KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1454/2007
af 10. december 2007
om fælles regler for indførelse af en licitationsprocedure for fastsættelse af eksportrestitutioner for visse landbrugsprodukter
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter (1), særlig artikel 31, stk. 14,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1784/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for korn (2), særlig artikel 18,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1785/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for ris (3), særlig artikel 15, stk. 3,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker (4), særlig artikel 33, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 31, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1255/1999 og de tilsvarende artikler i de øvrige forordninger vedrørende de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter kan forskellen i priserne eller noteringerne på verdensmarkedet for visse landbrugsprodukter og priserne i EF udlignes ved hjælp af eksportrestitutioner i det omfang, det er nødvendigt for at kunne eksportere disse produkter, og inden for de grænser, der følger af aftaler indgået i henhold til EF-traktatens artikel 300.
(2)
For at udnytte de disponible ressourcer så effektivt som muligt, øge gennemskueligheden og skærpe konkurrencen blandt de eksportører, der ønsker at deltage i restitutionsordningen, kan Kommissionen ved hjælp af en licitationsprocedure fastsætte restitutioner for produkter, som allerede er omfattet af bestemmelser om sådanne procedurer.
(3)
I Kommissionens forordninger om gennemførelsesbestemmelser for udbydelse i licitation af eksportrestitutioner for visse produkter, der er omfattet af fælles markedsordninger, er der fastsat forskellige gennemførelsesbestemmelser for udbydelse i licitation af eksportrestitutioner.
(4)
Af forenklingshensyn og for at gøre forvaltnings- og kontrolmekanismerne mere effektive bør der fastsættes fælles regler for forvaltningen af licitationsprocedurerne for fastsættelse af eksportrestitutioner.
(5)
For at lette de erhvervsdrivendes og de nationale myndigheders administrative byrde bør licitationsproceduren gennemføres i forbindelse med proceduren for ansøgning om eksportlicens, og licitationssikkerheden bør samtidig gælde som sikkerhed for licensen, så snart buddet er antaget.
(6)
Buddene bør indeholde alle de oplysninger, der er nødvendige for at behandle dem, og der bør fastsættes bestemmelser for udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen.
(7)
At der stilles sikkerhed for buddet, skulle være en garanti for, at de mængder, der er givet tilslag for, eksporteres i henhold til den licens, der udstedes i forbindelse med licitationen. Der bør således vedtages bestemmelser om frigivelse og fortabelse af den sikkerhed, der stilles i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (5).
(8)
På grundlag af de modtagne bud kan der fastsættes et maksimumsbeløb for eksportrestitutionen. Der kan imidlertid opstå situationer på markedet, hvor økonomiske og andre aspekter betyder, at ingen af de modtagne bud bør antages.
(9)
Erfaringerne viser, at der må fastsættes bestemmelser, som kan modvirke, at der forelægges ukorrekte dokumenter. Der bør derfor indføres et passende sanktionssystem, og det bør fastsættes, i hvilke tilfælde der ikke skal anvendes sanktioner.
(10)
Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999 af 15. april 1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (6) og (EF) nr. 1291/2000 af 9. juni 2000 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen med import- og eksportlicenser og forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter (7) gælder for de eksportrestitutioner, der er omfattet af bestemmelserne i denne forordning.
(11)
Som følge af vedtagelsen af fælles bestemmelser bør Kommissionens forordning (EØF) nr. 584/75 af 6. marts 1975 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelserne vedrørende udbydelse i licitation af eksportrestitutioner for ris (8) og (EF) nr. 580/2004 af 26. marts 2004 om en licitationsprocedure for fastsættelse af eksportrestitutioner for visse mejeriprodukter (9) ophæves.
(12)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra den berørte forvaltningskomité -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastsættes der fælles bestemmelser for tilrettelæggelse og forvaltning af licitationsprocedurer for fastsættelse af eksportrestitutioner for følgende produkter:
a)
mælk og mejeriprodukter
b)
korn
c)
ris
d)
sukker.
Denne forordning anvendes med forbehold af de undtagelser og særlige bestemmelser, der er fastsat i Kommissionens forordninger om indledning af en licitationsprocedure for fastsættelse af eksportrestitutioner for de landbrugsprodukter, der er nævnt i første afsnit.
2. I denne forordning forstås der ved »medlemsstaternes ansvarlige myndigheder« de myndigheder eller organer, der er godkendt af medlemsstaterne som betalingsorganer, og som opfylder betingelserne i artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 (10).
3. Forordning (EF) nr. 800/1999 og (EF) nr. 1291/2000 anvendes, medmindre andet er fastsat i nærværende forordning.
Artikel 2
Indledning af licitationsproceduren
1. For hvert af de berørte produkter skal licitationsproceduren indledes ved en forordning, der er udfærdiget af Kommissionen, i det følgende benævnt »forordningen om indledning af licitationsproceduren«, jf. proceduren i artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1255/1999 og de tilsvarende artikler i de øvrige forordninger vedrørende de fælles markedsordninger for de pågældende landbrugsprodukter.
2. Forordningen om indledning af licitationsproceduren skal indeholde følgende oplysninger:
a)
benævnelse af de produkter, der er omfattet af licitationsproceduren, med tilhørende KN-kode
b)
den periode, licitationen gælder for (licitationsperiode), og de delperioder, hvor der kan afgives bud
c)
tidsfristerne, inden for hvilke der kan afgives bud
d)
den samlede mængde, der er omfattet af licitationsproceduren, hvis relevant
e)
den mængde, buddet mindst skal omfatte
f)
den fastsatte sikkerhedsstillelse
g)
bestemmelsesstedet, som produkterne skal eksporteres til, hvis dette kræves
h)
navnet på den ansvarlige myndighed i medlemsstaterne, som buddene skal sendes til.
3. De oplysninger, der kræves i stk. 2, litra b), d) og h), kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende i en licitationsbekendtgørelse.
4. Der skal gå mindst seks dage fra den dato, hvor forordningen om indledning af licitationsproceduren træder i kraft, eller licitationsbekendtgørelsen offentliggøres, til den første dag for indgivelse af bud.
Artikel 3
Indgivelse af bud og ansøgning om eksportlicens
1. Bud skal indgives af erhvervsdrivende, der er etableret og momsregistreret i EF, til medlemsstaternes ansvarlige myndigheder som angivet enten i forordningen om indledning af licitationsproceduren eller i licitationsbekendtgørelsen.
2. Buddene indgives samtidig med og under anvendelse af blanketten for ansøgning om eksportlicens, jf. forordning (EF) nr. 1291/2000.
3. Buddene kan indgives elektronisk, idet de erhvervsdrivende gør brug af den metode, som den pågældende medlemsstat stiller til rådighed for dem. Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder kan kræve, at elektroniske bud ledsages af en avanceret elektronisk signatur, som omhandlet i artikel 2, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/93/EF (11). I alle andre tilfælde skal de ansvarlige myndigheder kræve en elektronisk signatur, der giver de samme garantier med hensyn til de funktioner, der tilskrives en signatur, i og med at de samme regler og betingelser for elektroniske og digitaliserede dokumenter, der er fastsat i Kommissionens afgørelse 2004/563/EF, Euratom (12) og i gennemførelsesbestemmelserne hertil, finder anvendelse (13).
4. Ved anvendelse af artikel 2, stk. 2, litra g), skal licensansøgningen indeholde en angivelse af de bestemmelsessteder, der er omhandlet i forordningen om indledning af licitationsproceduren.
5. Et bud er kun gyldigt, hvis:
a)
rubrik 20 i licensansøgningen indeholder en henvisning til forordningen om indledning af licitationsproceduren og udløbsdatoen for delperioden for afgivelse af bud
b)
den bydendes navn, adresse og momsregistreringsnummer er angivet i licensansøgningens rubrik 4
c)
produktets KN-kode er angivet i licensansøgningens rubrik 16
d)
det overholder de minimums- og maksimumsmængder, der i givet fald er angivet i forordningen om indledning af licitationsproceduren
e)
beløbet for den eksportrestitution, der tilbydes pr. enhed, udtrykt i EUR med decimaler, er angivet i licensansøgningens rubrik 20
f)
den mængde, der skal eksporteres, er angivet i licensansøgningens rubrik 17 og 18
g)
eksportbestemmelsesstedet er angivet i licensansøgningens rubrik 7 ved anvendelse af artikel 2, stk. 2, litra g)
h)
den bydende har stillet en sikkerhed før udløbet af den delperiode, hvor der kan indgives bud, jf. afsnit III i forordning (EØF) nr. 2220/85, og uanset artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1291/2000, og har forelagt bevis herfor inden for samme frist
i)
det ikke omfatter andre betingelser stillet af den bydende end dem, der er nævnt i dette stykke
j)
det offentliggøres på det eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor buddet indgives.
6. Licitationssikkerheden gælder som sikkerhed for eksportlicensen.
7. Et bud, der er indgivet, kan ikke trækkes tilbage eller ændres.
Artikel 4
Behandling af buddene
1. Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder behandler buddene på grundlag af de oplysninger, der er nævnt i artikel 3, stk. 5. De skal navnlig kontrollere, om disse oplysninger er korrekte, og træffe afgørelse om, hvorvidt buddene er gyldige.
2. De personer, der har tilladelse til at modtage og behandle buddene, må ikke videregive oplysninger herom til uvedkommende.
3. Er et bud ugyldigt, underrettes den bydende herom af medlemsstaternes ansvarlige myndigheder.
Artikel 5
Meddelelse af buddene til Kommissionen
1. Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder meddeler Kommissionen alle gyldige bud.
2. Meddelelserne må ikke indeholde de oplysninger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 5, litra b).
3. Meddelelserne skal fremsendes elektronisk inden for den frist, der er fastsat i Kommissionens forordning om indledning af den pågældende licitationsprocedure, idet medlemsstaterne anvender den fremgangsmåde, som Kommissionen har fastlagt.
Meddelelsernes form og indhold fastsættes på grundlag af modeller, som Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne. Disse modeller gælder først, når den ansvarlige forvaltningskomité er underrettet herom.
4. Hvis der ikke er modtaget ansøgninger, skal medlemsstaterne underrette Kommissionen herom inden for den frist, der er nævnt i stk. 3.
Artikel 6
Beslutning om buddene
1. På grundlag af de bud, der er meddelt i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1, beslutter Kommissionen efter proceduren i artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1255/1999 og de tilsvarende artikler i de øvrige forordninger vedrørende de fælles markedsordninger for de pågældende landbrugsprodukter:
a)
ikke at fastsætte en maksimumsrestitution, eller
b)
at fastsætte en maksimumsrestitution.
2. Hvis der indgives bud, der svarer til maksimumsrestitutionen, kan Kommissionen ved anvendelse af artikel 2, stk. 2, litra d), fastsætte en koefficient for tildeling af de tilbudte mængder.
3. Beslutningen om restitutionerne offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 7
Beslutninger om buddene og udstedelse af eksportlicenser
1. Er der fastsat en maksimumseksportrestitution i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, skal medlemsstaternes ansvarlige myndigheder antage de bud, der svarer til eller er lavere end maksimumsrestitutionen. Alle de øvrige bud afvises.
2. I de tilfælde, hvor der ikke er fastsat en restitution, afvises alle bud.
Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder antager ikke bud, der ikke er meddelt i henhold til artikel 5, stk. 1.
3. Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder træffer afgørelse som omhandlet i stk. 1 efter offentliggørelsen af Kommissionen beslutning om restitutioner, jf. artikel 6, stk. 1.
4. Senest den femte arbejdsdag efter, at Kommissionens beslutning om fastsættelse af en maksimumsrestitution er trådt i kraft, udsteder medlemsstatens ansvarlige myndighed eksportlicenser til tilslagsmodtagerne for de mængder, der er givet tilslag for, med angivelse af den restitution, der er nævnt i buddet. Ved anvendelse af artikel 2, stk. 2, litra g), skal licensen indeholde en angivelse af de bestemmelsessteder, der er omhandlet i forordningen om indledning af licitationen.
5. Uanset artikel 23, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1291/2000 er eksportlicensen gyldig fra udstedelsesdatoen.
Artikel 8
Tilslagsmodtagernes rettigheder og forpligtelser
1. Tilslagsmodtagerne har ret til at få udstedt en eksportlicens for den mængde og den eksportrestitution, der er givet tilslag for i overensstemmelse med beslutningen i artikel 7, stk. 3.
2. Tilslagsmodtagerne har pligt til at eksportere den mængde, der er givet tilslag for inden for licensens gyldighedsperiode, og i givet fald til det bestemmelsessted, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra g).
Artikel 9
Frigivelse og fortabelse af sikkerhedsstillelsen
1. Det primære krav, jf. artikel 20, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2220/85, er at eksportere den mængde, der er givet tilslag for, inden for licensens gyldighedsperiode. Hvis der i forordningen om indledning af en licitationsprocedure er fastsat et bestemmelsessted som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra g), i nærværende forordning, anvendes artikel 35, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1291/2000.
2. Sikkerhedsstillelsen frigives:
a)
hvis buddet er ugyldigt eller afvises
b)
hvis forpligtelsen i artikel 8, stk. 2, er overholdt
c)
ved anvendelse af artikel 6, stk. 2, skal beløbet for den frigivne sikkerhedsstillelse svare til den mængde, der ikke er givet tilslag for.
3. Sikkerhedsstillelsen fortabes, hvis forpligtelsen i artikel 8, stk. 2, ikke er overholdt, medmindre der er tale om »force majeure«.
Artikel 10
Inddrivelse af restitutioner og sanktioner
1. Med forbehold af afsnit IV, kapitel 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999 skal medlemsstatens ansvarlige myndigheder, hvis det konstateres, at en bydende med henblik på tildeling af de rettigheder, der følger af nærværende forordning, har fremlagt et dokument med ukorrekte oplysninger, og at disse oplysninger var afgørende for tildeling af rettigheden, udelukke den bydende fra at deltage i ordningen for fastsættelse af eksportrestitutioner ved en licitationsprocedure for de produkter, der er omfattet af den pågældende procedure, i et år fra det øjeblik, hvor uregelmæssigheden er konstateret ved en endelig administrativ afgørelse.
2. Stk. 1 finder dog ikke anvendelse, hvis ansøgeren over for de ansvarlige myndigheder kan godtgøre, at situationen i stk. 1 ikke skyldes grov forsømmelighed fra hans side, eller at den skyldes »force majeure«, eller at der er tale om en åbenlys fejl.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de tilfælde, hvor de har anvendt stk. 1. Kommissionen stiller oplysningerne til rådighed for de øvrige medlemsstater.
Artikel 11
Ophævelse
Forordning (EØF) nr. 584/75 ophæves.
Forordning (EF) nr. 580/2004 ophæves med virkning fra den 1. juli 2008.
Artikel 12
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes på licitationer, der indledes efter denne forordnings ikrafttrædelse, jf. dog artikel 11, andet afsnit.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 10. december 2007.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1454/2007,
annettu 10 päivänä joulukuuta 2007,
eräiden maataloustuotteiden vientitukien vahvistamista koskevan tarjouskilpailumenettelyn yhteisistä säännöistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1255/1999 (1) ja erityisesti sen 31 artiklan 14 kohdan,
ottaa huomioon viljan yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä syyskuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1784/2003 (2) ja erityisesti sen 18 artiklan,
ottaa huomioon riisin yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä syyskuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1785/2003 (3) ja erityisesti sen 15 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 20 päivänä helmikuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 318/2006 (4) ja erityisesti sen 33 artiklan 4 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 1255/1999 31 artiklan 1 kohdan ja maataloustuotteiden yhteisistä markkinajärjestelyistä annettujen muiden asetusten vastaavien artiklojen mukaisesti eräiden maataloustuotteiden maailmanmarkkinahintojen ja yhteisön hintojen välinen erotus voidaan kattaa vientituilla siinä määrin kuin on tarpeen kyseisten tuotteiden viemiseksi perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvissa rajoissa.
(2)
Jotta saatavilla olevat varat voitaisiin käyttää mahdollisimman tehokkaasti ja jotta lisättäisiin läpinäkyvyyttä ja vientitukijärjestelmään osallistumaan halukkaiden viejien välistä kilpailua, komissio voi vahvistaa vientituet tarjouskilpailumenettelyllä tuotteille, joiden osalta on säädetty kyseisestä menettelystä aiemmin.
(3)
Komission asetuksissa, joita on annettu eräiden yhteisten markkinajärjestelyjen vientitukien vahvistamista koskevan tarjouskilpailujärjestelmän yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä, säädetään erilaisia menettelysääntöjä vientitukien tarjouskilpailujen osalta.
(4)
Jotta yksinkertaistettaisiin ja parannettaisiin hallintoa ja valvontamekanismeja, olisi vahvistettava vientitukien tarjouskilpailumenettelyjen hallintoa koskevat yhteiset säännöt.
(5)
Toimijoille ja kansallisille viranomaisille aiheutuvan hallinnollisen taakan vähentämiseksi tarjouskilpailu olisi yhdistettävä vientitodistusten hakumenettelyyn, ja tarjouskilpailuvakuuden olisi muodostettava myös vientitodistukseen liittyvä vakuus, jos tarjous hyväksytään.
(6)
Tarjouksissa olisi oltava tarvittavat tiedot niiden arvioimiseksi, ja olisi säädettävä jäsenvaltioiden ja komission välisestä tietojenvaihdosta.
(7)
Vakuudella olisi varmistettava, että hyväksytyt määrät viedään tarjouskilpailussa myönnetyn todistuksen mukaisesti. Sen vuoksi olisi vahvistettava maataloustuotteiden vakuusjärjestelmän soveltamista koskevien yhteisten yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamisesta 22 päivänä heinäkuuta 1985 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2220/85 (5) mukaisesti asetetun vakuuden vapauttamista ja pidättämistä koskevat säännökset.
(8)
Saatujen tarjousten perusteella voidaan vahvistaa enimmäisvientituki. Markkinoilla saattaa kuitenkin esiintyä tilanteita, joissa esitettyjä tarjouksia ei voida hyväksyä taloudellisista tai muista syistä.
(9)
Kokemus on osoittanut, että tarvitaan säännöksiä virheellisten asiakirjojen esittämisen estämiseksi. Tämän vuoksi olisi otettava käyttöön soveltuva seuraamusjärjestelmä ja määriteltävä tapaukset, joissa seuraamuksia ei sovelleta.
(10)
Maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 15 päivänä huhtikuuta 1999 annettua komission asetusta (EY) N:o 800/1999 (6) ja maataloustuotteiden tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusmenettelyn soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 9 päivänä kesäkuuta 2000 annettua komission asetusta (EY) N:o 1291/2000 (7) olisi sovellettava tässä asetuksessa säädettyihin vientitukiin.
(11)
Yhteisten sääntöjen hyväksymisen vuoksi vientituen tarjouskilpailuttamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä riisialalla 6 päivänä maaliskuuta 1975 annettu komission asetus (ETY) N:o 584/75 (8) ja eräiden maitotuotteiden vientitukia koskevasta tarjouskilpailusta 26 päivänä maaliskuuta 2004 annettu komission asetus (EY) N:o 580/2004 (9) olisi kumottava.
(12)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asianomaisten hallintokomiteoiden lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
1. Tässä asetuksessa säädetään vientitukien määrän vahvistamista koskevien tarjouskilpailumenettelyjen järjestämistä ja hallinnointia koskevista yleisistä säännöistä seuraavien alojen tuotteille:
a)
maito ja maitotuotteet;
b)
vilja;
c)
riisi;
d)
sokeri.
Sitä sovelletaan rajoittamatta ensimmäisessä alakohdassa mainittujen maataloustuotteiden vientitukia koskevien tarjouskilpailumenettelyjen avaamista koskevissa komission asetuksissa säädettyjen poikkeusten ja erityissäännösten soveltamista.
2. Tämän asetuksen soveltamiseksi ’jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset’ ovat jäsenvaltioiden maksajavirastoiksi nimeämiä virastoja tai elimiä, jotka täyttävät neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (10) 6 artiklassa säädetyt edellytykset.
3. Asetusten (EY) N:o 800/1999 ja (EY) N:o 1291/2000 säännöksiä sovelletaan, jollei tämän asetuksen säännöksistä muuta johdu.
2 artikla
Tarjouskilpailumenettelyn aloittaminen
1. Kutakin kyseessä olevaa tuotetta koskeva tarjouskilpailumenettely aloitetaan komission asetuksella, jäljempänä ’tarjouskilpailumenettelyn aloittamisesta annettu asetus’, asetuksen (EY) N:o 1255/1999 42 artiklan 2 kohdassa ja asianomaisten maataloustuotteiden yhteisistä markkinajärjestelyistä annettujen muiden asetusten vastaavissa artikloissa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
2. Tarjouskilpailumenettelyn aloittamisesta annetussa asetuksessa on oltava seuraavat tiedot:
a)
tarjouskilpailumenettelyyn kuuluvat tuotteet asianomaisine CN-koodeineen;
b)
tarjouskilpailun kattama jakso, jäljempänä ’tarjouskilpailujakso’, sekä eri osajaksot, joina tarjouksia voidaan jättää;
c)
avaamis- ja päättymisajankohdat, joiden välillä tarjouksia voidaan jättää;
d)
tarvittaessa tarjouskilpailumenettelyn kattama kokonaismäärä;
e)
vähimmäismäärä, josta kukin tarjous on tehtävä;
f)
vakuuden määrä;
g)
määräpaikka, johon tuotteet on vietävä, jos sitä edellytetään;
h)
jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jolle tarjoukset on lähetettävä.
3. Edellä 2 kohdan b, d ja h alakohdassa edellytetyt tiedot voidaan julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä tarjouskilpailuilmoituksella.
4. Tarjouskilpailumenettelyn aloittamisesta annetun asetuksen voimaantulon tai tarjouskilpailuilmoituksen julkaisemisen ja tarjousten ensimmäisen jättöpäivän välillä on oltava vähintään kuusi päivää.
3 artikla
Tarjousten jättäminen ja vientitodistusten hakeminen
1. Toimijoiden, jotka ovat sijoittautuneet ja jotka on merkitty alv-rekisteriin yhteisössä, on jätettävä tarjoukset joko tarjouskilpailumenettelyn aloittamisesta annetussa asetuksessa tai tarjouskilpailuilmoituksessa mainittujen jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
2. Tarjoukset on jätettävä käyttäen asetuksessa (EY) N:o 1291/2000 säädettyä vientitodistusta koskevaa hakemuslomaketta ja yhdessä sen kanssa.
3. Tarjoukset voidaan jättää sähköisesti käyttäen menetelmää, jonka asianomainen jäsenvaltio on asettanut toimijoiden saataville. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat edellyttää, että sähköisesti tehdyissä tarjouksissa on Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/93/EY (11) 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kehittynyt sähköinen allekirjoitus. Kaikissa muissa tapauksissa toimivaltaisten viranomaisten on edellytettävä sähköistä allekirjoitusta, joka tarjoaa allekirjoituksen tehtävää vastaavat takeet, soveltamalla samoja sääntöjä ja edellytyksiä kuin komission päätöksellä 2004/563/EY, Euratom (12) ja sen täytäntöönpanosäännöissä (13) vahvistetut säännökset sähköisistä ja digitoiduista asiakirjoista.
4. Sovellettaessa 2 artiklan 2 kohdan g alakohtaa todistushakemuksessa on ilmoitettava tarjouskilpailumenettelyn aloittamisesta annetussa asetuksessa tarkoitetut määräpaikat.
5. Tarjous on voimassa, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
todistushakemuksen 20 kohdassa on viittaus tarjouskilpailumenettelyn aloittamisesta annettuun asetukseen ja tarjousten jättämisen osajakson päättymispäivä;
b)
todistushakemuksen 4 kohdassa ilmoitetaan tarjouksentekijää koskevat tunnistetiedot: nimi, osoite ja alv-rekisteröintinumero;
c)
todistushakemuksen 16 kohdassa ilmoitetaan tuotteen CN-koodi;
d)
siinä noudatetaan tarvittaessa tarjouskilpailumenettelyn aloittamisesta annetussa asetuksessa ilmoitettua vähimmäis- ja enimmäismäärää;
e)
todistushakemuksen 20 kohdassa ilmoitetaan yksikköä kohti tarjottava vientituki euroina ja sentteinä;
f)
todistushakemuksen 17 ja 18 kohdassa ilmoitetaan vietävän tuotteen määrä;
g)
todistushakemuksen 7 kohdassa ilmoitetaan viennin määräpaikka, jos sovelletaan 2 artiklan 2 kohdan g alakohtaa;
h)
tarjouksentekijä on asettanut vakuuden ennen tarjousten jättämistä koskevan osajakson päättymistä asetuksen (ETY) N:o 2220/85 III osaston säännösten mukaisesti ja poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1291/2000 15 artiklan 2 kohdassa säädetään, ja on toimittanut todisteen vakuuden asettamisesta saman ajan kuluessa;
i)
siihen ei sisälly tarjouksentekijän esittämiä muita edellytyksiä kuin tässä kohdassa mainitut edellytykset;
j)
se esitetään sen jäsenvaltion virallisella kielellä tai jollakin sen jäsenvaltion virallisista kielistä, jossa tarjous jätetään.
6. Tarjouskilpailuvakuus muodostaa vientitodistukseen liittyvän vakuuden.
7. Tarjouksia ei voida perua eikä muuttaa niiden jättämisen jälkeen.
4 artikla
Tarjousten tutkiminen
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tutkittava tarjoukset 3 artiklan 5 kohdassa mainittujen seikkojen perusteella. Niiden on varmistettava erityisesti, että tarjousten tiedot ovat oikein, ja tehtävä päätös siitä, täyttävätkö tarjoukset niille asetetut vaatimukset.
2. Henkilöt, jotka vastaanottavat ja tutkivat tarjoukset, eivät saa paljastaa mitään niihin liittyviä tietoja asiaankuulumattomille henkilöille.
3. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava tarjouksentekijälle, jos tämän tarjous ei täytä vaatimuksia.
5 artikla
Tarjousten ilmoittaminen komissiolle
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava komissiolle kaikki vaatimukset täyttävät tarjoukset.
2. Ilmoituksissa ei saa olla 3 artiklan 5 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tietoja.
3. Ilmoitukset on tehtävä sähköisesti komission jäsenvaltioille ilmoittamaa menetelmää käyttäen tarjouskilpailun avaamisesta annetussa asetuksessa vahvistetun tietyn ajan kuluessa.
Ilmoitusten muoto ja sisältö määritellään komission jäsenvaltioiden käyttöön asettamien mallien mukaisesti. Malleja ei sovelleta ennen kuin asianomaiselle hallintokomitealle on tiedotettu asiasta.
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ilmoitukset siitä, ettei hakemuksia ole jätetty, 3 kohdassa tarkoitetun ajan kuluessa.
6 artikla
Tarjousten perusteella tehtävä päätös
1. Edellä 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitettujen tarjousten perusteella komissio päättää asetuksen (EY) N:o 1255/1999 42 artiklan 2 kohdassa ja asianomaisten maataloustuotteiden yhteisistä markkinajärjestelyistä annettujen muiden asetusten vastaavissa artikloissa tarkoitettua menettelyä noudattaen joko
a)
olla vahvistamatta enimmäisvientitukea; tai
b)
vahvistaa enimmäisvientituen.
2. Jos tarjoukset vastaavat enimmäisvientituen määrää, sovellettaessa 2 artiklan 2 kohdan d alakohtaa komissio voi vahvistaa tarjottujen määrien myöntämiseen sovellettavan kertoimen.
3. Vientitukia koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
7 artikla
Tarjouksia koskevat päätökset ja vientitodistusten myöntäminen
1. Jos enimmäisvientituki on vahvistettu 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on hyväksyttävä tarjoukset, jotka ovat enintään enimmäisvientituen suuruisia. Kaikki muut tarjoukset hylätään.
2. Jos vientitukea ei ole vahvistettu, kaikki tarjoukset on hylättävä.
Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset eivät saa hyväksyä tarjouksia, joita ei ole ilmoitettu 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
3. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä 1 kohdassa tarkoitetut päätökset sen jälkeen, kun 6 artiklan 1 kohdassa vientitukia koskeva komission päätös on julkaistu.
4. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on myönnettävä vientitodistukset, joissa mainitaan tarjouksessa ilmoitettu vientituki, hyväksytyille tarjouksentekijöille hyväksytyn määrän osalta viimeistään viidentenä työpäivänä sen jälkeen, kun enimmäisvientituen vahvistamista koskeva komission päätös on tullut voimaan. Sovellettaessa 2 artiklan 2 kohdan g alakohtaa todistuksessa on ilmoitettava tarjouskilpailun aloittamisesta annetussa asetuksessa tarkoitetut määräpaikat.
5. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1291/2000 23 artiklan 1 kohdassa säädetään, vientitodistus tulee voimaan sen todellisena myöntämispäivänä.
8 artikla
Hyväksyttyjen tarjoustentekijöiden oikeudet ja velvollisuudet
1. Hyväksytyillä tarjouksentekijöillä on oikeus saada hyväksyttyä määrää sekä vientitukea koskeva vientitodistus 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun päätöksen mukaisesti.
2. Hyväksytyillä tarjouksentekijöillä on velvollisuus viedä hyväksytty määrä todistuksen voimassaoloaikana ja tarvittaessa toimitettava se 2 artiklan 2 kohdan g alakohdassa tarkoitettuun määräpaikkaan.
9 artikla
Vakuuden vapauttaminen ja pidättäminen
1. Asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklan 1 kohdan mukainen ensisijainen edellytys on viedä hyväksytty määrä todistuksen voimassaoloaikana. Jos tarjouskilpailumenettelyn aloittamisesta annetussa asetuksessa säädetään tämän asetuksen 2 artiklan 2 kohdan g alakohdassa tarkoitetusta erityisestä määräpaikasta, sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1291/2000 35 artiklan 5 kohtaa.
2. Vakuus vapautetaan, jos
a)
tarjous ei täytä vaatimuksia tai se hylätään;
b)
8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu velvollisuus on täytetty;
c)
sovellettaessa 6 artiklan 2 kohtaa vapautetun vakuuden määrän on vastattava hylättyä määrää.
3. Vakuus pidätetään, jos 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua velvollisuutta ei ole täytetty, paitsi jos on kyse ylitsepääsemättömästä esteestä.
10 artikla
Vientitukien takaisinperiminen ja seuraamukset
1. Sen rajoittamatta, mitä komission asetuksen (EY) N:o 800/1999 IV osaston 2 luvussa säädetään, jos todetaan, että tarjouksentekijän tästä asetuksesta johtuvien oikeuksien saamiseksi antama asiakirja sisältää vääriä tietoja ja jos kyseiset väärät tiedot ovat ratkaisevia mainitun oikeuden saamiseksi, jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on suljettava tarjouksentekijä vientitukien myöntämistä koskevan tarjouskilpailumenettelyn ulkopuolelle kyseiseen menettelyyn kuuluvien tuotteiden osalta yhden vuoden ajaksi siitä kun sääntöjenvastaisuuden vahvistamista koskeva lopullinen hallinnollinen päätös on tehty.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta, jos hakija osoittaa toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällä tavalla, ettei 1 kohdan johdantolauseessa tarkoitettu tilanne johdu hänen vakavasta laiminlyönnistään tai että se johtuu ylivoimaisesta esteestä taikka ilmeisestä virheestä.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tapauksista, joissa sovelletaan 1 kohtaa. Komissio säilyttää nämä tiedot muiden jäsenvaltioiden saatavilla.
11 artikla
Kumoamiset
Kumotaan asetus (ETY) N:o 584/75.
Kumotaan asetus (EY) N:o 580/2004 1 päivästä heinäkuuta 2008.
12 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan tarjouskilpailuihin, jotka avataan tämän asetuksen voimaantulon jälkeen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 11 artiklan toisen alakohdan soveltamista.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 10 päivänä joulukuuta 2007.