RÅDETS DIREKTIV 96/93/EF af 17. december 1996 om udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra følgende betragtninger:
Ifølge Rådets direktiv 89/662/EØF af 11. december 1989 om veterinærkontrol i samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked (3) og Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked (4) påhviler det produktions- eller afsendelsesmedlemsstaten at sikre, at veterinærkontrollen og, hvor det er relevant, udstedelsen af certifikater foregår på korrekt måde;
for at sikre, at det indre marked for levende dyr og animalske produkter fungerer gnidningsløst, bør medlemsstaterne helt og fuldt kunne stole på, at de certifikater, der udstedes på produktions- og afsendelsesstederne, er i orden;
dette mål kan ikke opfyldes af de enkelte medlemsstater; der bør derfor vedtages fælles regler for de kompetente myndigheders og certifikatudstedernes forpligtelser og udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter i overensstemmelse med EF-lovgivningen;
det bør sikres, at de regler og principper, der anvendes af certifikatudstederne i tredjelandet, frembyder garantier, som mindst svarer til dem, der er fastsat i dette direktiv;
der bør træffes effektive foranstaltninger for at forhindre udstedelse af vildledende eller falske certifikater -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv fastsætter de regler, der skal overholdes i forbindelse med udstedelse af det certifikat, der kræves i veterinærforskrifterne.
Artikel 2
1. I dette direktiv forstås ved:
»veterinærforskrifter«, de forskrifter, der er indeholdt i bilag A til direktiv 89/662/EØF og bilag A og B til direktiv 90/425/EØF
»certifikatudsteder«, den embedsdyrlæge eller - i de tilfælde, der er fastsat i veterinærforskrifterne - enhver anden person, der af den kompetente myndighed er bemyndiget til at underskrive de certifikater, der kræves i henhold til de pågældende forskrifter.
2. Udover definitionerne i stk. 1 finder definitionerne i artikel 2 i direktiv 89/662/EØF og 90/425/EØF tilsvarende anvendelse.
Artikel 3
1. Myndigheden skal sikre, at certifikatudstederne har tilstrækkeligt kendskab til veterinærforskrifterne vedrørende de dyr eller produkter, der skal certificeres, og at de generelt orienteres om de regler, der skal følges ved udarbejdelse og udstedelse af certifikaterne og - om nødvendigt - om omfanget af eventuelle prøver eller undersøgelser, der skal gennemføres inden certificeringen.
2. Certifikatudstederne må ikke attestere forhold, som de ikke har personligt kendskab til, eller som de ikke kan skaffe sig vished om.
3. Certifikatudstedere må ikke underskrive blanke eller ukomplette certifikater eller underskrive certifikater, der vedrører dyr eller produkter, som de ikke har undersøgt, eller som de ikke længere har mulighed for at kontrollere. Hvis et certifikat underskrives på grundlag af et andet certifikat eller en anden attest, skal certifikatudstederen være i besiddelse af det pågældende dokument, inden han underskriver.
4. Disse bestemmelser er ikke til hinder for, at embedsdyrlægen kan underskrive certifikater på grundlag af data,
a) som er blevet attesteret i overensstemmelse med stk. 1, 2 og 3 af en anden person, der har fået tilladelse af den kompetente myndighed, og som handler under embedsdyrlægens tilsyn, for så vidt han kan efterprøve rigtigheden af disse data, eller
b) som er opnået inden for rammerne af overvågningssystemerne, ved henvisning til officielt anerkendte kvalitetsikringsordninger eller gennem et epidemiovervågningssystem,
hvis dette er tilladt efter veterinærforskrifterne.
5. Eventuelle gennemførelsesbestemmelser til denne artikel kan vedtages efter proceduren i artikel 7.
Artikel 4
1. De kompetente myndigheder træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at udstedelsen af certifikater foregår korrekt. De skal især sørge for, at de af dem udpegede certifikatudstedere
a) har en status, der sikrer, at de er upartiske, og at de ikke har nogen direkte kommerciel interesse i de dyr eller produkter, som de udsteder certifikater for, eller med de bedrifter eller virksomheder, som dyrene eller produkterne stammer fra
b) er klar over betydningen af indholdet af hvert enkelt certifikat, som de underskriver.
2. Certifikaterne skal udstedes mindst på et sprog, som forstås af certifikatudstederen, og mindst på et af de officielle sprog i bestemmelseslandet som fastsat i EF-lovgivningen.
3. Hver kompetent myndighed skal kunne etablere forbindelse mellem certifikaterne og certifikatudstederne og påse, at en kopi af alle de certifikater, der udstedes, opbevares i et tidsrum, som fastsættes af denne myndighed.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne skal iværksætte og lade de nødvendige kontrolforanstaltninger gennemføre for at forhindre udstedelse af falske certifikater eller certificeringer, som kan virke vildledende, samt uretmæssig fremstilling eller anvendelse af certifikater, som formodes at være udstedt i medfør af veterinærforskrifterne.
2. Uden at dette berører eventuel strafferetlig forfølgning og eventuelle strafferetlige sanktioner, foretager de kompetente myndigheder undersøgelser eller kontrol og træffer passende foranstaltninger til at straffe alle tilfælde af falsk eller vildledende udstedelse af certifikater, som kommer til deres kendskab. Disse foranstaltninger kan omfatte midlertidig suspension af certifikatudstederens mandat for det tidsrum, undersøgelsen varer.
Hvis det ved kontrollen konstateres,
a) at en certifikatudsteder bevidst har udstedt et falskt certifikat, træffer den kompetente myndighed de nødvendige foranstaltninger til for så vidt muligt at sikre, at vedkommende ikke kan gentage overtrædelsen
b) at en privatperson eller en virksomhed svigagtigt har anvendt eller ændret et officielt certifikat, træffer myndigheden alle nødvendige foranstaltninger til, at privatpersonen eller virksomheden, så vidt det overhovedet er muligt, ikke kan gentage overtrædelsen. Sådanne foranstaltninger kan omfatte et forbud mod senere at udstede et officielt certifikat til den pågældende person eller virksomhed.
Artikel 6
Som led i de inspektioner, der er fastsat i Fællesskabets veterinærforskrifter, og den kontrol, der skal gennemføres i overensstemmelse med de ligestillingsaftaler, der er indgået mellem Fællesskabet og et tredjeland, sikrer Kommissionen sig, at de regler og principper, der anvendes af certifikatudstederne i tredjelandet, frembyder garantier, som mindst svarer til dem, der er fastsat i dette direktiv.
Såfremt disse inspektioner og/eller denne kontrol, eller såfremt den kontrol, der er fastsat i direktiv 90/675/EØF og 91/496/EØF, viser, at certifikatudstederne i tredjelandene ikke overholder disse principper, kan der træffes afgørelse om supplerende garantier eller særlige krav i henhold til proceduren i artikel 7 i nærværende direktiv.
Artikel 7
Når der henvises til proceduren i denne artikel, træffer Den Stående Veterinærkomité, som er nedsat ved afgørelse 68/361/EØF (5), afgørelse i overensstemmelse med reglerne i artikel 18 i direktiv 89/662/EØF.
Artikel 8
Kommissionen forelægger inden den 31. december 1998 Rådet en rapport ledsaget af forslag til eventuel anvendelse af sikre metoder til elektronisk fremsendelse og certificering.
Rådet træffer afgørelse om disse forslag med kvalificeret flertal.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. januar 1998. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 10
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 1996.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/93/EY,
annettu 17 päivänä joulukuuta 1996,
eläimiä ja eläintuotteita koskevien todistusten laadinnasta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon kommission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon parlamentin lausunnon (2),
sekä katsoo, että
eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 11 päivänä joulukuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/662/ETY (3) ja eläinlääkärin ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä, tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/425/ETY (4) todetaan, että tuotantovaltiona olevan ja tarvittaessa todistukset laaditaan asianmukaisella tavalla,
elävien eläinten ja eläintuotteiden sisämarkkinoiden yhdenmukaisen toiminnan varmistamiseksi jäsenvaltioiden on voitava täysin luottaa tuotanto- tai lähetyspaikalla laadittuun todistukseen,
yksittäiset jäsenvaltiot eivät voi toteuttaa tätä tavoitetta; tämän vuoksi on hyväksyttävä yhteiset säännöt toimivaltaisten viranomaisten ja todistuksia myöntävien viranomaisten velvollisuuksista eläimiä ja eläintuotteita koskevien todistusten laadinnassa yhteisön lainsäädännön mukaisesti,
on varmistauduttava siitä, että kolmansien maiden todistuksia myöntävien viranomaisten noudattamat säännöt ja periaatteet tarjoavat vähintään tässä direktiivissä säädettyjä takuita vastaavat takuut, ja
on toteutettava tehokkaita toimenpiteitä väärien tai harhaanjohtavien todistusten välttämiseksi,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä vahvistetaan säännöt, joita noudatetaan eläinlääkintäalaa koskevassa lainsäädännössä vaaditun todistuksen myöntämisessä.
2 artikla
1. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
"eläinlääkintäalaa koskevalla lainsäädännöllä": direktiivin 89/662/ETY liitteessä A ja direktiivin 90/425/ETY liitteissä A ja B tarkoitettua lainsäädäntöa;
"todistuksia myöntävillä viranomaisilla": virkaeläinlääkäriä tai, mikäli eläinlääkintäalaa koskevassa lainsäädännössä niin säädetään, mitä tahansa muuta henkilöä, jolle toimivaltainen viranomainen on myöntänyt luvan mainitussa lainsäädännössä tarkoitettujen todistusten allekirjoittamiseen.
2. Edellä 1 kohdassa olevien määritelmien lisäksi sovelletaan soveltuvin osin direktiivien 89/662/ETY ja 90/425/ETY 2 artiklassa esitettyjä määritelmiä.
3 artikla
1. Viranomaisen on huolehdittava siitä, että todistuksia myöntävillä viranomaisilla on riittävä eläinlääkintäalaa koskevan lainsäädännön tuntemus niiden eläinten ja eläintuotteiden osalta, joista heidän on annettava todistus ja että he ovat yleisesti ottaen perillä todistusten myöntämisessä ja laatimisessa noudatettavista säännöistä ja mikäli tarpeen, niiden tutkimusten, testien ja tarkastusten luonteesta ja laajuudesta, joita asiasta on suoritettava ennen todistusten laatimista.
2. Todistuksia myöntävät viranomaiset eivät saa laatia todistuksia seikoista, joita he eivät henkilökohtaisesti tunne tai joita he eivät voi tarkistaa.
3. Todistuksia myöntävät viranomaiset eivät saa allekirjoittaa tyhjiä tai epätäydellisiä asiakirjoja eivätkä sellaisia eläimiä tai tuotteita koskevia todistuksia, joita he eivät ole tarkastaneet tai jotka eivät enää ole heidän valvonnassaan. Jos todistus allekirjoitetaan toisen todistuksen tai asiakirjan perusteella, todistuksia myöntävällä viranomaisella on oltava kyseinen asiakirja hallussaan ennen allekirjoittamista.
4. Nämä säännökset eivät estä virkaeläinlääkäriä allekirjoittamasta todistusta sellaisista tiedoista, jotka
a) toimivaltaisen viranomaisen valtuuttama, mainitun eläinlääkärin valvonnassa toimiva henkilö on todennut oikeiksi tämän artiklan 1-3 kohdan mukaisesti, sikäli kuin hän voi tarkistaa näiden tietojen paikkansapitävyyden, tai
b) on saatu valvontaohjelmien puitteissa, virallisesti tunnustettuihin laadunvalvontajärjestelmiin liittyvänä tai tartuntatautien valvontajärjestelmän välityksellä
niissä tapauksissa, joissa se on eläinlääkintäalaa koskevan lainsäädännön mukaan sallittua.
5. Tämän artiklan soveltamista koskevat mahdolliset yksityiskohtaiset säännöt voidaan antaa 7 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
4 artikla
1. Toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet todistusten laadinnan luotettavuuden turvaamiseksi. Heidän on erityisesti huolehdittava siitä, että heidän nimeämänsä todistuksia myöntävät viranomaiset ovat
a) asemassa, joka takaa heidän puolueettomuutensa ja sen, että heille ei koidu minkäänlaista suoraa kaupallista hyötyä niistä eläimistä tai tuotteista, joista he laativat todistuksen tai yrityksistä tai laitoksista, joista eläimet ovat peräisin,
b) tietoisia jokaisen allekirjoittamansa todistuksen sisällöstä.
2. Todistukset on laadittava vähintään yhdellä todistuksia myöntävien viranomaisten ymmärtämällä kielellä ja vähintään yhdellä kohdemaan virallisista kielistä, siten kuin yhteisön lainsäädännössä on edellytetty.
3. Kunkin toimivaltaisen viranomaisen on kyettävä osoittamaan todistuksen ja sen myöntäneen viranomaisen välinen yhteys ja huolehdittava siitä, että kustakin tämän nimellä myönnetystä todistuksesta on saatavissa jäljennös mainitun viranomaisen määräämän ajanjakson ajan.
5 artikla
1. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön ja määrättävä toteutettavaksi tarpeelliset valvontatoimenpiteet virheellisten tai mahdollisesti harhaanjohtavien todistusten myöntämisen estämiseksi ja eläinlääkintäalaa koskevan lainsäädännön mukaisiin tarkoituksiin myönnetyiltä näyttävien todistusten laittoman laatimisen tai käytön estämiseksi.
2. Toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava tarpeelliset tutkimukset tai tarkastukset ja toteutettava tarkoituksenmukaiset toimenpiteet kaikkien heidän tietoonsa saatettujen väärien tai harhaanjohtavien todistusten laatimisen rankaisemiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisuutta ryhtyä asiassa oikeustoimiin ja määrätä siitä rangaistuksia. Näihin toimenpiteisiin voi sisältyä todistuksen myöntäneen viranomaisen valtuuden tilapäinen lakkauttaminen tutkimuksen ajaksi.
Erityisesti, jos tarkastusten yhteydessä ilmenee
a) että todistuksia myöntävä viranomainen on tietoisesti laatinut väärän todistuksen, toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava kaikki toteutettavissa olevat tarpeelliset toimenpiteet, jotta kyseinen henkilö ei voi uusia tekoaan,
b) että yksityinen henkilö tai yritys on käyttänyt vilpillisellä tavalla tai muuttanut virallista todistusta, toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava kaikki toteutettavissa olevat tarpeelliset toimenpiteet, jotta tämä henkilö tai yritys ei voisi uusia tekoaan. Tällaisiin toimenpiteisiin voi sisältyä se, että kyseiselle henkilölle tai yritykselle myöhemmin kieltäydytään antamasta virallista todistusta.
6 artikla
Komissio varmistaa eläinlääkintäalaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä säädettyjen tarkastusten sekä yhteisön ja kolmansien maiden välillä tehtyjen vastaavuussopimusten mukaisesti suoritettavien tarkastusten yhteydessä sen, että kolmansien maiden todistuksia myöntävien viranomaisten noudattamat säännöt ja periaatteet tarjoavat vähintään tässä direktiivissä säädettyjä takuita vastaavat takuut.
Jos tarkastuksissa ja/tai vastaavuustarkastuksissa tai direktiiveissä 90/675/ETY ja 91/496/ETY säädetyissä tarkastuksissa tulee esille, että kolmansien maiden todistuksia myöntävät viranomaiset eivät ole noudattaneet näitä periaatteita, voidaan päättää lisätakuista tai muista erityisvaatimuksista tämän direktiivin 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
7 artikla
Jos viitataan tässä artiklassa säädettyyn menettelyyn, päätöksellä 68/361/ETY (5) perustettu pysyvä eläinlääkintäkomitea päättää asiasta direktiivin 89/662/ETY 18 artiklassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
8 artikla
Komissio antaa neuvostolle ennen 31 päivää joulukuuta 1998 kertomuksen, johon on liitetty ehdotuksia mahdollisesta luotettavien sähköisten tiedonsiirto- ja todistustenlaatimismenetelmien käyttöönotosta.
Neuvosto päättää näistä ehdotuksista määräenemmistöllä.
9 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1998. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina keskeiset kansalliset säännökset, jotka ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä.
10 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 1996.