KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1974/2006
af 15. december 2006
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (1), særlig artikel 5, stk. 6, artikel 19, stk. 2, andet punktum, artikel 32, stk. 1, litra b), artikel 66, stk. 3, tredje afsnit, artikel 70, stk. 1, og artikel 91, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EF) nr. 1698/2005 har opstillet et samlet regelsæt for støtte fra ELFUL til udvikling af landdistrikterne i hele Fællesskabet. Dette regelsæt bør suppleres med detaljerede gennemførelsesbestemmelser.
(2)
Af hensyn til sammenhængen med foranstaltninger, der finansieres via andre instrumenter under den fælles landbrugspolitik, bør der opstilles nærmere bestemmelser om undtagelserne for støtte til udvikling af landdistrikterne, nemlig om undtagelserne nævnt i artikel 5, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1698/2005. Ved investeringsstøtte til udvikling af landdistrikterne bør der tages hensyn til eventuelle sektorielle begrænsninger eller restriktioner og undgå at skabe overkapacitet i de pågældende sektorer.
(3)
Der bør opstilles regler for ajourføring af de nationale strategiplaner med hensyn til indhold, procedurer og timing.
(4)
For at medlemsstaterne og Kommissionen kan indføre den nye programmering hurtigt og effektivt, bør der fastsættes frister fra forelæggelsen af programmerne for udvikling af landdistrikterne til Kommissionens godkendelse heraf.
(5)
Der bør fastsættes nærmere regler for forelæggelsen af programmer for landdistriktsudvikling og for revision heraf. For at lette udarbejdelsen af programmerne for landdistriktsudvikling og Kommissionens gennemgang og godkendelse heraf bør der fastsættes fælles regler for disse programmers udformning og indhold, navnlig på grundlag af kravene i artikel 16 i forordning (EF) nr. 1698/2005. Endvidere bør der opstilles særlige bestemmelser for nationale rammer som omhandlet i artikel 15, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005.
(6)
Kun ændringer, der indebærer betydelige ændringer i programmer, omlægning af ELFUL-finansiering mellem akser i et givet program og ændringer i ELFUL’s medfinansieringssatser bør vedtages af Kommissionen ved en beslutning. Andre ændringer bør besluttes af medlemsstaterne og meddeles Kommissionen. Der bør fastsættes en procedure for godkendelse af sådanne meddelelser.
(7)
For at sikre en effektiv og regelmæssig overvågning bør medlemsstaterne stille en elektronisk konsolideret og ajourført udgave af deres programmeringsdokumenter til rådighed for Kommissionen.
(8)
Forordning (EF) 1698/2005 fastsætter betingelser for støtte til unge landbrugere. Det bør fastlægges, hvornår disse betingelser skal være opfyldt, og herunder hvor lang en frist medlemsstaterne kan indrømme visse støttemodtagere for opfyldelse af kravene til faglige kvalifikationer og faglig kompetence. Da støtte til unge landbrugere er betinget af, at disse forelægger en forretningsplan, bør der fastsættes nærmere regler for forretningsplanen og for de unge landbrugeres overholdelse af dispositionerne deri.
(9)
Hvad angår betingelserne for støtte til førtidspensionering, bør der findes en løsning på de særlige problemer, hvor en bedrift overdrages af flere overdragere eller af en forpagter. En overdragers ikke-erhvervsmæssige landbrugsaktivitet bør ikke være støtteberettiget inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik.
(10)
Det bør præciseres, hvilke færdigheder og ressourcer de myndigheder eller organer skal have, som er udvalgt til at yde støtteberettiget bedriftsrådgivningtjeneste.
(11)
Med hensyn til støtte til oprettelse af drifts-, vikar- og rådgivningstjenester bør der fastsættes en metode til gradvis nedsættelse af støtten.
(12)
Når der foretages investeringer til modernisering af landbrugsbedrifter med henblik på at opfylde nyligt indførte fællesskabsnormer, og når unge landbrugere skal opfylde gældende normer, bør der fastsættes en dato for opfyldelse af de pågældende normer.
(13)
I forbindelse med investeringer til forbedring af skovenes økonomiske værdi bør der udarbejdes skovforvaltningsplaner, og de støtteberettigede investeringstyper bør fastsættes. Disse planer bør udarbejdes i overensstemmelse med de fælleseuropæiske operationelle retningslinjer for bæredygtig skovforvaltning (Pan-European Operational Level Guidelines for Sustainable Forest Management) i bilag 2 til resolution L2 (fælleseuropæiske kriterier, indikatorer og operationelle retningslinjer for bæredygtig skovforvaltning), der blev godkendt på den tredje ministerkonference om beskyttelse af skovene i Europa (Lissabon den 2., 3. og 4. juni 1998) (2).
(14)
Med hensyn til investeringer, der foretages for at øge værdien af landbrugs- og skovbrugsprodukter med henblik på at opfylde nyligt indførte fællesskabsnormer i mikrovirksomheder, bør der fastsættes en dato for opfyldelse af de pågældende normer. Der bør foretages en afgrænsning af trærelaterede investeringer, der er omfattet af støttesatserne i forordning (EF) nr. 1698/2005, fra andre investeringer i træsektoren.
(15)
Hvad angår samarbejde om udvikling af nye produkter, processer og teknologier i landbrugs-, fødevare- og skovbrugssektoren, bør der opstilles vejledende støtteberettigede omkostninger.
(16)
Hvad angår opfyldelse af normerne, bør medlemsstaten afpasse størrelsen af støtte til landbrugere efter den pågældende norm under hensyn til, hvor omfattende forpligtelser der er forbundet med overholdelsen af normen; investeringsomkostninger bør derimod ikke være støtteberettigede.
(17)
Hvad angår støtte til landbrugere, der deltager i en ordning for fødevarekvalitet, bør EF-ordningerne og kriterierne for de nationale ordninger fastsættes nøjere, og det bør præciseres, hvilke produkter der kan ydes støtte til, og hvilke former for normerede omkostninger der kan indgå i beregningen af støttebeløbet.
(18)
For at sikre, at de salgsfremmende foranstaltninger i artikel 33 i forordning (EF) nr. 1698/2005 og de regler for oplysningskampagner og salgsfremstød, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 2826/2000 af 19. december 2000 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked (3), supplerer hinanden, bør betingelserne for støtte til salgsfremstød for kvalitetsprodukter fastlægges nærmere, specielt med hensyn til hvem der kan få støtte, og hvilke aktiviteter der er støtteberettigede. For at undgå dobbeltfinansiering bør støtte til udvikling af landdistrikterne endvidere ikke ydes til oplysningskampagner og salgsfremstød, hvortil der ydes støtte under forordning (EF) nr. 2826/2000.
(19)
Hvad angår støtte til delvis selvforsynende landbrug, bør der fastsættes nærmere regler for forretningsplanernes indhold og betingelserne for deres gennemførelse.
(20)
Hvad angår støtte til producentsammenslutninger på Malta, bør der fastsættes særlige regler af hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for den maltesiske landbrugssektor.
(21)
Med hensyn til støtte til ugunstigt stillede områder skal den støtteordning, der blev indført ved Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger (4), i henhold til artikel 93 i forordning (EF) nr. 1698/2005 forblive i kraft indtil den 31. december 2009, såfremt der foreligger en retsakt vedtaget af Rådet efter proceduren i traktatens artikel 37. Artikel 11 i Kommissionens forordning (EF) nr. 817/2004 af 29. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) (5) bør derfor fortsat finde anvendelse, indtil Rådet vedtager en sådan retsakt.
(22)
Det bør sikres, at der ikke sker overlapning mellem støtte til landbrugere til opfyldelse af normerne og Natura 2000-betalinger.
(23)
Hvad angår støtte til miljøvenligt landbrug og dyrevelfærd, bør fastlæggelsen af de minimumsbetingelser, støttemodtagerne skal opfylde i forbindelse med de forskellige forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug og landbrug til gavn for dyrevelfærden, sikre en afbalanceret anvendelse af støtten under hensyntagen til dens målsætning og således bidrage til en bæredygtig udvikling af landdistrikterne. I denne sammenhæng bør der lægges stor vægt på, at der udarbejdes en metode til beregning af de ekstraomkostninger, indkomsttab og sandsynlige transaktionsomkostninger, som følger af forpligtelsen. Hvis en forpligtelse er baseret på en begrænsning i anvendelsen af hjælpestoffer, bør der kun ydes støtte, hvis begrænsningen kan vurderes på en måde, der giver rimelig garanti for, at forpligtelsen er opfyldt.
(24)
Med hensyn til bevaring af genressourcerne i landbruget bør de støtteberettigede operationer og støttemodtagerne defineres nærmere. Det bør sikres, at der ikke sker overlapning med støtte til miljøvenligt landbrug, og at der ikke ydes støtte til aktiviteter, der er støtteberettigede under rammeprogrammet for forskning, teknologisk udvikling og demonstrationsaktiviteter.
(25)
Ikke-produktive investeringer med sigte på bæredygtig anvendelse af landbrugsjord bør defineres nærmere.
(26)
For at sikre en ensartet tilgang til skovbrugsforanstaltninger bør der anvendes en fælles definition på skove og træbevoksede arealer. Denne definition bør være i tråd med den definition, der anvendes af De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation (FAO) og af Eurostat, og som blev anvendt ved 2005-opdateringen af Global Forest Resources Assessment. Det bør afgrænses nærmere, til hvilke skove og træbevoksede arealer der ikke kan ydes skovbrugsstøtte i henhold til artikel 42, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1698/2005.
(27)
Der bør fastsættes nærmere bestemmelser for støtte til første skovrejsning på landbrugsjord, navnlig med hensyn til definitionen af de arealer, der skal tilplantes med træer, af etableringsomkostningerne, af landbrugeren og af hurtigtvoksende arter.
(28)
Hvad angår støtte til landbrugsarealer, der er genstand for den første etablering af skovlandbrugssystemer, bør medlemsstaterne fastsætte den maksimale beplantningstæthed for skovtræer under hensyn til visse parametre.
(29)
Støtte til genetablering af potentialet i skovbruget og indførelse af forebyggende aktioner i skove, der er klassificeret som høj- eller mellemrisikozoner med hensyn til skovbrande, bør være betinget af, at de af medlemsstaterne indførte brandbeskyttelsesplaner overholdes. Der bør sikres en ensartet tilgang til forebyggende aktioner mod skovbrande.
(30)
Med hensyn til de i artikel 50, stk. 5 og 6, i forordning (EF) nr. 1698/2005 nævnte områder, bør betingelserne for udpegelse heraf fastsættes nærmere. Der bør drages omsorg for, at skovrejsning ikke skader biodiversiteten eller medfører andre skader på miljøet.
(31)
For at sikre en tilstrækkelig anvendelse af foranstaltninger til diversificering til ikke-landbrugsaktiviteter, som omhandlet i artikel 52, litra a), nr. i), i forordning (EF) nr. 1698/2005, bør der opstilles en vid definition af medlemmet af landhusholdningen, som omhandlet i artikel 53 i denne forordning.
(32)
Støtte til offentlig-private partnerskaber i henhold til artikel 59, litra e), i forordning (EF) nr. 1698/2005, bør opfylde visse nærmere betingelser.
(33)
Hvad Leader-aksen angår, bør procedurerne for udvælgelse af de lokale aktionsgrupper være gennemsigtige og konkurrencebaserede til sikring af, at de udviklingsstrategier på lokalt plan, der udvælges til støtte, er relevante og af høj kvalitet. Alt efter de lokale forhold bør der generelt fastsættes minimums- og maksimumsgrænser for befolkningstallet i de områder, de lokale aktionsgrupper dækker.
(34)
For at sikre den bredest mulige gennemførelse af de lokale udviklingsstrategier, bør støtte til dækning af de lokale aktionsgruppers driftsomkostninger begrænses.
(35)
Samarbejdsprojekter, der gennemføres af lokale aktionsgrupper, bør opfylde visse betingelser. For at lette udvælgelsen af tværnationale samarbejdsprojekter bør der etableres en samordnet procedure mellem Kommissionen og medlemsstaterne.
(36)
Hvad teknisk bistand angår, bør der etableres medfinansieringsordninger for landdistriktsudviklingsprogrammer, der omfatter regioner, hvortil der kan ydes støtte under konvergensmålet, og andre regioner, samt fastsættes detaljerede valgmuligheder, hvad det nationale landdistriktsnetværk angår, og en frist for oprettelsen heraf.
(37)
Der bør fastsættes fælles regler for flere foranstaltninger, navnlig på følgende områder: gennemførelse af integrerede operationer, investeringsforanstaltninger, overdragelse af en landbrugsbedrift i den periode, for hvilken der er indgået en forpligtelse som betingelse for at modtage støtte, forøgelse af bedriftens areal og fastlæggelse af forskellige kategorier af force majeure eller ekstraordinære omstændigheder.
(38)
Medlemsstaterne bør tage alle de nødvendige skridt og indføre egnede bestemmelser for at sikre, at alle landdistriktsudviklingsforanstaltninger kan verificeres og kontrolleres. Medlemsstaterne bør sikre, at deres kontrolordninger giver rimelig sikkerhed for, at kriterierne for støtteberettigelse og andre forpligtelser opfyldes. Navnlig hvad angår beregning af betalingen for visse foranstaltninger, bør medlemsstaterne dokumentere med passende ekspertbistand, at beregningerne er tilstrækkelige og nøjagtige.
(39)
Der bør i nødvendigt omfang fastlægges nærmere regler for rentetilskud til lån og visse former for finansieringsteknik. For at sikre en effektiv og ensartet forvaltning bør der også fastsættes betingelser for, hvornår forvaltningsmyndighederne kan anvende faste tariffer og anse naturalydelser for støtteberettigede. Af hensyn til en bedre målretning af investeringsoperationerne bør der opstilles et sæt fælles regler for definitionen af støtteberettigede udgifter. Fælles regler vil også være nødvendige i tilfælde, hvor de kompetente myndigheder i medlemsstaten beslutter at udbetale forskud til støttemodtagere af investeringsstøtte.
(40)
Til sikring af, at reglerne og procedurerne for statsstøtte overholdes, bør der fastlægges særlige bestemmelser for visse foranstaltninger, der medfinansieres af ELFUL, og for supplerende national finansiering.
(41)
For at sikre information og offentlig omtale i forbindelse med landdistriktsudviklingsaktiviteter, hvortil der ydes ELFUL-støtte, bør landdistriktsudviklingsprogrammerne indeholde en kommunikationsplan, hvis indhold bør fastlægges nærmere. Forvaltningsmyndighedernes og støttemodtagernes forpligtelser i denne henseende bør fastlægges nærmere, så der så vidt muligt anvendes en sammenhængende tilgang.
(42)
Med henblik på at øge gennemsigtigheden i forbindelse med anvendelsen af støtte under ELFUL offentliggør medlemsstaterne hvert år elektronisk eller med andre midler listen over støttemodtagere, navnene på operationerne og størrelsen af det offentlige bidrag, der er udbetalt til disse operationer. Ved at gøre disse informationer tilgængelig for offentligheden tilsigtes det at forbedre gennemsigtigheden af Fællesskabets foranstaltninger til udvikling af landdistrikter, at tilskynde til ansvarlig finansiel forvaltning af de offentlige bidrag, og i særdeleshed at forstærke kontrollen med de anvendte offentlige midler, og endeligt at undgå konkurrenceforvridning mellem støttemodtagere i henhold til foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne. Under hensyn til de tungtvejende mål med foranstaltningerne er det med hensyn til proportionalitetsprincippet og kravene om beskyttelse af personoplysninger berettiget at træffe bestemmelse om almindelig offentliggørelse af de relevante oplysninger, idet det ikke går videre end til, hvad der er nødvendigt i et demokratisk samfund til forebyggelse af uregelmæssigheder.
(43)
Hvad overvågning angår, bør der fastlægges nærmere bestemmelser om indholdet af den årlige statusrapport, jf. artikel 82 i forordning (EF) nr. 1698/2005, og om de fælles indikatorer, der indgår i den fælles overvågnings- og evalueringsramme, jf. samme forordnings artikel 80.
(44)
Der bør etableres et informationssystem, så der kan finde sikker elektronisk udveksling af data sted mellem Kommissionen og medlemsstaterne. Systemets indhold og funktionsmåde og adgangsrettighederne hertil bør defineres nærmere.
(45)
De nye gennemførelsesbestemmelser bør træde i stedet for gennemførelsesbestemmelserne for forordning (EF) nr. 1257/1999. Forordning (EF) nr. 817/2004 bør derfor ophæves fra den 1. januar 2007.
(46)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for udvikling af Landdistrikterne -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
Anvendelsesområde
Artikel 1
Denne forordning indeholder gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1698/2005 for så vidt angår principperne og de generelle regler for støtte til landdistriktsudvikling, særlige og fælles bestemmelser om foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne samt bestemmelser om støtteberettigelse og administrative bestemmelser, dog ikke bestemmelser om kontrol.
KAPITEL II
Generelle regler
Afdeling 1
Komplementaritet, sammenhæng og overensstemmelse
Artikel 2
1. Der skal sikres sammenhæng, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 1698/2005:
a)
mellem støtteforanstaltninger til udvikling af landdistrikterne på den ene side og foranstaltninger, der gennemføres under andre af Fællesskabets støtteinstrumenter, herunder navnlig foranstaltninger under den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte og anden støtte og dyre- og plantesundhedsforanstaltninger, på den anden side
b)
mellem de forskellige støtteforanstaltninger til udvikling af landdistrikterne på den anden side.
2. Når støtte i henhold til forordning (EF) nr. 1698/2005 undtagelsesvis i medfør af forordningens artikel 5, stk. 6, kan ydes til foranstaltninger under støtteordningerne i bilag I til nærværende forordning, sikrer medlemsstaterne, at en støttemodtager kun kan modtage støtte til en operation under én ordning.
Med henblik herpå skal medlemsstaterne, når de medtager foranstaltninger indeholdende sådanne undtagelser i deres programmer for udvikling af landdistrikterne, i disse programmer beskrive, hvilke kriterier og administrative regler de vil anvende for de pågældende støtteordninger.
3. Hvis der inden for rammerne af en fælles markedsordning, herunder ordninger for direkte støtte finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), pålægges produktionsrestriktioner eller begrænsninger af støtten fra Fællesskabet for den enkelte landbruger, bedrift eller forarbejdningsvirksomhed, kan der ikke ydes støtte til investeringer, der vil øge produktionen ud over disse restriktioner eller begrænsninger.
Afdeling 2
Strategi og programmering
Artikel 3
1. De nationale strategiplaner kan ajourføres i programmeringsperioden. Med henblik på ajourføringen tages der hensyn til et af eller begge følgende forhold:
a)
ajourføringen berører et eller flere af elementerne i artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005 og/eller en eller flere af Fællesskabets strategiske retningslinjer, jf. samme forordnings artikel 9.
b)
ajourføringen medfører ændringer i et eller flere landdistriktsudviklingsprogrammer som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i denne forordning.
2. Artikel 12, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1698/2005 finder tilsvarende anvendelse på ajourføringer af nationale strategiplaner.
3. For at give tilstrækkelig tid til tilpasninger af landdistriktsudviklingsprogrammerne fremsendes den sidste ajourføring af en national strategiplan til Kommissionen senest den 30. juni 2013.
4. De nationale strategiplaner bekræftes eller ajourføres efter godkendelse af landdistriktsudviklingsprogrammerne, bl.a. i lyset af den kvantificering af målsætninger og mål, der følger af forhåndsevalueringen af disse programmer.
Artikel 4
1. Kommissionen godkender de programmer for udvikling af landdistrikterne, der er indgivet af medlemsstaterne, inden seks måneder fra datoen for Kommissionens modtagelse af programmerne. Hvis landdistriktsprogrammerne er indgivet inden denne forordnings ikrafttrædelse, begynder seksmånedersfristen at løbe fra datoen for forordningens ikrafttrædelse.
Hvis artikel 18, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1698/2005 finder anvendelse, begynder den i første afsnit i nærværende stykke nævnte seksmånedersfrist at løbe fra den dato, hvor det reviderede forslåede program opfylder artikel 18, stk. 3, første afsnit, i forordning (EF) nr. 1698/2005.
2. Datoerne for fastlæggelse af fristerne i stk. 1 fastsættes efter omstændighederne i overensstemmelse med artikel 63, stk. 6 og 8.
Artikel 5
1. Indholdet af landdistriktsudviklingsprogrammerne, jf. artikel 16 i forordning (EF) nr. 1698/2005, skal være i overensstemmelse med bilag II i nærværende forordning.
Den i artikel 85 i forordning (EF) nr. 1698/2005 nævnte forhåndsevaluering skal vedlægges hvert enkelt landdistriktsudviklingsprogram som bilag.
2. De i artikel 15, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005 nævnte nationale rammer skal indeholde de oplysninger, der er fælles for flere foranstaltninger. Hvad disse foranstaltninger angår, må de regionale landdistriktsudviklingsprogrammer kun indeholde yderligere oplysninger, hvis oplysninger, der både findes i de nationale rammer og i regionale programmer, opfylder kravene i bilag II til nærværende forordning.
3. Medlemsstaterne stiller en elektronisk udgave af deres landdistriktsudviklingsprogrammer og eventuelle nationale rammer, der begge skal ajourføres efter hver ændring, til rådighed for Kommissionen med standardtabellerne i bilag II til nærværende forordning svarende til de oplysninger, der kræves i medfør af artikel 16, litra d), e) og f), i forordning (EF) nr. 1698/2005. Medlemsstaterne forelægger elektronisk Kommissionen anmodninger om ændringer i programmer og i eventuelle nationale rammer i overensstemmelse med artikel 63 i nærværende forordning.
Afdeling 3
Ændringer i landdistriktsudviklingsprogrammer
Artikel 6
1. Ændringer i landdistriktsudviklingsprogrammer skal falde ind under følgende kategorier:
a)
revisioner som nævnt i artikel 19, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1698/2005
b)
revisioner, der følger af procedurerne for samordning af udnyttelsen af de finansielle ressourcer, jf. artikel 77, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005
c)
andre ændringer, der ikke er omfattet af litra a) og b).
2. Programændringer som nævnt i stk. 1, litra a) og b), kan først foreslås fra det andet år af gennemførelsen af programmet.
3. Forslag til ændringer i landdistriktsudviklingsprogrammer skal være behørigt begrundet, navnlig med angivelse af følgende oplysninger:
a)
årsagerne til ændringen og eventuelle gennemførelsesvanskeligheder, som nødvendiggør ændringen
b)
ændringens forventede virkninger
c)
forholdet mellem ændringen og den nationale strategiplan.
Artikel 7
1. For programrevisioner som nævnt i artikel 6, stk. 1, litra a), i nærværende forordning skal der vedtages en beslutning i medfør af artikel 19, stk. 2, første punktum, i forordning (EF) nr. 1698/2005 efter anmodning fra en medlemsstat når:
a)
revisionen overskrider grænsen for fleksibilitet mellem akser, jf. artikel 9, stk. 2, i denne forordning
b)
revisionen ændrer Fællesskabets medfinansieringssatser, jf. artikel 70 i forordning (EF) nr. 1698/2005, som fastsat i det godkendte landdistriktsudviklingsprogram
c)
revisionen ændrer det samlede EF-bidrag for hele programmeringsperioden og/eller dets årlige fordeling uden at ændre bidrag for tidligere år
d)
revisionen indfører ændringer, hvad angår undtagelserne i artikel 5, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1698/2005.
Kommissionen træffer beslutning senest seks måneder efter modtagelse af medlemsstatens anmodning.
2. Anmodninger om programrevisioner som omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra a), kan højst forelægges en gang pr. kalenderår pr. program, undtagen i tilfælde af hasteforanstaltninger som følge af naturkatastrofer.
For revisioner, som nævnt i stk. 1, litra c), forelægger medlemsstaterne deres anmodning hvert år senest den 30. september.
For revisioner, som nævnt i stk. 1, forelægger medlemsstaterne deres sidste anmodning om revision til Kommissionen senest den 30. juni 2013.
Artikel 8
1. Medlemsstater med regionaliseret programmering kan forelægge programrevisioner som omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra b), med henblik på overførsel af bidraget fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) mellem regionale programmer for nærmere bestemte år, hvis:
a)
det samlede ELFUL-bidrag pr. program for hele programmeringsperioden ikke ændres
b)
den samlede ELFUL-tildeling til den pågældende medlemsstat ikke ændres
c)
den årlige fordeling af beløbene til programmet for årene forud for revisionsåret ikke ændres
d)
den årlige ELFUL-tildeling til den pågældende medlemsstat overholdes
e)
budgetbevillingerne til opfyldelse af konvergensmålet som i henhold til artikel 11, stk. 3, litra f), i forordning (EF) nr. 1698/2005 er anført i den nationale strategiplan, ikke nedskæres (hvis relevant).
2. Finansieringsoversigterne i de pågældende programmer skal tilpasses i overensstemmelse med de i stk. 1 nævnte overførsler.
De reviderede finansieringsoversigter forelægges Kommissionen senest den 30. september i det kalenderår, hvor overførslen finder sted. Det sidste år for forelæggelse af sådanne revisioner er 2012.
Kommissionen vedtager en beslutning om godkendelse af de nye finansieringsoversigter senest tre måneder efter modtagelse af medlemsstatens anmodning. Proceduren i artikel 90, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1698/2005 finder ikke anvendelse.
3. Anmodninger om programrevisioner som omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra b), kan højst forelægges en gang pr. kalenderår.
Artikel 9
1. Medlemsstaternes ændringer i programmer som omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra c), kan indebære ændringer i den finansielle fordeling pr. foranstaltning inden for en akse og ikke-finansielle ændringer i form af indførelse af nye foranstaltninger, tilbagetrækning af eksisterende foranstaltninger eller oplysninger om og beskrivelse af eksisterende foranstaltninger i programmet.
2. Medlemsstaterne kan også foretage ændringer som omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra c), ved inden for et kalenderår at overføre indtil 1 % af ELFUL's samlede bidrag til programmet for hele programmeringsperioden fra og til en hvilken som helst akse.
3. Programændringer som omhandlet i stk. 1 og 2 kan foretages indtil den 31. december 2015, forudsat at medlemsstaterne meddeler ændringerne senest den 31. august 2015.
4. Medmindre det drejer sig om hasteforanstaltninger som følge af naturkatastrofer kan ændringer som omhandlet i stk. 1 og 2 højst meddeles tre gange pr. kalenderår og pr. program, idet loftet på 1 % nævnt i stk. 2 skal overholdes inden for det kalenderår, hvor de tre meddelelser forelægges.
5. Ændringer som omhandlet i denne artikels stk. 1 og 2 skal være forenelige med satserne i artikel 17 i forordning (EF) nr. 1698/2005.
6. Ændringer som omhandlet i stk. 1 og 2 skal meddeles Kommissionen. Kommissionen vurderer dem med hensyn til:
a)
overholdelse af forordning (EF) nr. 1698/2005
b)
sammenhæng med den relevante nationale strategiplan
c)
overholdelse af denne forordning.
Kommissionen underretter medlemsstaten om resultaterne af vurderingen senest fire måneder efter Kommissionens modtagelse af anmodningen om programændringen. Opfylder ændringerne ikke en eller flere af vurderingsparametrene i første afsnit, suspenderes firemånedersfristen, indtil Kommissionen modtager programændringer, der opfylder kravene.
Hvis Kommissionen ikke underretter medlemsstaten inden for firemånedersfristen nævnt i andet afsnit, anses ændringerne for at være godkendt og træder i kraft ved udløbet af firemånedersfristen.
Artikel 10
1. I forbindelse med artikel 71, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1698/2005 bærer medlemsstaterne ansvaret for udgifterne mellem datoen for Kommissionens modtagelse af deres anmodning om revision eller ændring af et program som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i nærværende forordning og datoen for Kommissionens beslutning i medfør af artikel 7 og 8 i nærværende forordning eller datoen for afslutning af vurderingen af, om ændringerne opfylder kravene, jf. artikel 9 i nærværende forordning.
2. I tilfælde af hasteforanstaltninger som følge af naturkatastrofer kan udgifter som følge af programændringer som omhandlet i artikel 6, stk. 1, anses for at være støtteberettigede fra en tidligere dato end anført i artikel 71, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1698/2005.
Artikel 11
Ændringer i nationale rammer som omhandlet i artikel 15, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005 er omfattet af artikel 6, stk. 1, litra c), i nærværende forordning. Artikel 9, stk. 3 og 6, i nærværende forordning finder tilsvarende anvendelse på sådanne ændringer.
Artikel 12
Ved vedtagelse af nye fællesskabsretlige regler og ved ændring af de gældende fællesskabsretlige regler ændres landdistriktsudviklingsprogrammerne om nødvendigt i overensstemmelse med de nye eller ændrede regler, jf. artikel 6, stk. 1. Sådanne ændringer medregnes ikke i det årlige antal ændringer omhandlet i artikel 7, stk. 2, artikel 8, stk. 3, og artikel 9, stk. 4. Artikel 6, stk. 2, finder ikke anvendelse på sådanne ændringer.
KAPITEL III
Foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne
Afdeling 1
Landdistriktsudviklingsforanstaltninger pr. akse
Underafdeling 1
Akse 1
Artikel 13
1. Betingelserne for at yde støtte til fremme af unge landbrugeres etablering, jf. artikel 22, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1698/2005, skal være opfyldt ved indgivelsen af støtteansøgningen.
Der kan dog indrømmes en frist på højst 36 måneder regnet fra datoen for den enkelte beslutning om at yde støtte til at opfylde betingelserne angående faglige kvalifikationer og faglig kompetence, jf. artikel 22, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1698/2005, hvis den unge landbruger har behov for en tilpasningsperiode til etablering eller strukturtilpasning af bedriften, og dette behov fremgår af forretningsplanen nævnt i artikel 22, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 1698/2005.
2. Forretningsplanen omhandlet i artikel 22, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 1698/2005 skal som minimum indeholde en beskrivelse af:
a)
udgangssituationen på bedriften og konkrete milepæle og mål for udvikling af den nye bedrifts aktiviteter
b)
nærmere oplysninger om investeringer, uddannelse, rådgivning eller andre tiltag til udvikling af bedriftens aktiviteter.
3. Senest fem år efter datoen for den enkelte beslutning om ydelse af støtte vurderer den kompetente myndighed, om forretningsplanen overholdes. Under hensyntagen til de omstændigheder, hvorunder forretningsplanen gennemføres, fastsætter medlemsstaterne vilkårene for tilbagesøgning af allerede udbetalt støtte, hvis den unge landbruger ikke har opfyldt dispositionerne i forretningsplanen på tidspunktet for vurderingen.
4. Den enkelte beslutning om støtte til etablering af unge landbrugere skal træffes senest 18 måneder efter etableringen som defineret i de gældende bestemmelser i medlemsstaten. Hvis der ydes støtte i form af en engangspræmie som fastsat i bilaget til forordning (EF) nr. 1698/2005, kan medlemsstaterne med henblik på stk. 3 i denne artikel opdele deres betalinger i fem rater.
5. Medlemsstaterne kan beslutte, at når der i forretningsplanen henvises til anvendelse af andre foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne omhandlet i forordning (EF) nr. 1698/2005, giver den kompetente myndigheds godkendelse af den unge landbrugers ansøgning også adgang til disse andre foranstaltninger. I så fald skal oplysningerne fra ansøgeren være tilstrækkeligt detaljerede til at kunne underbygge en ansøgning om støtte under disse andre foranstaltninger.
6. Der kan fastsættes særlige betingelser, når det drejer sig om en ung landbruger, der ikke etablerer sig som eneste driftsleder på bedriften. Disse betingelser skal svare til dem, der kræves opfyldt, når en ung landbruger etablerer sig som eneste driftsleder.
Artikel 14
1. Når en bedrift overdrages af flere, begrænses den samlede støtte til førtidspensionering i medfør af artikel 23 i forordning (EF) nr. 1698/2005 til det beløb, der er fastsat for en enkelt overdrager.
2. En ikke-erhvervsmæssig landbrugsaktivitet, som fortsættes af overdrageren, er ikke støtteberettiget inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik.
3. En forpagter kan overdrage de frigjorte arealer til ejeren, forudsat at forpagtningsforholdet bringes til ophør, og at de betingelser, der gælder for overtageren i henhold til artikel 23, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005, opfyldes.
4. Medlemsstaterne kan fastsætte, at de frigjorte arealer kan overtages af et organ, der forpligter sig til senere at videreoverdrage dem til en overtager, som opfylder betingelserne i artikel 23, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005.
Artikel 15
1. Rådgivningstjenester for landbrugere, hvortil der kan ydes støtte i medfør af artikel 24 i forordning (EF) nr. 1698/2005, skal være i overensstemmelse med afsnit II, kapitel 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 (6) og gennemførelsesbestemmelserne hertil.
2. De myndigheder og private organer, som er udvalgt til at give rådgivning til landbrugere, skal have tilstrækkelige ressourcer i form af kvalificeret personale, administrativt og teknisk udstyr samt de nødvendige erfaringer til at kunne give pålidelige råd i forbindelse med de krav, betingelser og standarder, der er omhandlet i artikel 24, stk. 1, andet afsnit, litra a) og b), i forordning (EF) nr. 1698/2005.
Artikel 16
Der fastsættes en degressiv sats for støtte til oprettelse af drifts-, vikar- og rådgivningstjenester som omhandlet i artikel 25 i forordning (EF) nr. 1698/2005 i landdistriktsudviklingsprogrammer, idet støtten skal nedsættes med lige store beløb fra det første år, så den senest afvikles fuldstændigt i det sjette år efter oprettelsen af de nævnte tjenester.
Artikel 17
1. I tilfælde af støtte til investeringer i modernisering af landbrugsbedrifter for at opfylde nyligt indførte fællesskabsnormer som omhandlet i artikel 26, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1698/2005, skal de relevante normer være opfyldt ved udløbet af den i nævnte afsnit omhandlede overgangsperiode.
2. Hvis unge landbrugere, der modtager støtte omhandlet i artikel 22 i forordning (EF) nr. 1698/2005, foretager investeringer for at opfylde gældende fællesskabsnormer, skal de relevante normer være opfyldt ved udløbet af den i artikel 26, stk. 1, tredje afsnit, omhandlede overgangsperiode.
Artikel 18
1. Med henblik på artikel 27, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1698/2005, skal skovforvaltningsplaner, der er tilpasset de pågældende skovområders størrelse og brug, udarbejdes på grundlag af de relevante bestemmelser i den nationale lovgivning og på de bestående arealanvendelsesplaner, og de skal i tilstrækkeligt omfang omfatte skovressourcerne.
2. Operationer til forbedring af skovenes økonomiske værdi som omhandlet i artikel 27 i forordning (EF) nr. 1698/2005 skal vedrøre investeringer i skovbrugsbedriften og kan omfatte investeringer i skovningsudstyr.
Der kan ikke ydes støtte til aktiviteter i tilknytning til foryngelse efter slutfældning.
3. Skove som omhandlet i artikel 30, stk. 4, i denne forordning er ikke omfattet af artikel 27, stk. 1, første punktum, i forordning (EF) nr. 1698/2005.
Artikel 19
1. I tilfælde af støtte til investeringer, der foretages for at øge værdien af landbrugs- og skovbrugsprodukter med henblik på at opfylde nyligt indførte fællesskabsnormer som omhandlet i artikel 28, stk. 1, litra c), andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1698/2005, skal de relevante normer være opfyldt ved udløbet af den i nævnte stykke omhandlede overgangsperiode.
2. I tilfælde af støtte til investeringer, der tjener til at øge værdien af skovbrugsprodukter, er investeringer i forbindelse med anvendelsen af træ som råmateriale begrænset til samtlige arbejdsprocesser, der går forud for den industrielle forarbejdning.
Artikel 20
Omkostninger i forbindelse med samarbejde om udvikling af nye produkter, processer og teknologier i landbrugs-, fødevare- og skovbrugssektoren som omhandlet i artikel 29, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1698/2005 skal vedrøre forberedende operationer, såsom udvikling af design, produkter, processer eller teknologi og prøver samt materielle og/eller immaterielle investeringer i forbindelse med samarbejdet, inden de nyudviklede produkter, processer og teknologier anvendes til kommercielle formål.
Artikel 21
1. Størrelsen af støtte til opfyldelse af regler baseret på fællesskabslovgivningen som omhandlet i artikel 31 i forordning (EF) nr. 1698/2005 afpasses af medlemsstaterne for hver enkelt regel under hensyn til, hvor omfattende forpligtelser der er forbundet med anvendelse af reglen. Betalingen skal afvikles gradvist i løbet af en periode på højst fem år som omhandlet i stk. 2 i nævnte artikel.
2. Omkostninger i forbindelse med investeringer medregnes ikke ved fastsættelsen af størrelsen af den årlige støtte til opfyldelse af regler baseret på fællesskabslovgivningen som omhandlet i artikel 31 i forordning (EF) nr. 1698/2005.
Artikel 22
1. EF-ordninger for fødevarekvalitet omhandlet i artikel 32, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1698/2005 er ordninger, der er indført under følgende forordninger og bestemmelser:
a)
Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 (7)
b)
Rådets forordning (EF) nr. 509/2006 (8)
c)
Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 (9)
d)
Afsnit VI i Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 (10).
2. For at kunne opnå støtte skal ordninger for fødevarekvalitet, der er godkendt af medlemsstaterne, jf. artikel 32, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1698/2005, opfylde følgende betingelser:
a)
specificiteten af det endelige produkt, der er produceret under disse ordninger, følger af detaljerede forpligtelser til at anvende landbrugsproduktionsmetoder, der sikrer:
-
særlige karakteristika, herunder produktionsprocessen, eller
-
en kvalitet af det endelige produkt, der går betydeligt længere end handelsvarenormerne for folke-, dyre- eller plantesundhed, dyrevelfærd eller miljøbeskyttelse
b)
ordningerne omfatter bindende produktspecifikationer, hvis overholdelse kontrolleres af et uafhængigt inspektionsorgan
c)
alle producenter har adgang til ordningerne
d)
ordningerne er gennemsigtige og sikrer, at produkterne i fuldt omfang kan spores
e)
ordningerne er tilpasset de nuværende og forventede markedsmuligheder.
3. Der kan kun ydes støtte til landbrugere, der deltager i en fødevarekvalitetsordning, hvis det pågældende kvalitetslandbrugsprodukt eller den pågældende kvalitetsfødevare er officielt godkendt i henhold til de forordninger og bestemmelser, der er nævnt i stk. 1, eller en fødevarekvalitetsordning, der er godkendt af en medlemsstat, jf. stk. 2.
Hvad angår fødevarekvalitetsordninger omhandlet i stk. 1, litra b) og c), kan der kun ydes støtte til produkter, der er registreret i et fællesskabsregister.
4. Hvis støtte til deltagelse i en kvalitetsordning under Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 for et bestemt produkt indgår i et landdistriktsudviklingsprogram, medtages de normerede omkostninger i forbindelse med deltagelse i kvalitetsordningen ikke i beregningen af støtten i forbindelse med en foranstaltning vedrørende miljøvenligt landbrug, der har til formål at støtte økologisk landbrug for det samme produkt.
5. I artikel 32, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 1698/2005 forstås ved »normerede omkostninger« omkostningerne ved at tilslutte sig en fødevarekvalitetsordning, hvortil der ydes støtte, og det årlige kontingent for at deltage i en sådan ordning, herunder eventuelle omkostninger ved kontrol af, at kravene i henhold til kvalitetsordningen er opfyldt.
Artikel 23
1. I artikel 20, litra c), nr. iii), i forordning 1698/2005 forstås ved »producentsammenslutning« en organisation, uanset retlig form, der består af operatører, som deltager aktivt i en kvalitetsordning, omhandlet i samme forordnings artikel 32 for et bestemt landbrugsprodukt eller en bestemt fødevare. Erhvervs- og brancheorganisationer, der repræsenterer en eller flere sektorer, kan ikke få støtte som »producentsammenslutning«.
2. Oplysnings- og markedsføringsaktiviteter, hvortil der kan ydes støtte i medfør af artikel 33 i forordning (EF) nr. 1698/2005, er aktiviteter, der skal få forbrugerne til at købe landbrugsprodukter eller fødevarer, som er omfattet af fødevarekvalitetsordninger omfattet af landdistriktsudviklingsprogrammet, jf. samme forordnings artikel 32.
Disse aktiviteter skal skabe opmærksomhed om de pågældende produkters særlige kendetegn eller fortrin, navnlig kvaliteten, de særlige produktionsmetoder, og de høje normer for dyrevelfærd og miljøhensyn som følge af den pågældende fødevarekvalitetsordning, og kan omfatte formidling af teknisk og videnskabelig viden om disse produkter. Aktiviteterne skal særligt bestå. i at arrangere og/eller deltage i messer og udstillinger, andre lignende PR-tiltag og reklame via forskellige kommunikationsmidler eller på salgsstederne.
3. Der kan kun gives støtte i henhold til artikel 20, litra c), nr. iii), i forordning (EF) nr. 1698/2005 til oplysnings-, markedsførings- og reklameaktiviteter på det indre marked.
Disse aktiviteter må ikke tilskynde til køb af et produkt på grund af dets særlige oprindelse, medmindre produktet er omfattet af den kvalitetsordning, der er indført ved forordning (EF) nr. 510/2006, eller af Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999. Produktets oprindelse kan dog angives, hvis omtalen af oprindelsen ikke fremtræder som hovedbudskabet.
Aktiviteter i tilknytning til markedsføring af handelsmærker er ikke støtteberettigede.
4. Hvis aktiviteter omhandlet i stk. 2 vedrører et produkt henhørende under en af de i artikel 22, stk. 1, litra a), b) og c), nævnte fødevarekvalitetsordninger, skal fællesskabslogoet for de pågældende ordninger anføres på materialet til oplysning, markedsføring og/eller reklame.
5. Der kan ikke gives støtte i henhold til artikel 20, litra c), nr. iii), i forordning (EF) nr. 1698/2005 til oplysnings- og markedsføringsaktiviteter, hvortil der ydes støtte i henhold til forordning (EF) nr. 2826/2000.
6. Medlemsstaterne sørger for, at alt planlagt materiale til oplysning, markedsføring og reklame som led i en støttemodtagende aktivitet er i overensstemmelse med EF-forskrifterne. Støttemodtagerne skal med henblik herpå sende planlagt materiale til den ansvarlige myndighed i medlemsstaten.
Artikel 24
1. Forretningsplanen i artikel 34 i forordning (EF) nr. 1698/2005 skal opfylde følgende krav:
a)
indeholde dokumentation for, at bedriften kan blive økonomisk levedygtig, eventuelt under hensyn til bidrag fra andre indkomstkilder til landbrugshusholdningen
b)
indeholde nærmere oplysninger om de nødvendige investeringer
c)
beskrive specifikke milepæle og mål.
2. Når der i forretningsplanen i artikel 34 i forordning (EF) nr. 1698/2005 henvises til anvendelsen af andre foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne, skal planen indeholde tilstrækkeligt detaljerede oplysninger til at underbygge en ansøgning om støtte under disse andre foranstaltninger.
3. Hvad angår artikel 34, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1698/2005 udbetaler medlemsstaterne under hensyn til omstændighederne, hvorunder forretningsplanen gennemføres, ikke længere støtte, hvis den delvis selvforsynende landbruger ikke opfylder bestemmelserne i forretningsplanen ved vurderingen.
Artikel 25
1. Med hensyn til Malta kan der for så vidt angår fastsættelse af minimumsstøttebeløbet for en produktionssektor, hvor den samlede produktion er meget lille, jf. bilaget til forordning (EF) nr. 1698/2005, kun ydes støtte til producentsammenslutninger, der består af et minimum af producenterne i den pågældende sektor og tegner sig for et minimum af produktionen i denne sektor.
Det skal fastsættes i Maltas landdistriktsudviklingsprogram, hvilket minimum der skal gælde for producenter og produktion, samt hvilke sektorer der er omfattet.
2. Minimumsstøttebeløbet til producentsammenslutninger på Malta, beregnet på grundlag af de nødvendige omkostninger til oprettelse af en lille producentsammenslutning, er anført i bilag III.
Underafdeling 2
Akse 2
Artikel 26
Modtagere af støtte i medfør af artikel 38 i forordning (EF) nr. 1698/2005 er ikke berettigede til støtte i medfør af samme forordnings artikel 31, for så vidt angår gennemførelsen af Rådets direktiv 79/409/EØF (11) og 92/43/EØF (12).
Artikel 27
1. Med henblik på artikel 39, stk. 1-4, og artikel 40 i forordning (EF) nr. 1698/2005 finder stk. 2-13 i denne artikel efter omstændighederne anvendelse.
2. En forpligtelse til at ekstensivere eller til at drive husdyrbrug på andre måder skal mindst opfylde følgende betingelser:
a)
arealet skal fortsat plejes som græsareal
b)
hele græsningsarealet pr. storkreatur skal bevares, så både overgræsning og underudnyttelse undgås
c)
belægningsgraden skal fastsættes under hensyntagen til alle græssende husdyr på bedriften eller, i tilfælde af en forpligtelse til begrænsning af næringsstofudvaskning, til alle husdyr på bedriften, som er relevante for den pågældende forpligtelse.
3. Forpligtelser til at begrænse anvendelsen af gødning, plantebeskyttelsesmidler eller andre hjælpestoffer accepteres kun, hvis begrænsningen kan vurderes på en måde, der giver rimelig sikkerhed for, at forpligtelserne opfyldes.
4. Støtte kan omfatte forpligtelser til:
a)
at opdrætte husdyr af lokale racer, der er ved at uddø i landbruget, og som er hjemmehørende i området
b)
at bevare plantegenetiske ressourcer, der er naturligt tilpasset de lokale og regionale forhold og truet af genetisk erosion.
De husdyrarter, der er støtteberettigede, og tærsklerne for, hvornår lokale racer anses for at være ved at uddø i landbruget, er angivet i bilag IV.
5. Miljøforanstaltninger, der gennemføres som led i de fælles markedsordninger eller ordninger for direkte støtte opført i bilag I, dyre- og plantesundhedsforanstaltninger og andre landdistriktsudviklingsforanstaltninger end støtte til miljøvenligt landbrug og dyrevelfærd, er ikke til hinder for støtte til miljøvenligt landbrug og/eller støtte til dyrevelfærd for samme produktion, hvis støtten supplerer disse foranstaltninger, og der er indbyrdes sammenhæng.
Forskellige forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug og/eller landbrug til gavn for dyrevelfærden kan kombineres, hvis de supplerer hinanden og er indbyrdes forenelige
Når de i første og andet afsnit nævnte foranstaltninger og forpligtelser kombineres, tages der ved fastsættelsen af støttens størrelse hensyn til det indkomsttab og de ekstraomkostninger, kombinationen medfører.
6. Der kan kun ydes støtte til foranstaltninger til miljøvenligt landbrug på arealer, der er udtaget i henhold til artikel 54 eller artikel 107 i forordning (EF) nr. 1782/2003, hvis forpligtelserne er mere vidtgående end de grundlæggende krav i artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
For så vidt angår støtte til bjergområder, områder med andre ulemper, Natura 2000-landbrugsområder og landbrugsområder, der er omfattet af vandområdeplanerne i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (13), skal der, efter omstændighederne, i forpligtelserne til at drive miljøvenligt landbrug tages hensyn til betingelserne for støtte i de pågældende områder.
7. Enhver forpligtelse på dyrevelfærdsområdet som nævnt i artikel 40 i forordning (EF) nr. 1698/2005 skal indebære strengere normer på mindst et af følgende områder:
a)
vand og foder, der i højere grad opfylder dyrenes naturlige behov
b)
opstaldningsforhold, såsom pladsforhold, strøelse og naturlig belysning
c)
adgang til friluftsarealer
d)
undladelse af systematiske lemlæstelser, isolering eller permanent tøjring
e)
forebyggelse af sygdomme, der hovedsageligt skyldes de anvendte landbrugsmetoder og/eller opdrætsbetingelserne.
8. Referenceniveauet for beregning af det indkomsttab og de ekstraomkostninger, som forpligtelsen medfører, er de relevante normer og krav, som er nævnt i artikel 39, stk. 3, og artikel 40, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1698/2005.
9. Hvis forpligtelserne normalt udtrykkes i andre enheder end dem, der anvendes i bilaget til forordning (EF) nr. 1698/2005, kan medlemsstaterne beregne udbetalingerne på grundlag af disse andre enheder. I så fald sørger medlemsstaterne for, at de årlige maksimumsbeløb, hvortil der kan ydes EF-støtte, og som er fastsat i nævnte bilag, ikke overskrides. Med henblik herpå kan medlemsstaterne:
a)
fastsætte en grænse for antallet af enheder pr. ha for den bedrift, som forpligtelserne til at drive miljøvenligt landbrug vedrører
b)
fastsætte et samlet maksimumsbeløb for hver bedrift, der deltager i ordningen, og sikre, at udbetalingerne til de enkelte bedrifter ikke overskrider denne grænse.
10. Medlemsstaterne fastsætter på grundlag af objektive kriterier nødvendigheden af at give kompensation for transaktionsomkostninger, jf. artikel 39, stk. 4, og artikel 40, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005.
I artikel 39, stk. 4, og artikel 40, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005 forstås ved »transaktionsomkostninger« de omkostninger, der er forbundet med at lade transaktionen finde sted, og som ikke direkte kan henføres under omkostningerne til gennemførelse af den forpligtelse, de vedrører.
Transaktionsomkostningselementet beregnes over hele forpligtelsesperioden og må ikke overstige 20 % af indkomsttab og ekstraomkostninger som følge af forpligtelsen.
11. Medlemsstaterne kan tillade, at en forpligtelse ændres til en anden forpligtelse i løbet af forpligtelsesperioden, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
ændringen indebærer betydelige fordele for miljøet eller for dyrevelfærden eller for begge
b)
den eksisterende forpligtelse skærpes væsentligt
c)
det godkendte program for udviklingen af landdistrikterne omfatter de pågældende forpligtelser.
En forpligtelse til at drive miljøvenligt landbrug kan ændres til en forpligtelse til første skovrejsning på landbrugsarealer i henhold til artikel 43 i forordning (EF) nr. 1698/2005, hvis betingelserne i første afsnit, litra a) og b), er opfyldt. Forpligtelsen til at drive miljøvenligt landbrug ophører, uden at der kræves tilbagebetaling.
12. Medlemsstaterne kan tilpasse forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug og forpligtelser på dyrevelfærdsområdet i løbet af forpligtelsesperioden, hvis det godkendte landdistriktsudviklingsprogram giver mulighed herfor, og tilpasningen er berettiget under hensyntagen til forpligtelsens formål.
Sådanne tilpasninger kan også ske i form af en forlængelse af forpligtelsesperioden.
13. Satserne for omregning af dyr til storkreaturer (SK) er fastsat i bilag V. Medlemsstaterne kan efter objektive kriterier differentiere inden for de satser, som er fastlagt i bilaget for de relevante kategorier.
Artikel 28
1. Støtte i henhold til artikel 39, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1698/2005 kan ydes til operationer, der gennemføres af andre støttemodtagere end de i samme forordnings artikel 39, stk. 2, nævnte.
2. Der kan ikke ydes støtte i medfør af artikel 39, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1698/2005 til aktiviteter som led i forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug som omhandlet i artikel 27, stk. 4, i nærværende forordning.
Der kan ikke ydes støtte i medfør af artikel 39, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1698/2005 til aktiviteter, hvortil der kan ydes støtte under Det Europæiske Fællesskabs rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstrationsaktiviteter.
3. Operationer til bevarelse af genetiske ressourcer i landbruget, hvortil der kan ydes støtte i medfør af artikel 39, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1698/2005, skal omfatte følgende:
a)
målrettede foranstaltninger: foranstaltninger til fremme af bevarelse uden for levestedet og bevarelse på levestedet, beskrivelse, indsamling og udnyttelse af genetiske ressourcer i landbruget, herunder web-baserede fortegnelser over de genetiske ressourcer, der for tiden bevares på levestedet, herunder bevarelse på levestedet/gårdniveau, og over samlinger uden for levestedet (genbanker) og databaser
b)
samordnede foranstaltninger: foranstaltninger til fremme af informationsudveksling mellem kompetente organisationer i medlemsstaterne om bevarelse, beskrivelse, indsamling og udnyttelse af landbrugets genetiske ressourcer
c)
ledsageforanstaltninger: information, udbredelse og rådgivning med deltagelse fra ikke-statslige organisationer og andre relevante interesseparter, uddannelseskurser og forberedelse af tekniske rapporter
4. I denne artikel forstås ved:
a)
»bevarelse på levestedet«: bevarelse af genetisk materiale i økosystemer og naturlige habitater og bevarelse og genindvinding af levedygtige populationer af arter eller vildtlevende racer i deres naturlige omgivelser og, for så vidt angår tamdyreracer eller dyrkede plantearter, i det driftsmiljø, hvor de har udviklet deres distinkte egenskaber
b)
»bevarelse på levestedet/gårdniveau«: bevarelse og udvikling på levestedet/ gårdniveau
c)
»bevarelse uden for levestedet«: bevarelse af genetisk materiale i landbruget uden for det naturlige habitat
d)
»samling uden for levestedet«: en samling af genetisk materiale til landbruget uden for det naturlige habitat.
Artikel 29
I artikel 41 og 49 i forordning (EF) nr. 1698/2005 forstås ved »ikke-produktive investeringer« investeringer, der ikke fører til nogen væsentlig forøgelse af landbrugs- eller skovbrugsbedriftens værdi eller lønsomhed.
Artikel 30
1. I artikel 42, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1698/2005 finder definitionerne i stk. 2 og 3 i nærværende artikel anvendelse, medmindre der gøres behørigt begrundet undtagelse herfor i programmerne for udvikling af landdistrikterne.
2. Ved »skov« forstås: landområde på over 0,5 ha bevokset med træer af en højde på over 5 m og med en kronedækningsgrad på mindst 10 %, eller med træer, der kan nå disse tærskler på lokaliteten. Definitionen omfatter ikke landområder, der hovedsagelig anvendes til landbrugsmæssige eller bymæssige formål.
Skove omfatter også arealer under genskovning, hvor skovbevoksningen endnu ikke har nået, men ventes at nå en kronedækningsgrad på 10 % og en højde på 5 m, samt arealer, hvor skovbevoksningen midlertidigt er forsvundet som følge af menneskers indgreb eller af naturlige årsager, og som ventes at ville gendannes.
Skove omfatter også arealer med bambus- og palmebevoksninger, hvis kriterierne for højde og kronedækningsgrad er opfyldt.
Skove omfatter skovveje, brandbælter og andre mindre, åbne arealer, skove i nationalparker, naturreservater og andre beskyttede områder, såsom områder, der har særlig videnskabelig, historisk, kulturel eller åndelig interesse.
Skove omfatter læbælter, læhegn af træer og skovkorridorer, der dækker et område på over 0,5 ha og har en bredde på over 20 m.
Skove omfatter også beplantninger, der primært er foretaget til skovbeskyttelsesformål, såsom i gummitræplantager og bevoksninger med korkeg. Træbevoksninger i landbrugsproduktionssystemer, såsom frugtplantager, og skovlandbrugssystemer er ikke omfattet af definitionen på »skov«. Heller ikke træer i byparker og haver er omfattet af denne definition.
3. Ved »træbevoksede arealer« forstås: landområde, der ikke er klassificeret som »skov«, på over 0,5 ha bevokset med træer af en højde på over 5 m og med en kronedækningsgrad på 5-10 %, eller træer, der kan nå disse tærskler på lokaliteten; eller landområde med en kombination af busk-, krat- og træbevoksninger på over 10 %. Definitionen omfatter ikke landområder, der hovedsagelig anvendes til landbrugsmæssige eller bymæssige formål.
4. Følgende skove og træbevoksede arealer er ikke omfattet af artikel 42, stk. 1, første punktum, i forordning (EF) nr. 1698/2005:
a)
skove og andre træbevoksede arealer, som ejes af staten, en region eller en offentlig virksomhed
b)
skove og andre træbevoksede arealer, som tilhører kongehuset
c)
skove, som ejes af juridiske personer, hvoraf de institutioner, der er nævnt i litra a) og b), ejer mindst 50 % af kapitalen.
Artikel 31
1. Landbrugsjorder, hvortil der kan ydes støtte til første skovrejsning i henhold til artikel 43 i forordning (EF) nr. 1698/2005, fastsættes nærmere af medlemsstaterne og skal omfatte arealer, hvor der regelmæssigt drives landbrugsvirksomhed.
Første skovrejsning i et Natura 2000-område udpeget i medfør af direktiv 79/409/EØF og 92/43/EØF skal være i overensstemmelse med forvaltningsmålsætningerne for det pågældende område.
2. I artikel 43, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1698/2005 omfatter »etableringsomkostninger« omkostninger til udplantningsmateriale, omkostninger til tilplantning og omkostninger, der er direkte forbundet med og nødvendige for tilplantningen.
3. I artikel 43, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 1698/2005 forstås ved »landbrugere« personer, som bruger en væsentlig del af deres arbejdstid på landbrugsvirksomhed, og hvis indkomst for en betydelig dels vedkommende stammer herfra, idet kriterierne herfor fastlægges nærmere af medlemsstaterne.
4. I artikel 43, stk. 3, og artikel 44, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005 forstås ved »hurtigtvoksende arter i kort omdrift« arter, hvis omdrift, dvs. intervallet mellem to hovedskovninger på samme sted, er på under 15 år.
Artikel 32
Med henblik på artikel 44 i forordning (EF) nr. 1698/2005 fastsætter medlemsstaterne maksimumsantallet af træer, der kan plantes pr. ha, under hensyntagen til de lokale forhold, træarterne og behovet for at sikre fortsat anvendelse af jorden til landbrugsformål.
Artikel 33
1. Hvis støtte i medfør af artikel 48 i forordning (EF) nr. 1698/2005 omfatter etablering af brandbælter, kan der ud over til etableringsomkostninger ydes støtte til omkostninger til efterfølgende vedligeholdelse af det pågældende areal.
Der kan ikke ydes støtte til vedligeholdelse af brandbælter gennem landbrugsforanstaltninger for arealer, som er omfattet af støtte til miljøvenligt landbrug.
2. Forebyggende aktioner mod brand som omhandlet i artikel 48 i forordning (EF) nr. 1698/2005 kan omfatte følgende:
a)
etablering af beskyttelsesinfrastruktur, f.eks. skovstier, skovveje, vandforsyningssteder, brandbælter, åbne og ryddede arealer og iværksættelse af operationer til vedligeholdelse af brandbælter og åbne og ryddede arealer
b)
forebyggende skovbrugspraksis, f.eks. vegetationskontrol, udtynding og diversificering af vegetationsstrukturen
c)
etablering eller forbedring af faste anlæg til overvågning af skovbrande og kommunikationsudstyr.
Artikel 34
1. Der kan foretages betalinger i medfør af artikel 38 i forordning (EF) nr. 1698/2005 til landbrugsområder, jf. artikel 50, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1698/2005, der er omfattet af vandområdeplaner i henhold til direktiv 2000/60/EF, er, hvis der er opstillet og gennemført en relevant vandområdeplan i de pågældende områder.
2. Miljøhensyn, der gør, at skovrejsning er hensigtsmæssig i et givet område, jf. artikel 50, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1698/2005, kan omfatte forebyggelse af erosion og/eller ørkendannelse, forøgelse af biodiversiteten, beskyttelse af vandressourcerne, og, forudsat at dette ikke vil skade biodiversiteten eller forårsage andre miljøskader, forebyggelse af oversvømmelser og afbødning af klimaændringer.
Underafdeling 3
Akse 3
Artikel 35
I artikel 53 i forordning (EF) nr. 1698/2005 forstås ved »medlem af landbrugshusholdningen« en fysisk eller juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer, uanset hvilken retlig status sammenslutningen og dens medlemmer har i henhold til national ret, dog ikke arbejdstagere i landbruget. Hvis et medlem af landhusholdningen er en juridisk person eller en gruppe af juridiske personer, skal medlemmet udøve en landbrugsaktivitet på bedriften på tidspunktet for indgivelsen af støtteansøgningen.
Artikel 36
De i artikel 59, litra e), i forordning (EF) nr. 1698/2005, omhandlede offentlig-private partnerskaber, der modtager støtte til gennemførelse af lokale udviklingsstrategier, skal opfylde følgende betingelser:
a)
de skal opstille områdebaserede lokale udviklingsstrategier på subregionalt plan
b)
de skal være repræsentative for aktørerne i den offentlige og private sektor på det i denne artikels litra a) nævnte geografiske plan
c)
driftsomkostningerne må ikke overskride 15 % af de offentlige udgifter til hvert enkelt offentlig-private partnerskabs lokale udviklingsstrategi.
Underafdeling 4
Akse 4
Artikel 37
1. Med henblik på gennemførelse af akse 4 som omhandlet i afsnit IV, kapitel I, afdeling 4, i forordning (EF) nr. 1698/2005 kan medlemsstaterne eller regionerne vælge at dække enten hele deres territorium eller en del heraf ved at tilpasse kriterierne for udvælgelse af de lokale aktionsgrupper og de områder, de repræsenterer, i overensstemmelse hermed.
Procedurerne for udvælgelse af de lokale aktionsgrupper skal være åbne for de pågældende landdistrikter og sikre konkurrence mellem de lokale aktionsgrupper, der forelægger lokale udviklingsstrategier.
2. Der iværksættes indkaldelser af forslag til udvælgelse af landdistrikter til gennemførelsen af lokale udviklingsstrategier som nævnt i artikel 62, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1698/2005 senest to år efter godkendelsen af programmerne. Medlemsstaterne eller regioner kan imidlertid iværksætte yderligere indkaldelser af forslag, navnlig hvis Leader er åben for nye områder, og i disse tilfælde kan der være brug for en længere frist.
3. Befolkningen i det enkelte område, jf. artikel 61, litra a), og artikel 62, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005, skal som hovedregel tælle mindst 5 000 indbyggere og højst 150 000 indbyggere.
I velbegrundede tilfælde kan grænserne på 5 000 og 150 000 indbyggere imidlertid henholdsvis sænkes eller hæves.
4. De lande, der var medlem af Fællesskabet pr. 30. april 2004, søger at sikre, at der gives forrang til udvælgelse af lokale aktionsgrupper, som har medtaget samarbejdsprojekter i deres lokale udviklingsstrategier, jf. artikel 62, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1698/2005.
Artikel 38
De lokale aktionsgruppers driftsomkostninger som nævnt i artikel 63, litra c), i forordning (EF) nr. 1698/2005 er berettigede til fællesskabsstøtte svarende til højst 20 % af de samlede offentlige udgifter til den lokale udviklingsstrategi.
Artikel 39
1. I det i artikel 65 i forordning (EF) nr. 1698/2005 nævnte samarbejde skal der deltage mindst én lokal aktionsgruppe udvalgt under Leader-aksen. Samarbejdet gennemføres med en koordinerende lokal aktionsgruppe som ansvarlig.
2. Samarbejdsprojekter er åbne for deltagelse for offentlig-private partnerskaber som nævnt i artikel 59, litra e), i forordning (EF) nr. 1698/2005 og for andre landdistrikter, som er organiseret på følgende måde:
a)
i et givet geografisk område findes en lokal gruppe, som er aktiv inden for landdistriktsudvikling, og som har kapacitet til at udarbejde en udviklingsstrategi for det pågældende område
b)
den lokale gruppes organisation er baseret på partnerskab med lokale aktører.
3. Samarbejdet skal omfatte gennemførelse af en fælles aktion.
Der kan kun ydes støtte i henhold til artikel 65 i forordning (EF) nr. 1698/2005 til udgifter til den fælles aktion, til drift af eventuelle fælles strukturer og til forberedende teknisk bistand.
Der kan ydes støtte til dækning af udgifterne til informationskampagner i alle de områder, samarbejdet vedrører.
4. Har de lokale aktionsgrupper ikke medtaget samarbejdsprojekter i deres lokale udviklingsstrategi i medfør af artikel 62, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1698/2005, udvælges disse projekter af den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat. I så fald kan samarbejdsprojekterne forelægges den kompetente myndighed af de lokale aktionsgrupper senest den 31. december 2013.
5. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de godkendte tværnationale samarbejdsprojekter.
Underafdeling 5
Teknisk bistand
Artikel 40
Når det drejer sig om landdistriktsudviklingsprogrammer, der både dækker regioner, der er omfattet af konvergensmålet, og regioner, der ikke er omfattet af konvergensmålet, kan satsen for EUFUL’s bidrag til teknisk bistand, jf. artikel 70, stk. 3, litra a), i forordning (EF) nr. 1698/2005, fastlægges under hensyn til, hvilken type regioner der er flest af i programmet.
Artikel 41
1. De strukturer, der er nødvendige for at drive det nationale landdistriktsnetværk, jf. artikel 68 i forordning (EF) nr. 1698/2005, kan enten oprettes under de nationale myndigheder eller udvælges gennem udbudsprocedurer. Strukturerne skal være i stand til at udføre de opgaver, der er nævnt i den nævnte artikels stk. 2, litra b).
2. Hvis et enkelt landdistriktsudviklingsprogram dækker hele en medlemsstats territorium, indgår det nationale landdistriktsnetværk i programmets komponent for teknisk bistand, og der sondres mellem planlagte udgifter til elementerne i henholdsvis litra a) og b) i artikel 68, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1698/2005. til elementerne i litra a) må imidlertid ikke overstige 25 % af det beløb, der er forbeholdt det nationale landdistriktsnetværk.
3. Udnytter medlemsstaterne muligheden i artikel 66, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1698/2005, godkendes det specifikke program til oprettelse og drift af det nationale netværk for landdistrikter i henhold til samme forordnings artikel 18, stk. 4.
Artikel 4, artikel 5, stk. 1 og 3, og artikel 6 i denne forordning finder tilsvarende anvendelse i forbindelse med forelæggelse, godkendelse og ændringer af sådanne specifikke programmer.
I det specifikke program og i den tilhørende finansieringsoversigt skal der sondres mellem elementerne under henholdsvis litra a) og b) i artikel 68, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1698/2005. Udgifterne i tilknytning til elementerne under litra a) må imidlertid ikke overstige 25 % af programmets samlede beløb.
4. Nationale netværk for landdistrikterne oprettes senest den 31. december 2008.
5. Bilag II indeholder nærmere regler om oprettelsen og tilrettelæggelsen af de nationale landdistriktsnetværk.
Afdeling 2
Fælles bestemmelser for flere foranstaltninger
Artikel 42
I artikel 70, stk. 7, i forordning (EF) nr. 1698/2005 skal, når integrerede operationer henhører under mere end én akse og/eller foranstaltning, for hver del af operationen, der klart henhører under en given foranstaltning til udvikling af landdistrikterne, betingelserne for denne foranstaltning finde anvendelse.
Artikel 43
I forbindelse med investeringsforanstaltninger sørger medlemsstaterne for, at støtten rettes mod klart definerede målsætninger, der afspejler de konstaterede strukturelle og territoriale behov og strukturelle ulemper.
Artikel 44
1. Hvis støttemodtageren i perioden for en forpligtelse, der er indgået som en betingelse for at modtage støtte, overdrager hele eller en del af bedriften til en anden, kan sidstnævnte overtage forpligtelsen for den resterende del af perioden. Overtages forpligtelsen ikke, skal støttemodtageren tilbagebetale den modtagne støtte.
2. Medlemsstaterne kan vælge ikke at kræve tilbagebetaling som nævnt i stk. 1 i følgende tilfælde:
a)
hvis modtageren allerede har opfyldt en betydelig del af den pågældende forpligtelse og endeligt indstiller sin landbrugsvirksomhed, og det ikke er muligt for efterfølgeren at overtage forpligtelsen
b)
hvis en del af en modtagers bedrift overdrages i løbet af forlængelsesperioden for forpligtelsen i overensstemmelse med artikel 27, stk. 12, andet afsnit, og hvis overdragelsen ikke omfatter mere end 50 % af det areal, der var omfattet af forpligtelsen før forlængelsen.
3. Er der kun tale om mindre ændringer af forholdene på bedriften, kan medlemsstaterne træffe særlige foranstaltninger for at undgå, at anvendelsen af stk. 1 får urimelige følger i betragtning af den indgåede forpligtelse.
Artikel 45
1. Hvis støttemodtageren i perioden for en forpligtelse, der er indgået som en betingelse for at modtage støtte, øger sin bedrifts areal, kan medlemsstaterne udvide forpligtelsen til også at omfatte tillægsarealet i den resterende del af forpligtelsesperioden i henhold til stk. 2 eller udskifte støttemodtagerens oprindelige forpligtelse med en ny forpligtelse i henhold til stk. 3.
Udskiftningen kan også finde anvendelse i tilfælde, hvor det af forpligtelsen omfattede areal udvides inden for bedriften.
2. Der kan kun gives tilladelse til udvidelsen omhandlet i stk. 1, hvis:
a)
den indebærer en fordel for den pågældende foranstaltning
b)
den er berettiget under hensyn til forpligtelsens art, den tilbageværende forpligtelsesperiodes længde og tillægsarealets størrelse
c)
den ikke forhindrer effektiv kontrol med opfyldelsen af støttebetingelserne.
3. Den nye forpligtelse omhandlet i stk. 1 skal vedrøre hele det berørte areal, og vilkårene skal være mindst lige så strenge som under den oprindelige forpligtelse.
4. Hvis støttemodtageren ikke er i stand til fortsat at opfylde de indgåede forpligtelser, fordi bedriften er genstand for jordfordeling eller offentlige eller af myndighederne godkendte indgreb som led i fysisk planlægning, træffer medlemsstaten de fornødne foranstaltninger til, at forpligtelserne kan tilpasses bedriftens nye situation. Er en sådan tilpasning ikke mulig, ophører forpligtelsen, uden at der kræves tilbagebetaling for den periode, hvor forpligtelsen påhvilede støttemodtageren.
Artikel 46
Der indføres en revisionsklausul for forpligtelser indgået i medfør af artikel 39, 40 og 47 i forordning (EF) nr. 1698/2005 til sikring af, at de kan tilpasses i tilfælde af ændringer af de relevante obligatoriske normer eller krav, jf. samme forordnings artikel 39, stk. 3, artikel 40, stk. 2, og artikel 47, stk. 1, der er fastlagt i medfør af artikel 4 og 5 i forordning (EF) nr. 1782/2003 og bilag III og IV dertil, såvel som af de minimumskrav til brug af gødningsstoffer og plantebeskyttelsesmidler samt andre relevante obligatoriske krav, der er fastsat i national lovgivning, og i forhold til hvilke forpligtelserne er mere vidtgående som fastsat i de nævnte artikler.
Hvis en sådan tilpasning ikke accepteres af støttemodtageren, ophører forpligtelsen, uden at der kræves tilbagebetaling for den periode, hvor forpligtelsen påhvilede støttemodtageren.
Artikel 47
1. Medlemsstaterne kan bl.a. anerkende følgende kategorier af force majeure eller ekstraordinære omstændigheder, hvor de ikke vil kræve tilbagebetaling af støtte, der er udbetalt til støttemodtageren:
a)
støttemodtagerens død
b)
støttemodtagerens uarbejdsdygtighed i længere tid
c)
ekspropriation af en væsentlig del af bedriften, hvis en sådan ekspropriation ikke kunne forudses på tidspunktet for forpligtelsens indgåelse
d)
en alvorlig naturkatastrofe, der i væsentlig grad berører arealer på bedriftens
e)
ødelæggelse af stalde på bedriften ved ulykke
f)
en epizooti, der rammer hele landbrugerens besætning eller en del af denne.
2. Støttemodtageren eller dennes befuldmægtigede indberetter tilfældet af force majeure eller de ekstraordinære omstændigheder til den kompetente myndighed skriftligt og med dokumentation, som myndigheden anser for tilstrækkelig, senest ti arbejdsdage efter det tidspunkt, hvor støttemodtageren eller dennes befuldmægtigede er i stand hertil
KAPITEL IV
Bestemmelser om støtteberettigelse og administrative bestemmelser
Afdeling 1
Foranstaltningernes verificerbarhed og kontrollerbarhed og regler om støtteberettigelse
Underafdeling 1
Foranstaltningernes verificerbarhed og kontrollerbarhed
Artikel 48
1. I forbindelse med artikel 74, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1698/2005 sørger medlemsstaterne for, at alle de foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne, de har til hensigt at gennemføre, kan verificeres og kontrolleres. I dette øjemed indfører medlemsstaterne kontrolordninger, der giver dem rimelig sikkerhed for, at støtteberettigelseskriterierne og andre forpligtelser opfyldes.
2. For at dokumentere og bekræfte, at beregningerne af betalinger i medfør af artikel 31, 38, 39, 40 og 43-47 i forordning (EF) nr. 1698/2005 er tilstrækkelige og nøjagtige, sørger medlemsstaterne for, at der ydes passende ekspertbistand fra organer eller tjenester, der i deres arbejde er uafhængige af dem, der har ansvaret for disse beregninger. Det skal fremgå udtrykkeligt af landdistriktsudviklingsprogrammet, at der ydes ekspertbistand.
Underafdeling 2
Rentetilskud
Artikel 49
Rentetilskud til lån kan medfinansieres af ELFUL i medfør af artikel 71, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1698/2005. Når medlemsstaterne foreslår rentetilskud, anfører de i deres programmer, hvilken metode der skal anvendes til beregning af rentetilskuddene.
Medlemsstaterne kan oprette et system til kapitalisering af de resterende årlige rater af rentetilskuddene når som helst i lånets løbetid. Eventuelle resterende årlige rater efter slutdatoen for betalinger kapitaliseres og udbetales senest den 31. december 2015. Med hensyn til betalingsanmodninger til Kommissionen betragtes beløb, der udbetales til det formidlende finansieringsinstitut, som står for betalingen af den tilbagediskonterede værdi af tilskuddet, som faktiske udgifter.
Med henblik på stk. 2 skal der indgås en aftale mellem medlemsstaternes betalingsorgan og det formidlende finansieringsinstitut, der står for betalingen af den tilbagediskonterede værdi af støtten. Medlemsstaterne angiver i programmet, hvilken beregningsmetode og hvilke hypoteser angående den fremtidige værdi der skal anvendes til beregning af den kapitaliserede værdi af udestående rentetilskud, såvel som ordningen til fortsat udbetaling af støtten til modtagerne.
Medlemsstaterne er ansvarlige for at forvalte betalingen af den tilbagediskonterede værdi af støtten for hele lånets løbetid til det formidlende finansieringsinstitut og for enhver inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb, jf. artikel 33 i Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 (14).
Underafdeling 3
Andre finansieringstekniske foranstaltninger
Artikel 50
I medfør af artikel 71, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1698/2005 kan EUFUL som led i et landdistriktsudviklingsprogram medfinansiere udgifter til en operation omfattende bidrag til støtte til venturekapitalfonde, garantifonde og lånefonde, i det følgende benævnt »fondene«, i overensstemmelse med artikel 51 og 52 i denne forordning.
Artikel 51
1. Fondenes medfinansieringspartnere eller sponsorer forelægger forvaltningsmyndigheden en forretningsplan, der bl.a. specificerer målmarkedet eller målgarantiporteføljen, kriterierne, finansieringsbetingelserne, fondens driftsbudget, ejerskab og medfinansieringspartnere, kravene til ledelsens professionalisme, kompetence og uafhængighed, fondens vedtægter, begrundelsen for og den tilsigtede anvendelse af ELFUL’s bidrag, desinvesteringspolitikken og fondens likvidationsbestemmelser, herunder genanvendelsen af det afkast, som kan tilskrives bidraget fra ELFUL. Forretningsplanen vurderes og dens gennemførelse overvåges af forvaltningsmyndigheden eller under dennes ansvar.
2. Fondene oprettes som uafhængige retlige enheder, der reguleres af aftaler mellem andelshaverne/aktionærerne, eller som en separat finansiel enhed inden for et eksisterende finansieringsinstitut. I sidstnævnte tilfælde skal fonden være omfattet af særlige gennemførelsesregler, der navnlig fastsætter, at der føres adskilte konti, hvor der skelnes mellem de nye ressourcer, der investeres i fonden, inklusive ELFUL’s bidrag, og de ressourcer, der oprindelig var til rådighed i finansieringsinstituttet. Kommissionen kan ikke blive partner eller andelshaver/aktionær i fonden.
3. Fondene investerer i eller stiller garantier til virksomheder i deres etablerings-, begyndelses- eller ekspansionsfase og kun i aktiviteter, som fondens ledere anser for at være potentielt økonomisk lønsomme. Lønsomhedsvurderingen bør tage hensyn til samtlige indkomstkilder for de pågældende virksomheder. Fondene kan ikke investere i eller stiller garanti for kriseramte virksomheder i betydningen i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (15).
4. Forvaltningsmyndighederne og fondene udviser forsigtighed for at minimere konkurrenceforvridninger på venturekapitalmarkedet eller lånemarkedet. Specielt kan afkastet af egenkapitalinvesteringer og lån, fradraget en pro rata-andel for forvaltningsomkostninger, fortrinsvis tildeles de private aktionærer op til det aflønningsniveau, der er anført i anpartshaver-/aktionæraftalen, hvorefter det skal fordeles proportionalt mellem alle andelshavere/aktionærer og ELFUL.
5. Fondsforvaltningsomkostningerne må ikke overstige 3 % af den indbetalte kapital, eller 2 % for garantifonde, i årsgennemsnit i programperioden, medmindre det efter et offentligt udbud viser sig, at en højere procentdel er nødvendig.
6. Betingelserne for bidrag til fonde fra programmer for udvikling af landdistrikterne, herunder resultater, investeringsstrategi og planlægning, gennemførelse af overvågning, desinvesteringspolitik og likvidationsbestemmelser, fastsættes i en finansieringsaftale mellem fonden på den ene side og medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden på den anden side.
7. Bidrag til fondene fra ELFUL og andre offentlige kilder og investeringer, som fondene foretager i eller garantier, som de stiller for individuelle virksomheder, er omfattet af bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1698/2005 eller af EF’s statsstøtteregler.
Artikel 52
1. Med hensyn til finansieringstekniske foranstaltninger som omhandlet i artikel 51 i denne forordning skal de udgifter, der anmeldes til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 26, stk. 3, litra a), i forordning (EF) nr. 1290/2005, omfatte samtlige udgifter, der er betalt til oprettelse af sådanne fonde eller som bidrag til disse.
Ved betalingen af saldo og afslutningen af landdistriktsudviklingsprogrammet i overensstemmelse med artikel 28 i forordning (EF) nr. 1290/2005 består de støtteberettigede udgifter dog af summen af:
a)
betalinger for investeringer i virksomheder fra hver af de pågældende fonde eller garantier, der er stillet, herunder beløb, som garantifondene har afsat til garantier
b)
støtteberettigede forvaltningsomkostninger.
Differencen mellem det ELFUL-bidrag, der faktisk er udbetalt som led i finansieringstekniske foranstaltninger, og de støtteberettigede udgifter nævnt i andet afsnit, litra a) eller b), skal udlignes i forbindelse med årsregnskaberne for det seneste år af programmets gennemførelse.
2. Renter af betalinger fra landdistriktsudviklingsprogrammer til fondene skal anvendes til at finansiere finansieringstekniske foranstaltninger for individuelle virksomheder.
3. Midler, der returneres til operationen fra investeringer, der er foretaget af fondene, eller som bliver tilbage, efter at alle garantier er blevet indfriet, genanvendes af de pågældende medlemsstaters kompetente myndigheder til gavn for individuelle virksomheder.
Underafdeling 4
Tariffer og standardantagelser om indkomsttab, naturalydelser
Artikel 53
1. Medlemsstaterne kan i givet fald fastsætte niveauet for støtte omhandlet i artikel 31, artikel 37-41 og artikel 43-49 i forordning (EF) nr. 1698/2005 på grundlag af tariffer og standardantagelser om indkomsttab.
2. Medlemsstaterne sikrer, at beregningerne og den dertil svarende støtte, jf. stk. 1:
a)
kun indeholder verificerbare oplysninger
b)
er baseret på tal, der er opstillet på grundlag af passende ekspertise
c)
klart angiver kilden til tallene
d)
er differentierede under hensyn til de regionale eller lokale vilkår på stedet og den faktiske arealanvendelse, hvis relevant
e)
hvad angår foranstaltninger i medfør af artikel 31, artikel 37-40 og artikel 43-47 i forordning (EF) nr. 1698/2005, ikke indeholder elementer, der vedrører faste investeringsomkostninger.
Artikel 54
1. For foranstaltninger, der omfatter investeringer i form af naturalydelser, kan bidrag fra en offentlig eller privat støttemodtager, nemlig levering af varer eller tjenesteydelser, for hvilke der ikke er foretaget kontant betaling godtgjort ved fakturaer eller tilsvarende dokumenter, være støtteberettigede udgifter, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:
a)
bidragene består i tilrådighedsstillelse af jord eller fast ejendom, udstyr eller råmaterialer, forskning eller specialiserede arbejdsydelser eller ulønnet frivilligt arbejde
b)
bidragene går ikke til finansieringstekniske foranstaltninger som omhandlet i artikel 50
c)
værdien af bidragene kan vurderes og verificeres uafhængigt.
Når der er tale om tilrådighedsstillelse af jord eller fast ejendom, attesteres værdien af en uafhængig kvalificeret ekspert eller et behørigt autoriseret officielt organ.
Når der er tale om ulønnet frivilligt arbejde, fastsættes værdien af dette arbejde med udgangspunkt i den tid, der er brugt, og time- og daglønnen for tilsvarende arbejde, efter omstændighederne på grundlag af et forud etableret system for beregning baseret på tariffer, forudsat at kontrolsystemet giver rimelig sikkerhed for, at arbejdet er udført.
2. Offentlige ELFUL-medfinansierede udgifter, der bidrager til en operation, som omfatter naturalydelser, må ikke overstige de samlede støtteberettigede udgifter ved operationens afslutning, eksklusive bidrag i naturalydelser.
Underafdeling 5
Investeringer
Artikel 55
1. Ved investeringer begrænses de støtteberettigede udgifter til:
a)
bygning, erhvervelse, herunder leasing eller forbedring af fast ejendom
b)
køb eller leje med købsforpligtelse af nye maskiner og nyt udstyr, herunder edb-programmel, op til aktivets markedsværdi. Andre omkostninger i forbindelse med lejekontrakten, såsom udlejers fortjeneste, rentefinansieringsomkostninger, indirekte omkostninger og forsikringsudgifter, er ikke støtteberettigede
c)
generalomkostninger i forbindelse med de i litra a) og b) nævnte udgifter, f.eks. honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, gennemførlighedsundersøgelser og erhvervelse af patentrettigheder og licenser.
I behørigt begrundede tilfælde kan medlemsstaterne som undtagelse fra første afsnit, litra b), og kun for mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder i betydningen i Kommissionens henstilling 2003/361/EF (16) fastsætte betingelser, hvorunder køb af brugt udstyr kan betragtes som støtteberettigede udgifter.
2. Ved investeringer i landbrug er køb af rettigheder til landbrugsproduktion, dyr, etårige planter og udplantning heraf ikke støtteberettiget.
Ved genopretning af landbrugets produktionspotentiale efter skader som følge af naturkatastrofer, jf. artikel 20, litra b), nr. vi), i forordning (EF) nr. 1698/2005 kan udgifter til køb af dyr dog være støtteberettigede.
Der kan ikke ydes støtte til simple genanskaffelsesinvesteringer.
Underafdeling 6
Betaling af forskud til investeringsstøtte
Artikel 56
1. Som undtagelse fra artikel 26, stk. 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1975/2006 (17), kan støttemodtagere af investeringsstøtte anmode det kompetente udbetalingsorgan om udbetaling af forskud, hvis landdistriktsudviklingsprogrammet giver mulighed herfor. Med hensyn til offentlige støttemodtagere kan dette forskud alene betales til kommuner og sammenslutninger heraf og til organer oprettet ifølge offentlig lov.
2. Forskuddet kan ikke overstige 20 % af den offentlige støtte i relation til investeringen, og udbetalingen bør betinges af, at der stilles en bankgaranti eller en tilsvarende garanti på 110 % af forskuddet.
Hvad angår de offentlige støttemodtagere i stk. 1, kan betalingsorganet dog godkende en skriftlig garanti fra deres myndighed i henhold til gældende regler i medlemsstaterne for et beløb svarende til den i første afsnit nævnte procentsats, såfremt denne myndighed forpligter sig til at betale det beløb, der er omfattet af garantien, hvis retten til forskuddet ikke fastslås.
3. Garantien frigives, når det kompetente betalingsorgan konstaterer, at de faktiske udgifter svarende til den offentlige støtte i forbindelse med investeringen overstiger forskuddet.
Afdeling 2
Statsstøtte
Artikel 57
1. Landdistriktsudviklingsprogrammer kan kun omfatte statsstøtte, der har til formål at tilvejebringe supplerende national finansiering i overensstemmelse med artikel 89 i forordning (EF) nr. 1698/2005, til foranstaltninger eller operationer omfattet af traktatens artikel 36, hvis den pågældende statsstøtte er angivet i overensstemmelse med punkt 9.A i bilag II til denne forordning.
2. Landdistriktsudviklingsprogrammer kan kun omfatte statsstøtte, der har til formål at dække de økonomiske bidrag, medlemsstaterne yder som sidestykke til EF-støtte i overensstemmelse med artikel 88 i forordning (EF) nr. 1698/2005 til foranstaltninger i medfør af samme forordnings artikel 25 og 52 og til operationer under foranstaltninger i medfør af samme forordnings artikel 28 og 29 eller supplerende national finansiering i overensstemmelse med samme forordnings artikel 89 til foranstaltninger i medfør af samme forordnings artikel 25, 27 og 52 og til operationer under foranstaltninger i medfør af samme forordnings artikel 28 og 29, der ikke er omfattet af traktatens artikel 36, hvis den pågældende statsstøtte er angivet i overensstemmelse med punkt 9.B i bilag II til denne forordning.
3. Udgifter afholdt til de i nærværende artikels stk. 2 nævnte foranstaltninger og operationer er kun støtteberettigede, hvis den pågældende støtte ikke udgør ulovlig støtte i betydningen i artikel 1, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (18), på det tidspunkt, hvor støtten ydes.
Hvis der skal ydes støtte til operationer under de i nærværende artikels stk. 2 nævnte foranstaltninger på grundlag af eksisterende støtteordninger i betydningen i artikel 1, litra b) og d), i forordning (EF nr. 659/1999, sørger forvaltningsmyndigheden eller en anden kompetent myndighed i medlemsstaten for, at anmeldelsespligten for individuel støtte i betydningen i samme forordnings artikel 1, litra e), opfyldes, og at sådanne operationer kun vælges efter anmeldelse til Kommissionen og dennes godkendelse af den pågældende støtte i medfør af traktatens artikel 88, stk. 3.
Afdeling 3
Information og offentlig omtale
Artikel 58
1. Landdistriktsudviklingsprogrammet skal indeholde en kommunikationsplan, der skal fastsætte følgende:
a)
mål og målgrupper
b)
kommunikations- og informationsforanstaltningernes indhold og strategi med angivelse af, hvilke foranstaltninger der skal træffes
c)
det vejledende budget
d)
de administrative kontorer og organer, der er ansvarlige for gennemførelsen
e)
de kriterier, der skal anvendes til at vurdere virkningerne af foranstaltningerne til information og offentlig omtale, hvad angår gennemsigtighed, kendskab til landdistriktsudviklingsprogrammerne og Fællesskabets rolle.
2. Det beløb, der er bevilget til information og offentlig omtale, kan indgå i den del af landdistriktsudviklingsprogrammet, der omfatter teknisk bistand.
3. Nærmere bestemmelser om information og offentlig omtale er fastsat i bilag VI.
Artikel 59
På møderne i overvågningsudvalget, nedsat i overensstemmelse med artikel 77 i forordning (EF) nr. 1698/2005, aflægger formanden beretning om gennemførelsen af foranstaltningerne til information og offentlig omtale og giver udvalgsmedlemmerne eksempler på sådanne foranstaltninger.
Afdeling 4
Overvågning og evaluering
Artikel 60
Opbygningen af og indholdet i de årlige statusrapporter omhandlet i artikel 82 i forordning (EF) nr. 1698/2005 er fastsat i bilag VII til nærværende forordning.
Artikel 61
Midtvejsevalueringer og efterfølgende evalueringer, jf. artikel 86, stk. 4 og 5, i forordning (EF) nr. 1698/2005, forelægges Kommissionen henholdsvis senest den 31. december 2010 og den 31. december 2015.
Forelægger medlemsstaterne ikke midtvejsevalueringsrapporter og efterfølgende evalueringsrapporter inden for de i nærværende artikels stk. 1 nævnte frister, kan Kommissionen iværksætte proceduren for suspension af mellemliggende betalinger, jf. artikel 27, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1290/2005, indtil den modtager de pågældende evalueringsrapporter.
Artikel 62
1. Det fælles sæt indikatorer for landdistriktsudviklingsprogrammernes udgangssituation, output, resultater og virkninger er fastsat i bilag VIII til nærværende forordning. Listen over indikatorer udgør den fælles overvågnings- og evalueringsramme, der er nævnt i artikel 80 i forordning (EF) nr. 1698/2005.
Hvis det er relevant, opdeles indikatorerne efter modtagernes køn og alder og under hensyntagen til, om foranstaltningerne gennemføres i ugunstigt stillede områder eller i områder, der er omfattet af konvergensmålet.
2. De fremskridt, der fremgår af output- og resultatindikatorerne, skal indgå i den årlige statusrapport. Rapporten skal indeholde både fælles og yderligere indikatorer.
Til måling af fremskridtene med opfyldelsen af landdistriktsudviklingsprogrammets målsætninger opstilles vejledende mål for output-, resultat- og virkningsindikatorerne for programmets gennemførelsesperiode, herunder supplerende national finansiering som omhandlet i artikel 89 i forordning (EF) nr. 1698/2005.
3. Kommissionen opstiller retningslinjer for den fælles overvågnings- og evalueringsramme efter en fælles fremgangsmåde med medlemsstaterne. Retningslinjerne skal mindst indeholde følgende:
a)
overvågningskravene
b)
tilrettelæggelsen af forhåndsevalueringen, midtvejsevalueringen og den efterfølgende evaluering og fælles evalueringsspørgsmål for hver landdistriktsudviklingsforanstaltning
c)
retningslinjer vedrørende rapporteringssystemet til vurdering af fremskridtet ifølge indikatorerne
d)
datablade for hver foranstaltning med en beskrivelse af interventionslogikken og de forskellige indikatorer
e)
datablade med en beskrivelse af indikatorerne for udgangssituation, output, resultater og virkninger.
Afdeling 5
Elektronisk udveksling af oplysninger og dokumenter
Artikel 63
1. Kommissionen opretter et informationssystem (i det følgende »systemet«) i samarbejde med medlemsstaterne med henblik på sikker udveksling af data af fælles interesse mellem Kommissionen og de enkelte medlemsstater. Disse data skal omfatte både administrative/operationelle og finansielle aspekter, de sidstnævnte som omhandlet i artikel 18 i Kommissionen forordning (EF) nr. 883/2006 (19).
Kommissionen opretter og ajourfører systemet efter en fælles fremgangsmåde med medlemsstaterne.
2. Med hensyn til den administrative/operationelle forvaltning skal systemet indeholde dokumentation af fælles interesse til overvågningsformål, navnlig: de nationale strategiplaner og ajourføringer heraf, de sammenfattende rapporter, programmerne og ændringer heraf, Kommissionens beslutninger, de årlige statusrapporter, herunder kodificering af foranstaltningerne i overensstemmelse med tabellen i punkt 7 i bilag II, og overvågnings- og evalueringsindikatorerne i bilag VIII.
3. Forvaltningsmyndigheden og Kommissionen indlæser de dokumenter, de er ansvarlige for, i systemet, i det rette format, og holder dem ajour.
4. Systemet skal være tilgængeligt for medlemsstaterne og Kommissionen, enten direkte eller via en grænseflade for automatisk synkronisering og indlæsning af data med nationale og regionale edb-forvaltningssystemer.
Medlemsstaterne sender på centralt plan Kommissionen anmodninger om adgangsrettigheder til systemet.
5. Dataudvekslinger skal signeres elektronisk i overensstemmelse med artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/93/EF (20). Medlemsstaterne og Kommissionen anerkender den retlige gyldighed og anerkendelse som bevis under retssager af den elektroniske signatur, der anvendes i systemet.
6. I forbindelse med fremsendelse af dokumenter til Kommissionen, tages den dato i betragtning, hvor medlemsstaten oversender dokumenterne efter at have indlæst dem i systemet.
Et dokument anses for at være sendt til Kommissionen, når medlemsstaten ikke længere kan ændre og fjerne det i systemet.
7. Omkostningerne til udvikling og ajourføring af de fælles elementer i systemet finansieres over Fællesskabets budget i overensstemmelse med artikel 66, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1698/2005.
Eventuelle omkostninger til en grænseflade mellem nationale og lokale systemer på den ene side og systemet på den anden side og eventuelle omkostninger til tilpasning af nationale og lokale systemer kan være støtteberettigede i medfør af samme forordnings artikel 66, stk. 2.
8. I tilfælde af force majeure eller ekstraordinære omstændigheder, herunder navnlig ved funktionsfejl i systemet eller afbrydelser af forbindelsen, kan medlemsstaterne sende Kommissionen dokumenterne i papirform. Fremsendelse i papirform kan kun finde sted med forudgående og formelt samtykke fra Kommissionen.
Når den force majeure-situation eller ekstraordinære omstændighed, der forhindrer anvendelse af systemet, ophører, indlæser medlemsstaten de pågældende dokumenter i systemet. I så fald anses afsendelsesdatoen for at være datoen for fremsendelse af dokumenterne i papirform.
KAPITEL V
Afsluttende bestemmelser
Artikel 64
Forordning (EØF) nr. 817/2004 ophæves med virkning fra den 1. januar 2007.
Den finder fortsat anvendelse på foranstaltninger, der er godkendt inden den 1. januar 2007 i henhold til forordning (EF) nr. 1257/1999.
Artikel 11 i forordning (EF) nr. 817/2004 og punkt 9.3.V.A.1) og 9.3.V.B.1), 2) og 3) og andet led i punkt 9.3.V.B. i bilag II dertil anvendes fortsat til den 31. december 2009 i medfør af artikel 94, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005.
Artikel 65
Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse på EF-støtte i den programmeringsperiode, der starter den 1. januar 2007.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. december 2006
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1974/2006,
annettu 15 päivänä joulukuuta 2006,
Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20 päivänä syyskuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 6 kohdan, 19 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen, 32 artiklan 1 kohdan b alakohdan, 66 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan, 70 artiklan 1 kohdan ja 91 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1698/2005 vahvistetaan yhtenäinen oikeudellinen kehys maaseudun kehittämiseen tarkoitetulle Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahastosta) myönnettävälle tuelle koko yhteisössä. Oikeudellista kehystä olisi täydennettävä soveltamista koskevilla yksityiskohtaisilla säännöillä.
(2)
Jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus yhteisen maatalouspolitiikan muista välineistä rahoitettavien toimenpiteiden kanssa, olisi määriteltävä yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat maaseudun kehittämistukeen liittyviä poikkeuksia, erityisesti asetuksen (EY) N:o 1698/2005 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia. Maaseudun kehittämisen investointituessa olisi otettava huomioon mahdolliset alakohtaiset rajoitteet tai rajoitukset ja vältettävä ylikapasiteetin luomista asianomaisilla aloilla.
(3)
On annettava säännöt kansallisten strategiasuunnitelmien päivittämisestä sisällön, menettelyjen ja ajoituksen osalta.
(4)
Olisi tarkennettava määräajat, joissa maaseudun kehittämisohjelmat on esitettävä ja komissio ne hyväksyy. Näin jäsenvaltiot ja komissio voivat ottaa uuden ohjelmatyökehyksen käyttöön nopeasti ja tehokkaasti.
(5)
Olisi vahvistettava yksityiskohtaiset säännöt maaseudun kehittämisohjelmien esittämisestä ja ohjelmien tarkistamisesta. Olisi määriteltävä yhteiset säännöt maaseudun kehittämisohjelmien rakenteesta ja sisällöstä erityisesti asetuksen (EY) N:o 1698/2005 16 artiklassa vahvistettujen vaatimusten perusteella maaseudun kehittämisohjelmien laatimisen helpottamiseksi sekä niiden tarkastelun ja hyväksymisen helpottamiseksi komissiossa. Lisäksi olisi vahvistettava asetuksen (EY) N:o 1698/2005 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja kansallisia kehyksiä koskevat erityiset säännökset.
(6)
Komission päätöksellä olisi annettava ainoastaan muutokset, jotka aiheuttavat huomattavia muutoksia ohjelmiin, maaseuturahaston rahoituksen siirrot ohjelman toimintalinjojen välillä ja muutokset maaseuturahaston yhteisrahoitusosuuksissa. Jäsenvaltioiden olisi päätettävä muista muutoksista ja ilmoitettava niistä komissiolle. Olisi vahvistettava menettely tällaisten ilmoitusten hyväksymiseksi.
(7)
Tehokkaan ja säännöllisen seurannan varmistamiseksi on tarpeen, että jäsenvaltiot toimittavat komissiolle sähköisesti ajantasaisen koonnelman ohjelma-asiakirjoistaan.
(8)
Asetuksessa (EY) N:o 1698/2005 säädetään nuorille viljelijöille myönnettävän tuen edellytyksistä. Olisi täsmennettävä ajankohta, johon mennessä näiden edellytysten on täytyttävä, ja myös se, kuinka pitkän ajanjakson jäsenvaltiot voivat sallia tietyille tuensaajille ammattitaitovaatimusten täyttämiseksi. Koska nuorten viljelijöiden tuki edellyttää elinkeinosuunnitelman esittämistä, olisi vahvistettava elinkeinosuunnitelmaa ja sen noudattamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(9)
Varhaiseläketuen edellytysten osalta olisi tarpeen ratkaista erityisongelmat, jotka aiheutuvat tilan luovuttamisesta silloin, kun luopujia on useita tai kun luopuja on vuokraviljelijä. Jos luopuja harjoittaa muuta kuin kaupallista maataloustoimintaa, tähän ei pitäisi myöntää yhteisen maatalouspolitiikan tukea.
(10)
Olisi määriteltävä, millaisia taitoja ja resursseja edellytetään tukikelpoisten maatalouden neuvontapalveluiden tarjoajiksi valituilta viranomaisilta ja elimiltä.
(11)
Olisi vahvistettava menetelmä, jolla tilanhoito-, lomitus- ja neuvontapalvelujen perustamiseen myönnettävää tukea alennetaan.
(12)
Kun kyseessä ovat maatilojen nykyaikaistamiseksi tehtävät investoinnit, joilla pyritään täyttämään yhteisössä hiljattain käyttöönotetut vaatimukset, tai kun nuorten viljelijöiden olisi täytettävä voimassa olevat vaatimukset, olisi vahvistettava päivämäärä, johon mennessä asianomaiset vaatimukset on täytettävä.
(13)
Metsien taloudellisen arvon parantamiseksi tehtäviä investointeja varten on tarkennettava metsänhoitosuunnitelmat ja täsmennettävä, minkä tyyppiset investoinnit ovat tukikelpoisia. Näiden suunnitelmien laatimisessa olisi noudatettava kestävän metsätalouden yleiseurooppalaisia toiminnallisen tason suuntaviivoja. Nämä suuntaviivat vahvistetaan Lissabonissa (2, 3 ja 4 päivänä kesäkuuta 1998) pidetyssä Euroopan metsien suojelua koskevassa kolmannessa ministerikonferenssissa vahvistetun päätöslauselman L2 (kestävän metsätalouden yleiseurooppalaiset kriteerit, indikaattorit ja toiminnallisen tason suuntaviivat) liitteessä 2 (2).
(14)
Kun kyseessä ovat maa- ja metsätaloustuotteiden arvon lisäämiseen tähtäävät investoinnit yhteisössä hiljattain käyttöönotettujen mikroyrityksiä koskevien vaatimusten täyttämiseksi, olisi vahvistettava päivämäärä, johon mennessä asianomaiset vaatimukset on täytettävä. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 mukaista tukea saavat puuhun liittyvät investoinnit olisi erotettava muista puualan investoinneista.
(15)
Kun kyseessä on yhteistyö uusien tuotteiden, menetelmien ja tekniikoiden kehittämiseksi maatalous- ja elintarvikealoilla sekä metsätaloudessa, olisi määriteltävä ohjeelliset tukikelpoiset kustannukset.
(16)
Kun kyseessä on vaatimusten noudattaminen, jäsenvaltion olisi mukautettava viljelijöille maksettavan tuen tasoa vaatimuskohtaisesti ottaen huomioon, millainen velvoitteiden taso vaatimuksen soveltamisesta seuraa, ja investointikustannuksiin ei tulisi myöntää tukea.
(17)
Kun kyseessä on viljelijöiden osallistumisesta elintarvikkeiden laatujärjestelmiin maksettava tuki, olisi tarkennettava yhteisön ohjelmat ja kansallisten ohjelmien perusteet, tuotteet, joita tuki koskee, ja se, minkä tyyppiset kiinteät kustannukset voidaan ottaa huomioon tuen määrää laskettaessa.
(18)
Olisi vahvistettava laatutuotteiden myynninedistämistä koskevat yksityiskohtaiset vaatimukset erityisesti tuensaajien ja tukikelpoisten toimintojen osalta, jotta varmistetaan, että asetuksen (EY) N:o 1698/2005 33 artiklassa tarkoitetut myynninedistämistoimenpiteet ja maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla 19 päivänä joulukuuta 2000 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2826/2000 (3) vahvistetut tiedotus- ja menekinedistämistoimia koskevat säännöt täydentävät toisiaan. Lisäksi, jotta vältetään päällekkäisen rahoituksen myöntämisen riski, on tarpeen sulkea maaseudun kehittämiseen myönnettävän tuen ulkopuolelle tiedotus- ja menekinedistämistoimet, joille myönnetään tukea asetuksen (EY) N:o 2826/2000 mukaisesti.
(19)
Osittaisen omavaraisviljelyn tuen osalta olisi tarkennettava elinkeinosuunnitelman sisältö ja suunnitelmien toteuttamisedellytykset.
(20)
Maltan tuottajaryhmien osalta olisi vahvistettava erityiset säännöt, joissa otetaan huomioon kyseisen maan maatalousalan erityispiirteet.
(21)
Kun kyseessä on epäsuotuisten alueiden tuki, Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 (4) säädetty tukijärjestelmä on asetuksen (EY) N:o 1698/2005 93 artiklan mukaisesti voimassa 31 päivään joulukuuta 2009 edellyttäen, että asiasta on annettu neuvoston säädös perustamissopimuksen 37 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen. Sen vuoksi Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 817/2004 (5) 11 artiklaa olisi sovellettava siihen saakka, kun neuvosto hyväksyy tällaisen säädöksen.
(22)
Olisi vältettävä päällekkäisyys yhtäältä viljelijöille vaatimusten noudattamiseksi myönnettävän tuen ja toisaalta Natura 2000 -tuen välillä.
(23)
Kun kyseessä ovat maatalouden ympäristötuki ja eläinten hyvinvointia edistävä tuki, tuen tasapainoinen ja tavoitteidensa mukainen soveltaminen sekä maaseudun kestävän kehityksen edistäminen olisi varmistettava sellaisten tuensaajilta edellytettävien vähimmäisedellytysten avulla, jotka liittyvät erilaisiin maatalouden ympäristösitoumuksiin ja eläinten hyvinvointia koskeviin sitoumuksiin. Tässä suhteessa erittäin tärkeälle sijalle olisi asetettava sellaisen menetelmän määrittäminen, jolla voidaan laskea tehdystä sitoumuksesta aiheutuvat lisäkustannukset, tulonmenetykset ja todennäköiset transaktiokustannukset. Jos sitoumukset perustuvat tuotantopanosten rajoittamiseen, tukea olisi myönnettävä ainoastaan, jos tällaisia rajoituksia voidaan arvioida tavalla, joka antaa kohtuullisen varmuuden sitoumuksen noudattamisesta.
(24)
Maatalouden geenivarojen säilyttämiseen myönnettävän tuen osalta olisi tarkennettava tukikelpoiset toimet ja tuensaajat. Olisi vältettävä päällekkäisyyttä maatalouden ympäristötuen kanssa, ja tuen ulkopuolelle olisi suljettava toiminnot, joita tuetaan tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen ja esittelyn puiteohjelmasta.
(25)
Olisi määriteltävä ei-tuotannolliset investoinnit, joiden tavoitteena on maatalousmaan kestävä käyttö.
(26)
Tapauksen mukaan on tarpeen soveltaa yhteistä metsien ja metsäalueiden määritelmää, jotta metsätoimenpiteisiin voidaan soveltaa yhdenmukaista lähestymistapaa. Tämän määritelmän olisi oltava yhdenmukainen Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) ja Eurostatin käyttämän määritelmän kanssa, sellaisena kuin sitä sovellettiin maailman metsävarojen arvioinnin päivitykseen vuonna 2005. Metsät ja metsäalueet, jotka suljetaan asetuksen (EY) N:o 1698/2005 42 artiklan 1 kohdan mukaisen tuen ulkopuolelle, olisi määriteltävä yksityiskohtaisemmin.
(27)
Olisi säädettävä maatalousmaan ensimmäisen metsityksen tukea koskevista yksityiskohtaisista edellytyksistä. Erityisesti tämän on koskettava metsitettävän maan, perustamiskustannusten, viljelijän ja nopeakasvuisten lajien määritelmää.
(28)
Koska maatalousmaalle maksetaan peltometsätalousjärjestelmien käyttöönoton vuoksi tukea, jäsenvaltioiden olisi määriteltävä istutettavien puuntaimien enimmäistiheydet ottaen huomioon tietyt parametrit.
(29)
Metsätalouden tuottokyvyn palauttamisesta ja ennalta ehkäisevien toimien käyttöönotosta suuren tai keskisuuren metsäpaloriskin metsissä maksettavan tuen edellytyksenä olisi oltava jäsenvaltion laatiman metsäpalojen torjuntasuunnitelman noudattaminen. Metsäpaloja ennalta ehkäisevien toimien määritelmään olisi sovellettava yhteistä lähestymistapaa.
(30)
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 50 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesti nimettävien alueiden nimeämisedellytykset olisi tarkennettava. Olisi varottava, ettei metsityksellä vahingoiteta biodiversiteettiä tai aiheuteta muita ympäristötuhoja.
(31)
Olisi säädettävä laajasta määritelmästä asetuksen (EY) N:o 1698/2005 53 artiklassa tarkoitetulle maatilakotitalouden jäsenelle, jotta mainitun asetuksen 52 artiklan a alakohdan i alakohdassa tarkoitetun taloudellisen toiminnan laajentamista maatalouden ulkopuolelle koskevan toimenpiteen osallistumisaste saataisiin tarkoituksenmukaiseksi.
(32)
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 59 artiklan e alakohdassa säädetyn julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien tuen olisi täytettävä tietyt yksityiskohtaiset edellytykset.
(33)
Leader-toimintalinjan osalta paikallisten toimintaryhmien valintamenettelyjen olisi oltava avoimia ja kilpailuhenkisiä sen varmistamiseksi, että tuettavaksi valitaan merkitykselliset ja korkealaatuiset paikalliset kehittämisstrategiat. Paikallisista olosuhteista riippuen olisi yleisenä sääntönä vahvistettava ala- ja ylärajat paikallisten toimintaryhmien kattamien alueiden väestömäärille.
(34)
Paikallisten toimintaryhmien toimintakustannuksiin myönnettävän tuen olisi oltava rajallista, jotta mahdollistetaan paikallisten kehittämisstrategioiden mahdollisimman laaja toteuttaminen.
(35)
Paikallisten toimintaryhmien yhteistyöhankkeiden olisi oltava tiettyjen edellytysten mukaisia. Komission ja jäsenvaltioiden kesken olisi otettava käyttöön yhteensovitettu menettely valtioiden välisten yhteistyöhankkeiden valitsemisen helpottamiseksi.
(36)
Teknisen avun osalta olisi säädettävä lähentymistavoitealueita ja muita alueita kattavien maaseudun kehittämisohjelmien yhteisrahoitusjärjestelyistä sekä kansallisen maaseutuverkoston perustamisen yksityiskohtaisista vaihtoehdoista ja määräajasta.
(37)
Olisi vahvistettava useille toimenpiteille yhteiset säännöt, jotka liittyvät erityisesti seuraaviin: yhdennettyjen toimien toteuttaminen, investointitoimenpiteet, tilan siirto tuen edellytyksenä olleen sitoumuksen aikana, tilan pinta-alan lisäys sekä erilaisten ylivoimaisten esteiden ja poikkeuksellisten olosuhteiden määritelmä.
(38)
Jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet ja annettava tarvittavat säännökset sen varmistamiseksi, että kaikki maaseudun kehittämistoimenpiteet ovat todennettavissa ja valvottavissa. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niiden valvontajärjestelyt antavat kohtuullisen varmuuden siitä, että tukikelpoisuusperusteita ja muita sitoumuksia noudatetaan. Erityisesti tiettyjen toimenpiteiden tuenmaksatuksessa jäsenvaltioiden olisi osoitettava laskelmien riittävyys ja tarkkuus soveltuvan asiantuntemuksen avulla.
(39)
Olisi säädettävä yksityiskohtaisista säännöistä tapauksen mukaan lainojen korkotukia ja tiettyjä rahoitusjärjestelyitä varten. Tehokkaan ja yhdenmukaisen hallinnon varmistamiseksi olisi säädettävä edellytyksistä, joilla hallintoviranomaiset voivat soveltaa vakiokustannuksia ja ottaa huomioon luontoissuoritukset tukikelpoisina menoina. Tukikelpoisten menojen määrittelemiseksi olisi annettava yhteiset säännöt, jotta investointitoimet voitaisiin kohdentaa paremmin. Yhteiset säännöt ovat myös tarpeen, kun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset päättävät maksaa ennakkoja investointituen saajille.
(40)
Olisi annettava maaseuturahastosta yhteisrahoitettuja tiettyjä toimenpiteitä ja kansallista lisärahoitusta koskevat erityiset säännökset sen varmistamiseksi, että valtiontukisääntöjä ja -menettelyjä noudatetaan.
(41)
Maaseudun kehittämisohjelmien olisi sisällettävä viestintäsuunnitelma, jonka sisältö olisi määritettävä, jotta varmistetaan, että maaseuturahaston tukea saavista maaseudun kehittämistoimista tiedotetaan ja toimet julkistetaan. Tässä suhteessa hallintoviranomaisten ja tuensaajien velvollisuudet olisi määriteltävä johdonmukaisen lähestymistavan varmistamiseksi.
(42)
Maaseuturahaston tuen käytön avoimuuden lisäämiseksi jäsenvaltioiden olisi julkaistava vuosittain elektronisesti tai muulla tavoin luettelo tuensaajista, toimien nimistä sekä toimille myönnetyn julkisen rahoituksen määrästä. Tiedon antamisella yleisön käyttöön pyritään yhteisön toimia koskevan avoimuuden lisäämiseen maaseudun kehittämisen alueella, julkisten varojen moitteettoman varainhoidon parantamiseen, erityisesti käytettyjen julkisten varojen valvonnan tiukentamiseen, sekä maaseudun kehittämistoimenpiteiden tuensaajien välisen kilpailun vääristymisen välttämiseen. Ottaen huomioon aiottujen tavoitteiden tärkeys on perusteltua, kun otetaan huomioon suhteellisuusperiaate ja henkilötietojensuojaa koskeva vaatimus, että asiaa koskevan tiedon yleisestä julkistamisesta säädetään, sillä julkistamisella ei ylitetä sitä, mikä on sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi demokraattisessa yhteiskunnassa on tarpeen.
(43)
Seurannan osalta olisi yksityiskohtaisesti tarkennettava asetuksen (EY) N:o 1698/2005 82 artiklassa säädettyä vuotuista täytäntöönpanokertomusta ja mainitun asetuksen 80 artiklassa tarkoitettuihin yhteisiin seuranta- ja arviointisääntöihin sisältyviä yhteisiä indikaattoreita.
(44)
Olisi perustettava tietojärjestelmä komission ja jäsenvaltioiden välisen sähköisen tiedonvaihdon turvallisuuden varmistamiseksi. Kyseisen järjestelmän sisältö ja toiminta sekä järjestelmän käyttöoikeudet olisi määriteltävä.
(45)
Uusilla soveltamissäännöillä olisi korvattava asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamisesta annetut säännöt. Sen vuoksi asetus (EY) N:o 817/2004 olisi kumottava 1 päivästä tammikuuta 2007.
(46)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maaseudun kehittämiskomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
Soveltamisala
1 artikla
Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamiseksi seuraavilta osin: maaseudun kehittämistukia koskevat periaatteet ja yleiset säännöt, maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevat erityiset ja yhteiset säännökset sekä tukikelpoisuus ja hallintomenettelyt, lukuun ottamatta valvontasäännöksiä.
II LUKU
Yleiset säännöt
1 Jakso
Täydentävyys, johdonmukaisuus ja vaatimustenmukaisuus
2 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 5 artiklassa tarkoitettu johdonmukaisuus varmistetaan:
a)
yhtäältä maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteiden ja yhteisön muiden tukivälineiden mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden, erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan suorien ja muiden tukijärjestelmien mukaisten toimenpiteiden ja kasvien ja eläinten terveyteen liittyvien toimenpiteiden välillä, ja toisaalta;
b)
maaseudun kehittämisen erilaisten tukitoimenpiteiden välillä.
2. Jos asetuksen (EY) N:o 1698/2005 mukaista tukea voidaan mainitun asetuksen 5 artiklan 6 kohdan mukaisesti poikkeuksellisesti myöntää tämän asetuksen liitteessä I lueteltuihin tukijärjestelmiin kuuluviin toimenpiteisiin, jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuensaaja voi saada tiettyyn toimeen tukea ainoastaan yhdestä järjestelmästä.
Jos jäsenvaltiot sisällyttävät maaseudun kehittämisohjelmiinsa tällaisia poikkeuksia sisältäviä toimenpiteitä, niiden on kuvattava näissä ohjelmissa perusteita ja hallinnollisia sääntöjä, joita ne soveltavat asianomaisiin tukijärjestelmiin.
3. Jos yhteisessä markkinajärjestelyssä, myös suorassa tukijärjestelmässä, jota rahoitetaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (EMOTR), rajoitetaan tuotantoa tai rajataan yhteisön tukea yksittäisten viljelijöiden, tilojen tai jalostuslaitosten tasolla, asetuksen (EY) N:o 1698/2005 nojalla ei voida tukea investointeja, jotka kasvattaisivat tuotannon yli näiden rajoitusten tai rajoitteiden.
2 Jakso
Strategia ja ohjelmointi
3 artikla
1. Kansallisia strategiasuunnitelmia voidaan päivittää ohjelmakaudella. Päivitys voidaan tehdä, jos vähintään yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a)
päivitys vaikuttaa vähintään yhteen asetuksen (EY) N:o 1698/2005 11 artiklan 3 kohdassa lueteltuun tekijään ja/tai vähintään yhteen mainitun asetuksen 9 artiklassa tarkoitettuun yhteisön strategiseen suuntaviivaan;
b)
päivitys merkitsee vähintään yhden tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun maaseudun kehittämisohjelman muutosta.
2. Kansallisten strategiasuunnitelmien päivityksiin sovelletaan soveltuvin osin asetuksen (EY) N:o 1698/2005 12 artiklan 1 kohtaa.
3. Kansallisen strategiasuunnitelman viimeinen päivitys on toimitettava komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2013, jotta maaseudun kehittämisohjelmien mukauttamiseen jää riittävästi aikaa.
4. Kansalliset strategiasuunnitelmat on vahvistettava tai niitä on päivitettävä maaseudun kehittämisohjelmien hyväksymisen jälkeen erityisesti kyseisten ohjelmien ennakkoarvioinnista saatujen määrällisten tavoitteiden perusteella.
4 artikla
1. Komissio hyväksyy jäsenvaltioiden esittämät maaseudun kehittämisohjelmat enintään kuuden kuukauden kuluessa päivämäärästä, jona komissio vastaanottaa ohjelman. Jos maaseudun kehittämisohjelmat on toimitettu ennen tämän asetuksen voimaantulopäivämäärää, kuuden kuukauden määräaika alkaa voimaantulopäivämäärästä.
Kun asetuksen (EY) N:o 1698/2005 18 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa sovelletaan, tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetty kuuden kuukauden ajanjakso alkaa päivämäärästä, jona tarkistettu ehdotettu ohjelma on asetuksen (EY) N:o 1698/2005 18 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukainen.
2. Päivämäärät tämän artiklan 1 kohdassa säädettyjen ajanjaksojen määrittämiseksi vahvistetaan tapauksen mukaan 63 artiklan 6 ja 8 kohdan mukaisesti.
5 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 16 artiklassa tarkoitettu maaseudun kehittämisohjelmien sisältö laaditaan tämän asetuksen liitteen II mukaisesti.
Kuhunkin maaseudun kehittämisohjelmaan on liitettävä asetuksen (EY) N:o 1698/2005 85 artiklassa tarkoitettu ennakkoarviointi.
2. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen kansallisten kehysten on sisällettävä tietoja, jotka ovat yhteisiä useille toimenpiteille. Näiden toimenpiteiden osalta alueelliset maaseudun kehittämisohjelmat voivat sisältää ainoastaan lisätietoja edellyttäen, että kansallisiin kehyksiin ja alueellisiin ohjelmiin yhteisesti sisältyvät tiedot ovat tämän asetuksen liitteen II vaatimusten mukaisia.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tapauksen mukaan maaseudun kehittämisohjelmansa ja kansalliset kehyksensä ja niiden päivitykset jokaisen muutoksen jälkeen sähköisessä muodossa, mukaan luettuina tämän asetuksen liitteessä II vahvistetut vakiotaulukot, jotka sisältävät asetuksen (EY) N:o 1698/2005 16 artiklan d, e ja f alakohdassa edelletyt tiedot. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle pyynnöt tapauksen mukaan ohjelmien ja kansallisten kehysten muutoksista sähköisesti tämän asetuksen 63 artiklan mukaisesti.
3 Jakso
Maaseudun kehittämisohjelmien muutokset
6 artikla
1. Maaseudun kehittämisohjelmiin tehtävät muutokset on ryhmiteltävä seuraavalla tavalla:
a)
asetuksen (EY) N:o 1698/2005 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tarkistukset;
b)
asetuksen (EY) N:o 1698/2005 77 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista varojen käytön koordinointimenettelyistä johtuvat muutokset;
c)
muut muutokset, jotka eivät kuulu tämän kohdan a ja b alakohdan soveltamisalaan.
2. Edellä 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja ohjelmamuutoksia voidaan ehdottaa vasta ohjelman täytäntöönpanon toisesta vuodesta alkaen.
3. Maaseudun kehittämisohjelmien muutosehdotukset on perusteltava asianmukaisesti erityisesti seuraavien tietojen perusteella:
a)
muutoksen perustelluksi tekevät syyt ja toteutukseen liittyvät ongelmat;
b)
muutoksen odotettavissa olevat vaikutukset;
c)
muutoksen yhteys kansalliseen strategiasuunnitelmaan.
7 artikla
1. Tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut ohjelmatarkistukset tehdään päätöksellä asetuksen (EY) N:o 1698/2005 19 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaisesti jäsenvaltion esittämästä pyynnöstä, jos:
a)
tarkistus ylittää tämän asetuksen 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun toimintalinjojen välisen joustovaran;
b)
tarkistus muuttaa asetuksen (EY) N:o 1698/2005 70 artiklassa tarkoitettua, hyväksytyssä maaseudun kehittämisohjelmassa säädettyä yhteisön yhteisrahoitusosuutta;
c)
tarkistus muuttaa yhteisön koko rahoitusosuutta koko ohjelmakaudelle ja/tai sen vuotuista jakoa muuttamatta aiempien vuosien rahoitusosuuksia;
d)
tarkistus aiheuttaa asetuksen (EY) N:o 1698/2005 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuihin poikkeuksiin liittyviä muutoksia.
Päätös tehdään kuuden kuukauden kuluessa päivämäärästä, jona komissio vastaanottaa jäsenvaltion pyynnön.
2. Luonnonmullistuksista johtuvia kiireellisiä toimenpiteitä lukuun ottamatta kustakin ohjelmasta voi esittää 6 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja ohjelmatarkistuksia ainoastaan kerran kalenterivuodessa.
Jäsenvaltioiden on toimitettava 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut tarkistuspyynnöt kunakin vuonna viimeistään 30 päivänä syyskuuta.
Kun kyseessä ovat 1 kohdassa tarkoitetut tarkistuspyynnöt, jäsenvaltioiden on toimitettava viimeiset tarkistuspyynnöt komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2013.
8 artikla
1. Alueellisia ohjelmia toteuttavat jäsenvaltiot voivat esittää 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja ohjelmatarkistuksia Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) rahoitusosuuden siirtämiseksi alueellisesta ohjelmasta toiseen joinakin tiettyinä vuosina, jos:
a)
maaseuturahaston ohjelmakohtainen rahoitusosuus koko ohjelmakaudella ei muutu;
b)
maaseuturahaston kokonaismäärärahat kyseiselle jäsenvaltiolle eivät muutu;
c)
ohjelman määrärahojen jakautuminen eri vuosille ennen tarkistusvuotta ei muutu;
d)
maaseuturahaston vuotuiset määrärahat kyseiselle jäsenvaltiolle eivät muutu;
e)
tapauksen mukaan asetuksen (EY) N:o 1698/2005 11 artiklan 3 kohdan f alakohdan mukainen talousarvio kansallisessa strategiasuunnitelmassa mainitun lähentymistavoitteen saavuttamiseksi ei pienene.
2. Asianomaisten ohjelmien rahoitustaulukoita on mukautettava 1 kohdassa tarkoitettujen siirtojen ottamiseksi huomioon.
Tarkistetut rahoitustaulukot on toimitettava komissiolle viimeistään 30 päivänä syyskuuta sinä kalenterivuonna, jona siirto toteutetaan. Viimeinen vuosi, jona tällaisia tarkistuksia voidaan esittää, on vuosi 2012.
Komissio tekee päätöksen uusien rahoitustaulukoiden hyväksymisestä kolmen kuukauden kuluessa jäsenvaltion pyynnön vastaanottamisesta. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä ei sovelleta.
3. Edellä 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja ohjelmatarkistuspyyntöjä saa esittää ainoastaan kerran kalenterivuodessa.
9 artikla
1. Edellä 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut jäsenvaltioiden tekemät ohjelmamuutokset voivat olla rahoituksen jakautumisen toimenpidekohtaisia muutoksia jonkin toimintalinjan sisällä sekä muita kuin rahoitukseen liittyviä muutoksia, jotka koskevat uusien toimenpiteiden käyttöönottoa, nykyisten toimenpiteiden lakkauttamista, tai ohjelmaan sisältyviä nykyisiä toimenpiteitä koskevia tietoja tai kuvauksia.
2. Jäsenvaltiot voivat myös tehdä 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja muutoksia siirtämällä tiettynä kalenterivuonna mistä tahansa toimintalinjasta tai mihin tahansa toimintalinjaan määrän, joka vastaa enintään yhtä prosenttia maaseuturahastosta ohjelmaan koko ohjelmakaudella myönnettävästä kokonaisrahoituksesta.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja ohjelmamuutoksia voidaan tehdä 31 päivään joulukuuta 2015 saakka edellyttäen, että jäsenvaltio ilmoittaa tällaisista muutoksista viimeistään 31 päivänä elokuuta 2015.
4. Luonnonmullistuksista johtuvia kiireellisiä toimenpiteitä lukuun ottamatta kunkin ohjelman osalta voi ilmoittaa 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista muutoksista enintään kolme kertaa kalenterivuodessa edellyttäen, että 2 kohdassa tarkoitettua yhden prosentin enimmäismäärää ei ylitetä kalenterivuonna, jona kolme ilmoitusta tehdään.
5. Tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen muutosten on oltava asetuksen (EY) N:o 1698/2005 17 artiklassa vahvistettujen tasojen mukaisia.
6. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut muutokset on annettava tiedoksi komissiolle. Komissio arvioi niitä seuraavien seikkojen perusteella:
a)
asetuksen (EY) N:o 1698/2005 noudattaminen;
b)
johdonmukaisuus asianomaisen kansallisen strategiasuunnitelman kanssa;
c)
tämän asetuksen noudattaminen.
Komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle arvioinnin tuloksista neljän kuukauden kuluessa päivämäärästä, jona komissio vastaanotti ohjelmamuutosta koskevan pyynnön. Jos muutokset eivät noudata yhtä tai useampaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista arviointiparametreista, neljän kuukauden määräaika keskeytetään siihen saakka, kun komissio vastaanottaa vaatimusten mukaiset ohjelmamuutokset.
Jos komissio ei esitä jäsenvaltiolle asiasta ilmoitusta toisessa alakohdassa tarkoitetun neljän kuukauden määräajan kuluessa, muutokset katsotaan hyväksytyiksi ja ne tulevat voimaan kyseisen neljän kuukauden määräajan päätyttyä.
10 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 71 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi jäsenvaltio kantaa vastuun menoista, joita aiheutuu siitä päivästä lähtien, jona komissio vastaanottaa jäsenvaltion pyynnön tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista ohjelmatarkistuksista tai -muutoksista, siihen päivään, jona tehdään tämän asetuksen 7 ja 8 artiklan mukainen komission päätös tai saadaan päätökseen tämän asetuksen 9 artiklan mukainen arviointi muutosten vaatimustenmukaisuudesta.
2. Jos kyseessä ovat luonnonmullistuksista johtuvat kiireelliset toimenpiteet, 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin ohjelmamuutoksiin liittyvien menojen tukikelpoisuus voi alkaa ennen asetuksen (EY) N:o 1698/2005 71 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua päivämäärää.
11 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen kansallisten kehysten muutokset kuuluvat tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan soveltamisalaan. Tällaisiin muutoksiin sovelletaan tämän asetuksen 9 artiklan 3 ja 6 kohtaa soveltuvin osin.
12 artikla
Kun yhteisön lainsäädäntöä annetaan tai muutetaan, maaseudun kehittämisohjelmia on tarvittaessa muutettava uuden tai muutetun lainsäädännön mukaisesti noudattaen 6 artiklan 1 kohtaa. Tällaisia muutoksia ei oteta huomioon laskettaessa 7 artiklan 2 kohdassa, 8 artiklan 3 kohdassa ja 9 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen muutosten vuotuista määrää. Tällaisiin muutoksiin ei sovelleta 6 artiklan 2 kohtaa.
III LUKU
Maaseudun kehittämistoimenpiteet
1 Jakso
Maaseudun kehittämistoimenpiteet toimintalinjoittain
1 alajakso
Toimintalinja 1
13 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 22 artiklan 1 kohdassa säädetyn nuorten viljelijöiden aloitustuen edellytysten on täytyttävä, kun tukihakemus jätetään.
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 22 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen ammattitaitovaatimusten täyttämiseksi voidaan kuitenkin sallia tuen myöntämistä koskevan yksittäisen päätöksen päivämäärästä alkava enintään 36 kuukauden pituinen ajanjakso, jos nuori viljelijä tarvitsee mukautumisjakson, jonka kuluessa hän perustaa tilan tai uudistaa sen rakenteita, edellyttäen, että kyseisen kohdan c alakohdassa tarkoitetussa elinkeinosuunnitelmassa todetaan tällainen tarve.
2. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 22 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa elinkeinosuunnitelmassa on kuvattava vähintään seuraavia:
a)
tilan alkutilanne ja erityiset välietapit ja tavoitteet uuden tilan toiminnan kehittämiseksi;
b)
yksityiskohtaiset tiedot investoinneista, koulutuksesta, neuvontapalveluista ja muista mahdollista tarpeellista toimista tilan toiminnan kehittämiseksi.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on arvioitava elinkeinosuunnitelman noudattamista viiden vuoden kuluessa tuen myöntämistä koskevan yksittäisen päätöksen päivämäärästä. Ottaen huomioon olosuhteet, joissa elinkeinosuunnitelmaa toteutetaan, jäsenvaltioiden on määriteltävä edellytykset jo maksetun tuen takaisin perimiselle, jos nuori viljelijä ei täytä elinkeinosuunnitelman ehtoja arviointihetkellä.
4. Yksittäinen päätös nuoren viljelijän aloitustuen myöntämisestä on tehtävä 18 kuukauden kuluessa tilanpidon aloittamisesta, siten kuin tilanpidon aloittaminen määritellään jäsenvaltioiden voimassa olevassa lainsäädännössä. Jos tuki maksetaan asetuksen (EY) N:o 1698/2005 liitteessä vahvistettuna yhtenäisenä palkkiona, jäsenvaltio voi jakaa maksatuksen viiteen erään tämän artiklan 3 kohdan soveltamiseksi.
5. Jäsenvaltiot voivat päättää, että jos elinkeinosuunnitelmassa viitataan muiden asetuksessa (EY) N:o 1698/2005 säädettyjen maaseudun kehittämistoimenpiteiden käyttämiseen, toimivaltaisen viranomaisen nuoren viljelijän hakemukselle antama hyväksyntä antaa viljelijälle myös mahdollisuuden hyödyntää kyseisiä muita toimenpiteitä. Tässä tapauksessa hakijan on esitettävä riittävän yksityiskohtaiset tiedot, joiden avulla on mahdollista hakea myös näiden muiden toimenpiteiden mukaista tukea.
6. Jos nuori viljelijä ei toimi tilan ainoana vastaavana maatalousyrittäjänä, voidaan soveltaa erityisedellytyksiä. Näiden edellytysten on vastattava tilan ainoana tilanpidosta vastaavana maatalousyrittäjänä toimivalle nuorelle viljelijälle asetettuja edellytyksiä.
14 artikla
1. Jos tila saadaan usealta luopujalta, asetuksen (EY) N:o 1698/2005 23 artiklan mukainen varhaiseläketuki rajoitetaan yhdelle luopujalle myönnettävään määrään.
2. Luopujan jatkamaan muuhun kuin kaupalliseen maataloustoimintaan ei myönnetä yhteisen maatalouspolitiikan tukea.
3. Vuokraviljelijä voi siirtää luovutetun maan sen omistajalle edellyttäen, että vuokrasopimus on päättynyt ja asetuksen (EY) N:o 1698/2005 23 artiklan 3 kohdassa säädetyt tilan jatkajaa koskevat vaatimukset täyttyvät.
4. Jäsenvaltiot voivat lisäksi säätää luovutetun maan siirtämisestä sellaisen elimen haltuun, joka sitoutuu luovuttamaan sen myöhemmin asetuksen (EY) N:o 1698/2005 23 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset täyttäville jatkajille.
15 artikla
1. Viljelijöiden neuvontapalveluiden, joihin voidaan myöntää asetuksen (EY) N:o 1698/2005 24 artiklan mukaisesti tukea, on oltava neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (6) II osaston 3 luvun ja sen soveltamissäännösten mukaisia.
2. Maatalouden neuvontapalveluiden tarjoajiksi valituilla viranomaisilla ja elimillä on oltava tarkoituksenmukaiset resurssit eli pätevää henkilöstöä, hallinnolliset ja tekniset tilat ja välineet sekä neuvontakokemusta, ja sen neuvontatoiminnan on oltava luotettavaa suhteessa asetuksen (EY) N:o 1698/2005 24 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuihin vaatimuksiin.
16 artikla
Maaseudun kehittämisohjelmissa on määrättävä asetuksen (EY) N:o 1698/2005 25 artiklassa tarkoitetun tilanhoito-, lomitus- ja neuvontapalvelujen perustamiseen myönnettävän tuen alentamisesta yhtä suurina erinä ensimmäisestä tukivuodesta lähtien siten, että tuki päättyy kokonaisuudessaan viimeistään kuudentena vuonna kyseisten palvelujen perustamisesta.
17 artikla
1. Kun kyseessä ovat maatilojen nykyaikaistamiseksi tehtävät investoinnit, joilla pyritään täyttämään yhteisössä hiljattain käyttöönotetut vaatimukset, kuten asetuksen (EY) N:o 1698/2005 26 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetään, asianomaisten vaatimusten on täytyttävä kyseisessä alakohdassa säädetyn lisäajan päättymisen jälkeen.
2. Kun kyseessä ovat asetuksen (EY) N:o 1698/2005 22 artiklassa tarkoitettua tukea saavien nuorten viljelijöiden tekemät investoinnit, joilla pyritään täyttämään yhteisön voimassa olevat vaatimukset, asianomaisten vaatimusten on täytyttävä kyseisen asetuksen 26 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa säädetyn lisäajan päättymisen jälkeen.
18 artikla
1. Metsäalan koon ja käytön suhteen tarkoituksenmukaisten metsänhoitosuunnitelmien on asetuksen (EY) N:o 1698/2005 27 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi perustuttava asiaa koskevaan kansalliseen lainsäädäntöön ja olemassa oleviin maankäyttösuunnitelmiin, ja niiden on katettava metsävarat riittävällä tavalla.
2. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 27 artiklassa tarkoitettujen toimien, jotka koskevat metsien taloudellisen arvon parantamista, on oltava metsätilalla toteutettavia investointeja, ja niihin voi sisältyä metsänkorjuuvälineisiin tehtäviä investointeja.
Päätehakkuun jälkeiseen metsänuudistukseen ei myönnetä tukea.
3. Tämän asetuksen 30 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut metsät eivät kuulu asetuksen (EY) N:o 1698/2005 27 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen soveltamisalaan.
19 artikla
1. Kun kyseessä ovat maa- ja metsätaloustuotteiden arvon lisäämiseen tähtäävät investoinnit yhteisössä hiljattain käyttöönotettujen vaatimusten täyttämiseksi, kuten asetuksen (EY) N:o 1698/2005 28 artiklan 1 kohdan c alakohdan toisessa alakohdassa säädetään, asianomaisten vaatimusten on täytyttävä kyseisessä alakohdassa säädetyn lisäajan päättymisen jälkeen.
2. Kun kyseessä ovat metsätaloustuotteiden arvon lisäämiseen tähtäävät investoinnit, puun käyttöön raaka-aineena liittyvät investoinnit rajoitetaan teollista jalostusta edeltäviin työvaiheisiin.
20 artikla
Maatalous- ja elintarvikealan sekä metsätalouden uusien tuotteiden, menetelmien ja tekniikoiden kehittämiseksi tehtävästä yhteistyöstä aiheutuvien kustannusten, kuten asetuksen (EY) N:o 1698/2005 29 artiklan 2 kohdassa tarkoitetaan, on koskettava valmistelevia toimia, kuten suunnittelua, tuote-, prosessi- tai teknologiakehitystä ja testejä sekä yhteistyöhön liittyviä aineellisia ja/tai aineettomia investointeja, joita toteutetaan ennen kuin vasta kehitettyjä tuotteita, prosesseja ja teknologioita käytetään kaupallisiin tarkoituksiin.
21 artikla
1. Jäsenvaltion on mukautettava asetuksen (EY) N:o 1698/2005 31 artiklassa tarkoitetun, yhteisön lainsäädännön vaatimusten noudattamiseen myönnettävän tuen tasoa vaatimuskohtaisesti ottaen huomioon, millainen velvoitteiden taso vaatimuksen soveltamisesta seuraa. Tuki on lakkautettava vähitellen kyseisen artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen enintään viiden vuoden aikana.
2. Määritettäessä vuotuista tukea, joka maksetaan asetuksen (EY) N:o 1698/2005 31 artiklassa tarkoitetusta yhteisön lainsäädäntöön perustuvien vaatimusten noudattamisesta, huomioon ei oteta investointikustannuksia.
22 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 32 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut yhteisön laatujärjestelmät ovat seuraavien asetusten ja säännösten mukaiset järjestelmät:
a)
neuvoston asetus (ETY) N:o 2092/91 (7);
b)
neuvoston asetus (EY) N:o 509/2006 (8);
c)
neuvoston asetus (EY) N:o 510/2006 (9);
d)
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 (10) VI osasto.
2. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 32 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen, jäsenvaltioiden hyväksymien elintarvikkeiden laatujärjestelmien on täytettävä seuraavat tukikelpoisuusperusteet:
a)
Tällaisissa järjestelmissä valmistettavien lopputuotteiden erityisyyden on johduttava viljelymenetelmiä koskevista yksityiskohtaisista velvoitteista, joiden avulla voidaan taata:
-
erityispiirteet, myös tuotantoprosessi, tai
-
kansanterveyden, eläinten ja kasvien terveyden, eläinten hyvinvoinnin tai ympäristönsuojelun kannalta huomattavasti laadukkaampi lopputuote kuin mitä kaupallista hyödykettä koskevassa standardissa vaaditaan.
b)
Järjestelmiin on sisällyttävä sitovat tuote-eritelmät, joiden noudattamista valvoo riippumaton tarkastuselin.
c)
Kaikki tuottajat voivat osallistua järjestelmiin.
d)
Järjestelmien on oltava avoimia, ja niillä on varmistettava tuotteiden täydellinen jäljitettävyys.
e)
Järjestelmissä on otettava huomioon nykyiset ja ennakoidut markkinamahdollisuudet.
3. Elintarvikkeiden laatujärjestelmiin osallistuville viljelijöille voidaan myöntää tukea ainoastaan, jos laatutuote tai -elintarvike on virallisesti tunnustettu 1 kohdassa lueteltujen asetusten tai säännösten nojalla tai jos kyseessä on 2 kohdassa tarkoitettu jäsenvaltion hyväksymä elintarvikkeiden laatujärjestelmä.
Kun kyseessä ovat 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetut elintarvikkeiden laatujärjestelmät, tukea voidaan myöntää ainoastaan yhteisön rekisteriin hyväksytyille tuotteille.
4. Kun maaseudun kehittämisohjelmassa maksetaan tukea osallistumisesta asetuksen (ETY) N:o 2092/91 mukaiseen elintarvikkeiden laatuohjelmaan jonkin tietyn tuotteen osalta, kyseiseen laatuohjelmaan osallistumisesta aiheutuvia kiinteitä kustannuksia ei oteta huomioon laskettaessa maatalouden ympäristötoimenpiteestä saman tuotteen luonnonmukaiseen viljelyyn maksettavan tuen määrää.
5. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 32 artiklan 1 kohdan c alakohtaa sovellettaessa ’kiinteillä kustannuksilla’ tarkoitetaan kustannuksia, jotka aiheutuvat liittymisestä ja vuotuisesta osallistumisesta tuettuun elintarvikkeiden laatujärjestelmään, tarvittaessa myös kustannuksia, jotka aiheutuvat järjestelmän erityispiirteiden noudattamiseksi tehtävistä tarkastuksista.
23 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 20 artiklan c kohdan iii alakohtaa sovellettaessa ’tuottajaryhmällä’ tarkoitetaan kaikkia sellaisia järjestöjä niiden oikeudellisesta muodosta riippumatta, jotka tuovat yhteen mainitun asetuksen 32 artiklassa tarkoitettuun jonkin erityisen maataloustuotteen tai elintarvikkeen laatujärjestelmään aktiivisesti osallistuvia toimijoita. Yhtä tai useampaa alaa edustavat ammattialan ja/tai ammattialojen väliset järjestöt eivät täytä tuottajaryhmän määritelmää.
2. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 33 artiklan mukaisesti tukea saavien tiedotus- ja menekinedistämistoimien on oltava toimia, joiden tarkoituksena on kannustaa kuluttajia ostamaan maataloustuotteita tai elintarvikkeita, jotka maaseudun kehittämisohjelmissa kuuluvat elintarvikkeiden laatujärjestelmiin kyseisen asetuksen 32 artiklan mukaisesti.
Näillä toimilla on pyrittävä korostamaan kyseisten tuotteiden erityispiirteitä tai etuja, erityisesti kyseiseen elintarvikkeiden laatuohjelmaan liittyvien laadun, erityisten tuotantotapojen, eläinten hyvinvointiin liittyvien korkeiden vaatimusten ja ympäristönsuojelun kannalta. Toimilla voidaan myös pyrkiä jakamaan kyseisiin tuotteisiin liittyvää teknistä ja tieteellistä tietoa. Niihin kuuluu erityisesti messujen ja näyttelyiden järjestämistä ja/tai niihin osallistumista, vastaavia PR-toimia ja mainontaa eri tiedotusvälineissä tai myyntipisteissä.
3. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 20 artiklan c kohdan iii alakohdassa säädettyä tukea voidaan myöntää ainoastaan sisämarkkinoilla tapahtuviin tiedotus-, menekinedistämis- ja mainontatoimiin.
Näillä toimilla ei saa kannustaa ostamaan jotakin tuotetta sen erityisen alkuperän vuoksi, lukuun ottamatta asetuksella (EY) N:o 510/2006 perustettuun laatuohjelmaan ja asetuksessa (EY) N:o 1493/1999 säädettyihin järjestelmiin kuuluvia tuotteita. Tuotteen alkuperä voidaan kuitenkin ilmoittaa, jos viittaukset alkuperään ovat toissijaisia pääviestiin verrattuna.
Tukea ei voida myöntää toimiin, jotka koskevat kaupallisten merkkien menekinedistämistoimia.
4. Jos 2 kohdassa tarkoitetut toimet koskevat johonkin 22 artiklan 1 kohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitettuun elintarvikkeiden laatujärjestelmään kuuluvaa tuotetta, näissä järjestelmissä säädetyn yhteisön tunnuksen on oltava näkyvissä tiedotusta, menekinedistämistä ja/tai mainontaa koskevassa aineistossa.
5. Asetuksen (EY) N:o 2826/2000 mukaista tukea saaville tiedotus- ja menekinedistämistoimille ei voida myöntää asetuksen (EY) N:o 1698/2005 20 artiklan c alakohdan iii alakohdan mukaista tukea.
6. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tukea saavaan toimeen kuuluvaan tiedotukseen, menekinedistämiseen tai mainontaan tarkoitetun materiaalin luonnokset ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia. Tuensaajien on toimitettava tätä varten jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle aineiston luonnokset.
24 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 34 artiklassa tarkoitetussa elinkeinosuunnitelmassa on:
a)
esitettävä näyttöä siitä, että tilasta voi tulla taloudellisesti kannattava, kun tarvittaessa otetaan huomioon maatilakotitalouden muut tulolähteet;
b)
esitettävä vaadittavien investointien yksityiskohdat;
c)
kuvattava erityiset välietapit ja tavoitteet.
2. Jos asetuksen (EY) N:o 1698/2005 34 artiklassa tarkoitetussa elinkeinosuunnitelmassa viitataan muiden maaseudun kehittämistoimenpiteiden käyttöön, suunnitelman on oltava tarpeeksi yksityiskohtainen, jotta sillä voidaan tukea kyseisten muiden toimenpiteiden mukaisen tuen hakemista.
3. Ottaen huomioon olosuhteet, joissa elinkeinosuunnitelmaa toteutetaan, jäsenvaltioiden on asetuksen (EY) N:o 1698/2005 34 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi lopetettava tuen maksaminen, jos osittainen omavaraisviljelijä ei täytä elinkeinosuunnitelman ehtoja arviointihetkellä.
25 artikla
1. Jotta voidaan vahvistaa vähimmäistuki tuotantoalalla, jolla kokonaistuotanto on hyvin pieni, asetuksen (EY) N:o 1698/2005 liitteen mukaisesti kyseistä vähimmäistukea voidaan Maltassa myöntää ainoastaan tuottajaryhmille, joihin on liittynyt vähimmäisprosenttiosuus kyseisen alan tuottajia ja jotka edustavat vähimmäisprosenttiosuutta kyseisen alan tuotannosta.
Tuottajien ja tuotannon vähimmäisprosenttiosuudet ja asianomaiset alat on määriteltävä Maltan maaseudun kehittämisohjelmassa.
2. Pienen tuottajaryhmän perustamiskustannuksina laskettu Maltan tuottajaryhmien tuen vähimmäismäärä vahvistetaan liitteessä III.
2 alajakso
Toimintalinja 2
26 artikla
Jos tukea maksetaan asetuksen (EY) N:o 1698/2005 38 artiklan nojalla, neuvoston direktiivien 79/409/ETY (11) ja 92/43/ETY (12) täytäntöönpanoon ei voida maksaa tukea mainitun asetuksen 31 artiklan nojalla.
27 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39 artiklan 1-4 kohdan ja 40 artiklan soveltamiseksi sovelletaan tapauksen mukaan tämän artiklan 2-13 kohtaa.
2. Kotieläintuotannon laajaperäistämiseen tai muunlaiseen kotieläinten hoitoon liittyvien sitoumusten on täytettävä vähintään seuraavat edellytykset:
a)
laidunmaan hoitoa jatketaan;
b)
ylläpidetään koko laitumena olevaa alaa eläinyksikköä kohti ja vältetään siten sekä liiallinen laiduntaminen että liian vähäinen käyttö;
c)
eläintiheys määritellään ottamalla huomioon tilan koko laiduntava karja tai, jos kyseessä on ravinteiden huuhtoutumisen vähentämiseen tähtäävä sitoumus, kyseisen sitoumuksen kannalta tarkoituksenmukainen karjan määrä tilalla.
3. Sitoumukset, joilla rajoitetaan lannoitteiden, kasvinsuojeluaineiden tai muiden tuotantopanosten käyttöä, hyväksytään ainoastaan, jos tällaisia rajoituksia voidaan arvioida tavalla, joka antaa kohtuullisen varmuuden sitoumusten noudattamisesta.
4. Tukeen voi kuulua seuraavanlaisia sitoumuksia:
a)
sellaisten paikallisten kotieläinrotujen kasvattaminen, jotka ovat peräisin kyseiseltä alueelta ja jotka ovat uhanalaisia kasvatuksesta luopumisen vuoksi;
b)
sellaisten kasvien geenivarojen säilyttäminen, jotka ovat luonnostaan sopeutuneet paikallisiin ja alueellisiin olosuhteisiin ja joita uhkaa geneettinen köyhtyminen.
Tukikelpoiset kotieläinlajit sekä kasvatuksesta luopumisen vuoksi uhanalaisten paikallisten rotujen kynnysmäärä määritellään liitteessä IV.
5. Ympäristötoimenpiteet, joita toteutetaan yhteisten markkinajärjestelyjen tai liitteessä I lueteltujen suorien tukijärjestelmien mukaisesti, eläinten ja kasvien terveyteen liittyvät toimenpiteet tai muut maaseudun kehittämistoimenpiteet kuin maatalouden ympäristötoimenpiteet ja eläinten hyvinvointia edistävä tuki eivät sulje pois samasta tuotannosta maksettavaa maatalouden ympäristötukea ja/tai eläinten hyvinvointia edistävää tukea edellyttäen, että tällainen tuki on lisätukea ja asianomaisten toimenpiteiden mukaista.
Maatalouden ympäristötukeen ja/tai eläinten hyvinvointiin liittyviä erilaisia sitoumuksia voidaan yhdistää edellyttäen, että ne ovat täydentäviä ja yhteensopivia.
Kun ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä tai sitoumuksia yhdistetään, tuen tasossa on otettava huomioon yhdistämisen vuoksi aiheutuvat erityiset tulonmenetykset ja lisäkustannukset.
6. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 54 tai 107 artiklan mukaisesti kesannoidulla maalla toteutettaviin maaseudun ympäristötoimenpiteisiin maksetaan tukea ainoastaan, jos maatalouden ympäristösitoumukset ylittävät mainitun asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa säädetyt pääasialliset vaatimukset.
Kun kyseessä on vuoristoalueille, muille luonnonhaitta-alueille, Natura 2000 -maatalousalueille ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (13) mukaisille vesipiirin hoitosuunnitelmiin sisältyville maatalousalueille suunnattu tuki, maatalouden ympäristösitoumuksissa on tarpeen mukaan otettava huomioon kyseisille aluille myönnettävää tukea koskevat edellytykset.
7. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 40 artiklassa tarkoitetuissa eläinten hyvinvointiin liittyvissä sitoumuksissa on määrättävä vaatimusten tiukentamisesta ainakin yhdellä seuraavista aloista:
a)
eläinten luontaisia tarpeita paremmin vastaava juotto ja ruokinta;
b)
olot eläinsuojissa, kuten eläinten käytössä oleva tila, kuivikkeet, luonnonvalo;
c)
ulkotiloihin pääsy;
d)
järjestelmällisen silpomisen, eristämisen tai jatkuvan kytkemisen puuttuminen;
e)
tautien ehkäiseminen pääosin kasvatusmenetelmien ja/tai pito-olojen avulla.
8. Annetuista sitoumuksista johtuvan tulonmenetyksen ja lisätulojen laskennassa käytetään viitetasona asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39 artiklan 3 kohdassa ja 40 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia.
9. Jos sitoumukset tavanomaisesti ilmaistaan muina yksikköinä kuin asetuksen (EY) N:o 1698/2005 liitteessä käytettyinä yksikköinä, jäsenvaltiot voivat laskea maksut näiden muiden yksikköjen perusteella. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseisessä liitteessä vahvistettuja yhteisön tuen vuotuisia enimmäismääriä noudatetaan. Tätä varten jäsenvaltio voi:
a)
rajoittaa hehtaarikohtaista yksikkömäärää, johon maatalouden ympäristösitoumuksia sovelletaan; tai
b)
määritellä kullekin osallistuvalle tilalle yleisen enimmäismäärän ja varmistaa, että kunkin tilan saamat maksut pysyvät näissä rajoissa.
10. Jäsenvaltioiden on päätettävä asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39 artiklan 4 kohdassa ja 40 artiklan 3 kohdassa säädettyjen transaktiokustannusten korvaustarpeesta objektiivisin perustein.
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39 artiklan 4 kohdassa ja 40 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuilla ’transaktiokustannuksilla’ tarkoitetaan kustannuksia, jotka liittyvät itse transaktion toteutumiseen eivätkä liity suoraan itse sitoumuksen toteuttamiseen.
Transaktiokustannukset lasketaan koko sitoumusajalta, eivätkä ne voi ylittää 20:tä prosenttia annetusta sitoumuksesta johtuvista tulonmenetyksistä ja lisäkustannuksista.
11. Jäsenvaltiot voivat antaa luvan yhden sitoumuksen vaihtamiseen toiseksi kyseisen sitoumuksen voimassaoloaikana, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
tällaisesta muunnoksesta on huomattavaa etua ympäristölle tai eläinten hyvinvoinnille taikka molemmille;
b)
voimassa olevaa sitoumusta vahvistetaan merkittävästi;
c)
asianomaiset sitoumukset sisältyvät hyväksyttyyn maaseudun kehittämisohjelmaan.
Tämän kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujen edellytysten mukaisesti voidaan hyväksyä maatalouden ympäristösitoumuksen vaihtaminen maatalousmaan ensimmäistä metsitystä koskevaan sitoumukseen asetuksen (EY) N:o 1698/2005 43 artiklan mukaisesti. Maatalouden ympäristösitoumus päättyy ilman takaisinperintävaatimuksia.
12. Jäsenvaltiot voivat sallia maatalouden ympäristösitoumusten tai eläinten hyvinvointiin liittyvien sitoumusten mukauttamisen sitoumusten voimassaoloaikana edellyttäen, että hyväksytty maaseudun kehittämisohjelma mahdollistaa tällaisen mukautuksen ja että mukautus on asianmukaisesti perusteltavissa sitoumuksen tavoitteilla.
Tällaiset mukautukset voidaan tehdä myös pidentämällä sitoumuksen voimassaoloaikaa.
13. Muuntokertoimet eläinten muuntamiseksi eläinyksiköiksi vahvistetaan liitteessä V. Jäsenvaltiot voivat objektiivisin perustein eriyttää kertoimia kyseisessä liitteessä kunkin ryhmän osalta vahvistetuissa rajoissa.
28 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39 artiklan 5 kohdan mukainen tuki voi kattaa toimia, joita suorittavat muut tuensaajat kuin mainitun asetuksen 39 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tuensaajat.
2. Tämän asetuksen 27 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuihin maatalouden ympäristösitoumuksiin kuuluviin toimintoihin ei voida myöntää asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39 artiklan 5 kohdan mukaista tukea.
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39 artiklan 5 kohdan mukaista tukea ei voida myöntää toimiin, joille myönnetään tukea Euroopan yhteisön tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen ja esittelyn puiteohjelmasta.
3. Maatalouden geenivarojen säilyttämiseksi toteutettavien toimien, joihin voidaan asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39 artiklan 5 kohdan mukaisesti myöntää tukea, on sisällettävä seuraavat toimet:
a)
kohdennetut toimet: toimet, joilla edistetään maatalouden geenivarojen ex situ- ja in situ -säilyttämistä, kuvaamista, keräämistä ja käyttöä, mukaan lukien tällä hetkellä in situ -säilytettyjen geenivarojen www-tietokannat, joihin sisältyy in situ -säilyttäminen maatilalla, sekä ex situ -kokoelmien (geenipankkien) ja tietokantojen säilyttämistä, kuvaamista, keräämistä ja käyttöä;
b)
koordinointitoimet: toimet, joilla edistetään tietojen vaihtoa jäsenvaltioiden toimivaltaisten laitosten kesken yhteisön maatalouden geenivarojen säilyttämisestä, kuvaamisesta, keräämisestä ja käytöstä;
c)
liitännäistoimet: tiedotus-, levittämis- ja neuvontatoimet valtiosta riippumattomien järjestöjen ja muiden sidosryhmien kanssa, koulutuskurssit ja teknisten kertomusten laatiminen.
4. Tässä artiklassa tarkoitetaan:
a)
’in situ -säilyttämisellä’ geeniaineksen säilyttämistä ekosysteemeissä ja luontaisissa elinympäristöissä sekä lajien tai luonnonvaraisten rotujen elinkykyisten populaatioiden säilyttämistä ja elvyttämistä niiden luonnollisessa ympäristössä sekä kotieläinlajien ja viljelykasvilajien osalta siinä maatilaympäristössä, jossa ne ovat kehittäneet erityisominaisuutensa;
b)
’säilyttämisellä in situ maatilalla’in situ -säilyttämistä ja -kehittämistä maatilan tasolla;
c)
’ex situ -säilyttämisellä’ maatalouden geenivarojen säilyttämistä muussa kuin niiden luonnollisessa ympäristössä;
d)
’ex situ -kokoelmalla’ maatalouden geenivarojen kokoelmaa, jota säilytetään muualla kuin geenivarojen luonnollisessa ympäristössä.
29 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 41 ja 49 artiklassa tarkoitetuilla ’ei-tuotannollisilla investoinneilla’ tarkoitetaan investointeja, jotka eivät johda maa- tai metsätilan arvon tai tuotannon huomattavaan kasvuun.
30 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 42 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi käytetään tämän artiklan 2 ja 3 kohdan määritelmiä, lukuun ottamatta poikkeuksia, jotka on perusteltava asianmukaisesti maaseudun kehittämisohjelmissa.
2. ’Metsällä’ tarkoitetaan yli 0,5 hehtaarin laajuista maa-aluetta, jolla puut ovat yli 5 metriä korkeita ja jolla latvuspeittävyys on yli 10 prosenttia, tai puita, jotka yltävät näihin raja-arvoihin in situ. Metsäksi ei katsota pääosin maatalousmaana tai kaupunkialueiden käytössä olevaa maata.
Metsiin luetaan metsänuudistusalueet, jotka eivät ole vielä yltäneet mutta joiden odotetaan yltävän 10 prosentin latvuspeittävyyteen ja 5 metrin puunkorkeuteen, ja väliaikaisesti ihmisen toiminnan vuoksi tai luontaista syistä puuttomat alueet, joiden odotetaan uudistuvan.
Metsiin luetaan bambu- ja palmumetsät edellyttäen, että korkeuteen ja latvuspeittävyyteen liittyvät edellytykset täyttyvät.
Metsiin sisällytetään metsätiet, katkaisulinjat ja muut pienet aukiot; metsät kansallispuistoissa, luonnonsuojelualueilla ja muilla suojelluilla alueilla, kuten alueilla, joilla on erityistä tieteellistä, historiallista, kulttuurillista tai henkistä mielenkiintoa.
Metsiin sisällytetään tuulensuojaistutukset, suojavyöhykkeet ja puista muodostuvat käytävät, joiden ala on yli 0,5 hehtaaria ja leveys yli 20 metriä.
Metsiin luetaan myös lähinnä metsätalous- tai suojelutarkoituksissa tehdyt istutusmetsät, kuten kumipuuviljelykset ja korkkitammimetsiköt. Maatalouden tuotantojärjestelmissä kasvatettavaa puustoa, kuten hedelmäviljelmiä, ja peltometsätalousjärjestelmiä ei sisällytetä metsän määritelmään. Määritelmään ei myöskään sisällytetä kaupunkialueiden puistoissa ja puutarhoissa kasvavia puita.
3. ’Metsäalueella’ tarkoitetaan yli 0,5 hehtaarin laajuista metsäksi luokittelematonta maa-aluetta, jolla puut ovat yli 5 metriä korkeita ja jolla latvuspeittävyys on 5-10 prosenttia, tai puita, jotka yltävät näihin raja-arvoihin in situ, tai jolla pensaikkojen, tiheikköjen ja puiden yhteinen latvuspeittävyys on yli 10 prosenttia. Metsäalueeksi ei katsota pääosin maatalousmaana tai kaupunkialueiden käytössä olevaa maata.
4. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 42 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen soveltamisalaan eivät kuulu seuraavat metsät ja metsäalueet:
a)
keskus- tai aluehallinnon tai valtion omistamien yritysten omistama metsä ja muu metsämaa;
b)
valtion omistama metsä ja metsämaa;
c)
metsät, joiden omistajana olevan oikeushenkilön pääomasta vähintään 50 prosenttia on jonkin a ja b alakohdassa tarkoitetun tahon hallussa.
31 artikla
1. Jäsenvaltioiden on määriteltävä maatalousmaa, jolle voidaan myöntää asetuksen (EY) N:o 1698/2005 43 artiklan mukaisesti tukea ensimmäiseen metsitykseen. Määritelmän on katettava säännöllisesti viljelty maa.
Direktiivien 79/409/ETY ja 92/43/ETY mukaisesti nimettyjen Natura 2000 -alueiden ensimmäisen metsityksen on oltava kyseisen alueen hoitotavoitteiden mukaista.
2. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 43 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin ’perustamiskustannuksiin’ sisältyvät istutusmateriaalista ja istuttamisesta aiheutuvat kustannukset sekä istuttamiseen suoraan liittyvät ja istuttamisen tarpeelliseksi tekemät kustannukset.
3. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 43 artiklan 1 kohdan c alakohdan soveltamiseksi ’viljelijöillä’ tarkoitetaan henkilöitä, jotka käyttävät olennaisen osan työajastaan maatalouden harjoittamiseen ja saavat huomattavan osan tuloistaan jäsenvaltion määrittelemien perusteiden mukaisesti.
4. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 43 artiklan 3 kohdan ja 44 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi ’nopeakasvuisten lajien lyhytkiertoviljelyllä’ tarkoitetaan sellaisten lajien viljelyä, joiden kiertoaika eli saman alan korjuuväli on alle 15 vuotta.
32 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 44 artiklan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on määritettävä, kuinka paljon taimia hehtaarille voidaan enintään istuttaa, ottaen huomioon paikalliset olosuhteet, puulajit ja tarve varmistaa maan maatalouskäytön jatkuminen.
33 artikla
1. Kun asetuksen (EY) N:o 1698/2005 48 artiklan mukainen tuki kattaa metsäpalojen katkaisulinjojen perustamisen, tukikelpoisiin kustannuksiin voidaan sisällyttää perustamiskustannusten lisäksi asianomaisen alueen myöhemmät hoitokustannukset.
Jos metsäpalojen katkaisulinjoja ylläpidetään maataloustoiminnalla, tähän ei myönnetä tukea maatalouden ympäristötukea saavilla aloilla.
2. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 48 artiklassa tarkoitetut metsäpaloja ehkäisevät toimet voivat kattaa seuraavat toimet:
a)
suojaavien perusrakenteiden luominen, kuten metsäautotiet, metsätiet, vedenottopaikat, katkaisulinjat, raivatut ja hakatut alueet sekä toimet katkaisulinjojen sekä raivattujen ja hakattujen alueiden säilyttämiseksi;
b)
ennalta ehkäisevät metsähoitotoimet, kuten kasvillisuuden pitäminen kurissa, harvennus ja kasvillisuuden rakenteen monipuolistaminen;
c)
kiinteiden metsäpalovalvontalaitteiden ja viestintälaitteiden käyttöönotto tai kehittäminen.
34 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 50 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut maatalousalueet, jotka on sisällytetty direktiivin 2000/60/EY mukaisiin vesipiirin hoitosuunnitelmiin, ovat asetuksen (EY) N:o 1698/2005 38 artiklan mukaisesti tukikelpoisia, jos vesipiirin hoitosuunnitelma on laadittu ja sitä toteutetaan kyseisillä alueilla.
2. Sellaisia ympäristösyitä, joiden vuoksi aluetta voidaan asetuksen (EY) N:o 1698/2005 50 artiklan 6 kohdan mukaisesti pitää metsitykseen soveltuvana, voivat olla eroosion ja/tai autioitumisen torjunta, biodiversiteetin lisääminen, vesivarojen suojelu, tulvien torjunta ja ilmastomuutoksen lieventäminen edellyttäen, ettei tulvien torjunta ja ilmastomuutoksen lieventäminen vahingoita biodiversiteettiä tai aiheuta muita ympäristötuhoja.
3 alajakso
Toimintalinja 3
35 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 53 artiklan soveltamiseksi ’maatilakotitalouden jäsenellä’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä tai tällaisten henkilöiden muodostamaa ryhmää, maataloustyöntekijöitä lukuun ottamatta, siitä riippumatta, millaisen oikeudellisen aseman kansallinen lainsäädäntö ryhmälle ja sen jäsenille antaa. Jos maatilakotitalouden jäsen on oikeushenkilö tai tällaisten henkilöiden muodostama ryhmä, jäsenen on harjoitettava tilalla maataloutta tukihakemuksen esittämishetkellä.
36 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 59 artiklan e alakohdassa tarkoitettujen julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien, joille maksetaan tukea paikallisten kehittämisstrategioiden täytäntöönpanosta, on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
niiden on luotava aluekohtaiset paikalliset kehittämisstrategiat aluetta pienempien yksiköiden tasolla;
b)
niiden on edustettava tämän artiklan a alakohdassa tarkoitetulla maantieteellisellä tasolla toimivia julkisia ja yksityisiä toimijoita;
c)
toimintakustannukset eivät saa ylittää 15:tä prosenttia julkisista menoista, jotka liittyvät kunkin yksittäisen julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuden paikalliseen kehittämisstrategiaan.
4 alajakso
Toimintalinja 4
37 artikla
1. Kun kyseessä on asetuksen (EY) N:o 1698/2005 IV osaston I luvun 4 jaksossa tarkoitetun toimintalinjan 4 täytäntöönpano, jäsenvaltiot tai alueet voivat valita, katetaanko jäsenvaltio tai alue kokonaisuudessaan vai osittain, mukauttamalla vastaavasti perusteita, joiden mukaisesti paikalliset toimintaryhmät ja niiden edustamat alueet valitaan.
Paikallisten toimintaryhmien valintamenettelyjen on oltava avoimia asianomaisille maaseutualueille ja varmistettava kilpailu paikallisia kehittämisstrategioita esittävien paikallisten toimintaryhmien välillä.
2. Ehdotuspyynnöt maaseutualueiden valitsemiseksi asetuksen (EY) N:o 1698/2005 62 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen paikallisten kehittämisstrategioiden toteuttamiseen on järjestettävä kahden vuoden kuluessa ohjelmien hyväksymisestä. Jäsenvaltiot tai alueet voivat kuitenkin järjestää uusia ehdotuspyyntöjä erityisesti silloin, kun Leader on avoinna uusille alueille, jolloin saatetaan tarvita pidempiä määräaikoja.
3. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 61 artiklan a alakohdassa ja 62 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen alueiden väestömäärän on yleisenä sääntönä oltava vähintään 5 000 ja enintään 150 000 asukasta.
Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa 5 000 ja 150 000 asukkaan rajoja voidaan kuitenkin alentaa tai korottaa.
4. Yhteisön 30 päivänä huhtikuuta 2004 muodostaneiden jäsenvaltioiden on pyrittävä varmistamaan, että etusijalle asetetaan sellaisten paikallisten toimintaryhmien valitseminen, jotka ovat yhdentäneet paikallisiin kehittämisstrategioihinsa yhteistyötä asetuksen (EY) N:o 1698/2005 62 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
38 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 63 artiklan c alakohdassa tarkoitettujen paikallisten toimintaryhmien toimintakustannuksiin voidaan maksaa yhteisön tukea enintään 20 prosenttia paikallisesta kehittämisstrategiasta aiheutuvista kaikista julkisista menoista.
39 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 65 artiklassa tarkoitetussa yhteistyössä on oltava mukana vähintään yksi Leader-toimintalinjassa valittu paikallinen toimintaryhmä. Yhteistyön täytäntöönpanosta vastaa koordinoiva paikallinen toimintaryhmä.
2. Yhteistyöhön voivat osallistua asetuksen (EY) N:o 1698/2005 59 artiklan e alakohdassa tarkoitetut julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet ja muut maaseutualueet, joiden järjestäytyminen sisältää seuraavat piirteet:
a)
paikallinen ryhmä toimii jollakin maantieteellisellä alueella, on aktiivinen maaseudun kehittämisessä ja sillä on valmiudet laatia kyseiselle alueelle kehittämisstrategia;
b)
paikallinen ryhmä on järjestäytynyt paikallisten toimijoiden kumppanuutena.
3. Yhteistyöhön on sisällyttävä yhteisen toimen toteuttaminen.
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 65 artiklan mukaista tukea voidaan myöntää ainoastaan yhteisestä toimesta aiheutuviin menoihin, yhteisten rakenteiden ylläpitämiseen ja valmistelevaan tekniseen apuun.
Toiminnan edistämisestä aiheutuviin menoihin voidaan maksaa tukea kaikilla alueilla, joita yhteistyö koskee.
4. Jos paikallisten toimintaryhmien toteuttamia hankkeita ei ole sisällytetty asetuksen (EY) N:o 1698/2005 62 artiklan 4 kohdan mukaisesti paikalliseen kehittämisstrategiaan, yhteistyöhankkeiden valinnasta vastaavat jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset. Tässä tapauksessa paikalliset toimintaryhmät voivat esittää yhteistyöhankkeet toimivaltaisille viranomaisille viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013.
5. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi hyväksytyt valtioiden väliset yhteistyöhankkeet.
5 alajakso
Tekninen apu
40 artikla
Jos maaseudun kehittämisohjelmat kattavat sekä lähentymistavoitealueita että muita alueita, asetuksen (EY) N:o 1698/2005 70 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun tekniseen apuun suunnattava maaseuturahaston rahoitusosuus voidaan määrittää sen perusteella, minkä tyyppisiä alueita ohjelmassa on eniten.
41 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 68 artiklassa säädetyn kansallisen maaseutuverkoston hoitamiseen tarvittava rakenne voidaan perustaa joko toimivaltaiseen kansalliseen viranomaiseen tai tarjouskilpailumenettelyillä. Tämän rakenteen on pystyttävä hoitamaan kyseisen artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut tehtävät.
2. Jos yksi maaseudun kehittämisohjelma kattaa jäsenvaltion koko alueen, kansallinen maaseutuverkosto on osa ohjelman teknistä apua, ja asetuksen (EY) N:o 1698/2005 68 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan soveltamisalaan kuuluviin tekijöihin liittyvät suunnitellut menot on eroteltava toisistaan. Kyseisen a alakohdan soveltamisalaan kuuluviin tekijöihin liittyvät menot eivät kuitenkaan voi ylittää 25:tä prosenttia kansalliseen maaseutuverkostoon varatusta määrästä.
3. Jos jäsenvaltiot hyödyntävät asetuksen (EY) N:o 1698/2005 66 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä mahdollisuutta, kansallisen maaseutuverkoston perustamiseen ja toimintaan tarkoitettu erityisohjelma on hyväksyttävä kyseisen asetuksen 18 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
Tällaisten erityisohjelmien esittämiseen, hyväksymiseen ja muuttamiseen sovelletaan soveltuvin osin tämän asetuksen 4 artiklaa, 5 artiklan 1 ja 3 kohtaa ja 6 artiklaa.
Erityisohjelmassa ja sen rahoitustaulukoissa on eroteltava toisistaan tekijät, jotka kuuluvat asetuksen (EY) N:o 1698/2005 68 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan soveltamisalaan. Kyseisen a alakohdan soveltamisalaan kuuluviin tekijöihin liittyvät menot eivät kuitenkaan voi ylittää 25:tä prosenttia asianomaisen ohjelman kokonaismäärästä.
4. Kansalliset maaseutuverkostot on perustettava viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2008.
5. Kansallisten maaseutuverkostojen perustamiseen ja järjestäytymiseen liittyvät yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan liitteessä II.
2 Jakso
Useita toimenpiteitä koskevat yhteiset säännökset
42 artikla
Jos kyseessä ovat useampaan kuin yhteen toimintalinjaan ja/tai toimenpiteeseen kuuluvat yhdennetyt toimet, kuhunkin toimen osaan, jonka on selkeästi tunnistettu kuuluvan tietyn maaseudun kehittämistoimenpiteen soveltamisalaan, on asetuksen (EY) N:o 1698/2005 70 artiklan 7 kohdan soveltamiseksi sovellettava kyseiseen toimenpiteeseen liittyviä edellytyksiä.
43 artikla
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että investointitoimenpiteiden tuki kohdennetaan selkeästi määriteltyihin tavoitteisiin, jotka kuvastavat tunnistettuja rakenteellisia ja alueellisia tarpeita ja rakenteellisia haittoja.
44 artikla
1. Jos tuensaaja siirtää koko maatilansa tai osan siitä toiselle henkilölle tuen myöntämisen edellytyksenä olevan sitoumuksensa aikana, tämä toinen henkilö voi jatkaa sitoumusta sen jäljellä olevan voimassaoloajan. Jos sitoumusta ei jatketa tällä tavalla, tuensaajan on maksettava takaisin myönnetty tuki.
2. Jäsenvaltiot voivat olla vaatimatta 1 kohdassa tarkoitettua takaisinmaksua, kun:
a)
tuensaaja, joka on jo täyttänyt huomattavan osan sitoumuksestaan, luopuu lopullisesti maataloustuotannosta, eikä ole tarkoituksenmukaista, että seuraaja jatkaa sitoumusta;
b)
siirto, joka koskee osaa tuensaajan maatilasta, tapahtuu sitoumuksen jatkoajalla 27 artiklan 12 kohdan toisen alakohdan mukaisesti ja siirto koskee enintään 50:tä prosenttia sitoumuksen ennen jatkoaikaa kattamasta alasta.
3. Tilaa koskevissa vähäisissä muutoksissa jäsenvaltiot voivat toteuttaa erityistoimenpiteitä sen varmistamiseksi, että 1 kohdan soveltaminen ei johda tehdyn sitoumuksen kannalta epäasianmukaisiin tuloksiin.
45 artikla
1. Jos tuensaaja lisää tilansa pinta-alaa tuen myöntämisen edellytyksenä olevan sitoumuksensa aikana, jäsenvaltiot voivat säätää sitoumuksen laajentamisesta koskemaan lisäalaa sitoumuksen jäljellä olevan voimassaoloajan 2 kohdan mukaisesti tai alkuperäisen sitoumuksen korvaamisesta uudella sitoumuksella 3 kohdan mukaisesti.
Kyseinen korvaaminen voidaan myös tehdä, jos sitoumuksen kattamaa alaa laajennetaan tilalla.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu laajentaminen voidaan sallia ainoastaan, jos
a)
siitä on etua asianomaiselle toimenpiteelle;
b)
se voidaan perustella sitoumuksen luonteella, jäljellä olevan voimassaoloajan pituudella ja lisäalan koolla;
c)
se ei haittaa tuen myöntämisedellytysten noudattamisen varmistamiseksi tehtävien tarkastusten tehokkuutta.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun uuden sitoumuksen on katettava koko kyseinen ala, ja sen ehtojen on oltava vähintään yhtä tiukat kuin alkuperäisen sitoumuksen.
4. Jos tuensaaja ei voi jatkaa tekemiensä sitoumusten noudattamista tilan tilusjärjestelyjen taikka toimivaltaisten viranomaisten hyväksymien julkisten uusjakotoimenpiteiden tai uusjakotoimenpiteidenvuoksi, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta sitoumukset voidaan mukauttaa maatilan uuteen tilanteeseen. Jos tällainen mukautus osoittautuu mahdottomaksi, sitoumus päättyy eikä takaisinmaksua edellytetä sitoumuksen tosiasiallisen keston osalta.
46 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39, 40 ja 47 artiklan mukaisesti tehtyjen sitoumusten osalta on säädettävä tarkistuslausekkeesta, jotta varmistetaan sitoumusten mukauttaminen, jos mainitun asetuksen 39 artiklan 3 kohdassa, 40 artiklan 2 kohdassa tai 47 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja, asetuksen (EY) N:o 1782/2003 4 ja 5 artiklan sekä liitteiden III ja IV nojalla vahvistettuja asiaa koskevia pakollisia vaatimuksia muutetaan tai jos lannoitteiden ja kasvinsuojeluaineiden käyttöä koskevia vähimmäisvaatimuksia ja muita kansallisessa lainsäädännössä vahvistettuja asiaa koskevia pakollisia vaatimuksia muutetaan, ja sitoumukset ylittävät nämä kyseisissä artikloissa säädetyt vaatimukset.
Jos tuensaaja ei hyväksy tällaista mukautusta, sitoumus päättyy eikä takaisinmaksua edellytetä sitoumuksen tosiasiallisen keston osalta.
47 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä erityisesti seuraavat ylivoimaiset esteet tai poikkeukselliset olosuhteet ja luopua vaatimasta tuensaajan saaman tuen takaisinmaksua kokonaan tai osittain:
a)
tuensaajan kuolema;
b)
tuensaajan pitkäaikainen kyvyttömyys harjoittaa ammattiaan;
c)
maatilan merkittävän osan pakkolunastus, jos kyseinen pakkolunastus ei ollut ennakoitavissa sitoumuksen tekopäivänä;
d)
tilan maihin merkittävällä tavalla vaikuttava vakava luonnonmullistus;
e)
kotieläintuotantoon tarkoitettujen tilan rakennusten tuhoutuminen onnettomuudessa;
f)
eläinkulkutauti, joka vaikuttaa tuottajan koko karjaan tai osaan siitä.
2. Tuensaajan tai hänen oikeudenhaltijansa on kirjallisesti ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle ylivoimaisesta esteestä tai poikkeuksellisista olosuhteista ja esitettävä viranomaista tyydyttävät asiaa koskevat todisteet kymmenen työpäivän kuluessa päivämäärästä, jona tuensaajan tai hänen oikeudenhaltijansa on mahdollista se tehdä.
IV LUKU
Tukikelpoisuus ja hallinnolliset määräykset
1 Jakso
Toimenpiteiden todennettavuus ja valvottavuus sekä tukikelpoisuussäännöt
1 alajakso
Toimenpiteiden todennettavuus ja valvottavuus
48 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 74 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki maaseudun kehittämistoimenpiteet, joita ne aikovat toteuttaa, ovat todennettavissa ja valvottavissa. Tätä varten jäsenvaltioiden on määriteltävä valvontajärjestelyt, jotka antavat niille kohtuullisen varmuuden siitä, että tukikelpoisuusperusteita ja muita sitoumuksia noudatetaan.
2. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 31, 38, 39, 40 ja 43-47 artiklan mukaisten maksujen laskennan riittävyyden ja tarkkuuden osoittamiseksi ja vahvistamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että laskelmista vastaavat laitokset tai yksiköt saavat tarkoituksenmukaista asiantuntija-apua yksiköiltä tai laitoksilta, joista ne ovat toiminnallisesti riippumattomia. Tällaisen asiantuntija-avun tarjoaminen on näytettävä toteen maaseudun kehittämisohjelmassa.
2 alajakso
Korkotuet
49 artikla
Maaseuturahastosta voidaan yhteisrahoittaa lainojen korkotukia asetuksen (EY) N:o 1698/2005 71 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Jos jäsenvaltiot esittävät korkotukien maksamista, niiden on osoitettava ohjelmissaan korkotuen laskennassa käytettävä menetelmä.
Jäsenvaltiot voivat milloin tahansa laina-aikana ottaa käyttöön järjestelmän korkotuen jäljellä olevien vuotuisten maksuerien pääomittamiseksi. Viimeisen maksupäivän jälkeen mahdollisesti jäljellä olevat vuotuiset maksuerät on pääomitettava, ja ne on suoritettava viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015. Kun komissiolle esitetään maksuhakemuksia, diskontatun tuen maksavan, välittäjänä toimivan rahoituslaitoksen maksamia määriä pidetään tosiasiallisesti aiheutuneina menoina.
Toisen kohdan soveltamiseksi jäsenvaltion maksajaviraston on tehtävä sopimus diskontatun tuen maksavan, välittäjänä toimivan rahoituslaitoksen kanssa. Jäsenvaltioiden on esitettävä ohjelmassa laskentamenetelmä, oletukset tulevista arvoista, joita käytetään laskettaessa maksamatta olevan korkotuen pääomitettua arvoa, ja tuen siirtämistä tuensaajille jatkossakin koskevat järjestelyt.
Jäsenvaltiot vastaavat edelleen rahoituksenvälittäjälle maksetun diskontatun tuen tuenmaksun hallinnoinnista koko lainakauden ajan ja aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperinnästä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (14) 33 artiklan mukaisesti.
3 alajakso
Muut rahoitusjärjestelyt
50 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 71 artiklan 5 kohdan mukaisesti maaseuturahastosta voidaan maaseudun kehittämisohjelmien osana yhteisrahoittaa sellaisesta toimesta aiheutuvia menoja, joka sisältää rahoitusosuuksia pääomarahastojen, takuurahastojen ja lainarahastojen, jäljempänä ’rahastot’, tukemiseksi tämän asetuksen 51 ja 52 artiklan mukaisesti.
51 artikla
1. Rahaston rahoittajien tai sponsorien on esitettävä hallintoviranomaiselle toimintasuunnitelma, josta ilmenevät muun muassa kohdemarkkinat tai takaussalkku, arviointiperusteet, rahoitusehdot, rahaston toimintabudjetti, omistajat ja muut rahoittajat, rahastonhoitajien osaamiseen, pätevyyteen ja riippumattomuuteen liittyvät vaatimukset, rahaston säännöt, maaseuturahaston rahoitusosuuden käyttötarkoitus perusteluineen, tapaukset, joissa sijoituksesta luopuminen tulee kyseeseen, ja rahaston lakkauttamista koskevat säännöt mukaan luettuna maaseuturahaston rahoitusosuudeksi katsottavien varojen uudelleenkäyttö. Hallintoviranomaisen on arvioitava toimintasuunnitelma ja seurattava sen toteuttamista tai vastattava muiden suoritettavaksi uskomastaan arvioinnista ja toimintasuunnitelman toteuttamisen seurannasta.
2. Rahaston on oltava itsenäinen oikeudellinen yksikkö, jota koskevat osakkaiden keskinäiset sopimukset, tai erillinen rahoitusyksikkö olemassa olevassa rahoituslaitoksessa. Jälkimmäisessä tapauksessa rahastolla on oltava omat toteuttamissääntönsä, jossa määrätään erityisesti sen erillisestä kirjanpidosta, jotta rahastoon sijoitetut uudet varat (maaseuturahaston rahoitusosuus mukaan luettuna) voidaan pitää erillään rahoituslaitoksen alkuperäisistä varoista. Komissio ei voi olla rahaston osakas.
3. Rahastot sijoittavat yrityksiin tai antavat niille takuita niiden perustamis-, varhais- tai laajentumisvaiheissa ainoastaan sellaisiin toimintoihin, joita rahastonhoitajat pitävät kannattavina. Taloudellisen kannattavuuden arviossa on otettava huomioon kaikki kyseisten yritysten tulolähteet. Rahastot eivät saa investoida vaikeuksissa oleviin yrityksiin tai antaa niille takuita, sellaisina kuin nämä yritykset määritellään yhteisön suuntaviivoissa valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja niiden rakenteiden uudistamiseksi (15).
4. Hallintoviranomaisten ja rahastojen on estettävä mahdollisimman tarkkaan pääoma- ja lainamarkkinoiden kilpailun vääristyminen. Erityisesti pääomasijoitusten ja lainojen tuotot (hoitokulujen osuus pois luettuna) voidaan osoittaa ensisijaisesti yksityisen sektorin osakkaille näiden keskinäisessä sopimuksessa sovittuun korvaukseen saakka ja sen jälkeen jakaa omistusosuuksien mukaisessa suhteessa kaikkien osakkaiden ja maaseuturahaston kesken.
5. Rahastojen hoitokulut eivät saa ylittää ohjelma-aikana kolmea prosenttia keskimääräisestä vuosittain maksetusta pääomasta tai takuurahastojen osalta kahta prosenttia, ellei tarjouskilpailun jälkeen päädytä korkeampaan osuuteen.
6. Rahastoille maaseudun kehittämisohjelmista myönnettävän rahoituksen ehdot, mukaan lukien suoritteita, investointistrategiaa ja -suunnittelua, seurantaa, tapauksia, joissa sijoituksesta luopuminen tulee kyseeseen, ja rahaston lakkauttamista koskevat säännöt, on vahvistettava rahaston ja jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen välisessä rahoitussopimuksessa.
7. Maaseuturahaston ja muiden julkisen vallan lähteiden tukemiin rahastoihin samoin kuin rahaston yksittäisiin yrityksiin tekemiin sijoituksiin tai tällaisille yrityksille antamiin takuisiin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1698/2005 säännöksiä tai valtiontukea koskevia yhteisön sääntöjä.
52 artikla
1. Kun kyseessä ovat tämän asetuksen 51 artiklassa tarkoitetut rahoitusjärjestelyt, asetuksen (EY) N:o 1290/2005 26 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti komissiolle ilmoitettavat menot ovat tällaisten rahastojen perustamisesta tai niihin osallistumisesta aiheutuvat kokonaismenot.
Kun kyseessä kuitenkin on maaseudun kehittämisohjelman loppumaksun suorittaminen ja ohjelman päättäminen asetuksen (EY) N:o 1290/2005 28 artiklan mukaisesti, tukikelpoiset menot ovat seuraavien yhteissumma:
a)
kustakin rahastosta yritysinvestointeihin suoritetut maksut tai annetut takuut, myös takuurahastoista takuina sidotut määrät;
b)
tukikelpoiset hoitokustannukset.
Rahoitusjärjestelyjen mukaisesti tosiasiallisesti maksetun maaseuturahaston rahoitusosuuden ja toisen alakohdan a tai b alakohdan mukaisten tukikelpoisten menojen välinen erotus on ilmoitettava viimeisen ohjelmavuoden tilinpäätöksessä.
2. Maaseudun kehittämisohjelmista rahastoihin maksetuista maksuista saadut korkotulot on käytettävä yksittäisten yritysten rahoitusjärjestelyjen rahoittamiseen.
3. Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on käytettävä yksittäisten yritysten hyväksi varat, jotka palautetaan toimeen rahastojen tekemistä investoinneista tai jotka jäävät yli kaikkien vakuuksien täyttämisen jälkeen.
4 alajakso
Tulonmenetysten ja luontoissuoritusten vakiokustannukset ja oletusarvot
53 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa vahvistaa asetuksen (EY) N:o 1698/2005 31, 37-41 ja 43-49 artiklassa säädetyn tuen tason tulonmenetyksen vakiokustannusten ja -oletusten perusteella.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava 1 kohdassa tarkoitettujen laskelmien ja vastaavan tuen osalta seuraavat seikat:
a)
kaikki osatekijät ovat todennettavissa;
b)
perustana olevat luvut on laadittu asianmukaista asiantuntemusta apuna käyttäen;
c)
lähde, josta luvut ovat peräisin, ilmoitetaan selkeästi;
d)
tarpeelliset erittelyt on tehty tapauksen mukaan paikallisten tai alueellisten olosuhteiden ja tosiasiallisen maankäytön ottamiseksi huomioon;
e)
jos kyseessä ovat asetuksen (EY) N:o 1698/2005 31, 37-40 ja 43-47 artiklan mukaiset toimenpiteet, mukana ei ole kiinteisiin investointikustannuksiin liittyviä tekijöitä.
54 artikla
1. Jos toimenpiteisiin sisältyy luontoissuorituksia, julkisten tai yksityisten tuensaajien osuudet, erityisesti tavaroiden ja palvelujen tarjoaminen ilman laskun tai vastaavien asiakirjojen avulla todistettua käteismaksua, voidaan katsoa tukikelpoisiksi menoiksi edellyttäen, että seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
osuudet muodostuvat maan tai kiinteistön, välineiden ja laitteiden tai raaka-aineiden tarjonnasta, tutkimus- tai ammattitoiminnasta tai palkattomasta vapaaehtoistyöstä;
b)
osuudet eivät liity 50 artiklassa tarkoitettuihin rahoitusjärjestelyihin;
c)
osuuksien arvo voidaan puolueettomasti arvioida ja todentaa.
Riippumattoman ja pätevän asiantuntijan tai asianmukaisesti valtuutetun virallisen elimen on määriteltävä maan tai kiinteistön arvo.
Palkattoman vapaaehtoistyön arvo määritellään käytetyn ajan ja vastaavasta työstä yleisesti maksettavan tunti- tai päiväpalkan mukaan ja tapauksen mukaan ennalta määriteltyjen vakiokustannusten perusteella edellyttäen, että valvontajärjestelmä antaa kohtuullisen varmuuden siitä, että työ on tosiasiallisesti tehty.
2. Maaseuturahastosta yhteisrahoitetut julkiset menot, jotka koskevat luontoissuorituksia sisältäviä toimia, eivät saa ylittää tukikelpoisten menojen kokonaismäärää toimen päättyessä, luontoissuoritukset pois luettuina.
5 alajakso
Investoinnit
55 artikla
1. Investoinneissa tukikelpoiset menot rajoitetaan seuraaviin:
a)
kiinteistöjen rakentaminen, hankkiminen, mukaan lukien hankinta leasing-vuokrauksella, tai kunnostaminen;
b)
uusien koneiden ja laitteiden hankinta tai ostoleasing, tietokoneohjelmistot mukaan luettuina, enintään omaisuuden markkina-arvoon asti. Muut leasingsopimukseen liittyvät menot, kuten vuokranantajan kate, korkojen jälleenrahoituskulut, yleiskulut ja vakuutusmaksut, eivät ole tukikelpoisia;
c)
edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, toteutettavuustutkimukset sekä patenttien ja käyttölupien hankinta.
Poiketen siitä, mitä säädetään ensimmäisen alakohdan b alakohdassa ja ainoastaan komission suosituksessa 2003/361/EY (16) tarkoitettujen mikroyritysten ja pienten ja keskisuurten yritysten osalta, jäsenvaltiot voivat asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa vahvistaa edellytykset, joiden mukaan käytettyjen välineiden ja laitteiden hankinta voidaan katsoa tukikelpoiseksi menoksi.
2. Kun kyseessä ovat maatalousinvestoinnit, investointitukea ei voida myöntää maatalouden tuotanto-oikeuksien, eläinten tai yksivuotisten kasvien hankintaan tai yksivuotisten kasvien istutukseen.
Eläinten hankintaan liittyvät menot voivat kuitenkin olla tukikelpoisia, kun kyseessä on luonnonmullistusten vahingoittamien maatalouden tuotantomahdollisuuksien palauttaminen asetuksen (EY) N:o 1698/2005 20 artiklan b kohdan vi alakohdan mukaisesti.
Yksinkertaiset korvausinvestoinnit eivät ole tukikelpoisia.
6 alajakso
Investointituen ennakkojen maksaminen
56 artikla
1. Poiketen siitä, mitä säädetään komission asetuksen (EY) N:o 1975/2006 (17) 26 artiklan 5 kohdassa, investointituen tuensaajat voivat pyytää toimivaltaisilta maksajavirastoilta ennakon maksamista, jos tällainen mahdollisuus sisältyy maaseudun kehittämisohjelmaan. Julkisista tuensaajista tällainen ennakko voidaan maksaa ainoastaan kunnille ja kuntayhtymille sekä julkisoikeudellisille elimille.
2. Ennakon määrä saa olla enintään 20 prosenttia investointiin liittyvästä julkisesta tuesta, ja ennakon maksamisen edellytyksenä on 110 prosenttia ennakon määrästä olevan pankkitakuun tai vastaavan takuun antaminen.
Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen julkisten tuensaajien osalta maksajavirasto voi kuitenkin hyväksyä jäsenvaltioiden voimassa olevien säännösten mukaisesti viranomaisen kirjallisen, ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua prosenttiosuutta vastaavan vakuuden edellyttäen, että kyseinen viranomainen sitoutuu maksamaan vakuutta vastaavan määrän, jos oikeutta maksettuun ennakkoon ei vahvisteta.
3. Vakuus vapautetaan, kun toimivaltainen maksajavirasto vahvistaa, että investoinnista aiheutuvat todelliset menot ylittävät ennakon määrän.
2 Jakso
Valtiontuki
57 artikla
1. Maaseudun kehittämisohjelmat voivat sisältää asetuksen (EY) N:o 1698/2005 89 artiklan mukaista kansallisen lisärahoituksen antamiseksi myönnettävää valtiontukea perustamissopimuksen 36 artiklan soveltamisalaan kuuluviin toimenpiteisiin tai toimiin ainoastaan, jos valtiontuki on yksilöity tämän asetuksen liitteessä II olevan 9.A kohdan mukaisesti.
2. Maaseudun kehittämisohjelmat voivat sisältää valtiontukea, jolla jäsenvaltiot myöntävät rahoitusosuuksia yhteisön tuen täydennykseksi asetuksen (EY) N:o 1698/2005 88 artiklan mukaisesti mainitun asetuksen 25 ja 52 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin ja mainitun asetuksen 28 ja 29 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin kuuluviin toimiin tai jolla jäsenvaltiot myöntävät mainitun asetuksen 89 artiklan mukaista kansallista lisärahoitusta mainitun asetuksen 25, 27 ja 52 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin ja mainitun asetuksen 28 ja 29 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin kuuluviin toimiin, ja toimenpiteet ja toimet eivät kuulu perustamissopimuksen 36 artiklan soveltamisalaan, ainoastaan, jos valtiontuki on yksilöity tämän asetuksen liitteessä II olevan 9.B kohdan mukaisesti.
3. Tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista toimenpiteistä ja toimista aiheutuvat menot ovat tukikelpoisia ainoastaan, jos perustana oleva tuki ei tuen myöntämishetkellä ole neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (18) 1 artiklan f alakohdassa tarkoitettua sääntöjenvastaista tukea.
Jäsenvaltion hallintoviranomaisen tai muun toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että jos tukea on tarkoitus myöntää tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin kuuluviin toimiin asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b ja d alakohdassa tarkoitettujen voimassa olevien tukijärjestelmien perusteella, mainitun asetuksen 1 artiklan e alakohdan vaatimusta ilmoittaa yksittäisistä tuista noudatetaan, ja että tällaiset toimet valitaan vasta sen jälkeen, kun perusteena olevasta tuesta on ilmoitettu komissiolle ja komissio on sen hyväksynyt perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan nojalla.
3 Jakso
Tiedotus ja julkistaminen
58 artikla
1. Maaseudun kehittämisohjelmiin on sisällytettävä viestintäsuunnitelma, jossa vahvistetaan:
a)
tavoitteet ja kohderyhmät;
b)
tiedotus- ja viestintätoimenpiteiden sisältö ja strategia sekä toteutettavat toimenpiteet;
c)
ohjeellinen talousarvio;
d)
täytäntöönpanosta vastaavat hallintoyksiköt tai -elimet;
e)
perusteet, joilla arvioidaan tiedotus- ja julkistamistoimenpiteiden vaikutusta maaseudun kehittämisohjelmien avoimuuteen ja tietoisuuteen niistä sekä yhteisön rooliin.
2. Tiedotukseen ja julkistamiseen myönnetty määrä voi olla osa maaseudun kehittämisohjelman teknistä apua.
3. Tiedotusta ja julkistamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan liitteessä VI.
59 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 77 artiklan mukaisesti perustetun seurantakomitean kokouksissa puheenjohtajan on tiedotettava tiedotus- ja julkistamistoimenpiteiden edistymisestä ja esitettävä komitean jäsenille esimerkkejä tällaisista toimenpiteistä.
4 Jakso
Seuranta ja arviointi
60 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 82 artiklassa säädetyn vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen rakenne ja osatekijät vahvistetaan tämän asetuksen liitteessä VII.
61 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 86 artiklan 4 kohdan mukainen väliarviointi on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2010 ja 86 artiklan 5 kohdan mukainen jälkiarviointi viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015.
Jos jäsenvaltiot eivät toimita väli- ja jälkiarviointikertomuksia tämän artiklan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa määräajoissa, komissio voi soveltaa asetuksen (EY) N:o 1290/2005 27 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä välimaksujen keskeyttämiseksi siihen saakka, kun se saa kyseiset arviointikertomukset.
62 artikla
1. Maaseudun kehittämisohjelmien yhteiset perus-, tuotos-, tulos- ja vaikutusindikaattorit luetellaan tämän asetuksen liitteessä VIII. Kyseinen indikaattoriluettelo muodostaa asetuksen (EY) N:o 1698/2005 80 artiklassa tarkoitetut yhteiset seuranta- ja arviointisäännöt.
Tarvittaessa indikaattorit on eriteltävä tuensaajien iän ja sukupuolen mukaan sekä sen mukaan, toteutetaanko toimenpiteitä epäsuotuisilla alueilla vai lähentymistavoitealueilla.
2. Tuotos- ja tulosindikaattorien kehittyminen on osa vuotuista täytäntöönpanokertomusta. Kyseisen kertomuksen on sisällettävä yhteisiä ja lisäindikaattoreita.
Sen mittaamiseksi, kuinka maaseudun kehittämisohjelmien tavoitteiden täyttämisessä edistytään, tuotos-, tulos- ja vaikutusindikaattoreille on vahvistettava ohjeelliset tavoitteet ohjelman täytäntöönpanon ajaksi, mukaan luettuna asetuksen (EY) N:o 1698/2005 89 artiklassa tarkoitettu kansallinen lisärahoitus.
3. Komissio laatii yhteisiä seuranta- ja arviointisääntöjä koskevat ohjeet soveltamalla yhteistä lähestymistapaa jäsenvaltioiden kanssa. Ohjeet kattavat ainakin seuraavat tekijät:
a)
seurantavaatimukset;
b)
ennakko-, väli- ja jälkiarvioinnin järjestäminen ja kaikille maaseudun kehittämistoimenpiteille yhteiset arviointikysymykset;
c)
raportointiohjeet indikaattoreiden kehittymisen arvioimiseksi;
d)
toimenpidekohtaiset tietolomakkeet, jotka sisältävät toimintalogiikan ja eri indikaattorit;
e)
perus-, tuotos-, tulos- ja vaikutusindikaattoreita koskevat tietolomakkeet.
5 Jakso
Tietojen ja asiakirjojen sähköinen toimittaminen
63 artikla
1. Komissio perustaa yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa tietojärjestelmän, jäljempänä ’tietojärjestelmä’, joka mahdollistaa turvallisen tietojenvaihdon komission ja kunkin jäsenvaltion välillä yhteisen edun mukaisista asioista. Kyseiset tiedot sisältävät hallinnolliset, toiminnalliset ja taloudelliset näkökohdat, joista viimeksi mainitut kuuluvat komission asetuksen (EY) N:o 883/2006 (19) 18 artiklan soveltamisalaan.
Komissio perustaa tietojärjestelmän ja päivittää sitä soveltamalla yhteistä lähestymistapaa jäsenvaltioiden kanssa.
2. Tietojärjestelmässä mahdollistetaan hallinnon ja toiminnan seuranta sisällyttämällä siihen yhteisen edun mukaiset asiakirjat, erityisesti seuraavat: kansalliset strategiasuunnitelmat ja niiden päivitykset, tiivistelmäkertomukset, ohjelmat ja niiden muutokset, komission päätökset, vuotuiset täytäntöönpanokertomukset, mukaan luettuna toimenpiteiden luokittelu liitteessä II olevassa 7 kohdassa esitetyn taulukon mukaisesti, sekä liitteessä VIII olevat seuranta- ja arviointi-indikaattorit.
3. Hallintoviranomainen ja komissio syöttävät tietojärjestelmään vastuullaan olevat asiakirjat vaaditussa muodossa ja pitävät ne ajan tasalla.
4. Tietojärjestelmä on jäsenvaltioiden ja komission käytössä joko suoraan tai automaattisen synkronoinnin ja tietojen syöttämisen kansallisten ja alueellisten tietojärjestelmien kanssa mahdollistavan rajapinnan kautta.
Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle pyynnöt tietojärjestelmän käyttöoikeuksista keskitetysti.
5. Tietojenvaihto allekirjoitetaan sähköisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/93/EY (20) 5 artiklan mukaisesti. Jäsenvaltiot ja komissio hyväksyvät tietojärjestelmässä käytettyjen allekirjoitusten oikeudelliset vaikutukset ja hyväksyttävyyden todisteena oikeudenkäyntimenettelyissä.
6. Päivämääränä, jona asiakirjat on toimitettu komissiolle, pidetään päivämäärää, jona jäsenvaltio välittää asiakirjat syötettyään ne tietojärjestelmään.
Asiakirja katsotaan lähetetyksi komissiolle, kun jäsenvaltio ei enää voi muuttaa sitä ja poistaa sitä tietojärjestelmässä.
7. Tietojärjestelmän yhteisten osien kehittäminen ja päivittäminen rahoitetaan yhteisön talousarviosta asetuksen (EY) N:o 1698/2005 66 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Kansallisten ja paikallisten järjestelmien ja tietojärjestelmän välisistä yhteyksistä aiheutuvat kustannukset sekä kansallisten ja paikallisten järjestelmien mukauttamisesta aiheutuvat kustannukset voivat olla mainitun asetuksen 66 artiklan 2 kohdan mukaisesti tukikelpoisia.
8. Jos kyseessä on ylivoimainen este tai poikkeuksellinen tilanne, ja erityisesti tietojärjestelmän toiminnan häiriintyessä tai pysyvän yhteyden puuttuessa jäsenvaltio voi toimittaa asiakirjat komissiolle kirjallisina. Asiakirjoja ei voida toimittaa kirjallisina ennen kuin asiasta on sovittu komission kanssa ennakolta.
Kun tietojärjestelmän käytön estävä ylivoimainen este tai poikkeuksellinen tilanne päättyy, jäsenvaltion on syötettävä vastaavat asiakirjat tietojärjestelmään. Tässä tapauksessa lähetyspäivänä pidetään kirjallisten asiakirjojen lähetyspäivämäärää.
V LUKU
Loppusäännökset
64 artikla
Kumotaan asetus (EY) N:o 817/2004 1 päivästä tammikuuta 2007.
Asetusta sovelletaan edelleen ennen 1 päivää tammikuuta 2007 asetuksen (EY) N:o 1257/1999 nojalla hyväksyttyihin toimenpiteisiin.
Asetuksen (EY) N:o 817/2004 11 artiklaa ja liitteessä II olevan 9.3.V.A kohdan 1 alakohtaa, 9.3.V.B kohdan 1, 2 ja 3 alakohtaa ja 9.3.V.B kohdan toista luetelmakohtaa sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2009 asti asetuksen (EY) N:o 1698/2005 94 artiklan kolmannen kohdan nojalla.
65 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivänä tammikuuta 2007 alkavaa ohjelmakautta koskevaan yhteisön tukeen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 15 päivänä joulukuuta 2006.