Kommissionens forordning (EF) nr. 618/2000
af 22. marts 2000
om indførelse af en midlertidig udligningstold på importen af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Malaysia og Filippinerne
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 12,
efter konsultation i Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
(1) I juni 1999 offentliggjorde Kommissionen i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2) en meddelelse (i det følgende benævnt "meddelelse om indledning af proceduren") om indledning af en antisubsidieprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål (i det følgende benævnt "stainless steel fasteners", forkortet "SSF") med oprindelse i Malaysia, Singapore, Thailand og Filippinerne og indledte en undersøgelse.
(2) Proceduren blev indledt som følge af en klage indgivet af European Industrial Fasteners Institute (EIFI) på vegne af fællesskabsproducenter, der tegner sig for en betydelig del af Fællesskabets produktion af SSF. Klagen indeholdt bevis for subsidiering af de pågældende varer og for deraf følgende væsentlig skade, hvilket blev anset for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(3) Før proceduren blev indledt, meddelte Kommissionen i henhold til artikel 10, stk. 9, i forordning (EF) nr. 2026/97 (i det følgende, benævnt "grundforordningen") regeringerne for Malaysia, Singapore, Thailand og Filippinerne, at den havde modtaget en veldokumenteret klage med påstand om, at subsidieret import af SSF med oprindelse i Malaysia, Singapore, Thailand og Filippinerne påfører erhvervsgrenen i Fællesskabet væsentlig skade. Disse regeringer blev inviteret til konsultationer med det formål at klarlægge situationen med hensyn til klagens indhold og nå frem til en gensidigt acceptabel løsning. Regeringerne for Malaysia og Filippinerne accepterede tilbuddene om konsultation med Kommissionen, og disse blev gennemført den 5. juni 1999 med Malaysias regering og den 7. juni 1999 med Filippinernes regering. Der blev taget behørigt hensyn til bemærkningerne til klagens påstand om subsidieret import og væsentlig skade for erhvervsgrenen i Fællesskabet.
(4) Kommissionen underrettede officielt de fællesskabsproducenter, eksporterende producenter, importører, råstofleverandører og brugere, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanter for de eksporterende lande om indledningen af proceduren. De pågældende parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt.
(5) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt, og modtog svar fra regeringerne for Malaysia, Singapore, Thailand og Filippinerne, de klagende fællesskabsproducenter, syv råstofleverandører og to eksporterende producenter i Malaysia, en i Singapore, fire i Thailand og to i Filippinerne.
(6) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige til en foreløbig fastlæggelse og aflagde kontrolbesøg hos følgende virksomheder og statsinstitutioner:
a) Klagende fællesskabsproducenter
- Bulnava srl, Milano (Italien)
- Inox Viti snc di Cattinori Enrico & Bruno, Grumello Del Monte (Italien)
- Tevi (Trafilerie e Viterie Italiane srl), Ponte Dell'Olio (Italien)
- Torbesa (Tornillería del Besos, SA), Barcelona (Spanien)
- Ugivis SA, Belley (Frankrig)
b) Malaysias regering
- Bank Negara Malaysia, Kuala Lumpur
- Told- og Skattestyrelsen, Kuala Lumpur
- Styrelsen for Indenlandske Indtægter, Kuala Lumpur
- Lokale toldkontorer, Ipoh og Penang
- Malaysias Sammenslutning til Udbygning af Udenrigshandelen, Kuala Lumpur
- Malaysias Styrelse for Industriel Udvikling, Kuala Lumpur
- Ministeriet for International Handel og Industri, Kuala Lumpur
- Skatteministeriet, Kuala Lumpur
c) Eksporterende producenter i Malaysia
- Tigges Stainless Steel Fasteners SdN. Bhd., Ipoh
- Tong Heer Fasteners Co. Sdn. Bhd., Penang
d) Singapores regering
- Singapores Centralbank
- Styrelsen for Økonomisk Udvikling, Handels- og Industriministeriet
- Skatteministeriet
- Styrelsen for Handelsudvikling, Handels- og Industriministeriet
e) Eksporterende producent i Singapore
- Szu-I Fasteners, Ltd, Singapore
f) Thailands regering
- Investeringsstyrelsen, Bangkok
- Tolddepartmentet, Bangkok, Samutprakarn
- Udenrigshandelsdepartementet, Bangkok
- EAGAT og Provinselektricitetsstyrelsen, Bangkok
- Afgiftsdepartementet, Bangkok
- Thailands Industriarealstyrelse, Bangkok, Samutprakarn
- Industrifinanssammenslutningen, Bangkok
- Indtægtsdepartmentet, Bangkok
g) Eksporterende producenter i Thailand
- A.B.P. Stainless Fastener Co, Ltd, Ayutthaya
- Chiao Pao Metal Co, Ltd (forretningsmæssigt forbundet med Dura Fasteners Co, Ltd), Samutprakarn
- Dura Fasteners Co, Ltd, Samutprakarn
- Taiyo Fastener (Thailand) Co, Ltd (forretningsmæssigt forbundet med Dura Fasteners Co, Ltd), Samutprakarn
h) Filippinernes regering
- Toldstyrelsen, Manila
- Styrelsen for Indenlandske Indtægter, Manila
- Investeringsstyrelsen, Manila
- Finansdepartementet, Manila
- Filippinernes Styrelse for Økonomiske Zoner, Manila, Cavite
k) Eksporterende producenter i Filippinerne
- Lu Chu Shin Yee Works (Philippines), Ltd, Cavite
- Pilshin Works Corporation, (forretningsmæssigt forbundet med Lu Chu Shin Yee Works Ltd), Cavite.
(7) Subsidieundersøgelsen dækkede perioden fra 1. april 1998 til 31. marts 1999 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden"). Skadesundersøgelsen dækkede perioden fra 1. januar 1996 til 31. marts 1999 (i det følgende benævnt "den af undersøgelsen omfattede periode").
(8) I forbindelse med denne undersøgelse og i overensstemmelse med den fastlagte politik og praksis på dette område blev det fundet godtgjort, at hvis en virksomhed modtog en godtgørelse på mindre end 0,01 % under en given ordning, blev den ikke anset for at nyde godt af denne ordning. For så vidt angår Filippinerne, der er et udviklingsland og optaget på listen i bilag VII til WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger, er denne tærskel forhøjet til 0,3 %, medmindre subsidieringsniveauet for programmerne under denne tærskel tilsammen overstiger 0,6 %. Desuden udtrykkes den godtgørelse, som de eksporterende virksomheder modtager, i henhold til artikel 7 i grundforordningen i procent af det beregningsgrundlag, der finder anvendelse på den pågældende subsidieringsordning.
(9) Der er i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 393/98 truffet endelige antidumpingforanstaltninger over for importen af SSF med oprindelse i bl.a. Malaysia og Thailand(3). Den 6. maj 1999 blev der indledt en antiabsorptionsundersøgelse vedrørende disse foranstaltninger(4).
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(10) Den pågældende vare er SSF, dvs. skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål, som anvendes til mekanisk at samle to eller flere elementer. De nævnte varer henhører under KN-kode 73181210, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61, 73181570 og 7318 16 30.
(11) Skruer er varer med eksternt gevind på stiften og anvendes til samling eller fæstning af elementer. De anvendes enten uden nogen anden del og skrues ind i træ (træskruer) eller ind i metalplader (selvskærende skruer) eller kombineres med møtrikker eller underlagsskiver, så de udgør en bolt. Skruer har en række forskellige hovedtyper (flade, halvrunde, med indvendig sekskant osv.), stifttykkelser og huldiametre. Stiften kan have fuldstændigt eller delvist gevind.
(12) SSF benyttes i mange brugerindustrier og til en lang række endelige anvendelser, hvor resistens over for både luftkorrosion og kemisk korrosion er nødvendig, og hvor hygiejnen også kan være vigtig, f.eks. i forbindelse med udstyr til forarbejdning og lagring af fødevarer, anlæg i den kemiske industri, medico-teknisk udstyr, udstyr til offentlig belysning, skibsbygning osv.
(13) Der findes mange typer SSF, som hver defineres ved særlige fysiske og tekniske karakteristika og den kvalitet rustfrit stål, som de er fremstillet af. Alle de af undersøgelsen omfattede varer, som falder ind under den generelle definition af SSF, har imidlertid samme grundlæggende fysiske karakteristika og samme anvendelse og distribueres via de samme distributionskanaler. Der er ikke nogen klare skillelinjer mellem de mange typer SSF. De betragtes derfor i forbindelse med denne undersøgelse som én kategori varer. Det blev imidlertid besluttet, at det af hensyn til den tekniske undersøgelse ville være hensigtsmæssigt at opdele den pågældende vare på "typer" og at indsamle dataene og behandle disse på grundlag af disse typer. Der blev med henblik herpå opstillet fem kriterier(5). Hver kombination af disse kriterier, der benævnes "varekontrolnummer", svarer til en bestemt type SSF.
(14) Det blev i løbet af undersøgelsen hævdet, at møtrikker (KN-kode 73181630) skulle holdes uden for undersøgelsens dækningsområde, fordi der ikke finder nogen produktion sted af møtrikker i Fællesskabet. Det skal imidlertid bemærkes, at det forhold, at en bestemt varetype ikke eller ikke længere fremstilles af erhvervsgrenen i Fællesskabet, ikke i sig selv er tilstrækkeligt til at afgøre, om den bør holdes uden for antisubsidieundersøgelsens dækningsområde. Hvorom alting er, fandt Kommissionen det godtgjort, at selv om en betragtelig del af Fællesskabets forbrug af møtrikker blev importeret, navnlig fra de berørte lande, havde erhvervsgrenen i Fællesskabet også en vis produktion af møtrikker.
(15) Den del af erhvervsgrenen i Fællesskabet, som har opretholdt en produktionskapacitet for møtrikker, kan forøge sin produktion af møtrikker, når der er genskabt et rimeligt prisniveau på fællesskabsmarkedet. På dette grundlag blev det ikke anset for rimeligt at holde møtrikker uden for undersøgelsens dækningsområde.
2. Samme vare
(16) Kommissionen fandt det godtgjort, at SSF fremstillet og solgt på de respektive hjemmemarkeder i Malaysia, Singapore, Thailand og Filippinerne, SSF eksporteret til Fællesskabet fra de berørte lande og SSF fremstillet og solgt af erhvervsgrenen i Fællesskabet på fællesskabsmarkedet har samme fysiske karakteristika og anvendelse. Der blev derfor draget den konklusion, at de alle er samme vare i henhold til artikel 1, stk. 5, i grundforordningen.
C. SUBSIDIER
I. MALAYSIA
1. Indledning
(17) På grundlag af oplysningerne i klagen og svarene på Kommissionens spørgeskema blev følgende påståede støtteordninger undersøgt:
1. dobbelt fradrag af erhvervsmæssige udgifter:
a) eksportfremme
b) eksportkreditpræmier
c) godkendt uddannelse
2. dobbelt fradrag af eksportørers forsikringspræmier
3. pionerstatus
4. skattefritagelse for værdien af øget eksport
5. fritagelse for omsætningsafgift på råstoffer, maskiner og udstyr
6. refinansiering af eksportkreditter
7. godtgørelse for industribygninger
8. fritagelse for importafgift
9. tilbagebetaling af punktafgifter og omsætningsafgift
10. fremme af strategiske projekter
11. reinvesteringsgodtgørelse
12. godtgørelse af anlægsudgifter ved erhvervelse af anlæg og maskiner
13. infrastrukturgodtgørelse
14. fremme af malaysiske varemærker.
2. Støtteprogrammer, der er udnyttet af de eksporterende producenter
Dobbelt fradrag af erhvervsmæssige udgifter til fremme af eksporten
A. Retsgrundlag
(18) Dette program reguleres af afsnit 41 i investeringsfremmeloven (lov 327) af 1986 og bestemmelse 4(2) i indkomstskatteloven af 1986, kapitlet om eksportfremme.
B. Støtteberettigelse
(19) Det dobbelte fradrag kan udnyttes af malaysiske forarbejdnings- eller landbrugsvirksomheder og vedrører udgifter, der afholdes til at fremme malaysiske varer i udlandet. For at kunne opnå dobbelt fradrag af udgifter skal en virksomhed udstille varer fremstillet i Malaysia på en international handelsudstilling, der er anerkendt af de malaysiske myndigheder og derefter indgive en ansøgning.
C. Beløb
(20) Enhver støtteberettiget virksomhed, der afholder støtteberettigede udgifter, kan fratrække udgifternes dobbelte beløb i sin indkomstskat. Hvis virksomheden er tabsgivende, kan fradragsretten fremføres i fire år. Der er hverken fastsat nogen fast fradragsprocent eller noget minimums- eller maksimumsbeløb.
D. Gennemførelse i praksis
(21) For at opnå fradraget skal virksomheden fremsætte et krav ved at udfylde en ansøgningsformular udarbejdet af Ministeriet for International Handel og Industri. Ansøgeren skal indsende en generel beskrivelse, en faktura for leje af areal, en fotokopi af brochuren vedrørende handelsudstillingen og en skrivelse fra Malaysias Sammenslutning til Udbygning af Handelen. Godkendelsesskrivelsen fra Ministeriet for International Handel og Industri og virksomhedens ansøgning forelægges Styrelsen for Indenlandske Indtægter. Fradraget i indkomstskatten kan opnås året efter det finansår, i hvilket handelsudstillingen fandt sted.
E. Udligningsberettigelse
(22) Ordningen udgør et subsidie, fordi den malaysiske regerings finansielle bidrag i form af dobbelt fradrag af udgifter indrømmer eksporterende producenter en godtgørelse i form af reduceret skattetilsvar.
(23) Ordningen udgør et udligningsberettiget subsidie i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen. Det dobbelte fradrag udgør et subsidie, der er afhængigt af eksportresultaterne, da programmet kun kan udnyttes i forbindelse med udgifter, der afholdes til at markedsføre varer med henblik på eksport.
F. Godtgørelsens beregning
(24) Godtgørelsen til de eksporterende producenter bør beregnes på grundlag af den virkning, som det dobbelte fradrag af udgifter har på de skatter, som de eksporterende producenter skal erlægge i undersøgelsesperioden (dvs. forskellen mellem det skattebeløb, der erlægges under ordningen, og det beløb, der skulle have været erlagt, hvis ordningen ikke havde eksisteret). Beløbet fordeles derefter over den samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden. Da subsidier under denne ordning kan sidestilles med engangstilskud, skal beløbet - for at omfatte samtlige fordele for støttemodtageren - tilpasses ved tilføjelse af den gennemsnitlige rente på markedsvilkår i undersøgelsesperioden, dvs. 11,5 %. Denne gennemsnitlige rentesats er beregnet på grundlag af forretningsbankernes gennemsnitlige månedlige udlånssatser i undersøgelsesperioden.
(25) En virksomhed nød godt af denne ordning og opnåede et subsidie på 0,01 %.
Dobbelt fradrag af eksportørers forsikringspræmier
A. Retsgrundlag
(26) Dette program reguleres af underafsnit 154 i indkomstskatteloven af 1967 og indkomstskattereglerne af 1995.
B. Støtteberettigelse
(27) Det dobbelte fradrag kan udnyttes af malaysiske forarbejdnings- eller landbrugsvirksomheder og vedrører præmier, der skal betales for forsikring af gods, der eksporteres af den pågældende person eller virksomhed, forudsat at forsikreren er en virksomhed med hjemsted i Malaysia.
C. Beløb
(28) Enhver støtteberettiget virksomhed, der afholder støtteberettigede udgifter, kan fratrække udgifternes dobbelte beløb i sin indkomstskat. Hvis virksomheden er tabsgivende, kan fradragsretten fremføres i fire år. Der er hverken fastsat nogen fast fradragsprocent eller noget minimums- eller maksimumsbeløb.
D. Gennemførelse i praksis
(29) For at opnå fradraget skal virksomheden fremsætte et krav i sin selvangivelse i skatteåret efter det år, i hvilket udgiften er afholdt. De originale kvitteringer og en detaljeret beregning af de dobbelte udgifter skal vedlægges selvangivelsen.
E. Udligningsberettigelse
(30) Det dobbelte fradrag af forsikringspræmier for eksporterende producenter er et subsidie, fordi den malaysiske regering yder et finansielt bidrag i form af dobbelt fradrag af udgifter (dvs. et reduceret skattetilsvar), hvorved der indrømmes eksporterende producenter en fordel.
(31) Ordningen udgør et udligningsberettiget subsidie i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen. Det dobbelte fradrag udgør et subsidie, der er afhængigt af eksportresultaterne - og derfor nødvendigvis er specifikt - da programmet kun kan udnyttes af eksporterende producenter, der beskæftiger sig med eksporttransaktioner.
F. Godtgørelsens beregning
(32) Godtgørelsen til de eksporterende producenter svarer til den virkning, som det dobbelte fradrag af udgifter har på de indkomstskatter, som de eksporterende producenter skal erlægge i undersøgelsesperioden (dvs. forskellen mellem det skattebeløb, der erlægges under ordningen, og det beløb, der skulle have været erlagt, hvis ordningen ikke havde eksisteret). Beløbet bør fordeles over den samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden. Da subsidier under denne ordning kan sidestilles med engangstilskud, er beløbet - for at omfatte samtlige fordele for støttemodtageren - tilpasset ved tilføjelse af den gennemsnitlige rente på markedsvilkår i undersøgelsesperioden, dvs. 11,5 %.
(33) Én virksomhed nød godt af denne ordning og opnåede et subsidie på 0,34 %.
Pionerstatus
A. Retsgrundlag
(34) Denne pionerstatus eller investeringsskattegodtgørelse blev indført ved investeringsfremmeloven af 1986. Investeringsfremmeforordningen af 1994 indeholder en indledende liste over de aktiviteter og varer, der skal nyde fremme. Listen over aktiviteter, der skal nyde fremme, blev udvidet i 1995. Investeringsfremmeforordningen af 1995 indeholder særlige regler til fremme af varer fra højteknologiske virksomheder.
B. Støtteberettigelse
(35) Investeringsskattegodtgørelsen kan udnyttes af alle virksomheder, der fremstiller en "fremmet" vare (forarbejdningssektoren) eller udfører en "fremmet" aktivitet (servicesektoren). De varer, der nyder fremme, er opført på listen i investeringsfremmeforordningen. Ifølge lovens afsnit 4 skal ministeren for international handel og industri "med jævne mellemrum fastlægge, hvilke aktiviteter eller varer han finder egnede som aktiviteter og varer, der skal nyde fremme". Ifølge loven skal ministeren for at fremme en given vare tage hensyn til tre kriterier: a) hvorvidt produktionen i erhvervsmæssig henseende imødekommer hensynet til Malaysias økonomiske krav eller udvikling, b) udsigterne til en yderligere udvikling og c) Malaysias nationale og strategiske krav. I praksis vurderer Aktionskomitéen for Industrien, der er et udvalg, hvori repræsentanter for Ministeriet for International Handel og Industri og Statskassedepartementet har sæde, om den foreslåede vare opfylder mindst to af følgende fire kriterier: a) værditilvækst, b) lokalt indhold, c) industrielle forbindelser og d) teknologiske foranstaltninger ved forøgelse af antallet af ledende og tekniske ansatte i virksomheden.
C. Godtgørelsens størrelse
(36) Der indrømmes enhver virksomhed, som har fået pionerstatus, en skattefritagelse på 70 % af den vedtægtsmæssige indkomst. Disse fritagelser indrømmes for en femårig periode. Principielt gives der kun tilladelse til forlængelse af godtgørelsen, hvis ministeren beslutter, at aktiviteten er af national og strategisk betydning for Malaysia. Endelig indrømmes der virksomheder, som fremstiller højteknologiske varer, der nyder fremme, en skattefritagelse på 100 % i en tiårig periode.
D. Gennemførelse i praksis
(37) For at kunne opnå pionerstatus skal en virksomhed indgive en ansøgning til Den Malaysiske Industriudviklingsstyrelse, der er underlagt Ministeriet for International Handel og Industri. Denne styrelse efterprøver, om den fremtidige produktion er opført på listen over varer, der nyder fremme. Hvis der indrømmes en virksomhed pionerstatus, fremsætter den et krav over for Styrelsen for Indenlandske Indtægter og indgiver samtidig den årlige selvangivelse med beregning af godtgørelsen i henhold til skatteordningen. Virksomheden kan kræve den første skattefritagelse i skatteåret efter det år, i hvilket produktionen blev påbegyndt.
E. Udligningsberettigelse
(38) Skattefritagelserne i henhold til investeringsfremmeloven er udligningsberettigede subsidier i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen. Den malaysiske regering har begrænset adgangen til subsidiet til virksomheder, som fremstiller en "fremmet" vare. Da den malaysiske regering har gjort ordningen tilgængelig for fremstilling af et begrænset antal varer, begrænser den automatisk adgangen til de virksomheder, som fremstiller de i loven fastsatte varer. Den pågældende vare har været opført som en "fremmet" vare.
(39) Desuden har den malaysiske regering et betydeligt skønselement ved fastlæggelsen af de varer, der skal nyde fremme. Kriterier såsom egnethed set på baggrund af den økonomiske udvikling i Malaysia, gunstige udsigter til yderligere udvikling og Malaysias nationale og strategiske krav, som gør det muligt at klassificere varer som varer, der nyder fremme, er vage og kan ikke betragtes som objektive kriterier i henhold til artikel 3, stk. 2, litra b), i grundforordningen. Det blev i den forbindelse fundet godtgjort, at der ikke findes nogen yderligere definition af disse kriterier.
(40) Endelig har den malaysiske regering fastsat forskellige skattefritagelsessatser alt efter, hvilken type "fremmet" vare der er tale om. Den malaysiske regering fremmer derfor visse virksomheder mere end andre som følge af produktionen af en "mere fremmet" vare.
(41) Ordningen udgør derfor et subsidie, da den malaysiske regerings finansielle bidrag i form af skattefritagelse kan sidestilles med en godtgørelse. Det er et subsidie, der specifikt kommer visse virksomheder i Malaysia til gode i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen.
F. Godtgørelsens beregning
(42) Godtgørelsen til de eksporterende producenter bør beregnes på grundlag af fritagelsen for selskabsskat og den deraf følgende skattebesparelse, som rent faktisk blev indrømmet de eksporterende producenter i undersøgelsesperioden. Godtgørelsesbeløbet bør fordeles over den samlede omsætning i undersøgelsesperioden. Da subsidier under denne ordning kan sidestilles med engangstilskud, skal beløbet - for at omfatte samtlige fordele for støttemodtageren tilpasses ved tilføjelse af den gennemsnitlige rente på markedsvilkår i undersøgelsesperioden, dvs. 11,5 %.
(43) Selv om den pågældende vare ved den seneste ændring af investeringsfremmeloven udgik af listen over varer, som kunne nyde fremme, er en virksomhed, der fremstiller den pågældende vare, stadig berettiget til at nyde godt af skattefritagelsen i en femårig periode. En virksomhed nød godt af denne ordning og opnåede et subsidie på 1,87 %.
Fritagelse for omsætningsafgift
A. Retsgrundlag
(44) Retsgrundlaget for denne ordning findes i afsnit 4 og 11 i frizoneloven af 1990.
B. Støtteberettigelse
(45) Fritagelsen for omsætningsafgift kan udnyttes af virksomheder, der er beliggende i frizoner. Fritagelsen indrømmes alt importeret maskineri og udstyr og alle importerede råstoffer, der direkte indgår i produktionsprocessen for færdigvarer bestemt til eksport. Programmet henhører under ministeren for international handel og industri.
(46) Malaysia har et omsætningsafgiftssystem med tre forskellige satser: 5 %, 10 % og 15 %. Rundt regnet 90 % af varerne er underkastet en omsætningsafgift på 10 %. Enkelte grundlæggende varer såsom bøger, fødevarer og visse typer maskiner er fritaget for omsætningsafgift.
C. Godtgørelsens størrelse
(47) Alle virksomheder, som opfylder kriterierne, er berettiget til fritagelse for omsætningsafgift på 100 % plus importafgift (hvis denne er erlagt) i forbindelse med vareimport.
D. Gennemførelse i praksis
(48) For at kunne blive omfattet af dette program skal en virksomhed indgive en ansøgning til statstolddirektøren (formular D). Ansøgningen skal indeholde en beskrivelse af varerne og en angivelse af oprindelseslandet og varens specifikke funktioner under fremstillingsprocessen. Statsdirektøren efterprøver, om den importerede vare opfylder kriterierne i afsnit 4 og 11 i frizoneloven og godkender fritagelsen for omsætningsafgift, hvis dette er tilfældet.
E. Udligningsberettigelse
(49) Fritagelsen for omsætningsafgift udgør øjensynlig et subsidie i henhold til artikel 2, stk. 1, i grundforordningen, eftersom den involverer eftergivelse af indtægter for den malaysiske regering. Den malaysiske regering har hævdet, at dette program er omfattet af kriterierne i fodnote 1 til artikel 1, stk. 1, litra a), nr. 1 ), nr. ii), i WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger, hvori der henvises til fritagelse af en eksportvare for afgifter eller skatter, som påhviler den samme vare, når denne er bestemt til indenlandsk forbrug. Eksporterende virksomheder, der er beliggende uden for frizonerne, nyder imidlertid ikke godt af en generel fritagelse for omsætningsafgift. Fritagelsesprogrammet for omsætningsafgifter opfylder derfor øjensynlig ikke de kriterier, der skal være opfyldt for at kunne benytte fodnote 1.
(50) Dette program er betinget af eksportresultater, eftersom det er begrænset til maskiner, udstyr og råstoffer, der direkte benyttes i produktionsprocessen for færdigvarer bestemt til eksport, og desuden skal de virksomheder, der ligger i frizonerne, eksportere mindst 80 % af deres produktion. Fritagelsen for omsætningsafgift er derfor et udligningsberettiget subsidie i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
F. Godtgørelsens beregning
Råstoffer
(51) De fleste varer i Malaysia er underlagt en omsætningsafgift på 10 %. Dette gælder dog ikke visse varer som f.eks. bøger, fødevarer og visse typer maskiner. Den normale omsætningsafgift, der skal erlægges for de wirer af rustfrit stål, der benyttes til fremstilling af den pågældende vare, er på 10 %.
(52) Subsidiebeløbet er forskellen i undersøgelsesperioden mellem den omsætningsafgift, der rent faktisk er erlagt for råstofferne, og den omsætningsafgift, der skulle have været erlagt under normale omstændigheder (til standardomsætningsafgiftssatsen på 10 %) uden fritagelsen. Dette beløb bør fordeles over det samlede eksportsalg i undersøgelsesperioden. Da fordelene ved fritagelsen for omsætningsafgift fordeler sig jævnt over undersøgelsesperioden, svarer de til en række tilskud, der er ydet mellem undersøgelsesperiodens første og sidste dag. I sådanne tilfælde er det normal praksis at antage, at der ydes et gennemsnitstilskud midt i undersøgelsesperioden. Den rente, der skal tillægges, skal derfor beregnes af de samlede ubetalte afgifter i en periode af seks måneders varighed ved anvendelse af den gennemsnitlige udlånsrente på markedsvilkår, dvs. 11,5 %.
(53) Begge virksomheder nød godt af denne ordning og opnåede subsidier på mellem 2,13 % og 6,71 %.
Maskiner og udstyr
(54) De maskiner, som de to virksomheder benytter, hører ikke til de typer maskiner, der normalt er fritaget for omsætningsafgift. Den normale omsætningsafgift for maskiner er på 10 %.
(55) Subsidiebeløbet er forskellen mellem den omsætningsafgift, der rent faktisk er erlagt for maskinerne, og den omsætningsafgift, der skulle have været erlagt under normale omstændigheder (til standardomsætningsafgiftssatsen på 10 % for de pågældende maskiner) uden fritagelsen. Godtgørelsen bør fordeles over maskinernes normale levetid, der er på ti år for denne erhvervsgren i Malaysia. Dette beløb bør fordeles over det samlede eksportsalg i undersøgelsesperioden. Da subsidier under denne ordning kan sidestilles med engangstilskud, er beløbet - for at omfatte samtlige fordele for støttemodtageren - tilpasset ved tilføjelse af den gennemsnitlige rente på markedsvilkår i undersøgelsesperioden, dvs. 11,5 %.
(56) Begge virksomheder nød godt af denne ordning og opnåede subsidier på mellem 0,03 % og 0,40 %.
Godtgørelse for industribygninger
A. Retsgrundlag
(57) Godtgørelsen for industribygninger ydes i henhold til liste 3 i indkomstskatteloven af 1967.
B. Støtteberettigelse
(58) En virksomhed er berettiget til godtgørelse for industribygninger, hvis den har afholdt støtteberettigede byggeudgifter, hvis ansøgeren også tidligere var ejer af bygningen, og hvis bygningen blev brugt til erhvervsmæssige formål. Ifølge finansloven af 1983 kan der også ansøges om godtgørelse for industribygninger, der har været anvendt til lagerplads for eksportvarer eller importerede varer, der skal forarbejdes og reeksporteres.
C. Gennemførelse i praksis
(59) En virksomhed, der har afholdt støtteberettigede udgifter, kan direkte kræve godtgørelse for industribygninger i den årlige selvangivelse. Det godtgørelsesbeløb, der kræves, efterprøves af Styrelsen for Indenlandske Indtægter i forbindelse med den rutinemæssige skattemæssige kontrol.
D. Godtgørelsens størrelse
(60) I henhold til indkomstskatteloven benyttes der forskellige godtgørelsessatser for opførte og købte industribygninger. For opførte bygninger består satserne af en startgodtgørelse og en årlig godtgørelse på henholdsvis 10 % og 2 % af byggeudgifterne. Købte bygninger indrømmes kun en årlig godtgørelse svarende til en godkendt del af købsprisen.
E. Udligningsberettigelse
(61) Standardgodtgørelsen for industribygninger udgør ikke et subsidie. Da godtgørelsen for industribygninger er i overensstemmelse med de internationale regnskabsnormer for afskrivning, kan den ikke betragtes som et finansielt bidrag i form af eftergivne indtægter i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), i grundforordningen. Desuden indgår standardgodtgørelsen for industribygninger i den benyttede standardpraksis for afskrivning af bygninger, der benyttes til produktionsformål. Den gælder for hele forarbejdnings- og servicesektoren uden differentiering mellem erhvervsgrene. Der er dog ikke foretaget nogen vurdering af den "særlige" godtgørelse for industribygninger, der finder anvendelse på lagerbygninger, eftersom denne godtgørelse for industribygninger ikke blev udnyttet af de eksporterende producenter af den pågældende vare.
Fritagelse for importafgift
A. Retsgrundlag
(62) I henhold til afsnit 11 i frizoneloven af 1994 er importerede råstoffer, der direkte anvendes til forarbejdning, fritaget for importafgifter. Ifølge samme bestemmelser er det tilladt at importere maskiner og udstyr uden at erlægge importafgifter.
B. Støtteberettigelse
(63) For at være berettiget til fritagelse for importafgifter på råstoffer, maskiner og udstyr skal en virksomhed være beliggende i en frizone og fremstille en godkendt vare, som eksporteres til et marked i et tredjeland. Det skal desuden fremhæves, at enhver virksomhed, der er beliggende i en frizone, skal eksportere mindst 80 % af sin produktion.
C. Gennemførelse i praksis
(64) For de importerede råstoffers vedkommende indgives en ansøgning (formular D) til statstolddirektøren, der efterprøver, om råstofferne direkte kan anvendes i færdigvaren. Efter godkendelsen angives importen under denne ordning til toldvæsenet ved anvendelse af toldformular 8. Importen registreres, og det undersøges, om den er i overensstemmelse med den angivelse, der er indsendt til og godkendt af statstolddirektøren. Undersøgelserne hos tolddepartementet viste, at hver eneste tilførsel af varer til friindustrizonen efterprøves for at slå fast, om der er tale om et råstof, der kan anvendes til fremstilling af en færdigvare. De importerede maskiner og det importerede udstyr fritages automatisk.
D. Udligningsberettigelse
Råstoffer
(65) Fritagelsen for importafgift omfatter øjensynlig et subsidie i henhold til artikel 2, stk. 1, i grundforordningen. Den malaysiske regering hævder, at fritagelsen for importafgift ikke udgør et subsidie i henhold til fodnote 1 til artikel 1, stk. 1, litra a), nr. 1, nr. ii), i WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger, hvori der henvises til fritagelse af en eksportvare for afgifter eller skatter, som påhviler den samme vare, når denne er bestemt til indenlandsk forbrug. Den malaysiske regering har ikke været i stand til at bevise, at den har indført og konkret anvender et system eller en procedure til stadfæstelse af, om og i hvilken udstrækning råstoffer importeret til frihandelszonen forbruges i produktionen af de eksporterede varer, således som det kræves i bilag II til grundforordningen. Det system, der er indført og administreres af den malaysiske regering, sikrer kun, at der pålægges afgift på salg fra frizonerne til hjemmemarkedet beregnet på grundlag af den toldsats, der gælder for færdigvaren. Derved står det spørgsmål stadig åbent, om og i hvilken udstrækning mængden af råstoffer importeret i en given periode svarer til den mængde, der er indarbejdet i de eksporterede færdigvarer. For det første er en told, der pålægges færdigvarer, ikke nødvendigvis lig med eller større end den told, der erlægges for den tilsvarende mængde råstoffer, der er indarbejdet deri, således som den malaysiske regering hævder det. Der er ikke ført noget bevis for, at toldsatserne på færdigvarer altid er højere end toldsatserne på råstoffer, og desuden kan resultatet af en sådan ligestillelse ikke forudsiges, hvis der er tale om en fremstillingsproces, der omfatter flere varer og en kombination af mange forskellige råstoffer. For det andet gør systemet det ikke muligt at foretage en hensigtsmæssig efterprøvning af sammenhængen mellem de importerede og de eksporterede mængder i løbet af perioden. Det kan således ikke efterprøves, om virksomheden opbygger lagre i løbet af undersøgelsesperioden, og der føres heller ikke regnskab over toldfri salg af varer inden for importbearbejdningszonen eller mellem importbearbejdningszoner.
(66) Ordningen udgør derfor et subsidie, fordi den malaysiske regering derved yder et finansielt bidrag i form af eftergivne importafgifter, som ellers skulle have været erlagt, og indrømmer modtageren en godtgørelse. Da det er begrænset til virksomheder beliggende i visse områder og yderligere er betinget af eksportresultater, er det specifikt i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
Maskiner og udstyr
(67) Ordningen er et subsidie i henhold til artikel 2, stk. 1, i grundforordningen, fordi den malaysiske regering derved yder et finansielt bidrag i form af eftergivne importafgifter, som ellers skulle have været erlagt, og indrømmer modtageren en godtgørelse. Ordningen omfatter ikke en fritagelse af råstoffer, der forbruges som led i produktionsprocessen. Da den er begrænset til virksomheder beliggende i visse områder og yderligere er betinget af eksportresultater, er det specifikt i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
F. Godtgørelsens beregning
Råstoffer
(68) Subsidiebeløbet er forskellen i undersøgelsesperioden mellem den importafgift, der rent faktisk er erlagt for råstofferne, og den importafgift, der skulle have været erlagt under normale omstændigheder uden fritagelsen. Dette beløb bør fordeles over det samlede eksportsalg. Da fordelene ved fritagelsen for importafgift fordeler sig jævnt over undersøgelsesperioden, svarer de til en række tilskud, der er ydet mellem undersøgelsesperiodens første og sidste dag. I sådanne tilfælde er det normal praksis at antage, at der ydes et gennemsnitstilskud midt i undersøgelsesperioden. Den rente, der skal tillægges, skal derfor beregnes af de samlede ubetalte afgifter i en periode af seks måneders varighed ved anvendelse af den gennemsnitlige udlånsrente på markedsvilkår, dvs. 11,5 %.
(69) Begge virksomheder nød godt af denne ordning og opnåede subsidier på mellem 1,47 % og 2,54 %.
Maskiner og udstyr
(70) Subsidiebeløbet er forskellen mellem den importafgift, der rent faktisk er erlagt for maskinerne, og den importafgift, der skulle have været erlagt under normale omstændigheder uden fritagelsen. Godtgørelsen bør fordeles over maskinernes normale levetid, der gennemsnitlig er på ti år i Malaysia. Beløbet vedrørende undersøgelsesperioden bør fordeles over eksportsalget. Da subsidier under denne ordning kan sidestilles med engangstilskud, er beløbet - for at omfatte samtlige fordele for støttemodtageren - tilpasset ved tilføjelse af den gennemsnitlige rente på markedsvilkår i undersøgelsesperioden, dvs. 11,5 %.
(71) Begge virksomheder nød godt af denne ordning og opnåede subsidier på mellem 0,03 % og 0,55 %.
Reinvesteringsgodtgørelse
A. Retsgrundlag
(72) Reinvesteringsgodtgørelsen ydes i henhold til liste 7a i indkomstskatteloven af 1967 (lov 53).
B. Støtteberettigelse
(73) For at kunne opnå reinvesteringsgodtgørelse skal en virksomhed have været i drift i mindst tolv måneder, have afholdt anlægsudgifter til en fabrik, et anlæg eller en maskine, der anvendes i Malaysia i forbindelse med et støtteberettiget projekt, og have opnået et produktivitetsniveau, der er foreskrevet af finansministeren (norm for processens effektivitet). I underafsnit 8 i lov 451 er et støtteberettiget projekt defineret som en produktionsvirksomheds projekt til udvidelse af den eksisterende drift, som er godkendt af handels- og industriministeren i henhold til koordinationsloven for industrien af 1975. Reinvesteringsgodtgørelsen kan ikke opnås af virksomheder, der har pionerstatus eller modtager en investeringsskattegodtgørelse.
C. Gennemførelse i praksis
(74) Der indgives en ansøgning til statsskattedirektøren ved anvendelse af en særlig ansøgningsformular, hvor projektet er beskrevet i detaljer. Virksomheden skal også oplyse, om produktiviteten er forbedret, om virksomheden er beliggende i et "fremmet" område, og om nøgletallet for processens effektivitet i forbindelse med den pågældende vare er positivt eller negativt. Endelig skal ansøgningen undertegnes af ansøgeren og en kvalificeret ekstern revisor. Når ansøgningen om reinvesteringsgodtgørelsen er godkendt, kan virksomheden i sin årlige selvangivelse kræve en godtgørelse. De med reinvesteringsgodtgørelsen forbundne fordele kan fremføres i fem år.
D. Godtgørelsens størrelse
(75) Godtgørelsen udgør som hovedregel 60 % af de støtteberettigede afholdte udgifter til det støtteberettigede projekt, som kan modregnes i indtil 70 % af den vedtægtsmæssige indkomst. Hvis virksomheden er beliggende i et "fremmet" område eller har opnået et foreskrevet produktivitetsniveau, kan 60 % af de støtteberettigede udgifter modregnes i indtil 100 % af den vedtægtsmæssige indkomst.
E. Udligningsberettigelse
(76) Reinvesteringsgodtgørelsen til virksomheder, som ikke er beliggende i områder, der nyder fremme, udgør ikke et udligningsberettiget subsidie i henhold til artikel 3 i grundforordningen. Den malaysiske regering har ikke begrænset adgangen til at nyde godt af subsidiet til visse virksomheder og anvender objektive kriterier ved indrømmelsen af subsidiet. Da ingen af de eksporterende producenter er beliggende i områder, der nyder fremme, er denne støtteordnings udligningsberettigelse for disse områder ikke vurderet.
3. Støtteprogrammer, der ikke er udnyttet af de eksporterende producenter
(77) Klageren hævdede, at de eksporterende producenter af den pågældende vare nød godt af en række andre støtteprogrammer. Besvarelserne af spørgeskemaerne og efterprøvningen viste, at de eksporterende producenter ikke udnytter de nedenfor anførte programmer:
- dobbelt fradrag af eksportkreditpræmier
- dobbelt fradrag af udgifter til godkendt uddannelse
- skattefritagelse for værdien af øget eksport
- refinansiering af eksportkreditter
- tilbagebetaling af punktafgifter og omsætningsafgift
- fremme af strategiske projekter
- godtgørelse af anlægsudgifter ved erhvervelse af anlæg og maskiner
- infrastrukturgodtgørelse
- fremme af malaysiske varemærker.
(78) Kommissionen har derfor ikke foretaget nogen vurdering af disse programmer.
4. De udligningsberettigede subsidiers størrelse
(79) Det blev fundet godtgjort, at der som led i denne procedure blev udvist særdeles stor samarbejdsvilje. De samarbejdende eksporterende producenter dækkede praktisk taget al eksport fra Malaysia til EF i undersøgelsesperioden, således som det fremgår af en sammenligning af importtal, som er fremlagt af Eurostat, med eksporttal leveret af de samarbejdende eksporterende producenter.
(80) Den landsdækkende subsidieringsmargen opgjort som et vejet gennemsnit ligger højere end det relevante de minimis-niveau.
TABELPOSITION
II. SINGAPORE
(81) På grundlag af oplysningerne i klagen og svarene på Kommissionens spørgeskema blev følgende programmer undersøgt:
- dobbelt fradrag for investeringer i udlandet
- dobbelt fradrag for forskning og udvikling
- ordning med dobbelt skattefradrag
- pionerstatus
- investeringsgodtgørelse
- ekspansionsfremme
- udviklings- og ekspansionsfremme
- fremme af godkendte licensafgifter
- ordning for godkendte udlandslån
- præferentiel finansieringsordning.
(82) I forbindelse med efterprøvningen af svarene fra Singapores regering og den eksporterende producent fandt Kommissionen det godtgjort, at den samarbejdende eksporterende producent ikke udnyttede nogen af de påståede subsidier. Desuden efterprøvede Kommissionen, om andre producenter af den pågældende vare eksporterede den pågældende vare. Kommissionen fandt det godtgjort, at yderligere en producent eksporterede den pågældende vare til Den Europæiske Union. Der blev imidlertid fremlagt bevis for, at denne eksporterende producent ikke udnyttede de påståede subsidier.
(83) Det blev derfor fundet hensigtsmæssigt ikke at foretage en vurdering af de påståede subsidiers udligningsberettigelse.
III. THAILAND
1. Indledning
(84) På grundlag af oplysningerne i klagen og svarene på Kommissionens spørgeskema undersøgte Kommissionens tjenestegrene følgende ordninger, som blev påstået at indebære indrømmelse af udligningsberettigede subsidier:
- ordninger i henhold til investeringsfremmeloven:
- fritagelse for eller nedsættelse af importafgifter for maskiner
- fritagelse for selskabsskat
- yderligere incitamenter til virksomheder i særlige investeringsfremmezoner
- fritagelse for importafgifter på råstoffer og andre vigtige materialer.
- ordninger i henhold til loven om Industriarealstyrelsen (IEAA):
- fritagelse for importafgifter
- fritagelse for ekstraafgifter i henhold til investeringsfremmeloven
- fritagelse for merværdiafgift
- fritagelse for punktafgifter på maskiner, udstyr og reservedele.
- Nedsatte elektricitetstakster.
- Lån til præferentielle rentesatser.
(85) Det blev fundet godtgjort, at de samarbejdende eksporterende producenter i undersøgelsesperioden kun udnyttede ordningerne i henhold til loven om Industriarealstyrelsen.
2. Støtteprogrammer, der er udnyttet af de samarbejdende eksporterende producenter
(86) Det blev fundet godtgjort, at en eksportør udnyttede fritagelsen for importtold på importerede maskiner (loven om Industriarealstyrelsen, afsnit 48), som kun indrømmes virksomheder beliggende i en eksportbearbejdningszone. En eksportbearbejdningszone er et område, der ud fra et toldpolitisk synspunkt er adskilt fra resten af Thailand. For at få tilladelse til at bygge en fabrik i en eksportbearbejdningszone i henhold loven om Industriarealstyrelsen, skal en virksomhed bl.a. opfylde et eksportkrav.
(87) Denne ordning blev betragtet som et subsidie i henhold til artikel 2 i grundforordningen, fordi den omfatter et finansielt bidrag fra regeringen i form af eftergivne importafgifter og derved indrømmer modtageren en fordel. Brugen af ordningen er begrænset til virksomheder beliggende i visse zoner, og ordningen er derfor specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen. Desuden er denne ordning betinget af eksportresultater og er derfor også specifik i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
3. Støtteprogrammer, der ikke er udnyttet af de eksporterende producenter
(88) Kommissionen fandt det godtgjort, at de samarbejdende eksportører i undersøgelsesperioden ikke udnyttede nogen af de andre støtteprogrammer, der var nævnt i klagen, dvs.:
- ordninger i henhold til investeringsfremmeloven
- andre ordninger under loven om Industriarealstyrelsen end fritagelsen for importafgifter
- nedsatte elektricitetstakster
- lån til præferentielle rentesatser.
4. De udligningsberettigede subsidiers størrelse
(89) I henhold til bestemmelserne i grundforordningen kan de udligningsberettigede subsidier til de af undersøgelsen omfattede eksporterende producenter udtrykt ad valorem opgøres som følger:
TABELPOSITION
(90) Det blev fundet godtgjort, at der som led i denne procedure blev udvist særdeles stor samarbejdsvilje. De samarbejdende eksporterende producenter dækkede praktisk taget al eksport fra Thailand til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, således som det fremgår af en sammenligning af importtal, som er fremlagt af Eurostat, med eksporttal leveret af de samarbejdende eksporterende producenter.
(91) Den landsdækkende margen for alle eksporterende producenter opgjort som et vejet gennemsnit er de minimis, dvs. under 2 %. Under disse omstændigheder betragtes subsidiemargenen for Thailand som ubetydelig.
IV. FILIPPINERNE
1. Indledning
(92) På grundlag af oplysningerne i klagen og svarene på spørgeskemaet blev der foretaget en undersøgelse af følgende ordninger, som blev påstået at indebære indrømmelse af udligningsberettigede subsidier:
- Ordninger under omnibusinvesteringsloven:
- midlertidig indkomstskattefritagelse
- ekstrafradrag for yderligere lønomkostninger
- skattegodtgørelse for indenlandske anlægsaktiver
- skattegodtgørelse for importtold og afgifter på råstoffer
- fritagelse for importafgifter og told på råstoffer
- fritagelse for importafgifter og told på maskiner
- fritagelse for importtold på leverancer og reservedele.
- Ordninger under loven om særlige økonomiske zoner:
- midlertidig indkomstskattefritagelse
- fritagelse for nationale og lokale skatter (bruttoindkomstskat eller særlig sats på 5 %)
- skattegodtgørelse for uddannelsesudgifter
- ekstrafradrag for yderligere lønomkostninger
- skattegodtgørelse for indenlandske anlægsaktiver
- skattegodtgørelse for importsubstitution
- fritagelse for importafgifter og told på råstoffer
- fritagelse for importafgifter og told på maskiner
- fritagelse for importtold på leverancer og reservedele
- fritagelse for kajpenge, eksportafgifter, told, vederlag og gebyrer
- nedsatte huslejer og byggerenter.
(93) Der findes i øjeblikket to producenter af SSF i Filippinerne, Lu Chu Shin Yee Works (Philippines) Ltd, der blev registreret i 1988 (Lu Chu), og Pilshin Works Corporation, der blev registreret i 1997 (Pilshin). Begge virksomheder er datterselskaber af et taiwansk selskab, Lu Chu Shin Yee Works (Taiwan) Ltd, der er omfattet af de tidligere trufne antidumpingforanstaltninger. De er også forretningsmæssigt forbundne virksomheder og vil derfor blive betragtet som en virksomhed (Lu Chu/Pilshin) i følgende analyse.
(94) Under kontrolbesøget blev det fundet godtgjort, at de samarbejdende eksporterende producenter i undersøgelsesperioden kun udnyttede de med loven om særlige økonomiske zoner forbundne fordele.
2. Støtteprogrammer, der er udnyttet af de eksporterende producenter
Generelt
(95) Loven om særlige økonomiske zoner (lov nr. 7916 (1995)) indeholder bestemmelser om oprettelse, drift og forvaltning af særlige økonomiske zoner (økozoner) i Filippinerne, og der er i forbindelse dermed nedsat en særlig filippinsk styrelse for økonomiske zoner (PEZA). Den 17. maj 1999 udstedte PEZA gennemførelsesregler vedrørende de særlige økonomiske zoner.
(96) Økozonerne er begrænsede områder, der er fastlagt som sådanne af den filippinske regering. De kan både være offentligt og privat ejede og/eller drevne. Der findes forskellige typer økozoner som f.eks. industriarealer, frihandelszoner, eksportbearbejdningszoner og turistzoner. Ved eksportbearbejdningszoner forstås afgrænsede områder, der ikke betragtes som en del af det nationale toldområde. De er forbeholdt eksportorienterede virksomheder.
(97) For at kunne nyde godt af PEZA-ordningerne skal virksomhederne registreres hos PEZA, hvilket er ensbetydende med en bemyndigelse til at drive virksomhed i en af landets økozoner. Der findes flere forskellige typer registrering, f.eks. som eksportvirksomhed (eksporten skal udgøre mere end 50 % af omsætningen og 70 %, hvis udenlandske virksomheder ejer mere end 40 %), hjemmemarkedsvirksomheder, frihandelsvirksomheder, pionervirksomheder og servicevirksomheder. De registrerede PEZA-virksomheder bliver automatisk berettigede til at nyde godt af de forskellige ordninger, der står til rådighed i henhold til loven om særlige økonomiske zoner. Eksportvirksomheder i eksportbearbejdningszoner kan i almindelighed nyde godt af yderligere incitamenter.
(98) Den berørte eksporterende producent er en PEZA-registreret eksportvirksomhed beliggende i eksportbearbejdningszonen Cavite. I undersøgelsesperioden udnyttede den følgende ordninger:
Bruttoindkomstskat (særlig sats på 5 %) (afsnit 24 i loven om særlige økonomiske zoner)
(99) Bruttoindkomstskatten er en mulighed, der tilbydes virksomheder, og som går ud på, at de erlægger en særlig indkomstskat svarende til 5 % af bruttoindkomsten og derved fritages for at erlægge alle nationale og lokale skatter. Lu Chu udnyttede denne ordning i undersøgelsesperioden.
A. Støtteberettigelse
(100) Bruttoindkomstskatten kan anvendes af virksomheder, der er registreret hos PEZA, på nær virksomheder, der leverer bestemte tjenesteydelser (f.eks. kundeservice, spedition, bankvæsen og forsikringsvirksomhed) i økozoner.
B. Gennemførelse i praksis
(101) PEZA-virksomhederne kan vælge at anvende bruttoindkomstskatten i deres årlige selvangivelser. Indkomstskatteformularen giver virksomheden mulighed for at fastlægge skatteårets skyldige beløb ved at anvende den særlige bruttoindkomstsats på 5 % i stedet for den normale sats (33 % ifølge den seneste ændring af loven om indenlandske indtægter) på virksomhedens nettoindkomst. Ifølge PEZA-bestemmelse XX omfatter den bruttoindkomst, hvoraf bruttoindkomstskatten skal beregnes, de nettoindtægter, der er skabt af erhvervsudøvelsen i økozonen, minus en række fradrag svarende til de omkostninger, der direkte kan tilskrives produktionen, herunder afskrivninger og finansieringsomkostninger i forbindelse med anlægsaktiver.
(102) Ansøgerens selvangivelse forelægges først PEZA, der efterprøver og godkender virksomhedens berettigelse til at være omfattet af bruttoindkomstskatten, og derefter Styrelsen for Indenlandske Indtægter, der foretager den normale skattemæssige ligning.
(103) Hvis virksomheden vælger bruttoindkomstskatten, fritages den automatisk for normal indkomstskat, der i årene 1998 og 1999 beløb sig til henholdsvis 34 % og 33 % af nettoindkomsten. Desuden giver bruttoindkomstskatteordningen fritagelse for alle lokale skatter. Disse skatter varierer fra område til område og omfatter bl.a. ejendomsskatter, erhvervsskatter og -afgifter, lokale koncessionsafgifter og lokalsamfundsskatter.
C. Udligningsberettigelse
(104) Bruttoindkomstskatteordningen er et subsidie i henhold til artikel 2 i grundforordningen, fordi den indebærer et finansiel bidrag fra den filippinske regering i form af eftergivne indkomstskatter og lokale skatter, som ellers skulle have været erlagt, og derved giver modtageren en fordel. Da adgangen til at nyde godt af denne ordning er begrænset til virksomheder, der af den filippinske regering har fået tilladelse til at etablere sig og virke i visse områder (økozoner), er der tillige tale om en specifik ordning i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen.
D. Subsidiebeløbets beregning
(105) Godtgørelsen til Lu Chu/Pilshin er beregnet på grundlag af data vedrørende skatteåret 1998, der er den seneste periode, for hvis vedkommende der foreligger en selvangivelse.
(106) Godtgørelsen til Lu Chu/Pilshin er forskellen mellem det skattebeløb, der rent faktisk er erlagt for året 1998, og det beløb, der skulle have været erlagt, hvis den normale skattesats havde fundet anvendelse. Den sidstnævnte skattesats omfatter den nationale indkomstskat ved den normale sats på 34 % og visse lokale skatter, der normalt opkræves i det område, hvor Lu Chu/Pilshin er beliggende: lokalsamfundsskat, ejendomsskat og kommunal licensafgift. Da subsidiet kan sidestilles med et engangstilskud, skal den således beregnede godtgørelse forhøjes med renten i undersøgelsesperioden beregnet ved anvendelse af periodens gennemsnitlige udlånsrente på markedsvilkår, dvs. 15,1 %. Fordelt over det samlede salg i undersøgelsesperioden beløber den støtte, som Lu Chu/Pilshin har opnået, sig til 0,58 %.
Fritagelse for importtold på maskiner, råstoffer, leverancer og reservedele (afsnit 4(c) og 23 i loven om særlige økonomiske zoner)
Indledning
(107) I henhold til PEZA-bestemmelse XV kan maskiner, råstoffer, leverancer og reservedele, som er ført ind i en eksportbearbejdningszone af en eksportvirksomhed med henblik på anvendelse i dennes produktionsproces, på visse betingelser fritages for importtold.
(108) Som nævnt ovenfor er eksportbearbejdningszonerne ikke en del af landets toldområde. Trafikken til og fra området er begrænset og underkastet kontrol af PEZA og Toldstyrelsen.
Fritagelse ved import af maskiner
A. Støtteberettigelse
(109) Eksportvirksomheder beliggende i en eksportbearbejdningszone kan udnytte denne ordning.
B. Gennemførelse i praksis
(110) For at kunne udnytte fritagelsen for importtolden på importerede maskiner skal en virksomhed beliggende i en eksportbearbejdningszone indgive en ansøgning om importtilladelse til PEZA. Tilladelsen gives af PEZA, efter at den har efterprøvet, at maskinerne er af relevans for virksomhedens produktion.
C. Udligningsberettigelse
(111) Ordningen er et subsidie i henhold til artikel 2, stk. 1, i grundforordningen, fordi den indebærer et finansiel bidrag fra den filippinske regering i form af eftergiven importtold, som ellers skulle have været erlagt, og derved giver modtageren en fordel. Ordningen giver ingen fritagelse for råstoffer, der forbruges som led i produktionsprocessen. Da den er begrænset til virksomheder, der er beliggende i visse områder, og yderligere er betinget af eksportresultater, er den specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
D. Subsidiebeløbets beregning
(112) Godtgørelsen til den eksporterende producent, dvs. Lu Chu, er beregnet på grundlag af den ubetalte skyldige told på importen af anlægsaktiver, og dette beløb er spredt over en periode, der afspejler den normale afskrivning af sådanne aktiver i den pågældende erhvervsgren. Denne periode er opgjort til ti år, der betragtes som den normale levetid for denne type maskiner i den pågældende erhvervsgren i Filippinerne. Det beløb, der er af relevans for undersøgelsesperioden, bør fordeles på grundlag af eksportsalget. Da subsidier under denne ordning kan sidestilles med engangstilskud, skal beløbet - for at omfatte samtlige fordele for støttemodtageren - tilpasses ved tilføjelse af den gennemsnitlige rente på markedsvilkår i undersøgelsesperioden, dvs. 15,1 %. Det deraf følgende beløb er fordelt over den samlede eksport i undersøgelsesperioden, og resultatet bliver et subsidiebeløb på 0,05 %. Da dette subsidiebeløb er lavere end 0,3 %, og da Filippinerne er et "bilag VII"-land, drages der i henhold til betragtning 8 ovenfor den konklusion, at den eksporterende producent ikke modtog nogen godtgørelse.
Fritagelse ved import af råstoffer
A. Støtteberettigelse
(113) Eksportvirksomheder beliggende i en eksportbearbejdningszone kan udnytte denne ordning.
B. Gennemførelse i praksis
(114) Virksomheder beliggende i eksportbearbejdningszoner, som ønsker at udnytte toldfritagelsen for importerede råstoffer, skal forelægge PEZA en ansøgning med detaljerede oplysninger om afskiber, importør og importeret vare for at kunne få tilladelse til at omlade lasten fra ankomsthavnen til eksportbearbejdningszonen. Embedsmænd ved PEZA og Toldstyrelsen kontrollerer den importerede vare i ankomsthavnen og påser, at den afleveres i eksportbearbejdningszonen. PEZA fører et virksomhedskartotek, hvori den registrerer de forskellige importtransaktioner.
(115) Der anvendes en lignende procedure, når virksomhederne eksporterer deres færdigvarer. De skal anmode PEZA om at udstede en eksporttilladelse. Embedsmænd fra PEZA kontrollerer lasten, før den forlader zonen, og påser, at den leveres i uændret stand i afskibningshavnen, hvor den kontrolleres af Toldstyrelsen. Eksporten registreres i PEZA's virksomhedskartotek. Hvis en virksomhed ønsker at sælge en del af sin produktion på hjemmemarkedet, skal den have PEZA's tilladelse dertil. Kun godkendte lokale salg må forlade eksportbearbejdningszonen.
(116) Ifølge den filippinske regering skal virksomheder, der sælger varer på hjemmemarkedet, erlægge importtold for den tilsvarende mængde importerede råstoffer som beregnet af PEZA og Toldstyrelsen på grundlag af en på forhånd fastlagt fremstillingsformel. Den filippinske regering fremlagde imidlertid ingen oplysninger om, hvorvidt og hvorledes denne formel rent faktisk fastlægges og anvendes.
(117) Desuden oplyste den filippinske regering, at PEZA med jævne mellemrum kontrollerer virksomhedernes lagre af råstoffer for at sikre, at varerne reeksporteres inden for de foreskrevne seks måneder. Hvis dette ikke sker, pålægges det virksomhederne at erlægge importtolden på de råstoffer, der ikke er reeksporteret. Den filippinske regering fremlagde imidlertid ikke nogen oplysninger om, hvorvidt og hvorledes denne kontrol rent faktisk udføres.
C. Udligningsberettigelse
(118) Ordningen omfatter øjensynlig et subsidie i henhold til artikel 2, stk. 1, i grundforordningen. Den filippinske regering har ikke været i stand til at bevise, at den har indført og effektivt anvender et system eller en procedure, som kan bekræfte, at råstoffer importeret til eksportbearbejdningszonen forbruges som led i produktionen af den eksporterede varer, og at disse transaktioner er opgjort til et bestemt beløb, således som det kræves i bilag II til grundforordningen. Den filippinske regering fremlagde ikke nogen dokumentation for sin påstand om, at der anvendes en fremstillingsformel ved fastlæggelsen af forbindelsen mellem eksporten af færdigvarerne og importen af råstofferne. Desuden fremlagde den filippinske regering ikke nogen oplysninger om, hvorvidt og hvorledes den rent faktisk kontrollerer virksomhedens lager.
(119) Ordningen er et subsidie, fordi den filippinske regering yder et finansielt bidrag i form af eftergiven importtold, som ellers skulle have været erlagt, og derved giver modtageren en fordel. Da den er begrænset til virksomheder beliggende i visse områder og yderligere er betinget af eksportresultater, er den specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
(120) Lu Chu benytter en forholdsvis simpel produktionsproces: de eneste råstoffer, der benyttes, er valsetråd af rustfrit stål, der forarbejdes (klippes og skæres) til SSF, der er Lu Chus eneste færdigvare. Som led i undersøgelsen foretog den filippinske regering og Kommissionen i overensstemmelse med bilag II til grundforordningen en undersøgelse af de faktiske involverede råstoffer. I undersøgelsesperioden importerede Lu Chu alle råstoffer og eksporterede alle færdigvarer (virksomheden hverken købte eller solgte således på hjemmemarkedet). Der blev ikke konstateret nogen særlig stor forskel på import- og eksportmængderne i undersøgelsesperioden, og virksomhedens lagre lå ikke på noget unormalt niveau ved periodens afslutning.
(121) Efter Kommissionens opfattelse er der tilstrækkelig dokumentation for, at de råstoffer, som Lu Chu importerede fritaget for importtold, rent faktisk blev forbrugt som led i produktionen af de eksporterede varer. Som følge af denne virksomheds erhvervsstruktur og drift er der desuden ikke noget, der tyder på, at denne situation vil blive ændret i de kommende år. Der drages derfor den foreløbige konklusion, at Lu Chu/Pilshin ikke modtog nogen subsidier under dette program.
Fritagelse ved import af reservedele og leverancer
A. Støtteberettigelse
(122) Eksportvirksomheder beliggende i en eksportbearbejdningszone kan udnytte denne ordning.
B. Gennemførelse i praksis
(123) For at kunne nyde godt af fritagelsen for importtolden på importerede reservedele og leverancer skal virksomheder beliggende i eksportbearbejdningszonen indgive en ansøgning om importtilladelse til PEZA. Tilladelsen gives af PEZA, efter at den har sikret sig, at varerne er af relevans for virksomhedens produktion.
C. Udligningsberettigelse
(124) Ordningen er et subsidie i henhold til artikel 2, stk. 1, i grundforordningen, fordi den filippinske regering yder et finansielt bidrag i form af eftergiven importtold, som ellers skulle have været erlagt, og derved giver modtageren en fordel. Der er ikke noget, der tyder på, at den pågældende fritagelse vedrører råstoffer, der forbruges som led i produktionsprocessen. Da den er begrænset til virksomheder beliggende i bestemte områder og yderligere er betinget af eksportresultater, er den specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
D. Subsidiebeløbets beregning
(125) Godtgørelsen til den eksporterende producent er beregnet på grundlag af den skyldige ubetalte told på den samlede import af leverancer og reservedele. For at fastslå den fuldstændige fordel for modtageren i henhold til denne ordning er dette beløb blevet tilpasset ved medregning af renter i undersøgelsesperioden. Da gevinsten af importtolden indtjenes jævnligt i løbet af undersøgelsesperioden, svarer den til en række tilskud mellem undersøgelsesperiodens første og sidste dag. I sådanne tilfælde er det normal praksis at antage, at der ydes et gennemsnitstilskud midt i undersøgelsesperioden. Den rente, der skal tillægges, skal derfor beregnes af den samlede ubetalte told i en periode af seks måneders varighed ved anvendelse af den gennemsnitlige udlånsrente på markedsvilkår, dvs. 15,1 %. Det deraf følgende beløb er fordelt over den samlede eksport i undersøgelsesperioden, hvilket giver et subsidie på 33 %.
3. Subsidieprogrammer, der ikke er udnyttet af de eksporterende producenter
(126) Kommissionen fandt det godtgjort, at de samarbejdende eksportører i undersøgelsesperioden ikke udnyttede nogen af de andre støtteprogrammer, der var nævnt i klagen, dvs.:
- andre ordninger under loven om særlige økonomiske zoner
- nedsatte huslejer og byggerenter
- ordninger under omnibusinvesteringsloven, idet de eneste undtagelser er fritagelse for importafgifter og told på råstoffer, som blev udnyttet af virksomheden Pilshin. Da det subsidiebeløb, virksomheden modtog under denne ordning, imidlertid er lavere end 0,3 %, og da Filippinerne er et "bilag VII"-land, drages der i henhold til betragtning 8 ovenfor den konklusion, at den ikke modtog nogen godtgørelse.
4. De udligningsberettigede subsidiers størrelse
(127) I henhold til bestemmelserne i grundforordningen kan de udligningsberettigede subsidier til den af undersøgelsen omfattede eksporterende producent Lu Chu/Pilshin udtrykt ad valorem opgøres til 3,91 %.
(128) Det blev fundet godtgjort, at der som led i denne procedure blev udvist særdeles stor samarbejdsvilje. De samarbejdende eksporterende producenter dækkede praktisk taget al eksport fra Filippinerne til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, således som det fremgår af en sammenligning af importtal, som er fremlagt af Eurostat, med eksporttal leveret af de samarbejdende eksporterende producenter.
TABELPOSITION
D. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET
1. Producenterne i Fællesskabet
(129) Inden for Fællesskabet fremstiller følgende virksomheder SSF:
- de producenter, der indgav klagen og samarbejdede i undersøgelsen:
- Bulnava srl, Milano (Italien)
- Inox Viti snc di Cattinori Enrico & Bruno, Grumello Del Monte (Italien)
- Tevi (Trafilerie e Viterie Italiane srl), Ponte Dell'Olio (Italien)
- Torbesa (Tornilleria del Besos, SA), Barcelona (Spanien)
- Ugivis SA, Belley (Frankrig).
- en række andre producenter, som ikke klagede, men heller ikke modsatte sig proceduren.
(130) Det blev fundet godtgjort, at nogle klagende fællesskabsproducenter i undersøgelsesperioden havde købt SSF fra forskellige kilder uden for Fællesskabet, herunder de berørte lande. Disse køb udgjorde imidlertid mængdemæssigt kun en ubetydelig del af den samlede produktion (dvs. mindre end 2 %). Det blev derfor fundet godtgjort, at disse køb var i overensstemmelse med den normale handelspraksis blandt producenter, som skulle supplere deres eget varesortiment med mindre køb af importerede SSF.
(131) Der drages den konklusion af det ovenstående, at alle disse virksomheders produktion udgør produktionen i Fællesskabet i henhold til artikel 9, stk. 1, i grundforordningen.
2. Erhvervsgrenen i Fællesskabet
(132) Det blev undersøgt, om de klagende fællesskabsproducenter tegnede sig for en væsentlig del af Fællesskabets samlede produktion af SSF, og resultatet blev, at de i undersøgelsesperioden tegnede sig for 70 % af Fællesskabets samlede produktion. Der blev derfor draget den konklusion, at klagerne udgør erhvervsgrenen i Fællesskabet i henhold til artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 8, i grundforordningen. De benævnes i det følgende "erhvervsgrenen i Fællesskabet".
E. SKADE
1. Indledende bemærkninger
(133) Analysen af skaden bør ses på baggrund af de antidumpingforanstaltninger, der midlertidigt er truffet over for den pågældende vare ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1732/97(6) og bekræftet ved forordning (EF) nr. 393/98(7). Ved den sidstnævnte forordning blev der indført en endelig antidumpingtold på importen af SSF med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Indien, Republikken Korea, Malaysia, Taiwan og Thailand.
(134) Da der er draget den konklusion af undersøgelsen, at de eksporterende producenter i Singapore ikke udnyttede de påståede subsidier, og da subsidiemargenen for Thailand er fundet ubetydelig, er skadesanalysen desuden blevet begrænset til importen af SSF med oprindelse i Malaysia og Filippinerne.
2. Forbruget i Fællesskabet
(135) Opgørelsen af forbruget i Fællesskabet blev baseret på besvarelserne af spørgeskemaet (EU-erhvervsgrenens salgsmængde), oplysninger fra Eurostat (importmængden) og de klagende (ikke-klagende) fællesskabsproducenters salgsmængde.
(136) Der kan drages den konklusion af de ovennævnte data, at det registrerede forbrug i Fællesskabet voksede fra 79388 tons i 1996 til 80080 tons i 1997 og derefter faldt til 60977 tons i 1998 og 58680 tons i undersøgelsesperioden, hvilket svarer til en samlet nedgang på 26 %. Forbruget voksede således svagt (med 1 %) fra 1996 til 1997, men faldt brat i 1998 (24 % i forhold til året før) og faldt yderligere med 4 % i undersøgelsesperioden.
(137) Det skal bemærkes, at udviklingen i det registrerede forbrug påvirkes stærkt af de lagerførende virksomheder på fællesskabsmarkedet, idet disse optræder som formidlere mellem alle producenter af SSF, både inden for og uden for Fællesskabet. Tallet for det registrerede forbrug viser derfor de lagerførende virksomheders køb i den af undersøgelsen omfattede periode og ikke nødvendigvis brugernes køb.
(138) Det blev som led i den foregående antidumpingprocedure fundet godtgjort, at forbruget som følge af de lagerførende virksomheders køb var steget kraftigt i perioden 1994-1995 (fra 59900 til 86500 tons). I denne sammenhæng falder den bratte nedgang i perioden 1997-1998 (fra 80080 til 60977 tons efterfulgt af en yderligere nedgang i undersøgelsesperioden til 58680) tidsmæssigt sammen med iværksættelsen af de ovennævnte antidumpingforanstaltninger, hvorved importniveauet atter blev bragt ned på 1994-niveauet. Denne udvikling viste, at importen før iværksættelsen af de ovennævnte antidumpingforanstaltninger lå et godt stykke højere end brugernes køb.
3. Kumulering
(139) Det blev undersøgt, om importen af SSF med oprindelse i Malaysia og Filippinerne bør vurderes kumulativt i henhold til artikel 8, stk. 4, i grundforordningen.
(140) Det blev i den forbindelse fundet godtgjort, at de udligningsberettigede subsidier i henhold til artikel 14, stk. 5, i grundforordningen var højere end de minimis, og at den importerede mængde fra hvert af disse lande ikke var ubetydelig.
(141) Som fremhævet ovenfor blev det også fundet godtgjort, at SSF importeret fra begge de berørte lande og SSF fremstillet og solgt af erhvervsgrenen i Fællesskabet var samme vare i alle henseender. Det skal bemærkes, at importen af SSF fra begge lande produceres efter samme kvalitetsnormer som fællesskabsvarerne, normalt efter en DIN- eller en ISO-norm, at de er indbyrdes substituerbare, og at de er markedsført i Fællesskabet i samme periode, ad ensartede salgskanaler og på samme handelsmæssige betingelser. De importerede SSF blev derfor anset for både at konkurrere indbyrdes og med SSF fremstillet i Fællesskabet.
(142) Der drages den konklusion af det ovenstående, at alle de i artikel 8, stk. 4, i grundforordningen fastsatte kriterier blev opfyldt af importen med oprindelse i Malaysia og Filippinerne, dvs. at de udligningsberettigede subsidier fra hvert af disse lande var højere end de minimis, at importmængden ikke var ubetydelig, og at en kumulativ vurdering af importens virkninger var hensigtsmæssig set på baggrund af vilkårene for konkurrencen mellem de importerede varer indbyrdes og for konkurrencen mellem de importerede varer og samme fællesskabsvarer. Importen fra Malaysia og Filippinerne blev derfor undersøgt kumulativt.
4. Den subsidierede imports størrelse og markedsandel
(143) Den subsidierede import til Fællesskabet af SSF med oprindelse i de berørte lande voksede mængdemæssigt med 16 % i den af undersøgelsen omfattede periode. Den voksede fra 6280 tons i 1996 til 7433 tons i 1997 og 7917 tons i 1998 og faldt derefter til 7293 tons i undersøgelsesperioden.
(144) Disse landes markedsandel voksede fra 7,9 % i 1996 til 9,3 % i 1997 og 13 % i 1998, hvorefter den faldt til 12,4 % i undersøgelsesperioden, hvilket betegner en stigning på 4,5 procentpoint i hele den af undersøgelsen omfattede periode med en særlig kraftig stigning siden 1997.
5. Priserne på den subsidierede import
Prisudvikling
(145) Den af Eurostat angivne kilopris i EUR for de SSF, der blev importeret fra de berørte lande, faldt fra 2,91 i 1996 til 2,75 i 1997 og 2,73 i 1998 og faldt yderligere til 2,58 i undersøgelsesperioden. Det skal bemærkes, at priserne ved import fra de berørte lande bestandig har været mærkbart lavere end EU-erhvervsgrenens priser i den af undersøgelsen omfattede periode.
Prisunderbud
(146) Med hensyn til prisunderbud blev de SSF, der blev importeret fra de berørte lande, og de SSF, der blev fremstillet og solgt af erhvervsgrenen i Fællesskabet på fællesskabsmarkedet, kategoriseret efter varekontrolnummer (dvs. type SSF). For hver type SSF blev der anstillet en sammenligning mellem de eksporterende producenters og EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser efter fradrag af alle rabatter og afgifter og beregnet på grundlag af salget til den første ikke forretningsmæssigt forbundne kunde, om fornødent korrigeret for at tage hensyn til forskelle med hensyn til distributionskanaler. Forskellen blev derefter udtrykt i procent af EU-erhvervsgrenens priser.
(147) For at nå frem til et handelsled, der var sammenligneligt med EU-erhvervsgrenens salg, blev priserne ved import fra de berørte lande i henhold til artikel 28 i grundforordningen korrigeret for at tage hensyn til den told, der skulle erlægges (inklusive antidumpingtold for Malaysias vedkommende), omkostningerne efter importen (inklusive håndterings-, finansierings- og transportomkostninger) og de supplerende emballeringsomkostninger. Korrektionerne for omkostningerne efter importen blev baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, dvs. oplysninger fra importørerne indhentet som led i den foregående antidumpingundersøgelse.
(148) Ved anvendelse af den ovennævnte metode blev underbudsmargenerne (udtrykt i procent af EU-erhvervsgrenens pris opgjort som et vejet gennemsnit) konstateret for begge lande, og den varierede mellem 10 % og 20 % for Malaysias vedkommende og nåede op på 31 % for Filippinernes vedkommende.
6. EU-erhvervsgrenens situation
Salgsmængde og markedsandel
(149) EU-erhvervsgrenens salg på fællesskabsmarkedet voksede i den af undersøgelsen omfattede periode med 31 %, idet det voksede fra 14131 tons i 1996 til 18758 tons i 1997 og 19216 tons i 1998, hvorefter det faldt til 18520 tons i undersøgelsesperioden.
(150) EU-erhvervsgrenens markedsandel voksede i den af undersøgelsen omfattede periode fra 17,8 % i 1996 til 23,4 % i 1997, 31,5 % i 1998 og 31,6 % i undersøgelsesperioden. Den samlede stigning i markedsandelen kan tilskrives en stigning i salget, medens forbruget faldt efter antidumpingtoldens indførelse. De vigtigste eksportører til Fællesskabet bortset fra de lande, som er underkastet antidumpingtold, forøgede af samme årsag også deres markedsandele.
Priser
(151) Salgsprisen (opgjort som et vejet gennemsnit) for SSF solgt på fællesskabsmarkedet af erhvervsgrenen i Fællesskabet faldt i den af undersøgelsen omfattede periode med 17 %. Priserne faldt fra 3,65 EUR/kg i 1996 til 3,22 EUR/kg i 1997, 3,23 EUR/kg i 1998 og 3,02 EUR/kg i undersøgelsesperioden.
(152) Det skal bemærkes, at prisen på de involverede råstoffer ifølge oplysninger afgivet af de samarbejdende leverandører af råstoffer fra 1998 til undersøgelsesperioden faldt med 5,6 %, medens EU-erhvervsgrenens priser på SSF fremstillet på grundlag af disse råstoffer faldt med 6,3 %. Da købsudgifterne for råstoffer i undersøgelsesperioden udgjorde 56,7 % af EU-erhvervsgrenens samlede omkostninger, blev det fundet godtgjort, at EU-erhvervsgrenens priser for SSF var faldet noget kraftigere end udgifterne til råstoffer. Pris- og omkostningssituationen var således blevet noget mere kritisk.
Rentabilitet
(153) EU-erhvervsgrenens overskud af salget voksede fra 0,1 % i 1996 til 2,3 % i 1997 og 1,8 % i 1998, men blev derefter afløst af et tab på 0,8 % i undersøgelsesperioden.
(154) Hvis denne nedadgående trend fortsætter, kommer salgspriserne for EU-erhvervsgrenens producenter snart ned i nærheden af grænseomkostningerne, da det ikke er muligt at opretholde en fortjeneste på et stærkt konkurrencepræget og gennemsigtigt marked, ikke en gang på bekostning af markedsandelen, ved ensidigt at tage højere priser. Tabet på 0,8 % opgjort som et vejet gennemsnit i undersøgelsesperioden er det ringeste resultat siden 1996.
Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse
(155) EU-erhvervsgrenens produktion voksede i den af undersøgelsen omfattede periode med 21 %, nemlig fra 15620 tons i 1996 til 18701 tons i 1997 og 20272 tons i 1998, hvorefter den faldt til 18857 tons i undersøgelsesperioden.
(156) EU-erhvervsgrenens kapacitet voksede i den af undersøgelsen omfattede periode med 22 %. Det skal imidlertid bemærkes, at en betydelig del af denne stigning fandt sted i 1997 på et tidspunkt, hvor erhvervsgrenen i Fællesskabet forventede voksende salg, fordi der var indført antidumpingtold som led i den ovennævnte procedure. Fra 1998 til undersøgelsesperioden var kapaciteten stabil.
(157) Kapacitetsudnyttelsen voksede i perioden 1996-1997 fra 60 % til 62 %. I 1998 voksede den yderligere til 63 %, men faldt derefter til 59 % i undersøgelsesperioden.
Lagre
(158) EU-erhvervsgrenens lagre voksede i den af undersøgelsen omfattede periode med 30 %, idet de voksede fra 3331 tons i 1996 til 4435 tons ved udgangen af undersøgelsesperioden.
Investeringer
(159) Investeringerne voksede sammenlagt med 32 %, nemlig fra 1,6 mio. EUR i 1996 til 2,1 mio. EUR i undersøgelsesperioden. Investeringerne svingede i den af undersøgelsen omfattede periode (8,8 mio. EUR i 1997 og 4,09 mio. EUR i 1998). Det er nødvendigt at foretage visse maskininvesteringer i SSF-erhvervsgrenen, hvis konkurrenceevnen skal bevares og miljøkravene overholdes.
Beskæftigelse
(160) Beskæftigelsen voksede fra 386 personer i 1996 til 453 personer i undersøgelsesperioden, dvs. med 17 % i den af undersøgelsen omfattede periode. Beskæftigelsesfremgangen fandt især sted i 1997 (438 ansatte mod 386 året før) og faldt tidsmæssigt sammen med ændringer i visse virksomheders struktur i løbet af 1997 og en forøgelse af kapaciteten.
Produktivitet
(161) EU-erhvervsgrenens produktivitet opgjort som tons pr. ansat blev i den af undersøgelsen omfattede periode forbedret med 10 %. Den forbedredes mærkbart fra 1996 til 1997 (med 8 %) og vedblev med at forbedres fra 1997 til 1998 (med 8 %), men forringedes derefter med 5 % fra 1998 til undersøgelsesperioden.
7. Konklusion vedrørende skade
(162) Der drages den konklusion, at der i den af undersøgelsen omfattede periode blev påført erhvervsgrenen i Fællesskabet et føleligt pristryk fra den subsidierede import med oprindelse i de berørte lande, som i væsentligt omfang udgjorde et underbud i forhold til EU-erhvervsgrenens priser i undersøgelsesperioden og førte til en kraftigt forøget importmængde. Som følge deraf var erhvervsgrenen i Fællesskabet ude af stand til at forhøje eller blot opretholde sine salgspriser på trods af den genetablerede effektive konkurrence med de lande, som blev underkastet antidumpingtold.
(163) På dette grundlag forringedes EU-erhvervsgrenens finansielle situation, og der blev i undersøgelsesperioden registreret et tab på 0,8 % opgjort som et vejet gennemsnit, som ikke kunne genoprettes, bl.a. fordi de berørte lande var i stand til at presse priserne.
(164) Efter at der i 1997 var truffet midlertidige antidumpingforanstaltninger, forbedredes EU-erhvervsgrenens situation med hensyn til produktion og salg fra 1997 til 1998. Fra 1998 til undersøgelsesperioden forringedes EU-erhvervsgrenens situation imidlertid både med hensyn til produktion (nedgang i den producerede mængde på 7 %), salg (nedgang i den solgte mængde på 3,6 %) og rentabilitet (fra 1,8 % til - 0,8 %). Der drages den foreløbige konklusion af det ovenstående, at der er påført erhvevsgrenen i Fællesskabet væsentlig skade i henhold til artikel 8, stk. 2, i grundforordningen.
F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG VEDRØRENDE SKADEN
(165) For at kunne drage konklusioner vedrørende årsagerne til den skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet, undersøgte Kommissionen alle kendte faktorers virkninger og konsekvenser for den pågældende erhvervsgrens situation. Denne analyse sikrer, at enhver skade, der er forvoldt af andre faktorer end den subsidierede import, ikke tilskrives denne.
1. Den subsidierede imports virkninger
(166) Der er en tydelig sammenhæng mellem det mærkbare prisunderbud, der blev konstateret i undersøgelsesperioden, og forringelsen af EU-erhvervsgrenens priser og rentabilitet i samme periode. Det kraftige pristryk fra den subsidierede import fra 1998 til undersøgelsesperioden faldt tidsmæssigt sammen med et alvorligt prisfald for erhvervsgrenen i Fællesskabet, som gav sig udslag i et tab på 0,8 % i undersøgelsesperioden.
(167) Efter at de ovennævnte antidumpingforanstaltninger var truffet, var erhvervsgrenen i Fællesskabet i stand til at forøge sin produktion og sit salg og forbedre rentabiliteten. Den stigende import fra de berørte lande i perioden 1997-1998 og det bratte fald i salgspriserne, navnlig fra 1998 til undersøgelsesperioden, faldt imidlertid tidsmæssigt sammen med en forringelse af EU-erhvervsgrenens situation, navnlig med hensyn til rentabilitet. Erhvervsgrenen i Fællesskabet kunne hverken drage fordel af sin overskydende kapacitet eller den genskabte effektive konkurrence efter iværksættelsen af antidumpingforanstaltningerne. Presset fra den subsidierede import afskar erhvervsgrenen i Fællesskabet fra at opnå en forbedret rentabilitet.
(168) Der er derfor draget den konklusion, at eftersom importstigningen på fællesskabsmarkedet var særdeles kraftig i undersøgelsesperioden, kan prisfaldet og EU-erhvervsgrenens forringede situation, navnlig med hensyn til finansielle tab, tilskrives de konstant lave priser for importen fra de berørte lande.
2. Andre faktorers indvirkning
(169) Kommissionen undersøgte, om den skade, der blev påført erhvervsgrenen i Fællesskabet, kunne have været forvoldt af andre faktorer end den subsidierede import. Kommissionen undersøgte navnlig udviklingen i forbruget, udviklingen i importen fra tredjelande og dennes virkninger og virkningerne af ændringerne i udgifterne til råstoffer.
Forbrug
(170) Det blev undersøgt, om udviklingen i forbruget var en væsentlig årsag til forværringen af EU-erhvervsgrenens situation, navnlig hvad angår dens rentabilitet.
(171) Det skal bemærkes, at medens forbruget faldt kraftigt fra 1996 til undersøgelsesperioden (med 26 %), voksede EU-erhvervsgrenens salgsmængde i samme periode med 31 % og dens markedsandel på fællesskabsmarkedet med 13,8 procentpoint. På trods af denne salgsfremgang faldt EU-erhvervsgrenens priser kraftigt fra 1996 til undersøgelsesperioden, og dens rentabilitet forringedes tilsvarende.
(172) Der kan drages den konklusion af det ovenstående, at det er usandsynligt, at den faldende efterspørgsel har bidraget til at forværre situationen for erhvervsgrenen i Fællesskabet.
Import fra andre tredjelande
(173) Med hensyn til import fra andre tredjelande blev det fundet godtgjort, at denne imports andel af fællesskabsmarkedet faldt kraftigt, nemlig fra 64,8 % i 1996 til 42,3 % i undersøgelsesperioden.
Singapore
(174) Som fremhævet ovenfor viste undersøgelsen, at de eksporterende producenter i Singapore ikke udnyttede de påståede subsidier. Selv om importen fra dette land voksede kraftigt i den af undersøgelsen omfattede periode (167 %), lå priserne for denne import ifølge Eurostat på et højere niveau end EU-erhvervsgrenens salgspriser i samme periode. Der kan drages den konklusion af det ovenstående, at importen fra Singapore øjensynlig ikke har bidraget væsentligt til den skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet.
Thailand
(175) Som fremhævet ovenfor viste undersøgelsen, at subsidiemargenen for Thailand er ubetydelig. Importen fra Thailand har i voksende omfang gjort sig gældende på fællesskabsmarkedet til priser, der ligger lavere end de priser, som erhvervsgrenen i Fællesskabet tager. Det skal bemærkes, at antidumpingforanstaltningerne over for importen af SSF fra Thailand er baseret på de dumpingmargener, der blev konstateret som led i den foregående antidumpingprocedure.
(176) Der drages derfor den konklusion, at importen fra Thailand også kan have bidraget til den skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet.
Andre tredjelande
(177) Det blev fundet godtgjort, at de øvrige tredjelandes samlede markedsandel i den af undersøgelsen omfattede periode faldt med 29 procentpoint, navnlig som følge af den faldende import fra de lande, som blev underkastet antidumpingtold.
(178) Der blev derfor draget den konklusion, at denne import ikke bidrog til den skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet, i en udstrækning, som kan bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet.
Råstoffer
(179) Det blev undersøgt, om den skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet, kunne tilskrives forhøjede udgifter til råstoffer.
(180) Det blev fundet godtgjort, at den pris, som de råstofleverandører, der har besvaret spørgeskemaet, tog for de råstoffer, der normalt anvendes til fremstilling af SSF, dvs. valsetråd af rustfrit stål, faldt i den af undersøgelsen omfattede periode. Denne trend blev ledsaget af et prisfald for nikkel, der er det vigtigste råstof til valsetråd af rustfrit stål. Det skal bemærkes, at de samarbejdende råstofleverandører tegnede sig for en væsentlig del af EU-erhvervsgrenens samlede køb af valsetråd af rustfrit stål.
(181) Der drages den konklusion af det ovenstående, at prisen på råstofferne ikke bidrog til den skade, der blev påført erhvervsgrenen i Fællesskabet.
3. Konklusion vedrørende årsagssammenhængen
(182) Der drages den konklusion af det ovenstående, at importen fra de to berørte lande isoleret set har påført erhvervsgrenen i Fællesskabet væsentlig skade.
G. FÆLLESSKABETS INTERESSE
1. Almindelige betragtninger
(183) På grundlag af de fremlagte oplysninger er det foreløbigt blevet undersøgt, om der på trods af resultaterne vedrørende subsidier og skade eksisterer en tvingende grund til at drage en konklusion om, at det ikke er i Fællesskabets interesse at træffe foranstaltninger i denne sag.
(184) For at vurdere virkningerne af de eventuelle foranstaltninger blev der sendt spørgeskemaer vedrørende Fællesskabets interesse til alle interesserede parter i de leverandør- og aftagerindustrier, som Fællesskabet havde kendskab til på det tidspunkt, hvor proceduren blev indledt. Erhvervsgrenen i Fællesskabet blev også anmodet om at afgive oplysninger om Fællesskabets interesse. Kun syv råstofleverandører, en ikke-klagende fællesskabsproducent og erhvervsgrenen i Fællesskabet besvarede spørgeskemaerne.
2. Leverandørindustrien
Situationen for råstofleverandørerne
(185) Det råstof, der benyttes til fremstilling af SSF, er valsetråd af rustfrit stål. Dette råstof fremstilles af de vigtigste producenter af rustfrit stål i Europa, der leverer alle de råstoffer, som forbruges af erhvervsgrenen i Fællesskabet.
(186) Der eksisterer en række forskellige kvaliteter valsetråd af rustfrit stål, som kan benyttes til denne type produktion. Alligevel er de to kvaliteter, som både erhvervsgrenen i Fællesskabet og producenterne i de berørte lande benytter mest, de austenitiske ståltyper A2 (kvalitet AISI 304) og A4 (AISI 316). Disse stålkvaliteter benyttes navnlig som følge af deres varme- og korrosionsresistens og deres overlegne styrke.
(187) Det blev på grundlag af de oplysninger, som blev afgivet af de samarbejdende råstofleverandører, fundet godtgjort, at de i undersøgelsesperioden havde 14520 ansatte, hvoraf ca. 625 specifikt var beskæftiget med produktion af de pågældende råstoffer. Deres samlede omsætning androg i undersøgelsesperioden 3,3 mia. EUR, hvoraf 135 mio. EUR havde tilknytning til de pågældende råstoffer. Deres samlede omsætning faldt fra 1996 til undersøgelsesperioden med 20 %. Salget af råstoffer i Fællesskabet faldt i samme periode med 2,6 %, nemlig fra 103,2 mio. EUR i 1996 til 100,6 mio. EUR i undersøgelsesperioden.
(188) Hvad angår rentabiliteten af salget af de pågældende råstoffer i Fællesskabet, blev der i undersøgelsesperioden konstateret et tab på 6,9 % opgjort som et vejet gennemsnit.
Virkningerne af, at der træffes henholdsvis ikke træffes foranstaltninger
(189) Selv om de virksomheder, der fremstiller de pågældende råstoffer, også leverer til andre markeder uden for Fællesskabet og teoretisk kan omlægge deres salg til disse markeder, har enhver større nedgang i salget på fællesskabsmarkedet, der tegner sig for 77,5 % af deres samlede afsætning af de pågældende råstoffer, øjensynlig store konsekvenser for dem. Det skal desuden bemærkes, at nogle af disse markeder uden for Fælleskabet nyder godt af massiv beskyttelse.
(190) Når der tages hensyn til, at Fællesskabets samlede produktion af de pågældende råstoffer tegner sig for mere end en ubetydelig del af de pågældende virksomheders samlede omsætning og beskæftigelse, og at disse virksomheders samlede omsætning faldt i den af undersøgelsen omfattede periode, er det nærliggende at antage, at de kunne nyde godt af en større salgsmængde og en forbedring af den negative rentabilitet, der blev registreret i undersøgelsesperioden, hvis der blev truffet egnede foranstaltninger.
(191) På den anden side vil det være vanskeligere at vende den nedadgående trend for virksomhedernes omsætning, hvis der ikke træffes foranstaltninger, fordi salget af de pågældende råstoffer sandsynligvis vil falde. Desuden vil tabet af yderligere beskæftigelse være uundgåeligt, hvis erhvervsgrenen i Fællesskabet formindsker sine køb af de pågældende råstoffer.
3. Erhvervsgrenen i Fællesskabet
EU-erhvervsgrenens egenart og struktur
(192) Erhvervsgrenen i Fællesskabet består af små og mellemstore virksomheder beliggende i Frankrig, Spanien og Italien. Produktionen er kapitalintensiv og stærkt automatiseret. Det skal bemærkes, at SSF er færdigvarer, som ikke gennemgår nogen yderligere bearbejdning og navnlig forbruges af endelige brugerindustrier, der benytter SSF til mange formål.
(193) Sortimentet af SSF er stærkt standardiseret, og både erhvervsgrenen i Fællesskabet og de eksporterende producenter i de berørte lande fremstiller SSF efter fastsatte normer (DIN- eller ISO-normer). Som følge af denne høje standardiseringsgrad og de vigtigste lagerførende Fællesskabsvirksomheders styrkeposition på markedet, fordi disse både optræder som importører af SSF fremstillet i tredjelande og engrosforhandlere af SSF fremstillet i Fællesskabet, er priserne på SSF og navnlig på de almindeligste SSF-typer yderst følsomme over for dumpingimport eller subsidieret import.
Virkningerne for erhvervsgrenen i Fællesskabet af, at der træffes henholdsvis ikke træffes foranstaltninger
(194) Da den konstaterede skade har form af et alvorligt prisfald og en deraf følgende forringelse af EU-erhvervsgrenens rentabilitet i forbindelse med et prisunderbud, forventes det, at den mængde SSF, der sælges af erhvervsgrenen i Fællesskabet, atter vil vokse, når udligningstolden er indført, og - hvad der er vigtigere - at priserne på SSF på fællesskabsmarkedet også vil stige. Denne prisstigning vil antagelig gøre det muligt for erhvervsgrenen i Fællesskabet at nå et acceptabelt rentabilitetsniveau, som sætter virksomhederne i stand til at fortsætte driften og foretage de nødvendige investeringer.
(195) Hvis der ikke træffes foranstaltninger, vil den negative trend for erhvervsgrenen i Fællesskabet sandsynligvis fortsætte, hvilket på lang sigt vil føre til lukning af i hvert fald nogle af virksomhederne. Erhvervsgrenen i Fællesskabet er i særlig grad kendetegnet af lav kapacitetsudnyttelse og en negativ finansiel situation. I denne situation er det sandsynligt, at beskæftigelsen vil falde.
(196) Der kan - bl.a. på grundlag af det forhold, at analysen af erhvervsgrenen i Fællesskabet viste, at den er strukturelt levedygtig - drages den konklusion, at det må forventes, at foranstaltningerne giver erhvervsgrenen mulighed for atter at komme på fode efter den påførte skade. Det må forventes, at priserne og de mængder, den sælger i Fællesskabet, vil stige, hvorved det atter gøres muligt for erhvervsgrenen i Fællesskabet at opnå en vis rentabilitet. Det må derfor anses for at være i fællesskabserhvervsgrenens interesse, at der træffes foranstaltninger.
4. Importører og forhandlere
(197) Det er kendetegnende for distributionen af SSF i Fællesskabet, at der er et betydeligt antal importører/forhandlere, som ligger inde med store lagre af den pågældende vare. Importørerne/forhandlerne optræder som formidlere mellem producenter (i Fællesskabet og tredjelande) og brugere, og deres markedsadfærd øver stor indflydelse på priserne på SSF. Det blev fundet godtgjort, at erhvervsgrenen i Fællesskabet stadig er stærkt afhængig af importørernes/forhandlernes veletablerede distributionsnet for en betydelig procentdel af sit salg.
(198) Der blev ikke modtaget nogen besvarelser af spørgeskemaet vedrørende Fællesskabets interesse fra importørerne/forhandlerne. Kommissionen har derfor baseret sin analyse på de foreliggende faktiske oplysninger og på visse berørte importørers/forhandleres argumenter.
(199) Det blev som led i den foregående antidumpingundersøgelse fundet godtgjort, at importørerne/forhandlerne kunne kontrollere leverancerne og dermed priserne både i kraft af deres adgang til dumpingimport før toldens indførelse og i kraft af deres styrkeposition over for industrien i tredjelande og erhvervsgrenen i Fællesskabet. Dette er bekræftet i nærværende undersøgelse, idet de oplysninger, som en vigtig importør/forhandler har afgivet, viser, at dens samlede lagerniveau faldt i 1996, steg i 1997 (den midlertidige antidumpingtold blev indført den 4. september 1997) og atter faldt i 1998 (den endelige antidumpingtold blev indført den 16. februar 1998).
(200) En importør hævdede, at indførelsen af udligningstold vil føre til, at fællesskabsmarkedet lukkes for de traditionelle leverandører fra det fjerne østen. Det blev også hævdet, at der vil blive påført lagerførende importører/forhandlere betydelig økonomisk skade, fordi erhvervsgrenen i Fællesskabet er ude af stand til at dække Fællesskabets samlede efterspørgsel efter SSF.
(201) Hvad angår lukningen af fællesskabsmarkedet for import, skal det bemærkes, at de eksporterende lande, som allerede er underkastet antidumpingtold, som hovedregel er blevet ved med at levere til fællesskabsmarkedet, efter at disse foranstaltninger er truffet. Desuden findes der et antal alternative leveringskilder, som ikke er omfattet af foranstaltninger, og som i undersøgelsesperioden tegnede sig for henved 19 % af forbruget i Fællesskabet (eksklusive Malaysia og Filippinerne).
(202) Kommissionen undersøgte desuden, hvilke virkninger en eventuel udligningsforanstaltning vil få på importørernes/forhandlernes økonomiske situation set på baggrund af de foranstaltninger, der allerede blev truffet som led i den foregående antidumpingprocedure. Det er i den sammenhæng værd at bemærke, at der ikke er nogen importør/forhandler, der har besvaret spørgeskemaet i forbindelse med denne procedure, hvilket tyder på, at de antidumpingforanstaltninger, der blev truffet i 1998, ikke havde nogen større virkninger for dem.
(203) Under alle omstændigheder skal enhver udligningstolds indvirkning på importørernes/forhandlernes situation ses på baggrund af det forhold, at disse parter handler med et meget stort antal varer. Kommissionen fandt det således som led i den foregående antidumpingundersøgelse godtgjort, at den pågældende vare gennemsnitlig tegnede sig for ca. 30 % af importørernes/forhandlernes samlede omsætning.
(204) Det må forventes, at priserne på SSF vil stige på fællesskabsmarkedet, hvis der træffes udligningsforanstaltninger. Selv om priserne på den subsidierede import efter al sandsynlighed vil stige med toldens fulde beløb, er det ikke sikkert, at priserne på fællesskabsvarerne vil stige i samme omfang. Denne prisstigning vil sandsynligvis få negative virkningerne for importørerne og forhandlerne, som kan få deres avancer reduceret. Det skal dog bemærkes, at importørerne, der også i vid udstrækning optræder som forhandlere, kan vælge at øge købene hos erhvervsgrenen i Fællesskabet og opnå mængderabatter. Rent faktisk fremgik det af undersøgelsen, at erhvervsgrenen i Fællesskabet øgede sit salg af SSF til importører/forhandlere, efter at der var truffet antidumpingforanstaltninger som led i den foregående procedure.
(205) Der drages den konklusion af det ovenstående, at importørernes/forhandlernes situation næppe vil blive påvirket væsentligt af, at der eventuelt træffes foranstaltninger.
5. Brugere
Brugerindustriernes egenart og struktur
(206) Det skal for det første bemærkes, at ingen bruger af den pågældende vare har samarbejdet i denne procedure. Desuden har brugerne ikke afgivet nogen oplysninger, som viser, at den analyse, der blev udført som led i den foregående antidumpingundersøgelse vedrørende importen af SSF, var unøjagtig, for så vidt angår disse foranstaltningers virkninger for brugerne.
(207) For det andet viser de oplysninger, der er indhentet som led i undersøgelsen, at der i vid udstrækning sælges SSF til brugerne via lagerførende importører/forhandlere.
(208) For det tredje anvendes der SSF til en lang række formål: fødevarer, catering, lægemidler, medico-teknisk udstyr, husholdningsgoder (hvidevarer), automobiler, søfart og skibsbygning, bygge- og anlægsvirksomhed, miljø, energi, den kemiske og petrokemiske sektor samt transport. På baggrund af brugerindustriernes karakteristika er det ikke forkert at konkludere, at SSF tegner sig for en meget lille del af omkostningerne ved de endelige varer. En eventuel udligningsforanstaltning over for SSF importeret fra de berørte lande vil derfor næppe føre til nogen mærkbar forhøjelse af omkostningerne ved den endelige vare for brugerne.
Virkningerne af, at der træffes henholdsvis ikke træffes foranstaltninger
(209) Der kan drages den konklusion af det manglende samarbejde fra brugernes side i denne procedure samt leveringskanalerne og den pågældende type brugere, at en eventuel udligningstold sandsynligvis vil få meget lille betydning for brugerne, fordi priserne på SSF udgør en ubetydelig del af udgifterne til fremstilling af den endelige vare.
(210) Desuden er det, dersom der træffes udligningsforanstaltninger, usandsynligt, at der opstår leveringsvanskeligheder, fordi der findes alternative leveringskilder, som der ikke er truffet foranstaltninger over for, herunder erhvervsgrenen i Fællesskabet.
6. Konklusioner vedrørende Fællesskabets interesser
(211) Det fremgik af undersøgelsen, at iværksættelsen af foranstaltninger efter alt at dømme vil gøre det muligt for erhvervsgrenen i Fællesskabet at forhøje priserne og øge mængden og derved genskabe rentabiliteten, hvilket vil øve gunstig indflydelse på konkurrencevilkårene på fællesskabsmarkedet. Indførelsen af udligningstold vil antagelig også komme råstofleverandørerne til gode.
(212) Selv om de sandsynlige prisforhøjelser efter alt at dømme vil få negative virkninger for importørerne/forhandlerne, kan disses omfang formindskes ved at sænke avancerne eller forhøje de priser, der tages af brugerindustrien. Brugerindustrien vil for sin del næppe lide synderligt under en sådan forhøjelse, fordi SSF kun har lille betydning for dens endelige varer.
(213) Kommissionen drager den konklusion af det ovenstående, at der ikke findes nogen tvingende grund til ikke at træffe foranstaltninger i denne sag. Indførelsen af udligningstold strider derfor ikke mod Fællesskabets interesse.
H. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER
(214) På grundlag af konklusionerne vedrørende subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesse anser Kommissionen det for nødvendigt at træffe midlertidige udligningsforanstaltninger.
1. Niveau for afhjælpning af skaden
(215) Ved fastlæggelsen af disse foranstaltningers niveau tog Kommissionen hensyn til de konstaterede subsidiemargener og det toldbeløb, der er nødvendigt for at afhjælpe den skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet.
(216) Kommissionen anlagde i den forbindelse det synspunkt, at det for at kunne afhjælpe denne skade er nødvendigt, at erhvervsgrenen bringes i en situation, hvor priserne ved import af den pågældende vare med oprindelse i de berørte lande er forhøjet til et niveau, hvor de ikke forvolder skade.
(217) I forbindelse med beregningen af den nødvendige prisforhøjelse, dvs. skadesmargenen, fandt Kommissionen, at priserne for den subsidierede import skulle sammenlignes med EU-erhvervsgrenens faktiske salgspriser plus en rimelig avance, som erhvervsgrenen kunne forventes at indtjene, hvis der ikke fandt skadelig subsidiering sted fra de berørte landes side.
(218) På dette grundlag blev eksportpriserne for de pågældende varer, som blev benyttet til fastlæggelse af prisunderbuddet - opgjort som et vejet gennemsnit og korrigeret for erlagt told, omkostninger efter importen og supplerende emballeringsomkostninger på niveauet cif Fællesskabets grænse - sammenholdt med de faktiske salgspriser, som erhvervsgrenen i Fællesskabet tager, opgjort som et vejet gennemsnit og i påkommende tilfælde forhøjet med en rimelig avance af omsætningen før skatter, i dette tilfælde fastsat til 5 %. Denne avance er et passende minimum, som erhvervsgrenen i Fællesskabet kunne forventes at indtjene, hvis der ikke fandt skadelig subsidiering sted. Denne avance er den samme som den, der blev benyttet som led i den foregående antidumpingundersøgelse vedrørende importen af samme vare med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Indien, Republikken Korea, Malaysia, Taiwan og Thailand.
(219) Efter denne metode er der for begge landes vedkommende konstateret særdeles høje niveauer for afhjælpning af skaden.
2. Midlertidige foranstaltninger
(220) Som følge af de stærkt uensartede varetyper synes en værditold at være den mest hensigtsmæssige foranstaltning. I henhold til artikel 12, stk. 1, i grundforordningen bør toldsatsen svare til subsidiebeløbet, medmindre skadesmargenen er lavere.
(221) For Malaysias vedkommende benyttes der i øjeblikket for begge eksporterende producenters vedkommende antidumpingtold, der andrager henholdsvis 7,0 % og 5,7 %. Der skal derfor ved fastsættelsen af den told, der skal indføres som led i denne procedure, tages hensyn til summen af det indenlandske subsidie og det beløb, hvormed eksportsubsidiet overstiger den gældende antidumpingtold. Som sammenfattet i tabellen nedenfor bør der for én malaysisk eksporterende producents vedkommende opkræves en midlertidig udligningstold (ud over den gældende antidumpingtold) på 4,5 %. For den anden eksporterende producents vedkommende bør udligningstolden fastsættes til nul, da den gældende antidumpingtold er større end eksportsubsidiet.
(222) Da de selskaber, der samarbejdede i proceduren, praktisk taget dækkede al import fra dette land, bør resttolden fastsættes til det højeste niveau, der er registreret for samarbejdende virksomheder. Udligningsresttolden bør derfor fastsættes til 4,5 % ud over den gældende antidumpingresttold på 7,0 %.
TABELPOSITION
(223) Der bør derfor anvendes følgende toldsatser på de malaysiske samarbejdende producenter:
TABELPOSITION
(224) For Filippinernes vedkommende bør der anvendes følgende toldsatser på den samarbejdende producent:
TABELPOSITION
(225) For at undgå at yde bonus for manglende samarbejdsvilje blev det fundet hensigtsmæssigt at fastsætte toldsatsen for ikke-samarbejdende virksomheder til den højeste sats, der var registreret for nogen samarbejdende eksporterende producent, dvs. 4,5 % for Malaysia og 3,9 % for Filippinerne.
(226) De udligningstoldsatser, der er fastsat for individuelle virksomheder i denne forordning, er fastlagt på grundlag af de midlertidige resultater af denne undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der blev konstateret for disse virksomheder som led i undersøgelsen. Disse toldsatser finder derfor (i modsætning til den landsdækkende told, der gælder for "alle andre virksomheder") udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det berørte land og fremstillet af virksomhederne og dermed af de specifikt nævnte retlige enheder. Importerede varer fremstillet af nogen anden virksomhed, der ikke specifikt er nævnt med navn og adresse i denne forordnings dispositive del, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de specifikt nævnte, må ikke være omfattet af disse satser, men skal være omfattet af den toldsats, der gælder for "alle andre virksomheder".
(227) Alle ønsker om anvendelse af disse udligningstoldsatser for individuelle virksomheder (f.eks. efter ændring af enhedens navn eller oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) skal omgående stiles til Kommissionen(8) med alle relevante oplysninger, navnlig hvad angår ændringer i virksomhedens aktiviteter på områderne produktion, salg på hjemmemarkedet og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenhederne. Kommissionen vil i påkommende tilfælde efter høring af Det Rådgivende Udvalg ændre forordningen i overensstemmelse dermed ved at ajourføre listen over virksomheder, der indrømmes individuelle toldsatser.
I. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE
(228) For at forvaltningen kan forløbe korrekt, bør der fastsættes en periode, inden for hvilken de interesserede parter, som gav sig til kende inden for den frist, der var fastsat i meddelelsen om indledning af proceduren, kan fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Desuden bør det fastsættes, at resultaterne vedrørende indførelse af told i denne forordning er midlertidige og muligvis skal revideres i forbindelse med indførelsen af en eventuel endelig told -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig udligningstold på importen af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål henhørende under KN-kode 73181210, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61, 73181570 og 7318 16 30 med oprindelse i Malaysia og Filippinerne.
2. Tolden fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet:
TABELPOSITION
TABELPOSITION
3. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
4. De i stk. 1 omhandlede varers overgang til fri omsætning i Fællesskabet er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige antidumpingtold.
Artikel 2
Interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der blev fastsat i meddelelsen om indledningen af denne undersøgelse, kan fremsætte deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for en frist, der fastsættes i henhold til artikel 30 i forordning (EF) nr. 2026/97.
De berørte parter kan inden for en frist på en måned fra datoen for nærværende forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til dens anvendelse, jf. artikel 31, stk. 4, i forordning (EF) nr. 2026/97.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på fire måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. marts 2000.
Komission asetus (EY) N:o 618/2000,
annettu 22 päivänä maaliskuuta 2000,
väliaikaisen tasoitustullin käyttöönotosta Malesiasta ja Filippiineiltä peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden tuonnissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97(1) ja erityisesti sen 12 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta,
sekä katsoo seuraavaa:
A MENETTELY
(1) Kesäkuussa 1999 komissio julkaisi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ilmoituksen Malesiasta, Singaporesta, Thaimaasta ja Filippiineiltä peräisin olevien, ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden yhteisöön tapahtuvaa tuontia koskevan tukien vastaisen menettelyn aloittamisesta(2), jäljempänä "menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus", ja pani vireille tutkimuksen.
(2) Menettely aloitettiin merkittävää osaa yhteisön ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden tuottajia edustavan European Industrial Fasteners Instituten (EIFI) yhteisön tuottajien puolesta tekemän valituksen perusteella. Valituksessa esitetyt todisteet kyseisen tuotteen tukemisesta ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäviksi menettelyn aloittamiseen.
(3) Ennen menettelyn aloittamista komissio ilmoitti neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97, jäljempänä "perusasetus", 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti Malesian, Singaporen, Thaimaan ja Filippiinien viranomaisille saaneensa todisteilla tuetun valituksen, jossa väitetään, että Malesiasta, Singaporesta, Thaimaasta ja Filippiineiltä peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden tuettu tuonti aiheuttaa huomattavaa vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Kyseisiä viranomaisia kehotettiin aloittamaan neuvottelut valituksen sisällön selvittämiseksi ja molemminpuolisesti tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi. Malesian ja Filippiinien viranomaiset ottivat vastaan kutsun neuvotteluihin, jotka käytiin komission ja Malesian viranomaisten kesken 5 päivänä kesäkuuta 1999 ja Filippiinien viranomaisten kanssa 7 päivänä kesäkuuta 1999. Valitukseen sisältyneitä tuonnin tukemista koskevia väitteitä ja yhteisön tuotannonalalle aiheutunutta huomattavaa vahinkoa koskevat huomautukset otettiin asianmukaisesti huomioon.
(4) Komissio ilmoitti virallisesti menettelyn aloittamisesta yhteisön tuottajille, vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille, raaka-aineen toimittajille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä viejämaiden edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi.
(5) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja sai vastaukset Malesian, Singaporen, Thaimaan ja Filippiinien viranomaisilta, valituksen tehneiltä yhteisön tuottajilta, seitsemältä raaka-aineen toimittajalta ja kahdelta vientiä harjoittavalta malesialaiselta, yhdeltä singaporelaiselta, neljältä thaimaalaiselta ja kahdelta filippiiniläiseltä tuottajalta.
(6) Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin ja vahingon alustavan määrittelyn kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja suoritti tutkimuksia seuraavien yritysten ja viranomaisten toimitiloissa:
a) Valituksen tehneet yhteisön tuottajat:
- Bulnava srl, Milano (Italia)
- Inox Viti snc di Cattinori Enrico & Bruno, Grumello Del Monte (Italia)
- Tevi (Trafilerie e Viterie Italiane srl), Ponte Dell'Olio (Italia)
- Torbesa (Tornillería del Besos, SA), Barcelona (Espanja)
- Ugivis SA, Belley (Ranska);
b) Malesian viranomaiset
- Negara Malaysia -pankki, Kuala Lumpur
- Tulli- ja valmisteverohallitus (Customs and Excise Department), Kuala Lumpur
- Verohallitus (Inland Revenue Board), Kuala Lumpur
- Paikalliset tullitoimipaikat, Ipoh ja Penang
- Malesian ulkomaankaupan kehittämisyhtiö (Malaysia External Trade Development Corporation), Kuala Lumpur
- Malesian teollisuuden kehittämisvirasto (Malaysian Industrial Development Authority), Kuala Lumpur
- Kansainvälisen kaupan ja teollisuuden ministeriö (Ministry of International Trade and Industry), Kuala Lumpur
- Veroministeriö (Ministry of Taxation), Kuala Lumpur;
c) Malesialaiset vientiä harjoittavat tuottajat
- Tigges Stainless Steel Fasteners SdN. Bhd., Ipoh
- Tong Heer Fasteners Co. Sdn. Bhd., Penang
d) Singaporen viranomaiset
- Singaporen keskuspankki
- Taloudellisen kehityksen keskusvirasto, kauppa- ja teollisuusministeriö (Economic Development Board, Ministry of Trade and Industry)
- Veroministeriö
- Kaupan kehityksen keskusvirasto, kauppa- ja teollisuusministeriö (Trade Development Board, Ministry of Trade and Industry);
e) Singaporelainen vientiä harjoittava tuottaja
- Szu-I Fasteners, Ltd, Singapore;
f) Thaimaan viranomaiset
- Investointineuvosto, Bangkok
- Tullihallitus, Bangkok, Samutprakarn
- Ulkomaankauppaministeriö, Bangkok
- EAGAT ja maakunnan sähkölaitos, Bangkok
- Valmisteverohallitus, Bangkok
- Thaimaan teollisuusviranomainen, Bangkok, Samutprakarn
- Teollisuusrahoitusyritys, Bangkok
- Verohallitus, Bangkok;
g) Thaimaalaiset vientiä harjoittavat tuottajat
- A.B.P. Stainless Fastener Co., Ltd, Ayutthaya
- Chiao Pao Metal Co., Ltd (Dura Fasteners Co., Ltd:n etuyhteydessä oleva yritys), Samutprakarn
- Dura Fasteners Co., Ltd, Samutprakarn
- Taiyo Fastener (Thaimaa) Co., Ltd (Dura Fasteners Co., Ltd:n etuyhteydessä oleva yritys), Samutprakarn;
h) Filippiinien viranomaiset
- Tullihallitus, Manila
- Verohallitus, Manila
- Investointivirasto, Manila
- Valtionvarainministeriö, Manila
- Filippiinien talousaluevirasto, Manila, Cavite;
k) Filippiiniläiset vientiä harjoittavat tuottajat
- Lu Chu Shin Yee Works (Filippiinit), Ltd, Cavite
- Pilshin Works Corporation, (Lu Chu Shin Yee Works Ltd:n etuyhteydessä oleva yritys), Cavite.
(7) Tukia koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 1998 ja 31 päivän maaliskuuta 1999 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso". Vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 1996 ja 31 päivän maaliskuuta 1999 välisen ajanjakson, jäljempänä "tarkastelujakso".
(8) Tutkimusta varten ja alan vakiintuneiden menettelyjen ja käytännön mukaisesti tapauksessa, jossa yrityksen tietyssä järjestelmässä saama etu on alle 0,01 prosenttia, katsotaan, että tämä yritys ei saanut etua tällaisesta järjestelmästä. Filippiinien osalta, joka on WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen liitteen VII luetteloon kuuluva kehitysmaa, tätä kynnystä korotetaan 0,3 prosenttiin ellei tuon kynnyksen alittava ohjelmien tuen taso yhteensä ylitä 0,6 prosenttia. Lisäksi vientiä harjoittavien yritysten saama etu ilmaistaan prosentteina kyseiseen tukijärjestelmään sovellettavasta nimittäjästä perusartiklan 7 artiklan mukaisesti.
(9) Lopulliset polkumyyntitoimenpiteet ovat tällä hetkellä voimassa muun muassa Malesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden tuontiin sovellettavan lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 393/98(3) nojalla. Näitä toimenpiteitä koskeva absorptiotutkimus aloitettiin 6 päivänä toukokuuta 1999(4).
B TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1 Tarkasteltavana oleva tuote
(10) Tarkastelun kohteena olevan tuotteen muodostavat ruostumattomasta teräksestä valmistetut kiinnikkeet eli ruostumatonta terästä olevat pultit, mutterit ja ruuvit, joita käytetään kahden tai useamman rakenneosan mekaaniseen yhdistämiseen. Nämä tuotteet kuuluvat CN-koodeihin 73181210, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61, 73181570 ja 7318 16 30.
(11) Ruuvit ovat kiinnikkeitä, joiden varressa on ulkokierre. Niitä voidaan käyttää joko yksinään ilman muita osia puuhun (puuruuvit) tai metallilevyihin (itsekierteittävät ruuvit) kiinnitettäessä tai niistä voidaan mutteriin ja aluslaattoihin yhdistämällä muodostaa pultti. Ruuvien kantaosan muoto (esim. kupu-, kolo-, laaka- tai kuusiokanta), varren pituus ja läpimitta vaihtelevat. Varsi voi olla kokonaan tai osittain kierteitetty.
(12) Teräskiinnikkeitä käytetään useilla aloilla ja useissa sellaisissa loppusovelluksissa, joissa tuotteelta edellytetään kestävyyttä sekä ilmastollisen että kemiallisen korroosion suhteen ja joissa myös hygienia on oleellinen tekijä; näitä käyttötarkoituksia ovat muun muassa elintarvikkeiden valmistuksessa ja varastoinnissa käytettävät välineet ja laitteet, kemiantehtaat, lääketieteellisten välineiden ja laitteiden valmistus, julkisen valaistuksen laitteet ja laivanrakennus.
(13) Teräskiinnikkeitä on useita eri tyyppejä, joista kullakin on omat erityiset fyysiset ja tekniset ominaisuutensa ja joiden valmistuksessa käytetyn ruostumattoman teräksen laatu vaihtelee. Kaikki ne tarkasteltavina olevat tuotteet, jotka voidaan laajasti ottaen määritellä kiinnikkeiksi, ovat kuitenkin fyysisiltä perusominaisuuksiltaan samanlaisia ja niiden käyttötarkoitukset ja jakelukanavat ovat samat. Teräskiinnikkeiden eri tyyppien välillä ei ole selvää eroa. Tässä tutkimuksessa niiden katsotaan siten muodostavan yhden ainoan tuoteluokan. Tutkimuksen teknistä osaa varten tuote kuitenkin päätettiin jakaa eri "tyyppeihin", joita käytettäisiin pohjana tietojen keräämisessä ja käsittelyssä. Tätä varten otettiin käyttöön viisi arviointiperustetta(5). Näiden arviointiperusteiden yhdistelmät, joista jäljempänä käytetään ilmaisua "tuotevalvontanumerot", vastaavat kutakin teräskiinnikkeiden erityistyyppiä.
(14) Tutkimuksen kuluessa väitettiin, että mutterit (CN-koodi 73181630) olisi jätettävä tutkimuksen ulkopuolella, koska yhteisössä ei ollut mutterintuotantoa lainkaan. Olisi kuitenkin huomattava, että se tosiasia, että yhteisön tuotannonala ei enää valmista tiettyä tuotetyyppiä, ei sinänsä ole riittävä peruste sen määrittämiselle, olisiko kyseinen tuotetyyppi jätettävä polkumyynnin vastaisen menettelyn ulkopuolelle. Komissio joka tapauksessa havaitsi, että vaikka suurehko osa yhteisön kuluttamista muttereista oli tuotu erityisesti asianomaisista maista, yhteisön tuotannonala tuotti myös jonkin verran muttereita.
(15) Muttereiden tuotantomahdollisuutensa säilyttänyt yhteisön tuotannonalan osa lisäisi todennäköisesti tuotantoaan, jos yhteisön markkinoilla saavutettaisiin jälleen kohtuullinen hintataso. Näissä olosuhteissa katsottiin, että muttereiden jättäminen tutkimuksen ulkopuolelle ei olisi perusteltua.
2 Samankaltainen tuote
(16) Komissio totesi, että Malesiassa, Singaporessa, Thaimaassa ja Filippiineillä tuotetut ja kotimarkkinoilla myydyt teräskiinnikkeet ja asianomaisista maista yhteisöön viedyt teräskiinnikkeet sekä yhteisön tuotannonalan tuottamat ja myymät teräskiinnikkeet ovat fyysisiltä ominaisuuksiltaan sekä käyttötarkoituksiltaan samanlaisia. Tästä syystä pääteltiin, että kaikki ovat samankaltaisia tuotteita perusasetuksen 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
C TUET
I MALESIA
1 Johdanto
(17) Komissio tutki valituksen sisältämien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella seuraavia tukijärjestelmiksi väitettyjä järjestelmiä:
1. Liikekulujen kaksinkertainen vähentäminen:
a) Viennin edistäminen
b) Vientiluottopalkkiot
c) Hyväksytty koulutus
2. Viejien vakuutusmaksujen kaksinkertainen vähentäminen
3. Alkuunpanijan asema
4. Verovapautus kasvaneen viennin arvosta
5. Raaka-aineiden, koneiden ja laitteiden myyntiverovapautus
6. Vientiluottojen uudelleenrahoitus
7. Teollisuusrakentamisen verohelpotukset
8. Vapautus tuontitulleista
9. Valmisteveron ja myyntiveron palautukset
10. Strategisia hankkeita koskevat verohuojennukset
11. Verohelpotus uudelleeninvestoinnista
12. Pääomaverohelpotus tuotantolaitoksen ja koneiston hankinnan pääomakuluista
13. Verohelpotus infrastruktuurista
14. Helpotukset malesialaisten merkkinimikeiden edistämiseksi.
2 Vientiä harjoittavien tuottajien käyttämät tukiohjelmat
Liikekulujen kaksinkertainen vähentäminen viennin edistämiseksi
A Oikeusperusta
(18) Tätä ohjelmaa säätelee vuoden 1986 investointien edistämislain (laki 327) 41 jakso ja vuoden 1986 tuloveroa koskevien sääntöjen 4 säännön 2 kohta, viennin edistämistä koskeva luku.
B Tukikelpoisuus
(19) Malesialaiset teollisuus- tai maatalousyritykset voivat vähentää malesialaisten tuotteiden edistämisestä ulkomailla aiheutuneet kulut kaksinkertaisina. Saadakseen kulujen kaksinkertaisen vähentämisedun yrityksen on esitettävä Malesiassa valmistettuja tuotteita Malesian viranomaisten tunnustamilla kansainvälisillä kaupallisilla messuilla, ja jättää sen jälkeen hakemus.
C Määrä
(20) Kaikki tukeen oikeutetut yritykset, joille aiheutui tukeen oikeuttavia kuluja, voivat vähentää kulut kaksinkertaisina tuloverostaan. Jos yritys on tappiollinen, etu voidaan jakaa seuraaville neljälle vuodelle. Vähennyksen kiinteätä määrää ei ole, ei myöskään vähimmäis- tai enimmäismääriä.
D Toteuttaminen käytännössä
(21) Saadakseen edun yrityksen on tehtävä asiasta pyyntö täyttämällä hakemuslomakkeen kansainvälisen kaupan ja teollisuuden ministeriölle (MITI). Hakijan on toimitettava saatekirje, tilan vuokralasku, kaupallisten messujen esitteen valokopio ja kirje Malesian kaupan kehittämisyhtiöltä. MITI:n hyväksymiskirje toimitetaan verohallitukselle yhdessä yrityksen hakemuksen kanssa. Tuloveron vähennys voidaan tehdä sitä vuotta seuraavana verovuonna, jona messut pidettiin.
E Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon
(22) Järjestelmä muodostaa tuen, koska Malesian viranomaisten myöntämä taloudellinen tuki kulujen kaksinkertaisen vähennyksen muodossa on etu vientiä harjoittaville tuottajille eli alennettu verovelvollisuus.
(23) Järjestelmä muodostaa perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetun tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen. Kaksinkertainen vähennys muodostaa tuen, joka on vientituloksesta riippuvainen, koska ohjelma on käytettävissä ainoastaan niiden kulujen osalta, jotka aiheutuvat tuotteiden markkinoinnista vientiin.
F Edun laskeminen
(24) Vientiä harjoittavien tuottajien etu olisi laskettava kulujen kaksinkertaisen vähennyksen vaikutuksen perusteella vientiä harjoittavilta tuottajilta tutkimusajanjakson aikana kannettaviin veroihin (eli järjestelmää hyväksikäyttäen maksetun veron määrän ja sen veromäärän välisen eron perusteella, joka olisi pitänyt maksaa ellei järjestelmän etua olisi). Edun määrä on jaettava tutkimusajanjakson viennin liikevaihdolle. Koska tämän järjestelmän mukaiset tuet vastaavat kertahelpotuksia, edunsaajan kokonaisedun saamiseksi määrää on oikaistu lisäämällä siihen keskimääräinen markkinakorko tutkimusajanjakson ajalta eli 11,5 prosenttia. Tämä keskimääräinen korko laskettiin tutkimusajanjakson aikaisen liikepankkien keskimääräisen kuukausittaisen antolainauskoron perusteella.
(25) Yksi yritys käytti tätä ohjelmaa saaden siitä 0,01 prosentin edun.
Viejien vakuutusmaksujen kaksinkertainen vähentäminen
A Oikeusperusta
(26) Tätä ohjelmaa säätelee vuoden 1967 tuloverolain 154 alajakso ja vuoden 1995 tuloveroa koskevat säännöt.
B Tukikelpoisuus
(27) Malesialaiset teollisuus- tai maatalousyritykset voivat saada etua asianomaisen henkilön tai yrityksen viemän lastin vakuutusmaksujen kaksinkertaisesta vähentämisestä edellyttäen, että vakuutuksen ottaja on Malesiassa yhtiöitetty yritys.
C Määrä
(28) Kaikki tukeen oikeutetut yritykset, joille aiheutui tukeen oikeuttavia kuluja, voivat vähentää kulujen määrän kaksinkertaisina tuloverostaan. Jos yritys on tappiollinen, etu voidaan jakaa seuraaville neljälle vuodelle. Vähennyksen kiinteätä määrää ei ole, ei myöskään vähimmäis- tai enimmäismääriä.
D Toteuttaminen käytännössä
(29) Saadakseen edun yrityksen on tehtävä asiasta pyyntö jättäessään veroilmoituksensa sitä vuotta seuraavan verovuoden päättyessä, jolloin kuluja aiheutui. Alkuperäiset kuitit ja kaksinkertaisten kulujen yksityiskohtainen laskelma on liitettävä veroilmoitukseen.
E Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon
(30) Vientiä harjoittavien tuottajien vakuutusmaksujen kaksinkertainen vähentäminen muodostaa tuen, koska se on kulujen kaksinkertaisen vähentämisen muodossa Malesian viranomaisten myöntämää taloudellista tukea (eli alennettu verovelvollisuus), josta on etua vientiä harjoittaville tuottajille.
(31) Järjestelmä muodostaa perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetun tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen. Kaksinkertainen vähennys muodostaa tuen, joka on vientituloksesta riippuvainen - ja näin ollen se katsotaan erityiseksi tueksi - koska ohjelma on ainoastaan vientitoimia harjoittavien tuottajien käytettävissä.
F Edun laskeminen
(32) Vientiä harjoittavien tuottajien saama etu on kulujen kaksinkertaisen vähennyksen vaikutus vientiä harjoittavilta tuottajilta tutkimusajanjakson aikana kannettuihin veroihin (eli järjestelmää hyväksikäyttäen maksetun veron määrän ja sen veromäärän välinen ero, joka olisi pitänyt maksaa, ellei järjestelmän etua olisi). Edun määrä on jaettava tutkimusajanjakson kokonaisviennille. Koska tämän järjestelmän mukaiset tuet vastaavat kertahelpotuksia, edunsaajan kokonaisedun saamiseksi määrää on oikaistu lisäämällä siihen keskimääräinen markkinakorko tutkimusajanjakson ajalta eli 11,5 prosenttia.
(33) Yksi yritys käytti tätä ohjelmaa saaden siitä 0,34 prosentin edun.
Alkuunpanijan asema
A Oikeusperusta
(34) Alkuunpanijan asema tai investointiverohelpotus perustuu investointien edistämislakiin vuodelta 1986. Vuoden 1994 investointien edistämisjärjestyksen ensimmäinen aikataulu sisältää luettelon edistettävistä toimenpiteistä ja edistettävistä tuotteista. Edistettävien toimenpiteiden luetteloa laajennettiin vuonna 1995 toisessa aikataulussa. Vuoden 1995 investointien edistämisjärjestys sisältää huipputekniikkayritysten edistettäviä tuotteita koskevat erityissäännökset.
B Tukikelpoisuus
(35) Kaikki yritykset, jotka tuottavat "edistettävää" tuotetta (teollisuusalalla) tai jotka harjoittavat "edistettävää" toimintaa (palvelualalla) voivat saada investointiverohelpotuksia. Edistettäviä tuotteita ovat tuotteet, jotka luetteloidaan investointien edistämislain aikataulussa. Lain neljännen jakson nojalla kansainvälisen kaupan ja teollisuuden ministeri päättää ajoittain niistä toimenpiteistä tai tuotteista, joita hän saattaa pitää edistettäviksi soveltuvina toimintoina tai tuotteina. Tietyn tuotteen edistämiseksi ministeri ottaa lain mukaan huomioon kolme edellytystä: (a) onko tuotanto kaupallisessa mittakaavassa sopivaa Malesian taloudellisiin vaatimuksiin tai kehitykseen; (b) edelleen kehittämisen kannalta suotuisat tulevaisuudennäkymät; ja (c) Malesian kansalliset ja strategiset edellytykset. Käytännössä MITI:n ja valtionkassan edustajista koostuva teollisuuden toimintakomitea arvioi, täyttääkö ehdotettu tuote vähintään kaksi neljästä ehdosta: (a) arvonlisä; (b) paikallinen sisältö; (c) liittäminen teollisuuteen; ja (d) teknologiatoimenpiteet lisäämällä yrityksen hallinto- ja teknisen henkilökunnan määrää.
C Edun määrä
(36) Yritys, jolle on myönnetty alkuunpanijan asema, saa 70 prosentin verovapauden yhtiön tuottamasta tulosta. Näitä verovapauksia myönnetään viiden vuoden ajanjaksolle. Periaatteessa etujen voimassaoloaikaa ei jatketa paitsi milloin ministeri päättää, että toiminta on kansallisesti ja strategisesti tärkeää Malesialle. Ja yritykset, jotka tuottavat huipputekniikkayritysten edistettäviä tuotteita, saavat 100-prosenttisen verovapauden kymmeneksi vuodeksi.
D Toteuttaminen käytännössä
(37) Saadakseen alkuunpanijan aseman yritys tekee hakemuksen Malesian teollisuuden kehittämisvirastolle (MIDA), joka on kansainvälisen kaupan ja teollisuuden ministeriön alainen laitos. MIDA todentaa, kuuluuko tuleva tuotanto edistettävien tuotteiden luetteloon. Jos yritykselle myönnetään alkuunpanijan asema, se jättää hakemuksen verohallitukselle vuotuisen veroilmoituksensa kanssa, joka sisältää verohuojennusvaatimuslaskelman. Yritys voi vaatia ensimmäisen verovapautuksen tuotannon aloittamisvuotta seuraavana verotusvuonna.
E Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon
(38) Investointien edistämislain mukaiset verovapautukset ovat perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavia tukia. Malesian viranomaiset ovat rajoittaneet tuensaamismahdollisuuden koskemaan ainoastaan edistettäviä tuotteita tekeviä yrityksiä. Koska Malesian viranomaiset sallivat verohuojennuksen käytön rajoitetun tuotemäärän tuotannossa, se rajoittaa ilman eri toimenpiteitä sen näihin yrityksiin, jotka tuottavat tuotteita niin kuin laissa määritellään. Tarkasteltavana oleva tuote on luetteloitu edistettäväksi tuotteeksi.
(39) Lisäksi Malesian viranomaiset käyttävät laajaa harkintaa edistettävien tuotteiden määrittelyssä. Edellytykset eli soveltuvuus Malesian taloudelliseen kehitykseen, edelleen kehittämisen kannalta suotuisat tulevaisuudennäkymät ja Malesian kansalliset ja strategiset edellytykset, joiden nojalla tuotteet voidaan luokitella edistettäviksi tuotteiksi, ovat epämääräisiä eikä niitä voi pitää perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina objektiivisina edellytyksinä. Tässä suhteessa päätettiin, että näitä edellytyksiä ei määritellä enempää.
(40) Lopuksi Malesian viranomaiset ovat muuttaneet verovapautuksen määrää edistettävän tuotteen tyypistä riippuen. Tämän seurauksena Malesian viranomaiset suosivat tiettyjä yrityksiä toisten kustannuksella, koska tuotetaan "edistettävämpää" tuotetta.
(41) Järjestelmässä on kyse tuesta, koska Malesian viranomaisten verovapautuksen muodossa antama taloudellinen tuki antaa viejille edun. Kyseessä on tuki, joka on perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti erityistä, koska se on tarkoitettu tietyille malesialaisille yrityksille.
F Edun laskeminen
(42) Vientiä harjoittavien tuottajien etu olisi laskettava yrityksen tuloverovapautuksen ja sen tuloksena olevan verosäästön perusteella, joka vientiä harjoittaville tuottajille tosiasiallisesti myönnettiin tutkimusajanjakson aikana. Edun määrä on jaettava tutkimusajanjakson kokonaisliikevaihdolle. Koska tämän järjestelmän mukaiset tuet vastaavat kertahelpotuksia, edunsaajan kokonaisedun saamiseksi määrää on oikaistu lisäämällä siihen keskimääräinen markkinakorko tutkimusajanjakson ajalta eli 11,5 prosenttia.
(43) Vaikka tarkasteltavana oleva tuote poistettiin investointilakia viimeksi muutettaessa edistettävien tuotteiden luettelosta, yksi tarkasteltavana olevan tuotteen tuottaja voi silti yhä vaatia verovapautusta viiden vuoden ajanjaksolta. Yksi yritys käytti tätä ohjelmaa saaden siitä 1,87 prosentin edun.
Myyntiverovapautukset
A Oikeusperusta
(44) Järjestelmän oikeusperusta löytyy vuoden 1990 vapaa-alueita koskevan lain 4 ja 11 jaksoista.
B Tukikelpoisuus
(45) Myyntiverovapautuksia saavat vapaa-alueille sijoittuneet yritykset. Vapautus myönnetään kaikista tuoduista koneista, välineistä ja raaka-aineista, joita käytetään suoraan vientiin tarkoitettujen valmiiden tavaroiden tuotannon valmistusmenetelmässä. Ohjelma kuuluu kansainvälisen kaupan ja teollisuuden ministeriön alaisuuteen.
(46) Malesian myyntiverojärjestelmässä on kolme eri verokantaa: 5 prosenttia, 10 prosenttia tai 15 prosenttia. Noin 90 prosentista tavaroita kannetaan 10 prosentin myyntivero. Muutamat perustuotteet kuten kirjat, elintarvikkeet ja tietyt konetyypit on vapautettu myyntiverosta.
C Edun määrä
(47) Kaikki edellytykset täyttävät yritykset saavat 100 prosentin vapautuksen myyntiverosta tuotujen tavaroiden arvosta mukaan luettuna tuontitulli (jos se on maksettu).
D Toteuttaminen käytännössä
(48) Saadakseen etua tästä ohjelmasta yrityksen on tehtävä hakemus valtion tullijohtajalle (lomake D). Hakemuksessa on oltava kuvaus tavarasta, maininta sen alkuperämaasta ja kuvaus sen erityisestä käytöstä valmistusmenetelmässä. Valtion tullijohtaja todentaa, täyttävätkö tuodut tavarat vapaa-alueita koskevan lain 4 ja 11 jaksossa esitetyt edellytykset, ja jos näin on, hyväksyy vapautuksen myyntiverosta.
E Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon
(49) Vapautus myyntiverosta näyttää muodostavan perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen, koska siihen sisältyy Malesian viranomaisten luovuttama tulo. Malesian viranomaiset ovat esittäneet, että tämä ohjelma kuuluu WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1.1 (a)(1)(ii) artiklan 1 alaviitteen edellytyksiin, joissa viitataan vientiin menevän tuotteen kanssa samankaltaisen tuotteen vapauttamiseen sellaisista veroista ja maksuista, joita kannetaan samankaltaisesta, kotimaiseen kysyntään tarkoitetusta tuotteesta. Vientiä harjoittavat yritykset, jotka sijaitsevat vapaa-alueiden ulkopuolella, eivät kuitenkaan saa yleistä vapautusta myyntiverosta. Tämän tuloksena myyntiverovapautusohjelma ei näytä täyttävän 1 alaviitteen soveltamisen edellyttämiä kriteerejä.
(50) Tämä ohjelma riippuu vientituloksesta, koska se rajoittuu koneisiin, välineisiin ja raaka-aineisiin, joita käytetään suoraan vientiin tarkoitettujen valmiiden tavaroiden tuotannon valmistusmenetelmässä, ja lisäksi vapaa-alueilla sijaitsevien yritysten on vietävä vähintään 80 prosenttia tuotannostaan. Tämän tuloksena vapautus myyntiverosta on perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan nojalla tasoitustullin käyttöönoton mahdollistava tuki.
F Edun laskeminen
Raaka-aineet
(51) Myyntivero suurimmasta osasta malesialaisia tuotteita on 10 prosenttia, paitsi tiettyjen tuotteiden, kuten kirjojen, elintarvikkeiden ja tiettyjen konetyyppien osalta. Tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa käytetyn ruostumattoman teräslangan normaali myyntivero on 10 prosenttia.
(52) Tuen määrä on tutkimusajanjakson aikana raaka-aineista tosiasiallisesti maksetun myyntiveron määrän ja normaalisti maksettavan myyntiveron (10 prosentin normaalin myyntiveron) määrän erotus ilman vapautuksesta saatua etua. Tämä edun määrä on jaettava tutkimusajanjakson kokonaisvientimyynnille. Koska etua vapautuksesta tuontitulleista saadaan säännöllisesti tutkimusajanjakson aikana, se vastaa tutkimusajanjakson ensimmäisen ja viimeisen päivän välillä annettuja kertahelpotuksia. Näissä tapauksissa on normaalin käytännön mukaista olettaa, että keskimääräinen helpotus saadaan tutkimusajanjakson keskivaiheessa. Näin ollen on lisättävä korko maksamattomien tullien koko määrään kuuden kuukauden ajalta käyttäen keskimääräistä 11,5 prosentin kaupallista antolainauskorkokantaa.
(53) Kumpikin yritys sai etua tästä järjestelmästä ja tukea, joka vaihteli 2,13 prosentista 6,71 prosenttiin.
Koneet ja laitteet
(54) Kyseisten kahden yrityksen käyttämät koneet eivät kuulu konetyyppeihin, jotka yleensä vapautetaan myyntiverosta. Normaali koneista maksettava myyntivero on 10 prosenttia.
(55) Tuen määrä on koneista tosiasiallisesti maksetun myyntiveron määrän ja normaalisti maksettavan myyntiveron (kyseisistä koneista 10 prosentin normaalin myyntiveron) määrän erotus ilman vapautuksesta saatua etua. Tämä edun määrä on jaettava koneiden normaalille käyttöiälle, joka on 10 vuotta tällä tuotannonalalla Malesiassa. Tämä edun määrä on jaettava tutkimusajanjakson kokonaisvientimyynnille. Koska tämän järjestelmän mukaiset tuet vastaavat kertahelpotuksia, edunsaajan kokonaisedun saamiseksi määrää on oikaistu lisäämällä siihen keskimääräinen markkinakorko tutkimusajanjakson ajalta eli 11,5 prosenttia.
(56) Kumpikin yritys sai etua tästä järjestelmästä ja tukea, joka vaihteli 0,03 prosentista 0,40 prosenttiin.
Verohelpotus teollisuusrakentamisesta
A Oikeusperusta
(57) Verohelpotusta teollisuusrakentamisesta myönnetään vuoden 1967 tuloverolain 3 aikataulun mukaisesti.
B Tukikelpoisuus
(58) Yritys voi saada verohelpotusta teollisuusrakentamisesta, jos sille on aiheutunut hyväksyttäviä rakennuskuluja edellyttäen, että hakija on rakennuksen omistaja ja rakennus on liiketoimintakäytössä. Vuoden 1983 rahoituslain mukaan verohelpotusta teollisuusrakentamisesta voidaan myös soveltaa rakennuksiin, joita käytetään vientitavaroiden tai valmistettavien ja jälleenvietävien tuontitavaroiden säilytysvarastoina.
C Toteuttaminen käytännössä
(59) Yritys, jolle on aiheutunut hyväksyttäviä kuluja, voi vaatia teollisuusrakentamisesta saatavaa verohelpotusta suoraan vuotuisessa veroilmoituksessa. Vaaditun verohelpotuksen määrän todentaa verohallitus määräaikaisten verotilintarkastusten aikana.
D Edun määrä
(60) Tuloverolain nojalla teollisuusrakentamisesta saatavan verohelpotuksen määrä vaihtelee rakennettujen ja ostettujen rakennusten kesken. Rakennettujen rakennusten osalta määrät ovat 10 prosentin verohelpotus alussa ja 2 prosentin vuotuinen verohelpotus rakennuskustannuksista. Ostetuista rakennuksista annetaan ainoastaan vuotuisia verohelpotuksia, jotka vastaavat sallittua murto-osaa ostohinnasta.
E Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon
(61) Normaali verohelpotus rakennuskustannuksista ei muodosta tukea. Koska teollisuusrakentamisen verohelpotuksessa noudatetaan kansainvälisiä poistoja koskevia kirjanpitonormeja, sen ei voida katsoa muodostavan myönnettyä taloudellista tukea perusasetuksen 2 artiklan 1 a kohdan ii alakohdassa tarkoitettujen luovutettujen tulojen muodossa. Lisäksi normaali verohelpotus rakennuskustannuksista muodostaa osan tuotantoon käytettyjen rakennusten normaalista poistokäytännöstä. Sitä sovelletaan koko valmistus- ja palvelualaan tuotannonaloja erittelemättä. "Erityistä" verohelpotusta tavaroiden säilyttämisvarastojen rakennuskustannuksista ei ole kuitenkaan arvioitu, koska tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittavat tuottajat eivät käyttäneet tätä rakennuskustannuksia koskevaa verohelpotusta.
Vapautus tuontitulleista
A Oikeusperusta
(62) Vuoden 1994 vapaa-aluelain 11 jakson mukaan suoraan valmistukseen käytetyt tuodut raaka-aineet vapautetaan tuontitulleista. Samat säännökset sallivat koneiden ja laitteiden tuonnin tuontitulleitta.
B Tukikelpoisuus
(63) Saadakseen vapautuksen raaka-aineiden, koneiden ja laitteiden tuontitulleista yrityksen on sijaittava vapaa-alueella ja valmistettava hyväksyttyä tuotetta, jota viedään kolmansille markkinoille. On myös tärkeä mainita, että kaikilla vapaa-alueella sijaitsevilla yrityksillä on velvoite viedä vähintään 80 prosenttia tuotannostaan.
C Toteuttaminen käytännössä
(64) Tuotujen raaka-aineiden osalta tehdään lomaketta D käyttäen hakemus valtion tullijohtajalle, joka todentaa, voiko tuotantopanosta käyttää suoraan valmiissa tuotteessa. Hyväksymisen jälkeen tämän järjestelmän perusteella tapahtuva tuonti toimitetaan tulliviranomaisille tullattavaksi käyttäen tullilomaketta 8. Tuonti kirjataan ja tutkitaan, onko se valtion tullijohtajan hyväksynnän kanssa annetun selvityksen mukainen. Tullihallituksen todistuksesta ilmeni, että kaikki tavaroiden tuonti teollisille vapaa-alueelle todennetaan sen selvittämiseksi, muodostaako se tuotantopanoksen, jota voi käyttää suoraan valmiin tuotteen tuotannossa. Tuodut koneet ja laitteet vapautetaan ilman eri toimenpiteitä.
D Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon
Raaka-aineet
(65) Vapautus tuontitulleista näyttää muodostavan perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen. Malesian viranomaiset väittävät, että vapautus tuontitulleista ei muodosta WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1.1 (a)(1)(ii) artiklan 1 alaviitteessä tarkoitettua tukea. Kyseisessä alaviitteessä viitataan vientiin menevän tuotteen kanssa samankaltaisen tuotteen vapauttamiseen sellaisista veroista ja maksuista, joita kannetaan samankaltaisesta, kotimarkkinoiden kulutukseen tarkoitetusta tuotteesta. Malesian viranomaiset eivät ole pystyneet todistamaan panneensa täytäntöön ja tosiasiallisesti soveltavansa järjestelmää tai menetelmää sen varmistamiseksi, että vapaakauppa-alueille tuodut raaka-aineet kulutetaan vientituotteiden tuotantoon ja missä määrin näin tapahtuu kuten perusasetuksen liitteessä II vaaditaan. Malesian viranomaisten käyttöön ottamalla ja hallinnoimalla järjestelmällä varmistetaan ainoastaan, että lopputuotteeseen sovellettavan tullin perusteella laskettu tulli kannetaan vapaa-alueiden myynnistä kotimaisille markkinoille. Tämä jättää avoimeksi kysymyksen siitä, vastaako ja missä määrin tiettynä ajanjaksona tuodun raaka-aineen määrä vietyjen lopputuotteiden sisältämää määrää. Ensinnäkin lopputuotteista kannettu tulli ei välttämättä ole Malesian viranomaisten väitteiden mukaisesti samansuuruinen kuin niihin sisältyvien raaka-aineiden vastaavasta määrästä maksettu tulli tai ylitä sitä. Ei ole näyttöä siitä, että valmiista tuotteista kannettava tulli aina ylittäisi raaka-aineista kannettavan tullin, ja lisäksi tällaisen rinnastamisen tulosta ei voida ennakoida, kun kyseessä on monituotevalmistusmenetelmä, johon kuuluu paljon tuotantopanoksia. Toiseksi järjestelmä ei salli ajanjakson aikaisen tuonnin ja viennin määrien vastaavuuden asiallista todentamista. Siinä ei onnistuta todentamaan, onko yritys kerännyt varastot tutkimusajanjakson aikana, ja lisäksi siinä ei seurata vientiteollisuuden vapaa-alueiden sisäistä tai välistä tavaroiden verovapaata myyntiä.
(66) Huojennus on näin ollen tuki, koska se sisältää Malesian viranomaisten myöntämää taloudellista tukea kantamatta jätettyjen tuontitullien muodossa, jotka muuten olisi kannettava, ja siitä on etua saajalle. Koska se rajoittuu tietyillä alueilla sijaitseviin yrityksiin ja riippuu lisäksi vientituloksesta, se on erityistä perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
Koneet ja laitteet
(67) Huojennus muodostaa perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen, koska se sisältää Malesian viranomaisten myöntämää taloudellista tukea kantamatta jätettyjen tuontitullien muodossa, jotka muuten olisi kannettava, ja siitä on etua saajalle. Huojennukseen ei kuulu tuotantomenetelmässä käytettäviä tuotantopanoksia koskeva vapautus. Koska se rajoittuu tietyillä alueilla sijaitseviin yrityksiin ja riippuu lisäksi vientituloksesta, se on erityistä perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
F Edun laskeminen
Raaka-aineet
(68) Tuen määrä on tutkimusajanjakson aikana raaka-aineista tosiasiallisesti maksetun tuontitullin määrän ja normaalisti maksettavan tuontitullin määrän erotus ilman vapautuksesta saatua etua. Tämä määrä on jaettava koko vientimyynnille. Koska etua tuontitulleja koskevasta vapautuksesta saadaan säännöllisesti tutkimusajanjakson aikana, se vastaa tutkimusajanjakson ensimmäisen ja viimeisen päivän välillä annettuja kertahelpotuksia. Näissä tapauksissa on normaalin käytännön mukaista olettaa, että keskimääräinen helpotus saadaan tutkimusajanjakson keskivaiheessa. Näin ollen on lisättävä korko maksamattomien tullien koko määrään kuuden kuukauden ajalta käyttäen keskimääräistä 11,5 prosentin kaupallista antolainauskorkokantaa.
(69) Kumpikin yritys sai etua tästä järjestelmästä ja tukea, joka vaihteli 1,47 prosentin ja 2,54 prosentin välillä.
Koneet ja laitteet
(70) Tuen määrä on tutkimusajanjakson aikana koneista tosiasiallisesti maksetun tuontitullin määrän ja normaalisti maksettavan tuontitullin määrän erotus ilman vapautuksesta saatua etua. Tämä edun määrä on jaettava koneiden normaalille käyttöiälle, joka on Malesiassa keskimäärin 10 vuotta. Tutkimusajanjaksoon liittyvä edun määrä on jaettava vientimyynnille. Koska tämän järjestelmän mukaiset tuet vastaavat kertahelpotuksia, edunsaajan kokonaisedun saamiseksi määrää on oikaistu lisäämällä siihen keskimääräinen markkinakorko tutkimusajanjakson ajalta eli 11,5 prosenttia.
(71) Kumpikin yritys sai etua tästä järjestelmästä ja tukea, joka vaihteli 0,03 prosentin ja 0,55 prosentin välillä.
Verohelpotus uudelleeninvestoinnista
A Oikeusperusta,
(72) Verohelpotusta uudelleeninvestoinnista annetaan vuoden 1967 tuloverolain (Laki 53) 7a aikataulun mukaisesti.
B Tukikelpoisuus
(73) Saadakseen verohelpotusta uudelleeninvestoinnista yrityksen on pitänyt toimia vähintään 12 kuukautta ja sille on pitänyt koitua pääomakuluja kelpoisuusehdot täyttävään hankkeeseen Malesiassa käytetyistä tehtaasta, tuotantolaitoksesta tai koneista ja sen on pitänyt päästä valtiovarainministeriön kuvaamalle tuotantotasolle (tuotannon tehokkuusvaatimus). Lain 451 8 alajaksossa määritellään kelpoisuusehdot täyttävä hanke valmistavan yrityksen hankkeeksi olemassa olevan toimintansa laajentamiseksi, jonka kauppa- ja teollisuusministeriö on hyväksynyt vuoden 1975 teollisuuden yhteensovittamislain nojalla. Alkuunpanijan asemassa olevat yritykset tai yritykset, jotka saavat investointiveroluottoa, eivät saa verohelpotusta uudelleeninvestoinnista.
C Toteuttaminen käytännössä
(74) Hakemus tehdään valtion verojohtajalle erityistä lomaketta käyttäen, jossa hanke kuvataan yksityiskohtaisesti. Yrityksen on myös osoitettava, onko tuottavuus noussut, onko se sijoittunut edistettävälle alueelle ja onko tuotteen tuotannon tehokkuusvaatimussuhde positiivinen vai negatiivinen. Lopuksi hakijan ja ulkopuolisen laillistetun tilintarkastajan on allekirjoitettava hakemus. Kun verohelpotusta uudelleeninvestoinnista koskeva hakemus on hyväksytty, yritys voi vaatia etua vuotuisessa veroilmoituksessaan. Verohelpotus uudelleeninvestoinnista voidaan jakaa viidelle vuodelle.
D Edun määrä
(75) Edun määrä on normaalisti 60 prosenttia kelpoisuusehdot täyttävän hankkeen aiheuttamista hyväksyttävistä kuluista, joita voidaan korvata 70 prosenttiin yhtiön tuottamasta tulosta. Jos yritys sijaitsee edistettävällä alueella tai on päässyt kuvatulle tuotantotasolle, 60 prosenttia hyväksyttävistä kuluista voidaan korvata 100 prosenttiin yhtiön tuottamasta tulosta.
E Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon
(76) Verohelpotus uudelleeninvestoinnista yrityksille, jotka eivät sijaitse edistettävillä alueilla, ei muodosta perusasetuksen 3 artiklan tarkoittamaa tasoitustullin käyttöönottoon oikeuttavaa tukea. Malesian viranomaiset eivät ole rajoittaneet tukea tiettyihin yrityksiin ja soveltavat objektiivisia ehtoja tuen myöntämiseen. Koska yksikään vientiä harjoittavista tuottajista ei sijaitse edistettävillä alueilla, tämän tukijärjestelmän mahdollisuutta tasoitustullin käyttöönottoon näitä alueita varten ei ole arvioitu.
3 Tukiohjelmat, joita vientiä harjoittavat tuottajat eivät ole käyttäneet
(77) Valituksen tekijä väitti, että tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittavat tuottajat saivat etua joistakin muista tukiohjelmista. Kyselylomakkeilla saadut vastaukset ja tarkastuskäynnit paljastivat, että vientiä harjoittavat tuottajat eivät käyttäneet jäljempänä luetteloituja ohjelmia.
- Vientiluottomaksujen kaksinkertainen vähentäminen
- Hyväksyttyjen koulutuskustannusten kaksinkertainen vähentäminen
- Verovapautus kasvaneen viennin arvosta
- Vientiluottojen uudelleenrahoitus
- Valmisteverojen ja myyntiverojen palautus
- Strategisia hankkeita koskevat verohuojennukset
- Pääomaverohelpotus tuotantolaitoksen ja koneiston hankinnan pääomakuluista
- Verohelpotus infrastruktuurista
- Helpotukset malesialaisten merkkinimikkeiden edistämiseksi.
(78) Komissio ei näin ollen arvioinut näitä ohjelmia.
4 Tasoitustoimenpiteiden alaisen tuen määrä
(79) Osoitettiin, että yhteistyö tässä menettelyssä on ollut hyvin laajaa. Yhteistyössä toimivat vientiä harjoittavat tuottajat vastasivat todellisuudessa kaikesta Malesiasta Euroopan yhteisöön suuntautuneesta viennistä tutkimusajanjakson aikana, kuten Eurostatin toimittamien tuontilukujen ja yhteistyössä toimivien vientiä harjoittavien tuottajien toimittamien vientilukujen vertailusta ilmenee.
(80) Maakohtainen painotettu tuen keskimarginaali on sovellettavan vähimmäistason yläpuolella.
TAULUKON PAIKKA
II SINGAPORE
(81) Valitukseen sisältyneiden tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella tutkittiin seuraavat ohjelmat:
- Merentakaisten investointien kaksinkertainen vähentäminen
- Tutkimuksen ja kehityksen kaksinkertainen vähentäminen
- Kaksinkertainen verovähennysjärjestelmä
- Alkuunpanijan asema
- Investointihuojennus
- Laajentamishuojennus
- Kehitys- ja laajentamishuojennus
- Hyväksyttyjä rojalteja koskeva huojennus
- Hyväksytyn ulkomaisen lainan järjestelmä
- Etuusrahoitusjärjestelmä
(82) Singaporen viranomaisten ja vientiä harjoittavan tuottajan vastausten tarkastuksen aikana komissio osoitti, että yhteistyössä toimiva vientiä harjoittava tuottaja ei käyttänyt yhtään väitetyistä tuista. Komissio todensi myös, olivatko tarkasteltavana olevan tuotteen muut tuottajat vieneet tarkasteltavana olevaa tuotetta. Komissio havaitsi, että yksi muu tuottaja vei tarkasteltavana olevaa tuotetta Euroopan unioniin. Riittävät todisteet esitettiin kuitenkin siitä, että tämä vientiä harjoittava tuottaja ei saanut etua väitetyistä tuista.
(83) Näistä syistä pidetään asiallisena jättää arvioimatta mahdollisuus ottaa käyttöön tasoitustulli väitettyjen tukien osalta.
III THAIMAA
1 Johdanto
(84) Valitukseen sisältyneiden tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella komission yksiköt tutkivat seuraavat järjestelmät, joihin väitetään sisältyvän tasoitustullin käyttöönottoon johtavien tukien myöntämistä:
- Investointien edistämislain perusteella käytettävissä olevat järjestelmät:
- vapautus tai alennus koneiden tuontitulleista
- vapautus yhtiön tuloverotuksesta
- erityisillä investointien edistämisalueilla sijaitsevia yrityksiä koskevat muut verohuojennukset
- vapautus raaka-aineiden ja olennaisten aineiden tuontitulleista,
- Teollisuusalueviranomaislain perusteella käytettävissä olevat järjestelmät:
- vapautus tuontitulleista
- vapautus lisämaksuista investointien edistämislain perusteella
- vapautus arvonlisäverosta
- vapautus koneiden, laitteiden ja varaosien valmisteverosta,
- Alennetut sähkön hinnat,
- Halpakorkoiset lainat.
(85) Osoitettiin, että tutkimusajanjakson aikana yhteistyössä toimivat vientiä harjoittavat tuottajat käyttivät hyväkseen ainoastaan investointien edistämislain perusteella käytettävissä olevia järjestelmiä.
2 Yhteistyössä toimivien vientiä harjoittavien tuottajien käyttämät tukiohjelmat
(86) Todettiin, että yksi viejä sai etua tuotujen koneiden tuontitulleista vapautuksesta (teollisuusalueviranomaislain 48 jakso), joka myönnetään ainoastaan vientiteollisuuden vapaa-alueella sijaitseville yrityksille. Vientiteollisuuden vapaa-alue ei tullin näkökulmasta kuulu Thaimaahan. Saadakseen teollisuusalueviranomaislain perusteella luvan perustaa tehdas vientiteollisuuden vapaa-alueelle, yrityksen on muun muassa täytettävä vientiä koskeva vaatimus.
(87) Tämän järjestelmän todettiin oleva perusasetuksen 2 artiklassa määritelty tuki, koska siihen sisältyy viranomaisten myöntämää taloudellista tukea tuontitulleista luopumisen muodossa, ja näin ollen se tuottaa edun. Tämän järjestelmän käyttö rajoittuu tietyillä alueilla sijaitseviin yrityksiin ja se on näin ollen erityistä perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla. Lisäksi tämä järjestelmä on vientituloksesta riippuvainen ja näin ollen erityinen perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan säännösten perusteella.
3 Tukiohjelmat, joita vientiä harjoittavat tuottajat eivät ole käyttäneet
(88) Komissio osoitti, etta tutkimusajanjakson aikana yhteistyössä toimivat viejät eivät käyttäneet hyväkseen mitään muuta valituksissa väitetyistä tukiohjelmista eli:
- investointien edistämislain alaisia järjestelmiä,
- muita teollisuusalueviranomaislain alaisia järjestelmiä kuin vapautusta tuontitulleista,
- alennettuja sähkötariffeja,
- halpakorkoisia lainoja.
4 Tasoitustoimenpiteiden alaisen tuen määrä
(89) Tutkittujen vientiä harjoittavien tuottajien perusasetuksen säännösten mukaisten tasoitustoimenpiteiden alaisten tukien määrä arvon perusteella ilmaistuna on seuraava.
TAULUKON PAIKKA
(90) Osoitettiin, että yhteistyö tässä menettelyssä on ollut hyvin laajaa. Yhteistyössä toimivat vientiä harjoittavat tuottajat vastasivat todellisuudessa kaikesta Thaimaasta Euroopan yhteisöön suuntautuneesta viennistä tutkimusajanjakson aikana, kuten Eurostatin toimittamien tuontilukujen ja yhteistyössä toimivien vientiä harjoittavien tuottajien toimittamien vientilukujen vertailusta ilmenee.
(91) Painotettu maakohtainen keskimarginaali on kaikkien tutkimuksessa yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittaneiden tuottajien osalta vähimmäistasoa eli alle 2 prosenttia. Näissä olosuhteissa Thaimaan tukimarginaalin on katsottavan olevan vähäpätöinen.
IV FILIPPIINIT
1 Johdanto
(92) Valitukseen sisältyneiden tietojen ja kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella tutkittiin seuraavat järjestelmät, joihin väitetään sisältyvän tasoitustullin käyttöönottoon johtavien tukien myöntämistä:
- Investointilainsäädäntökokoelman perusteella käytettävissä olevat järjestelmät:
- Tuloveroloma
- Ylimääräinen vähennys kasvaneista työvoimakustannuksista
- Verohyvitys kotimaisista investointihyödykkeistä
- Verohyvitys raaka-aineiden tuontitulleista ja veroista
- Vapautus raaka-aineiden tuontitulleista
- Vapautus koneiden tuontitulleista
- Vapautus tarvikkeiden ja varaosien tuontitulleista,
- Erityistalousaluelain perusteella käytettävissä olevat järjestelmät:
- Tuloveroloma
- Vapautus valtionverosta ja kunnallisverosta (bruttotulovero tai 5 prosentin erityisvero)
- Verohyvitys koulutuskustannuksista
- Ylimääräinen vähennys kasvaneista työvoimakustannuksista
- Verohyvitys kotimaisista investointihyödykkeistä
- Verohyvitys tuonnin korvaamisesta
- Vapautus raaka-aineiden tuontitulleista
- Vapautus koneiden tuontitulleista
- Vapautus tarvikkeiden ja varaosien tuontitulleista
- Vapautus satamamaksuista ja vientitulleista, tulleista ja maksuista
- Alennetut vuokra- ja rakennuskustannukset.
(93) Filippiineillä on nykyään kaksi ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden tuottajaa, Lu Chu Shin Yee Works (Filippiinit) Ltd, yhtiöitetty vuonna 1988 (Lu Chun kanssa), ja Pilshin Works Corporation, yhtiöitetty vuonna 1997 (Pilshiniin). Molemmat ovat taiwanilaisen yrityksen Lu Chu Shin Yee Works (Taiwan) Ltd:n, tytäryhtiöitä. Tähän yritykseen sovelletaan tällä hetkellä voimassa olevia polkumyyntitoimenpiteitä. Ne ovat etuyhteydessä olevia yrityksiä ja niitä pidetään näin ollen seuraavassa tarkastelussa yhtenä yrityksenä (Lu Chu/Pilshin).
(94) Tarkastuskäyntien aikana osoitettiin, että tutkimusajanjakson aikana yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat yritykset käyttivät hyväkseen ainoastaan erityistalousaluelain perusteella käytettävissä olevien järjestelmien mukaisia etuja.
2 Vientiä harjoittavien tuottajien käyttämät vientitukiohjelmat
Yleistä
(95) Erityistalousaluelailla (SEZA) (Tasavallan laki N:o 7916 (1995)) säädetään erityistalousalueiden (Ecozones) perustamisesta, toiminnasta ja hallinnosta Filippiineillä, ja perustetaan tätä varten Filippiinien talousalueviranomainen (Philippine Economic Zone Authority (PEZA)), joka antoi 17 päivänä toukokuuta 1999 erityistalousaluelakia koskevat toimeenpanosäännöt.
(96) Erityistalousalueet ovat Filippiinien viranomaisten sellaisiksi määrittelemiä rajoitettuja alueita. Ne voivat olla valtion tai yksityisten omistamia ja/tai hoitamia. Erityistalousalueita on erilaisia kuten esim. teollisuusalueita, vapaakauppa-alueita, vientiteollisuuden vapaa-alueita ja matkailu- ja virkistysalueita. Vientiteollisuuden vapaa-alueet (Expon-Processing Zones (EPZ)) ovat rajoitettuja alueita, joita ei pidetä osana kansallista tullialuetta. Ne on varattu vientiin suuntautuneille yrityksille.
(97) Jotta yritykset saisivat etua talousalueviranomaisen (PEZA) myöntämistä huojennuksista, ne on merkittävä PEZA:n rekisteriin. Tähän kuuluu lupa toimia jollakin maan talousalueista. Rekisteröitymistyyppejä on erilaisia, esim. vientiyritykset (joiden on vietävä yli 50 prosenttia liikevaihdostaan tai 70 prosenttia, jos ulkomainen omistus on yli 40 prosenttia), kotimaiset markkinointiyritykset, vapaa-kauppayritykset, alkuunpanijayritykset ja palveluyritykset. Rekisteröityneet PEZA-yritykset saavat ilman eri toimenpiteitä oikeuden erityistalousaluelain perusteella käytettävissä olevien järjestelmien mukaisiin huojennuksiin. Vientiteollisuuden vapaa-alueilla sijaitsevilla vientiyrityksillä on yleensä oikeus lisähuojennuksiin.
(98) Asianomainen vientiä harjoittava tuottaja on PEZA:an rekisteröitynyt Caviten erityistalousalueella sijaitseva vientiyritys. Tutkimusajanjakson aikana se käytti seuraavia järjestelmiä.
Bruttotulovero (5 prosentin erityisvero) (erityistalousaluelain 24 jaosto)
(99) Bruttotulovero merkitsee yrityksille annettua mahdollisuutta maksaa erityinen tulovero, joka on 5 prosenttia bruttotulosta, jolloin yritys saa vapautuksen kaikista kansallisista ja paikallisista veroista. Lu Chu käytti kyseistä kannustinta tutkimusajanjaksolla.
A Tukikelpoisuus
(100) Bruttotuloverojärjestelmää voivat käyttää Filippiinien talousalueviranomaisen rekisteriin merkityt yritykset lukuun ottamatta tiettyjä palveluita (mm. tulli, huolitsijat, pankki- ja vakuutusala) erityistalousalueilla tarjoavia yrityksiä.
B Toteuttaminen käytännössä
(101) Filippiinien talousalueviranomaisen rekisteriin kuuluvat yritykset voivat soveltaa bruttotuloveroa vuotuisessa veroilmoituksessaan. Tuloverolomake sisältää vaihtoehdon, jossa yritys voi päättää verovuoden osalta perittävästä määrästä soveltamalla erityistä 5 prosentin veroa bruttotuloistaan tavanomaisesti yrityksen nettotuloista laskettavan veroprosentin sijasta (33 prosenttia viimeisimmän kansalliseen tuloverolakiin tehdyn muutoksen mukaan). Filippiinien talousalueviranomaisen XX säännön mukaan bruttotuloveron laskemiseksi määritettävä bruttotulo koostuu erityistalousalueella harjoitetusta ansiotoiminnasta saaduista nettotuloista, joista on poistettu välittömiä tuotantokustannuksia vastaavat verohelpotukseen oikeuttavat vähennykset käyttöomaisuuteen liittyvät poistot ja rahoitusmaksut mukaan luettuina.
(102) Hakijan veroilmoitus toimitetaan ensin Filippiinien talousalueviranomaiselle, joka tarkastaa ja toteaa, että yritys on oikeutettu bruttotuloveroon, ja sen jälkeen verohallitukselle, joka toteuttaa tavanomaisen verotarkastuksen.
(103) Valitsemalla bruttotuloveron yritys vapautuu ilman eri toimenpiteitä tavanomaisesta tuloverosta, joka vuonna 1998 oli 34 prosenttia ja vuonna 1999 33 prosenttia nettotuloista. Lisäksi bruttotuloverokannustin merkitsee vapautusta kaikista paikallisveroista, jotka vaihtelevat lainkäyttöalueittain ja joihin kuuluu muun muassa kiinteistö-, elinkeino-, paikallinen luvake-, ammatinharjoitus- ja kunnallisvero.
C Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon
(104) Kannustin on perusasetuksen 2 artiklan mukainen tuki, koska se merkitsee Filippiinien viranomaisten vapautuksena muutoin perittävistä tulo- ja paikallisveroista antamaa taloudellista tukea ja edunsaajalle tästä koituvaa hyötyä. Koska kyseistä kannustinta voivat käyttää ainoastaan sellaiset yritykset, jotka sijaitsevat ja toimivat Filippiinien viranomaisten antamalla luvalla tietyillä alueilla (erityistalousalueet), se on perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa mielessä erityinen.
D Tuen määrän laskeminen
(105) Lu Chu/Pilshinin saama hyöty on laskettu verovuotta 1998 koskevien tietojen perusteella, koska sitä myöhemmät veroilmoitukset eivät olleet käytettävissä.
(106) Lu Chu/Pilshinin saama hyöty on vuoden 1998 osalta tosiasiallisesti maksetun veron määrän ja sen määrän, joka olisi ollut maksettava normaalin veroprosentin mukaan, erotus. Jälkimmäiseen sisältyy tavanomainen 34 prosentin kansallinen tulovero ja joitakin Lu Chu/Pilshinin lainkäyttöalueella tavanomaisesti perittyjä paikallisia veroja: kunnallisvero, kiinteistövero ja kunnallinen lisenssivero. Koska kyseinen tuki vastaa kerta-avustusta, tällä tavalla laskettuun hyötyyn lisätään tutkimusajanjakson aikainen keskimääräinen antolainauksen markkinakorko eli 15,1 prosenttia. Kun Lu Chu/Pilshinin saama tuki kohdennetaan tutkimusajanjakson kokonaismyyntiin, sen määräksi saadaan 0,58 prosenttia.
Vapautus koneiden, raaka-aineiden, tarvikkeiden ja varaosien tuontitulleista (erityistalousaluelain 4 jakson c kohta ja 23 jakso)
Johdanto
(107) Filippiinien talousalueviranomaisen XV säännössä määrätään, että vientiyrityksen vientiteollisuuden vapaa-alueelle tuomat koneet, raaka-aineet, tarvikkeet ja varaosat, jotka on määrä käyttää tuotantomenetelmässä, on tietyin edellytyksin vapautettava tuontitulleista.
(108) Kuten edellä on selitetty, vientiteollisuuden vapaa-alueet eivät kuulu maan tullialueeseen. Liikenne alueelle ja sieltä pois on rajoitettua ja Filippiinien talousarvioviranomaisen ja tullitoimipaikan valvomaa.
Koneiden tuontia koskeva vapautus
A Tukikelpoisuus
(109) Kyseinen kannustin koskee vientiteollisuuden vapaa-alueilla sijaitsevia vientiyrityksiä.
B Toteuttaminen käytännössä
(110) Saadakseen vapautuksen tuotujen koneiden tuontitullista vientiteollisuuden vapaaalueella sijaitsevan yrityksen on tehtävä tuontilupahakemus Filippiinien talousalueviranomaiselle, joka antaa luvan tarkastettuaan, että koneet liittyvät yrityksen tuotantoon.
C Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon
(111) Kannustin on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukainen tuki, koska se merkitsee Filippiinien viranomaisten vapautuksena muutoin kannettavista tuontitulleista antamaa taloudellista tukea ja edunsaajalle tästä koituvaa hyötyä. Kannustin ei sisällä vapautusta tuotantomenetelmässä kulutettujen tuotantopanosten osalta. Koska tuki rajoittuu tietyillä alueilla sijaitseviin yrityksiin ja riippuu vientituloksesta, se on perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja 3 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa mielessä erityinen.
D Tuen määrän laskeminen
(112) Vientiä harjoittavan tuottajan Lu Chun saama etu on laskettu tuotantohyödykkeistä maksamattomien tuontitullien perusteella jakamalla kyseinen määrä sellaiselle ajanjaksolle, joka vastaa kyseisten varojen tavanomaista poistoaikaa kyseisellä tuotannonalalla. Kyseinen ajanjakso on määritetty 10 vuodeksi, jonka katsotaan vastaavan kyseisen koneen tavanomaista käyttöikää kyseisellä tuotannonalalla Filippiineillä. Tutkimusajanjaksoa koskeva määrä on kohdennettava vientimyyntiin. Koska kyseisen järjestelmän mukaiset tuet vastaavat kerta-avustuksia, edunsaajalle koituvan täyden edun selvittämiseksi määrä on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjakson aikainen keskimääräinen markkinakorko eli 15,1 prosenttia. Kun näin laskettu määrä on kohdennettu tutkimusajanjakson aikaiseen kokonaisvientiin, tuen määräksi on saatu 0,05 prosenttia. Koska tuen määrä on alle 0,3 prosenttia ja Filippiinit on liitteessä VII mainittu maa, katsotaan, että vientiä harjoittava tuottaja ei saanut etua edellä olevan johdanto-osan 8 kappaleen mukaisesti.
Raaka-aineiden tuontia koskeva vapautus
A Tukikelpoisuus
(113) Kyseinen kannustin koskee vientiteollisuuden vapaa-alueilla sijaitsevia vientiyrityksiä.
B Toteuttaminen käytännössä
(114) Niiden vientiteollisuuden vapaa-alueilla sijaitsevien vientiyritysten, jotka haluavat vapautuksen raaka-aineiden tuontitulleista, on tehtävä Filippiinien talousalueviranomaiselle hakemus - joka sisältää yksityiskohtaiset tiedot rahtaajasta, tuojasta ja maahan tuoduista tavaroista - saadakseen luvan rahdin uudelleenlaivaukseen tuontisatamasta vientiteollisuuden vapaa-alueelle. Filippiinien talousalueviranomaisen ja tullitoimipaikan virkailijat ristiintarkastavat maahan tuodut tavarat tuontisatamassa ja varmistavat, että ne toimitetaan vientiteollisuuden vapaa-alueelle. Filippiinien talousarvioviranomainen pitää yrityskohtaista rekisteriä, jonne se kirjaa yksittäiset tuontitapahtumat.
(115) Vastaavaa menettelyä sovelletaan, kun yritykset vievät maasta valmiit tuotteensa. Niiden on pyydettävä vientilupaa Filippiinien talousalueviranomaiselta. Sen virkailijat tarkastavat rahdin ennen kuin se poistuu vientiteollisuuden vapaa-alueelta ja varmistavat, että se toimitetaan sellaisenaan laivaussatamaan, missä tullitoimipaikka ristiintarkastaa sen. Vienti kirjataan Filippiinien talousalueviranomaisen pitämään yrityskohtaiseen rekisteriin. Jos yritys haluaa myydä osan tuotannostaan kotimarkkinoilla, sen on saatava siihen Filippiinien talousalueviranomaiselta lupa. Vientiteollisuuden vapaa-alueelta voivat lähteä ainoastaan ne tavarat, joille on annettu lupa paikalliseen myyntiin.
(116) Filippiinien viranomaisten mukaan tavaroita kotimarkkinoilla myyvien yritysten on maksettava tuotujen raaka-aineiden vastaavasta määrästä tuontitulli, jonka Filippiinien talousalueviranomainen ja tullitoimipaikka laskevat ennalta määritetyn valmistuskaavan perusteella. Filippiinien viranomaiset eivät kuitenkaan esittäneet näyttöä kyseisen kaavan tosiasiallisesta määrittämisestä ja soveltamisesta.
(117) Filippiinien viranomaiset ilmoittivat myös, että Filippiinien talousalueviranomainen tarkastaa säännöllisin väliajoin yritysten raaka-ainevarastot varmistaakseen, että tavarat jälleenviedään kuuden kuukauden kuluessa. Mikäli näin ei tapahdu, yritysten on maksettava tuontitulli niistä raaka-aineista, joita ei ole jälleenviety. Filippiinien viranomaiset eivät kuitenkaan esittäneet näyttöä siitä, toteutetaanko kyseisiä tarkastuksia tosiasiallisesti ja jos toteutetaan, miten.
C Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon
(118) Kannustin vaikuttaa sisältävän perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisen tuen. Filippiinien viranomaiset eivät ole pystyneet todistamaan panneensa täytäntöön ja soveltavansa tosiasiallisesti järjestelmää tai menettelyä, jolla vahvistettaisiin, että vientiteollisuuden vapaa-alueelle tuodut raaka-aineet kulutetaan vietävien tuotteiden tuotantoon, ja jolla osoitettaisiin, missä määrin näin tapahtuu, kuten perusasetuksen liitteessä II edellytetään. Filippiinien viranomaiset eivät esittäneet näyttöä, joka tukisi niiden väitettä valmistuskaavan soveltamisesta valmiiden tuotteiden viennin ja raaka-aineiden tuonnin välisen yhteyden määrittämiseksi. Filippiinien viranomaiset eivät myöskään esittäneet näyttöä siitä, tarkastavatko ne tosiasiallisesti yrityksen varastoa ja jos tarkastavat, miten.
(119) Kannustin on tuki, koska se merkitsee Filippiinien viranomaisten vapautuksena muutoin kannettavista tuontitulleista antamaa taloudellista tukea ja edunsaajalle tästä koituvaa hyötyä. Koska tuki rajoittuu tietyillä alueilla sijaitseviin yrityksiin ja riippuu vientituloksesta, se on perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja 3 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa mielessä erityinen.
(120) Lu Chun käyttämä tuotantomenetelmä on melko yksinkertainen: ainoa käytetty raaka-aine on ruostumattomasta teräksestä valmistettu valssilanka, joka työstetään (leikataan ja revitään) kiinnikkeisiin, jotka ovat ainoat Lu Chun valmistamat valmiit tuotteet. Tutkimuksen aikana Filippiinien viranomaiset ja komissio tarkastelivat perusasetuksen liitteen II mukaisia tosiasiallisia tuotantopanoksia. Tutkimusajanjakson aikana Lu Chu toi maahan kaikki tarvitsemansa raaka-aineet ja vei maasta kaikki valmiit tuotteet (se ei siis tehnyt hankintoja tai myynyt kotimarkkinoilla). Tutkimusajanjakson aikana tuonti- ja vientimäärissä ei todettu merkittäviä eroja, eikä yrityksen varasto ollut kyseisen ajanjakson päättyessä poikkeavalla tasolla.
(121) Komissio katsoo, että on riittävää näyttöä siitä, että tutkimusajanjakson aikana Lu Chun tuontitulleista vapautettuina maahantuomat raaka-aineet on tosiasiallisesti kulutettu vietyjen tuotteiden valmistukseen. Kyseisen yrityksen kaupan rakenteen ja toiminnan huomioon ottaen tilanteen ei ole syytä olettaa muuttuvan tulevina vuosina. Tämän johdosta katsotaan alustavasti, että Lu Chu/Pilshin ei saanut tukea kyseisestä ohjelmasta.
Varaosien ja tarvikkeiden tuontia koskeva vapautus
A Tukikelpoisuus
(122) Kyseinen kannustin koskee vientiteollisuuden vapaa-alueilla sijaitsevia vientiyrityksiä.
B Toteuttaminen käytännössä
(123) Saadakseen vapautuksen tuotujen varaosien ja tarvikkeiden tuontitullista vientiteollisuuden vapaa-alueilla sijaitsevien yritysten on tehtävä tuontilupahakemus Filippiinien talousalueviranomaiselle, joka antaa luvan tarkastettuaan, että tavarat liittyvät yrityksen tuotantoon.
C Mahdollisuus tasoitustullin käyttöönottoon
(124) Kannustin on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukainen tuki, koska se merkitsee Filippiinien viranomaisten vapautuksena muutoin kannettavista tuontitulleista antamaa taloudellista tukea ja edunsaajalle tästä koituvaa hyötyä. Ei ole näyttöä siitä, että vapautus koskisi tuotantomenetelmässä kulutettuja tuotantopanoksia. Koska tuki rajoittuu tietyillä alueilla sijaitseviin yrityksiin ja riippuu vientituloksesta, se on perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja 3 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa mielessä erityinen.
D Tuen määrän laskeminen
(125) Vientiä harjoittavalle tuottajalle koitunut hyöty on laskettu tarvikkeiden ja varaosien tuonnista maksamattoman tullin perusteella. Jotta saataisiin selville edunsaajan tästä järjestelmästä saama kokonaishyöty, kyseistä määrää on oikaistu lisäämällä siihen tutkimusajanjaksona kertynyt korko. Koska tuontitullia koskevista vapautuksista koituva hyöty saadaan säännöllisesti tutkimusajanjakson aikana, se vastaa tutkimusajanjakson ensimmäisen ja viimeisen päivän välillä tehtyjä avustuksia. Kyseisissä tapauksissa voidaan tavanomaisesti olettaa, että tutkimusajanjakson puoliväliin mennessä on saatu keskimääräinen avustus. Tämän vuoksi korko on lisättävä kuudelta kuukaudelta kertyneiden maksamattomien tullien kokonaismäärään käyttämällä 15,1 prosentin keskimääräistä kaupallista antolainauskorkoa. Kun näin laskettu määrä on kohdennettu tutkimusajanjakson aikaiseen kokonaisvientiin, tuen määräksi on saatu 3,33 prosenttia.
3 Tukiohjelmat, joita vientiä harjoittavat tuottajat eivät käyttäneet
(126) Komissio määritti, että yhteistyössä toimivat vientiä harjoittavat tuottajat eivät tutkimusajanjakson aikana käyttäneet hyväkseen muita valituksissa mainittuja tukiohjelmia, joita ovat:
- muut erityistalousaluelain mukaiset kannustimet,
- alennetut vuokra- ja rakennuskustannukset,
- yleisen investointilain mukaiset kannustimet lukuun ottamatta vapautusta raaka-aineiden tuontiverosta ja -tullista, jota Pilshin-yritys käytti. Koska kuitenkin sen kyseisestä järjestelmästä saaman tuen määrä on alle 0,3 prosenttia ja Filippiinit on liitteessä VII mainittu maa, etua ei katsota saadun, kuten edellä johdanto-osan 8 kappaleessa selitetään.
4 Tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
(127) Perusasetuksen säännösten mukaisten tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä on arvon perusteella ilmaistuna tutkimuksen kohteena olevan vientiä harjoittavan tuottajan Lu Chu/Pilshinin osalta 3,91 prosenttia.
(128) Yhteistyö tässä menettelyssä määritettiin erittäin laajaksi. Yhteistyössä toimiva vientiä harjoittava tuottaja vastasi käytännöllisesti katsoen kaikesta Filippiinien viennistä Euroopan yhteisöön tutkimusajanjaksolla, kuten Eurostatin tuontilukujen ja yhteistyössä toimivan vientiä harjoittavan tuottajan esittämien vientilukujen vertailu osoittaa.
TAULUKON PAIKKA
D YHTEISÖN TUOTANNONALA
1 Yhteisön tuottajat
(129) Teräskiinnikkeitä valmistavat yhteisössä seuraavat yritykset:
- Tuottajat, jotka tekivät valituksen ja toimivat yhteistyössä tutkimuksen osalta:
- Bulnava srl, Milano (Italia)
- Inox Viti snc di Cattinori Enrico & Bruno, Grumello Del Monte (Italia)
- Tevi (Trafilerie e Viterie Italiane srl), Ponte Dell'Olio (Italia)
- Torbesa (Tornilleria del Besos, SA), Barcelona (Espanja)
- Ugivis SA Belley (Ranska),
- muut tuottajat, jotka eivät tehneet valitusta mutta eivät myöskään vastustaneet menettelyä.
(130) Kävi ilmi, että eräät valituksen tehneet yhteisön tuottajat olivat tutkimusajanjakson aikana hankkineet teräskiinnikkeitä yhteisön ulkopuolisista lähteistä, muun muassa asianomaisista maista. Kyseisten hankintojen määrä muodosti kuitenkin vähäpätöisen osan kokonaistuotannosta (alle 2 prosenttia). Tämän vuoksi katsottiin, että näissä hankinnoissa oli noudatettu sellaisten tuottajien tavanomaista kauppatapaa, joiden on täydennettävä omaa tuotevalikoimaansa pienellä määrällä tuotuja teräskiinnikkeitä.
(131) Kaikkien kyseisten yritysten tuotanto muodostaa perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdan mukaisen vhteisön tuotannon.
2 Yhteisön tuotannonala
(132) Tarkasteltiin, muodostivatko valituksen tehneet yhteisön tuottajat pääosan teräskiinnikkeiden yhteisön kokonaistuotannosta, ja tehtiin se päätelmä, että ne tuottivat 70 prosenttia tutkimusajanjakson aikaisesta yhteisön kokonaistuotannosta. Katsottiin, että valituksen tekijät, jäljempänä "yhteisön tuotannonala", muodostavat yhteisön tuotannonalan perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdan ja 10 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
E VAHINKO
1 Alustavat huomiot
(133) Vahinkoa koskevaa analyysiä on tarkasteltava komission asetuksella (EY) N:o 1732/97(6) tarkasteltavana olevan tuotteen osalta väliaikaisesti käyttöön otettujen ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 393/98(7) vahvistettujen polkumyyntitoimenpiteiden perusteella. Jälkimmäisellä asetuksella otettiin käyttöön lopullinen polkumyyntitulli Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Korean tasavallasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevien teräskiinnikkeiden tuonnissa.
(134) Koska tutkimuksessa tehtiin se päätelmä, että singaporelaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät saaneet väitettyä tukea, ja koska Thaimaan osalta vahinkomarginaali todettiin vähäpätöiseksi, vahinkoa koskeva selvitys rajoitettiin koskemaan Malesiasta ja Filippiineiltä peräisin olevien teräskiinnikkeiden tuontia.
2 Yhteisön kulutus
(135) Yhteisön kulutus määritettiin kyselyyn annettujen vastausten (yhteisön tuotannonalan myyntimäärät), Eurostatin tietojen (tuonnin määrä) ja valituksessa esitettyjen tietojen (valitukseen osallistumattomien yhteisön tuottajien myyntimäärät) perusteella.
(136) Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että todettavissa oleva yhteisön kulutus nousi vuoden 1996 79388 tonnista 80080 tonniin vuonna 1997, laski sitten 60977 tonniin vuonna 1998 ja 58680 tonniin tutkimusajanjaksolla, mikä merkitsee 26 prosentin kokonaislaskua. Kulutus lisääntyi hieman (1 prosentin) vuodesta 1996 vuoteen 1997, mutta laski jyrkästi vuonna 1998 (24 prosenttia edellisestä vuodesta) ja väheni edelleen 4 prosenttia tutkimusajanjaksolla.
(137) On pantava merkille, että todennettavissa olevan kulutuksen kehitykseen vaikuttaa suuresti varastonpitäjien käyttäytyminen yhteisön markkinoilla, koska nämä toimivat välittäjinä kaikkien teräskiinnikkeiden tuottajien, siis sekä yhteisön tuottajien että vientiä harjoittavien tuottajien, välillä. Todettavissa olevat kulutusluvut heijastavat siten varastonpitäjien tarkastelujakson aikana tekemiä hankintoja eivätkä välttämättä käyttäjien hankkimia määriä.
(138) Aiemmassa polkumyynnin vastaisessa menettelyssä kävi ilmi, että kulutus kasvoi voimakkaasti vuosina 1994 ja 1995 tukkukauppiaiden hankintojen johdosta (59900 tonnista 86500 tonniin). Vuosina 1997 ja 1998 tapahtui jyrkkä lasku (80080 tonnista 60977 tonniin; tutkimusajanjaksolla lasku jatkui 58680 tonniin) samaan aikaan, kun edellä mainitut polkumyyntitoimenpiteet otettiin käyttöön. Kyseinen lasku merkitsi tuonnin tason palautumista vuoden 1994 tasolle. Kyseinen kehitys osoitti, että edellä mainittujen polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönottoa edeltävä tuonti ylitti käyttäjien tekemät hankinnat.
3 Kumulaatio
(139) Komissio tarkasteli perusasetuksen 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti, olisiko Malesiasta ja Filippiineiltä peräisin olevien teräskiinnikkeiden tuontia arvioitava kumulatiivisesti.
(140) Tältä osin tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määrän todettiin olevan korkeampi kuin vähimmäistaso, sellaisena kuin se on määritettynä perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdassa, eikä tuonnin määrä ollut kummankaan maan osalta vähäpätöinen.
(141) Kuten edellä on mainittu, kävi ilmi myös, että molemmista asianomaisista maista tuodut teräskiinnikkeet olivat joka suhteessa samanlaisia kuin yhteisön tuotannonalan tuottamat ja myymät teräskiinnikkeet. On pantava merkille, että molemmista asianomaisista maista tuodut teräskiinnikkeet on tuotettu samojen laatustandardien (DIN- tai ISO-standardin) mukaisesti kuin yhteisön tuotteet, ne voivat korvata toisensa ja niitä markkinoitiin yhteisössä samalla ajanjaksolla toisiinsa verrattavissa olevien myyntikanavien kautta ja samoin kauppaehdoin. Tämän vuoksi tuotujen teräskiinnikkeiden katsottiin kilpailevan keskenään ja yhteisössä tuotettujen teräskiinnikkeiden kanssa.
(142) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että Malesiasta ja Filippiineiltä peräisin oleva tuonti täytti kaikki perusasetuksen 8 artiklan 4 kohdassa asetetut edellytykset, toisin sanoen tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavat tuet olivat kunkin asianomaisen omaan osalta vähimmäistasoa korkeammat, tuonnin määrä ei ollut vähäpätöinen, ja tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi oli aiheellista ottaen huomioon tuotavien tuotteiden väliset kilpailuedellytykset sekä tuotavien tuotteiden ja yhteisön samankaltaisten tuotteiden väliset kilpailuedellytykset. Tämän vuoksi Malesiasta ja Filippiineiltä tulevaa tuontia tarkasteltiin kumulatiivisesti.
4 Tuetun tuonnin määrä ja markkinaosuus
(143) Asianomaisista maista peräisin olevien teräskiinnikkeiden vientituella tapahtuvan tuonnin määrä yhteisöön kasvoi 16 prosenttia tarkastelujaksolla. Se kasvoi vuoden 1996 6280 tonnista 7433 tonniin vuonna 1997 ja 7917 tonniin vuonna 1998, mutta laski sitten 7293 tonniin tutkimusajanjaksolla.
(144) Asianomaisten maiden markkinaosuus kasvoi vuoden 1996 7,9 prosentista 9,3 prosenttiin vuonna 1997 ja 13 prosenttiin vuonna 1998 ollen tutkimusajanjaksolla 12,4 prosenttia, mikä merkitsee 4,5 prosenttiyksikön kasvua tarkastelujaksolla ja kasvua erityisesti vuodesta 1997 alkaen.
5 Tuetun tuonnin hinnat
Hintakehitys
(145) Asianomaisista maista tulevan tuonnin hinnat ilmaistuina euroina kiloilta Eurostatin tilastojen mukaan laskivat seuraavasti: 2,91 vuonna 1996, 2,75 vuonna 1997, 2,73 vuonna 1998, 2,58 tutkimusajanjaksolla. On huomattava, että asianomaisista maista tulevan tuonnin hinnat ovat tarkastelujakson aikana olleet pysyvästi ja merkittävästi alempia kuin yhteisön tuotannonalan hinnat.
Hinnan alittavuus
(146) Hinnan alittavuuden osalta asianomaisista maista tuodut teräskiinnikkeet sekä yhteisön tuotannonalan tuottamat ja yhteisön markkinoilla myymät teräskiinnikkeet jaettiin tuotevalvontanumeron perusteella eri tyyppeihin. Komissio vertasi kunkin teräskiinniketyypin osalta vientiä harjoittavien tuottajien ja yhteisön tuotannonalan keskimääräisiä nettomyyntihintoja (ilman hyvityksiä ja veroja), jotka oli laskettu ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle tapahtuneen myynnin perusteella ja joita oli tarvittaessa asianmukaisesti oikaistu jakelukanavien erojen huomioon ottamiseksi. Erotus ilmaistiin prosenttiosuutena yhteisön tuotannonalan hinnoista.
(147) Jotta tuontia ja yhteisön tuotannonalan myyntiä voitaisiin vertailla toisiaan vastaavassa kaupan portaassa, asianomaisista maista tulevan tuonnin hinnat oikaistiin maksettavien tullien (Malesian osalta polkumyyntitulli mukaan luettuna), tuonnin jälkeisten kustannusten (käsittely-, rahoitus- ja kuljetuskustannukset mukaan luettuina) ja uudelleenpakkauskustannusten huomioon ottamiseksi perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti. Tuonnin jälkeisten kustannusten ja uudelleenpakkauskustannusten oikaisut tehtiin käytettävissä olleiden tosiasioiden, muun muassa aiemman polkumyyntitutkimuksen aikana tuojilta saatujen tietojen, perusteella.
(148) Edellä esitettyjen menetelmien perusteella määritettiin molempien maiden osalta hinnan alittavuuden marginaalit, jotka ovat prosenttiosuutena yhteisön tuotannonalan painotetusta keskimääräisestä hinnasta ilmaistuina Malesian osalta 10-20 prosenttia ja Filippiinien osalta 31 prosenttia.
6 Yhteisön tuotannonalan tilanne
Myynnin määrä ja markkinaosuus
(149) Yhteisön tuotannonalan myynti yhteisön markkinoilla lisääntyi tarkastelujaksolla 31 prosenttia vuoden 1996 14131 tonnista 18758 tonniin vuonna 1997, 19216 tonniin vuonna 1998 ja väheni sitten 18520 tonniin tutkimusajanjaksolla.
(150) Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus kasvoi tarkastelujaksona vuoden 1996 17,8 prosentista 23,4 prosenttiin vuonna 1997, 31,5 prosenttiin vuonna 1998 ja 31,6 prosenttiin tutkimusajanjaksolla. Markkinaosuuden kokonaiskasvun voidaan katsoa johtuvan myynnin lisääntymisestä kysynnän vähetessä polkumyyntitullien käyttöönoton jälkeen. Myös muut tärkeimmät yhteisöön suuntautuvat viejät kuin ne maat, joihin sovelletaan polkumyyntitulleja, lisäsivät markkinaosuuksiaan samasta syystä.
Hinnat
(151) Yhteisön tuotannonalan myymien teräskiinnikkeiden painotettu keskimääräinen myyntihinta laski kaikkiaan 17 prosenttia tarkastelujaksolla. Hinnat laskivat vuoden 1996 3,65 eurosta/kg 3,22 euroon/kg vuonna 1997, 3,23 euroon/kg vuonna 1998 ja 3,02 euroon/kg tutkimusajanjaksolla.
(152) On pantava merkille, että yhteistyössä toimivien raaka-aineiden toimittajien esittämien tietojen mukaan asianomaisten raaka-aineiden hinta laski 5,6 prosenttia vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välillä ja yhteisön tuotannonalan kyseistä raaka-ainetta sisältävistä teräskiinnikkeistä veloittamat hinnat laskivat 6,3 prosenttia. Koska raaka-ainehankintojen kustannukset muodostivat 56,7 prosenttia yhteisön tuotannonalan tutkimusajanjakson aikaisista kokonaiskustannuksista, kävi ilmi, että yhteisön tuotannonalan teräskiinnikkeistä veloittamat hinnat laskivat raaka-ainekustannusten laskua paljon enemmän. Kyseinen tilanne on tyypillinen hintojen laskiessa.
Kannattavuus
(153) Yhteisö tuotannonalan myyntituotto nousi vuoden 1996 0,1 prosentista 2,3 prosenttiin vuonna 1997, laski 1,8 prosenttiin vuonna 1998 ja edelleen - 0,8 prosentin tappioon tutkimusajanjaksolla.
(154) Jos kyseinen laskusuuntaus jatkuu, yhteisön tuotannonalan tuottajien myyntihinnat lähestyvät pian niiden marginaalikustannuksia, koska hyvin kilpailukykyisillä ja avoimilla markkinoilla ei ole mahdollista ylläpitää samaa voittotasoa edes markkinaosuuden kustannuksella, jos yksipuolisesti veloittaa korkeampia hintoja. Tutkimusajanjakson aikainen - 0,8 prosentin tappio on heikoin tulos sitten vuoden 1996.
Tuotanto, kapasiteetti ja kapasiteetin käyttö
(155) Yhteisön tuotannonalan tuotanto lisääntyi 21 prosenttia tarkastelujaksolla kasvaen vuoden 1996 15620 tonnista 18701 tonniin vuonna 1997 ja 20272 tonniin vuonna 1998 ja laskien sitten 18857 tonniin tutkimusajanjaksolla.
(156) Yhteisön tuotannonalan kapasiteetti kasvoi 22 prosenttia tarkastelujaksona. Olisi pantava kuitenkin merkille, että kyseinen kasvu tapahtui suurelta osin vuonna 1997, kun yhteisön tuotannonala oletti myynnin kasvavan edellä mainitussa menettelyssä tapahtuneen polkumyyntitullien käyttöönoton seurauksena. Vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson aikana kapasiteetti pysyi vakaana.
(157) Kapasiteetin käyttö lisääntyi 60 prosentista 62 prosenttiin vuosina 1996 ja 1997. Se nousi edelleen 63 prosenttiin vuonna 1998, mutta laski 59 prosenttiin tutkimusajanjaksolla.
Varastot
(158) Yhteisön tuotannonalan varastot kasvoivat tarkastelujaksolla 30 prosenttia vuoden 1996 3331 tonnista 4435 tonniin tutkimusajanjakson lopussa.
Investoinnit
(159) Investoinnit lisääntyivät kaikkiaan 32 prosenttia vuoden 1996 1,6 miljoonasta eurosta tutkimusajanjakson 2,1 miljoonaan euroon. Investoinnit vaihtelivat tarkastelujaksolla (8,8 miljoonaa euroa vuonna 1997 ja 4,09 miljoonaa euroa vuonna 1998). Teräskiinnikkeiden tuotannonalalla tarvitaan kohtuullisia koneinvestointeja kilpailukyvyn ylläpitämiseksi ja ympäristövaatimusten täyttämiseksi.
Työllisyys
(160) Työllisyys lisääntyi vuoden 1996 386 henkilöstä 453 henkilöön tutkimusajanjaksolla eli 17 prosenttia tarkastelujaksolla. Työllisyys lisääntyi pääasiassa vuonna 1997 (438 työntekijää, kun edellisenä vuonna määrä oli ainoastaan 386) samaan aikaan, kun joissakin yrityksissä tehtiin rakennemuutoksia ja kapasiteetti kasvoi.
Tuottavuus
(161) Yhteisön tuotannonalan tuottavuus ilmaistuna tonneina työntekijää kohti parani 10 prosenttia tarkastelujaksolla. Se koheni huomattavasti vuosina 1996 ja 1997 (8 prosenttia), parani edelleen vuosina 1997 ja 1998 (8 prosenttia) ja laski sitten 5 prosenttia vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välillä.
7 Vahinkoa koskevat päätelmät
(162) Asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin katsotaan aiheuttaneen tarkastelujaksolla yhteisön tuotannonalaan kohdistuvaa merkittävää hintapainetta. Asianomaisen tuonnin todettiin huomattavassa määrin alittavan yhteisön tuotannonalan hinnat tutkimusajanjaksolla, ja sen määrä lisääntyi merkittävästi. Tämän seurauksena yhteisön tuotannonala ei pystynyt nostamaan myyntihintojaan tai edes säilyttämään niitä ennallaan, vaikka tosiasiallinen kilpailu palautui polkumyyntitullien kohteena olevien maiden kanssa.
(163) Yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne huononi niin, että tutkimusajanjaksolla painotettu keskimääräinen tappio oli - 0,8 prosenttia, eikä sitä saatu kohennettua muun muassa sen takia, että asianomaiset maat pystyivät laskemaan hintoja.
(164) Väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden vuonna 1997 tapahtuneen käyttöönoton jälkeen yhteisön tuotannonalan tilanne koheni vuosina 1997 ja 1998 tuotannon ja myynnin osalta. Kuitenkin vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välillä yhteisön tuotannonalan tilanne huononi tuotannon (tuotantomäärä laski 7 prosenttia), myynnin (myynnin määrä laski 3,6 prosenttia) ja kannattavuuden (1,8 prosentista - 0,8 prosenttiin) osalta. Edellä esitetyn perusteella katsotaan alustavasti, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 8 artiklan 2 kohdan mukaista merkittävää vahinkoa.
F VAHINGON SYY-YHTEYS
(165) Komissio tutki yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon syytä koskevien päätelmien tekemistä varten kaikkien tiedossa olevien tekijöiden vaikutukset ja niistä kyseisen tuotannonalan tilanteelle aiheutuneet seuraukset. Kyseisellä selvityksellä varmistetaan se, että muiden tekijöiden kuin tuetun tuonnin aiheuttamaa vahinkoa ei katsota tuetusta tuonnista johtuvaksi.
1 Tuetun tuonnin vaikutukset
(166) Tutkimusajanjakson osalta määritetty merkittävä hinnan alittavuus sekä yhteisön tuotannonalan hintojen ja kannattavuuden lasku ajoittuvat selvästi samalle ajanjaksolle. Vientituella tapahtuneen tuonnin aiheuttaessa merkittävää hintapainetta vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välillä yhteisön tuotannonalan hinnat laskivat jyrkästi, mikä johti - 0,8 prosentin tappioihin tutkimusajanjakson aikana.
(167) Edellä mainitun polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen yhteisön tuotannonala pystyi lisäämään tuotantoaan, myyntiään ja kannattavuuttaan. Kuitenkin samaan aikaan, kun tuonti asianomaisista maista lisääntyi vuosina 1997 ja 1998 ja myyntihinnat laskivat jyrkästi erityisesti vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välillä, yhteisön tuotannonalan tilanne heikkeni erityisesti kannattavuuden osalta. Yhteisön tuotannonala ei pystynyt hyötymään sen käyttämättömästä kapasiteetista eikä tosiasiallisen kilpailun palauttamisesta polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen. Yhteisön tuotannonala ei vientituella tapahtuneen tuonnin aiheuttaman hintapaineen takia pystynyt parantamaan kannattavuuttaan.
(168) Tämän vuoksi tehdään se päätelmä, että tuonnin kasvun merkittävälle tasolle yhteisön markkinoista tutkimusajanjakson aikana, hintojen laskun, yhteisön tuotannonalan tilanteen heikkenemisen ja erityisesti taloudellisten tappioiden voidaan katsoa aiheutuneen asianomaisista maista tulleen tuonnin jatkuvasti alhaisista hinnoista.
2 Muiden tekijöiden vaikutus
(169) Komissio tarkasteli, voisiko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtua muista tekijöistä kuin vientituella tapahtuneesta tuonnista. Komissio tarkasteli erityisesti kulutuksen kehittymistä, muista yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevan tuonnin kehittymistä ja vaikutusta sekä raaka-ainekustannusten vaihteluiden vaikutusta.
Kulutus
(170) Tarkasteltiin, heikensikö kulutuksen kehittyminen merkittävästi yhteisön tuotannonalan tilannetta erityisesti kannattavuuden osalta.
(171) On pantava merkille, että vaikka kulutus väheni jyrkästi (26 prosenttia) vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välillä, samalla ajanjaksolla yhteisön tuotannonalan myyntimäärä kasvoi 31 prosenttia ja sen osuus yhteisön markkinoista kasvoi 13,8 prosenttiyksikköä. Tästä myynnin kasvusta huolimatta yhteisön tuotannonalan hinnat laskivat huomattavasti vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välillä, minkä seurauksena sen kannattavuus heikkeni.
(172) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että kysynnän supistuminen ei todennäköisesti ole vaikuttanut yhteisön tuotannonalan heikentymiseen.
Tuonti muista kolmansista maista
(173) Kävi ilmi, että muista kolmansista maista tuleva tuonti menetti osuuttaan yhteisön markkinoilla niin, että kun sen markkinaosuus vuonna 1996 oli 64,8 prosenttia, tutkimusajanjaksolla se oli enää 42,3 prosenttia.
Singapore
(174) Kuten edellä on mainittu, tutkimus osoitti, että singaporelaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät saaneet väitettyä tukea. Vaikka Singaporesta tuleva tuonti lisääntyi tarkastelujaksolla merkittävästi (167 prosenttia), sen hinnat olivat Eurostatin tietojen perusteella koko tarkastelujakson ajan korkeammat kuin yhteisön tuotannonalan myyntihinnat. Edellä esitetyn perusteella ei vaikuta siltä, että Singaporesta tuleva tuonti olisi merkittävässä määrin aiheuttanut vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
Thaimaa
(175) Kuten edellä on mainittu, tutkimus osoitti Thaimaan tukimarginaalin vähäpätöiseksi. Thaimaasta tuleva tuonti on lisääntynyt yhteisön markkinoilla ja sen hinnat alittavat yhteisön tuotannonalan veloittamat hinnat. On pantava merkille, että Thaimaasta tulevaa teräskiinnikkeiden tuontia koskevat polkumyyntitoimenpiteet perustuvat aiemmassa polkumyynnin vastaisessa menettelyssä määritettyihin polkumyyntimarginaaleihin.
(176) Tämän vuoksi katsotaan, että myös Thaimaasta tuleva tuonti on saattanut aiheuttaa yhteisön tuotannonalalle koitunutta vahinkoa.
Muut kolmannet maat
(177) Kävi ilmi, että muiden kolmansien maiden markkinaosuus pieneni tarkastelujaksolla 29 prosenttiyksikköä etupäässä polkumyyntitullien kohteena olevista maista tulevan tuonnin vähentymisen vuoksi.
(178) Tämän vuoksi katsottiin, että kyseinen tuonti ei aiheuttanut yhteisön tuotannonalalle vahinkoa siinä määrin, että se poistaisi vientituella tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välisen syy-yhteyden.
Raaka-aineet
(179) Tarkasteltiin sitä, voitiinko yhteisön tuotannonalalle aiheutunutta vahinkoa pitää raaka-ainekustannusten kasvusta johtuvana.
(180) Kävi ilmi, että kyselyyn vastanneiden raaka-aineiden toimittajien teräskiinnikkeiden tuotannossa yleisesti käytetystä raaka-aineesta eli ruostumattomasta teräksestä valmistetusta valssilangasta veloittama hinta laski tarkastelujakson aikana. Tämän suuntauksen lisäksi nikkelin, joka on ruostumattomasta teräksestä valmistetun valssilangan tärkein tuotantopanos, hinta laski. On pantava merkille, että yhteistyössä toimivat raaka-aineiden toimittajat tekivät pääosan yhteisön tuotannonalan ruostumattomasta teräksestä valmistettua valssilankaa koskevista kokonaishankinnoista.
(181) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että raaka-aineiden hinta ei aiheuttanut yhteisön tuotannonalalle vahinkoa.
3 Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(182) Edellä esitetyn perusteella katsottiin, että tuonti kahdesta asianomaisesta maasta on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
G YHTEISÖN ETU
1 Yleiset huomiot
(183) Toimitettujen tietojen perusteella tarkasteltiin alustavasti, oliko olemassa sellaisia pakottavia syitä, jotka todetusta polkumyynnistä ja vahingosta huolimatta johtaisivat siihen päätelmään, että toimenpiteiden käyttöönotto ei tässä tapauksessa olisi yhteisön etujen mukaista.
(184) Mahdollisten toimenpiteiden vaikutuksen arvioimiseksi yhteisön etua koskevat kyselylomakkeet lähetettiin kaikille menettelyn aloittamisvaiheessa tiedossa olleille asianomaisille osapuolille alhaisemman ja korkeamman jalostusasteen teollisuudessa. Tietoja pyydettiin myös yhteisön tuotannonalalta. Ainoastaan seitsemän raaka-aineiden toimittajaa, yksi valitukseen osallistumaton yhteisön tuottaja ja yhteisön tuotannonala vastasivat kyselyyn.
2 Tavarantoimittajat
Raaka-aineiden toimittajien tilanne
(185) Teräskiinnikkeiden tuotannossa käytetty raaka-aine on ruostumatonta terästä oleva valssilanka. Tätä raaka-ainetta tuottavat Euroopan suurimmat ruostumattoman teräksen valmistajat, jotka toimittavat yhteisön tuotannonalalle kaiken sen tarvitseman raaka-aineen.
(186) Kyseisen tyyppisessä tuotannossa voidaan käyttää ruostumattomasta teräksestä valmistetun valssilangan monta eri laatua. Kaksi käytetyintä laatua, joita yhteisön tuotannonala ja asianomaisten maiden tuottajat käyttävät, ovat austeniittiset terästyypit A2 (laatu AISI 304) ja A4 (AISI 316). Näitä teräslaatuja käytetään lähinnä niiden lämmön- ja korroosionkestävyyden ja erinomaisen lujuuden takia.
(187) Yhteistyössä toimivien raaka-aineiden toimittajien esittämien tietojen perusteella todettiin, että ne työllistivät tutkimusajanjaksolla 14520 henkilöä, joista keskimäärin 625 työskenteli erityisesti asianomaisen raaka-aineen tuotannossa. Niiden kokonaisliikevaihto oli tutkimusajanjaksolla 3,3 miljardia euroa, joista 135 miljoonaa euroa koski asianomaisia raaka-aineita. Niiden kokonaisliikevaihto laski 20 prosenttia vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välillä. Samalla ajanjaksolla asianomaisen raaka-aineen myynti yhteisössä väheni 2,6 prosenttia vuoden 1996 103,2 miljoonasta eurosta 100,6 miljoonaan euroon tutkimusajanjaksolla.
(188) Asianomaisten raaka-aineiden myynnin kannattavuudesta yhteisössä voidaan todeta, että tutkimusajanjaksolla määritettiin painotettu keskimääräinen - 6,9 prosentin tappio.
Toimenpiteiden käyttöönoton/käyttöön ottamatta jättämisen vaikutus
(189) Vaikka asianomaisia raaka-aineita tuottavat yritykset toimittavat tavaroita muille yhteisön ulkopuolisille markkinoille ja saattavat periaatteessa pystyä jälleensuuntaamaan myyntinsä näille markkinoille, myynnin lasku yhteisön markkinoilla, jotka muodostavat 77,5 prosenttia niiden asianomaisen raaka-aineen määrällisestä kokonaismyynnistä, todennäköisesti vaikuttaa niihin huomattavasti. Lisäksi on pantava merkille, että jotkut näistä yhteisön ulkopuolisista markkinoista ovat varsin suojattuja.
(190) Kun otetaan huomioon, että asianomaisten raaka-aineiden yhteisön kokonaistuotanto muodostaa suuremman kuin vähäpätöisen osuuden asianomaisten yritysten kokonaisliikevaihdosta ja työllisyydestä ja että kyseisten yritysten kokonaisliikevaihto väheni tarkastelujaksolla, voidaan katsoa, että jos toimenpiteitä otetaan käyttöön, niiden myyntimäärät kasvaisivat ja niiden tutkimusajanjaksolla negatiiviseksi kirjattu kannattavuustaso kohentuisi.
(191) Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, yritysten liikevaihdon laskusuuntausta on vaikeampi kääntää, koska asianomaisen raaka-aineen myynti todennäköisesti laskee. Lisäksi työpaikkojen menetys olisi vääjäämätöntä, jos yhteisön tuotannonala vähentää asianomaista raaka-ainetta koskevia hankintojaan.
3 Yhteisön tuotannonala
Yhteisön tuotannonalan luonne ja rakenne
(192) Yhteisön tuotannonala koostuu Ranskassa, Espanjassa ja Italiassa sijaitsevista pienistä ja keskisuurista yrityksistä. Tuotanto on pääomavaltaista ja pitkälle automatisoitua. Olisi pantava merkille, että teräskiinnikkeet ovat valmiita tuotteita, joita ei enää jalosteta, ja niitä käyttävät pääasiassa loppukäyttäjätuotannonalat erilaisiin sovelluksiin.
(193) Teräskiinnikevalikoima on pitkälle standardoitu ja sekä yhteisön tuotannonalan että asianomaisten maiden viejien tuottamat teräskiinnikkeet ovat hyväksyttyjen normien (DIN- tai ISO-standardien) mukaisia. Korkeasta standardointiasteesta ja yhteisön merkittävimpien tukkukauppiaiden, jotka toimivat sekä yhteisön ulkopuolisissa maissa tuotettujen teräskiinnikkeiden tuojina että yhteisössä tuotettujen teräskiinnikkeiden tukkukauppiaina, neuvotteluvoimasta johtuen erityisesti yleisimpien teräskiinnikkeiden hinnat ovat äärimmäisen herkkiä polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvan tuonnin vaikutukselle.
Toimenpiteiden käyttöönoton/käyttöön ottamatta jättämisen vaikutus yhteisön tuotannonalaan
(194) Koska määritetty vahinko on muuttunut hinnan alittavuuden aiheuttamaksi jyrkäksi hintojen laskuksi ja siitä johtuvaksi yhteisön tuotannonalan kannattavuuden heikkenemiseksi, on odotettavissa, että tasoitustullien käyttöönoton jälkeen yhteisön tuotannonalan myymien teräskiinnikkeiden määrä nousee ja, mikä vieläkin tärkeämpää, myös teräskiinnikkeiden hinnat yhteisön markkinoilla nousevat. Kyseisen hintojen korotuksen ansiosta yhteisön tuotannonala voisi saavuttaa tyydyttävän kannattavuustason, jolla yritykset voisivat jatkaa kaupankäyntiä ja tehdä tarvittavat investoinnit.
(195) Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, yhteisön tuotannonalan kielteinen kehityssuunta todennäköisesti jatkuu ja johtaa pitkällä aikavälillä yritysten lakkauttamisiin. Yhteisön tuotannonala on kärsinyt erityisesti markkinaosuuksien menetyksestä ja heikoista taloudellisista tuloksista. Näissä oloissa on todennäköistä, että työllisyystilanne huononee tulevaisuudessa.
(196) Koska yhteisön tuotannonalan tarkastelu osoitti, että ala on rakenteellisesti elinkelpoinen, voidaan olettaa, että toimenpiteet antaisivat tuotannonalalle mahdollisuuden toipua sille aiheutuneesta vahingosta. On odotettavissa, että hinnat ja myydyt määrät nousevat yhteisössä ja siten yhteisön tuotannonalan kannattavuus palautuu. Tämän vuoksi toimenpiteiden käyttöönottoa pidetään yhteisön tuotannonalan edun mukaisena.
4 Tuojat ja kauppiaat
(197) Teräskiinnikkeiden jakelua yhteisössä hoitaa suuri määrä tuojia/kauppiaita, joilla on varastoissaan runsaasti tarkasteltavana olevaa tuotetta. Tuojat/kauppiaat toimivat välittäjinä tuottajien (sekä yhteisön että sen ulkopuolisten maiden tuottajien) ja käyttäjien välillä ja niiden toiminta markkinoilla vaikuttaa suuresti teräskiinnikkeiden hintoihin. Yhteisön tuotannonalan todettiin luottavan edelleen myyntinsä osalta suuressa määrin hyvin toimivaan tuojien/kauppiaiden jakeluverkkoon.
(198) Asianomaisista tuojista/kauppiaista yhdeltäkään ei saatu vastausta yhteisön etua koskevaan kyselyyn. Tämän vuoksi komission selvitykset perustuvat käytettävissä olleisiin tosiasioihin ja eräiden asianomaisten tuojien/kauppiaiden esittämiin perusteltuihin väitteisiin.
(199) Aiemmasta polkumyyntitutkimuksesta kävi ilmi, että tuojat/kauppiaat pystyivät valvomaan hankintamääriä ja siten myös hintoja, koska polkumyynnillä tapahtunut tuonti oli niiden käytettävissä ennen tullien käyttöönottoa ja koska niillä on neuvotteluvoimaa suhteessa yhteisön ulkopuolisiin maihin ja yhteisön tuotannonalaan. Asia vahvistettiin tässä tutkimuksessa, sillä erään merkittävän tuojan/kauppiaan toimittamat tiedot osoittivat, että sen varastojen kokonaistaso laski vuonna 1996, nousi vuonna 1997 (väliaikainen polkumyyntitulli otettiin käyttöön 4 päivänä syyskuuta 1997) ja laski vuonna 1998 (lopullinen polkumyyntitulli otettiin käyttöön 16 päivänä helmikuuta 1998).
(200) Eräs tuoja on väittänyt, että tasoitustullien käyttöönotolla suljettaisiin yhteisön markkinat Kaukoidän perinteisiltä tavarantoimittajilta. Väitettiin myös, että koska yhteisön tuotannonala ei pysty täysimääräisesti vastaamaan teräskiinnikkeiden yhteisön kysyntään, tukkukauppiaina toimiville tuojille/kauppiaille aiheutuu huomattavia taloudellisia tappioita.
(201) Yhteisön markkinoiden tuonnilta sulkemisen osalta olisi mainittava, että ne viejämaat, joihin jo sovelletaan polkumyyntitulleja, ovat yleensä jatkaneet tavaroiden toimittamista yhteisön markkinoille kyseisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen. Lisäksi on olemassa vaihtoehtoisia hankintalähteitä, joihin ei sovelleta toimenpiteitä ja jotka edustivat noin 19:ää prosenttia yhteisön kulutuksesta tutkimusajanjakson aikana (ei kuitenkaan Malesia ja Filippiinit).
(202) Komissio tarkasteli myös mahdollisten tasoitustoimenpiteiden vaikutusta tuojien/kauppiaiden taloudelliseen tilanteeseen aiemmassa polkumyynnin vastaisessa menettelyssä käyttöönotettujen toimenpiteiden perusteella. Tässä yhteydessä on pantava merkille, että tässä menettelyssä yksikään tuoja/kauppias ei täyttänyt kyselylomaketta, mikä saattaa olla osoituksena siitä, että vuonna 1998 käyttöön otetut polkumyyntitoimenpiteet eivät vaikuttaneet niihin merkittävästi.
(203) Mahdollisen tasoitustullin vaikutusta tuojien/kauppiaiden tilanteeseen olisi joka tapauksessa tarkasteltava myös sen tosiasian perusteella, että kyseiset osapuolet käyvät kauppaa monilla eri tuotteilla. Komissio määritti aiemmassa polkumyyntitutkimuksessa, että tarkasteltavana oleva tuote muodosti keskimäärin noin 30 prosenttia tuojien/kauppiaiden kokonaisliikevaihdosta.
(204) Mikäli tasoitustoimenpiteet otetaan käyttöön, teräskiinnikkeiden hintojen arvioidaan nousevan yhteisön markkinoilla. Vaikka vientituella tuotujen tavaroiden hinnat todennäköisesti nousevat tullin koko määrää vastaavasti, yhteisön tuotteiden hinnat eivät välttämättä nouse samassa määrin. Kyseinen hinnannousu vaikuttaa todennäköisesti kielteisesti tuojiin ja kauppiaisiin, joiden marginaalit saattavat alentua. Olisi kuitenkin pantava merkille, että suuressa määrin myös kauppiaina toimivat tuojat saattavat päättää lisätä hankintojaan yhteisön tuotannonalalta ja saada alennusta suuremmista määristä. Tutkimus osoittikin, että sen jälkeen, kun aiemmassa menettelyssä otettiin käyttöön polkumyyntitoimenpiteet, yhteisön tuotannonalan teräskiinnikkeiden myynti tuojille/kauppiaille lisääntyi.
(205) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että jos toimenpiteitä otetaan käyttöön, tuojien/kauppiaiden tilanne ei todennäköisesti muutu merkittävästi.
5 Käyttäjät
Tuotetta käyttävien tuotannonalojen luonne ja rakenne
(206) On mainittava, että yksikään tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjistä ei toiminut yhteistyössä tässä menettelyssä. Käyttäjät eivät ole myöskään toimittaneet tietoja, jotka osoittaisivat, että teräskiinnikkeiden tuontia koskevassa aiemmassa polkumyyntitutkimuksessa tehty selvitys olisi ollut kyseisten toimenpiteiden käyttäjiin kohdistuvan vaikutuksen osalta virheellinen.
(207) Tutkimuksen aikana kerätyt tiedot osoittavat, että teräskiinnikkeet myydään suuressa määrin käyttäjille tukkukauppiaina toimivien tuojien/kauppiaiden välityksellä.
(208) Teräskiinnikkeitä käytetään useilla aloilla: elintarvike- ja ravitsemusalan sekä lääkealan tarvitsemat välineet ja laitteet, lääketieteelliset välineet ja laitteet, kotitalouskoneet (isot kodinkoneet), autot, merenkulku ja laivanrakennus, rakennusala, ympäristö, energia, kemian ja petrokemian teollisuus ja kuljetukset. Tuotetta käyttävän tuotannonalan tyypin vuoksi voidaan katsoa, että teräskiinnikkeet muodostavat hyvin vähäisen osan valmiiden tuotteiden kustannuksista. Tämän vuoksi asianomaisista maista peräisin olevien teräskiinnikkeiden tuonnissa mahdollisesti käyttöönotetut tasoitustoimenpiteet eivät todennäköisesti nosta huomattavasti valmiista tuotteesta käyttäjälle aiheutuvia kustannuksia.
Toimenpiteiden käyttöönoton/niiden käyttöön ottamatta jättämisen vaikutus
(209) Ottaen huomioon käyttäjien kieltäytymisen yhteistyöstä tässä menettelyssä, hankintakanavat ja asianomaisten käyttäjien tyypin, mahdollisen tasoitustullin vaikutus käyttäjiin jää todennäköisesti hyvin vähäiseksi, koska teräskiinnikkeiden hintojen osuus valmiin tuotteen kustannuksista on vähäpätöinen.
(210) Jos tasoitustoimenpiteet otetaan käyttöön, hankintarajoitteita ei todennäköisesti ilmene, koska toimenpiteiden soveltamisalan ulkopuolella on olemassa vaihtoehtoisia hankintalähteitä, muun muassa yhteisön tuotannonala.
6 Yhteisön etua koskevat päätelmät
(211) Tutkimus on osoittanut, että toimenpiteiden käyttöönoton voidaan ennakoida antavan yhteisön tuotannonalalle mahdollisuuden nostaa hintoja ja määriä ja tämän vuoksi palauttaa kannattavuus, mikä puolestaan vaikuttaa edullisesti yhteisön markkinoiden kilpailuolosuhteisiin. Myös raaka-aineiden toimittajien voidaan olettaa hyötyvän tasoitustullien käyttöönotosta.
(212) Vaikka todennäköisestä hintojen korotuksesta aiheutunee tuojille/kauppiaille kielteisiä seurauksia, niiden vaikutusta voidaan vähentää alentamalla marginaaleja tai korottamalla tuotetta käyttävältä tuotannonalalta veloitettuja hintoja. Tuotetta käyttävä tuotannonala puolestaan ei todennäköisesti juurikaan kärsisi näistä korotuksista, koska teräskiinnikkeiden vaikutus sen valmiisiin tuotteisiin on vähäinen.
(213) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että tässä tapauksessa ei ole olemassa pakottavia syitä olla ottamatta toimenpiteitä käyttöön. Tasoitustullien käyttöönotto ei olisi siis yhteisön edun vastaista.
H VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET
(214) Komissio katsoo tukea, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevien päätelmien perusteella, että väliaikaisten tasoitustoimenpiteiden käyttöönotto on tarpeellista.
1 Vahingon poistava taso
(215) Toimenpiteiden tasoa määrittäessään komissio otti huomioon todetut tukimarginaalit ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon poistamiseksi tarvittavan tullin määrän.
(216) Komissio katsoi, että kyseisen vahingon poistaminen vaatii sitä, että tuotannonalan olisi oltava sellaisessa asemassa, jossa asianomaisista maista peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuontihinnat olisi nostettava vahinkoa aiheuttamattomalle tasolle.
(217) Tarvittavaa hinnankorotusta eli vahinkomarginaalia laskiessaan komissio katsoi, että vientituella tapahtuvan tuonnin hintoja olisi verrattava yhteisön tuotannonalan tosiasiallisiin myyntihintoihin, joihin on lisätty sellainen kohtuullinen voitto, jonka tuotannonalan voitiin odottaa saavuttavan ilman asianomaisista maista peräisin olevaa vahingollista vientituella tapahtuvaa tuontia.
(218) Tällä perusteella hinnan alittavuuden määrittelyssä käytettyjen tuotteiden painotettuja keskimääräisiä vientihintoja verrattiin cif-hintojen yhteisön rajalla tasolla, joka oli oikaistu maksetun tullin, tuonnin jälkeisten kustannusten ja uudelleenpakkauskustannusten huomioon ottamiseksi, yhteisön tuotannonalan veloittamiin tosiasiallisiin painotettuihin keskimääräisiin myyntihintoihin, joita oli tarvittaessa nostettu vastaamaan kohtuullista voittomarginaalin osuutta liikevaihdosta ennen veroja, joka tässä tapauksessa on määritetty 5 prosentiksi. Tämä voittomarginaali on asianmukainen vähimmäismäärä, jonka yhteisön tuotannonalan voitaisiin olettaa saavuttavan, ellei vahingollisia tukia esiintyisi. Voittomarginaali on sama kuin mitä käytettiin aiemmassa polkumyyntitutkimuksessa, joka koski Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Korean tasavallasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan saman tuotteen tuontia.
(219) Edellä esitettyjen menetelmien perusteella on määritetty merkittävän vahingon poistavat tasot molempien maiden osalta.
2 Väliaikaiset toimenpiteet
(220) Koska tuotetyyppejä on paljon, arvon perusteella kannettava tulli vaikuttaa soveltuvimmalta toimenpiteeltä. Tullin olisi perusasetuksen 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti vastattava tuen määrää, ellei vahinkomarginaali ole alempi.
(221) Molempien malesialaisten vientiä harjoittavien tuottajien osalta on voimassa polkumyyntitullit, jotka ovat 7,0 prosenttia ja 5,7 prosenttia. Tässä menettelyssä käyttöönotetun tullin tasossa otetaan huomioon kotimaisen tuen kokonaismäärä sekä määrä, jolla vientituki ylittää voimassa olevan polkumyyntitullin. Kuten jäljempänä olevassa taulukossa esitetään, toisen malesialaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta olisi otettava käyttöön 4,5 prosentin väliaikainen tasoitustulli (voimassa olevien polkumyyntitullien lisäksi). Toisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta tasoitustullin olisi oltava nolla, koska voimassa oleva polkumyyntitulli on suurempi kuin vientituen määrä.
(222) Koska menettelyssä yhteistyössä toimineet yritykset vastasivat käytännöllisesti katsoen kaikesta kyseisestä maasta tulevasta tuonnista, jäännöstullin olisi oltava sama kuin yhteistyössä toimiville yrityksille määritetty korkein taso. Tämän vuoksi jäännöstasoitustullin olisi oltava 4,5 prosenttia 7,0 prosentin voimassaolevan jäännöspolkumyyntitullin lisäksi.
TAULUKON PAIKKA
(223) Tämän vuoksi malesialaisiin yhteistyössä toimiviin tuottajiin on sovellettava seuraavia tulleja:
TAULUKON PAIKKA
(224) Filippiiniläisen yhteistyössä toimivan tuottajan osalta on sovellettava seuraavaa tullia:
TAULUKON PAIKKA
(225) Koska yhteistyöstä kieltäytymistä ei haluttu palkita, yhteistyöhön osallistumattomiin yrityksiin sovellettava tulli katsottiin aiheelliseksi vahvistaa yhteistyössä toimivalle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn korkeimman tullin mukaisesti 4,5 prosentiksi malesialaisten tuottajien osalta ja 3,9 prosentiksi filippiiniläisten tuottajien osalta.
(226) Tässä asetuksessa vahvistetut yrityskohtaiset tasoitustullit määritettiin tämän tutkimuksen alustavien päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten tutkimuksen aikaista tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevia "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavia tulleja) yksinomaan asianomaisesta maasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin oikeussubjekteihin etuyhteydessä olevat oikeussubjektit), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tullia.
(227) Kaikki näiden yrityskohtaisten tasoitustullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esim. yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt) on toimitettava viipymättä komissiolle(8) ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin uusiin tuotanto- tai myyntiyksiköihin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Komissio muuttaa tarvittaessa tätä asetusta neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelon ajan tasalle.
I LOPPUSÄÄNNÖKSET
(228) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi asetettava määräaika, jonka kuluessa ne asianomaiset osapuolet, jotka ilmoittautuivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi todettava, että tätä asetusta varten tullien käyttöönotosta tehdyt päätelmät ovat alustavia ja niitä voidaan joutua tarkistamaan mahdollisesta lopullisesta tullista päätettäessä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen tasoitustulli Malesiasta ja Filippiineiltä peräisin olevien ja CN-koodeihin 73181210, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61, 73181570 ja 7318 16 30 kuuluvien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden ja niiden osien tuonnissa.
2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana-nettohintaan sovellettava tulli on seuraava:
TAULUKON PAIKKA
TAULUKON PAIKKA
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovuttaminen vapaaseen liikkeeseen edellyttää väliaikaisen tullin suuruisen vakuuden antamista.
2 artikla
Ne asianomaiset osapuolet, jotka ilmoittautuivat menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla komission kuulemiksi asetuksen (EY) N:o 2026/97 30 artiklan nojalla asetetussa määräajassa.
Asianomaiset osapuolet voivat esittää huomautuksia tämän asetuksen soveltamisesta kuukauden kuluessa sen voimaantulopäivästä asetuksen (EY) N:o 2026/97 31 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan neljän kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 22 päivänä maaliskuuta 2000.