä tai harhaanjohtavia tietoja, se voi jättää tällaiset tiedot huomioon ottamatta ja evätä vaatimuksen, johon kyseinen tieto liittyy.
8. Polkumyynnin vastainen menettely tai tasoitusmenettely ei estä kyseisen tuotteen tulliselvitystä.
9. a) Tutkimus lopetetaan joko sen päätökseen saattamisella tai lopullisella toimenpiteellä. Tutkimus on tavallisesti lopetettava vuoden kuluessa menettelyn aloittamisesta;
b) Menettely päättyy joko tutkimuksen päätökseen saattamisella ilman tullien määräämistä ja sitoumusten hyväksymistä tai tällaisten tullien voimassaoloajan päättyessä tai kumottaessa ne, taikka sitoumusten päättyessä 14 tai 15 artiklan mukaisesti.
8 artikla
Luottamuksellisuus
1. Tämän asetuksen mukaisesti saatuja tietoja voidaan käyttää ainoastaan siihen tarkoitukseen, johon niitä on pyydetty.
2. a) Neuvosto, komissio, jäsenvaltiot sekä niiden palveluksessa olevat eivät saa ilman tiedot toimittaneen lupaa ilmaista tätä asetusta sovellettaessa saatuja tietoja, joita tiedot toimittanut on pyytänyt käsittelemään luottamuksellisina;
b) Luottamuksellista käsittelyä koskevassa pyynnössä esitetään, miksi tiedot ovat luottamuksellisia, ja sen mukana toimitetaan tietoja koskeva yhteenveto, joka ei ole luottamuksellinen, taikka selvitys syistä, miksi tiedoista ei voi laatia yhteenvetoa.
3. Tietoa pidetään tavallisesti luottamuksellisena, jos sen ilmaiseminen on omiaan aiheuttamaan huomattavia haitallisia seurauksia sille, joka on toimittanut tämän tiedon tai on toiminut tietolähteenä.
4. Jos kuitenkin on ilmeistä, että luottamuksellista käsittelyä koskeva pyyntö ei ole perusteltu ja jos tiedot toimittanut ei halua, että ne saatetaan julkisiksi, tai ei halua sallia niiden ilmaisemista yleisessä muodossa tai yhteenvetona, kyseiset tiedot voidaan olla ottamatta huomioon.
Tiedot voidaan myös olla ottamatta huomioon, jos tällainen pyyntö on perusteltu ja jos tiedot toimittanut ei halua toimittaa yhteenvetoa, joka ei ole luottamuksellinen, tiedoista, joista voidaan laatia tällainen yhteenveto.
5. Tämä artikla ei estä yhteisön viranomaisia ilmaisemasta yleisiä tietoja, eikä varsinkaan sellaisia perusteita, joille tämän asetuksen nojalla tehdyt päätökset perustuvat, taikka ilmaisemasta todisteita, joita yhteisön viranomaiset käyttävät tarvittavassa määrin näiden syiden selvittämiseksi oikeudenkäynnissä. Tällaisessa ilmaisemisessa on otettava huomioon niiden osapuolten oikeutetut edut, joiden etua asia koskee, sen suhteen, että heidän liikesalaisuuksiaan ei paljasteta.
9 artikla
Menettelyn päätökseen saattaminen suojatoimenpiteiden ollessa tarpeettomia
1. Jos kuulemisen jälkeen suojatoimenpiteet osoittautuvat tarpeettomiksi ja jos tätä ei vastusteta 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa neuvoa-antavassa komiteassa, menettely saatetaan päätökseen. Muissa tapauksissa komissio toimittaa välittömästi neuvostolle kertomuksen kuulemisten tuloksista sekä ehdotuksen menettelyn saattamisesta päätökseen. Menettely saatetaan päätökseen, jos neuvosto ei ole kuukauden määräajassa määräenemmistöllä päättänyt toisin.
2. Komissio ilmoittaa asiasta alkuperä- tai viejämaan edustajille ja niille, joita asian tiedetään koskevan, sekä ilmoittaa menettelyn päätökseen saattamisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja esittää ilmoituksessa keskeiset päätelmänsä sekä yhteenvedon niiden syistä.
10 artikla
Sitoumukset
1. Jos tutkimuksen aikana esitetään sitoumuksia, joita komissio kuulemisen jälkeen pitää hyväksyttävinä, tutkimus voidaan saattaa päätökseen ilman väliaikaisten tai lopullisten tullien käyttöönottoa.
Poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta sitoumuksia ei voida esittää 7 artiklan 4 kohdan c alakohdan iii alakohdan mukaisesti huomautusten esittämistä varten asetetun määräajan jälkeen. Päätökseen saattamisesta päätetään 9 artiklan 1 kohdassa määriteltyä menettelyä noudattaen, ja tiedot toimitetaan ja niitä koskeva ilmoitus julkaistaan 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tämä päätökseen saattaminen ei estä väliaikaisten tullien vakuutena olleiden määrien lopullista kantamista 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut sitoumukset ovat sellaisia, joilla:
a) alkuperä- tai viejämaan hallitus estää vientituen tai rajoittaa sitä taikka toteuttaa muita toimenpiteitä, jotka koskevat vientituen haitallisia vaikutuksia; taikka
b) hintoja tarkistetaan tai vienti lopetetaan siinä määrin, että komissio toteaa polkumyyntimarginaalin tai vientituen määrän taikka näiden haitallisen vaikutuksen estetyksi. Vientituen ollessa kyseessä alkuperä- tai viejämaan on annettava suostumuksensa.
3. Komissio voi esittää sitoumuksia, mutta asian tarkasteluun ei vaikuta se, että sitoumuksia ei esitetä tai kehotukseen esittää sitoumuksia ei vastata. Kuitenkin polkumyynnillä tai vientituella tapahtuneen tuonnin jatkamista voidaan pitää osoituksena siitä, että vahingon uhan toteutuminen on todennäköisempää.
4. Jos sitoumukset hyväksytään, vahinkoa koskeva tutkimus viedään kuitenkin päätökseen, jos komissio kuulemisten jälkeen niin päättää, tai jos polkumyynnin osalta viejät, jotka edustavat merkittävää prosentuaalista osuutta kyseisistä kaupallisista liiketoimista, taikka vientituen osalta alkuperä- tai viejämaa sitä pyytävät. Jos komissio tällöin kuulemisten jälkeen toteaa, ettei vahinkoa ole ilmennyt, sitoumus raukeaa ilman eri toimenpiteitä. Jos kuitenkin todetaan, että vahingon uhan puuttuminen johtuu pääasiassa sitoumuksen olemassaolosta, komissio voi pyytää sitoumuksen pitämistä voimassa.
5. Komissio voi pyytää osapuolta, jonka sitoumus on hyväksytty, toimittamaan määräajoin tiedot, jotka ovat tarpeen tällaisten sitoumusten täyttämiseksi, sekä antaa luvan siihen liittyvien tietojen todentamiseen. Tämän pyynnön täyttämättä jättämistä pidetään sitoumuksen rikkomisena.
6. Jos sitoumus on peruutettu tai jos komissiolla on syytä olettaa, että sitoumusta on rikottu, ja jos yhteisön edut edellyttävät tällaisia toimia, komissio voi kuulemisten jälkeen ja varattuaan kyseiselle viejälle tilaisuuden esittää asiasta huomautuksensa, viipymättä soveltaa väliaikaisia polkumyyntitulleja tai tasoitustulleja ennen sitoumuksen hyväksymistä todettujen tosiseikkojen perusteella.
11 artikla
Väliaikaiset tullit
1. Jos alustava tarkastelu osoittaa, että polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvaa tuontia esiintyy, ja jos on riittävä näyttö sen aiheuttamasta vahingosta ja yhteisön edut edellyttävät toimia menettelyn aikana aiheutuvan vahingon estämiseksi, komissio ottaa jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin tai tasoitustullin. Tällöin kyseisten tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää sen väliaikaisen tullin suuruista vakuutta, jonka lopullinen kantaminen suoritetaan neuvoston myöhemmin 12 artiklan 2 kohdan nojalla tekemän päätöksen mukaisesti.
2. Komissio toteuttaa väliaikaisen toimenpiteen kuulemisten jälkeen tai erittäin kiireellisissä tapauksissa ilmoitettuaan asiasta jäsenvaltioille. Jälkimmäisessä tapauksessa kuulemisia järjestetään viimeistään 10 päivän kuluessa siitä, kun jäsenvaltioille on ilmoitettu komission päätöksestä.
3. Jos jäsenvaltio pyytää komissiolta välittömiä toimia, komissio päättää enintään viiden työpäivän pituisen määräajan kuluessa pyynnön vastaanottamisesta, onko syytä ottaa käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli tai tasoitustulli.
4. Komissio ilmoittaa välittömästi neuvostolle ja jäsenvaltioille kaikista tämän artiklan nojalla tehdyistä päätöksistä. Neuvosto voi määräenemmistöllä tehdä toisenlaisen päätöksen. Komission päätös olla ottamatta käyttöön väliaikaista tullia ei estä tällaisen tullin käyttöönottoa myöhempänä ajankohtana joko jäsenvaltion pyynnöstä, jos uusia tekijöitä on olemassa, tai komission aloitteesta.
5. Väliaikaiset tullit ovat voimassa enintään neljä kuukautta. Jos kuitenkin viejät, jotka edustavat merkittävää prosentuaalista osuutta kyseisistä kaupallisista liiketoimista, sitä pyytävät tai komission aiejulistuksen mukaisesti eivät sitä vastusta, väliaikaisten polkumyyntitullien voimassaoloaikaa voidaan jatkaa vielä kahdella kuukaudella.
6. Komissio toimittaa neuvostolle mahdolliset lopullisia toimenpiteitä koskevat ehdotukset tai väliaikaisten toimenpiteiden jatkamista koskevat ehdotukset viimeistään kuukautta ennen väliaikaisten tullien voimassaoloajan päättymistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
7. Väliaikaisten tullien voimassaoloajan päätyttyä vakuus vapautetaan mahdollisimman pian, jos neuvosto ei ole päättänyt sen lopullisesta menettämisestä.
12 artikla
Lopullinen päätös
1. Jos lopullisesti todetut tosiseikat osoittavat, että tutkimusaikana on esiintynyt polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvaa tuontia ja että tämä on aiheuttanut vahinkoa ja että yhteisön edut edellyttävät yhteisön toimia, neuvosto määräenemmistöllä komission ehdotuksesta, jonka tämä tekee kuulemisen jälkeen, ottaa käyttöön lopullisen polkumyyntitullin tai tasoitustullin.
2. a) Jos on sovellettu väliaikaista tullia, neuvosto päättää riippumatta siitä, onko otettava käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tai tasoitustulli, mikä osuus väliaikaisesta tullista kannetaan lopullisesti. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä komission ehdotuksesta.
b) Tämän määrän lopullisesta kantamisesta ei voida päättää, elleivät lopullisesti todetut tosiseikat osoita polkumyynnillä tai vientituella tapahtunutta tuontia esiintyneen ja vahinkoa aiheutuneen. Tällöin vahinkona ei pidetä huomattavaa hidastumista jonkin tuotannon toteuttamisessa yhteisössä eikä merkittävän vahingon uhkaa, jollei todeta, että tämä uhka kehittyisi merkittäväksi vahingoksi väliaikaisten toimenpiteiden puuttuessa.
13 artikla
Tulleja koskevat yleiset säännökset
1. Polkumyyntitullit ja tasoitustullit otetaan käyttöön asetuksella riippumatta siitä, ovatko ne väliaikaisia vai lopullisia.
2. Näissä asetuksissa yksilöidään erityisesti käyttöön otettavan tullin määrä ja laji, kyseinen tuote, alkuperä- tai viejämaa, toimittajan nimi, jos mahdollista, sekä ne syyt, joihin asetukset perustuvat.
3. Näiden tullien määrä ei saa olla suurempi kuin väliaikaisesti arvioitu tai lopullisesti vahvistettu polkumyyntimarginaali tai vientituen määrä; sen on oltava pienempi, jos pienempi tulli riittää vahingon poistamiseen.
4. a) Polkumyyntitulleja ja tasoitustulleja ei saa ottaa käyttöön eikä korottaa taannehtivasti. Velvollisuus maksaa nämä tullit seuraa direktiivistä 79/623/ETY(6);
b) Jos neuvosto kuitenkin toteaa
i) polkumyynnillä tuotujen tuotteiden osalta, että
- polkumyynnillä tapahtunut tuonti on aikaisemmin aiheuttanut vahinkoa taikka että tuoja tiesi tai tämän olisi pitänyt tietää, että viejä harjoitti tuontia polkumyynnillä ja että tämä polkumyynti aiheuttaisi vahinkoa, ja
- satunnainen tuonti polkumyynnillä, toisin sanoen tuotteen laajamittainen tuonti polkumyynnillä suhteellisen lyhyenä aikana, aiheuttaa siinä määrin vahinkoa, että sen toistumisen estämiseksi vaikuttaa tarpeelliselta ottaa taannehtivasti käyttöön tälle tuonnille polkumyyntitulli, tai
ii) vientituella tuotujen tuotteiden osalta
- kriittisissä olosuhteissa, että vaikeasti poistettavissa olevan vahingon on aiheuttanut sellaisen tuotteen laajamittainen tuonti suhteellisen lyhyenä aikana, jolle on maksettu tai myönnetty vientitukea yleissopimuksen määräysten sekä yleissopimuksen 6, 16 ja 23 artiklan tulkinnasta ja soveltamisesta tehdyn sopimuksen vastaisesti,
ja
- että tällaisen vahingon toistumisen estämiseksi tälle tuonnille vaikuttaa tarpeelliselta määrätä taannehtivasti tasoitustulleja, tai
iii) polkumyynnillä tai vientituella tuotujen tuotteiden osalta, että
- sitoumusta on rikottu,
lopulliset polkumyyntitullit tai tasoitustullit voidaan ottaa käyttöön tuotteille, joita koskee tai olisi koskenut velvollisuus maksaa tuontitulleja direktiivin 79/623/ETY nojalla, enintään 90 päivää ennen väliaikaisten tullien soveltamista, paitsi että rikottaessa sitoumuksia tällainen taannehtiva soveltaminen ei koske tuontitavaroita, jotka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhteisössä ennen sitoumuksen rikkomista.
5. Jos tuote tuodaan yhteisöön useammasta kuin yhdestä maasta, sopivan suuruinen tulli kannetaan syrjimättömällä tavalla kaikesta kyseisen tuotteen tuonnista, jonka on todettu tapahtuneen polkumyynnillä tai vientituella ja aiheuttaneen vahinkoa, lukuun ottamatta tuontia sellaisista lähteistä, joiden osalta on hyväksytty sitoumuksia.
6. Jos yhteisön tuotannon on tulkittu liittyvän tietyn alueen tuottajiin, komissio antaa viejille mahdollisuuden tarjota sitoumuksia kyseisen alueen osalta 10 artiklan mukaisesti. Jos riittävää sitoumusta ei tehdä viipymättä tai jos sitä ei täytetä, väliaikainen tai lopullinen tulli voidaan ottaa käyttöön koko yhteisössä.
7. Jollei ole sellaisia lopullista tai väliaikaista polkumyyntitullia tai tasoitustullia määrättäessä annettuja vaikutukseltaan vastakkaisia erityissäännöksiä, sovelletaan alkuperän käsitteen yhteistä määritelmää koskevia sääntöjä sekä asiaa koskevia yhteisiä säännöksiä soveltamisesta.
8. Jäsenvaltioiden on kannettava polkumyyntitulli ja tasoitustullit siinä muodossa ja sen suuruisina sekä sellaisilla muilla perusteilla, jotka on vahvistettu, kun tullit on otettu käyttöön, sekä riippumatta tulleista, veroista sekä muista tuonnissa tavallisesti kannettavista maksuista.
9. Tuote ei voi olla samanaikaisesti sekä polkumyyntitullien että tasoitustullien alainen saman, polkumyynnistä tai vientituen myöntämisestä aiheutuneen tilanteen korjaamiseksi.
10. a) Poiketen siitä, mitä 4 kohdan a alakohdan toisessa virkkeessä säädetään, lopullinen polkumyyntitulli voidaan ottaa käyttöön sellaisten tuotteiden osalta, jotka on saatettu yhteisön markkinoille sen jälkeen, kun ne on koottu tai valmistettu yhteisössä, jos
- tuotteen on koonnut tai valmistanut yritys, joka on etuyhteydessä tai liittynyt yhteen jonkin sellaisen valmistajan kanssa, jonka samankaltaisen tuotteen vienti on lopullisen polkumyyntitullin alaista,
- kokoaminen tai valmistus on aloitettu tai sitä on merkittävästi lisätty polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisen jälkeen,
- kokoamisessa tai valmistuksessa käytettyjen sellaisten osien tai materiaalien arvo, jotka ovat peräisin polkumyyntitullin alaisen tuotteen vientimaasta, on vähintään 50 prosenttia suurempi kuin muiden käytettyjen osien tai materiaalien arvo.
Tätä säännöstä sovellettaessa otetaan huomioon kullekin tapaukselle ominaiset olosuhteet ja muun muassa muuttuvat kustannukset, jotka ovat aiheutuneet kokoamisesta tai valmistuksesta, toteutetusta tutkimuksesta ja kehityksestä sekä yhteisössä sovelletusta teknologiasta.
Tällöin neuvosto päättää samanaikaisesti, että kyseisten tuotteiden kokoamisessa tai valmistuksessa käytettäviksi soveltuvia osia tai materiaaleja, jotka ovat peräisin polkumyyntitullin alaisen tuotteen vientimaasta, voidaan pitää vapaaseen liikkeeseen luovutettuina ainoastaan, jos niitä ei käytetä ensimmäisessä alakohdassa määritellyssä kokoamisessa tai valmistuksessa.
b) Näin kootut tai valmistetut tuotteet on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille ennen kuin ne siirretään kokoamis- tai valmistuspaikasta saatettaviksi yhteisön markkinoille. Polkumyyntitullin kantamiseksi tätä ilmoitusta pidetään direktiivin 79/695/ETY 2 artiklassa tarkoitettua ilmoitusta(7) vastaavana.
c) Polkumyyntitullin määrä on sama kuin se, jota sovelletaan polkumyyntitullin alaisen samankaltaisen tuotteen alkuperämaan valmistajaan, johon tuotteen kokoava tai valmistava yritys yhteisössä on etuyhteydessä tai jonka kanssa tämä on liittynyt yhteen. Kannettavan tullin määrän on oltava suhteessa siihen tullin määrään, joka saadaan sovellettaessa täydellisen tuotteen viejään sovellettavaa polkumyyntitullin määrää tuotujen osien tai materiaalien cif-arvoon; se ei saa olla suurempi kuin määrä, joka tarvitaan estämään polkumyyntitullin kiertäminen.
d) Tämän asetuksen säännöksiä, jotka koskevat tutkimusta, menettelyä ja sitoumuksia, sovelletaan kaikkiin tämän kohdan osalta esiin tuleviin kysymyksiin.
11. a) Jos viejä vastaa polkumyyntitullista, voidaan ottaa käyttöön ylimääräinen polkumyyntitulli sen määrän tasoittamiseksi, josta viejä vastaa.
b) Jos osapuoli, jota asia suoraan koskee, toimittaa riittävän näytön siitä, että viejä on vastannut tullista, esimerkiksi siten, että polkumyyntitullin alaisen tuotteen ensimmäisen riippumattoman ostajan maksamaa vähittäismyyntihintaa ei koroteta polkumyyntitullia vastaavalla määrällä, tutkimus aloitetaan, ja kyseisille viejille ja tuojille varataan tilaisuus esittää huomautuksensa asiassa.
Jos todetaan, että viejä on vastannut polkumyyntitullista joko kokonaan tai osittain, joko suoraan tai välillisesti, ja jos yhteisön edut edellyttävät tällaista asiaan puuttumista, kuulemisten jälkeen otetaan käyttöön ylimääräinen polkumyyntitulli 11 ja 12 artiklassa säädettyjä menettelyjä noudattaen.
Tätä tullia voidaan soveltaa taannehtivasti. Se voidaan ottaa käyttöön sellaisten tuotteiden osalta, joista lopullisen polkumyyntitullin käyttöönoton jälkeen voidaan kantaa tuontitulleja direktiivin 79/623/ETY nojalla; sitä ei kuitenkaan sovelleta maahan tuotuihin tuotteisiin, jotka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhteisössä ennen kuin viejä on vastannut polkumyyntitullista.
c) Jos tutkimuksen perusteella se, että hintoja ei ole korotettu polkumyyntitullia vastaavalla määrällä, ei johdu kyseisen tuotteen tuojan kustannusten ja/tai voittojen alenemisesta, sitä, ettei hintoja ole korotettu, pidetään osoituksena siitä, että viejä on vastannut polkumyyntitullista.
d) Tämän kohdan mukaisiin tutkimuksiin sovelletaan 7 artiklan 7 kohdan b alakohtaa.
14 artikla
Uudelleentarkastelu
1. Asetuksia, joilla otetaan käyttöön polkumyyntitulleja tai tasoitustulleja, sekä päätöksiä sitoumusten hyväksymisestä voidaan tarvittaessa tarkastella uudelleen joko kokonaan tai osittain.
Uudelleentarkastelu järjestetään joko jäsenvaltion pyynnöstä tai komission aloitteesta. Uudelleentarkastelu järjestetään myös, jos osapuoli, jonka etua asia koskee, sitä pyytää ja esittää riittävän näytön olosuhteiden muuttumisesta niin, että uudelleentarkastelu on perusteltua, ja jos vähintään vuosi on kulunut siitä, kun tutkimus on saatettu päätökseen. Nämä pyynnöt on osoitettava komissiolle, joka ilmoittaa niistä jäsenvaltioille.
2. Jos kuulemisten jälkeen vaikuttaa siltä, että uudelleentarkastelu on tarpeen, tutkimus aloitetaan uudelleen 7 artiklan mukaisesti, jos olosuhteet sitä edellyttävät. Tämä tutkimuksen uudelleen aloittaminen ei sinänsä vaikuta voimassa oleviin toimenpiteisiin.
3. Jos uudelleentarkastelu joko aloittamalla tutkimus uudelleen tai aloittamatta sitä uudelleen sitä edellyttää, kyseisten toimenpiteiden toteuttamiseen toimivaltainen yhteisön toimielin muuttaa toimenpiteitä taikka kumoaa tai mitätöi ne. Jos toimenpiteet on kuitenkin toteutettu liittymisasiakirjan siirtymäsäännösten mukaisesti, komissio muuttaa niitä taikka kumoaa tai mitätöi ne itse ja ilmoittaa tästä neuvostolle; neuvosto voi määräenemmistöllä päättää eri toimenpiteen toteuttamisesta.
15 artikla
1. Jollei 3, 4 ja 5 kohdasta muuta johdu, polkumyyntitullit, tasoitustullit ja sitoumukset raukeavat viiden vuoden määräajassa siitä, kun ne ovat tulleet voimaan tai niitä on viimeksi muutettu tai ne on vahvistettu.
2. Komissio julkaisee tavanomaisesti kuulemisten jälkeen ja kuuden kuukauden määräajassa ennen viiden vuoden määräajan päättymistä Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ilmoituksen kyseisen toimenpiteen tulevasta päättymisestä ja ilmoittaa asiasta niille yhteisön tuottajille, joita asian tiedetään koskevan. Tässä ilmoituksessa asetetaan määräaika, jonka kuluessa osapuolet, joiden etua asia koskee, voivat saattaa tietoon näkemyksensä kirjallisesti ja pyytää komissiolta suullista kuulemista 7 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
3. Jos osapuoli, jonka etua asia koskee, osoittaa, että toimenpiteen päättyminen aiheuttaisi uudelleen vahinkoa tai vahingon uhan, komissio julkaisee kuulemisten jälkeen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ilmoituksen aikomuksestaan tarkastella toimenpidettä uudelleen. Tämä ilmoitus julkaistaan ennen kyseisen viiden vuoden määräajan päättymistä. Toimenpide on voimassa, kunnes uudelleentarkastelun tulos on selvillä.
Jos uudelleentarkastelumenettelyn aloittamista koskevaa ilmoitusta ei kuitenkaan ole julkaistu kuuden kuukauden kuluessa kyseisen viiden vuoden määräajan päättymisestä, toimenpide raukeaa kyseisen kuuden kuukauden määräajan päättyessä.
4. Jos toimenpiteen uudelleentarkastelu 14 artiklan nojalla on vireillä kyseisen viiden vuoden määräajan päättyessä, toimenpide jää voimaan, kunnes uudelleentarkastelun tulos on selvillä. Tätä koskeva ilmoitus julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ennen kyseisen viiden vuoden määräajan päättymistä.
5. Jos polkumyyntitullit, tasoitustullit tai sitoumukset raukeavat tämän artiklan nojalla, komissio julkaisee asiaa koskevan ilmoituksen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tässä ilmoituksessa mainitaan toimenpiteen päättymisen ajankohta.
16 artikla
Palautus
1. Jos tuoja voi osoittaa, että kannettu tulli ylittää tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin tai on suurempi kuin vientituen määrä, kun otetaan huomioon painotettujen keskiarvojen soveltaminen, ylimenevä osuus on korvattava. Tämä määrä lasketaan suhteessa niihin muutoksiin polkumyyntimarginaalissa tai vientituen määrässä, jotka on vahvistettu tuojan toimittajan toimituksia yhteisöön koskeneessa alkuperäisessä tutkimuksessa. Kaikki korvauksia koskevat laskelmat tehdään 2 tai 3 artiklan mukaisesti, ja ne perustuvat mahdollisimman pitkälle samaan menetelmään, jota on sovellettu alkuperäisessä tutkimuksessa, erityisesti keskiarvon määrittämis- ja näytteenottotekniikan käytön osalta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun korvauksen saamiseksi tuojan on esitettävä komissiolle hakemus. Hakemus on toimitettava sen jäsenvaltion välityksellä, jonka alueella tuotteet on luovutettu vapaaseen liikkeeseen, kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun toimivaltaiset viranomaiset ovat asianmukaisesti vahvistaneet lopullisesti kannettavien tullien määrän tai siitä, kun väliaikaisten tullien vakuutena olleiden määrien lopullista kantamista koskeva päätös on tehty.
Jäsenvaltion on toimitettava hakemus komissiolle viipymättä, joko lausunnoin hakemusta puoltavista seikoista tai ilman lausuntoa.
Komissio ilmoittaa asiasta välittömästi muille jäsenvaltioille ja antaa asiasta lausuntonsa. Jos jäsenvaltiot hyväksyvät komission antaman lausunnon tai eivät vastusta sitä kuukauden määräajassa siitä, kun ne ovat saaneet asiasta tiedon, komissio voi tehdä edellä tarkoitetun lausunnon mukaisen päätöksen. Kaikissa muissa tapauksissa komissio päättää kuulemisten jälkeen, onko hakemus hyväksyttävä ja miltä osin.
17 artikla
Loppusäännökset
Tämä asetus ei estä soveltamasta:
1. sellaisia erityissääntöjä, jotka on vahvistettu yhteisön ja kolmansien maiden välisissä sopimuksissa;
2. yhteisön asetuksia maatalouden alalla eikä asetuksia (ETY) N:o 1059/69(8), ETY N:o 2730/75(9) ja (ETY) N:o 2783/75(10); tätä asetusta sovelletaan täydentävästi näihin asetuksiin nähden sekä poiketen kaikista niiden säännöksistä, jotka estävät polkumyyntitullien tai tasoitustullien soveltamisen;
3. erityistoimenpiteitä, jolleivät nämä ole tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen mukaisten velvoitteiden vastaisia.
18 artikla
Olemassa olevan sääntelyn kumoaminen
Kumotaan asetus (ETY) N:o 2176/84.
Viittauksia mainittuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen.
19 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan jo aloitettuihin menettelyihin.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 11 päivänä heinäkuuta 1988.