KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 21. oktober 2008
om statsstøtte C 10/08 (ex NN 7/08) som Tyskland har ydet til omstrukturering af IKB Deutsche Industriebank AG
(meddelt under nummer K(2008) 6022)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2009/775/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Proceduren blev indledt på grundlag af oplysninger, som Tyskland afgav den 3. august 2007. Ved brev af 15. januar 2008 anmeldte Tyskland disse foranstaltninger efter at have udvekslet yderligere oplysninger flere gange og gjorde gældende, at foranstaltningerne under alle omstændigheder måtte anses for at være en rednings-/omstruktureringsstøtte, der var forenelig med fællesmarkedet.
(2)
Ved brev af 27. februar 2008 underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for disse foranstaltninger.
(3)
Kommissionens beslutning om indledning af den formelle procedure (herefter kaldet procedurens indledning) blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede de interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til støtten. Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra tredjemand.
(4)
Efter procedurens indledning den 27. marts 2008 fremsatte Tyskland bemærkninger og fremsendte ud over de oplysninger, der blev fremsendt den 15. og 25. januar, den 5. og 25. februar, den 3., 6., 11., 14., 20. og 27. marts 2008, yderligere oplysninger den 3. og 25. april, den 7. og 30. maj, den 9. og 27. juni, den 25. juli, den 4., 22. og 26. august, den 2., 3., 4., 5., 16., 18., 19. og 25. september samt den 14. oktober 2008. Sammen med disse oplysninger fremsendte Tyskland 68 forskellige aftaler og dokumenter, der danner grundlag for de pågældende foranstaltninger. Desuden blev der afholdt en række møder og telefonkonferencer med Tyskland, den begunstigede virksomhed og Kreditanstalt für Wiederaufbau (herefter kaldet KfW).
2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE
2.1. Støttemodtageren
(5)
Støttemodtageren er IKB Deutsche Industriebank AG (herefter kaldet »IKB«). IKB er en tysk, mellemstor privatbank med hovedsæde i Düsseldorf, som er SDAX-noteret. Før krisen ejede den statslige bank KfW, der er hovedaktionær, 38 % af aktierne. Desuden ejede Stiftung Industrieforschung, der ikke driver egen virksomhed, 12 %. De resterende 50 % af aktierne blev handlet frit. Efter den planlagte kapitaltilførsel ville KfW's aktieandel stige til 91 %.
(6)
IKB's hovedaktionær, KfW, er en udviklingsbank, der er ejet af den tyske forbundsstat (80 %) og de tyske delstater (20 %). Med en balancesum på i alt 360 mia. EUR (pr. 31.12.2006) er det en af de ti største banker i Tyskland. KfW er en selvejende institution med hovedsæde i Tyskland, som således påvirker økonomi, samfund og økologi i Tyskland, Europa og resten af verden. Det er en af KfW's opgaver at støtte små og mellemstore virksomheder, at støtte finansiering og modernisering af boligbyggeri samt uddannelse og videreuddannelse, at finansiere kommunale infrastrukturprojekter, at støtte eksport- og projektfinansiering, at støtte udviklingslande og lande med overgangsøkonomi samt at støtte tiltag til beskyttelse af miljøet og klimaet. KfW skaffer primært støttemidlerne på kapitalmarkedet. Bankens statsligt pålagte hverv vedrørende støtte fremgår af den tyske lov om KfW (3). KfW har et »institutionelt ansvar« for at opfylde sit offentlige hverv.
(7)
Før omstruktureringen var IKB's aktiviteter fordelt på følgende fire forretningsområder.
1.
Virksomhedskunder
Det er IKB's primære forretningsområde at tilbyde langsigtet finansiering til mellemstore virksomheder med en årlig omsætning på over 7,5 mio. EUR. Ydelse af kreditter, egenkapitalfinansiering og leasing til mellemstore virksomheder har hele tiden været kernen i forretningerne med virksomhedskunder, hvor forretninger i Tyskland står i forgrunden. Mens IKB's markedsandel på markedet for virksomhedskunder kun er 1 %, dækker IKB 10 % af markedssegmentet for langsigtede kreditter til mellemstore virksomheder. IKB's styrke er de langsigtede kunderelationer. I betragtning af den meget hårde konkurrence er avancerne dog begrænsede. Udlånsforretningen er […] (4) mindre attraktiv, og IKB er derfor tvunget til at udvikle andre mere indbringende aktiviteter med denne kundekreds (f.eks. strukturerede finansieringer eller ejendomsprodukter) og at udnytte sine mangeårige kunderelationer i den forbindelse.
2.
Struktureret finansiering
Dette forretningsområde omfatter især følgende aktiviteter: Finansiering af direkte investeringer, projekt- og eksportfinansiering, finansiering af virksomhedsopkøb og infrastruktur samt omstrukturering af virksomheders finansieringsstrukturer og spredning af lån (syndikering) for mellemstore virksomhedskunder. IKB's afdelinger i de vigtige finansmetropoler London, Luxembourg, Madrid, Milano, New York og Paris er meget velplacerede til at varetage nationale og internationale opgaver med finansiering af virksomhedsopkøb. IKB hjælper sine kunder ved optimering af virksomhedens samlede finansiering og frasalg af kreditter. Inden for rammerne af den syndikerede udlånsforretning er IKB også involveret i kreditfaciliteter, der oprettes af andre pengeinstitutter. Tyskland er kernen i de strukturerede finansieringer, men IKB varetager også tyske virksomheders interesser i Vesteuropa.
IKB opnår et meget højt udbytte af sine aktiviteter inden for forretningsområdet strukturerede finansieringer. I den oprindelige omstruktureringsplan, som de senere aftalte udligningsforanstaltninger endnu ikke var omfattet af, var der budgetteret med en egenkapitalforrentning på ca. [ 10] % for dette forretningsområde.
3.
Ejendomsfinansiering
Ca. [ 10] % af IKB's markedsaktiviteter er koncentreret om ejendomsfinansiering. Finansiering af kontor-, handels- og industri-, logistik- og administrationsejendomme samt pakkefinansieringer på steder, hvor man må forvente vedvarende udlejning og salgbarhed, danner kernen i dette forretningsområde. Her er IKB partner for mellemstore virksomheder, store virksomheder, private og institutionelle investorer, projektudviklere, egnsudviklingsselskaber og investeringsfonde. Projekterne har et finansieringsbehov på mindst 5 mio. EUR. Som totaludbyder inden for ejendomsinvesteringer udvikler IKB også omfattende planer og løsninger til nybyggeri, renoverings- og omstruktureringsprojekter. Serviceydelserne inden for ejendomsfinansiering tilbydes ikke kun i Tyskland, men også i andre europæiske lande, især i Belgien, Frankrig, Italien, Luxembourg, Holland, Spanien og Det Forenede Kongerige.
I den oprindelige omstruktureringsplan, som de senere aftalte udligningsforanstaltninger endnu ikke var omfattet af, var der budgetteret med en egenkapitalforrentning på ca. [ 5] % i dette forretningsområde.
4.
Porteføljeinvesteringer
Siden begyndelsen af dette århundrede har IKB investeret mere og mere i internationale kreditporteføljer inden for mange forskellige investeringsområder. Målet med denne udvidelse var at diversificere risikoprofilen både med hensyn til regioner og brancher og samtidig øge udbyttet af provisionsindtægterne. Idet kreditrisikoen blev udskilt fra balancen gennem ikke-balanceførte virksomheder til specielt formål (SPE'er), kunne der frigøres kapital, så IKB kunne investere i andre aktivklasser som f.eks. finansiering til mellemstore virksomheder eller kreditporteføljer. Af de forklarende bemærkninger i betragtning 10 ff. fremgår det, at IKB's omfattende porteføljeinvesteringer er årsag til bankens vanskeligheder. Derfor har IKB i mellemtiden trukket sig ud af denne forretningstype igen.
(8)
I regnskabsåret 2006/07 blev der opnået følgende resultater på de forskellige forretningsområder:
Tabel 1
Oversigt over forretningsområderne
(EUR)
Driftsresultat
Udlånsvolumen
Virksomhedskunder
92,8
16 065
Strukturerede finansieringer
90,6
4 889
Fast ejendom
23,2
7 870
Egenkapitalfinansiering
11,3
18 260
Hovedafdeling/konsolidering
- 103
4 114
I alt
114,5
51 198
(9)
Før krisen havde IKB en balancesum på 49,1 mia. EUR (pr. 31.12.2006), der steg til 63,5 mia. EUR (pr. 31.3.2007) efter korrektion under hensyntagen til alle IKB's aktiviteter, der ikke fremgik af regnskabet.
2.2. Årsager til IKB's vanskeligheder
(10)
IKB's vanskeligheder er forbundet med den vedvarende subprime-krise i USA, som medførte høje risici for IKB og især for en af IKB's virksomheder til specielt formål (SPE), Rhineland Funding Capital Corporation (herefter kaldet »Rhineland«) (5). Som følge af krisen opstod der likviditetsmangel, som Rhineland (hvis de normalt anvendte CP ikke var fuldtegnet) dækkede ved at gøre brug af kreditlinjer hos forretningsbanker.
(11)
IKB stillede flere likviditetsfaciliteter til en værdi af i alt ca. 8,1 mia. EUR til rådighed for Rhineland. Rhineland investerede i strukturerede kreditporteføljer, hvilket også omfatter risici i forbindelse med lån i fast ejendom fra subprime-området i USA, og refinansierede sine investeringer ved at udstede kortfristede værdipapirer, der var sikret med fordringer (»commercial papers«, herefter kaldet »CP«). Ud over de likviditetsfaciliteter, som Rhineland fik stillet direkte til rådighed, stillede IKB indirekte en garanti for Rhinelands aktivposter via den såkaldte Havenrock-struktur. Havenrock-strukturens samlede tabsrisiko for IKB beløb sig til 1,2 mia. EUR. Både de direkte likviditetsfaciliteter til Rhineland og Havenrock-strukturen er ikke-balanceførte arrangementer. Desuden foretog IKB også direkte balanceførte porteføljeinvesteringer (til dels inden for subprime-området) ved hjælp af gældsbeviser med en lavere prioritet i den strukturerede investeringsenhed Rhinebridge (herefter kaldet »Rhinebridge«) og i andre typer investeringsporteføljer (f.eks. »collateralised debt obligations«, »CDO«). I sommeren 2007 blev dele af Rhinelands og Rhinebridges strukturerede porteføljer, der tidligere var vurderet meget højt, og CDO nedvurderet kraftigt af kreditvurderingsbureauerne.
(12)
På grund af den vedvarende krise på det amerikanske subprime-realkreditmarkedet og som direkte følge af kreditvurderingsbureauernes nedvurdering af værdipapirer med sikring i subprime-fordringer faldt værdien af visse papirer, der blev handlet inden for dette markedssegment. Det ramte især SPE'en Rhineland, der var i fare for ikke længere at kunne refinansiere sin investeringsportefølje på CP-markedet. Som følge af det udtørrede CP-marked var det sandsynligt, at Rhineland måtte trække på de likviditetsfaciliteter til en værdi af 8,1 mia. EUR, som IKB havde stillet til rådighed, men som der ikke var taget højde for i IKB's balance. Desuden var de andre regnskabsmæssige porteføljeinvesteringer som f.eks. Rhinebridge i vid udstrækning udsat for fair-value-udsving, der skulle optages i henhold til de internationale regnskabsstandarder (International Financial Reporting Standards - IFRS).
(13)
Årsagen til IKB's vanskeligheder er porteføljeinvesteringer på 18,3 mia. EUR. Størstedelen af de porteføljeinvesteringer på 18,3 mia. EUR, der fremgår af det korrigerede regnskab for 2006/2007, blev oprindeligt ikke balanceført og figurerede i Rhinelands balance, mens kun en mindre del var optaget i IKB's balance. Med hensyn til de ikke-balanceførte aktivposter, der kun fremgik af Rhinelands balance, drejede det sig om aktiver til en værdi af 11,5 mia. EUR (pr. 31.3.2007 og også under krisen). Værdien af disse aktiver faldt løbende som følge af salg og valutakurskorrektioner, og i august 2008 havde de en værdi på 6,3 mia. EUR. I det korrigerede regnskab for 2006/07 beløb de balanceførte porteføljeinvesteringer sig til 6,8 mia. EUR.
2.3. Foranstaltningerne
a) Den første foranstaltning: Risikoafdækning
(14)
Den 27. juli 2007 underrettede en tysk bank, som havde stillet en kreditlinje til rådighed for IKB, det tyske finanstilsyn (herefter kaldet »BaFin«) om, at den ville lukke denne kreditfacilitet. Derefter meddelte BaFin KfW, det tyske finansministerium og andre involverede parter, at BaFin ville lukke IKB (6), hvis de nævnte parter ikke ville overtage risiciene fra IKB's engagement i Rhineland. Desuden viste det sig, at IKB's subprime-poster ikke var begrænset til Rhineland, men også omfattede Rhinebridge og andre subprime-porteføljeinvesteringer.
(15)
Den 29. juli 2007 indgik BaFin, det tyske finansministerium, KfW og de tre store tyske bankforbund (7) en aftale om, at KfW efter aftale med BaFin skulle gribe ind og varetage en risikoafdækning (en såkaldt Risikoabschirmung) for IKB. De tre bankforbund erklærede sig villige til at overtage 30 % af risikoen i forbindelse med risikoafdækningen. Det blev bekræftet skriftligt den 16. august 2007 i en aftale mellem KfW og de tre bankforbund.
(16)
KfW anmeldte følgende foranstaltninger til sikring af IKB's kreditværdighed:
-
Fra mandag den 30. juli 2007, risikoafdækning vedr. alle IKB's rettigheder (gebyrer) og forpligtelser for de likviditetsfaciliteter på 8,1 mia. EUR, som Rhineland havde fået stillet til rådighed (dette beløb er i mellemtiden faldet til 6,3 mia. EUR primært som følge af valutakursudviklingen). Den formelle overtagelse af forpligtelserne den 29. juli 2007 vedr. de likviditetsfaciliteter, som Rhineland havde fået stillet til rådighed, gælder, indtil de strukturerede kreditporteføljer forfalder til betaling eller bliver solgt (8). Sådanne porteføljer har normalt en løbetid på over fem år.
-
Afdækningsgaranti til IKB mod tab på 1 mia. EUR som følge af engagementet i Rhinebridge og i andre balanceførte subprime-porteføljeinvesteringer på i alt 6,8 mia. EUR.
(17)
Oprindeligt havde Tyskland vurderet KfW's og de tyske bankforbunds forventede tab i forbindelse med risikoafdækningen for IKB til i alt 3,5 mia. EUR (Rhineland og Havenrock: 2,5 mia. EUR, Rhinebridge og andre subprime-porteføljeinvesteringer: 1 mia. EUR (9).
(18)
I den oprindelige aftale af 29. juli 2007 indgik KfW og de tyske bankforbund aftale om at fordele de forventede tab i forbindelse med risikoafdækningen på følgende måde:
-
I princippet dækker KfW 70 % af de forventede tab, dog uden risikoreduktion i forbindelse med Rhineland - dvs. KfW skal dække 100 % af de tab, der eventuelt overstiger de tyske bankforbunds andel på 30 % (se nedenfor).
-
De tyske bankforbund dækker 30 % af de forventede tab op til maksimalt 1 mia. EUR.
(19)
Risikofordelingen mellem KfW og de tyske bankforbund gælder inden for en maksimal dækningsgrænse på 1 mia. EUR for bankforbundene (se betragtning 18) uafhængigt af, hvor tabene realiseres inden for risikoafdækningen (Rhineland, Rhinebridge eller direkte investeringer), idet brugen af parternes garantier sker med sideordnet prioritet i overensstemmelse med den aftalte risikofordeling.
(20)
Ud over deres andel i risikoafdækningen har de tre tyske bankforbund erklæret sig villige til at søge at påvirke deres medlemmer på en sådan måde, at de igen stiller de kreditlinjer til rådighed for IKB, som blev lukket, da krisen brød ud.
(21)
Desuden bliver det påpeget i aftalen af 16. august 2007, at KfW i sin egenskab af pool-manager skal forhandle sig til en rimelig godtgørelse for risikoafdækningen og skal træffe foranstaltninger til tilbagebetaling af alle bankforbundenes og KfW's omkostninger. Mens der var enighed med hensyn til tilbagebetalingen, og der blev truffet passende foranstaltninger i den sammenhæng, blev spørgsmålet om godtgørelse ikke behandlet, da dette ville have kunnet været fortolket som […], som ville have krævet godkendelse fra […].
(22)
Bankforbundenes risikoandel på 30 % blev delt op blandt forbundene på følgende måde:
-
50 % forbundet af tyske banker (»BdB«)
-
16,7 % forbundet af tyske andelsbanker (»BVR«)
-
33,3 % forbundet af tyske sparekasser og girobanker (»DSGV«).
(23)
BdB overtog en andel på 50 %, fordi hver enkelt privat- eller virksomhedskundes indestående i tilfælde af IKB's insolvens ville være sikret af de private bankers garantifond med op til 30 % af omfanget af IKB's ansvarlige kapital (ca. 662 mio. EUR pr. kunde pr. 26. september 2007) (10).
b) Den anden foranstaltning: Forøgelse af risikoreserve
(24)
I betragtning af en yderligere forværring af situationen på de finansielle markeder blev risikoafdækningen for IKB udnyttet fuldstændigt inden for Havenrock-strukturen, og det viste sig, at risikoafdækningen var utilstrækkelig. Det blev nødvendigt med yderligere foranstaltninger til dækning af tab for at sikre IKB's fortsatte drift. I forbindelse med kreditlinjerne i Havenrock-strukturen sikrede KfW og bankforbundene den 30. november 2007 IKB mod yderligere tabsrisici på ca. 350 mio. EUR (440 mio. USD). 150 mio. EUR blev dækket af KfW, heraf 54,3 mio. EUR i form af et konvertibelt værdipapir, som KfW ombyttede til aktier den 14. februar 2008 (med virkning pr. 28. februar 2008) for at øge sin aktieandel i IKB til 43 %. BdB dækkede yderligere 150 mio. EUR, og BVR og DSGV yderligere 50 mio. EUR.
c) Den tredje foranstaltning: Kapitaltilførsel og lån fra KfW
(25)
I februar 2008 gav den tyske regering KfW pålæg om at stille yderligere 2,3 mia. EUR til rådighed for IKB.
(26)
1,05 mia. EUR blev ydet i form af lån, som blev eftergivet umiddelbart derefter, og som der er indgået en overskudsklausul for, ifølge hvilken IKB vil betale afdrag på lånet, hvis IKB i de kommende år igen får overskud. Foranstaltningerne var nødvendige for at indskyde kapital i banken og på den måde at forhindre, at IKB's kernekapitalprocent kom under den lovpligtige grænseværdi.
(27)
Desuden forlangte BaFin, at KfW stillede en reelt ubegrænset garanti for kapitaltilførsel. KfW erklærede sig villig til at sikre ekstra finansiering i form af en kapitaltilførsel på EUR 1,25 mia. Foranstaltningerne i forbindelse med denne kapitalforbedring blev i princippet truffet i august 2008. Den faktiske kapitaltilførsel kan dog først ske efter bekendtgørelse af en positiv beslutning fra Kommissionen. Kapitaltilførslen er således ikke gennemført endnu. Efter kapitaltilførslen ville KfW's aktieandel i IKB være ca. 90,8 %.
(28)
KfW's tredje foranstaltning blev støttet med 1,2 mia. EUR af den tyske regering, som stillede dette beløb til KfW's rådighed, og med 300 mio. EUR fra de tyske bankforbund.
d) Tilvejebringelse af likviditet
(29)
Desuden har KfW siden januar 2008 stillet likviditetsfaciliteter til en værdi af i alt [ 2,5] mia. EUR til rådighed for IKB. Midlerne er opdelt i to rammefaciliteter på hver […] mia. EUR, idet den første rammefacilitet blev oprettet den 24. januar 2008 til Euribor plus [ 50] til [ 50] basispoint med [ 100] % sikkerhed. Den anden rammefacilitet blev oprettet den 18. juli 2008 til Euribor plus [ 100] basispoint med [ 100] % sikkerhed. Denne høje securitisation af kreditlinjerne skulle sikre, at aktiverne er tilstrækkelige til at dække kreditten, selv hvis det værst tænkelige skulle blive en realitet.
(30)
Andre banker stillede også likviditetsfaciliteter til rådighed for IKB. F.eks. stillede [en amerikansk storbank] og [en anden amerikansk storbank] likviditetsfaciliteter til en værdi af [ 0,75] mia. EUR på månedsbasis og til Euribor plus [ 100] til [ 100] basispoint til rådighed for IKB med sikkerhed på [ 100] % til [ 100] %. Desuden havde IKB adgang til en likviditetsfacilitet på op til [ 250] mio. EUR, som [en tysk delstatsbank] havde stillet til rådighed med en varighed på et år til Euribor plus [ 90] til [ 100] basispoint mod [ 100] % til [ 100] % sikkerhed. En yderligere likviditetsfacilitet på [ 500] mio. EUR blev stillet til rådighed af [en anden tysk delstatsbank] med en varighed på et år til Euribor plus [ 50] basispoint med tilsvarende sikkerhed.
2.4. Øget tab under omstruktureringen
(31)
De forventede tab, der skulle dækkes via risikoafdækningen for ikke-balanceførte aktivposter i Rhineland, steg fra de oprindeligt anslåede 2,5 mia. EUR (i værste fald) til 7,0 mia. EUR (11). Som led i den risikoafdækning, der blev stillet til rådighed for Rhineland i juli 2007, overtog KfW i forbindelse med likviditetsfaciliteterne til Rhineland alle risici forbundet med de ikke-balanceførte aktivposter, således at KfW overførte disse risici til sit eget regnskab. Dette påvirker ikke den maksimale dækning på 1 mia. EUR for tab fra andre poster, som de tyske bankforbund har forpligtet sig til.
(32)
Desuden dækkede den første foranstaltning tab på op til 1 mia. EUR for balanceførte porteføljeinvesteringer på 6,8 mia. EUR. De balanceførte investeringers værdi faldt til 6,31 mia. EUR i foråret 2008 som følge af valutakurskorrektioner. I foråret 2008 forsøgte IKB også at sælge de to porteføljer ved en offentlig auktion. På grund af den vedvarende krise på kapitalmarkerne var det ikke muligt at sælge dem, da buddene lå langt under de forventede salgspriser. Derefter måtte IKB nedjustere den regnskabsmæssige værdi af disse porteføljer yderligere. Frem til august 2008 led IKB tab på [ 750] mio. EUR. Endvidere solgtes der aktiver til en nominel værdi af 990 mio. EUR på markedet. Derefter beløb den nominelle værdi af den resterende portefølje sig i august 2008 til [ 5] mia. EUR.
(33)
For at tage et klart skridt blev den resterende risikoafdækning af porteføljerne i IKB's regnskab opfyldt i august som forberedelse til et muligt salg af IKB, idet KfW stillede de resterende 360 mio. EUR til rådighed før tiden. Officielt blev tabene endnu ikke realiseret, men de tilgrundliggende aktivposter er allerede tabt. Garantien på 1 mia. EUR er således udnyttet fuldt ud og kan anses for at være opfyldt.
(34)
Som led i forhandlingerne med de bydende parter er de resterende porteføljeinvesteringer blevet delt op i to strukturerede investeringsporteføljer (SIP 1 og SIP 2). SIP 1 omfatter generelt [bestemte værdipapirer] med en nominel værdi på […] mia. EUR og en regnskabsmæssig værdi på [ 1] mia. EUR (12). SIP 2 omfatter IKB's resterende [værdipapirer] med en nominel værdi på […] mia. EUR og en regnskabsmæssig værdi på [ 1] mia. EUR.
(35)
Tabel 2 giver et overblik over udviklingen i porteføljeinvesteringerne frem til slutningen af august 2008. Realiserede og forventede tab anslås til i alt ca. 10,28 mia. EUR.
Tabel 2
Porteføljeinvesteringer fra marts 2007 til august 2008
(mia. EUR)
Nominel værdi korrigeret 3/2007
Kurskorrigeringer
Salg
(aktivernes nom. værdi)
Tab ved salg
(salgsprisens nom. værdi)
Realiserede tab
(aktivernes nom. værdi)
Nominel værdi 8/2008
(IKB eller KfW)
Afskrivninger
Regnskabsmæssig værdi 8/2008
(IFRS)
Tab i alt
(realiserede + forventede tab)
Rhineland
11,5
3,7
[ 1]
-
[ 0,5]
[ 5] (KfW)
[ 3]
[ 2]
[ 3,5]
Havenrock
(1,2)
-
-
-
1,2
0
0
0
1,2
I regnskabet i alt
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,75]
[ 5] (IKB)
[ 1,5]
[ 2]
[ 2]
-
SIP 1
findes ikke
[…] (IKB)
[…]
[ 1]
[…]
-
SIP 2
findes ikke
[…] (IKB)
[…]
[ 1]
[…]
-
Øvrige
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,5]
0
0
0
[ 0,5]
I alt (1-3)
18,3
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 1,7]
[ 7,5]
[ 4,5]
[ 3,0]
[ 6,0]
2.5. Salget
(36)
Salget af KfW's IKB-aktier blev påbegyndt i januar 2008 og blev afsluttet den 21. august 2008 med beslutningen om at sælge IKB til Lone Star Funds VI Financial Holdings, L.P. Dallas, USA (herefter kaldet »Lone Star«).
(37)
Salget skete som led i en åben, ubetinget og transparent licitation. Efter almindelig bekendtgørelse i begyndelsen af januar 2008 erklærede [ 40] bydende (herunder tyske og internationale banker og finansinvestorer) deres interesse i første runde. [ 20] bydende modtog et informationsmemorandum (i slutningen af januar) efter at have underskrevet en fortrolighedsaftale. [ 5] bydende afgav et indledende bud (i slutningen af februar). [ 5] bydende fik adgang til datarummet. I alt [ 5] bydende afgav et konkret bud (i midten af maj).
(38)
I slutningen af maj 2008 opfordrede KfW tre af de [ 5] bydende ([finansinvestorer og strategiske investorer fra forskellige lande]) til at afgive et bindende bud. Af de [ 5] bydende, der afgav et gyldigt bud, blev Lone Star valgt som køber på grundlag af en økonomisk sammenligning af de [ 5] bud, idet Lone Star havde budt den højeste nettopris.
(39)
Salget af IKB skete primært til en salgspris på ca. […] mio. EUR (for 90,8 % af aktierne) samt mod finansinvestoren Lone Stars løfte om at investere [ 400] mio. EUR i IKB. Lone Star stillede i forbindelse med buddet som krav, at overskudsklausulen ikke ville blive taget i brug. Som modydelse har Lone Star forpligtet sig til at finansiere SIP 2 med de tidligere nævnte [ 400] mio. EUR. For øjeblikket overvejer IKB at sælge aktivposterne i SIP 2 til en virksomhed med specielt formål (SPE). KfW har erklæret sig villig til at indtræde i refinansieringen af SIP 2 ved at yde et lån på 775 mio. EUR, som godtgøres til Euribor plus [ 80] basispoint, og som har prioritet frem for Lone Stars og IKB's Capital Notes til en værdi af [ 200] mio. EUR og Mezzanine Notes til en værdi af [ 150] mio. EUR.
(40)
KfW har købt SIP 1 til 1 mia. EUR (13). KfW er forpligtet til at dække tabsrisikoen for de første 150 mio. EUR, den tyske stat har stillet sikkerhed for de næste 600 mio. EUR (det drejer sig her om uventede tab (14), og KfW dækker de resterende 250 mio. EUR af risikoen. KfW er sikker på, at prisen allerede afspejler de samlede tab, der må forventes af porteføljen, så efter KfW's opfattelse er det ikke nødvendigt at træffe yderligere foranstaltninger.
(41)
Desuden bliver de to rammefaciliteter på [ 2,5] mia. EUR, som KfW har stillet til rådighed for IKB, forlænget frem til senest den […] (oprindeligt skulle de udløbe i hhv. april og juli 2009). Betingelserne er blevet ændret ganske lidt. Den stillede sikkerhed for den første facilitet blev reduceret fra [ 100] % til [ 100] %, og rentesatsen for den anden facilitet blev sænket fra Euribor plus [ 100] basispoint til Euribor plus [ 100] basispoint. Ifølge KfW er disse ændringer berettigede, fordi IKB har forøget sin egenkapital.
(42)
Desuden indeholder købekontrakten ingen særlige salgsbetingelser bortset fra en klausul vedrørende ansvarsfritagelse, som foreskriver, at [bestemte forhold] med finansielle konsekvenser på op til […] EUR er undtaget. Det omfatter især […]. Selvom det her drejer sig om […], som kunne være på op til […] EUR, er risikoen for, […], ifølge Tyskland meget lav, da IKB takket være sine meget gode driftsresultater havde den næstebedste bank-rating, en måned før finanskrisen indtrådte, og da banken ved vurdering af […] ud fra de tilgængelige oplysninger ikke afveg fra almindelig forretningsspraksis. Det er svært at vurdere dette […], da det på den ene side er ret usandsynligt, at denne situation indtræffer […], men på den anden side kunne de […] konsekvenser […] være alvorlige. Tyskland gør gældende, at sådanne […] risici normalt fortsat er den tidligere ejers i tilfælde af opkøb. Derfor har KfW undtaget denne risiko helt fra begyndelsen af salget. Da det er meget usandsynligt, at en sådan risiko indtræffer, har IKB ikke foretaget hensættelser i regnskabet til eventuelle fordringer.
2.6. Støtteforanstaltningerne
Tabel 3
Foranstaltninger til støtte af IKB i forbindelse med omstruktureringen
Nr.
Foranstaltning
Nominel værdi
(mia. EUR)
1.
Risikoafdækning (Rhineland: 5,8 mia. EUR, Havenrock: 0,85 mia. EUR, balanceførte aktivposter: 1 mia. EUR)
ca. 7,65
(deraf 1,00 fra bankforbundene)
2.
Ekstra risikoreserve (350 mio. EUR til dækning af yderligere tab - Havenrock)
0,35
(deraf 0,20 fra bankforbundene)
3.
Kapitaltilførsel og et ikke-tilbagebetalingspligtigt lån (til dækning af afskrivninger af aktivposter, der påvirker balancen)
2,30
(deraf 0,30 fra bankforbundene)
4.
Likviditetsfacilitet
[ 2,5]
5.
Salg af IKB-aktier
[…]
5.1.
Prioritetskredit til refinansiering af SIP 2
0,78
5.2.
Overdragelse af SIP 1 til KfW
1,00
5.3.
Klausul vedr. ansvarsfritagelse […]
[…]
I alt
[ 15]
2.7. Omstruktureringsplanen
(43)
Tyskland har tilsendt flere reviderede udgaver af omstruktureringsplanen for IKB. I bilagene fra august 2007 blev foranstaltninger til overvindelse af bankkrisen og undgåelse af problemer i fremtiden beskrevet. Umiddelbart efter at den første foranstaltning var truffet, lod IKB PriceWaterhouseCoopers (PWC) analysere den daværende situation. På grundlag af denne undersøgelse meddelte IKB den 3. september 2007, at IKB ville trække sig ud af forretningsområdet med internationale strukturerede investeringer.
(44)
I mellemtiden har IKB ajourført planen, og IKB er blevet solgt til Lone Star. Lone Star fremlagde en omstruktureringsplan for IKB, som blev gennemgået af revisionsselskabet KPMG fra den 16. juli 2008 til den 25. september 2008. Omstruktureringsplanen indeholder et overblik over IKB's relevante kernemarkeder, klarlægger årsagerne til krisen, analyserer problemerne og foreslår foranstaltninger til afhjælpning af disse problemer. Denne plans formål er på den ene side at opnå en kortsigtet stabilisering af bankens økonomiske situation ved at sikre den nødvendige likviditet og på den anden side at genetablere den langsigtede rentabilitet ved at fjerne risikoposter og fokusere på det primære forretningsområde. På langt sigt lægger omstruktureringsplanen op til, at IKB koncentrerer sig om forretningsområdet virksomhedskunder i form af mellemstore virksomheder, og at strukturerede finansieringer kun bibeholdes i den størrelsesorden, der er nødvendig for forretningerne med virksomhedskunder.
(45)
Omstruktureringsplanen bekræfter, at IKB forlader forretningsområdet porteføljeinvesteringer, sådan som IKB også havde besluttet umiddelbart efter krisen.
(46)
I løbet af drøftelserne med Kommissionen accepterede IKB desuden som en udligningsforanstaltning at gå ud af ejendomsfinansiering. Det betyder, at IKB fra slutningen af 2008 ikke indgår nye forretninger inden for ejendomsfinansiering, og at de eksisterende aktivposter afvikles hurtigst muligt (kreditlinjer kan ikke ophæves uden varsel), idet mindst 60 % skal være afviklet og IKB skal have solgt sine datterselskaber IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG og IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH i slutningen af omstruktureringsperioden, dvs. pr. 30. september 2011 (15). Den resterende portefølje på [ 3] mia. EUR likvideres ved de resterende aktivposters forfald. Det fuldstændige salg gør det muligt at reducere udlånsvolumen på forretningsområdet ejendomsfinansiering med 4,9 mia. EUR.
(47)
Desuden har Tyskland som en udligningsforanstaltning tilbudt, at IKB skiller sig af med nogle af sine datterselskaber:
-
IKB International SA, Luxemburg afvikles aktivt før den 30. september 2011 (16): Dette selskab med en balancesum på ca. [ 10] mia. EUR var en vigtig platform på kapitalmarkedet. Fra den 31. marts 2009 indgås der ingen nye forretninger. Alle de forretninger, der er vigtige for den første eller anden søjle, foretages fra IKB's hovedafdeling i Düsseldorf (17).
-
IKB Capital Corporation i New York med en balancesum på [ 2] mia. EUR var aktiv i USA inden for struktureret finansiering. Dette datterselskab afvikles aktivt før den 30. september 2011. Fra den 31. december 2008 indgås der ingen nye forretninger.
-
Desuden nedlægger IKB AG sin afdeling i Amsterdam. Denne afdeling med en kreditbog på [ 500] mio. EUR var specialiseret i finansiering af små og mellemstore virksomheder og handel med fast ejendom. Denne afdeling afvikles aktivt senest den 30. marts 2010. Fra den 31. december 2008 indgås der ingen nye forretninger.
-
Andelen på 50 % i Movesta Lease and Finance GmbH med en balancesum på p.t. [ 500] mio. EUR sælges senest den 30. september 2011.
-
Desuden skiller IKB sig af med bestemte, ikke-strategiske aktivposter til en værdi af 1,7 mia. EUR (balanceværdi pr. 31. marts 2007). De afvikles aktivt senest den 30. september 2011.
(48)
I betragtning af den spændte situation på markedet har Tyskland alligevel forhandlet sig frem til en genforhandlingsklausul, der giver IKB mulighed for at ændre en foranstaltning eller at erstatte den med en anden eller at forlænge en frist, hvis det er tilstrækkeligt begrundet, og Kommissionen ikke kommer med indsigelser, i tilfælde af uforudsete forhold, især hvis krisen på kapitalmarkedet varer ved, eller hvis det viser sig at være umuligt at sælge bestemte aktivposter.
(49)
Desuden har Tyskland forpligtet sig til at sikre, at IKB's samlede balancesum maksimalt andrager 33,5 mia. EUR (18) pr. 30. september 2011. Det svarer til en reduktion af balancesummen med 47,2 % i forhold til de 63,5 mia. EUR i den korrigerede balance fra marts 2007. Realisering af udligningsforanstaltningerne og udtrædelse af porteføljeinvesteringsområdet anslås af Tysklands på følgende måde:
Tabel 4
Reduktionsforanstaltninger
(mia. EUR)
Nr.
Foranstaltning
Aktiver pr. 31.3.2007
Aktiver pr. 30.9.2011
Resterende aktivposter på primært forretningsområde
[ 35,0]
[ 35,0]
Foranstaltninger til genetablering af rentabiliteten
Udtrædelse af porteføljeinvesteringer
18,30
0,00
Udligningsforanstaltninger
1.
Ejendomsfinansiering
4,90
[ 3,0]
2.
IKB International SA, Luxemburg
[ 10,0]
0,00
3.
IKB Capital Corporation, New York
[ 2,0]
0,00
4.
Amsterdam AG
[ 0,5]
0,00
5.
Salg af ikke-strategiske aktivposter
1,70
0,00
6.
Salg af IKB's andel på 50 % i Movesta
[ 0,5]
0,00
Mellemsum: åbne udligningsforanstaltninger (mellemsum: udførte udligningsforanstaltninger)
[ 15,0]
(0)
[ 3,0]
[ 12,0]
Fornyet opbygning af bestemte forretninger, der tidligere afvikledes i Luxembourg
-
[ 2,0]
Samlet balancesum uden vækst
63,50
(…)
Maksimal balancesum
33,50
33,50
Resterende margen til nye forretninger
-
(…)
(50)
Desuden gøres der i omstruktureringsplanen opmærksom på, at IKB, hvis Fitch-rating er faldet fra A + til BBB-, har finansieringsproblemer under de nuværende markedsbetingelser. Det maksimale likviditetsbehov frem til slutningen af omstruktureringsperioden anslås til [ 10 mia.] EUR. Denne likviditetsmangel skal udlignes ved hjælp af kapitaltilførslen, forlængelse af KfW's likviditetsfaciliteter og en fordringsbaseret refinansiering. En del af likviditetsmanglen dækkes ved at reducere de nye forretningsområder.
(51)
Omstruktureringsplanen indeholder endvidere planlægningsantagelser for bankens fremtidige udvikling i henhold til et good-case-, et base-case- og et bad-case-scenario. Ifølge disse antagelser vil IKB ifølge base-case-scenariet have opnået en egenkapitalforrentning på […] % i slutningen af omstruktureringsfasen i september 2011. Resultatet før skat vil i givet fald være […] mio. EUR med […] fuldtidsansatte. Tier-1-ratio vil stige til […] %, og omkostnings-/udbytteforholdet (cost income ratio) vil falde til […] %.
(52)
Tyskland tilsendte desuden oplysninger om omstruktureringsomkostningerne, der kan opdeles på følgende måde: Omkostninger i forbindelse med tab på porteføljeinvesteringer på [ 6] mia. EUR (Rhineland: 5,8 mia. EUR, Havenrock: 1,2 mia. EUR) og på balanceførte porteføljeinvesteringer ([…] mia. EUR) (19), reelle omstruktureringsomkostninger (inklusive risikoafdækning, portefølje-exit-omkostninger og administrationsomkostninger på ca. [ 0,25] mia. EUR), kapitaltab på ca. [ 1] mia. EUR, omkostninger i forbindelse med reduktion af forretningsområderne, der til dels er foretaget og til dels endnu ikke er sket som følge af forlængelsen af de eksisterende aftaler til en værdi af [ 1] mia. EUR, samt […] på […] mia. EUR (20). Derfor anslår Tyskland omkostningerne til omstruktureringen af IKB til i alt ca. [ 15] mia. EUR.
3. DEN FORMELLE PROCEDURE
(53)
I procedurens indledning rejste Kommissionen tvivl om, hvorvidt KfW's foranstaltninger til fordel for IKB er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, da risikoen i forbindelse med foranstaltningerne var ubegrænset for KfW, mens bankforbundenes andel af risikoafdækningen var begrænset, og IKB's andre aktionærer slet ikke deltog.
(54)
Desuden var Kommissionen på daværende tidspunkt i tvivl om, hvorvidt foranstaltningerne kunne anses for at være forenelige med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3. Efter Kommissionens opfattelse kunne foranstaltningerne ikke anses for at være midler til afhjælpning af en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi, der er forenelige med fællesmarkedet, i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b). Desuden mente Kommissionen ikke, at der var grund til at betragte foranstaltningerne som redningsstøtte, da det ikke drejede sig om midlertidige foranstaltninger. På daværende tidspunkt var samtlige kriterier, der fremgår af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (herefter kaldet rammebestemmelserne) (21), ikke opfyldt.
4. TYSKLANDS BEMÆRKNINGER I FORBINDELSE MED PROCEDURENS INDLEDNING
(55)
Tyskland fastholder den oprindelige opfattelse, at de pågældende foranstaltninger ikke kan kaldes statsstøtte, da de opfylder det markedsøkonomiske investorprincip. Indgrebet skete på baggrund af en markedsøkonomisk investors overvejelser, idet IKB's insolvens ville medføre højere omkostninger for KfW end foranstaltningerne til støtte af IKB's omstrukturering. Tyskland understreger, at spørgsmålet om en passende afkastningsgrad er irrelevant i den forbindelse. Desuden bør vurderingen af, om det markedsøkonomiske investorprincip blev overholdt, ske ex ante.
(56)
Ved vurdering af den første foranstaltning skulle der efter Tysklands opfattelse kun tages højde for de oprindeligt anslåede tab, dvs. tab på 3,5 mia. EUR i worst-case-scenariet og [ 2,5] mia. EUR i mid-case-scenariet. Tyskland gør gældende, at en markedsøkonomisk investor ville gå ud fra de direkte omkostninger ved IKB's eventuelle insolvens, dvs. i dette tilfælde 1,5 mia. EUR, som ville opstå ved at bevare IKB's regnskabsmæssige værdi på ca. 620 mio. EUR (22) (i henhold til de tyske regnskabsstandarder) og afskrive kreditter på ca. 850 mio. EUR, som IKB havde ydet til tredjemand i forbindelse med KfW's støtte (23). Desuden ville IKB's insolvens have medført, at yderligere kreditter fra støtteordningen på mindst 1,1 mia. EUR skulle have været afskrevet, hvilket ville få refinansieringsomkostningerne til at stige. Dertil kommer, at KfW's omdømme ville tage skade.
(57)
Tyskland påpeger derudover, at selv om støtteforanstaltningerne blev betragtet som statsstøtte, skulle støtten reduceres med de tab, som KfW ville lide i tilfælde af IKB's insolvens.
(58)
I forbindelse med den anden foranstaltning henviser Tyskland til, at dette kun er et supplement til den første foranstaltning, og at størstedelen af denne foranstaltning blev finansieret af bankforbundene. På baggrund af Alitalia-dommen må man gå ud fra, »at et kapitaltilskud med offentlige midler opfylder privatinvestorprincippet og ikke er statsstøtte, når foranstaltningen iværksættes sammen med et betydeligt indskud af kapital fra en privat investor på tilsvarende vilkår« (24).
(59)
Tyskland bestrider ikke, at den tredje foranstaltning har karakter af statsstøtte.
(60)
Efter Tysklands opfattelse er der heller ikke tale om statsstøtte ved salget af IKB, da KfW handlede som en markedsøkonomisk sælger. Købsprisen er resultatet af forhandlinger med de forskellige potentielle købere og er således i overensstemmelse med markedsvilkårene. De øvrige foranstaltninger var nødvendige for at sælge banken, og de blev foretaget på markedsbetingelser.
(61)
Dette gælder for det første for SIP 1, som blev solgt til KfW til en pris, der lå [ 10] % under den regnskabsmæssige værdi i henhold til IFRS-standarden. Denne pris er rent faktisk bedre end den salgspris, som Lone Star forhandlede sig frem til for SIP 2 ([nedslag 10] %), men i den forbindelse skal det indgå i overvejelserne, at SIP 2 i modsætning til SIP 1 primært bestod af […]. Derfor gør Tyskland gældende, at KfW kunne sælge porteføljen eller beholde den uden tab frem til forfald. Desuden havde KfW brug for støtte til salget af SIP 1 fra sin ejer, Forbundsrepublikken Tyskland, da KfW […]. Dette blev dækket af statsgarantien for at undgå, at KfW skulle binde egenkapital på ca. […] mio. EUR ([…]). For det andet var KfW's andel i SIP 2 også begrundet med markedsøkonomiske forhold, da dette i betragtning af kredittens høje prioritet var forbundet med begrænset risiko, og da betalingen (Euribor plus [ 80] basispoint), som Tyskland tilsendte markeds-benchmarks for, var høj. Det faktum, at KfW måtte påtage sig ansvarsrisikoen (reserve) på […] EUR for […], er ikke usædvanligt i tilfælde, hvor der er en lav sandsynlighed for, at tabet indtræffer, og kravet samtidig har en høj værdi, og det blev stillet som betingelse af alle parter i den sidste forhandlingsrunde.
(62)
Hvis Kommissionen skulle være af den opfattelse, at foranstaltningerne indeholder støtteelementer, påpeger Tyskland, at disse støtteforanstaltninger under alle omstændigheder skal anses for at være omstruktureringsstøtte, der er forenelig med fællesmarkedet. Bankens forretningsområde, der førte til bankens vanskeligheder, er blevet opgivet, og banken vil for fremtiden koncentrere sig om sit primære forretningsområde.
(63)
Desuden har Tyskland forpligtet sig til at træffe alle de foranstaltninger, der er nævnt i betragtning 46.
(64)
Tyskland gør desuden gældende, at banken har bidraget til omstruktureringen med en betydelig egenbetaling (mindst [ 10] mia. EUR). Tyskland har ændret sine bemærkninger til dette punkt flere gange, og egenbetalingen er senest beregnet som summen af alle bidrag til omstruktureringen, der ikke er givet støtte til, med reduktion af nye forretninger og indtjening fra salg minus tab. Nettoindtjeningen fra salgene er vurderet til [ 5] mia. EUR. Disse beregninger er baseret på de aktivposter, der skal sælges i omstruktureringsperioden, med fradrag af […], den resterende forretning i Luxembourg og enkelte porteføljeinvesteringer i Luxembourg. Tyskland vurderede de enkelte poster på følgende måde: handel med fast ejendom […] mia. EUR, datterselskabet i Luxembourg […] mia. EUR, datterselskabet i New York […] mia. EUR, Amsterdam […] mio. EUR, Movesta […] mia. EUR og andre ikke-strategiske aktiver […] mia. EUR.
5. RETLIG VURDERING AF STØTTE
5.1. Statsstøtte
(65)
Kommissionen vurderer først, om foranstaltningerne udgør statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1. I henhold til denne bestemmelse er statsstøtte støtte ydet af staten eller ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemstaterne.
a) Risikoafdækning og kapitaltilførsel (foranstaltning 1 til 3)
(66)
Kommission fastholder sit standpunkt fra procedurens indledning om, at ingen af disse tre økonomiske foranstaltninger ville være blevet truffet af en markedsøkonomisk investor, og at de således alle må anses for at være statsstøtte. Da IKB agerer på tværs af landegrænser og internationalt, er det ubestrideligt, at en begunstigelse i form af adgang til statsmidler ville begrænse konkurrencen og få betydning for banksektoren og dermed samhandelen inden for fællesskabet (25).
(67)
Kommission tager Tysklands argument om, at de pågældende foranstaltninger ikke ville have givet IKB en fordel, da KfW udelukkende handlede i sin egenskab af ejer og dermed som privat investor, til efterretning. Tyskland bestrider dog ikke, at KfW er et statsligt pengeinstitut med en offentligt opgave, og at KfW's handlinger kan henregnes til staten. Idet Tyskland indrømmer, at det tyske finansministerium ikke blot deltog i bestyrelsesmøderne, der havde indflydelse på samtlige beslutninger, der blev taget i weekenden fra den 27. til den 29. juli 2007, men endda havde formandsposten, da beslutningen blev truffet, bekræfter Tyskland reelt, at KfW's beslutninger kan henregnes til staten (26).
(68)
Derfor koncentrerede Kommissionen sig i sine undersøgelser om spørgsmålet om, hvorvidt IKB har opnået samme fordel ved KfW's intervention, som IKB ville have fået af en markedsøkonomisk investor under de samme omstændigheder. Kommissionen indrømmer, at risikoafdækningen for IKB ifølge de på forhånd foretagne vurderinger i værste fald ville have dækket et tab på i alt 2,5 mia. EUR. Som i sammenlignelige tilfælde (27) går Kommissionen også her ud fra, at en privat investor med hensyn til det forventelige tab i en så uoverskuelig situation ville have taget udgangspunkt i dette worst-case-scenario og ikke i et mid-case-scenario. Desuden skal det pointeres, at KfW ikke udelukkede, at hæftelsen potentielt set kunne stige til op til 8,1 mia. EUR.
(69)
Det er ikke korrekt, at foranstaltningen ville medføre lavere omkostninger for KfW og Tyskland end likvidationen af IKB (28), heller ikke, hvis der anvendes en ex-ante-vurdering af situationen på det tidspunkt, hvor beslutningen blev truffet (29). Kommissionen kan ikke acceptere alle de likvidationsomkostninger, som Tyskland har gjort gældende. Også selvom IKB's regnskabsmæssige værdi virkelig var 620 mio. EUR, gjorde Kommissionen allerede i procedurens indledning opmærksom på, at kursen på IKB-aktien var faldet betydeligt allerede før KfW's intervention, så værdien af KfW's andel af IKB på interventionstidspunktet sandsynligvis ikke svarede til den regnskabsmæssige værdi. Desuden betvivlede Kommissionen i procedurens indledning, at den anslåede risiko for tab på ca. [ 15] % var realistisk for de kreditter, der blev givet som led i støtten. Tyskland har ikke forelagt tilstrækkelige beviser til at underbygge plausibiliteten af den vurdering, som blev foretaget af KfW.
(70)
Efter Kommissionens vurdering er der heller ikke givet tilstrækkelig begrundelse for det truende indirekte tab, der er gjort gældende, som følge af en generel bankkrise, der, som beskrevet i procedurens indledning, synes at være af ren hypotetisk natur. Kommissionen fastholder ligeledes, at den strukturerede finansiering som led i støtten er en del af KfW's offentlige opgave og ikke af KfW's funktion som et normalt kreditinstitut. Derfor kan tabene fra denne forretning ikke anses for at være omkostninger, som en markedsøkonomisk investor ville have taget højde for (30).
(71)
Et afgørende argument for Kommissionen er fortsat, at de vurderede tab fra risikoafdækningen de facto ikke var begrænset til 2,5 mia. EUR, men var uden loft. Selv om det kunne gøres gældende, at BaFins ubegrænsede ansvar var krævet som en ufravigelig forudsætning for at give afkald på moratoriet, er der alligevel ingen tvivl om, at en markedsøkonomisk investor også ville have taget højde for dette forhold i forbindelse med dennes afvejning pro et contra. Det bliver tydeligt, når man ser på den private deltagelse i risikoafdækningen.
(72)
Hvad angår KfW's og bankforbundenes handlinger, bemærker Kommissionen, at en offentlig aktionær, der agerer parallelt med private investorer, skal være forholdsmæssigt lige så villig til at yde kapitalindskud på samme betingelser (31) og på grundlag af de samme forretningsmæssige overvejelser (32). Disse overvejelser ligger også til grund for Alitalia-dommen fra Retten i Første Instans, som Tyskland henviser til, hvor der blev forlangt sammenlignelige forhold.
(73)
I den sammenhæng fastholder Kommissionen, at bankforbundene i den første foranstaltning begrænsede deres dækning af tab til 1 mia. EUR (ca. 30 %), mens KfW ikke fastlagde en øvre grænse og således påtog sig en langt højere risiko end bankforbundene. Selv om de potentielle direkte tab som følge af KfW's ejerposition og kreditterne, i alt angivet til […] mia. EUR, trækkes fra (se betragtning 56), og de ugunstigste vurderinger bruges som grundlag, er KfW's andel af risikoafdækningen stadig lige så høj som de deltagende bankforbunds i alt. Det kan derfor konstateres, at KfW ikke medvirkede på samme måde som bankforbundene.
(74)
Endvidere er det ikke et holdbart argument, at det ville have udløst en generel krise i den tyske banksektor, som ville have haft katastrofale følger for KfW. Alle andre banker ville være blevet ramt på tilsvarende vis af en krise. Men bankforbundenes begrænsede andel af risikoafdækningen på 1 mia. EUR (ca. 30 %) står unægtelig ikke i forhold til deres medlemsbankers markedsandel i Tyskland på over 95 % (33). Kommissionen kan derfor ikke se nogen kommerciel årsag til KfW's uforholdsmæssigt høje bidrag. Ganske vist kan KfW i en vis udstrækning have handlet i sit datterselskabs interesse, men KfW er uden tvivl gået videre end en privat investor. En privat ejer ville have engageret sig langt mindre og ville have insisteret på yderligere støtte fra bankforbundene eller staten. Derfor har KfW under alle omstændigheder til en vis grad ikke handlet som en markedsøkonomisk investor.
(75)
Det samme gør sig gældende ved den anden foranstaltning, hvor det ifølge Tysklands udsagn blot drejede sig om en foranstaltning, der skulle supplere den første risikoafdækning. Selvom KfW's og bankforbundenes andel ser mere afbalanceret ud i absolutte tal (relativt set skulle bankforbundenes andel dog have været betydeligt større), må denne foranstaltning sammen med den første foranstaltning betragtes på baggrund af den samlede omstrukturering, så KfW, idet KfW ikke har handlet som en markedsøkonomisk investor, ifølge fast retspraksis ikke længere kan gøre argumentet om en markedsøkonomisk investor gældende (34).
(76)
Dette gælder i endnu højere grad for den tredje foranstaltning, hvor den tyske stat entydigt har givet KfW anvisninger om at handle og støttede en yderligere foranstaltning på 2,3 mia. EUR med 1,2 mia. EUR. Det gjorde KfW langt mere udsat end bankforbundene, også selv om IKB's insolvens ville udløse en sikkerhedsmekanisme, som ville fordele byrden på hele banksektoren.
(77)
I andre tilfælde har Kommissionen været af den opfattelse, at det er svært at definere støttebeløbet, når støtten ydes ved hjælp af risikoafdækning (35). I overensstemmelse med rammebestemmelserne og retspraksis kan støtteelementet i en garanti for en kriseramt virksomhed være lige så stort som det beløb, der potentielt dækkes af garantien, men undertiden dog også mindre (36). Men selv om støtteelementet blev vurderet ex ante til mindre end 8,1 mia. EUR (Rhineland, Havenrock og balanceførte aktivposter på 1 mia. EUR), er den realistiske vurdering af tabene på 6,8 mia. EUR imidlertid langt højere end vurderingerne af worst-case-scenariet (se tabel 3, uden tredje foranstaltning). Kommissionen kommer derfor frem til, at den støtte, der blev ydet som led i risikoafdækningen og via kapitaltilførslerne, beløber sig til 8,8 mia. EUR (se tabel 3, nr. 1-3).
b) Likviditetsfaciliteten
(78)
Ud over kapitaltilførslen og foranstaltningerne til udligning af tab støttede KfW også IKB's fortsatte drift med to rammefaciliteter på hver [ 1] mia. EUR. Disse foranstaltninger blev truffet som led i omstruktureringen og kan ikke adskilles fra første og anden foranstaltning, og KfW kan således heller ikke i dette tilfælde gøre argumentet om den markedsøkonomiske investor gældende (37). Det er ikke indlysende for Kommissionen, at en privat investor - især uden sikkerhed via en risikoafdækning - ville havet accepteret en så høj risiko. Hvis KfW alligevel skulle have orienteret sig efter bestemte markedsbenchmarks, burde det have afspejlet sig i støtteelementets størrelse.
(79)
Kommissionen fastholder, at der var fastlagt en fast rentesats på Euribor plus [ 50] til [ 50] basispoint for den første rammefacilitet, som allerede er udnyttet, og en rentesats på Euribor plus [ 100] basispoint for den anden likviditetsfacilitet, og at begge faciliteter […] var sikret med over 100 % ([…] %). Sikkerheden blev stillet med fuldgyldige IKB-aktiver, der ikke stammer fra porteføljeinvesteringer, og som normalt ikke skulle kunne give tab. Sikkerheden er struktureret, så sikkerheden de facto aldrig kan falde til under 100 %. Der er således reelt en høj sikkerhed og en relativt lav risiko for tab ved at stille likviditet til rådighed. KfW stolede således ikke kun på IKB's økonomiske formåen, men havde også fuld sikkerhed.
(80)
De anvendte risikotillæg skulle dog være i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (38) (herefter kaldet meddelelsen om referencesats og kalkulationsrente). Da virksomhedens kreditvurdering blev foretaget på grundlag af risikoafdækningen, og der er enighed om, at det drejer sig om en kriseramt virksomhed (se betragtning 96), skal Kommissionen anvende tillægget for kriseramte virksomheder. I tilfælde med høj sikkerhed er tillægget på 400 basispoint (39). Kommissionen går således ud fra, at fordelen ved den første likviditetsfacilitet på [ 1] mia. EUR med en periode på ti måneder (januar-oktober 2008) i gennemsnit svarer til [ 300] basispoint. Den anden likviditetsfacilitet fra juli 2008, som endnu ikke er udnyttet, giver med en periode på ni måneder (februar til oktober 2008) tilsvarende en fordel på [ 200] basispoint. Den støtte, der er forbundet med disse faciliteter, ville således beløbe sig til […] mio. EUR for den første likviditetsfacilitet og […] mio. EUR for den anden, hvilket giver en samlet støtte på […] mio. EUR.
(81)
Kommissionen har ingen anledning til at antage, at likviditetsfaciliteterne fra [en tysk delstatsbank] og fra [en anden tysk delstatsbank] ikke ville være blevet stillet til rådighed på baggrund af markedsøkonomiske overvejelser og muligvis ville have givet IKB en fordel. De omstændigheder, under hvilke disse likviditetsfaciliteter blev indrømmet, især det faktum, at interbankforretningen hører til en banks daglige og normale drift, den samtidige omfattende deltagelse af private erhvervsdrivende og det forhold, at [en tysk delstatsbank] og [en anden tyske delstatsbank] ikke oprettede disse kreditfaciliteter efter statens anvisning, har fået Kommissionen til at drage den konklusion, at der ikke er nogen indicier for, at de ovennævnte forretninger må henregnes til den tyske stat (40). Derfor omfatter disse faciliteter efter Kommissionens vurdering ingen statsstøtte.
c) Salget af IKB
(82)
Kommissionen har endvidere vurderet, om salget af IKB til Lone Star omfattede statsstøtte. Dette ville være tilfældet, hvis IKB var blevet solgt til Lone Star under markedsprisen. Tyskland har tilsendt Kommissionen mange oplysninger i den forbindelse (se afsnit 2.5), som dog ikke indeholder nogen indicier for, at den pris, som Lone Star betalte, ikke svarer til det højeste bud, som kunne være opnået ved et åbent, transparent, diskriminerings- og betingelsesfrit salg. Da dette ifølge Kommissionens principper for privatisering (41) er det afgørende kriterium, kan det konstateres, at salget ikke omfatter støtte til fordel for Lone Star.
(83)
Desuden vurderede Kommissionen, om salget omfattede yderligere støtte til IKB, hvilket ville være tilfældet, hvis likvidationen af IKB ville have medført lavere omkostninger for KfW end salget af IKB, dvs. at det blev undersøgt, om der var tale om normal sælgeradfærd. I den forbindelse fastholder Kommissionen, at der ved salget ikke kun bliver opnået en salgspris, men at salget også omfatter yderligere kapitaltilførsel fra KfW, som må betragtes som værende del af salget. Dette omfatter bevarelse af de to likviditetsfaciliteter på [ 2,5] mia. EUR, KfW's prioritetskredit til refinansiering af SIP 2, overdragelse af SIP 1 til KfW, som fandt sted før salget af IKB, og indkalkulering af ansvarsrisiko […]. KfW har helt klart truffet disse foranstaltninger for at muliggøre salget af IKB og for på den måde at komme af med så mange aktivposter som muligt på kortest mulig tid. Selvom KfW ved første øjekast har opnået en positiv salgspris, blev salget ledsaget af foranstaltninger, der, når alt kommer til alt, medførte en negativ salgspris.
(84)
Det må dog ikke ignoreres, at disse foranstaltninger blev iværksat som led i IKB's omstrukturering og dermed også i forbindelse med de første tre støtteforanstaltninger. Derfor kan Kommissionen ikke betragte disse adskilt fra de første tre foranstaltninger, hvorfor Kommissionen heller ikke anser KfW's argument om den markedsøkonomiske investor for at være holdbart her (42).
(85)
Lades dette ude af betragtning, synes kriteriet om den markedsøkonomiske sælger i dette tilfælde alligevel ikke at være opfyldt. Det afgørende er i sidste ende, om prisen blev negativ, fordi Tyskland ikke kunne gøre troværdige, ekstra afviklingsomkostninger gældende, som en markedsøkonomisk sælger ville have taget højde for. Kommissionen kan især ikke tage hensyn til de vurderede tab i forbindelse med risikoen for tab på de kreditter, der blev ydet som led i støtten. Efter Kommissionens vurdering er den strukturerede finansiering som led i støtten en del af KfW's offentlige opgaver og ikke af KfW's funktioner som et normalt pengeinstitut. De skulle derfor ikke betragtes som et omkostningspunkt, der også ville være vigtigt for en markedsøkonomisk investor, da denne slet ikke ville have indgået forpligtelser i forbindelse med statslige støtteforanstaltninger (43).
(86)
Derfor vurderede Kommissionen, om støtteforanstaltningerne de facto medførte en negativ pris. Da støtteforanstaltningerne ikke udgøres af tilskud, men i stedet generelt af kreditter og garantier, skal den økonomiske fordel, som de gav IKB, fastlægges på samme måde som ved en normal retlig vurdering af statsstøtte.
(87)
For det første stiller KfW stadig likviditet til rådighed for IKB. Som allerede beskrevet i betragtning 77 er det svært at sætte tal på den derved opnåede fordel, da private investorer muligvis også ville have været villige til at stille likviditet til rådighed under bestemte betingelser, så længe der blev ydet risikoafdækning. Efter salget af IKB til Lone Star ophæves risikoafdækningen. Lone Stars overtagelse af IKB og Kommissionens godkendelse af omstruktureringsstøtten og omstruktureringsplanen viser, at det anses for muligt at genetablere rentabiliteten. Mens IKB i omstruktureringsfasen officielt anses for at være en kriseramt virksomhed, er det berettiget at betegne virksomheden som »svag« (vurderingskategori B) ved beregning af foranstaltningen i hehold til meddelelsen om referencesatsen og kalkulationsrenten (44). I henhold til denne meddelelse var lånemargen 220 basispoint, hvilket betød, at den anden likviditetsfacilitet lå [ 100] basispoint og den første [ 125] basispoint under referencesatsen. Fremskrevet […] år (oktober 2008 til april […]) ville det give en ekstra støtte svarende til [ca. 90] mio. EUR.
(88)
For det andet købte KfW SIP 1 for 1 mia. EUR. Kommissionen fastholder, at den pris, som KfW forhandlede sig frem til, er [ 10] % lavere end den regnskabsmæssige værdi i henhold til IFRS-standarden, og at IKB allerede havde kunnet sælge nogle dele af porteføljen til priser, der lå over den regnskabsmæssige værdi i henhold til IFRS-standarden. Med den nuværende markedssituation findes der næppe en privat investor, der er i stand til eller villig til at købe en sådan portefølje (i hvert fald ikke hele porteføljen). Det faktum, at Lone Star ikke var interesseret i at købe, og at KfW ikke var i stand til at foretage et sådant køb uden statshjælp, taler for sig selv. Det kan ikke udelukkes, at det bliver nødvendigt at foretage yderligere afskrivninger af porteføljen. I værste fald ville det ramme tranchen af efterstillede fordringer på [ 200] mio. EUR. Da der ikke findes andre benchmarks, går Kommissionen ud fra, at SIP 1 giver KfW en ekstra risiko på op til [ 200] mio. EUR.
(89)
For det tredje stillede KfW en prioritetskredit på 775 mio. EUR til disposition for SIP 2, der bliver forrentet til Euribor plus [ 90] basispoint for den højere prioritet (dvs. at kreditten dækkes som første prioritet ved hjælp af opnåede indtægter). Kreditten ydes imidlertid til en virksomhed med specielt formål (SPE), der endnu ikke er kendt som låntager. Den rentesats, der er ydet til en sådan virksomhed med specielt formål, skulle i henhold til meddelelsen om referencesatsen og kalkulationsrenten være på mindst Euribor plus 400 basispoint (45). Da det dog drejer sig om en prioritetskredit, der er efterstillet IKB's indskud og således egentlig er til fordel for IKB, accepterer Kommissionen i dette tilfælde også en lånemargen på 220 basispoint. Støtteordningen i forbindelse med ydelsen af tranchen med højere prioritet på 775 mia. EUR kan således anslås til ca. [ 30] mio. EUR ([ 100] basispoint i løbet af […] år, dvs. fra oktober 2008 til […]).
(90)
For det fjerde var årsagen til overtagelsen af risikoen for […], at denne risiko ikke ville kunne anslås dækkende i tilfælde af, at risikoen blev overdraget sammen med IKB. Da der er tale om en begrænset ansvarsrisiko, og da det fremgår af oplysningerne, at det er ret usandsynligt, at risikoen ville blive til virkelighed, ville det ikke være rimeligt at se denne risiko som en del af salget. Den begrænsede risiko bekræftes af, at revisorerne ikke forlangte henlæggelser til reserver af IKB. Med hensyn til eventuelle betalinger af skadeserstatning, der måtte opstå som følge af […], er der naturligvis en vis restrisiko. Da der ikke blev fremsendt en kvantitativ risikovurdering, går Kommissionen ud fra, at der må budgetteres med […] EUR for de nuværende foranstaltninger, hvilket svarer til en risiko på […] %.
(91)
I alt omfatter de foranstaltninger, som KfW har truffet som led i salget af IKB, støtte til en værdi af 390 mio. EUR. Dette beløb overstiger salgsprisen på [ 100] mio. EUR med [ 250] mio. EUR, hvilket giver en negativ salgspris. Derfor må det konstateres, at salget af IKB indeholdt støtte til fordel for IKB.
d) Et overblik over de statslige støtteordninger
(92)
Som det fremgår af tabel 5, beløber den samlede støtte, der er ydet som led i alle foranstaltningerne, sig til 9,155 mia. EUR.
Tabel 5
Støtte til fordel for IKB under firmaets omstrukturering
Nr.
Foranstaltning
i mio. EUR
Støttebeløb
i mio. EUR
1
Første risikoafdækning (Rhineland: 5,8 mia. EUR, Havenrock: 0,85 mia. EUR; balanceførte aktivposter: 1 mia. EUR)
6 650
2
Anden risikoafdækning (350 mio. EUR til dækning af yderligere tab - Havenrock)
200
3
Kapitaltilførsel og ikke-tilbagebetalingspligtige lån (til dækning af afskrivningerne af balanceførte aktivposter)
2 000
4
Likviditetsfacilitet til IKB (før salget)
[…]
5
Salg af IKB
5a
Prisen på IKB-aktierne
[…]
5b
Likviditetsfacilitet til IKB (efter salget)
[…]
5c
Prioritetskredit til refinansiering af SIP 2
[…]
5d
Overdragelse af SIP 1 til KfW
[…]
5e
Ansvarsfrigørelse […]
[…]
Salg af IKB (netto)
[ 250]
I alt
[ 10 000]
5.2. Foranstaltningernes forenelighed med fællesmarkedet efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b): Støtte til afhjælpning af en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi
(93)
Kommissionen fastholder sit standpunkt fra procedurens indledning om, at EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), ikke finder anvendelse i den foreliggende sag. I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), må der ydes støtte for at modvirke en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi. Kommissionen henviser til, at Retten i Første Instans har pointeret, at EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), skal anvendes restriktivt.
(94)
Undersøgelsen har bekræftet Kommissionens antagelse om, at IKB's problemer skyldes hændelser i netop denne virksomhed. Desuden har de oplysninger, som Tyskland har forelagt, ikke kunnet overbevise Kommissionen om, at de systemiske virkninger, der måtte opstå som følge af IKB's insolvens, ville få en størrelsesorden, som ville medføre »en alvorlig forstyrrelse af økonomien« i Tyskland efter artikel 87, stk. 3, litra b) (46). Den konkrete sag skyldes specifikke problemer i IKB, der nødvendiggjorde målrettede støtteforanstaltninger, som kan træffes i henhold til reglerne for kriseramte virksomheder. De pågældende foranstaltninger kan således ikke erklæres forenelige med fællesmarkedet efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b).
5.3. Forenelighed med fællesmarkedet efter artikel 87, stk. 3, litra c) - omstruktureringsstøtte
(95)
Undersøgelsens resultater førte til den konklusion, at foranstaltningerne kan anses for at være omstruktureringsstøtte, der er forenelig med fællesmarkedet, da de opfylder alle betingelserne i rammebestemmelserne. Derfor er det ikke nødvendigt at undersøge, om der med de pågældende foranstaltninger også kunne være tale om redningsstøtte, hvilket Kommissionen allerede havde udelukket i procedurens indledning på grund af risikoafdækningens irreversible karakter.
a) Kriseramt virksomhed
(96)
Efter Kommissionens vurdering var IKB en kriseramt virksomhed i henhold til rammebestemmelsernes punkt 9, og uden KfW's intervention ville IKB med stor sandsynlighed ikke have været i stand til at imødegå likviditetskrisen ret meget længere. De truende tab ville have medført lukning af banken, og dermed er betingelserne i rammebestemmelsernes punkt 10, litra c), opfyldt. Tyskland har ikke gjort indsigelser mod dette standpunkt, der allerede blev fremført ved procedurens indledning.
b) Genoprettelse af den langsigtede rentabilitet
(97)
Denne undersøgelse har bekræftet, at IKB's langsigtede rentabilitet bliver genoprettet med omstruktureringen. Efter Kommissionens vurdering er salget af IKB til Lone Star af afgørende betydning for løsningen af de opståede problemer og for en positiv økonomisk udvikling i banken.
(98)
Desuden har undersøgelsen bekræftet, at IKB har omlagt sine aktiviteter. IKB har afhændet de tabsgivende forretningsområder og investerer ikke længere i porteføljeforretninger. For fremtiden koncentrerer banken sig desuden om sit primære forretningsområde, mellemstore virksomhedskunder. De resterende forretninger i segmentet struktureret finansiering bevares for at opfylde kravene på forretningsområdet virksomhedskunder, men [ 20] % af segmentet, men hele forretningsområdet ejendomsfinansiering vil dog blive opgivet. Desuden har IKB truffet foranstaltninger til forbedring af risikostyringen og reduceret risikoposterne væsentligt. IKB har således truffet de interne foranstaltninger, der er nødvendige for et kursskifte.
(99)
Desuden tager Kommissionen til efterretning, at der i IKB's omstruktureringsplan tilstræbes en vedvarende genoprettelse af IKB's langsigtede rentabilitet. Det fremgår af planen, der er understøttet af solide prognoser for markedets udvikling, at den valgte forretningsmodel vil fungere. En tier-1-ratio på […] % og omkostnings-/udbytteforholdet (cost income ratio) på […] %, der skal opnås inden 2011, tyder på, at der er tale om en solid forretningsplan. Den relativt lave egenkapitalforrentning på […] % (2012) skal ses i sammenhæng med IKB's relativt høje tier-1-ratio, der er en uundværlig buffer. Kommissionen tager de betydelige foranstaltninger til reduktion af omkostningerne til efterretning, som skal være gennemført inden år 2011. Kommissionen har også undersøgt de antagelser, der ligger til grund for omstruktureringsplanen, og betvivler ikke, at de er realistiske.
(100)
Det fremgår af omstruktureringsplanen, at en positiv økonomisk udvikling af IKB med en positiv egenkapitalforretning vil være mulig selv i tilfælde af et worst-case-scenario. I dette tilfælde vil banken stadig kunne opnå en tier-1-ratio på […] % og således have et solidt fundament.
c) Begrænsning af støtten til det nødvendige minimum - virksomhedens eget bidrag
(101)
Kommissionens tvivl om, hvorvidt støtten er begrænset til det nødvendige minimum, er nu fjernet. Kommissionen kan hermed konkludere, at støtten er begrænset til det nødvendige minimum, og at der ydes et betydeligt bidrag med egne midler til omstruktureringen i overensstemmelse med kravene i rammebestemmelserne, dvs. at mere end 50 % af omstruktureringsomkostningerne kommer fra egenfinansiering.
(102)
Omstruktureringsomkostningerne omfatter flere tabsposter (tab fra porteføljerne, tab som følge af højere finansieringsomkostninger, tab på grund af de reducerede forretningsområder og tab som led i salget af aktivposter) og omkostninger til oprettelse af risikoafdækningen, personaleomstruktureringsomkostninger, administrationsomkostninger samt rådgiver- og advokathonorarer. Kommissionen betvivler ikke, at disse omkostninger, sådan som Tyskland har angivet i betragtning 52, beløber sig til [ 15] mia. EUR. Kommissionen anerkender ligeledes, at det i forbindelse med refinansieringen af SIP 1 og prioritetskreditten for SIP 2 drejer sig om omstruktureringsomkostninger, da disse instrumenter er nødvendige for at genetablere den langsigtede rentabilitet. De samlede omkostninger vurderes således til ca. [ 17] mia. EUR.
(103)
IKB's omstrukturering kan i overensstemmelse med rammebestemmelsernes punkt 43 finansieres ved hjælp af støtte, støttemodtagerens egne midler, salg af aktiver, aktionærernes midler og fremmedfinansiering på markedsbetingelser.
(104)
Virksomheden selv samt de tidligere og de nye private aktionærer yder et stort bidrag til omstruktureringen af porteføljerne. Det gælder især bidraget fra bankforbundene, IKB's egenkapital (47) og kapitaltilførslen fra Lone Star. Dog kan forretningsmæssige tab og nedskæringer i virksomhedens aktiviteter som følge af krisen ikke anerkendes som egenbetaling, da det i henhold til rammebestemmelsernes punkt 43 skal dreje sig om et konkret, dvs. faktisk bidrag. På grundlag af denne kategori beløber egenbetalingen sig således til ca. […] mia. EUR ([ 20] %).
(105)
Hvis udbyttet af de salg, der blev foretaget som udligningsforanstaltninger, inddrages, øges dette beløb væsentligt, så det udgør mindst 50 %. Dette omfatter aktivposter med en nominel værdi på [ 15] mia. EUR (se tabel 4). Kommissionen kan dog ikke anerkende det fulde beløb som egenbetaling. For det første bliver en del af IKB Luxemburgs forretningsaktiviteter genoptaget i Düsseldorf ([…] mia. EUR), så det kun drejer sig om et delvist salg. For det andet bliver en del af de finansielle midler ikke opnået ved aktive salg, men som følge af de pågældende aktivers forfaldstidspunkt. For det tredje er det ikke klart, hvilken værdi aktivposterne kan afvikles til. […]. Tyskland har dog fremsat tilstrækkelige argumenter til at overbevise Kommissionen om, at den aktive afvikling af aktivposterne vil kunne indbringe mindst [ 5] mia. EUR inden for overskuelig fremtid (48). Kommissionen vil overvåge dette for at sikre, at der virkelig opnås en tilstrækkeligt høj egenbetaling, og at støtten virkelig er begrænset til det nødvendige minimum.
(106)
Salget af aktiverne har en dobbelt effekt. På den ene side reduceres mængden af risikovægtede aktiver, så der frigives kapital og kapitaliseringsgraden øges. På den anden side skabes der likviditet ved salget, som kan anvendes til finansiering af omstruktureringen eller til styrkelse af likviditetsgrundlaget (49). Som allerede forklaret i nr. 105 drejer det sig i forbindelse med disse midler til dels om forventet kapitaltilstrømning, hvoraf en del allerede er realiseret, og en yderligere del vil tilflyde virksomheden i nærmeste fremtid. Også hvis man ser bort fra de forventede kapitaltilstrømninger, der først kan opnås i 2011, og forsigtigt antager, at ikke alle forventede indtjeninger opnås i fuldt omfang, kommer Kommissionen frem til, at betingelsen om et egetbidrag på mindst 50 % for en omstrukturering, der ikke er i strid med statsstøttereglerne, er opfyldt.
(107)
Kommissionen er kommet til denne konklusion under hensyn til følgende aspekter:
Tabel 6
Egenbetaling
(mia. EUR)
Foranstaltning
Midlernes oprindelse
Værdi
Risikoafdækning
Bankforbund
1,50
Virksomhedens kapitalreserver og hybridkapital
IKB
[ 1,5]
Kapitaltilførsel SIP II
Lone Star
[ 0,25]
Mellemsum
[ 3,25]
Salg af porteføljeinvesteringer
Marked
[…]
Afvikling af handel med fast ejendom
Marked
[…]
Afvikling af IKB Int. Luxemburg
Marked
[…]
Afvikling af IKB CC New York
Marked
[…]
Afvikling af IKB Amsterdam
Marked
[…]
Salg af andelene i Movesta
Marked
[…]
Salg af ikke-strategiske aktivposter
Marked
[…]
Mellemsum: Salg som udligningsforanstaltninger
[ 5,0] (mindst […])
d) Undgåelse af urimelige konkurrencefordrejninger - kompenserende foranstaltninger
(108)
Kommissionen er efter undersøgelsen overbevist om, at der træffes tilstrækkelige foranstaltninger for så vidt muligt at mindske mulige negative effekter af støtten for konkurrenterne.
(109)
Kommissionen konstaterer, at IKB skiller sig af med et helt forretningsområde, og at IKB's mest udbytterige forretningsområde, strukturerede finansieringer, reduceres med [20-30] %.
(110)
Kommissionen kan ikke acceptere, at den største del af reduktionen (dvs. afviklingen af porteføljeinvesteringer til en værdi af 18,3 mia. EUR) gøres gældende som kompenserende foranstaltning, da nedskæringsforanstaltninger er nødvendige for at genoprette den langsigtede rentabilitet. Sådanne foranstaltninger kan i henhold til rammebestemmelsernes punkt 40 ikke anerkendes som kompeserende foranstaltninger.
(111)
Til trods for dette svarer de yderligere reduktioner på ca. [ 10] mia. EUR til ca. [25] % af balancesummen efter fradrag af porteføljeinvesteringerne (dvs. [ 10] mia. EUR af 45,2 mia. EUR) (50). Mens udtrædelsen af porteføljeinvesteringerne ikke kan accepteres som kompenserende foranstaltning, påvirker dette alligevel bankens størrelse og aktiviteter. Som følge af de foranstaltninger, som Tyskland har foreslået, reduceres IKB's balancesum med 47,2 % (dvs. 18,3 mia. EUR porteføljeinvesteringer og [ 10] mia. EUR til udligningsforanstaltninger minus […] mia. EUR vækstmargen sammenholdt med den samlede balancesum på 63,5 mia. EUR).
(112)
Kommissionen henviser desuden til, at reduktionen af den samlede balancesum til 33,5 mia. EUR, der tilstræbes at være opnået i slutningen af omstruktureringsperioden (30.9.2011), sikrer, at lukningerne og salgene ikke bliver modvirket af, at forretningen genetableres i eller blot flyttes til andre dele af banken.
(113)
Desuden deltager bankens tidligere ejere og tidligere ledelse ikke længere i IKB's drift, hvilket giver et vigtigt signal med hensyn til bekæmpelsen af »moral hazard«. Derudover blev banken solgt i en åben og ikke-diskriminerende proces, der gav konkurrenterne i banksektoren mulighed for at erhverve banken, hvilket som sådan faktisk udgør en slags udligning af den konkurrencefordrejning, de blev udsat for som følge af støtten.
(114)
Alt i alt står kompenserende foranstaltninger i forhold til de fordrejninger, som støtten til IKB har medført, og de sikrer, at de negative virkninger på markedsvilkårene så vidt muligt afbødes.
(115)
Det er nødvendigt, at Kommissionen holdes løbende underrettet om, hvorledes realiseringen af disse udligningsforanstaltninger skrider fremad.
6. KONKLUSION
(116)
Kommissionen fastslår, at de pågældende støtteforanstaltninger er gennemført i strid med EF-traktatens artikel 88, stk. 3. Kommissionen konkluderer dog, at de pågældende foranstaltninger er en form for omstruktureringsstøtte, der i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), kan anses for at være forenelig med fællesmarkedet, hvis de relevante betingelser er opfyldt -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den støtte, som Tyskland i medfør af de aftaler og dokumenter, som Tyskland har forelagt, har ydet til fordel for IKB Deutsche Industriebank AG (herefter kaldet »IKB«), er med forbehold af de i artikel 2 nævnte betingelser og klausuler forenelig med fællesmarkedet.
Artikel 2
1. Tyskland skal sikre, at omstruktureringsplanen for IKB, som Tyskland tilsendte Kommissionen den 25. september 2008, er ført ud i livet i fuldt omfang senest den 30. september 2011.
2. Tyskland skal sikre, at følgende af IKB's aktiver sælges til en tredjepart, der er uafhængig af IKB og KfW, eller afvikles:
a)
Hele forretningsområdet for ejendomsfinansiering, der både omfatter indenlandsk og international ejendomsfinansiering, indstilles pr. 31. december 2008 og afvikles aktivt (51), idet […] % skal sælges senest den 30. september 2010, yderligere […] % senest den 30. september 2011 og resten inden for de pågældende forfaldsfrister. Afviklingen omfatter også IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG og IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH (52).
b)
Datterselskabet IKB International SA Luxemburg afvikles aktivt senest den 30. september 2011. Fra den 31. marts 2009 indgås der ikke flere nye handler. IKB overtager de forretninger fra dette datterselskabs forretningsområder, som er vigtige for områderne virksomhedskunder og strukturerede finansieringer.
c)
IKB Capital Corporation New York afvikles aktivt frem til den 30. september 2011, idet […] % af kreditporteføljen skal sælges senest den 30. september 2010. Fra den 31. december 2008 indgås der ikke flere nye handler.
d)
Forretningsaktiviteterne i IKB AG i Amsterdams afvikles aktivt senest den […]. Fra den 31. december 2008 indgås der ikke flere nye handler.
e)
Andelen på 50 % i Movesta Lease and Finance GmbH sælges senest den 30. september 2011.
f)
Yderligere ikke-strategiske aktivposter, der oprindeligt fremgik af balancen, afvikles aktivt til en nominel værdi af 1,7 mia. EUR (regnskabsmæssig værdi pr. 31. marts 2007) senest den 30. september 2011.
3. Tyskland skal sikre, at IKB's samlede balancesum maksimalt er 33,5 mia. EUR (53) pr. 30. september 2011.
4. I tilfælde af at uforudsete forhold indtræffer, især hvis krisen på kapitalmarkedet varer ved, eller hvis det viser sig at være umuligt at sælge bestemte aktiver, kan de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 2 og 3, ændres eller erstattes, eller fristen kan forlænges, hvis dette bliver tilstrækkeligt begrundet mindst to måneder før den pågældende frists udløb, og hvis Kommissionen ikke rejser indsigelser inden for to måneder.
5. For at de betingelser og klausuler, der er fastlagt i stk. 1, 2 og 3, kan overvåges, skal Tyskland frem til år 2012 hvert år senest den 31. juli fremsende rapporter om, hvorledes realiseringen af omstruktureringsplanen samt disse betingelser og pålæg skrider fremad.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. oktober 2008.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 21 päivänä lokakuuta 2008,
Valtiontuesta C 10/08 (ex NN 7/08), jonka Saksa on myöntänyt IKB Deutsche Industriebank AG:n rakenneuudistukseen
(tiedoksiannettu numerolla K(2008) 6022)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2009/775/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1),
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Menettely aloitettiin Saksan 3 päivänä elokuuta 2007 toimittamien tietojen perusteella. Useita kertoja toistuneen tietojenvaihdon jälkeen Saksa ilmoitti toimenpiteistä 15 päivänä tammikuuta 2008 päivätyllä kirjeellä ja väitti, että toimenpiteet tulisi joka tapauksessa katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi pelastus- tai rakenneuudistustuiksi.
(2)
Komissio ilmoitti Saksalle 27 päivänä helmikuuta 2008 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa kyseisiä toimenpiteitä koskeva EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.
(3)
Komission päätös muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta, jäljempänä ’menettelyn aloittamisesta tehty päätös’, on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2). Komissio kehotti asianomaisia esittämään tuesta huomautuksensa. Kolmannet eivät toimittaneet komissiolle huomautuksia.
(4)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Saksa ilmoitti 27 päivänä maaliskuuta 2008 kantansa komission näkökantoihin ja toimitti lisäksi 15 ja 25 päivänä tammikuuta, 5 ja 25 päivänä helmikuuta sekä 3, 6, 11, 14, 20 ja 27 päivänä maaliskuuta 2008 annettuihin tietoihin lisätietoja 3 ja 25 päivänä huhtikuuta, 7 ja 30 päivänä toukokuuta, 9 ja 27 päivänä kesäkuuta, 25 päivänä heinäkuuta, 4, 22 ja 26 päivänä elokuuta, 2, 3, 4, 5, 16, 18, 19 ja 25 päivänä syyskuuta sekä 14 päivänä lokakuuta 2008. Yhdessä näiden tietojen kanssa Saksa toimitti 68 erillistä sopimusta ja asiakirjaa, jotka muodostavat toimenpiteiden perustan. Lisäksi Saksan, tuensaajan ja Kreditanstalt für Wiederaufbaun, jäljempänä ’KfW’, välillä oli joukko tapaamisia ja puhelinkokouksia.
2. TOIMENPITEIDEN KUVAUS
2.1 Tuensaaja
(5)
Tuensaaja on IKB Deutsche Industriebank AG, jäljempänä ’IKB’. IKB on SDAX:n pörssilistalla oleva keskisuuri yksityinen saksalainen pankki, jonka pääkonttori on Düsseldorfissa. Pääosakas on valtion omistama KfW, jonka osuus pankin osakekannasta oli ennen kriisiä 38 prosenttia. Sen lisäksi Stiftung Industrieforschung -säätiö, joka ei toimi aktiivisesti millään liiketoiminta-alueella, omisti 12 prosenttia osakkeista. Loput 50 prosenttia olivat vapaan kaupankäynnin kohteena. KfW:n omistusosuus osakkeista kasvaisi suunnitellun pääomanlisäyksen jälkeen 91 prosenttiin.
(6)
IKB:n pääosakas KfW on tukipankki, jonka omistavat liittotasavalta (80 %) ja osavaltiot (20 %). Sen taseen loppusumma on 360 miljardia euroa (tilanne 31.12.2006), ja se kuuluu Saksan kymmenen suurimman pankin joukkoon. KfW on Saksassa toimiva julkisoikeudellinen laitos, joka pyrkii edistämään kehitystä talouden, yhteiskunnan ja ekologian alalla Saksassa, Euroopassa ja koko maailmassa. KfW:n tehtäviin kuuluvat pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen, asuntojen rahoituksen ja asuntokannan nykyaikaistamisen sekä perus- ja täydennyskoulutuksen edistäminen, kunnallisten infrastruktuurihankkeiden rahoittaminen, vienti- ja hankerahoituksen edistäminen, kehittyvien ja rakenneuudistusta toteuttavien osavaltioiden tukeminen sekä ympäristön ja ilmaston suojelun edistäminen. KfW hankkii tukirahansa enimmäkseen pääomamarkkinoilta. Pankin valtiollinen tukitehtävä on määritelty KfW-laissa (3). Julkista tehtäväänsä täyttäessään KfW:llä on julkisen pankin asema.
(7)
IKB:n toiminta jakautui ennen rakenneuudistusta jäljempänä lueteltuihin neljään liiketoiminta-alueeseen.
1.
Yritysasiakkaat
IKB:n ydinliiketoimintana on pitkien lainojen myöntäminen keskisuurille yrityksille, joiden vuotuinen liikevaihto on vähintään 7,5 miljoonaa euroa. Lainojen myöntäminen, oman pääoman rahoittaminen ja leasing-toiminta keskisuurten yritysten tarpeisiin on aina muodostanut yritysasiakastoimintojen painopistealueen, jossa kotimaan liiketoiminnot ovat etusijalla. Vaikka IKB:n markkinaosuus yritysasiakassektorilla on vain 1 prosenttia, sen osuus keskisuurille yrityksille myönnettävien pitkien lainojen markkinoista on 10 prosenttia. Sen vahvuus ovat pitkäkestoiset asiakassuhteet. Erittäin tiukassa kilpailutilanteessa voittomarginaalit jäävät kuitenkin kapeiksi. Luottoliiketoiminta ei ole […] (4) kovin kannattavaa, ja siksi IKB:n on pakko kehittää tämän asiakaskunnan tarpeisiin myös muita, tuottavampia liiketoimintoja (esimerkiksi strukturoitua rahoitusta tai kiinteistötuotteita) ja hyödyntää näin pitkäaikaisia asiakassuhteitaan.
2.
Strukturoitu rahoitus
Tähän liiketoiminta-alueeseen kuuluvat varsinkin seuraavat toiminnot: suorien investointien rahoitus, hanke- ja vientirahoitus, yritysosto- ja infrastruktuurirahoitus, sekä yritysten rahoituksen rakenteiden muutokset ja luottojen siirto edelleen (syndikointi) keskisuurten asiakkaiden tarpeisiin. IKB:n konttorit rahoitusalan tärkeissä keskuksissa Lontoossa, Luxemburgissa, Madridissa, Milanossa, New Yorkissa ja Pariisissa sijaitsevat kansallisen ja kansainvälisen yritysostorahoituksen järjestämiseksi erittäin edullisissa paikoissa. IKB auttaa asiakkaitaan yrityksen kokonaisrahoituksen optimoinnissa ja luottojen myynnissä. Toiminnassaan syndikoitujen luottojen alalla IKB käyttää myös muiden luottolaitosten tarjoamia luottoinstrumentteja. Strukturoidun rahoitustoiminnan painopistealue on Saksa, mutta IKB:n asiakaskuntaan kuuluu myös Länsi-Euroopassa toimivia saksalaisia yrityksiä.
Strukturoidun rahoituksen toiminnot tuottavat IKB:lle erittäin suuria voittoja. Alkuperäisessä rakenneuudistussuunnitelmassa, joka ei vielä sisältänyt myöhemmin sovittuja vastasuoritteita, tämän liiketoiminta-alueen oman pääoman tuotto katsottiin noin [ 10] prosentin suuruiseksi.
3.
Kiinteistörahoitus
Kiinteistörahoitus käsittää IKB:n markkinatoiminnoista noin [ 10] prosenttia. Tämän liiketoiminnan painopisteet ovat toimisto-, kauppa- ja liike- sekä logistiikka- ja hallintokiinteistöt sekä paketoidut rahoitusratkaisut paikkakunnilla, joilla on odotettavissa pysyväisluonteista vuokraus- ja myyntipotentiaalia. Tällä sektorilla IKB toimii keskisuurten yritysten, suuryritysten, yksityisten ja institutionaalisten sijoittajien, hankesuunnittelijoiden, osavaltioiden kehittämisyhtiöiden ja rahastoyhtiöiden kumppanina. Hankkeiden rahoitustarve on vähintään 5 miljoonaa euroa. Tarjotessaan kokonaispaketteja kiinteistöinvestointeihin IKB kehittää myös mittavia konsepteja ja ratkaisuja uudisrakennus-, peruskorjaus- ja muutosrakentamiskohteita varten. Kiinteistörahoituspalveluita tarjotaan Saksan lisäksi myös muissa Euroopan maissa, joista merkittävimpiä ovat Belgia, Ranska, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Espanja ja Yhdistynyt kuningaskunta.
Alkuperäisessä rakenneuudistussuunnitelmassa, joka ei vielä sisältänyt myöhemmin sovittuja vastasuoritteita, tämän liiketoiminta-alueen oman pääoman tuotto katsottiin noin [ 5] prosentin suuruiseksi.
4.
Portfoliosijoitukset
Vuosituhannen vaihteesta alkaen IKB on sijoittanut erityisen voimakkaasti hyvin erilaisia sijoitusalueita edustaviin kansainvälisiin luottosalkkuihin. Toimintojen laajentamisen tavoitteena oli riskiprofiilin monipuolistaminen sekä maantieteellisten alueiden että talouden toimialojen osalta ja provisiotuotoista saatavien voittojen kasvattaminen. Kun luottoriskejä erotettiin taseen ulkopuolisten erillisyhtiöiden avulla taseesta, pystyttiin vapauttamaan pääomaa niin, että IKB:llä oli mahdollisuus sijoittaa muihin arvopaperiluokkiin kuten keskisuurten yritysten rahoitukseen tai luottosalkkuihin. Johdanto-osan 10 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa todetaan, että syynä IKB:n vaikeuksiin ovat sen mittavat portfoliosijoitukset. Tästä syystä IKB onkin sittemmin vetäytynyt kyseisestä toiminnasta.
(8)
Tilivuonna 2006/2007 IKB:n eri liiketoiminta-alueet tuottivat seuraavat tulokset:
Taulukko 1
Yhteenveto toimintasegmenteistä
Miljoonaa euroa
Toiminnan tulos
Luottojen määrä
Yritysasiakkaat
92,8
16 065
Strukturoitu rahoitus
90,6
4 889
Kiinteistöt
23,2
7 870
Oman pääoman rahoittaminen
11,3
18 260
Keskushallinto/konsolidointi
- 103
4 114
Yhteensä
114,5
51 198
(9)
Ennen kriisiä IKB:n taseen loppusumma oli 49,1 miljardia euroa (tilanne 31.12.2006), ja se nousi kaikki IKB:n taseen ulkopuoliset toiminnot huomioon ottavien oikaisujen jälkeen 63,5 miljardiin euroon (tilanne 31.3.2007).
2.2 IKB:n vaikeuksien syyt
(10)
IKB:n vaikeudet liittyvät Yhdysvalloissa jatkuvaan subprime-luottokriisiin, joka aiheutti IKB:hen ja erityisesti yhteen sen erillisyhtiöistä nimeltä Rhineland Funding Capital Corporation, jäljempänä ’Rhineland’, kohdistuvia suuria riskejä (5). Kriisi johti likviditeettivaikeuksiin, jotka Rhineland kattoi (sen varalta, että yleensä käytettyjä yritystodistuksia ei olisi merkitty kokonaan) liikepankeilta ottamillaan luotoilla.
(11)
IKB teki Rhinelandin kanssa useita likviditeettisopimuksia, joiden kokonaismäärä oli noin 8,1 miljardia euroa. Rhineland sijoitti strukturoituihin luottosalkkuihin, joihin sisältyy Yhdysvaltain subprime-asuntolainamarkkinoille tehdyistä sijoituksista johtuvia riskejä, ja jälleenrahoitti sijoituksiaan laskemalla liikkeeseen omaisuusvakuudellisia yritystodistuksia (Commercial Papers), jäljempänä ’yritystodistukset’. Rhinelandille suoraan myönnettyjen likviditeettijärjestelyjen lisäksi IKB teki Rhinelandin aktiivipositioita varten niin kutsutun Havenrock-rakenteen kautta välillisen riskisuojaussopimuksen. Havenrock-rakenteen kattama IKB:n maksukyvyttömyysriski oli kokonaismäärältään 1,2 miljardia euroa. Sekä Rhinelandin suorat likviditeettijärjestelyt että Havenrock-rakenne olivat taseen ulkopuolisia toimenpiteitä. IKB omisti lisäksi strukturoidun Rhinebridge-sijoitusvälineen, jäljempänä ’Rhinebridge’, liikkeeseen laskemiin ja muun tyyppisiin sijoitussalkkuihin (esimerkiksi Collateralised Debt Obligations-luottojohdannaisiin, jäljempänä ’CDO’) sisältyvien etuoikeusasemaltaan toissijaisten velkainstrumenttien välityksellä myös suoraan taseeseen kirjattavia (osittain subprime-segmenttiin kuuluvia) portfoliosijoituksia. Kesällä 2007 asianomaiset luokituslaitokset laskivat merkittävästi arvostuksiaan, jotka koskivat osia alun perin erittäin korkeasta arvosta kirjatuista Rhinelandin ja Rhinebridgen strukturoiduista salkuista sekä CDO-instrumenteista.
(12)
Tietyt tällä markkinasektorilla kaupankäynnin kohteena olevat instrumentit menettivät arvoaan Yhdysvaltain asuntoluottomarkkinoiden subprime-sektorilla jatkuvan kriisin vuoksi. Suoraan tähän vaikuttivat myös luokituslaitosten tekemät subprime-saataviin perustuvien arvopapereiden arvon alentamiset. Tämä koski erityisesti Rhineland-erillisyhtiötä, joka oli vaarassa menettää mahdollisuudet saada sijoitussalkulleen jälleenrahoitusta yritystodistusmarkkinoilta. Koska yritystodistusmarkkinat olivat hiipuneet, oli todennäköistä, että Rhineland hyödyntäisi IKB:n myöntämät 8,1 miljardin euron likviditeettisopimukset, mihin IKB:n taseessa ei tosin ollut varauduttu. Muut taseeseen kirjatut portfoliosijoitukset, kuten Rhinebridge, olivat lisäksi erittäin alttiita käyvän arvon vaihteluille, jotka oli kansainvälisten tilinpäätösstandardien (International Financial Reporting Standards, IFRS) mukaan pakko ottaa taseessa huomioon.
(13)
IKB:n vaikeudet johtuivat 18,3 miljardin euron portfoliosijoituksista. Korjattuun taseeseen 2006/2007 kirjatut 18,3 miljardin euron portfoliosijoitukset olivat alun perin suurimmaksi osaksi taseen ulkopuolella Rhinelandin hallussa, ja vain pieni osa niistä oli kirjattu IKB:n taseeseen. Rhinelandiin kuuluvat taseen ulkopuoliset aktiivipositiot olivat omaisuuseriä, joiden arvo oli 11,5 miljardia euroa (tilanne 31.3.2007 ja myös kriisin aikana). Myyntien ja valuuttakorjausten myötä niiden arvo pieneni vähitellen ja oli vuoden 2008 elokuussa 6,3 miljardia euroa. Vuoden 2006/2007 korjattuun taseeseen kirjattujen portfoliosijoitusten arvo oli 6,8 miljardia euroa.
2.3 Toimenpiteet
a) Ensimmäinen toimenpide: Riskisuojaussopimus
(14)
Heinäkuun 27 päivänä 2007 eräs saksalainen pankki, joka oli myöntänyt IKB:lle luottoa, ilmoitti Saksan pankkialan valvontaviranomaiselle, jäljempänä ’BaFin’, aikomuksestaan peruuttaa kyseinen luotto. Sen jälkeen BaFin ilmoitti KfW:lle, liittotasavallan valtiovarainministeriölle ja muille asianomaisille, että se lopettaa IKB:n (6), jos mainitut osapuolet eivät ota vastuulleen IKB:n Rhinelandiin tekemistä sitoumuksista aiheutuvia riskejä. Lisäksi kävi ilmi, että IKB:n subprime-positiot eivät rajoittuneet Rhinelandiin, vaan niihin kuului myös Rhinebridge-positioita ja muita subprime-portfoliosijoituksia.
(15)
Heinäkuun 29 päivänä 2009 BaFin, liittotasavallan valtionvarainministeriö, KfW ja Saksan kolme suurta pankkiyhdistystä (7) sopivat, että KfW antaisi yhteistyössä BaFinin kanssa IKB:lle riskisuojan. Pankkiyhdistykset sopivat, että ne ottaisivat vastuulleen 30 prosenttia riskisuojasta. Järjestely vahvistettiin kirjallisesti 16 päivänä elokuuta 2007 KfW:n ja kolmen pankkiyhdistyksen sopimuksella.
(16)
KfW ilmoitti seuraavista toimenpiteistä IKB:n maksukyvyn turvaamiseksi:
-
Maanantaista, 30 päivästä heinäkuuta 2007 alkaen riskisuoja kaikille IKB:n oikeuksille (maksuille) ja velvoitteille sen Rhinelandille myöntämien 8,1 miljardin euron likviditeettijärjestelyjen osalta (tämä määrä on sittemmin lähinnä valuuttakurssien kehityksen vuoksi supistunut 6,3 miljardiin euroon). Heinäkuun 29 päivänä 2007 päätetty muodollinen riskivastuu Rhinelandille myönnettyjen likviditeettijärjestelyjen mukaisista velvoitteista on voimassa niiden erääntymiseen tai rakenteellisten luottosalkkujen myyntiin (8) asti. Kyseisten salkkujen kesto on yleensä yli viisi vuotta.
-
IKB:n riskisuojaus Rhinebridgelle annettujen sitoumusten mukaisilta 1 miljardin euron tappioilta ja muihin taseeseen kirjattuihin subprime-portfoliosijoituksiin liittyvien sitoumuksien aiheuttamilta kaikkiaan 6,8 miljardin euron tappioilta.
(17)
Saksa oli alun perin arvioinut KfW:n ja pankkiyhdistysten IKB:lle myöntämästä riskisuojasta odotettavissa olevat tappiot yhteensä 3,5 miljardiksi euroksi (Rhineland ja Havenrock 2,5 miljardia euroa, Rhinebridge ja muut subprime-portfoliosijoitukset 1 miljardi euroa (9).
(18)
Heinäkuun 29 päivänä 2007 tehdyssä alkuperäisessä sopimuksessa KfW ja pankkiyhdistykset sopivat riskisuojan vuoksi odotettavissa olevien tappioiden jakamisesta seuraavasti:
-
KfW vastaa periaatteessa 70 prosentista odotettavissa olevista tappioista, mutta Rhinelandin osalta ilman riskin rajoitusta. Toisin sanoen KfW vastaisi sataprosenttisesti tappioista, jotka ylittävät pankkiyhdistysten 30 prosentin osuuden (katso jäljempänä).
-
Pankkiyhdistykset vastaavat 30 prosentin osuudesta odotettavissa olevista tappioista enintään 1 miljardiin euroon saakka.
(19)
KfW:n ja pankkiyhdistysten välinen riskin jako on pankkiyhdistysten osalta voimassa vastuun 1 miljardin euron ylärajaan asti (katso johdanto-osan 17 kappale) riippumatta siitä, missä riskisuojauksen kohdassa (Rhineland, Rhinebridge tai suorat sijoitukset) tappiot toteutuvat, ja sopimuspuolten vastuu sovitusta riskien jaosta kohdistuu niihin yhdenvertaisuusperiaatteen mukaisesti.
(20)
Riskisuojaan osallistumisensa lisäksi kolme pankkiyhdistystä ilmoittivat olevansa valmiit vaikuttamaan jäseniinsä, jotta ne avaisivat jälleen kriisin alkaessa sulkemansa IKB:lle myönnetyt luottolimiitit.
(21)
Elokuun 16 päivänä 2007 tehdyssä sopimuksessa huomautetaan lisäksi, että KfW neuvottelee riskisuojausryhmän johtajan ominaisuudessa kohtuullisen korvauksen suojatoimenpiteistä ja ryhtyy toimenpiteisiin pankkiyhdistyksille ja KfW:lle aiheutuvien kaikkien kustannusten maksamiseksi takaisin. Takaisinmaksusta päästiin yksimielisyyteen ja siihen liittyvät toimenpiteet toteutettiin, mutta korvauksesta luovuttiin, koska se olisi voitu tulkita […], joka olisi edellyttänyt […] lupaa.
(22)
Yhdistysten 30 prosentin osuus riskistä jaettiin yhdistysten kesken seuraavasti:
-
Bundesverband deutscher Banken (BdB) 50 prosenttia
-
Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken (BVR) 16,7 prosenttia
-
Deutscher Sparkassen- und Giroverband (DSGV) 33,3 prosenttia.
(23)
BdB otti vastuulleen 50 prosentin osuuden, koska IKB:n konkurssitapauksessa jokaisen yksittäisen yksityis- tai yritysasiakkaan saatavat katettaisiin yksityisten pankkien talletustakuurahastosta 30 prosenttiin saakka IKB:n merkityksellisestä vakavaraisuuspääomasta (noin 662 miljoonaa euroa asiakasta kohti 26 päivänä syyskuuta 2007) (10).
b) Toinen toimenpide: Riskeihin varautumisen tehostaminen
(24)
Tilanteen heikentyessä edelleen rahoitusmarkkinoilla IKB:n tappioiden riskisuoja käytettiin Havenrock-rakenteen osalta kokonaan, ja se osoittautui silti riittämättömäksi. Lisää toimenpiteitä tappiolta suojaamiseksi tarvittiin, jotta IKB:n liiketoiminta voi jatkua. KfW ja pankkiyhdistykset takasivat 30 päivänä marraskuuta 2007 Havenrock-rakenteen lainoilla IKB:lle arviolta 359 miljoonan euron (440 miljoonan Yhdysvaltain dollarin) lisäriskit. KfW takasi 150 miljoonaa euroa. Siitä 54,3 miljoonaa euroa oli vaihdettavia velkasitoumuksia, jotka KfW muutti 14 päivänä helmikuuta 2008 (toteutumispäivä 28.2.2008) osakkeiksi ja nosti näin osuutensa IKB:stä 43 prosenttiin. BdB otti vastuulleen 150 miljoonaa euroa ja BVR ja DSGV vielä 50 miljoonaa euroa.
c) Kolmas toimenpide: KfW:n myöntämä pääoma ja lainat
(25)
Saksan liittohallitus kehotti helmikuussa 2008 KfW:tä antamaan IKB:lle vielä 2,3 miljardia euroa.
(26)
Yhteensä 1,05 miljardia euroa myönnettiin lainoina, joiden perimisestä luovuttiin välittömästi ja joihin sovelletaan tilanteen paranemiseen liittyvää ehtoa, jonka mukaan IKB maksaa lainat takaisin, jos sen toiminta muuttuu tulevina vuosina jälleen voitolliseksi. Toimenpiteet olivat välttämättömiä, jotta pankki saisi pääomaa ja IKB:n ydinpääoman osuus ei alittaisi laissa määrättyä raja-arvoa.
(27)
BaFin vaati lisäksi KfW:ltä pääomankorotustakuuta ilman lopullista ylärajaa. KfW ilmoitti olevansa valmis huolehtimaan lisärahoituksesta 1,25 miljardin euron pääomanlisäyksen muodossa. Tämän pääomanlisäyksen vaatimat valmistelut suoritettiin periaatteessa elokuussa 2008. Pääomankorotus voidaan tosin toteuttaa vasta komission tehtyä asiassa myönteisen päätöksen. Sen vuoksi pääomankorotusta ei ole vielä toteutettu. Pääoman korottamisen jälkeen KfW:n omistusosuus IKB:stä olisi noin 90,8 prosenttia.
(28)
Saksan liittohallitus tuki KfW:n kolmatta toimenpidettä 1,2 miljardilla eurolla, jotka se myönsi KfW:lle, ja pankkiyhdistykset tukivat toimenpidettä 300 miljoonalla eurolla.
d) Likviditeetin tarjoaminen
(29)
KfW on lisäksi tarjonnut IKB:lle tammikuusta 2008 alkaen yhteensä [ 2,5] miljardin euron määräiset likviditeettisopimukset. Varat on jaettu kahteen puitejärjestelyyn, joista kumpikin on arvoltaan […] miljardia euroa. Ensimmäinen, 24 päivänä tammikuuta 2008 päivätty puitejärjestely on sidottu Euriboriin lisättynä [ 50]-[ 50] peruspisteellä, ja se edellyttää [ 100] -prosenttista vakuutta. Toinen, 18 päivänä heinäkuuta 2008 tehty puitejärjestely sidottiin Euriboriin lisättynä [ 100] peruspisteellä, ja se edellyttää [ 100] -prosenttista vakuutta. Nämä puitejärjestelyille vaadittavat huomattavat takuut on tarkoitettu varmistamaan, että vakuudet riittävät jopa pahimmassa mahdollisessa tapauksessa kattamaan luoton koko määrän.
(30)
Myös muut pankit myönsivät IKB:lle likviditeettisopimuksia. Esimerkiksi [eräs yhdysvaltalainen suurpankki] ja [eräs toinen yhdysvaltalainen suurpankki] myönsivät IKB:lle [ 0,75] miljardin euron kuukausipohjaiset likviditeettisopimukset, jotka on sidottu Euriboriin lisättynä [ 100]-[ 100] peruspisteellä ja edellyttävät [ 100]- [ 100] -prosenttista vakuutta. IKB:llä oli lisäksi käytettävissään jopa [ 250] miljoonan euron likviditeettisopimus, jonka [eräs saksalainen osavaltiotason pankki] oli myöntänyt vuodeksi sidottuna Euriboriin lisättynä [ 90]-[ 100] peruspisteellä ja edellyttäen [ 100]-[ 100] -prosenttista vakuutta. Toisen likviditeettisopimuksen, jonka loppusumma oli [ 500] miljoonaa euroa, [eräs toinen saksalainen osavaltiotason pankki] myönsi vuodeksi sidottuna Euriboriin lisättynä [ 50] peruspisteellä ja edellyttäen vastaavaa vakuutta.
2.4 Tappioiden kasvu rakenneuudistuksen aikana
(31)
Odotettavissa olleet tappiot, jotka oli tarkoitus kattaa taseen ulkopuolisille Rhinelandin aktiivipositioille järjestetyllä riskisuojalla, kasvoivat alun perin arvioiduista 2,5 miljardista eurosta (huonoimman vaihtoehdon skenaario) 7,0 miljardiin euroon (11). Vuonna 2007 järjestetyn Rhinelandin riskisuojauksen yhteydessä KfW sisällytti Rhinelandin likviditeettisopimuksiin kaikki taseen ulkopuoliset aktiivipositiot, eli se siirsi nämä riskit omaan taseeseensa. Tämä ei vaikuta pankkiyhdistysten antamaan 1 miljardin euron enimmäisvakuuteen muista positioista johtuvien tappioiden varalta.
(32)
Ensimmäinen toimenpide kattoi lisäksi enintään 1 miljardin euron tappiot taseeseen kirjatuista 6,8 miljardin euron portfoliosijoituksista. Taseeseen kirjatut sijoitukset supistuivat keväällä 2008 valuuttakurssikorjausten vuoksi 6,31 miljardiin euroon. IKB yritti myös keväällä 2008 myydä molemmat salkut julkisella huutokaupalla. Pääomamarkkinoilla jatkuvan kriisin vuoksi myynti ei toteutunut, koska tarjoukset jäivät odotettuja myyntihintoja selvästi pienemmiksi. Sen jälkeen IKB joutui entisestään pienentämään näiden salkkujen kirjanpitoarvoa. Elokuuhun 2008 mennessä IKB:n omaisuuden arvo oli supistunut [ 750] miljoonalla eurolla. Markkinoilla onnistuttiin lisäksi myymään omaisuutta 990 miljoonan euron nimellisarvosta. Näin ollen jäljellä olevien salkkujen nimellisarvo oli elokuussa 2008 [ 5] miljardia euroa.
(33)
Selkeänä toimenpiteenä IKB:n mahdollisen myynnin valmistelemiseksi KfW täytti elokuussa ennenaikaisesti jäljellä olleille IKB:n taseeseen sisältyville salkuille lupaamansa 360 miljoonan euron aikaistetun riskisuojan. Tappiot eivät olleet vielä virallisesti toteutuneet, mutta niiden taustalla olevat aktiivipositiot on jo poistettu. Kokonaismäärältään 1 miljardin euron takuusumma on näin ollen kokonaan nostettu, ja voidaan katsoa loppuun käytetyksi.
(34)
Tarjoajien kanssa käytyjen neuvottelujen yhteydessä on jäljellä olevat portfoliosijoitukset jaettu kahteen strukturoituun sijoitussalkkuun (SIP 1 ja SIP 2). SIP 1 käsittää pääasiassa [tiettyjä arvopapereita], joiden nimellisarvo on […] miljardia euroa ja kirjanpitoarvo [ 1] miljardia euroa (12). SIP 2 sisältää IKB:n loput [arvopaperit], joiden nimellisarvo on […] miljardia euroa ja kirjanpitoarvo [ 1] miljardia euroa.
(35)
Taulukossa 2 on yhteenveto portfoliosijoitusten kehityksestä elokuun 2008 loppuun mennessä. Toteutuneet ja odotettavissa olevat tappiot arvioidaan yhteensä noin 10,28 miljardiksi euroksi.
Taulukko 2
Portfoliosijoitukset ajanjaksolla maaliskuusta 2007 elokuuhun 2008
miljardia euroa
Korjattu nimellis arvo 3/2007
Valuutta korjaukset
Myynti
(omaisuus erien nimellis-arvo)
Myyntitappiot
(myynti-hinnan nimellisarvo)
Toteutuneet tappiot
(omaisuuserien nimellisarvo)
Nimellisarvo 8/2008
(IKB tai KfW)
Poistot
Kirjanpitoarvo 8/2008
(IFRS)
Tappiot yhteensä
(toteutuneet + odotettavissa olevat tappiot)
Rhineland
11,5
3,7
[ 1]
-
[ 0,5]
[ 5] (KfW)
[ 3]
[ 2]
[ 3,5]
Havenrock
(1,2)
-
-
-
1,2
0
0
0
1,2
Tase-vaikutus yhteensä
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,75]
[ 5] (IKB)
[ 1,5]
[ 2]
[ 2,0]
-
SIP 1
ei ole
[…] (IKB)
[…]
[ 1]
(…)
-
SIP 2
ei ole
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
Muut
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,5]
0
0
0
[ 0,5]
Yhteensä (1-3)
18,3
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 1,7]
[ 7,5]
[ 4,5]
[ 3,0]
[ 6,0]
2.5 Myynti
(36)
KfW:n omistamien IKB:n osakkeiden myynti alkoi tammikuussa 2008 ja päättyi 21 päivänä elokuuta 2008 päätökseen IKB:n myynnistä Lone Star Funds VI Financial Holdings, L.P. -yhtiölle, Dallas, Yhdysvallat, jäljempänä ’Lone Star’.
(37)
Myynti tapahtui avoimen, syrjimättömän ja selkeän tarjouskilpailumenettelyn jälkeen. Tammikuun 2008 alussa annetun yleisen ilmoituksen jälkeen ensimmäiselle kierrokselle ilmoittautui [ 40] kiinnostunutta tarjoajaa (muun muassa saksalaisia ja kansainvälisiä pankkeja sekä rahoitusalan sijoittajia). [ 20] tarjoajaa sai salassapitovakuutuksen allekirjoitettuaan tietomuistion (tammikuun lopussa). [ 5] tarjoajaa antoi ensimmäisen tarjouksensa (helmikuun lopussa). [ 5] tarjoajaa sai pääsyn tietoihin tutustumista varten varattuun erityiseen tilaan. Yhteensä [ 5] tarjoajaa antoi konkreettisen tarjouksen (toukokuun puolivälissä).
(38)
Toukokuun 2008 lopussa KfW kehotti näistä [ 5] tarjoajasta kolmea ([rahoitusalalla toimivia ja strategisia sijoittajia eri maista]) antamaan sitovan tarjouksensa. Pätevän tarjouksen antaneista [ 5] tarjoajasta valittiin [ 5] tarjouksen taloudellisen vertailun jälkeen Lone Star, koska se oli tarjonnut korkeimman nettohinnan.
(39)
IKB:n myyntiin kuuluu pääasiassa noin […] miljoonan euron kauppahinta (90,8 prosentin osakekannasta) ja rahoitusalalla toimivan sijoittajan Lone Starin vakuutus, jonka mukaan se sijoittaa IKB:hen [ 400] miljoonaa euroa. Lone Star edellytti tarjouksessaan luopumista ehdosta, jonka mukaan tuet maksetaan takaisin pankin toiminnan muuttuessa jälleen kannattavaksi. Vastatoimenpiteenä Lone Star on sitoutunut rahoittamaan SIP 2 -sijoitussalkkua edellä mainituilla [ 400] miljoonalla eurolla. IKB suunnittelee nyt SIP 2:n aktiivipositioiden myyntiä erillisyhtiölle. KfW on ilmoittanut olevansa valmis osallistumaan SIP 2:n jälleenrahoitukseen 775 miljoonan euron luotolla, jonka korko sidottaisiin Euriboriin lisättynä [ 80] peruspisteellä ja joka olisi ensisijainen suhteessa Lone Starin ja IKB:n [ 200] miljoonan euron Capital Notes -arvopapereihin ja [ 150] miljoonan euron Mezzanine Notes -arvopapereihin.
(40)
KfW on ostanut SIP 1:n 1 miljardin euron kauppahinnasta (13). KfW vastaa ensisijaisena velallisena 150 miljoonan euron tappioista. Saksan valtio kattaa antamallaan vakuudella seuraavien 600 miljoonan euron riskin (tässä ovat kyseessä odottamattomat tappiot (14). Jäljelle jäävästä 250 miljoonan euron riskistä vastaa KfW. KfW uskoo, että salkun odotettavissa olevat kokonaistappiot on jo otettu huomioon hinnassa, joten KfW:n käsityksen mukaan muita varotoimenpiteitä ei tarvita.
(41)
Lisäksi molempia KfW:n IKB:lle myöntämiä [ 2,5] miljardin euron puitejärjestelyjä pidennetään enintään […] asti (alun perin niiden voimassaolon piti päättyä huhtikuussa tai kesäkuussa 2009). Ehtoihin on tehty pieniä muutoksia. Ensimmäisen järjestelyn vakuutta on pienennetty [ 100] prosentista [ 100] prosenttiin ja toisen järjestelyn korko, Euribor lisättynä [ 100] peruspisteellä, on alennettu korkoon, joka on Euribor lisättynä [ 100] peruspisteellä. KfW:n mukaan nämä muutokset ovat oikeutettuja, koska IKB on korottanut omaa pääomaansa.
(42)
Lisäksi kauppasopimus ei sisällä mitään erityisiä myynnille asetettuja ehtoja, lukuun ottamatta vastuuvapauslauseketta, jonka mukaan [tiettyjä olosuhteita], joilla on vaikutuksia rahoitukseen, käsitellään […] euroon saakka poikkeuksellisesti. Tämä liittyy erityisesti […]. Vaikka kyseessä on […], joka voi kohota […] euroon saakka, riski […] on Saksan mukaan hyvin vähäinen, sillä IKB luokiteltiin kuukautta ennen rahoituskriisin puhkeamista erittäin hyvien liiketulostensa vuoksi Saksan pankkien joukossa toiselle tilalle, eikä pankin […] arviointi käytettävissä olevien tietojen mukaan poikennut tavanomaisesta käytännöstä liiketoiminnassa. Koska toisaalta […] toteutumisen todennäköisyys on hyvin vähäinen, ja toisaalta […] vaikutukset […] voivat olla vakavat, tämän […] arviointi on vaikeaa. Saksa väittää, että tällaisten […] ostojen yhteydessä riskit jäävät tavallisesti edellisen omistajan kannettavaksi. Siksi KfW on jo alun perin jättänyt kyseisen riskin kaupan ulkopuolelle. Koska tällaisen riskin toteutuminen on hyvin epätodennäköistä, IKB ei ole tehnyt tilinpidossaan varauksia mahdollisia vaateita varten.
2.6 Tukitoimenpiteet
Taulukko 3
Toimenpiteet IKB:n tukemiseksi rakenneuudistuksen aikana
Nro
Toimenpide
Nimellisarvo
(miljardia euroa)
1.
Riskisuoja (Rhineland 5,8 miljardia euroa, Havenrock 0,85 miljardia euroa, taseeseen kirjatut aktiivipositiot 1 miljardi euroa)
n. 7,65
(tästä 1,00 pankkiyhdistyksiltä)
2.
Ylimääräinen riskisuoja (350 miljoonaa euroa lisätappioiden varalta - Havenrock)
0,35
(tästä 0,20 pankkiyhdistyksiltä)
3.
Pääomankorotus ja laina ilman takaisinmaksuvelvoitetta (taseeseen vaikuttavien aktiivipositioiden poiston kattaminen)
2,30
(tästä 0,30 pankkiyhdistyksiltä)
4.
Likviditeettisopimus
[ 2,5]
5.
IKB:n osakkeiden myynti
[…]
5.1
Ensisijainen luotto SIP 2:n jälleenrahoitusta varten
0,78
5.2
SIP 1:n siirto KfW:lle
1,00
5.3
Vastuuvapauslauseke […]
[…]
Yhteensä
[ 15]
2.7 Rakenneuudistussuunnitelma
(43)
Saksa on toimittanut IKB:n rakenneuudistussuunnitelmasta useita muutettuja versioita. Elokuussa 2007 toimitetuissa asiakirjoissa kuvattiin toimenpiteitä pankkikriisistä selviytymiseksi ja tulevien ongelmien välttämiseksi. Heti ensimmäisen toimenpiteen vahvistamisen jälkeen IKB antoi PriceWaterhouseCoopers (PWC) -yritykselle toimeksi tehdä analyysi silloisesta tilanteesta. Tehdyn analyysin perusteella IKB ilmoitti 3 päivänä syyskuuta 2007, että se vetäytyisi kansainvälisten strukturoitujen sijoitusten markkinoilta.
(44)
IKB on sittemmin päivittänyt suunnitelmaansa, ja se on myyty Lone Star -yhtiölle. Lone Star esitti IKB:tä varten laaditun tervehdyttämissuunnitelman, jota tilintarkastusyhtiö KPMG tarkasti 16 päivästä heinäkuuta25 päivään syyskuuta 2008. Tervehdyttämissuunnitelma sisältää katsauksen IKB:n merkittävistä ydinmarkkinoista, ja siinä selvitetään kriisin syitä, analysoidaan ongelmia ja esitetään toimenpiteitä kyseisten ongelmien poistamiseksi. Konseptin tavoitteena on toisaalta pankin lyhyen aikavälin rahoitustilanteen vakiinnuttaminen varmistamalla tarvittava likviditeetti ja toisaalta sen pitkän aikavälin kannattavuuden palauttaminen purkamalla riskipositioita ja keskittymällä ydintoimintoihin. Pitkällä aikavälillä tervehdyttämissuunnitelmassa edellytetään IKB:n keskittyvän yritysasiakkaisiin keskisuurten yritysten sektorilla ja käyttämään strukturoituja rahoitusvälineitä vain siinä määrin kuin se on välttämätöntä.
(45)
Tervehdyttämissuunnitelma vahvistaa portfoliosijoituksista luopumisen, josta IKB oli tehnyt päätöksen heti kriisin jälkeen.
(46)
Komission kanssa käymissään neuvotteluissa IKB hyväksyi lisäksi vastasuoritteena luopumisen kiinteistörahoituksesta. Tämä merkitsee, että IKB ei vuoden 2008 lopun jälkeen enää toteuta uusia kiinteistörahoitustoimenpiteitä ja purkaa pikaisesti olemassa olevat aktiivipositiot (luottoja ei ole mahdollista purkaa ilman irtisanomisaikaa). Näin ollen rakenneuudistuskauden päättyessä, eli 30 päivänä syyskuuta 2011, vähintään 60 prosenttia aktiivipositioista on oltava purettu ja IKB:n on pitänyt myydä tytäryhtiönsä IKB Immobilien Management GmbH:n, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG:n ja IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH:n (15). Jäljelle jäävä [ 3] miljardin euron salkku myydään loppujen aktiivipositioiden erääntyessä. Täydellisen myynnin ansiosta luottomäärää voidaan supistaa kiinteistörahoituksen liiketoiminta-alueella 4,9 miljoonalla eurolla.
(47)
Saksa on lisäksi tarjonnut vastasuoritteena sitä, että IKB luopuu joistakin tytäryhtiöistään:
-
IKB International SA, Luxemburg puretaan aktiivisesti 30 päivään syyskuuta 2011 mennessä (16): tämän yhtiön taseen loppusumma oli noin [ 10] miljardia euroa, joten se muodosti tärkeän pääomamarkkinafoorumin. Vuoden 2009 maaliskuun 31 päivän jälkeen ei enää toteuteta uusia liiketoimia. Kaikki ensimmäisen tai toisen pilarin kannalta tärkeät liiketoimet toteutetaan IKB:n pääkonttorissa Düsseldorfissa (17).
-
IKB Capital Corporation New York, jonka taseen loppusumma on [ 2] miljardia euroa, harjoitti strukturoituja rahoitustoimintoja Yhdysvalloissa. Se puretaan aktiivisesti 30 päivään syyskuuta 2011 mennessä. Vuoden 2008 joulukuun 31 päivän jälkeen ei enää toteuteta uusia liiketoimia.
-
IKB AG luopuu lisäksi Amsterdamin toimipaikastaan, joka oli erikoistunut [ 500] miljoonan euron luottoportfoliollaan pk-yritysten rahoittamiseen ja kiinteistökauppaan. Se puretaan aktiivisesti 30 päivään maaliskuuta 2010 mennessä. Vuoden 2008 joulukuun 31 päivän jälkeen ei enää toteuteta uusia liiketoimia.
-
50 prosentin osuus Movesta Lease and Finance GmbH:sta, jonka taseen loppusumma on [ 500] miljoonaa euroa, myydään 30 päivään syyskuuta 2011 mennessä.
-
IKB:n on lisäksi luovuttava tietyistä strategisesti vähemmän tärkeistä aktiivipositioista, joiden arvo on 1,7 miljardia euroa (tasearvo 31 päivänä maaliskuuta 2007). Ne puretaan aktiivisesti 30 päivään syyskuuta 2011 mennessä.
(48)
Jännittyneen markkinatilanteen vuoksi Saksa on tosin sopinut taloudellisesta ehdosta, jonka mukaan IKB:llä on mahdollisuus ennalta arvaamattomissa olosuhteissa, erityisesti pääomamarkkinoiden kriisin jatkuessa tai tiettyjen aktiivipositioiden myynnin osoittautuessa mahdottomaksi, muuttaa jotakin toimenpidettä tai korvata se tai pidentää määräaikaa, jos tälle on olemassa riittävät perustelut eikä komissio sitä vastusta.
(49)
Saksa on lisäksi sitoutunut varmistamaan, että IKB:n taseen loppusumma on 30 päivänä syyskuuta enintään 33,5 miljardia euroa (18). Tämä vastaa taseen supistamista 47,2 prosentilla verrattuna maaliskuun 2007 korjatun taseen osoittamaan 63,5 miljardiin euroon. Saksa on esittänyt vastasuoritteita ja portfoliosijoitustoiminnoista vetäytymistä seuraavasti:
Taulukko 4
Supistamistoimenpiteet
(miljardia euroa)
Nro
Toimenpide
Vastaavaa 31.3.2007
Vastaavaa 30.9.2011
Ydinliiketoimintojen jäljellä olevat aktiivipositiot
[ 35,0]
[ 35,0]
Kannattavuuden palauttamistoimenpiteet
Portfoliosijoituksista luopuminen
18,30
0,00
Vastasuoritteet
1
Kiinteistörahoitus
4,90
[ 3,0]
2
IKB International SA, Luxemburg
[ 10,0]
0,00
3
IKB Capital Corporation, New York
[ 2,0]
0,00
4
Amsterdam AG
[ 0,5]
0,00
5
Ei-strategisten aktiivipositioiden myynti
1,70
0,00
6
50 prosentin osuuden myynti Movestasta
[ 0,5]
0,00
Välisumma: avoimet vastasuoritteet (välisumma: toteutetut vastasuoritteet)
[ 15,0]
(0)
[ 3,0]
[ 12,0]
Tiettyjen, aiemmin Luxemburgissa hoidettujen liiketoimintojen rakentaminen uudelleen
-
[ 2,0]
Taseen loppusumma ilman kasvua
63,50
(…)
Enimmäistase
33,50
33,50
Jäljelle jäävä marginaali uusille liiketoiminnoille
-
[…]
(50)
Tervehdyttämissuunnitelma on lisäksi osoittanut, että IKB:llä, jonka aiempi Fitch-luokitus A + on pudonnut tasolle BBB-, on nykyisessä markkinatilanteessa taloudellisia vaikeuksia. Likviditeetin enimmäistarve rakenneuudistuskauden loppuun saakka arvioidaan [ 10 miljardiksi] euroksi. Tämä vaje tasoitetaan korottamalla pääomaa, pidentämällä KfW:n likviditeettisopimuksia ja järjestämällä saataviin perustuvaa jälleenrahoitusta. Osa tästä likviditeettivajeesta katetaan supistamalla uusia liiketoimintoja.
(51)
Tervehdyttämissuunnitelma sisältää lisäksi hyvään, perustasoiseen ja huonoon tapausskenaarioon perustuvia suunnitteluoletuksia pankin tulevaa kehitystä varten. Näiden oletusten mukaan IKB:n pitäisi perustason oletuksen mukaan saavuttaa […] prosentin oman pääoman tuotto rakenneuudistuskauden päättyessä syyskuussa 2011. Voitto ennen veroja olisi […] miljoonaa euroa ja kokopäiväisiä työntekijöitä olisi […]. Tier-1-Ratio kasvaisi […] prosenttiin ja kustannus-tuottosuhde (cost/income ratio) pienenisi […] prosenttiin.
(52)
Saksa toimitti lisäksi tietoja rakenneuudistuskustannuksista, jotka olivat seuraavat: kustannukset portfoliosijoituksiin liittyvistä tappioista [ 6] miljardia euroa (Rhineland 5,8 miljardia euroa, Havenrock 1,2 miljardia euroa) ja taseeseen kirjatuista portfoliosijoituksista ([…] miljardia euroa) (19), todelliset rakenneuudistuskustannukset (mukaan lukien riskisuoja, portfolioista luopumiskustannukset ja hallintokustannukset, yhteensä noin [ 0,25] miljardia euroa), pääomatappiot noin [ 1] miljardia euroa, kustannukset liiketoiminta-alueiden vähentämisestä, joka on jo osittain toteutunut ja joka on osittain vasta toteutumassa olemassa olevien [ 1] miljardin euron sopimusten pidentämisen vuoksi, ja […] suuruudeltaan […] miljardia euroa (20). Siksi saksa esittää IKB:n rakenneuudistuskustannuksiksi yhteensä noin [ 15] miljardia euroa.
3. MUODOLLINEN TUTKINTAMENETTELY
(53)
Päätöksessään muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta komissio piti mahdollisena, että KfW:n IKB:n hyväksi toteuttamat toimenpiteet eivät täytä ehtoja, jotka markkinatalouden ehdoin toimiva sijoittaja asettaisi, koska toimenpiteisiin liittyvä KfW:lle aiheutuva riski ei ollut rajoitettu. Samalla pankkiyhdistykset kuitenkin rajoittivat osallistumistaan riskisuojan rahoittamiseen, ja muut IKB:n osakkaat eivät osallistuneet siihen lainkaan.
(54)
Lisäksi komissio piti tuolloin mahdollisena, että toimenpiteiden ei voida katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan nojalla. Komissio katsoi, että toimenpiteitä ei voitu pitää yhteismarkkinoille soveltuvina tukina jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseksi perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti. Komission käsityksen mukaan ei myöskään ollut perusteita sille, että tuet voitaisiin katsoa pelastustuiksi, koska toimenpiteet eivät olleet väliaikaisia. Kyseisenä ajankohtana kaikki valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen yhteisön suuntaviivojen, jäljempänä ’suuntaviivat’ (21), rakenneuudistustukea koskevat ehdot eivät täyttyneet.
4. SAKSAN HUOMAUTUKSET MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISESTA TEHDYSTÄ PÄÄTÖKSESTÄ
(55)
Saksa pysyy alkuperäisessä käsityksessään, jonka mukaan toimenpiteet eivät ole valtiontukia, koska niiden myöntämisessä on noudatettu markkinataloussijoittajaperiaatetta. Toimenpiteessä on Saksan mukaan noudatettu markkinataloussijoittajaperiaatetta, sillä IKB:n konkurssista olisi aiheutunut KfW:lle suuremmat kustannukset kuin sille aiheutui IKB:n rakenneuudistuksen aikana toteutetuista toimenpiteistä. Siksi Saksa korostaa, että kysymyksellä kohtuullisesta pääoman tuotosta ei ole asian kannalta merkitystä. Saksan mukaan markkinataloussijoittajaperiaatteen täyttymisestä olisi lisäksi arvioitava etukäteen.
(56)
Ensimmäisen toimenpiteen arvioinnissa olisi Saksan käsityksen mukaan pitänyt ottaa huomioon vain alun perin arvioidut tappiot, eli 3,5 miljardin euron tappiot huonoimman vaihtoehdon skenaariosta ja [ 2,5] miljardin euron tappiot perustason skenaariosta. Saksa väittää, että markkinataloussijoittaja käyttäisi arvionsa perustana IKB:n konkurssista johtuvia välittömiä kustannuksia, eli tässä tapauksessa 1,5 miljardia euroa, jotka voitiin laskea ottamalla huomioon IKB:n noin 620 miljoonan euron kirjanpitoarvo (22) (laskettuna saksalaisten tilinpäätössäännösten mukaisesti) ja noin 850 miljoonan euron luotot, jotka IKB oli KfW:n tukitoimien yhteydessä siirtänyt kolmansille (23). IKB:n konkurssi olisi lisäksi johtanut siihen, että muita tukitoimintoihin kuuluvia luottoja olisi pitänyt poistaa vähintään 1,1 miljardin euron arvosta ja jälleenrahoituskustannukset olisivat kasvaneet. Mutta myös KfW:n maine olisi lopulta kärsinyt.
(57)
Saksa esittää myös, että vaikka tukitoimenpiteet katsottaisiin valtiontuiksi, tuesta olisi vähennettävä tappiot, jotka KfW olisi kärsinyt konkurssitapauksessa.
(58)
Toisen toimenpiteen osalta Saksa viittaa siihen, että kyseessä oli pelkästään ensimmäisen toimenpiteen täydennys, jonka rahoittivat suurimmaksi osaksi pankkiyhdistykset. Asiassa Alitalia annetun tuomion perusteella on katsottava, ”että julkisin varoin tehtävä pääomasijoitus on markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen eikä se ole valtiontukea, jos yksityinen sijoittaja tekee samanaikaisesti merkittävän pääomasijoituksen vastaavanlaisissa olosuhteissa” (24).
(59)
Kolmannen toimenpiteen katsomista valtiontueksi Saksa ei kiistä.
(60)
Myöskään IKB:n myynti ei Saksan käsityksen mukaan sisällä valtiontukea, koska KfW toimi markkinatalouden ehtoja noudattavan myyjän tavoin. Kauppahinta oli usean mahdollisen ostajan kanssa käytyjen neuvottelujen tulos ja vastasi näin ollen markkinaehtoja. Lisätoimenpiteet olivat välttämättömiä pankin myynnin mahdollistamiseksi ja ne toteutettiin markkinaehtojen mukaisesti.
(61)
Tämä koskee ensinnäkin SIP 1:tä, joka myytiin IFRS-kirjanpitoarvoa [ 10] prosenttia alhaisemmalla hinnalla KfW:lle. Tämä hinta on tosiasiassa parempi kuin Lone Starin SIP 2:lle neuvottelema kauppahinta ([alennus 10] prosenttia). Tällöin on tosin otettava huomioon, että SIP 1:stä poiketen SIP 2 käsitti pääasiassa […]. Sen vuoksi Saksa väittää, että KfW olisi voinut myydä salkun tai pitää sen erääntymiseen saakka ilman tappioita. Lisäksi KfW tarvitsi SIP 1:n myyntiin tukea sen omistajalta, Saksan liittotasavallalta, koska KfW […]. Tämä hoidettiin valtion antamalla takuulla sen välttämiseksi, että KfW olisi joutunut sitomaan omaa pääomaa noin […] miljoonaa euroa. Toiseksi KfW:n osallistuminen SIP 2:een oli Saksan mukaan myös markkinataloudellisesti perusteltua, koska siihen liittyvä riski oli luoton ensisijaisuuden vuoksi vähäinen ja korvaus (Euribor lisättynä [ 80] peruspisteellä), josta Saksa toimitti markkinoilta saadut vertailutiedot, oli korkea. Se, että KfW:n oli otettava vastuulleen […] euron takausriski (varaus), on vähäisen toteutumistodennäköisyyden mutta suuren vaadearvon tapauksissa yleistä, ja viimeisellä neuvottelukierroksella kaikki asianomaiset pitivät sitä vaatimuksenaan.
(62)
Sen varalta, että komissio katsoisi toimenpiteiden sisältävän tukea, Saksa esittää, että kyseiset tuet olisi joka tapauksessa katsottava yhteismarkkinoille soveltuviksi rakenneuudistustuiksi. Pankin siitä liiketoiminta-alueesta, joka oli syynä pankin vaikeuksiin, oli luovuttu, ja pankki pystyi jatkossa keskittymään ydinliiketoimintaansa.
(63)
Saksa on lisäksi sitoutunut toteuttamaan kaikki johdanto-osan 46 kappaleessa mainitut toimenpiteet.
(64)
Saksa väittää lisäksi, että pankki on osallistunut rakenneuudistukseen huomattavalla omalla panoksella (vähintään [ 10] miljardia euroa). Saksa on useaan kertaan muuttanut tästä asiasta antamiaan tietoja ja viimeksi se on ilmoittanut oman panoksen määräksi summan, joka sisältää rakenneuudistuksen kaikki muut kuin tukena myönnetyt rahoitusosuudet, uusien liiketoimintojen vähentämisen ja myynneistä saadut tuotot ilman tappioita. Myyntien nettotuotot arvioitiin [ 5] miljardiksi euroksi. Perusteena käytettiin rakenneuudistuskautena myytäviä aktiivipositioita vähennettyinä […], Luxemburgin jäljelle jääneillä liiketoimilla ja joillakin Luxemburgin portfoliosijoituksilla. Saksan arvioiden mukaan kiinteistöliiketoimista saataisiin […] miljardia euroa, Luxemburgin tytäryhtiöstä […] miljardia euroa, New Yorkin tytäryhtiöstä […] miljardia euroa, Amsterdamista […] miljoonaa euroa, Movestasta […] miljardia euroa ja muista ei-strategisista omaisuuseristä […] miljardia euroa.
5. VALTIONTUKISÄÄNTÖJEN MUKAINEN ARVIOINTI
5.1 Valtiontuen olemassaolo
(65)
Komissio tutkii ensin, ovatko toimenpiteet EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Kyseisen kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä, on valtiontukea siltä osin, kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
a) Riskisuoja ja pääoman korottaminen (toimenpiteet 1-3)
(66)
Komissio pitää kiinni menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esittämästään kannasta, jonka mukaan markkinatalouden ehdoin toimiva sijoittaja ei olisi toteuttanut yhtäkään kolmesta rahoitustoimenpiteestä, ja sen vuoksi ne kaikki ovat valtiontukea. Koska IKB toimii rajat ylittävällä ja kansainvälisellä tasolla, sen suosiminen valtion varoja tarjoamalla vaikuttaisi kilpailuun pankkialalla ja yhteisön sisäiseen kauppaan (25).
(67)
Komissio ottaa huomioon Saksan väitteen, jonka mukaan kyseiset toimenpiteet eivät suosineet IKB:tä, koska KfW toimi yksinomaan omistajana ja siksi yksityisen sijoittajan asemassa. Saksa ei kuitenkaan kiistä, että KfW on valtion omistama pankki, joka hoitaa julkista tehtävää, ja että KfW:n toiminta on katsottava valtion toiminnaksi. Myöntäessään, että Saksan valtiovarainministeriö osallistui 27-29 päivänä heinäkuuta 2007 pankin hallituksen kokouksiin, joissa tehtiin kaikki kyseisen viikonlopun aikana tehdyt päätökset, ja vielä toimi päätöksiä tehtäessä kokousten puheenjohtajana, Saksa itse asiassa myöntää, että KfW:n päätökset on katsottava valtion päätöksiksi (26).
(68)
Sen vuoksi komissio keskittyi tutkimuksissaan tarkastelemaan kysymystä, onko IKB saanut KfW:n toimenpiteistä edun, jonka myös markkinatalouden ehdoin toimiva sijoittaja olisi myöntänyt sille samoissa olosuhteissa. Komissio myöntää, että etukäteisarvioiden mukainen riskisuoja IKB:lle olisi pahimmassa tapauksessa kattanut yhteensä 2,5 miljardin euron tappiot. Kuten vertailukelpoisissa asioissa (27), komissio katsoo myös tässä tapauksessa, että yksityinen sijoittaja olisi näin vaikeasti ennustettavissa olevassa tilanteessa ottanut odotettavissa olevia tappioita arvioidessaan lähtökohdaksi pahimman tapauksen eikä perustason skenaariota. Lisäksi on syytä korostaa, että KfW ei sulkenut pois mahdollisuutta, että sen vastuu olisi voinut kasvaa jopa 8,1 miljardiin euroon.
(69)
Väite, jonka mukaan toimenpide oli KfW:lle ja Saksalle edullisempi vaihtoehto kuin IKB:n konkurssi, ei pidä paikkaansa (28). Se ei pidä paikkaansa edes käytettäessä perustana etukäteisarviota tilanteesta ajankohtana, jolloin päätös tehtiin (29). Komissio ei voi hyväksyä kaikkia Saksan esittämiä selvitystilasta aiheutuvia kustannuksia. Vaikka IKB:n kirjanpitoarvo oli todella 620 miljoonaa euroa, komissio viittasi jo menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessään siihen, että IKB:n osakkeen kurssi oli jo ennen KfW:n toimenpidettä laskenut jyrkästi, joten KfW:n IKB:n omistusosuudesta maksama hinta oli toimenpiteen toteuttamisajankohtana erittäin todennäköisesti ristiriidassa tämän kirjanpitoarvon kanssa. Lisäksi komissio epäili menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessään arvion perustana käytetyn noin [ 15] prosentin maksukyvyttömyysriskin realistisuutta tukitoimien yhteydessä myönnettyjen lainojen osalta. Saksa ei ole esittänyt KfW:n tekemien arvioiden uskottavuuden tueksi riittävän päteviä todisteita.
(70)
Myös väitetyille, yleisen pankkikriisin vuoksi uhkaaville välillisille tappioille, jotka näyttivät jo menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen mukaan täysin hypoteettisilta, ei komission käsityksen mukaan ole esitetty riittäviä perusteita. Komissio katsoo myös, että tukitoimiin kuuluva strukturoitu rahoitus on osa KfW:n julkista tehtävää, eikä kuulu KfW:n toimintoihin tavallisena pankkina. Sen vuoksi näistä liiketoimista aiheutuvia tappioita ei voida pitää kustannuksina, jotka myös markkinatalouden ehdoin toimiva sijoittaja olisi ottanut huomioon (30).
(71)
Ratkaiseva peruste komissiolle on edelleen, että riskisuojauksen yhteydessä arvioidut tappiot eivät tosiasiassa rajoittuneet 2,5 miljardiin euroon, vaan niillä ei ollut ylärajaa. Vaikka voidaan väittää, että tämä rajoittamaton vastuu oli välttämätön ehto, jonka BaFin asetti pankkitoiminnan lopettamismääräyksen välttämiseksi, on kuitenkin selvää, että markkinatalouden ehdoin toimiva sijoittaja ei olisi riskejä arvioidessaan ottanut samalla tavalla huomioon tätä seikkaa. Tämä käy selvästi ilmi tarkasteltaessa yksityisiä riskisuojaukseen osallistuneita osapuolia.
(72)
KfW:n ja pankkiyhdistysten käyttäytymisen osalta komissio muistuttaa, että julkisen osakkaan toimiessa rinnan yksityisten sijoittajien kanssa on pääomien tarjoamisen oltava suhteellista ja tapahduttava samoin ehdoin (31) sekä perustuttava samoihin liiketaloudellisiin arvioihin (32). Nämä seikat ovat myös perustana Saksan esittämässä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa Alitalia antamassa tuomiossa, jossa edellytettiin olosuhteiden vertailukelpoisuutta.
(73)
Komissio pitää tässä yhteydessä kiinni kannastaan, jonka mukaan pankkiyhdistykset rajoittivat osallistumisensa tappiosuojaan ensimmäisen toimenpiteen yhteydessä 1 miljardiin euroon (noin 30 prosenttiin), kun taas KfW ei asettanut mitään ylärajaa. Näin ollen KfW otti huomattavasti suuremman riskin kuin pankkiyhdistykset. Vaikka mahdolliset suorat tappiot KfW:n asemasta omistajana ja luotoista, tiettävästi yhteensä […] miljardia euroa, vähennettäisiin (ks. johdanto-osan 56 kappale), ja perustana käytettäisiin kaikkein pahimman vaihtoehdon mukaisia arvioita, KfW:n osallistuminen riskisuojaukseen on edelleen yhtä suuri kuin siihen osallistuneiden pankkiyhdistysten osuus yhteensä. Siksi voidaan todeta, että KfW ei toiminut samalla tavoin kuin pankkien yhteenliittymä.
(74)
Kriittistä tarkastelua ei kestä myöskään väite, jonka mukaan Saksan pankkisektorilla olisi puhjennut yleinen kriisi, jolla olisi ollut tuhoisat seuraukset KfW:lle. Kaikki muut pankit olisivat kärsineet mahdollisesta kriisistä samalla tavoin. Pankkiyhdistysten 1 miljardiin euroon rajoitettu osuus riskisuojauksesta ei tosin ole lainkaan suhteessa niiden jäsenpankkien 95 prosentin markkinaosuuteen Saksassa (33). Sen vuoksi komissio ei voi löytää kaupallisia perusteita KfW:n suhteettoman suureen panokseen. KfW on tosin voinut toimia jossain määrin tytäryhtiöidensä edun nimissä, mutta se on epäilemättä jatkanut toimintaansa yksityisen sijoittajan tavoin. Yksityinen omistaja olisi osallistunut huomattavasti pienemmällä panoksella ja vaatinut lisätukea pankkiyhdistyksiltä tai valtiolta. Sen vuoksi KfW on ainakin jossain määrin toiminut toisin, kuin markkinatalouden ehdoin toimiva sijoittaja olisi toiminut.
(75)
Sama koskee myös toista toimenpidettä, joka oli Saksan antamien tietojen mukaan vain ensimmäisen riskisuojauksen tukitoimenpide. Vaikka KfW:n osallistuminen ja pankkiyhdistysten osallistuminen voivat näyttää absoluuttisina lukuina edellä kuvattua tasapainoisemmilta (suhteellisesti katsoen pitäisi pankkiyhdistysten osuuden tosin olla huomattavasti suurempi), on tätä toimenpidettä tarkasteltava yhdessä ensimmäisen toimenpiteen kanssa ja otettava huomioon koko rakenneuudistus. Näin ollen KfW, joka ei ole toiminut markkinatalouden ehdoin toimivan sijoittajan tavoin, ei vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan voi enää väittää toimineensa markkinatalouden ehdoin toimivan sijoittajan tavoin (34).
(76)
Tämä koskee vielä selvemmin kolmatta toimenpidettä, jossa Saksa on yksiselitteisesti kehottanut KfW:tä toimimaan ja tukenut uutta 2,3 miljardin euron toimenpidettä 1,2 miljardilla eurolla. Näin ollen KfW:n riski oli hyvin paljon suurempi kuin pankkiyhdistysten riski, vaikka IKB:n konkurssitapauksessa käyttöön olisi otettu turvamekanismi, jonka myötä rasitus olisi jakautunut koskemaan koko pankkisektoria.
(77)
Muissa tapauksissa komissio on katsonut, että tuen suuruutta on vaikea määritellä, kun tuki on myönnetty riskisuojan muodossa (35). Suuntaviivojen ja oikeuskäytännön mukaan vaikeuksissa olevalle yritykselle annettavan takauksen tukiosuus voi olla tarkalleen niin suuri kuin se summa, joka takauksella mahdollisesti katetaan, tapauskohtaisesti kuitenkin myös sitä pienempi (36). Mutta vaikka tukiosuus arvioitiin ennalta pienemmäksi kuin 8,1 miljardiksi euroksi (Rhineland, Havenrock ja 1 miljardin euron tase-erät), realistinen arvio tappioista, 6,8 miljardia euroa, on silti huomattavasti suurempi kuin pahinta vaihtoehtoa koskevat arviot (katso taulukko 3, ilman kolmatta toimenpidettä). Sen vuoksi komissio päättelee, että riskisuojan myötä ja pääomankorotuksina annetun tuen suuruus on 8,8 miljardia euroa (katso taulukko 3, nro 1-3).
b) Likviditeettijärjestely
(78)
Pääomankorotuksen ja tappioita tasoittavien vastasuoritteiden lisäksi KfW tuki myös IKB:n liiketoimien jatkamista kahdella puitejärjestelyllä, joiden kummankin suuruus oli [ 1] miljardia euroa. Nämä toimenpiteet olivat osa rakenneuudistusta, eikä niitä voida erottaa ensimmäisestä ja toisesta toimenpiteestä. Näin ollen KfW ei voi myöskään tässä tapauksessa enää väittää toimineensa markkinatalouden ehdoin toimivan sijoittajan tavoin (37). Komissio ei pidä järkevänä, että yksityinen sijoittaja ottaisi niin suuren riskin, varsinkin ilman varmuutta riskisuojasta. Jos KfW olisi kuitenkin käyttänyt toiminnassaan tiettyjä markkinaesikuvia, tämän tulisi näkyä tukiosuuden mitoituksessa.
(79)
Komissio toteaa, että ensimmäisen puitejärjestelyn osalta, joka oli jo nostettu, kiinteä korko oli Euribor lisättynä [ 50] - [ 50] peruspisteellä, ja toisen likviditeettilainan osalta korko oli Euribor lisättynä [ 100] peruspisteellä ja että kummallakin lainalla oli […] yli 100 prosentin ([…] %) vakuudet. Vakuutena käytettiin IKB:n täysimääräisiä aktiivipositioita, jotka eivät liittyneet portfoliosijoituksiin ja joiden ei yleensä voitu odottaa pettävän. Vakuudet on rakennettu niin, että niiden vakuusarvo ei tosiasiassa voi koskaan laskea alle 100 prosenttiin. Näin ollen likviditeetin tarjoaminen on itse asiassa katettu korkeilla vakuuksilla ja niihin liittyvä maksukyvyttömyysriski on suhteellisen vähäinen. KfW ei siis ollut pelkästään IKB:n rahoitusaseman varassa, vaan sillä oli myös täydet vakuudet.
(80)
Arviointiperusteena käytettyjen riskimarginaalien tulisi kuitenkin vastata komission tiedonantoa viite- ja diskonttokorkojen määrittämisessä sovellettavan menetelmän tarkistamisesta (38), jäljempänä viite- ja diskonttokoroista annettu tiedonanto. Koska yrityksen luokitus tehtiin riskisuojan perusteella ja osapuolet ovat yksimielisiä siitä, että kyseessä on vaikeuksissa oleva yritys (katso johdanto-osan 5.3.a kappale), komission on käytettävä vaikeuksissa oleville yrityksille määriteltyjä marginaaleja. Suuren vakuuden tapauksessa marginaali on 400 peruspistettä (39). Näin ollen komissio katsoo, että ensimmäisen, suuruudeltaan [ 1] miljardia euroa olevan likviditeettilainan merkitsemä etu vastaa kymmeneltä kuukaudelta (tammikuusta lokakuuhun 2008) keskimäärin [ 300] peruspistettä. Toinen, toistaiseksi nostamaton likviditeettilaina, joka myönnettiin heinäkuussa 2008, merkitsi myös yhdeksän kuukauden aikana (helmikuusta lokakuuhun 2008) [ 200] peruspisteen etua. Näihin järjestelyihin liittyvä tuki olisi näin ollen ensimmäisen likviditeettilainan osalta […] miljoonaa euroa ja toisen likviditeettilainan osalta […] miljoonaa euroa, mikä vastaa […] miljoonan euron kokonaistukimäärää.
(81)
[Yhden Saksan osavaltiotasolla toimivan pankin] ja [toisen Saksan osavaltiotasolla toimivan pankin] myöntämien likviditeettilainojen osalta komissio ei katso olevan syytä olettaa, että ne olisi myönnetty ottamatta huomioon markkinatalousperiaatteita ja että ne olisivat suosineet IKB:tä. Koska olosuhteet, joissa kyseiset likviditeettilainat myönnettiin, ja varsinkin koska pankkien väliset liiketoimet kuuluvat pankin päivittäiseen ja tavanomaiseen toimintaan, yksityiset talouselämän toimijat osallistuivat samanaikaisesti ja laajasti, ja [yksi osavaltiotason pankki] ja [toinen osavaltiotason pankki] myönsivät nämä lainat ilman valtion kehotusta, komissio päättelee, ettei ole perusteita luokitella edellä mainittuja liiketoimia valtion toimenpiteiksi (40). Sen vuoksi nämä järjestelyt eivät komission käsityksen mukaan sisällä valtiontukea.
c) IKB:n myynti
(82)
Komissio tutki lisäksi, sisältyikö IKB:n myyntiin Lone Starille valtiontukea. Näin olisi, jos IKB olisi myyty Lone Starille markkinahintaa alhaisemmalla hinnalla. Saksa on toimittanut useita kertoja tähän aiheeseen liittyviä tietoja (katso 2.5 jakso), joista ei kuitenkaan käy ilmi, että Lone Starin maksama hinta ei olisi korkein tarjous, joka on tehty avoimessa, läpinäkyvässä, syrjimättömässä ja ilman ehtoja järjestetyssä myyntimenettelyssä. Koska tämä on komission yksityistämistä koskevien periaatteiden (41) mukaan ratkaiseva arviointiperuste, voidaan päätellä, että myynti ei sisältänyt Lone Staria suosivaa tukea.
(83)
Komissio tutki lisäksi, sisälsikö myynti lisätukia IKB:n hyväksi. Näin olisi, jos toiminnan lopettaminen olisi ollut KfW:lle edullisempi vaihtoehto kuin IKB:n myynti. Toisin sanoen komissio tutki, tapahtuiko myynti tavanomaisten markkinaehtojen mukaisesti. Tässä asiassa komissio toteaa, että myynnissä ei ole kysymys pelkästään myyntihinnasta, vaan siihen liittyy muita pääomansiirtoja KfW:hen, joita on pidettävä myynnin osana. Tähän kuuluvat molempien, yhteensä [ 2,5] miljardin euron likviditeettilainojen pitäminen voimassa, KfW:n ensisijaisen luoton myöntäminen SIP 2:n jälleenrahoitusta varten, ennen IKB:n myyntiä tapahtunut SIP 1:n siirto KfW:hen ja […] takausriskin lisääminen suunnitelmiin. KfW on yksiselitteisesti toteuttanut nämä toimenpiteet IKB:n myynnin mahdollistamiseksi ja mahdollisimman monien aktiivipositioiden myymiseksi mahdollisimman lyhyessä ajassa. Vaikka KfW on ensi näkemältä saanut positiivisen kauppahinnan, myyntiin liittyi toimenpiteitä, jotka muuttavat kauppahinnan lopulta negatiiviseksi.
(84)
On kuitenkin huomattava, että toimenpiteet liittyivät IKB:n rakenneuudistukseen, ja toteutettiin näin ollen kolmen ensimmäisten tukitoimenpiteen yhteydessä. Sen vuoksi komissio ei voi tarkastella niitä ensimmäisistä kolmesta toimenpiteestä erotettuina, ja se pitää myös tässä yhteydessä KfW:n esittämää väitettä markkinataloussijoittajaperiaatteen noudattamisesta vääränä (42).
(85)
Tästä riippumatta näyttää siltä, että markkinakäytäntöjen mukaisen myyntimenettelyn perusteet eivät ole tässä tapauksessa täyttyneet. Loppujen lopuksi ratkaiseva seikka on se, muodostuiko hinta negatiiviseksi, koska Saksa ei pystynyt esittämään sellaisia luotettavia ylimääräisiä purkamiskustannuksia, jotka markkinaehdoin toimiva myyjä olisi ottanut huomioon. Sen vuoksi komissio ei voi ottaa huomioon erityisesti tukitoimien yhteydessä myönnettyihin lainoihin liittyvän maksukyvyttömyysriskin osalta arvioituja tappioita. Komission käsityksen mukaan tukitoimiin kuuluva strukturoitu rahoitus on osa KfW:n julkista tehtävää, eikä kuulu KfW:n toimintoihin tavallisena pankkina. Sen vuoksii sitä ei ole pidettävä kustannuksena, joka olisi merkityksellinen myös markkinataloudessa toimivalle sijoittajalle, koska kyseinen sijoittaja ei olisi lainkaan ottanut vastatakseen valtiollisiin tukitoimenpiteisiin liittyvistä velvoitteista (43).
(86)
Tämän vuoksi komissio tutki, johtivatko tukitoimenpiteet tosiasiassa negatiiviseen kauppahintaan. Koska tukitoimenpiteet eivät ole avustuksia vaan pääasiassa luottoja ja takuita, on tavanomaisen tukioikeudellisen arviomenettelyn mukaisesti määriteltävä niistä koituva taloudellinen etu IKB:lle.
(87)
Ensinnäkin KfW tarjoaa IKB:n käytettäväksi edelleen likviditeettiä. Kuten jo johdanto-osan 77 kappaleessa on todettu, myönnetyn edun määrittely on vaikeaa, koska yksityiset sijoittajat olisivat mahdollisesti olleet myös valmiita myöntämään tietyissä olosuhteissa likviditeettiä edellyttäen, että riskisuojauksesta olisi huolehdittu. Kun IKB:n on myyty Lone Starille, riskisuoja puretaan. IKB:n siirtyminen Lone Starin omistukseen ja komission hyväksyntä rakenneuudistustuelle ja tervehdyttämissuunnitelmalle osoittavat, että kannattavuuden palauttamista pidetään mahdollisena. Koska IKB:tä pidetään rakenneuudistusvaiheessa virallisesti vaikeuksissa olevana yrityksenä, on perusteltua, että yritys luokitellaan tukiosuutta laskettaessa ”heikoksi” (luokka B) viite- ja diskonttokoroista annetun tiedonannon mukaisesti (44). Kyseisen tiedonannon mukaan lainamarginaali on 220 peruspistettä, mikä merkitsisi sitä, että toinen likviditeettilaina on [ 100] peruspistettä ja ensimmäinen [ 125] peruspistettä alle viitekoron. Laskettuna […] vuodelle (lokakuusta 2008 huhtikuuhun […]) lisätuki kohoaisi [noin 90] miljoonaan euroon.
(88)
Toiseksi KfW osti SIP 1:n 1 miljardin euron kauppahinnasta. Komissio katsoo, että KfW:n neuvottelema hinta alittaa IFRS-kirjanpitoarvon [ 10] prosentilla ja että IKB on voinut aiemmin myydä joitakin salkun osia IFRS-kirjanpitoarvon ylittävin hinnoin. Yksityinen sijoittaja tuskin pystyisi tai olisi halukas nykyisessä markkinatilanteessa ostamaan kyseisen kaltaista salkkua (ainakaan kokonaan). Se, että Lone Star ei ollut ostosta kiinnostunut ja että KfW ei pystynyt tekemään kauppaa ilman valtion apua, puhuu puolestaan. Salkkuun tehtävien uusien poistojen välttämättömyys ei ole poissuljettua. Pahimmassa tapauksessa tämä koskisi etuusasemaltaan toissijaista [ 200] miljoonan euron osuutta. Koska muita vertailukohtia ei ole, komissio katsoo, että KfW on ottanut SIP 1:n myötä jopa [ 200] miljoonan euron lisäriskin.
(89)
Kolmanneksi KfW myönsi SIP 2:ta varten 775 miljoonan euron ensisijaisen luoton, josta maksettava korko on Euribor lisättynä [ 90] peruspisteellä ensisijaisuuden vuoksi (toisin sanoen lainanhoitokulut maksetaan ensisijaisina yrityksen saamista tuotoista). Tosin laina myönnetään erillisyhtiölle, joka ei ole vielä tunnettu luotonsaajana. Tällaiselle erillisyhtiölle myönnetyn koron tulisi viite- ja diskonttokoroista annetun tiedonannon mukaan olla vähintään Euribor lisättynä 400 peruspisteellä (45). Koska kuitenkin kyseessä on ensisijainen luotto, joka on toissijainen suhteessa IKB:n omistukseen ja näin ollen periaatteessa hyödyttää IKB:tä, komissio hyväksyy tässä tapauksessa myös 220 peruspisteen korkomarginaalin. Ensisijaisen 775 miljardin euron luoton myöntämiseen liittyvä tukiosuus voidaan näin ollen katsoa noin [ 30] miljoonaksi euroksi ([ 100] peruspistettä […] vuoden aikana, eli lokakuusta 2008 […] asti).
(90)
Neljänneksi riskien ottamisen peruste […] oli, että jos riski otettaisiin yhdessä IKB:n kanssa, riski ei olisi riittävän hyvin määriteltävissä. Koska vastuuriski on pieni ja tiedoista voidaan päätellä, että kyseisen riskin toteutuminen on suhteellisen epätodennäköistä, kyseisen riskin tarkastelu kaupan yhteydessä ei olisi ollut asianmukaista. Riskin vähäisyyttä puoltaa se, että tilintarkastajat eivät vaatineet IKB:ltä varauksia. Mahdollisten […] syntyvien vahingonkorvausmaksujen osalta jäljelle jää luonnollisesti tietty jäännösriski. Koska määrällistä riskinarviointia ei toimitettu, komissio katsoo, että tämänhetkisten toimenpiteiden osalta ne on arvioitava […] euroksi, mikä vastaa […] prosentin riskiä.
(91)
KfW:n IKB:n myynnin yhteydessä toteuttamat toimenpiteet sisältävät tukea yhteensä 390 miljoonaa euroa. Tämä määrä ylittää [ 100] miljoonan euron myyntihinnan [ 250] miljoonalla eurolla, joten myyntihinta on negatiivinen. Tästä syystä on todettava, että IKB:n myynti sisälsi tukea IKB:n hyväksi.
d) Yhteenveto valtiontuista
(92)
Kuten taulukosta 5 käy ilmi, kaikkien toimenpiteiden yhteydessä myönnettyjen tukien kokonaismäärä on 9,155 miljardia euroa.
Taulukko 5
IKB:lle rakenneuudistuksen aikana myönnetyt tuet
Nro
Toimenpide
Miljoonaa euroa
Tuen määrä
(miljoonaa euroa)
1.
ensimmäinen riskisuoja (Rhineland 5,8 miljardia euroa, Havenrock 0,85 miljardia euroa, taseeseen kirjatut aktiivipositiot 1 miljardi euroa)
6 650
2.
toinen riskisuoja (350 miljoonaa euroa lisätappioiden varalta - Havenrock)
200
3.
pääomankorotus ja luotto ilman takaisinmaksuvelvoitetta (taseeseen kirjattujen aktiivipositioiden poiston kattamiseksi)
2 000
4.
likviditeettilaina IKB:lle (ennen myyntiä)
(…)
5.
IKB:n myynti
5a
IKB:n osakkeiden hinta
(…)
5b
likviditeettilaina IKB:lle (myynnin jälkeen)
(…)
5c
Ensisijainen luotto SIP 2:n jälleenrahoitusta varten
(…)
5d
SIP 1:n siirto KfW:hen
(…)
5e
Vapauttaminen vastuusta […]
(…)
IKB:n myynti (netto)
[ 250]
Yhteensä
[ 10 000]
5.2 Toimenpiteiden soveltuvuus yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla: tuki jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen
(93)
Komissio pitää kiinni menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esittämästään kannasta, jonka mukaan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ei voida soveltaa tähän tapaukseen. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaan tuki jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen on luvallista. Komissio huomauttaa, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on korostanut, että EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohtaa on sovellettava suppeasti.
(94)
Tutkinta vahvisti komission havainnon, että IKB:n ongelmat johtuvat yrityskohtaisista tapahtumista. Saksan esittämät tiedot eivät ole vakuuttaneet komissiota siitä, että IKB:n konkurssista aiheutuvat systeemiset vaikutukset voisivat saavuttaa sellaisen laajuuden, joka vastaisi 87 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettua Saksan ”taloudessa olevaa vakaavaa häiriötä” (46). Kyseessä oleva tapaus perustuu IKB:n erityisiin ongelmiin, ja edellyttää kohdistettuja tukitoimenpiteitä, joihin vaikeuksissa olevia yrityksiä koskevien valtiontukisääntöjen mukaan voidaan ryhtyä. Sen vuoksi kyseessä olevia toimenpiteitä ei voida todeta yhteismarkkinoille soveltuviksi EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla.
5.3 Toimenpiteiden soveltuvuus yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla - rakenneuudistustuki
(95)
Tutkimuksen tulosten perusteella voidaan päätellä, että toimenpiteet voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi rakenneuudistustueksi, koska ne täyttävät kaikki suuntaviivoissa asetetut edellytykset. Sen vuoksi voidaan jättää tutkimatta, voitaisiinko toimenpiteitä käsitellä myös pelastustukina, minkä komissio oli jo menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä sulkenut pois riskisuojan peruuttamattoman luonteen vuoksi.
a) Vaikeuksissa olevat yritykset
(96)
Komission käsityksen mukaan IKB oli suuntaviivojen 9 kohdan mukainen vaikeuksissa oleva yritys, joka ei olisi ilman KfW:n toimenpiteitä erittäin todennäköisesti kyennyt kestämään likviditeettikriisiä enää kovin pitkään. Uhkaavat tappiot olisivat johtaneet pankin sulkemiseen, joten suuntaviivojen 10 kohdan c alakohdan ehdot täyttyvät. Saksa ei ole kiistänyt tätä jo menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esitettyä kantaa.
b) Pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttaminen
(97)
Tutkinta on vahvistanut, että rakenneuudistuksella palautetaan IKB:n pitkän aikavälin elinkelpoisuus. Komission näkemyksen mukaan IKB:n myynti Lone Starille on ratkaisevan tärkeää, jotta esiin tulleet vaikeudet saadaan ratkaistua ja pankin talous voi kehittyä positiivisesti.
(98)
Lisäksi tutkimus on osoittanut, että IKB on kohdistanut toimintansa uudella tavalla. Se on luopunut tappiota tuottavista liiketoiminnoistaan eikä sijoita enää portfolioihin. Lisäksi pankki keskittyy jatkossa ydinliiketoimintaansa, keskisuuriin asiakkaisiin. Strukturoidun rahoituksen segmenttiin kuuluvat jäljellä olevat liiketoiminnot säilyvät yritysasiakkaiden tarpeiden tyydyttämiseksi. IKB luopuu kuitenkin [ 20] prosentista segmentistä ja koko kiinteistörahoituksen liiketoiminta-alueesta. Lisäksi IKB on ryhtynyt toimenpiteisiin riskinhallinnan parantamiseksi ja vähentänyt merkittävästi riskipositioitaan. IKB on toteuttanut suunnanmuutoksen edellyttämät sisäiset toimenpiteet.
(99)
Komissio ottaa lisäksi huomioon, että IKB:n rakenneuudistussuunnitelman tavoitteena on IKB:n pitkän aikavälin kannattavuuden kestävä palauttaminen. Suunnitelmasta, joka perustuu vakaisiin markkinoiden kehittymisennusteisiin, voi havaita, että valittu liiketoimintamalli toimisi. Tier-1-Ratio olisi vuonna 2011 […] prosenttia ja kustannus-tuottosuhde (cost/income ratio) […] prosenttia, mikä on myös merkki vakaasta liiketoimintasuunnitelmasta. Suhteellisen alhaista oman pääoman tuottoa - […] prosenttia vuonna 2012 - on tarkasteltava yhdessä IKB:n suhteellisen korkean Tier-1-Ration kanssa, joka on välttämätön puskuri. Komissio ottaa huomioon huomattavat kustannussäästötoimenpiteet, jotka on tarkoitus toteuttaa vuoteen 2011 mennessä. Komissio tutki myös rakenneuudistussuunnitelman perustana olevat oletukset, eikä epäile niiden realistisuutta.
(100)
Rakenneuudistussuunnitelmasta käy ilmi, että IKB:n talouden myönteinen kehitys ja positiivinen oman pääoman tuotto ovat mahdollisia jopa kaikkein epäedullisimmassa tapauksessa. Myös tässä tapauksessa pankki voi saavuttaa […] prosentin Tier-1-Ration ja toimia näin vakaalla pohjalla.
c) Tuen rajoittaminen välttämättömään vähimmäismäärään - oma rahoitusosuus
(101)
Komissio ei enää epäile sitä, oliko tuki rajoitettu välttämättömään vähimmäismäärään. Komissio voi nyt päätellä, että tuki on rajoitettu välttämättömään vähimmäismäärään ja suuntaviivojen määräysten mukaisesti rakenneuudistuksesta maksetaan merkittävä osuus omista varoista, toisin sanoen yli 50 prosenttia rakenneuudistuskustannuksista rahoitetaan itse.
(102)
Rakenneuudistuksen kustannukset käsittävät useita tappiollisia eriä (tappiot portfolioista, tappiot nousseista rahoituskustannuksista, tappiot liiketoiminta-alueiden vähenemisestä ja tappiot aktiivipositioiden myynnistä) sekä kustannuksia riskisuojan rakentamisesta, henkilöstön uudelleenjärjestelystä aiheutuvia kustannuksia, hallinnollisia kustannuksia sekä konsulttien ja asianajajien palkkioita. Komissio ei kyseenalaista sitä, että näiden kustannusten kokonaismäärä on [ 15] miljardia euroa, kuten johdanto-osan 50 kappaleessa esitetään. Komissio tunnustaa myös, että SIP 1:n jälleenrahoitus ja SIP 2:lle myönnetty ensisijainen luotto ovat rakenneuudistuskustannuksia, koska kyseiset instrumentit ovat välttämättömiä IKB:n pitkän aikavälin kannattavuuden palauttamiseksi. Näin ollen kokonaiskustannukset arvioidaan noin [ 17] miljardiksi euroksi.
(103)
IKB:n rakenneuudistus voidaan rahoittaa suuntaviivojen 43 kohdan mukaisesti tuilla, tuensaajien omilla varoilla, omaisuuserien myynnillä, osakkaiden varoilla ja markkinaehtoisella ulkoisella rahoituksella.
(104)
Huomattavan osan portfolioiden rakenneuudistuksesta rahoittaa yritys itse ja sen entiset osakkaat sekä nykyinen yksityinen osakas. Tähän rahoitusosuuteen kuuluvat ennen kaikkea pankkiyhdistysten osuus, IKB:n omat varat (47) ja Lone Starin toteuttama pääomankorotus. Liiketoiminnoista johtuvia tappioita ja kriisistä johtuvia liiketoimintojen supistuksia ei tosin voida katsoa omaksi rahoitusosuudeksi, sillä suuntaviivojen 43 kohdan mukaisesti kyseessä on oltava konkreettinen eli tosiasiallinen rahoitus. Tähän luokkaan kuuluva oma rahoitusosuus on näin ollen noin […] miljardia euroa ([ 20] %).
(105)
Jos tuotot vastasuoritteina toteutetuista myynneistä otetaan huomioon, oma rahoitusosuus kasvaa huomattavasti ja on vähintään 50 prosenttia. Tämä koskee aktiivipositioita, joiden nimellisarvo on [ 15] miljardia euroa (katso taulukko 4). Komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä tätä määrää kokonaan omaksi rahoitukseksi. Ensinnäkin osa IKB Luxemburgin liiketoiminnoista käynnistetään uudelleen Düsseldorfissa ([…] miljardia euroa), joten kyseessä on vain osittainen myynti. Toiseksi osaa rahoitusvaroista ei hankita aktiivisella myynnillä, vaan ne saadaan kyseisen omaisuuserän erääntymisen tuloksena. Kolmanneksi on epäselvää, mistä arvosta aktiivipositiot voidaan purkaa. […]. Saksa on kuitenkin esittänyt riittävät perusteet komission vakuuttamiseksi siitä, että aktiivipositioiden aktiivinen purkaminen voi tuottaa ennustettavissa olevassa tulevaisuudessa vähintään [ 5] miljardia euroa (48). Komissio seuraa tätä kehitystä varmistaakseen, että riittävän suuri omarahoitus toteutuu ja tuki tosiasiassa rajoittuu välttämättömään vähimmäismäärään.
(106)
Aktiivipositioiden myynnillä on kahtalainen vaikutus. Toisaalta riskipitoisten omaisuuserien määrä vähenee niin, että pääomaa vapautuu ja pääomakanta kasvaa. Toisaalta myynti parantaa likviditeettiä, jota voidaan käyttää rakenneuudistuksen rahoittamiseen tai likviditeettiperustan vahvistamiseen (49). Kuten jo edellisessä kohdassa todettiin, varat ovat osittain odotettavissa olevia pääomavirtoja, osa niistä on jo toteutunut ja osa toteutuu lähitulevaisuudessa. Vaikka odotettavissa olevat pääomavirrat, jotka voivat toteutua vasta vuonna 2011, ehtyisivät, ja käyttäen varovaista oletusta, että kaikkia odotettavissa olevia tuottoja ei voida täysin saavuttaa, komissio päättelee, että kilpailuoikeudellisesti moitteettoman rakenneuudistuksen edellyttämä vähintään 50 prosentin omarahoitusosuus on saavutettu.
(107)
Komissio on tehnyt tämän päätelmän jäljempänä esitettyjen seikkojen perusteella.
Taulukko 6
Oma rahoitusosuus
(miljardia euroa)
Toimenpide
Varojen alkuperä
Arvo
Riskisuoja
Pankkiyhdistykset
1,50
Yrityksen pääomavaraukset ja hybridipääoma
IKB
[ 1,5]
Pääomankorotukset SIP II
Lone Star
[ 0,25]
Välisumma
[ 3,25]
Portfoliosijoitusten myynti
Markkinat
(…)
Kiinteistöliiketoimintojen purkaminen
Markkinat
[…]
IKB Int. Luxembourgin purkaminen
Markkinat
[…]
IKB CC New Yorkin purkaminen
Markkinat
[…]
IKB Amsterdamin purkaminen
Markkinat
[…]
Movestan omistusosuuksien myynti
Markkinat
[…]
Ei-strategisten aktiivipositioiden myynti
Markkinat
[…]
Välisumma: Myynnit vastasuoritteina
[ 5,0] (vähintään […])
d) Kilpailun kohtuuttoman vääristymisen välttäminen - vastasuoritteet
(108)
Komissio on tutkinnan jälkeen vakuuttunut, että riittäviä toimenpiteitä toteutetaan kilpailijoihin mahdollisesti kohdistuvien tuen haitallisten vaikutusten lieventämiseksi mahdollisimman paljon.
(109)
Komissio toteaa, että IKB on luopunut kokonaisesta liiketoimintasegmentistä ja sen tuottavin liiketoimintasegmentti, strukturoidut rahoitustoiminnot, supistuu [20-30] prosenttia.
(110)
Komissio ei voi hyväksyä sitä, että valtaosa purkutoimenpiteistä (eli 18,3 miljardin euron portfoliosijoitusten purku) ilmoitetaan vastasuoritteiksi, koska purkutoimenpiteet ovat pitkän aikavälin kannattavuuden palauttamiseksi välttämättömiä. Kyseisiä toimenpiteitä ei voida suuntaviivojen 40 kohdan mukaisesti hyväksyä vastasuoritteiksi.
(111)
Tästä huolimatta muut vähennykset, joiden määrä on [ 10] miljardia euroa, vastaavat noin [25] prosenttia taseen loppusummasta portfoliosijoitusten vähentämisen jälkeen (eli [ 10] miljardia euroa 45,2 miljardista eurosta) (50). Vaikka portfoliosijoituksista luopumista ei voida hyväksyä vastasuoritteeksi, se vaikuttaa kuitenkin pankin kokoon ja sen liiketoimintoihin. Saksan ehdottamien toimenpiteiden perusteella IKB:n taseen loppusumma pienenee 47,2 prosenttia (eli 18,3 miljardia euroa portfoliosijoitusten osalta ja [ 10] miljardia euroa vastasuoritteiden osalta, vähennettynä […] miljardin euron kasvumarginaalilla taseen 63,5 miljardin euron loppusummasta).
(112)
Komissio huomauttaa lisäksi, että rakenneuudistuskauden loppuun (30 päivään syyskuuta 2011) mennessä tavoitteeksi asetettu taseen loppusumman supistaminen 33,5 miljardiin euroon varmistaa, että sulkemisia ja myyntejä ei mitätöidä käynnistämällä liiketoiminnot uudelleen pankin muissa osissa tai yksinkertaisesti siirtämällä ne toiseen paikkaan.
(113)
Lisäksi pankin entiset omistajat ja sen johto eivät enää ole mukana IKB:n liiketoiminnassa, mikä on tärkeä signaali moraalisen riskin torjumisessa. Pankki myytiin avoimen ja syrjimättömän menettelyn jälkeen, jossa pankkisektorilla toimivilla kilpailijoilla oli mahdollisuus ostaa pankki. Tämä on sinänsä jonkinlainen vastasuorite kilpailijoille tukien vuoksi aiheutuneesta kilpailuhaitasta.
(114)
Vastasuoritteet ovat kaiken kaikkiaan suhteessa IKB:n tukien aiheuttamaan kilpailua vääristävään vaikutukseen ja varmistavat, että haitalliset vaikutukset kaupankäynnin edellytyksiin lieventyvät mahdollisimman tehokkaasti.
(115)
Komissio on pidettävä ajan tasalla edellä mainittujen vastasuoritteiden täytäntöönpanon etenemisestä.
6. PÄÄTELMÄ
(116)
Komissio toteaa, että kyseessä olevat tukitoimenpiteet on toteutettu EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti. Komissio katsoo kuitenkin, että kyseiset toimenpiteet ovat rakenneuudistustukea, jonka voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, jos asiaa koskevat edellytykset täyttyvät,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Tuet, jotka Saksa on esittämiensä sopimusten ja asiakirjojen mukaisesti myöntänyt IKB Deutsche Industriebank AG:lle, jäljempänä ’IKB’, soveltuvat yhteismarkkinoille edellyttäen, että 2 artiklassa mainitut ehdot ja edellytykset täyttyvät.
2 artikla
1. Saksan on varmistettava, että IKB:n rakenneuudistussuunnitelma, jonka Saksa toimitti komissiolle 25 päivänä syyskuuta 2008, on toteutettu kokonaisuudessaan 30 päivään syyskuuta 2011 mennessä.
2. Saksan on varmistettava, että seuraavat IKB:n aktiivipositiot myydään kolmannelle IKB:stä ja KfW:stä riippumattomalle osapuolelle tai lopetetaan:
a)
Koko kiinteistörahoituksen liiketoimintasegmentti, joka käsittää sekä kotimaisen että kansainvälisen kiinteistörahoituksen, on lakkautettava 31 päivään joulukuuta 2008 mennessä ja purettava aktiivisesti (51) niin, että […] prosenttia myydään 30 päivään syyskuuta 2010 mennessä, lisäksi […] prosenttia on myytävä 30 päivään syyskuuta 2011 mennessä ja loput on myytävä kunkin position erääntymisaikataulun mukaisesti. Purkaminen koskee myös yhtiöitä IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG ja IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH (52).
b)
Tytäryhtiö IKB International SA Luxembourg on purettava aktiivisesti 30 päivään syyskuuta 2011 mennessä. Vuoden 2009 maaliskuun 31 päivän jälkeen ei enää toteuteta uusia liiketoimia. Yritysasiakkaiden ja strukturoidun rahoituksen kannalta tärkeät liiketoiminnot on siirrettävä kyseisten tytäryhtiöiden liiketoimintasektoreilta IKB:hen.
c)
IKB Capital Corporation New York on purettava aktiivisesti 30 päivään syyskuuta 2011 mennessä ja […] prosenttia sen luottosalkusta on myytävä 30 päivään syyskuuta 2010 mennessä. Vuoden 2008 joulukuun 31 päivän jälkeen ei enää toteuteta uusia liiketoimia.
d)
IKB AG:n liiketoiminnot Amsterdamissa on purettava aktiivisesti […] mennessä. Vuoden 2008 joulukuun 31 päivän jälkeen ei enää toteuteta uusia liiketoimia.
e)
50 prosentin osuus Movesta Lease and Finance GmbH:sta on myytävä 30 päivään syyskuuta 2011 mennessä.
f)
Muut taseeseen alun perin kirjaamattomat, muut kuin strategiset aktiivipositiot, joiden nimellisarvo on 1,7 miljardia euroa (kirjanpitoarvo 31 päivänä maaliskuuta 2007), on purettava aktiivisesti 30 päivään syyskuuta 2011 mennessä.
3. Saksan on varmistettava, että IKB:n taseen loppusumma on 30 päivänä syyskuuta 2011 enintään 33,5 miljardia euroa (53).
4. Ennalta arvaamattomissa olosuhteissa, erityisesti pääomamarkkinoiden kriisin jatkuessa tai tiettyjen aktiivipositioiden myynnin osoittautuessa mahdottomaksi, voidaan edellä 2 ja 3 kohdassa mainittuja toimenpiteitä muuttaa tai ne voidaan korvata muulla toimenpiteellä tai niiden määräaikaa voidaan pidentää, jos tälle esitetään riittävät perustelut viimeistään kaksi kuukautta ennen kyseisen määräajan päättymistä eikä komissio vastusta sitä kahden kuukauden kuluessa.
5. Jotta 1, 2 ja 3 kohdassa vahvistettujen ehtojen ja edellytysten noudattamista voidaan valvoa, Saksan on toimitettava vuoteen 2012 asti vuosittain viimeistään 31 päivänä heinäkuuta kertomus rakenneuudistussuunnitelman täytäntöönpanon sekä näiden ehtojen ja edellytysten täyttämisen etenemisestä.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.
Tehty Brysselissä 21 päivänä lokakuuta 2008.