RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1124/2007
af 28. september 2007
om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 367/2006 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af visse typer polyethylenterephthalat (PET) med oprindelse i Indien
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 19,
under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
I. Tidligere undersøgelse og gældende foranstaltninger
(1)
Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 2597/1999 (2) en endelig udligningstold på importen af polyethylenterephthalatfolie (»PET-folie«) henhørende under KN-kode ex 3920 62 19 og ex 3920 62 90 og med oprindelse i Indien (i det følgende benævnt »den pågældende vare«). Den undersøgelse, der førte til vedtagelsen af forordningen, er i det følgende benævnt »den oprindelige undersøgelse«. Foranstaltningerne havde form af en værditold på mellem 3,8 % og 19,1 % på importen fra individuelt nævnte eksportører og en resttold på 19,1 % på importen af den pågældende vare fra alle andre selskaber. Udligningstolden på importen af PET-folie fremstillet og eksporteret af Jindal Poly Films Limited, tidligere kendt som Jindal Polyester Ltd (3) (»Jindal« eller »virksomheden«), var 7 %. Den oprindelige undersøgelse blev udført fra den 1. oktober 1997 til den 30. september 1998.
(2)
Rådet har ved forordning (EF) nr. 367/2006 (4) fastholdt den endelige udligningstold, som var blevet indført ved forordning (EF) nr. 2597/1999 på importen af PET-folie med oprindelse i Indien efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 18 i grundforordningen. Den oprindelige undersøgelse blev udført fra den 1. oktober 2003 til den 30. september 2004.
(3)
Rådet ændrede ved forordning (EF) nr. 1288/2006 efter en interimsundersøgelse om subsidiering af en anden indisk PET-folieproducent, Garware Polyester Limited (»Garware«), den endelige udligningstold, der blev pålagt Garware ved forordning (EF) nr. 367/2006.
II. Indledning af en delvis interimsundersøgelse på eget initiativ
(4)
Kommissionen havde adgang til dokumentation, hvoraf det umiddelbart fremgik, at Jindal opnåede fordele af subsidiering på et højere niveau, og at niveauændringen var af blivende art.
III. Undersøgelse
(5)
Som følge heraf besluttede Kommissionen, efter at have hørt det rådgivende udvalg, på eget initiativ at indlede en delvis interimsundersøgelse, jf. artikel 19 i grundforordningen, der begrænser sig til niveauet for subsidiering af Jindal, for at vurdere behovet for fortsættelse, fjernelse eller ændring af gældende udligningsforanstaltninger. Den 2. august 2006 gjorde Kommissionen ved en indledningsmeddelelse, der blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (5), opmærksom på indledningen af denne fornyede undersøgelse.
(6)
Den fornyede undersøgelsesperiode omfattede perioden fra den 1. april 2005 til den 31. marts 2006.
(7)
Kommissionen underrettede officielt Jindal, den indiske regering (»GOI«) og Du Pont Tejin Films, Luxembourg; Mitsubishi Polyester Film, Tyskland; Toray Plastics Europe, Frankrig og Nuroll, Italien, der repræsenterer langt størstedelen af Fællesskabets folieproduktion (i det følgende benævnt »EF-erhvervsgrenen«), om indledningen af den delvise interimsundersøgelse. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(8)
Kommissionen sendte for at indhente de oplysninger, som den havde brug for til sin undersøgelse, et spørgeskema til Jindal, som samarbejdede og besvarede spørgeskemaet. Der blev aflagt kontrolbesøg hos Jindal i Indien.
(9)
Jindal, den indiske regering og EF-erhvervsgrenen blev orienteret om undersøgelsens væsentligste resultater og fik mulighed for at fremsætte bemærkninger. Jindal modtog bemærkningerne, og de drøftes nedenfor. Den indiske regering fremsatte ingen bemærkninger.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE
(10)
Den pågældende vare er polyethylenterephthalatfolie (PET-folie), normalt henhørende under KN-kode ex 3920 62 19 og ex 3920 62 90 og med oprindelse i Indien, jf. den oprindelige undersøgelse.
C. SUBSIDIER
I. Indledning
(11)
På grundlag af de tilgængelige oplysninger og besvarelsen af Kommissionens spørgeskema undersøgte Kommissionen følgende ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier:
a) Landsdækkende ordninger:
i)
»Advance Licence Scheme« (forhåndslicensordningen)
ii)
»Duty Entitlement Passbook Scheme« (toldgodtgørelsesordningen)
iii)
»Export Oriented Unit Scheme/Special Economic Zones Scheme« (ordning for eksportorienterede virksomheder/ordning for særlige økonomiske zoner)
iv)
»Export Promotion Capital Goods Scheme« (ordning for eksportfremmende investeringsgoder)
v)
»Export Income Tax Exemption Scheme« (ordningen for fritagelse for indkomstskat af eksport)
vi)
»Export Credit Scheme« (eksportkreditordningen)
vii)
»Duty Free Replenishment Certificate« (ordningen med certifikat til toldfri genanskaffelse af råmaterialer).
(12)
Ovennævnte ordninger i)-iv) og vii) er baseret på »Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (No. 22 of 1992) « (»loven om udenrigshandel«), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ved Foreign Trade Act bemyndiges den indiske regering til at udstede bekendtgørelser vedrørende eksport- og importpolitikken. Den indiske regering offentliggjorde en flerårig plan for den indiske udenrigshandelspolitik i perioden 1. september 2004 til 31. marts 2009 (FTP 2004-2009), som var afløseren for den tidligere eksport- og importpolitik (EXIM). Endvidere offentliggjorde den indiske regering en såkaldt »Handbook of procedures«, hvori den fastlægger de procedurer, der styrer FTP 2004-2009 (»HOP I 2004-2009«), og den ajourføres jævnligt (6).
(13)
Den under punkt v) nævnte ordning for fritagelse for indkomstskat af eksport er baseret på »Income Tax Act 1961« (»indkomstskatteloven af 1961«), som ændres årligt ved »Finance Act« (»finansloven«).
(14)
Eksportkreditordningen under punkt vi) er baseret på Section 21 og 35A i »Banking Regulation Act 1949« (»bankloven af 1949«), der tillader Reserve Bank of India at vejlede forretningsbanker om eksportkreditter.
b) Regionale ordninger
(15)
På grundlag af de tilgængelige oplysninger og besvarelsen af Kommissionens spørgeskema undersøgte Kommissionen også Maharashtras regerings (GOM) »Package Scheme of Incentives« (PSI) 1993. Denne ordning er baseret på beslutninger truffet af Maharashtras industri-, energi- og arbejdsministerium.
II. Landsdækkende ordninger
1. »Advance Licence Scheme« (ALS) (forhåndslicensordningen)
a) Retsgrundlag
(16)
Ordningen er beskrevet detaljeret i FTP 2004-2009, afsnit 4.1.3-4.1.14, og i kapitel 4.1-4.30 i HOP I 2004-2009. Ordningen blev i april 2006 efter udløbet af den fornyede undersøgelsesperiode erstattet af »Advance Authorisation Scheme«. Dette forekommer imidlertid væsentligst at være et navneskift. Følgende analyse sætter fokus på ALS, som var gældende i den fornyede undersøgelsesperiode.
b) Støtteberettigelse
(17)
Disse underordninger er bl.a. forskellige med hensyn til kriterier for støtteberettigelse. Producent-eksportører og forhandler-eksportører, der er »forbundet« med støttende producenter, er berettiget til støtte efter ALS-ordningerne for fysisk eksport og årligt behov. Producent-eksportører og forhandler-eksportører, der er »forbundet« med støttende producenter, er berettiget til støtte efter ALS-ordningerne for fysisk eksport og årligt behov. Hovedleverandører, der leverer til kategorier »ligestillet med eksport« som nævnt i kapitel 8.2 i FTP 2004-2009, og leverandører til en EOU-virksomhed, er støtteberettigede efter ALS-ordningen for transaktioner ligestillet med eksport. Producent-eksportører, der leverer til den endelige eksportør, er støtteberettiget efter ALS-ordningen for mellemleverancer. Mellemleverandører til producent-eksportører er berettigede til eksportligestillingsfordele i henhold til underordningerne for attester til forudgående frigivelse (»Advance Release Orders« eller »ARO«) og løbende indenlandsk remburs. Eftersom Jindal kun benyttede de første fire af de seks underordninger i den fornyede undersøgelsesperiode, er det kun dem, der vil blive beskrevet mere detaljeret nedenfor.
c) Praktisk gennemførelse
(18)
Forhåndslicenser kan udstedes for:
i)
Fysisk eksport: Dette er den vigtigste underordning. Den gør det muligt toldfrit at importere råmaterialer til fremstilling af en specifik færdig eksportvare. »Fysisk« betyder i denne forbindelse, at eksportvaren skal forlade indisk område. Tilladelsen til import og forpligtelsen til eksport (herunder eksportvarens type) er specificeret i licensen.
ii)
Årligt behov: En sådan licens er ikke knyttet til en bestemt eksportvare, men til en bredere varegruppe (f.eks. kemiske og dermed forbundne produkter). Licensindehaveren kan - op til en bestemt værditærskel, som fastsættes efter tidligere eksportresultater - toldfrit importere ethvert råmateriale, der skal benyttes til fremstilling af enhver vare, som henhører under den relevante varegruppe. Licensindehaveren kan vælge at eksportere enhver færdig vare i varegruppen, hvor sådanne toldfri materialer er anvendt.
iii)
Transaktioner ligestillet med eksport: Denne underordning gør det muligt for en hovedleverandør toldfrit at importere råmaterialer, som er nødvendige i produktionen af varer, der skal sælges i »transaktioner ligestillet med eksport« til de kundekategorier, som er anført i FTP 2004-2009, afsnit 8.2.(b)-(f), (g), (i) og (j). Ifølge den indiske regering forstås der ved transaktioner ligestillet med eksport transaktioner, hvor de leverede varer ikke forlader landet. En række kategorier af leverancer anses for at være transaktioner ligestillet med eksport, forudsat at varerne er fremstillet i Indien, f.eks. leverancer af varer til en eksportorienteret virksomhed eller til en virksomhed i en særlig økonomisk zone.
iv)
Mellemleverancer: Denne underordning omfatter tilfælde, hvor to producenter har til hensigt at fremstille en enkelt eksportvare og stå for hver sin del af produktionsprocessen. Producent-eksportøren fremstiller mellemproduktet. Den pågældende kan toldfrit importere råmaterialer og kan til dette formål opnå en forhåndslicens for mellemleverancer. Den endelige eksportør færdiggør produktionen og er forpligtet til at eksportere den færdige vare.
(19)
Som anført ovenfor anvendte Jindal ALS i den fornyede undersøgelsesperiode. Virksomheden gjorde nærmere betegnet brug af de fire ovennævnte underordninger i)-iv).
(20)
Af hensyn til de indiske myndigheders kontrol er licensindehavere retligt forpligtede til at føre »korrekt og behørigt regnskab over forbrug og anvendelse af importerede varer i henhold til licenser« i et nærmere angivet format (kapitel 4.30 i HOP I 2004-2009) (i det følgende benævnt »forbrugsregisteret«). Kontrollen viste, at virksomheden ikke førte forbrugsregistret behørigt, dvs. at den ikke registrerede forbindelsen mellem råmateriale og det endelige bestemmelsessted for den færdige vare, som foreskrevet af den indiske regering, og det til trods for, at den ikke alene eksporterer den færdige vare, men også sælger den på hjemmemarkedet.
(21)
For så vidt angår ovennævnte underordning i) og iii) fastsætter den indiske regering den mængde og værdi, som importtilladelsen og eksportforpligtelsen (herunder for transaktioner ligestillet med eksport) vedrører, og dette fremgår af licensen. Desuden skal de tilsvarende transaktioner bekræftes på licensen af den indiske stats embedsmænd på import- og eksporttidspunktet. Den mængde import, der er tilladt i henhold til denne ordning, fastsættes af den indiske regering på grundlag af såkaldte standard input/output-normer (i det følgende benævnt »SION-normer«). Der er fastsat sådanne normer for de fleste varer (herunder den pågældende vare), som er offentliggjort i bind II af HOP 2004-2009. SION for PET-folie og PET-spåner, et mellemprodukt, blev nedjusteret i oktober 2005.
(22)
For så vidt angår underordning iii), bemærkes det, at transaktioner ligestillet med eksport til opfyldelse af forpligtelsen under ALS hovedsageligt var salg inden for virksomheden, dvs. en PET-spåneproducentenhed af Jindal (som ikke er en særskilt retlig enhed) solgte PET-spåner til produktion af PET-folie til Jindals EOU-virksomhed. Importen af råmaterialer foregik i forbindelse med fremstillingen af mellemproduktet (PET-spåner). Med andre ord betragtes hjemmemarkedssalg i forbindelse med underordning iii) som eksport.
(23)
For så vidt angår underordning iv) afskrives råmaterialer, der købes af Jindal på hjemmemarkedet, på Jindals forhåndslicens, og der oprettes en midlertidig forhåndslicens til den indenlandske leverandør. Indehaveren af en sådan midlertidig forhåndslicens kan toldfrit importere de varer, som er nødvendige i fremstillingen af den vare, der efterfølgende leveres til Jindal som råmateriale til produktionen af den pågældende vare.
(24)
I forbindelse med underordning ii) (forhåndslicens for årligt behov) er det kun værdien af den tilladte import, der anføres på licensen. Licensindehaveren er forpligtet til at »fastholde sammenhængen mellem de importerede råmaterialer og den færdige vare« (HOP I 2004-2009, afsnit 4.24A(c)).
(25)
Importerede råmaterialer kan ikke afhændes og skal anvendes til at fremstille den færdige eksportvare. Eksportforpligtelsen skal opfyldes inden for en fastsat frist efter udstedelsen af licensen (18 måneder med mulighed for to forlængelser på hver 6 måneder, dvs. i alt 30 måneder).
(26)
Det fremgik af kontrollen, at virksomhedens forbrugsrate for det hovedråmateriale, som behøves for at fremstille 1 kg PET-folie, i forskelligt omfang afhængigt af kvaliteten af PET-folien og som anført i forbrugsregistret, var lavere end den tilsvarende SION. Dette gjorde sig klart gældende, for så vidt angår den gamle SION for PET-folie og PET-spåner, og i mindre omfang, for så vidt angår den ajourførte SION, der trådte i kraft i september 2005, dvs. i den fornyede undersøgelsesperiode. Med andre ord fik Jindal tilladelse til toldfrit på grundlag af SION at importere flere råmaterialer, end der var behov for i fremstillingsprocessen. Dette gjorde i overensstemmelse med udenrigshandelspolitikken (foreign trade policy (FTP)) forbrugsregistret til det afgørende kontrolelement. Dette register var imidlertid hverken ført behørigt eller nogensinde blevet kontrolleret af den indiske regering hidtil. Virksomheden hævdede, at den indiske regering ville foretage en justering, når licenserne udløb, dvs. 30 måneder efter udstedelsen af en licens, da det er almindelig praksis at gøre brug af de to mulige forlængelser på hver seks måneder. Denne påstand kunne imidlertid ikke verificeres, da ingen af de licenser, Jindal anvendte, er udløbet endnu.
(27)
Ændringer i administrationen af FTP 2004-2009, som blev gennemført i efteråret 2005 (obligatorisk indsendelse af forbrugsregistret til de indiske myndigheder i forbindelse med indfrielsesproceduren), havde endnu ikke fundet anvendelse på Jindal. Derfor kunne den faktiske gennemførelse af denne bestemmelse ikke kontrolleres på det tidspunkt.
d) Konklusion
(28)
Fritagelsen for importafgifter er et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2, i og med, at manglende opkrævning af importafgifter, der normalt ville blive opkrævet, udgør et finansielt bidrag fra den indiske regering, der medførte en fordel for Jindal ved at øge dens likviditet.
(29)
Desuden er de fire underordninger, som Jindal benyttede (se ovenfor i)-iv)), retligt betingede af eksportresultater og anses derfor for at være specifikke og udligningsberettigede i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a). Uden en eksportforpligtelse kan en virksomhed ikke opnå fordele under disse ordninger. Dette er klart tilfældet, for så vidt angår ordning i), ii) og iv), men selv ALS-ordningen for transaktioner ligestillet med eksport opfylder dette kriterie i det foreliggende tilfælde, fordi levering til en EOU-virksomhed i sidste ende sigter mod faktisk eksport.
(30)
De underordninger, der blev benyttet i den aktuelle sag, kan ikke betragtes som tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). De overholder ikke de strenge regler i grundforordningens bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). Den indiske regering anvendte ikke sin verifikationsordning eller -procedure til effektivt at bekræfte, hvorvidt der blev brugt råmaterialer ved fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke mængder (bilag II, del II, punkt 4), i grundforordningen samt for substitutionsgodtgørelsesordninger bilag III, del II, punkt 2, i grundforordningen). SION-normerne for den pågældende vare var ikke tilstrækkeligt præcise. SION-normerne kan ikke i sig selv anses for at være et system til verifikation af det faktiske forbrug, fordi disse meget generøse standardnormer er udformet således, at den indiske regering ikke med tilstrækkelig præcision kan kontrollere, hvilke mængder råmaterialer der er forbrugt i fremstillingen til eksport. Endvidere har den indiske regering ikke foretaget en effektiv kontrol på grundlag af forbrugsregistret.
(31)
Virksomheden fastholdt i sine bemærkninger efter meddelelsen om undersøgelsen, at den fører et behørigt forbrugsregister, og at der derfor faktisk findes et kontrolsystem, jf. grundforordningens bilag II. Den hævdede endvidere, at ALS fungerer som en substitutionsordning, så toldfri råmaterialer kan anvendes til at fremstille varer, der sælges på hjemmemarkedet, hvis de toldfri råmaterialer enten direkte eller ved substitution benyttes ved fremstillingen af varer, som efterfølgende eksporteres inden for en rimelig tidsperiode. Selvom virksomheden fører et register over forbruget af råmaterialer til produktion af en mængde af den pågældende vare, undlod den imidlertid at ajourføre et system til kontrol af, hvilke råmaterialer der blev benyttet til fremstilling af den eksporterede vare og i hvilke mængder, jf. den indiske FTP 2004-2009 (bilag 23) og grundforordningens bilag II, del II, punkt 4. Endvidere ajourfører den ikke et system, hvorved det kan kontrolleres, at mængden af råmaterialer, som der kræves godtgørelse for, ikke overstiger mængden af lignende eksporteret vare, jf. bilag III, del II, punkt 2. I det foreliggende tilfælde fastholdes det efter nøje overvejelse, at der ikke er nogen forbindelse mellem det anvendte toldfri råmateriale og den eksporterede vare, hvorfor der ikke findes noget egentligt kontrolsystem.
(32)
Underordningerne er derfor udligningsberettigede.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(33)
Subsidiebeløbet blev beregnet som beskrevet i det følgende. Som tæller benyttedes summen af de importafgifter, der er givet afkald på (basistold og særlig tillægstold), for de materialer, som er importeret i henhold til underordning i)-iii), der er støtteberettigede i forbindelse med import gennem mellemproducenten. For så vidt angår underordning iv), er tælleren summen af de importafgifter, der er givet afkald på, for råmaterialer anvendt til fremstilling af den pågældende vare i den fornyede undersøgelsesperiode.
(34)
Virksomheden hævdede i sine bemærkninger efter meddelelsen om undersøgelsen, at tolden på råmaterialer til fremstilling af PET-folie var faldet fra 15 % til 7,5 % fra marts 2006, dvs. efter at undersøgelsesperioden var afsluttet, og krævede, at Kommissionen tager hensyn til denne ændring i beregningen af subsidiesatsen for ALS. Selvom der har været tilfælde, hvor hændelser efter udløbet af undersøgelsesperioden er blevet taget i betragtning, begrænser dette sig imidlertid til ekstraordinære omstændigheder, som ikke synes at foreligge nu. Påstanden må derfor afvises, jf. grundforordningens artikel 5 og 11, stk. 1.
(35)
Virksomheden hævdede endvidere i sine bemærkninger efter meddelelsen om undersøgelsen, at fordelen i forbindelse med underordning iv) var prisforskellen mellem almindelige hjemmemarkedskøb af råmaterialer og køb af råmaterialer ved overførsel af ALS-fordele til leverandøren, og den opstillede nogle beregninger i så henseende uden yderligere dokumentation. Fordelen er imidlertid beregnet på grundlag af den told, der er givet afkald på i licensen, eftersom salgs-/anskaffelsesprisen på råmaterialerne er en rent kommerciel afgørelse og ikke ændrer på det ubetalte afgiftsbeløb. Under alle omstændigheder blev dette krav fremsat første gang efter meddelelsen om undersøgelsen, og da Kommissionen ikke havde mulighed for at gennemgå sagen, blev det afvist.
(36)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket subsidiebeløbene, når der blev fremsat berettigede krav herom. Som tæller anvendes alle de importafgifter, der er givet afkald på, og ikke den for store eftergivelse/fritagelse, som virksomheden hævdede, fordi ALS ikke opfylder betingelserne i grundforordningens bilag II. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, er nævneren eksportomsætningen af den pågældende vare i undersøgelsesperioden. Selskabet hævdede, at transaktioner ligestillet med eksport burde inkluderes i virksomhedens samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden. Da disse transaktioner rent faktisk ikke er eksport, men nærmere salg på hjemmemarkedet, kan de ikke med rette klassificeres som eksport, og blev derfor ikke medregnet i den samlede eksportomsætning.
(37)
Den for ALS fastsatte subsidiesats er på 14,68 %.
2. Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPBS) (toldgodtgørelsesordning)
a) Retsgrundlag
(38)
En beskrivelse af DEPBS findes i FTP 2004-2009, afsnit 4.3.
b) Støtteberettigelse
(39)
Jindal anvendte ikke DEPBS i den fornyede undersøgelsesperiode, derfor er det ikke nødvendigt at foretage nogen yderligere analyse af, om ordningen er udligningsberettiget.
3. Export Oriented Unit Scheme (EOUS)/Special Economic Zones Scheme (SEZS) (ordning for eksportorienterede virksomheder/ordning for særlige økonomiske zoner)
a) Retsgrundlag
(40)
De nærmere oplysninger om disse ordninger fremgår af kapitel 6 i FTP 2004-2009, HOP I 2004-2009 (EOUS), SEZ Act 2005 og dermed forbundne bestemmelser (SEZS).
b) Støtteberettigelse
(41)
Med undtagelse af rene handelsvirksomheder kan enhver virksomhed, der forpligter sig til at eksportere en del af sin produktion af varer eller tjenesteydelser, etableres under EOUS- eller SEZS-ordningen. Det konstateredes, at Jindal opnåede en fordel af EOUS, men ikke af SEZS i den fornyede undersøgelsesperiode. Derfor sættes der i analysen udelukkende fokus på EOUS.
c) Praktisk gennemførelse
(42)
En EOU-virksomhed kan etableres hvor som helst i Indien. Denne ordning supplerer SEZS-ordningen.
(43)
Ansøgninger om EOU-status skal indeholde nærmere oplysninger for en periode på fem år om bl.a. planlagte produktionsmængder, forventet værdi af eksporten, importbehov og behov for indenlandske varer. Hvis myndighederne godtager virksomhedens ansøgning, vil den blive underrettet om de vilkår og betingelser, der er knyttet til godtagelsen. Aftalen om at blive godkendt som EOUS-virksomhed er gyldig i fem år og kan fornyes.
(44)
En EOU-virksomhed har ifølge FTP 2004-2009 en central forpligtelse til at opnå en nettoindtjening i udenlandsk valuta, hvilket vil sige, at den samlede værdi af eksporten i en referenceperiode på fem år skal være højere end den samlede værdi af de importerede varer.
(45)
En EOU-virksomhed er berettiget til følgende fordele:
i)
fritagelse fra importtold på alle typer varer (herunder investeringsgoder, råmaterialer og forbrugsgoder), som er nødvendige til fremstilling og forarbejdning eller i forbindelse hermed
ii)
fritagelse for punktafgift på varer indkøbt hos indenlandske leverandører
iii)
godtgørelse af central omsætningsafgift på varer indkøbt lokalt
iv)
mulighed for at sælge for op til 50 % af de eksporterede varers fob-værdi på hjemmemarkedets såkaldte »domestic tariff area« (»DTA«), efter indbetaling af gældende told
v)
fritagelse i ti år efter indledningen af driften, men højst frem til 2010, for den skat på indtægter, der normalt skal betales af fortjeneste på eksportsalg i overensstemmelse med Income Tax Act, section 10B
vi)
mulighed for 100 % udenlandsk ejerskab af egenkapital.
(46)
Virksomheder, der drives under disse ordninger, er underlagt toldmyndighedernes tilsyn, jf. Customs Act, section 65. EOU’er er retligt forpligtede til i den foreskrevne form at føre nøjagtigt regnskab over alle importerede varer, forbrug og anvendelse af alle importerede materialer og den foretagne eksport. Disse dokumenter skal regelmæssigt fremlægges for de kompetente myndigheder (»kvartalsvise og årlige statusrapporter«). På intet tidspunkt stilles der dog krav om, at EOU-virksomheder skal redegøre for den indbyrdes forbindelse mellem enhver importtransaktion og deres eksport, salg til andre virksomheder, salg på hjemmemarkedet eller lagre som anført i FTP 2004-2009, afsnit 6.11.2.
(47)
Hjemmemarkedssalget forsendes og registreres ved selvcertificering. Ekspeditionen af en EOU-virksomheds eksportforsendelser overvåges af en embedsmand fra told- og punktafgiftsmyndighederne, der er permanent udstationeret i virksomheden.
(48)
Jindal benyttede EOU-ordningen til toldfrit at importere investeringsgoder samt til at opnå godtgørelse af central omsætningsafgift betalt på lokalt indkøbte varer. Den gjorde ikke brug af toldfritagelse ved import af råmaterialer, da EOU-virksomheden bruger PET-spåner som råmateriale til produktionen af PET-folie. Disse spåner fremstilles i en anden enhed af virksomheden af råmaterialer, som indkøbes under ALS.
d) Konklusioner vedrørende EOU
(49)
En EOU-virksomheds fritagelse for to typer importafgifter (»basistold« og »særlig tillægstold«) og godtgørelsen af den centrale omsætningsafgift er finansielle bidrag fra den indiske regering, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Der gives afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået, således at EOU-virksomheden opnår en fordel i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2, fordi likviditeten forbedres.
(50)
Fritagelsen fra basistold og særlig tillægstold og godtgørelsen af omsætningsafgift udgør således subsidier i henhold til grundforordningens artikel 2. De er retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifikke og udligningsberettigede i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a). Det er en nødvendig betingelse for at opnå fordelene, at en EOU-virksomhed har eksport som mål, jf. FTP 2004-2009, afsnit 6.1.
(51)
Det blev desuden bekræftet, at den indiske regering ikke har nogen verifikationsordning eller -procedure til effektivt at kontrollere, hvorvidt der blev brugt told- og/eller omsætningsafgiftsfrie råmaterialer ved fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke mængder (bilag II, del II, punkt 4), til grundforordningen samt for substitutionsgodtgørelsesordninger bilag III, del II, punkt 2, til grundforordningen). Under alle omstændigheder er fritagelse for told på investeringsgoder ikke en tilladelig toldgodtgørelsesordning, fordi sådanne investeringsgoder ikke benyttes i fremstillingsprocessen.
(52)
Den indiske regering foretog ikke nogen yderligere undersøgelse på grundlag af de faktisk involverede råmaterialer, selv om dette normalt ville være nødvendigt, når der ikke foreligger et effektivt verifikationssystem (bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3, til grundforordningen), og den beviste heller ikke, at der ikke var blevet eftergivet for store afgiftsbeløb.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(53)
Den udligningsberettigede fordel er derfor eftergivelsen af de samlede importafgifter (basistold og særlig tillægstold), der normalt skal betales ved import, samt godtgørelsen af omsætningsafgiften i den periode, der er omfattet af den fornyede undersøgelse.
i) Tilbagebetaling af central omsætningsafgift på varer købt på hjemmemarkedet
(54)
Tælleren i beregningen blev fastsat som beskrevet i det følgende: Subsidiebeløbet blev beregnet på grundlag af den omsætningsafgift, der var tilbagebetalt for varer indkøbt til fremstillingssektoren, f.eks. dele og pakningsmaterialer, i den fornyede undersøgelsesperiode. De gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, blev fratrukket, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a).
(55)
Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over eksportomsætningen fra hele eksportsalget af den pågældende vare i den fornyede undersøgelsesperiode (nævneren), da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Der fremkom herved en subsidiemargen på 0,04 %.
ii) Fritagelse for importafgifter (basistold og særlig tillægstold) og godtgørelse af central omsætningsafgift på investeringsgoder
(56)
Fordelen er beregnet på grundlag af størrelsen af den ikke betalte told på indførte investeringsgoder og den omsætningsafgift, der blev godtgjort på køb af investeringsgoder, fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningstid for sådanne investeringsgoder i den pågældende erhvervsgren, jf. artikel 7, stk. 3, i grundforordningen. Selskabet hævdede, at dette burde være den i selskabets regnskaber faktisk anvendte afskrivningssats; dog tolkes kravet i artikel 7, stk. 3, som den afskrivningssats, der var fastsat i lovgivningen vedrørende virksomheden, i dette tilfælde Companies Act (selskabsloven) af 1956. Det således beregnede beløb, der kan tildeles til den fornyede undersøgelsesperiode, er blevet justeret ved at tillægge renter i denne periode for at afspejle værdien af fordelen over tid og derved bestemme den fulde fordel af denne ordning for modtageren. Gebyrer, som nødvendigvis påløber for at opnå subsidiet, blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), fratrukket dette beløb, og resultatet heraf var subsidiebeløbet som tæller. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over eksportomsætningen i forbindelse med salget af den pågældende vare i den fornyede undersøgelsesperiode (nævneren), da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Selskabet hævdede, at transaktioner ligestillet med eksport burde medregnes i den samlede eksportomsætning, men denne påstand blev afvist af de i betragtning 36 anførte grunde. Der fremkom herved en subsidiemargen på 1,26 %.
(57)
Jindal havde således en samlet subsidiemargen på 1,3 % i henhold til EOU-ordningen.
4. Export Promotion Capital Goods Scheme (EPCGS) (eksportfremmeordning for investeringsgoder)
a) Retsgrundlag
(58)
EPCGS-ordningen er beskrevet detaljeret i kapitel 5 i FTP 2004-2009 og i kapitel 5 i HOP I 2004-2009.
b) Støtteberettigelse
(59)
Denne ordning kan benyttes af såvel producent-eksportører som forhandler-eksportører, der er »forbundet med« støttende producenter eller leverandører af tjenesteydelser. Det konstateredes, at Jindal opnåede fordel af denne ordning i den fornyede undersøgelsesperiode.
c) Praktisk gennemførelse
(60)
Med forbehold af en eksportforpligtelse har virksomheder lov til at importere nye (og siden april 2003 også indtil ti år gamle brugte) investeringsgoder til nedsat told. Med henblik herpå udsteder den indiske regering efter anmodning og betaling af et gebyr en EPCG-licens. Siden april 2000 har ordningen betydet, at der anvendes en reduceret importtoldsats på 5 % på alle investeringsgoder, der indføres under ordningen. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de importerede investeringsgoder anvendes til at fremstille en vis mængde eksportvarer inden for en bestemt periode.
d) Konklusioner vedrørende EPCGS
(61)
Ved EPCG-ordningen ydes der subsidier i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2, da den indiske regering giver afkald på indtægter, som ellers ville være indgået. Desuden medfører toldnedsættelsen en fordel for eksportøren, fordi toldbesparelsen ved import forbedrer virksomhedens likviditet.
(62)
Endvidere er EPCG-ordningen retligt betinget af eksportresultater, da licenser ikke kan opnås uden en eksportforpligtelse. Den anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
(63)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Investeringsgoder er ikke omfattet af anvendelsesområdet for sådanne tilladelige ordninger (jf. grundforordningens bilag I, punkt i), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(64)
Tælleren i beregningen blev fastsat som beskrevet i det følgende: Subsidiebeløbet blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, beregnet på grundlag af den ikke betalte told på importerede investeringsgoder, fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne investeringsgoder i PET-folieindustrien; dette blev af de grunde, der nævnes i betragtning 56, fortolket som den i selskabsloven af 1956 specificerede sats, og ikke den, der rent faktisk anvendtes af selskabet. Der blev lagt renter til dette beløb for at afspejle den samlede værdi af fordelen over tid. De gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, blev fratrukket, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a).
(65)
Virksomheden hævdede, at investeringsgoder, der toldfrit blev importeret i forbindelse med ECPG-ordningen til brug i Khanvel-enheden, ikke længere anvendes, og at fordelen ved sådanne goder ikke længere bør indgå i tælleren. Eftersom det imidlertid ikke kan dokumenteres, at virksomheden ikke længere ejer disse goder, eller at den ikke vil bruge dem igen, må Kommissionen afvise denne påstand.
(66)
Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, og 3, blevet fordelt på eksportomsætningen for det pågældende produkt i den fornyede undersøgelsesperiode (nævneren), fordi subsidiet er betinget af eksportresultater. Selskabet hævdede, at transaktioner ligestillet med eksport burde medregnes i den samlede eksportomsætning, men denne påstand blev afvist af de i betragtning 36 anførte grunde. Subsidiet til Jindal er på 1,11 %.
5. »Export Income Tax Exemption Scheme« (EITES) (ordningen for fritagelse for indkomstskat af eksport)
a) Retsgrundlag
(67)
Retsgrundlaget for denne ordning kan findes i »Income Tax Act 1961« (indkomstskatteloven af 1961), som ændres årligt ved »Finance Act« (finansloven). Sidstnævnte fastlægger hvert år grundlaget for opkrævningen af skatter samt forskellige fritagelser og fradrag, der kan kræves. EOU’er kan f.eks. kræve indkomstskattefritagelse, jf. Income Tax Act 1961 (section 10B).
b) Praktisk gennemførelse
(68)
Det blev fastslået, at Jindal ikke opnåede nogen fordele i forbindelse med EITES, derfor er det ikke nødvendigt at foretage nogen yderligere analyse af, om ordningen er udligningsberettiget.
6. Export Credit Scheme (ECS) (eksportkreditordning)
a) Retsgrundlag
(69)
Ordningen er beskrevet i Master Circular IECD No. 5/04.02.01/2002-03 (Export Credit in Foreign Currency) og Master Circular IECD No. 10/04.02.01/2003-04 (Rupee Export Credit) fra Reserve Bank of India (»RBI«), der er rettet til alle forretningsbanker i Indien.
b) Støtteberettigelse
(70)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører og forhandler-eksportører. Det konstateredes, at Jindal opnåede fordel af denne ordning i den fornyede undersøgelsesperiode.
c) Praktisk gennemførelse
(71)
Under denne ordning fastsætter RBI obligatoriske lofter for rentesatser for eksportkreditter såvel i indiske rupees som i udenlandsk valuta, som forretningsbanker kan pålægge eksportører »med henblik på at stille kreditter til rådighed for eksportører til internationalt konkurrencedygtige renter«. ECS består af to underordninger, nemlig en ordning for eksportkredit før forsendelse (i det følgende benævnt »pakkekredit«), som omfatter kreditter, der er ydet en eksportør til finansiering af køb, forarbejdning, fremstilling, pakning og/eller forsendelse af varer forud for eksporten, samt en ordning for eksportkredit efter forsendelse, som tilvejebringer arbejdskapitallån til finansiering af eksporttilgodehavender. RBI pålægger også bankerne at afsætte en vis andel af deres nettobankkredit til eksportfinansiering.
(72)
Som følge af disse RBI-Master Circulars kan eksportører opnå eksportkredit til rentesatser, der er gunstigere end renten på almindelig kommerciel kredit (»kassekredit«), der fastsættes på markedsvilkår.
d) Konklusioner vedrørende ECS
(73)
For det første medfører ovennævnte præferencerentesatser en fordel for sådanne eksportører, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2, idet finansieringsomkostningerne her er lavere end ved markedsrenten. Selv om de præferentielle kreditter i henhold til ECS ydes af forretningsbanker, er denne fordel et finansielt bidrag fra staten i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, nr. iv). RBI er et offentligt organ og er derfor omfattet af den definition af »staten«, der er givet i grundforordningens artikel 1, stk. 3, og den pålægger forretningsbanker at indrømme eksporterende virksomheder præferentiel finansiering. Denne præferentielle finansielle finansiering svarer til et subsidie, der anses for at være specifikt og udligningsberettiget, da de præferentielle renter er betingede af eksportresultater, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a).
e) Beregning af subsidiebeløbet
(74)
Subsidiebeløbet er blevet beregnet på grundlag af forskellen mellem den rente, der blev betalt for eksportkreditter benyttet i den fornyede undersøgelsesperiode, og det beløb, der ville være blevet betalt, hvis der var anvendt markedsrentesatser, som for almindelige kreditter på markedsvilkår, der benyttes af virksomheden. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt i forhold til den samlede eksportomsætning i den fornyede undersøgelsesperiode (nævner), da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, udførte eller transporterede mængder. Jindal nød godt af fordelene ved ECS og opnåede et subsidie på 0,1 %.
7. »Duty Free Replenishment Certificate« (DFRC) (ordningen med certifikat til toldfri genanskaffelse af råmaterialer)
a) Retsgrundlag
(75)
Retsgrundlaget for denne ordning findes i FTP 2004-2009 (afsnit 4.2).
b) Praktisk gennemførelse
(76)
Det blev fastslået, at Jindal ikke opnåede nogen fordele i forbindelse med DFRC i den fornyede undersøgelsesperiode, og derfor er det ikke nødvendigt at foretage nogen yderligere analyse af, om ordningen er udligningsberettiget.
III. Regional ordning
a) Retsgrundlag
(77)
For at opmuntre til etablering af virksomheder i delstatens mindre udviklede egne har Maharashtras regering siden 1964 begunstiget nyoprettede enheder i områder i delstaten under udvikling i henhold til en ordning, der almindeligvis kaldes »incitamentspakke-ordningen«. Ordningen er blevet ændret flere gange, siden den blev indført, og »1993-ordningen« kunne benyttes fra 1. oktober 1993 til 31. marts 2001, mens den seneste ændring, »PSI 2006«, blev indført i kølvandet på »the Industrial, Investment & Infrastructure Policy of Maharashtra 2006« i foråret 2006 og planlægges at kunne anvendes indtil 31. marts 2011. Incitamentspakkeordningen i Maharashtra består af flere underordninger, hvoraf de vigtigste er udbetaling af direkte støtte via en såkaldt »Industrial Promotion Subsidy«, fritagelse for lokal omsætningsafgift og elektricitetsafgift samt acciserefusion.
(78)
Jindal opnår fortsat begunstigelser under PSI 1993 indtil maj 2011, men ikke under efterfølgende ordninger. Derfor blev kun PSI 1993 vurderet i det foreliggende tilfælde.
b) Støtteberettigelse
(79)
For at være støtteberettigede skal virksomheder investere i mindre udviklede områder enten ved at oprette et nyt industriforetagende eller ved at foretage en omfattende kapitalinvestering i udvidelse eller diversificering af et eksisterende industriforetagende. Disse områder inddeles i forskellige kategorier efter deres grad af økonomisk udvikling (f.eks. ringe udviklet område, mindre udviklet område og mindst udviklet område). Hovedkriteriet for fastsættelsen af incitamenternes omfang er det område, hvori virksomheden befinder sig eller vil blive etableret, samt investeringens størrelse.
c) Praktisk gennemførelse
(80)
Fritagelse for lokal omsætningsafgift på færdige varer: Varer er normalt genstand for central omsætningslokalafgift (for salg mellem delstater), tidligere delstatsomsætningsafgift (for salg i delstaten), med forskellige niveauer, der afhænger af den eller de delstater, hvor transaktionerne finder sted. Siden april 2005 er loven om omsætningsafgift for salg inden for delstaten i Maharashtra blevet erstattet af et merværdiafgiftssystem. I henhold til fritagelsesordningen skal nærmere udpegede enheder ikke opkræve omsætningsafgift på deres salgstransaktioner. De udpegede enheder er ligeledes fritaget for at betale lokal omsætningsafgift for de varer, de køber fra leverandører, der selv er omfattet af ordningen. Det konstateredes, at Jindal opnåede fordel af fritagelsen med hensyn til salgstransaktioner i den fornyede undersøgelsesperiode.
(81)
Refusion af elektricitetsafgift: Støtteberettigede enheder er berettigede til refusion af elektricitetsafgift på den elektricitet, der benyttes til produktionsformål for en periode på syv år at regne fra datoen for kommerciel produktion. I Jindals tilfælde udløb denne syvårsperiode den 31. marts 2003. Derfor var Jindal ikke længere berettiget til refusion af elektricitetsafgiften.
(82)
Acciserefusion: Accise er en afgift, som lokale myndigheder i Indien og herunder Maharashtras regering opkræver på varer, der indføres i en by. Industrivirksomheder er berettiget til at få accisen tilbagebetalt af Maharashtras regering, hvis deres anlæg er beliggende i visse nærmere angivne byer i delstaten. Det samlede beløb, der kan refunderes, er begrænset til 100 % af den faste kapitalinvestering. Jindals produktionsanlæg ligger uden for bygrænsen. Derfor er virksomheden i sig selv fritaget for accise, så denne underordning finder ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde.
d) Konklusion vedrørende Maharashtras regerings incitamentspakkeordning 1993
(83)
Jindal har kun nydt godt af fritagelse for omsætningsafgift på færdige varer i den fornyede undersøgelsesperiode, hvilket man tidligere har konstateret, ikke er nogen fordel for modtageren (betragtning 114 i forordning (EF) nr. 367/2006). Følgelig er PSI ikke udligningsberettiget i det foreliggende tilfælde.
IV. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(84)
De udligningsberettigede subsidier er i overensstemmelse med grundforordningen 17,1 %, udtrykt som værditold, for den undersøgte eksporterende producent. Dette subsidiebeløb overstiger den ubetydelighedsgrænse, der er omhandlet i grundforordningens artikel 14, stk. 5.
OEDNING
ALS
EOUS
EPCGS
ECS
I alt
%
%
%
%
%
Jindal
14,68
1,30
1,11
0,1
17,1
V. Ændrede omstændigheder med hensyn til subsidiering af blivende art
(85)
I overensstemmelse med artikel 19, stk. 2, i grundforordningen blev det undersøgt, om fortsættelse af den eksisterende foranstaltning var utilstrækkeligt til at udligne det udligningsberettigede subsidie, som forårsager skaden.
(86)
Det blev fastslået, at Jindal i undersøgelsesperioden fortsat opnåede fordele af udligningsberettigede subsidier fra de indiske myndigheder. Endvidere konstateres det, at subsidiesatsen i den fornyede undersøgelsesperiode er væsentlig højere end den, der blev fastslået i den oprindelige undersøgelse. Der er intet, der tyder på, at ordningerne vil blive indstillet eller afskaffet i nær fremtid.
(87)
Eftersom det er blevet påvist, at virksomheden modtager langt større subsidiering end tidligere, og at den formentlig fortsat vil modtage subsidier af en størrelsesorden, der er højere end fastslået i den oprindelige undersøgelse, konkluderes det, at fortsættelse af den gældende foranstaltning ikke er tilstrækkeligt til at udligne det udligningsberettigede subsidie, som forårsager skade, og at foranstaltningens niveau derfor bør justeres, så det afspejler de nye konklusioner.
VI. Konklusion
(88)
I betragtning af de konklusioner, der er blevet draget i forbindelse med Jindals subsidieringsniveau, og af, at de nuværende foranstaltninger er utilstrækkelige til at udligne de konstaterede udligningsberettigede subsidier, bør udligningstolden for Jindal justeres, så den afspejler de nye konstaterede subsidieringsniveauer.
(89)
Den ændrede udligningstold bør fastsættes ud fra den nye subsidieringssats, der fremgik af denne undersøgelse, eftersom den skadesmargen, som blev beregnet i den oprindelige undersøgelse, er højere.
(90)
I henhold til artikel 24, stk. 1, i grundforordningen og artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 384/96 må ingen vare pålægges både antidumping- og udligningstold med det formål at afhjælpe en og samme situation, som er opstået som følge af dumping eller eksportsubsidiering. Jindal er imidlertid underlagt en antidumpingtold på 0 % i forbindelse med det pågældende produkt, hvorfor disse bestemmelser ikke finder anvendelse i det foreliggende tilfælde.
(91)
Jindal, den indiske regering og EF-erhvervsgrenen blev orienteret om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for, at Kommissionen påtænker at anbefale en ændring af de iværksatte foranstaltninger, og fik mulighed for at fremsætte bemærkninger. Den indiske regering fremsatte ingen bemærkninger, og Jindals bemærkninger er blevet drøftet i de betragtninger, der vedrører den enkelte bemærkning, ovenfor.
(92)
Virksomheden anmodede i sine bemærkninger efter meddelelsen om undersøgelsen Kommissionen om at acceptere et pristilsagn med henblik på at udligne de udligningsberettigede subsidier. Kommissionen har gennemgået virksomhedens forslag og er af den opfattelse, at et pristilsagn ikke kan accepteres. Pristilsagn på grundlag af varegrupper som foreslået af virksomheden muliggør en høj grad af fleksibilitet til at ændre de tekniske specifikationer for produkterne i gruppen. PET-film omfatter talrige og stadig nye differentierede træk, som i vid udstrækning er bestemmende for salgsprisen. Derfor har ændringer i disse træk en betydelig indvirkning på priserne. Et forsøg på at underinddele grupperne for at gøre dem mere homogene, for så vidt angår fysiske specifikationer, ville føre til så mange grupper, at det ville vanskeliggøre kontrol, navnlig ved at gøre det besværligt for toldmyndighederne at skelne imellem varetyper og klassifikation af varegrupper i forbindelse med import. Det fastslås derfor, at det ikke er muligt at anvende tilsagnet i praksis, jf. artikel 13, stk. 3 i grundforordningen. Jindal blev orienteret og fik mulighed for at fremsætte bemærkninger. Men dens bemærkninger har ikke ændret ovenstående konklusion.
(93)
Da India Polyfilms Limited, et selskab, der tidligere har været forretningsmæssigt forbundet med Jindal, fusionerede med Jindal den 1. april 1999 og dermed ikke længere udgør en særskilt retlig enhed, blev det slettet af listen i artikel 1, stk. 2 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 367/2006 affattes således:
»2. Tolden fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for importerede varer fremstillet i Indien af følgende virksomheder:
Virksomhed
Endelig told (%)
Taric-tillægskode
Ester Industries Limited, 75-76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1,
New Delhi 110 003, Indien
12,0
A026
Flex Industries Limited, A-1, Sector 60, Noida 201 301 (U.P.), Indien
12,5
A027
Garware Polyester Limited, Garware House, 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East),
Mumbai 400 057, Indien
14,9
A028
Jindal Poly Films Limited, 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, Indien
17,1
A030
MTZ Polyfilms Limited, New India Centre, 5th Floor, 17 Co-operage Road,
Mumbai 400 039, Indien
8,7
A031
Polyplex Corporation Limited, B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist. Gautam Budh Nagar,
Uttar Pradesh, Indien
19,1
A032
Alle andre virksomheder
19,1
A999«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. september 2007.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1124/2007,
annettu 28 päivänä syyskuuta 2007,
lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 367/2006 muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 19 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
I Aiempi tutkimus ja voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2597/1999 (2) käyttöön lopullisen tasoitustullin CN-koodeihin ex 3920 62 19 ja ex 3920 62 90 kuuluvan Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon eli ’PET-kalvon’, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, tuonnissa. Asetuksen antamiseen johtanutta tutkimusta nimitetään jäljempänä ’alkuperäiseksi tutkimukseksi’. Toimenpiteet olivat tiettyjen nimeltä mainittujen viejien tuontiin sovellettava 3,8-19,1 prosentin arvotulli ja muiden yritysten tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevassa tuonnissa sovellettava 19,1 prosentin jäännöstulli. Jindal Poly Films Limitedin, jäljempänä ’Jindal’ tai ’yritys’, joka tunnettiin aiemmin nimellä Jindal Polyester Ltd (3), valmistaman ja viemän PET-kalvon tuonnille määrätty tasoitustulli oli 7 prosenttia. Alkuperäinen tutkimusjakso alkoi 1 päivänä lokakuuta 1997 ja päättyi 30 päivänä syyskuuta 1998.
(2)
Neuvosto säilytti asetuksella (EY) N:o 367/2006 (4) lopullisen tasoitustullin, joka oli otettu käyttöön Intiasta peräisin olevan PET-kalvon tuonnissa asetuksella (EY) N:o 2597/1999, perusasetuksen 18 artiklan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen. Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso alkoi 1 päivänä lokakuuta 2003 ja päättyi 30 päivänä syyskuuta 2004.
(3)
Neuvosto muutti asetuksella (EY) N:o 1288/2006 lopullista tasoitustullia, joka oli määrätty asetuksella (EY) N:o 367/2006 toiselle intialaiselle PET-kalvon tuottajalle Garware Polyester Limitedille, jäljempänä ’Garware’, Garwaren tukia koskevan välivaiheen tarkastelun jälkeen.
II Omasta aloitteesta vireille pantu osittainen välivaiheen tarkastelu
(4)
Komission käytettävissä ollut todennäköisyysnäyttö osoitti, että Jindal sai enemmän tukia kuin alkuperäisessä tutkimuksessa oli käynyt ilmi ja että tukitaso oli muuttunut pysyvästi.
III Tutkimus
(5)
Komissio päättikin neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan panna omasta aloitteestaan vireille perusasetuksen 19 artiklan mukaisen osittaisen välivaiheen tarkastelun, joka rajoittui Jindalin saamaan tukeen, tarkoituksenaan arvioida, olisiko voimassa olevia tasoitustoimenpiteitä jatkettava, olisiko ne poistettava tai olisiko niiden tasoa muutettava. Komissio julkaisi 2 päivänä elokuuta 2006Euroopan unionin virallisessa lehdessä (5) ilmoituksen tämän tarkastelun vireillepanosta.
(6)
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso alkoi 1 päivänä huhtikuuta 2005 ja päättyi 31 päivänä maaliskuuta 2006.
(7)
Komissio ilmoitti osittaisen välivaiheen tarkastelun vireillepanosta Jindalille ja Intian viranomaisille sekä yrityksille Du Pont Tejin Films, Luxemburg, Mitsubishi Polyester Film, Saksa, Toray Plastics Europe, Ranska, sekä Nuroll, Italia, jotka edustavat valtaosaa PET-kalvon tuotannosta yhteisössä, jäljempänä ’yhteisön tuotannonala’. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi vireille panemista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(8)
Saadakseen tutkimuksensa kannalta tarpeelliset tiedot komissio lähetti kyselylomakkeen Jindalille ja sai siltä vastauksen. Jindalin toimitiloihin Intiassa tehtiin tarkastuskäynti.
(9)
Jindalille, Intian viranomaisille ja yhteisön tuotannonalalle ilmoitettiin tutkimuksen keskeisistä tuloksista, ja niille annettiin mahdollisuus esittää asiasta huomautuksensa. Jindal esitti huomautuksensa, joita tarkastellaan jäljempänä. Intian viranomaiset eivät esittäneet mitään huomautuksia.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE
(10)
Tarkasteltavana oleva tuote on alkuperäisessä tutkimuksessa määritellyn mukaisesti Intiasta peräisin oleva polyeteenitereftalaattikalvo (PET-kalvo), joka yleensä luokitellaan CN-koodeihin ex 3920 62 19 ja ex 3920 62 90.
C. TUET
I Johdanto
(11)
Komissio tutki käytettävissä olevien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella seuraavia järjestelmiä, joissa oli esitettyjen väitteiden mukaan myönnetty tukea:
a) Kansalliset järjestelmät:
i)
Ennakkolisenssijärjestelmä
ii)
Tuontitullien hyvitysjärjestelmä
iii)
Vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä / Erityistalousalueiden järjestelmä (Export Oriented Units Scheme, EOUS / Special Economic Zones Scheme, SEZS)
iv)
Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein
v)
Vientituloverosta vapautuksen järjestelmä (Export Income Tax Exemption Scheme)
vi)
Vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme)
vii)
Tuontiraaka-aineiden tullittomuutta koskeva todistus.
(12)
Edellä i-iv ja vii alakohdassa mainitut järjestelmät perustuvat 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade Act 1992) nro 22/1992, jäljempänä ’ulkomaankauppalaki’. Ulkomaankauppalailla Intian viranomaiset valtuutetaan antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Intian viranomaiset julkaisivat Intian ulkomaankauppaa koskevan monivuotisen suunnitelman, jäljempänä ’FTP 2004-2009’, joka kattaa ajanjakson 1 päivästä syyskuuta 2004 aina 31 päivään maaliskuuta 2009 ja joka on jatkoa aiemmalle vienti- ja tuontipolitiikan suunnitelmalle, jäljempänä ’EXIM’. Lisäksi Intian viranomaiset ovat julkaisseet monivuotista suunnitelmaa koskevia menettelyjä esittelevän käsikirjan, jäljempänä ’HOP I 2004-2009’, jota päivitetään säännöllisesti (6).
(13)
Edellä v alakohdassa mainittu vientituloverosta vapautuksen järjestelmä perustuu vuonna 1961 annettuun tuloverolakiin (Income Tax Act), jota muutetaan vuosittain varainhoitolailla (Finance Act).
(14)
Edellä vi alakohdassa mainittu vientiluottojärjestelmä perustuu vuoden 1949 pankkivalvontalain (Banking Regulation Act 1949) 21 ja 35A §:ään, joiden mukaan Intian keskuspankki (Reserve Bank of India, RBI) voi ohjata kaupallisten pankkien vientiluottotoimintaa.
b) Alueelliset järjestelmät
(15)
Komissio tutki käytettävissä olevien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella myös Maharashtran osavaltion kannustinjärjestelmää, jäljempänä ’kannustinjärjestelmä’, vuodelta 1993. Järjestelmä perustuu Maharashtran osavaltion teollisuus-, energia- ja työministeriön päätöslauselmiin.
II Kansalliset järjestelmät
1. Ennakkolisenssijärjestelmä (Advance Licence Scheme, ALS)
a) Oikeusperusta
(16)
Järjestelmää kuvataan yksityiskohtaisesti vuosien 2004-2009 vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevan asiakirjan (FTP 2004-2009) kohdissa 4.1.3-4.1.14 ja sitä täydentävän menetelmäkäsikirjan (HOP I 2004-2009) luvuissa 4.1-4.30. Järjestelmä korvattiin huhtikuussa 2006 - toisin sanoen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson päätyttyä - ennakkolisenssijärjestelmällä (Advance Licence Scheme, ALS), mutta tämä vaikuttaa lähinnä nimenmuutokselta. Seuraavassa keskitytään tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla käytössä olleeseen ennakkolisenssijärjestelmään.
b) Tukikelpoisuus
(17)
ALS-järjestelmä koostuu kuudesta alajärjestelmästä. Ne eroavat toisistaan muun muassa tukikelpoisuusvaatimusten suhteen. Valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin, voivat hakea tosiasiallisen maastaviennin ALS-tukea ja vuotuisten tarpeiden mukaista ALS-tukea. Pääurakoitsijat, jotka toimittavat tavaraa FTP 2004-2009 -asiakirjan kohdassa 8.2 mainituille vientiin rinnastettavaa toimintaa harjoittaville tahoille, kuten vientiin suuntautuneille yksiköille, voivat saada vientiin rinnastettavan toiminnan ALS-tukea. Lopulliselle viejälle tavaraa toimittavat valmistajaviejät voivat saada välituotetoimituksiin tarkoitettua ALS-tukea. Valmistajaviejille tavaraa toimittavat välitoimittajat voivat myös saada vientiin rinnastettavan toiminnan tukea ennakkoluovutusta sekä kotimaisia rembursseja ja vastarembursseja koskevien ALS-alajärjestelmien yhteydessä. Koska Jindal käytti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla näistä kuudesta alajärjestelmästä vain neljää ensimmäistä, ainoastaan näitä neljää tarkastellaan seuraavassa yksityiskohtaisemmin.
c) Käytännön toteutus
(18)
Ennakkolisenssien myöntämisperusteita voivat olla seuraavat:
i)
Tosiasiallinen vienti: Tämä on alajärjestelmistä tärkein. Siinä voidaan tuoda tuotantopanoksia tullitta tietyn vientituotteen valmistukseen. Tosiasiallisella viennillä tarkoitetaan tässä yhteydessä sitä, että vientituote on vietävä Intian alueelta. Lisenssissä mainitaan tuonnin tullihelpotukset ja vientivelvoitteet, myös vientituotteen tyyppi.
ii)
Vuotuiset tarpeet: Vuotuisia tarpeita koskevia lisenssejä ei ole liitetty tiettyyn vientituotteeseen, vaan laajempaan tuoteryhmään (esimerkiksi kemialliset tuotteet ja niihin liittyvät tuotteet). Lisenssinhaltija voi (aiemman viennin mukaan määräytyvään tiettyyn enimmäisarvoon saakka) tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita käytetään minkä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvan tuotteen valmistukseen. Se voi viedä mitä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvaa valmista tuotetta, jonka valmistukseen on käytetty kyseisiä tullitta tuotuja aineksia.
iii)
Vientiin rinnastettava toiminta: Tässä alajärjestelmässä pääurakoitsija voi tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita tarvitaan sellaisten tuotteiden valmistukseen, joita myydään vientitavaroihin rinnastettavina tuotteina FTP 2004-2009 -asiakirjan kohdan 8.2 alakohdissa b-f, g, i ja j mainituille asiakasryhmille. Intian viranomaisten mukaan vientiin rinnastettavalla toiminnalla tarkoitetaan sellaisia liiketoimia, joissa toimitetut tavarat eivät poistu maasta. Eräitä toimituksia pidetään vientiin rinnastettavina edellyttäen, että tavarat on valmistettu Intiassa, esimerkiksi tavaratoimituksia vientiin suuntautuneille yksiköille tai erityistalousalueille sijoittautuneille yrityksille.
iv)
Välituotetoimitukset: Tämä alajärjestelmä kattaa tapaukset, joissa kaksi valmistajaa aikoo tuottaa yhtä vientituotetta jakaen tuotantoprosessin keskenään. Valmistajaviejä tuottaa välituotetta. Se voi tuoda tuotantopanosmateriaaleja tullitta ja saada tähän tarkoitukseen välituotetoimituksiin tarkoitettua ALS-tukea. Lopullinen viejä saattaa valmistuksen loppuun, ja sillä on velvollisuus viedä valmis tuote.
(19)
Kuten edellä todettiin, Jindal hyödynsi ALS-järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tosiasiassa se käytti kaikkia neljää edellä i-iv kohdassa mainittua alajärjestelmää.
(20)
Intian viranomaisten suorittamien tarkastusten helpottamiseksi lisenssinhaltija on laissa velvoitettu tekemään määrämuotoinen, totuudenmukainen ja asianmukainen selvitys lisenssien mukaisesti tuotujen tuotteiden kulutuksesta ja käytöstä (HOP I 2004-2009 -käsikirjan luku 4.30), jäljempänä ’kulutusrekisteri’. Tarkastuksessa kävi ilmi, että yritys ei pitänyt kulutusrekisteriä asianmukaisesti, toisin sanoen se ei osoittanut Intian viranomaisten edellyttämää tuotantopanosten ja tuloksena olevien tuotteiden toimitusten välistä yhteyttä, siitä huolimatta että tuloksena olevien tuotteiden viennin lisäksi se myy kyseisiä tuotteita myös kotimarkkinoilla.
(21)
Alajärjestelmistä i-iii todettakoon, että Intian viranomaiset määräävät sekä tuonnin tullihelpotusten että vientivelvoitteiden (myös vientiin rinnastettavassa toiminnassa) määrästä ja arvosta, ja ne on kirjattu lisenssiin. Lisäksi vienti- ja tuontihetkellä viranomaiset kirjaavat vastaavat tapahtumat lisenssiin. Intian viranomaiset päättävät tämän järjestelmän mukaisesti tapahtuvan tuonnin määrän niin sanottujen SION-vakionormien perusteella. Useimmille tuotteille, tarkasteltavana oleva tuote mukaan luettuna, on olemassa SION-vakionormit, ja ne on julkaistu menetelmäkäsikirjan 2004-2009 osassa II. PET-kalvoa ja välituotteena olevia PET-granulaatteja koskevia SION-vakionormeja tarkistettiin alaspäin lokakuussa 2005.
(22)
Alajärjestelmän iii osalta todetaan, että ALS-järjestelmään liittyvä, vientiin rinnastettavaa toimintaa koskeva velvoite täytettiin lähinnä yritysryhmän sisäisellä myynnillä, toisin sanoen PET-granulaatteja valmistava Jindalin yksikkö (joka ei ole erillinen oikeussubjekti) myi vientiin suuntautuvalle Jindalin yksikölle PET-granulaatteja käytettäväksi PET-kalvon tuotannossa. Raaka-aineiden tuonti toteutui välituotteen (PET-granulaattien) tuotannon yhteydessä. Toisin sanoen alajärjestelmässä iii kotimarkkinamyynti katsotaan vienniksi.
(23)
Alajärjestelmän iv osalta Jindalin kotimarkkinoilta hankkimat tuotantopanokset vähennetään Jindalin ennakkolisenssistä, ja kotimaiselle toimittajalle myönnetään välituotetoimitusten ennakkolisenssi. Välituotetoimitusten ennakkolisenssin haltija voi tuoda tullitta tavarat, joita tarvitaan sellaisen tuotteen valmistuksessa, joka sen jälkeen toimitetaan Jindalille raaka-aineeksi tarkasteltavana olevan tuotteen valmistukseen.
(24)
Alajärjestelmässä ii (vuotuisia tarpeita koskeva ennakkolisenssijärjestelmä) lisenssissä mainitaan ainoastaan tuonnin tullihelpotusten arvo. Lisenssinhaltijan on pidettävä tuodut tuotantopanokset ja tuloksena olevat tuotteet kytköksissä toisiinsa (HOP I 2004-2009 -käsikirjan kohta 4.24A c).
(25)
Tuodut tuotantopanokset eivät ole siirrettävissä, ja ne on käytettävä tuloksena olevan vientituotteen valmistamiseen. Vientivelvoite on täytettävä lisenssin antamisen jälkeen ennalta määrätyssä määräajassa (18 kuukauden määräaika, jota voidaan pidentää kahdesti kuudella kuukaudella eli yhteensä 30 kuukautta).
(26)
Tarkastuksessa saatiin näyttö siitä, että yhden kilogramman PET-kalvon valmistukseen tarvittavan keskeisimmän raaka-aineen kulutus (joka vaihtelee PET-kalvon laadun mukaan), kuten kulutusrekisterissä ilmoitettiin, oli yrityksessä alhaisempi kuin vastaava SION-vakionormi. Tämä koskee selvästi PET-kalvon ja PET-granulaattien vanhaa SION-vakionormia ja vähemmässä määrin myös sen syyskuussa 2005, siis tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana, uudistettua versiota. Toisin sanoen Jindal sai tuoda tullitta SION-vakionormia kohti enemmän raaka-aineita kuin se itse asiassa tarvitsi tuotantoprosessiinsa. Tämän vuoksi todellista kulutusta koskeva rekisteri, joka oli yhdenmukainen FTP 2004-2009:n kanssa, osoittautui olennaisen tärkeäksi tarkastuksessa. Kyseistä rekisteriä ei kuitenkaan pidetty asianmukaisesti, eivätkä Intian viranomaiset olleet sitä siihen mennessä edes tarkastaneet. Yrityksen mukaan Intian viranomaiset korjaavat liikaa maksetut määrät lisenssien voimassaolon päätyttyä eli 30 kuukauden kuluttua lisenssin antamisesta, sillä kahden kuuden kuukauden mittaisen jatkoajan käyttö on yleinen käytäntö. Tätä väitettä ei kuitenkaan voitu todentaa, koska yhtään Jindalin käyttämää lisenssiä ei ole vielä lunastettu.
(27)
Syksyllä 2005 voimaantulleita muutoksia FTP 2004-2009:n hallinnossa (kulutusrekisteri on lähetettävä Intian viranomaisille lunastusmenettelyn yhteydessä) ei ole vielä sovellettu Jindalin tapauksessa. Näin ollen kyseisen säännöksen todellista täytäntöönpanoa ei voitu tässä vaiheessa todentaa.
d) Päätelmät
(28)
Vapautus tuontitulleista on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja 2 artiklan 2 kohdan mukaista tukea siinä mielessä, että muutoin sovellettavien tuontitullien kantamatta jättäminen on Intian viranomaisten antamaa taloudellista tukea, josta on koitunut etua Jindalille siten, että sen maksuvalmius on parantunut.
(29)
Lisäksi Jindalin käyttämät neljä alajärjestelmää (eli edellä luetellut alajärjestelmät i-iv) ovat oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia, joten perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti ne ovat erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea. Yritys ei voi saada tukia näistä järjestelmistä ilman vientisitoumusta. Tämä pätee ilmiselvästi järjestelmiin i, ii ja iv, mutta jopa vientiin rinnastettavaa toimintaa koskeva ALS-järjestelmä täyttää tässä tapauksessa kriteerin, koska vientiin suuntautuneelle yksikölle osoitetut toimitukset on tarkoitettu viime kädessä todelliseen vientiin.
(30)
Tässä tapauksessa sovellettuja alajärjestelmiä ei voida pitää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Kyseiset alajärjestelmät eivät ole perusasetuksen liitteessä I olevan i kohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tiukkojen sääntöjen mukaisia. Intian viranomaiset eivät soveltaneet tarkistusjärjestelmää tai -menettelyä tehokkaasti varmistaakseen, käytettiinkö tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II luvun 4 kohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II luvun 2 kohta). Tarkasteltavana olevan tuotteen SION-vakionormit eivät olleet riittävän tarkkoja. SION-vakionormeja ei voida itsessään pitää todellisen kulutuksen arviointiin soveltuvana tarkistusjärjestelmänä, koska Intian viranomaiset eivät voi kyseisten kohtuuttoman edullisten vakionormien perusteella arvioida riittävän tarkkaan sitä, millaisia tuotantopanosmääriä vientituotannossa on kulutettu. Intian viranomaiset eivät myöskään suorita asianmukaisesti pidettyyn kulutusrekisteriin perustuvaa tehokasta valvontaa.
(31)
Ilmoituksen julkaisemisen jälkeen esittämissään kommenteissa yritys väitti edelleen pitävänsä asianmukaista kulutusrekisteriä, ja tällä perusteella yrityksellä olisi perusasetuksen liitteen II mukainen tarkastusjärjestelmä. Lisäksi se väitti, että ALS toimii palautusjärjestelmänä siten, että tullittomia tuotantopanoksia voidaan käyttää kotimarkkinoilla myytävien tuotteiden valmistukseen, jos tullittomat tuotantopanokset käytetään joko suoraan tai korvaavina sellaisten tuotteiden valmistukseen, jotka toimitetaan vientiin kohtuullisen ajan kuluessa. Vaikka yritys pitäisikin rekisteriä siitä, kuinka paljon raaka-ainetta kulutetaan valmistettaessa tietty määrä tarkasteltavana olevaa tuotetta, sillä ei ole käytössä järjestelmää, jonka avulla voitaisiin todentaa, mitkä tuotantopanokset ja kuinka suurina määrinä on kulutettu vientituotteiden valmistukseen, ja jota edellytetään vuosia 2004-2009 koskevassa Intian ulkomaankauppaa koskevassa suunnitelmassa (lisäys 23) ja perusasetuksen liitteessä II olevan II luvun 4 kohdassa. Yrityksellä ei myöskään ole käytössä järjestelmää, jolla voitaisiin liitteessä III olevan II luvun 2 kohdan mukaisesti todentaa, että sellaisen tuotantopanoksen määrä, jolle palautusta haetaan, ei ylitä samankaltaisen tuotteen viennin määrää. Tässä tapauksessa voidaan huolellisen harkinnan jälkeen todeta, että kulutetun tullittoman tuotantopanoksen ja viedyn tuotteen välillä ei ole yhteyttä, ja näin ollen käytössä ei ole asianmukaista tarkastusjärjestelmää.
(32)
Alajärjestelmät mahdollistavat siis tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.
e) Tuen määrän laskeminen
(33)
Tuen määrä laskettiin seuraavalla tavalla. Tuen määrä (osoittaja) on sellaisten kantamatta jätettyjen tuontitullien (perustullin ja erityisen lisätullin) summa, jotka koskevat alajärjestelmien i-iii puitteissa tuotuja materiaaleja, joiden tuonti on sallittu välituotteen valmistajan kautta. Alajärjestelmän iv osalta tuen määrä on niiden kantamatta jätettyjen tuontitullien määrä, jotka koskevat tarkasteltavana olevan tuotteen valmistuksessa käytettyjä tuotantopanoksia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(34)
Yritys väitti ilmoituksen julkaisemisen jälkeen esittämissään kommenteissa, että PET-kalvon valmistuksessa tarvittavien raaka-aineiden tullit olivat laskeneet 15 prosentista 7,5 prosenttiin maaliskuusta 2006, siis tutkimusjakson jälkeen, ja pyysi komissiota ottamaan tämän muutoksen huomioon ALS:n tukiprosentin laskennassa. Vaikka joissain tapauksissa onkin otettu huomioon tutkimusjakson jälkeisiä tapahtumia, silloin on toimittu tavallisesta poikkeavissa olosuhteissa, mistä tässä ei näytä olevan kyse. Väite oli perusasetuksen 5 artiklan ja 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti hylättävä.
(35)
Lisäksi yritys väitti ilmoituksen julkaisemisen jälkeen esittämissään kommenteissa, että alajärjestelmästä iv saatu hyöty oli itse asiassa hintaero, joka syntyy hankittaessa tuotantopanoksia tavanomaisesti kotimarkkinoilta ja toisaalta hankittaessa tuotantopanoksia sen jälkeen, kun ALS:stä on luovuttu toimittajan hyväksi. Yritys esitti asiasta joitain laskelmia, mutta asiaa tukevia todisteita ei saatu. Hyöty kuitenkin lasketaan lisenssin nojalla kantamatta jätetyn tullin pohjalta, koska materiaalin myynti-/ostohinta on puhtaasti kaupallinen päätös eikä vaikuta maksamattoman tullin määrään. Joka tapauksessa tämä väite esitettiin ensimmäisen kerran vasta ilmoituksen julkaisemisen jälkeen, ja koska komissiolla ei ollut mahdollisuutta todentaa sitä, se hylättiin.
(36)
Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta välttämättä aiheutuneet kustannukset vähennettiin tuen määrästä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö. Osoittajaksi otetaan kantamatta jätettyjen tuontitullien kokonaissumma eikä palautetut liialliset tuontitullit, toisin kuin Jindal vaati, koska ALS ei täytä perusasetuksen liitteessä II säädettyjä edellytyksiä. Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti nimittäjä on viennin liikevaihto tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona. Yritys väitti, että vientiin rinnastettava toiminta olisi sisällytettävä yrityksen viennin kokonaisliikevaihtoon tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona. Koska kyseinen toiminta ei kuitenkaan todellisuudessa ole vientiä vaan pikemminkin myyntiä kotimarkkinoille, sitä ei voida asianmukaisesti luokitella vienniksi, ja näin ollen sitä ei laskettu mukaan viennin kokonaisliikevaihtoon.
(37)
ALS-järjestelmän mukainen tuki on näin ollen 14,68 prosenttia.
2. Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
a) Oikeusperusta
(38)
DEPBS-järjestelmää kuvataan FTP 2004-2009 -asiakirjan 4.3 kohdassa
b) Tukikelpoisuus
(39)
Kävi selville, ettei Jindal käyttänyt DEPBS-järjestelmää tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona, joten järjestelmään liittyvien tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoa ei tarvinnut arvioida.
3. Vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä (Export Oriented Units Scheme, EOUS) / Erityistalousalueiden järjestelmä (Special Economic Zones Scheme, SEZS)
a) Oikeusperusta
(40)
Järjestelmiä kuvataan yksityiskohtaisesti FTP 2004-2009 -asiakirjan luvussa 6, HOP I 2004-2009 -käsikirjassa (EOUS) sekä erityistalousalueita koskevassa säädöksessä vuodelta 2005 (SEZ Act 2005) ja sen nojalla annetuissa säännöissä (SEZS).
b) Tukikelpoisuus
(41)
Kaikki yritykset, jotka periaatteessa sitoutuvat viemään tietyn osan tavara- tai palvelutuotannostaan - lukuun ottamatta yksinomaan kauppayhtiöinä toimivia yrityksiä - voidaan perustaa EOUS- tai SEZS-järjestelmän mukaisesti. Jindalin todettiin hyötyneen EOUS-järjestelmästä muttei SEZS-järjestelmästä tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona. Näin ollen tarkastelussa keskitytään vain EOUS-järjestelmään.
c) Käytännön toteutus
(42)
Vientiin suuntautunut yksikkö voidaan perustaa mihin tahansa Intiassa. Järjestelmä täydentää SEZS-järjestelmää.
(43)
Vientiin suuntautuneen yksikön asemaa koskevassa hakemuksessa on esitettävä tiedot muun muassa suunnitelluista tuotantomääristä, viennin arvioidusta arvosta, tuontitarpeista ja kotimarkkinahankintojen tarpeista seuraaviksi viideksi vuodeksi. Jos viranomaiset hyväksyvät yrityksen hakemuksen, yritykselle ilmoitetaan hyväksymisen edellytyksistä. Vientiin suuntautuneen yksikön asemaa koskeva sopimus on voimassa viisi vuotta, ja se voidaan uusia.
(44)
Olennaista kyseisille yksiköille on FTP 2004-2009 -asiakirjan velvoite, jonka mukaan niiden on saavutettava niin sanotut nettovaluutta-ansiot, eli viennin kokonaisarvon on viiden vuoden viitekautena oltava suurempi kuin tuontituotteiden kokonaisarvo.
(45)
Vientiin suuntautuneet yksiköt voivat saada seuraavia etuja:
i)
vapautus kaikenlaisten valmistukseen, tuotantoon tai käsittelyyn tarvittavien tai niiden yhteydessä käytettävien tavaroiden (myös tuotantohyödykkeiden, raaka-aineiden ja kulutustavaroiden) tuontitulleista;
ii)
vapautus kotimarkkinoilta hankittujen tavaroiden valmisteverosta;
iii)
paikallisilta markkinoilta hankituista tavaroista maksetun valtion liikevaihtoveron palauttaminen;
iv)
mahdollisuus myydä enintään 50 prosenttia viennin FOB-arvosta kotimarkkinoilla eli niin sanotulla kotimaisella tariffialueella (Domestic Tariff Area, DTA) pehmeäehtoisten verojen maksamisen jälkeen;
v)
vapautus viennistä saadusta myyntivoitosta yleensä kannettavasta tuloverosta tuloverolain 10B §:n nojalla kymmenen vuoden ajan toiminnan alkamisesta, kuitenkin enintään vuoteen 2010 asti;
vi)
osakepääoma voi olla 100-prosenttisesti ulkomaisessa omistuksessa.
(46)
Näiden järjestelmien mukaisesti toimivat yksiköt ovat tullivalvonnassa olevia yksikköjä tullilain 65 §:n mukaisesti. Vientiin suuntautuneilla yksiköillä on oikeudellinen velvoite pitää määrätyllä tavalla kirjaa kaikesta tuonnista, kaikkien tuotujen ainesten kulutuksesta ja käytöstä sekä kaikesta toteutuneesta viennistä. Nämä tiedot on toimitettava toimivaltaisille viranomaisille säännöllisesti neljännesvuosittain tai vuosittain annettavilla toimintakertomuksilla. Vientiin suuntautuneen yksikön ei kuitenkaan missään vaiheessa tarvitse osoittaa kaikkien tuotujen lähetysten yhteyttä vientiin, muihin yksikköihin tehtäviin siirtoihin, kotimarkkinamyyntiin tai varastoihin (FTP 2004-2009 -asiakirjan kohta 6.11.2).
(47)
Kotimarkkinamyynnin lähetysten ja niiden kirjaamisen varmistus perustuu omavastuisuuteen. Vientiin suuntautuneen yksikön vientilähetysmenettelyjä valvoo kyseisessä yksikössä pysyvästi toimiva tulli- ja valmisteverovirkailija.
(48)
Jindal käytti EOU-järjestelmää tuodakseen maahan tuotantohyödykkeitä tuontitulleitta ja saadakseen paikallisilta markkinoilta hankituista tavaroista maksetun valtion liikevaihtoveron palautuksen. Se ei hyödyntänyt raaka-aineiden vapautusta tuontitullista, koska vientiin suuntautuneessa yksikössä käytetään PET-kalvon valmistuksessa raaka-aineena PET-granulaatteja. Yrityksen toinen yksikkö valmistaa nämä PET-granulaatit raaka-aineesta, joka hankitaan ALS-järjestelmässä.
d) EOU-järjestelmää koskevat päätelmät
(49)
Vientiin suuntautuneiden yksikköjen saama vapautus kahdesta eri tuontitullista (perustulli ja erityinen lisätulli) ja valtion liikevaihtoveron palauttaminen ovat perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua Intian viranomaisten antamaa taloudellista tukea. Valtio luopuu tulosta, joka kannettaisiin, jos järjestelmää ei sovellettaisi, mistä vientiin suuntautunut yksikkö sai etua perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, koska sen maksuvalmius parani.
(50)
Näin ollen vapautus perustullista ja erityisestä lisätullista sekä liikevaihtoveron palautus ovat perusasetuksen 2 artiklassa tarkoitettua tukea. Ne ovat oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia, joten perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti ne ovat erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea. Vientiin suuntautuneen yksikön vientitavoite, joka annetaan FTP 2004-09 -asiakirjan kohdassa 6.1, on etujen saamisen edellytys.
(51)
Lisäksi vahvistettiin, etteivät Intian viranomaiset soveltaneet tehokasta tarkistusjärjestelmää tai -menettelyä varmistaakseen, käytettiinkö tulleitta tai liikevaihtoverotta hankittuja tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II luvun 4 kohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II luvun 2 kohta). Joka tapauksessa tuotantohyödykkeiden vapauttaminen tulleista ei ole sallittu tullinpalautusjärjestelmä, koska tuotantohyödykkeitä ei kuluteta tuotantoprosessissa.
(52)
Intian viranomaiset eivät tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellainen olisi tavallisesti tehtävä silloin, kun tehokasta tarkistusjärjestelmää ei ole (perusasetuksen liitteessä II olevan II luvun 5 kohta ja liitteessä III olevan II luvun 3 kohta), eivätkä viranomaiset myöskään osoittaneet, ettei liiallista tuontitullien palauttamista olisi tapahtunut.
e) Tuen määrän laskeminen
(53)
Tasoitustoimenpiteiden alainen etu on näin ollen tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona tuonnista yleensä kannettavien tuontitullien (perustulli ja erityinen lisätulli) koko vapautettu määrä sekä liikevaihtoveron palautus samana ajanjaksona.
i) Kotimarkkinoilta hankituista tavaroista perityn valtion liikevaihtoveron palauttaminen
(54)
Osoittaja määritettiin seuraavasti: tuen määrä laskettiin tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona tuotantosektorille tehtyjen hankintojen (esimerkiksi osien ja pakkausmateriaalien osalta) palautettavan liikevaihtoveron perusteella. Tuen saamiseksi välttämättömät kustannukset vähennettiin tästä määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti.
(55)
Tuen määrä on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen koko vientimyynnin liikevaihdolle tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona; se on nimittäjä, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Näin saatu tukimarginaali oli 0,04 prosenttia.
ii) Tuontitulleista (perustulli ja erityinen lisätulli) vapauttaminen ja valtion liikevaihtoveron palauttaminen tuotantohyödykkeiden osalta
(56)
Etu on laskettu perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien määrän ja tuotantohyödykkeiden hankintojen osalta palautetun liikevaihtoveron perusteella jakamalla molemmat ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa kyseisellä tuotannonalalla. Yrityksen mukaan laskelmassa olisi käytettävä poistoprosenttia, jota yritys todellisuudessa käyttää tilinpäätöksissään. Perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdassa säädetyn vaatimuksen tulkitaan kuitenkin viittaavan poistoprosenttiin, joka on vahvistettu yritykseen sovellettavassa lainsäädännössä, tässä tapauksessa vuoden 1956 yrityslaissa (Companies Act 1956) säädettyyn prosenttiin. Näin laskettua, tarkastelua koskevalle tutkimusajanjaksolle kohdennettua määrää on oikaistu lisäämällä siihen kyseisen ajanjakson korko, jotta se vastaisi paremmin ajan myötä saavutetun edun arvoa ja järjestelmästä edunsaajalle koitunutta kokonaisetua. Tuen saamiseksi väistämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin tästä määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jolloin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihdolle tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona; se on nimittäjä, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Yritys väitti, että vientiin rinnastettava toiminta olisi sisällytettävä viennin kokonaisliikevaihtoon, mutta vaatimus hylättiin edellä johdanto-osan 36 kappaleessa esitetyistä syistä. Näin saatu tukimarginaali oli 1,26 prosenttia.
(57)
EOU-järjestelmästä Jindalille annetun tuen kokonaistukimarginaali on näin ollen 1,3 prosenttia.
4. Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
a) Oikeusperusta
(58)
EPCGS-järjestelmää kuvataan yksityiskohtaisesti FTP 2004-2009 -asiakirjan luvussa 5 ja HOP I 2004-2009 -käsikirjan luvussa 5.
b) Tukikelpoisuus
(59)
Valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin ja palveluntarjoajiin, voivat hakea tämän järjestelmän mukaista tukea. Jindal sai tämän järjestelmän mukaista tukea tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona.
c) Käytännön toteutus
(60)
Tiettyihin vientivelvoitteisiin sitoutunut yritys voi tuoda (uusia ja huhtikuusta 2003 myös käytettyjä, enintään kymmenen vuotta vanhoja) tuotantohyödykkeitä alennetulla tullilla. Intian viranomaiset antavat tätä varten pyynnöstä maksullisen EPCG-lisenssin. Huhtikuusta 2000 järjestelmässä on sovellettu kaikkiin sen mukaisesti tuotuihin tuotantohyödykkeisiin alennettua 5 prosentin tuontitullia. Maahantuotuja tuotantohyödykkeitä on vientivelvoitteen täyttämiseksi käytettävä tietyn vientituotteiden määrän tuottamiseen tiettynä aikana.
d) EPCGS-järjestelmää koskevat päätelmät
(61)
EPCGS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia, koska Intian viranomaiset jättävät perimättä muutoin perittäviä maksuja. Lisäksi tullinalennuksesta koituu etua viejälle, koska tullien kantamatta jättäminen tuonnin yhteydessä lisää tämän maksuvalmiutta.
(62)
EPCGS-järjestelmä on myös oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska lisenssejä ei voi saada ilman sitoumusta viedä tuotteita. Tämän vuoksi sen katsotaan olevan perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea.
(63)
Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Tuotantohyödykkeet eivät kuulu tällaisten sallittujen järjestelmien piiriin, kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa säädetään, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.
e) Tuen määrän laskeminen
(64)
Osoittaja määritettiin seuraavasti: Tuen määrä laskettiin perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien perusteella jakamalla se ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa PET-kalvoteollisuudessa; poistoprosenttina käytettiin edellä johdanto-osan 56 kappaleessa esitetyistä syistä yrityslaissa (Companies Act 1956) vahvistettua prosenttimäärää eikä yrityksen todellisuudessa käyttämää poistoprosenttia. Tähän määrään on lisätty korko, jotta se vastaisi paremmin ajan myötä saavutetun edun koko arvoa. Tuen saamiseksi välttämättömät kustannukset vähennettiin tästä määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti.
(65)
Yritys väitti, että ECPG-järjestelmän mukaisesti Khanvelin yksikössä käytettäväksi tullitta tuodut tuotantohyödykkeet eivät ole enää käytössä ja että kyseisiin hyödykkeisiin liittyvää etua ei pitäisi sisällyttää osoittajaan. Koska ei ole mitään todisteita siitä, että yrityksellä ei enää ole kyseisiä hyödykkeitä eikä se tule niitä enää käyttämään, komission on hylättävä tämä väite.
(66)
Tuen määrä on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihdolle tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona; se on nimittäjä, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta. Yritys väitti, että vientiin rinnastettava toiminta olisi sisällytettävä viennin kokonaisliikevaihtoon, mutta vaatimus hylättiin edellä johdanto-osan 36 kappaleessa esitetyistä syistä. Jindalin saama tuki oli 1,11 prosenttia.
5. Vientituloverosta vapautuksen järjestelmä (Export Income Tax Exemption Scheme, EITES)
a) Oikeusperusta
(67)
Järjestelmän oikeusperusta on vuoden 1961 tuloverolaki (Income Tax Act), jota muutetaan vuosittain annettavalla varainhoitolailla (Finance Act). Jälkimmäisessä vahvistetaan vuosittain veronkannon perusteet sekä erilaiset vapautukset ja verovähennykset, joita voidaan hakea. Vientiin suuntautuneet yksiköt voivat hakea vapautuksia tuloverosta vuoden 1961 tuloverolain 10B pykälän mukaisesti.
b) Käytännön toteutus
(68)
Kävi selville, ettei Jindal hyödyntänyt EITES-järjestelmää, joten järjestelmään liittyvien tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoa ei tarvinnut arvioida.
6. Vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme, ECS)
a) Oikeusperusta
(69)
Järjestelmää kuvataan yksityiskohtaisesti Intian keskuspankin (Reserve Bank of India, RBI) Master Circular IECD -yleiskirjeessä nro 5/04.02.01/2002-03 (vientiluotot ulkomaanvaluuttana) ja yleiskirjeessä nro 10/04.02.01/2003-04 (rupiamääräiset vientiluotot), jotka on osoitettu kaikille Intian kaupallisille pankeille.
b) Tukikelpoisuus
(70)
Valmistajaviejät ja kauppiasviejät voivat hakea tämän järjestelmän mukaista tukea. Jindal sai tämän järjestelmän mukaista tukea tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona.
c) Käytännön toteutus
(71)
RBI asettaa tässä järjestelmässä sitovat enimmäistasot sekä Intian rupia- että valuuttamääräisten vientiluottojen koroille, joita kaupalliset pankit voivat soveltaa viejiin, jotta viejät voisivat saada luottoja kansainvälisesti kilpailukykyisillä koroilla. ECS-järjestelmässä on kaksi alajärjestelmää: ennen vientiä sovellettava vientiluottojärjestelmä (Pre-Shipment Export Credit Scheme), joka kattaa viejälle ennen vientiä tuotteiden oston, käsittelyn, valmistuksen, pakkaamisen ja/tai kuljetuksen rahoittamista varten annetut luotot, ja viennin jälkeen sovellettava vientiluottojärjestelmä (Post-Shipment Export Credit Scheme), josta voi saada käyttöpääomalainoja vientisaamisten rahoittamiseen. Intian keskuspankki myös velvoittaa pankit osoittamaan tietyn määrän niiden nettopankkiluotoista vientirahoitukseen.
(72)
Mainittujen RBI:n yleiskirjeiden ansiosta viejät voivat saada vientiluottoja markkinaehtojen mukaan annettavien tavanomaisten kaupallisten luottojen (käteisluottojen) korkoa edullisemmalla korolla.
d) ECS-järjestelmää koskevat päätelmät
(73)
Edellä mainituista edullisista koroista koituu viejille perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua etua, koska ne alentavat rahoituskustannuksia markkinakorkoihin verrattuna. Huolimatta siitä, että ECS-järjestelmässä näiden edullisten luottojen myöntäjinä ovat kaupalliset pankit, kyseessä on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan iv alakohdassa tarkoitettu viranomaisten taloudellinen tuki. RBI on julkinen elin, joka kuuluu perusasetuksen 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin ”julkisiin viranomaisiin”, ja se neuvoo kaupallisia pankkeja myöntämään edullista rahoitusta vientiyrityksille. Tällainen edullinen rahoitus on tukea, jota pidetään erityisenä ja tasoitustoimenpiteiden alaisena, sillä edulliset korot ovat vientituloksesta riippuvia perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti.
e) Tuen määrän laskeminen
(74)
Tuen määrä on laskettu tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona käytettyjen vientiluottojen korkojen ja sellaisten markkinakorkojen, jotka asianomaisen yrityksen olisi pitänyt maksaa tavanomaisista kaupallisista luotoista, määrien erotuksen perusteella. Tuen määrä (osoittaja) on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin kokonaisliikevaihdolle; se on nimittäjä, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Jindal hyödynsi ECS-järjestelmän mukaisia etuuksia ja sai tukea 0,1 prosenttia.
7. Tuontiraaka-aineiden tullittomuutta koskeva todistus (DFRC)
a) Oikeusperusta
(75)
Järjestelmän oikeusperusta on FTP 2004-2009 -asiakirjan 4.2 kohdassa.
b) Käytännön toteutus
(76)
Kävi selville, ettei Jindal hyödyntänyt DFRC-järjestelmää tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona, joten järjestelmään liittyvien tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoa ei tarvinnut arvioida.
III Alueellinen järjestelmä
a) Oikeusperusta
(77)
Kannustaakseen teollisuuden sijoittumista osavaltion vähän kehittyneille alueille Maharashtran osavaltio on vuodesta 1964 myöntänyt kannustimia osavaltion kehittyville alueille perustettaville uusille yksiköille tai siellä jo sijaitsevien yksiköiden laajennuksille. Kannustimet ovat osa järjestelmää, joka tunnetaan nimellä Package Scheme of Incentives. Järjestelmää on muutettu monta kertaa sen käyttöönoton jälkeen. Vuoden 1993 järjestelmä oli sovellettavissa 1 päivästä lokakuuta 199331 päivään maaliskuuta 2001 ja viimeisin, vuoden 2006 järjestelmä, joka on osa Maharashtran teollisuus-, investointi- ja infrastruktuuripolitiikkaa vuodelle 2006, otettiin käyttöön keväällä 2006 ja sen ennakoidaan olevan käytettävissä 31 päivään maaliskuuta 2011. Maharashtran kannustinjärjestelmä koostuu useasta alajärjestelmästä, joista tärkeimmät ovat niin sanotun teollisuuden edistämistuen kautta annettavat suorat avustukset, vapautus paikallisesta liikevaihtoverosta ja sähköverosta ja paikallisveron palautus.
(78)
Jindal pystyy hyödyntämään vuoden 1993 kannustinjärjestelmää toukokuuhun 2011, muttei sitä seuraavia järjestelmiä. Sen vuoksi tämän tapauksen yhteydessä on arvioitu ainoastaan vuoden 1993 kannustinjärjestelmää.
b) Tukikelpoisuus
(79)
Voidakseen hyödyntää järjestelmää yritysten on investoitava vähän kehittyneille alueille joko perustamalla uusi tuotantolaitos tai tekemällä laajoja pääomasijoituksia olemassa olevan tuotantolaitoksen laajentamiseksi tai sen toiminnan monipuolistamiseksi. Kyseiset alueet luokitellaan eri ryhmiin niiden taloudellisen kehitysasteen mukaan (esimerkiksi vähän kehittynyt alue, vähemmän kehittynyt alue ja vähiten kehittynyt alue). Tärkein peruste kannustimen määrää vahvistettaessa on alue, jolla yritys sijaitsee tai jolle se aikoo sijoittautua, sekä investointien suuruus.
c) Käytännön toteutus
(80)
Vapautus valmiiden tuotteiden myynnistä perittävästä paikallisesta liikevaihtoverosta: Tavaroista maksetaan yleensä valtion liikevaihtovero (osavaltioiden välinen myynti) tai aiempi osavaltion liikevaihtovero (osavaltion sisäinen myynti), jonka määrä vaihtelee sen mukaan missä osavaltiossa liiketoimet toteutetaan. Huhtikuussa 2005 Maharashtran osavaltion sisäistä myyntiä koskeva liikevaihtoverolainsäädäntö korvattiin arvonlisäverojärjestelmällä. Verovapautusjärjestelmässä määrättyjen yksikköjen ei tarvitse maksaa liikevaihtoveroa myynnistään. Vastaavasti määrätyt yksiköt on vapautettu paikallisesta liikevaihtoverosta saman järjestelmän mukaisesti tukikelpoiselta toimittajalta tehtyjen tavarahankintojen osalta. Jindalin todettiin hyötyneen tästä myynnin verovapaudesta tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona.
(81)
Sähköveron palautusjärjestelmä (Refund of Electricity Duty): Tukikelpoisille yksiköille voidaan palauttaa sähkövero, jonka ne ovat maksaneet tuotantotarkoitukseen kulutetusta sähköstä, seitsemän vuoden ajan kaupallisen tuotannon aloittamisesta. Jindalin tapauksessa tämä seitsemän vuoden jakso päättyi 31 päivänä maaliskuuta 2003. Näin ollen Jindalille ei tämän jälkeen palautettu sähköveroa.
(82)
Paikallisveron palautus: Kyseessä on Intian paikallisviranomaisten, myös Maharashtran osavaltion, perimä vero tavaroista, jotka tuodaan jonkin kaupungin alueelle. Teollisuusyritykset voivat saada Maharashtran osavaltion paikallisveron palautuksen, jos niiden tilat sijaitsevat tietyissä kaupungeissa osavaltion alueella. Palautettava kokonaismäärä on enintään 100 prosenttia käyttöomaisuuteen kohdistuvasta investoinnista. Jindalin tuotantolaitos sijaitsee kaupungin alueen ulkopuolella, ja näin ollen se on vapautettu paikallisverosta, joten tätä alajärjestelmää ei sovelleta Jindalin tapauksessa.
d) Maharashtran osavaltion vuoden 1993 kannustinjärjestelmää koskevat päätelmät
(83)
Jindal sai vapautuksen valmiiden tuotteiden myynnistä perittävästä liikevaihtoverosta vasta tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona, minkä ei aiemmin ole todettu tuovan etua saajalle (asetuksen (EY) N:o 367/2006 johdanto-osan 114 kappale). Näin ollen kannustinjärjestelmä ei tässä tapauksessa aiheuta tasoitustullien käyttöönottoa.
IV Tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
(84)
Perusasetuksen säännösten mukaisesti määritetty tutkimuksen kohteena olevan vientiä harjoittavan tuottajan tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä arvon perusteella ilmaistuna on 17,1 prosenttia. Tuen määrä ylittää perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdan mukaisen vähimmäistason.
JÄRJESTELMÄ
ALS
EOUS
EPCGS
ECS
Yhteensä
%
%
%
%
%
Jindal
14,68
1,30
1,11
0,1
17,1
V Tukeen liittyvien muuttuneiden olosuhteiden pitkäkestoisuus
(85)
Perusasetuksen 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkittiin, riittikö voimassa olevan toimenpiteen jatkaminen tasaamaan vahinkoa aiheuttaneen tasoitustoimenpiteiden alaisen tuen vaikutukset.
(86)
Kävi ilmi, että Jindal sai tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona edelleen Intian viranomaisilta tasoitustoimenpiteiden alaista tukea. Tarkastelussa selvitetty tukiaste oli lisäksi huomattavasti korkeampi kuin alkuperäisessä tutkimuksessa määritetty. Käytettävissä ei ole näyttöä siitä, että järjestelmät poistettaisiin kerralla tai vaiheittain lähitulevaisuudessa.
(87)
On osoitettu, että yritys saa paljon enemmän tukea kuin aikaisemmin ja että sen todennäköisesti jatkossakin saama tuki on tasoltaan suurempi kuin alkuperäisessä tutkimuksessa määritettiin. Sen vuoksi katsotaan, ettei voimassa olevan toimenpiteen jatkaminen riitä tasaamaan tasoitustoimenpiteiden alaisen, vahinkoa aiheuttavan tuen vaikutuksia ja että toimenpiteiden tasoa olisi siksi muutettava uusien havaintojen mukaiseksi.
VI Päätelmät
(88)
Kun otetaan huomioon Jindalin saaman tuen tasosta tehdyt päätelmät ja se, etteivät voimassa olevat toimenpiteet riitä tasaamaan havaittujen tasoitustoimenpiteet mahdollistavien tukien vaikutuksia, Jindalille määrättyä tasoitustullia olisi muutettava vastaamaan nyt havaittuja tukitasoja.
(89)
Muutettu tasoitustulli olisi määritettävä tässä tarkastelussa havaitulle uudelle tukitasolle, koska alkuperäisessä tutkimuksessa määritetty vahinkomarginaali on edelleen suurempi.
(90)
Perusasetuksen 24 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 384/96 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti mihinkään tuotteeseen ei saa samanaikaisesti soveltaa sekä polkumyynti- että tasoitustulleja polkumyynnistä tai vientituesta johtuvan saman tilanteen korjaamiseksi. Koska Jindaliin kuitenkin sovelletaan tarkasteltavana olevan tuotteen osalta 0 prosentin polkumyyntitullia, kyseisiä säännöksiä ei sovelleta tässä tapauksessa.
(91)
Jindalille, Intian viranomaisille ja yhteisön tuotannonalalle tiedotettiin niistä olennaisista seikoista ja perusteista, joiden pohjalta aiottiin suositella voimassa olevien toimenpiteiden muuttamista. Niillä oli tilaisuus esittää asiasta näkemyksensä. Intian viranomaiset eivät esittäneet mitään huomautuksia, ja Jindalin huomautuksia on käsitelty edellä kutakin omassa kappaleessaan.
(92)
Ilmoituksen julkaisemisen jälkeen esittämissään huomautuksissa yritys pyysi komissiota hyväksymään hintasitoumuksen tässä käsitellyn tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen vastapainoksi. Komissio on tutkinut yrityksen ehdotusta ja katsoo, ettei hintasitoumusta voida hyväksyä. Yrityksen ehdottamat tuoteryhmiin perustuvat hintasitoumukset mahdollistavat laajamittaiset joustot ryhmään kuuluvien tuotteiden teknisten ominaisuuksien muuttamiseksi. PET-kalvolla on lukuisia ja jatkuvasti kehittyviä erityispiirteitä, joiden perusteella myyntihinta suurelta osin määräytyy. Ominaispiirteiden muutokset vaikuttavat siten merkittävästi hintoihin. Tuoteryhmien jakaminen yhtenäistämistarkoituksessa alaryhmiin fyysisten ominaisuuksien perusteella johtaisi ryhmien määrän lisääntymiseen ja hankaloittaisi valvontaa, erityisesti koska tulliviranomaisilla olisi vaikeuksia erottaa tuotetyypit ja luokitella tuotteet ryhmiin tuonnin yhteydessä. Näistä syistä sitoumuksen hyväksymistä pidettiin perusasetuksen 13 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla epäkäytännöllisenä. Jindalille ilmoitettiin asiasta ja annettiin tilaisuus esittää huomautuksia. Sen esittämät huomautukset eivät kuitenkaan muuttaneet edellä esitettyä päätelmää.
(93)
Koska Jindaliin aiemmin etuyhteydessä ollut India Polyfilms Limited sulautui Jindaliin 1 päivänä huhtikuuta 1999 eikä enää ole erillinen yksikkö, se poistettiin 1 artiklan 2 kohdassa vahvistetusta luettelosta,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 367/2006 1 artiklan 2 kohta seuraavasti:
”2. Seuraavien yritysten Intiassa tuottamien tuontituotteiden vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovelletaan tulleja seuraavasti:
Yritys
Lopullinen tulli (%)
Taric-lisäkoodi
Ester Industries Limited, 75-76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1,
New Delhi 110 003, Intia
12,0
A026
Flex Industries Limited, A-1, Sector 60, Noida 201 301 (U.P.), Intia
12,5
A027
Garware Polyester Limited, Garware House, 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East),
Mumbai 400 057, Intia
14,9
A028
Jindal Poly Films Limited, 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, Intia
17,1
A030
MTZ Polyfilms Limited, New India Centre, 5th Floor, 17 Co-operage Road,
Mumbai 400 039, Intia
8,7
A031
Polyplex Corporation Limited, B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist. Gautam Budh Nagar,
Uttar Pradesh, Intia
19,1
A032
Kaikki muut yritykset
19,1
A999”
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 28 päivänä syyskuuta 2007.