KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 9. december 1998
om Tysklands støtte til det brunkulsfyrede kraftværk i Cottbus
(meddelt under nummer K(1998) 4275)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(1999/581/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første punktum,
under henvisning til aftalen om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret de berørte parter til at fremsætte deres bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser, under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. PROCEDURE
På grundlag af en klage fra et medlem af Europa-Parlamentet af 26. marts 1996 fik Kommissionen kendskab til Tysklands støtte til det brunkulsfyrede kraftværk i Cottbus. Ved skrivelse af 7. juni 1996 og 5. september 1996 anmodede Kommissionen de tyske myndigheder om oplysninger i denne henseende. Tyskland imødekom denne anmodning om oplysninger den 26. juli 1996 og den 20. februar 1997.
Ved skrivelse af 12. august 1997 underrettede Kommissionen de tyske myndigheder om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til den nævnte støtte. Denne skrivelse blev besvaret af Tyskland den 31. oktober 1997.
Kommissionens beslutning om procedurens indledning blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(1). Samtidig blev alle berørte parter opfordret til at fremsætte deres bemærkninger.
Ved skrivelse af 3. marts 1998 blev disse bemærkninger videresendt til de tyske myndigheder. Den 6. og 7. marts 1998 fandt der en inspektion sted på kraftværket i Cottbus, hvori repræsentanter for Kommissionen også deltog. Tyskland tog den 9. juli 1998 stilling til bemærkningerne.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
Cottbus ligger i det største østtyske brunkulsområde, hvis kulforekomster udvindes af Lausitzer Braunkohle AG (LAUBAG). Den 26. april 1995 besluttede byen Cottbus at erstatte det brunkulsfyrede kraftværk, der stammede fra DDR-tiden, og som især med hensyn til brændselsforbrug og miljøbeskyttelse ikke længere levede op til de aktuelle tekniske normer, med et nyt, moderne kraftværk med kombineret kraftvarmeproduktion. Hovedsigtet med projektet er at forsyne byen Cottbus med fjernvarme (ca. 70 % af husholdningerne er tilsluttet et fjernvarmenet). Som biprodukt produceres der el, som udelukkende er bestemt til byen Cottbus.
Projektomkostningerne udgør i alt 395 mio. DEM. Delstaten Brandenburg støttede denne investering med henblik på at udligne prisforskellen i forhold til et moderne gasfyret kraftvarmeværk, hvor omkostningerne ville have udgjort ca. 185 mio. DEM. Da Tyskland udtrykkeligt havde undtaget energisektoren fra støtte som led i den af Kommissionen godkendte tyske regionale støtteordning, den såkaldte "Gemeinschaftsaufgabe"(2), hvorefter der i Brandenburg, et område som omhandlet i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), kan ydes investeringsstøtte på indtil 35 % af de samlede investeringsomkostninger, blev støtten på 49,95 mio. DEM ydet ad hoc. Derudover blev der ikke stillet yderligere statsstøtte til rådighed til projektet, hverken som ad hoc-støtte eller inden for rammerne af støtteordninger vedrørende forskning og udvikling eller miljøbeskyttelse. Kraftværket har for øjeblikket 243 ansatte.
I Cottbus bliver brunkul for første gang i verden anvendt i et kraftvarmeværk som brændstof i forbindelse med andengenerations tryksat forbrænding i fluidiseret leje. Kommissionen har derfor besluttet at støtte dette projekt med yderligere 29 mio. DEM inden for rammerne af THERMIE-programmet, der blev indledt med Rådets forordning (EØF) nr. 2008/90(3) (projekt nr. SF/00122/95/DE/SE og SF/00264/97/DE/SE, "Kraftvarmeværk, der er baseret på andengenerations tryksat forbrænding i fluidiseret leje, og som fyres med østtysk brunkul"). Det skal med projektet vises, at der i forbindelse med tryksat forbrænding i fluidiseret leje også kan anvendes brunkul som brændstof, hvilket kunne øge mulighederne for at eksportere denne teknik uden for Fællesskabets grænser.
Med hensyn til virkningerne på konkurrencevilkårene var Kommissionen dog af den opfattelse, at investeringsstøtten til et forholdsvis dyrt brunkulsfyret kraftværk kunne udgøre ulovlig statsstøtte til fordel for det regionale brunkulsselskab LAUBAG, som ganske vist ikke opnår særpriser på grundlag af projektet, men dog en langfristet leveringskontrakt.
Vurderingen af, at der er tale om ulovlig statsstøtte, er frem for alt baseret på en forpligtelse, som Tyskland indgik i forbindelse med statsstøttesag N 13/92 til fordel for Braunkohlekraftwerk Schkopau i Sachsen-Anhalt, hvor Kommissionen godkendte en investeringsstøtte på 600 mio. DEM(4). For at forhindre systematisk subsidiering af den østtyske brunkulsindustri og konkurrencefordrejning på et liberaliseret elektricitetsmarked måtte Tyskland som betingelse for støttens godkendelse forpligte sig til:
ikke at yde yderligere direkte eller indirekte støtte til anvendelse af brunkul. Elværker kan dog fortsat modtage subsidier, såfremt disse er i overensstemmelse med Kommissionens beslutninger om godkendelse af støtte som led i støtteordninger vedrørende regional udvikling, F& U samt miljøbeskyttelse, ikke tager sigte på anvendelsen af bestemte energikilder og ikke er bestemt til at opveje omkostningerne ved anvendelsen af bestemte energikilder.
Da det i Cottbus drejer sig om ad hoc-støtte uden for den godkendte horisontale støtteordning, nærede Kommissionen alvorlig tvivl om, hvorvidt investeringsstøtten fra delstaten Brandenburg kan anses for at være forenelig med Fællesskabets statsstøtteregler på baggrund af Tysklands forpligtelse fra 1992, og besluttede derfor den 30. juli 1997 at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2.
III. BEMÆRKNINGER FRA BERØRTE PARTER
Der blev modtaget seks bemærkninger, som kan sammenfattes på følgende måde:
Amt Jänschwalde, det kommunale forvaltningsorgan i en kommune i umiddelbar nærhed af LAUBAG's mine, var af den opfattelse, at støtten til kraftværket i Cottbus entydigt måtte betragtes som støtte til fordel for den regionale brunkulsindustri. Støtten kunne heller ikke anses for at være regional støtte i henhold til Fællesskabets statsstøtteregler, da den ikke indeholdt nogen form for regionalt sigte. Det var endvidere klart, at brunkulsfyrede kraftværker hverken nu eller i fremtiden ville være konkurrencedygtige uden fortsat statsstøtte. Med hensyn til projektets miljøvirkninger var forvaltningsorganet af den opfattelse, at gas entydigt var mere miljøvenlig end enhver anvendelse af brunkul.
Ifølge elproduktions- og -forsyningsvirksomheden ENRON Europe Ltd (ENRON), som arbejder på grundlag af gas, kan en større prisstabilitet i forbindelse med brunkul ikke anføres som argument for denne energikilde, da der med en tilsvarende prissikring også kunne opnås den samme effekt i forbindelse med gaspriserne. Virksomheden gjorde endvidere opmærksom på, at anvendelsen af gas sikrede en højere grad af miljøbeskyttelse.
I de fire andre bemærkninger drejede det sig i mindre grad om projektets virkninger på elektricitetsmarkedet end om selve brændstoffet brunkul, som blev kritiseret for ikke at være tilstrækkelig miljøvenligt.
IV. TYSKLANDS BEMÆRKNINGER
Som svar på Kommissionens beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, anførte Tyskland i første række, at virksomheden LAUBAG næppe kunne anses for at drage fordel af støtten, da dennes udbytte i givet fald var marginalt. Virksomheden modtog ingen kunstigt høje priser, men havde blot en langfristet leveringskontrakt, som imidlertid kun udgjorde 0,9 % af den samlede årlige produktion.
Endvidere var forpligtelsen fra 1992 ikke gældende i dette tilfælde, da projektet først og fremmest tog sigte på fjernvarmeforsyningen. Elproduktionen, som denne forpligtelse vedrørte, var derimod kun et biprodukt.
Derudover skulle der tages hensyn til, at Cottbus lå i et område som omhandlet i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), hvor Kommissionen tillod investeringsstøtte på indtil 35 % af de samlede investeringsomkostninger. Med investeringsomkostninger på i alt 395 mio. DEM kunne projektet teoretisk være støttet med ca. 135 mio. DEM, dvs. et beløb, der var langt større end den støtte, der hidtil faktisk var ydet (49,95 mio. DEM fra delstaten Brandenburg og 29 mio. DEM fra Kommissionen som led i THERMIE-programmet).
Projektet var fuldt ud i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne vedrørende offentlige kontrakter. Da beslutningen til fordel for kraftvarmeværket, der anvendte teknologi baseret på tryksat forbrænding i fluidiseret leje, var truffet, var der blevet gennemført et udbud i hele Fællesskabet, som var offentliggjort i supplementet til De Europæiske Fællesskabers Tidende af 8. august 1995. Derudover var alle kendte producenter af teknologi baseret på tryksat fluidiseret leje blevet opfordret direkte til at afgive tilbud. Kontrakten blev i sidste instans indgået med en tysk producent. Hverken kontrolmyndigheden eller klageudvalget i forbindelse med udbudsproceduren havde modtaget en klage over udbudsprocedurens gennemførelse.
Desuden havde projektet pilotkarakter, hvilket også fællesskabsstøtten som led i THERMIE-programmet viste. Virkningerne af anvendelsen af brunkul i forbindelse med tryksat forbrænding i fluidiseret leje blev endvidere fulgt opmærksomt af forskningsinstitutterne på Technische Universität Cottbus.
Projektet ville være en succes, hvis det kunne påvises, at brunkul er et konkurrencedygtigt brændstof. Dette ville have en positiv virkning på beskæftigelsen i den regionale brunkulsindustri, som i denne struktursvage region udgør den vigtigste erhvervsgren, som 13000-17000 arbejdspladser stadig er direkte eller indirekte afhængige af (i 1989 var tallet 73000).
Desuden havde projektet en positiv virkning på miljøbeskyttelsen. Der kunne således registreres en betydelige nedsættelse af emissionerne af forurenende stoffer og støj, som endog lå under værdierne i gældende tyske miljøbestemmelser.
Som dokumentation forelagde Tyskland følgende emissionsværdier:
TABELPOSITION
Med hensyn til støjemissioner forelagde Tyskland følgende værdier:
TABELPOSITION
Til bemærkningerne fra de berørte parter anførte Tyskland følgende:
Bemærkningerne fra Amt Jänschwalde var først og fremmest rettet mod den generelle energipolitik i delstaten Brandenburg, navnlig mod flytningen af kommunen Horno, som blev nødvendig som følge af udvidelsen af en af LAUBAG's åbne miner. Det blev endvidere på ny understreget, at projektet kun havde minimal indvirkning på produktionen inden for den lokale brunkulsindustri og dermed også på konkurrencen mellem de enkelte brændstoffer. Dette beviste den omstændighed, at gas, som konkurrerede med brunkul, med ca. 27 % allerede havde en høj markedsandel i de nye delstater, medens den gennemsnitlige andel i hele Tyskland lå på 21 %. I slutningen af 1997 blev 40 % af alle boliger i Østtyskland opvarmet med gas. Den andel, som kraftværket i Cottbus havde af den samlede mængde brændselsstoffer, der blev anvendt på fjernvarmeværkerne i Tyskland, udgjorde kun 0,1 %. Med hensyn til påstanden om, at gas var en mere miljøvenlig energikilde end brunkul, gjorde Tyskland opmærksom på de yderligere emissioner af metan i forbindelse med gas, som Amt Jänschwalde ikke havde nævnt.
Hvad angår bemærkningerne fra ENRON, satte Tyskland frem for alt spørgsmålstegn ved udtalelsen om, at man i forbindelse med gas gennem en prissikring kunne opnå den samme prisstabilitet som i forbindelse med brunkul. Selv ENRON kunne ikke forelægge præcise oplysninger om, på hvilke betingelser og på grundlag af hvilke risici virksomheden kunne levere gas til konstante priser over et langt tidsrum.
De fire andre bemærkninger besvarede Tyskland ved igen at gøre opmærksom på, at værdierne i forbindelse med projektet ligger under de i Tyskland gældende grænseværdier for emission af forurenende stoffer og støj, og at det således bidrager til miljøbeskyttelsen.
V. VURDERING AF STØTTEN
Brunkul er ikke omfattet af EKSF-traktaten, men derimod af EF-traktaten. Det drejer sig derfor i forbindelse med investeringstilskuddet på 49,95 mio. DEM fra delstaten Brandenburg til opførelsen af det brunkulsfyrede kraftværk i Cottbus entydigt om støtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 92, stk. 1. Det er ganske vist i første række kraftværksselskaber, der drager fordel af støtten, men indirekte er det også den østtyske brunkulsindustri, i dette tilfælde specielt LAUBAG. Med støtten skulle der gives et incitament til anvendelse af brunkul, selv om det havde være billigere at opføre et kraftværk, der blev fyret med andre brændstoffer, f.eks. gas.
Denne støtte kan fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Det tidligere DDR's indlemmelse i Fællesskabet i 1990/1991 medførte en voldsom stigning i Fællesskabets brunkulsproduktion. Der er i Fællesskabet kun tre lande, som producerer store mængder brunkul, og Tyskland står for 75 % af den samlede produktion i Fællesskabet. Brunkul bruges fortrinsvis i kraftværker, som ligger tæt på minerne, da lange transportveje som regel er urentable. Dette betyder imidlertid ikke, at der ikke handles med brunkul i Fællesskabet. Det skal endvidere tages i betragtning, at brunkul i dette tilfælde blev valgt frem for gas, stenkul og olie. På energimarkedet kan hvert af disse brændstoffer erstattes af de andre. Der skal derfor tages hensyn til de enkelte markeder, brændselsmarkedet generelt og den mulige konkurrence mellem medlemsstaterne. På disse markeder findes der samhandel inden for Fællesskabet og konkurrence mellem virksomheder fra de forskellige medlemsstater, hvorfor støtten formentlig påvirker konkurrencevilkårene på energimarkedet.
Støtten blev ikke ydet inden for rammerne af en støtteordning, der forud var godkendt af Kommissionen, og skulle derfor have været anmeldt særskilt i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 3. Denne forpligtelse har Tyskland ikke opfyldt, og støtten var således uberettiget.
Med hensyn til spørgsmålet, om støtten er omfattet af en af undtagelserne i EF-traktatens artikel 92, stk. 2 og 3, skal det understreges, at den forpligtelse, som Tyskland indgik i forbindelse med statsstøtten i Schkopau-sagen, ikke er til hinder for, at disse bestemmelser anvendes i dette tilfælde.
På grundlag af den nævnte forpligtelse skulle det i sin tid forhindres, at der i de nye delstater blev indført samme beskyttelsesmekanismer for brunkul som for stenkul i Vesttyskland. Projektet i Cottbus er imidlertid en ad hoc-foranstaltning, som hverken tager sigte på systematisk subsidiering af den østtyske brunkulsindustri eller resulterer i en sådan. Dette fremgår dels af den omstændighed, at LAUBAG ikke sælger sit produkt til kunstigt opskruede priser, men derimod til markedspriser, og dels af, at det brunkul, som der er behov for til dette projekt, kun udgør en forsvindende lille del, dvs. 0,9 %, af LAUBAG's årlige produktion. Derudover tager projektet først og fremmest sigte på fjernvarmeforsyningen. El, som forpligtelsen fra 1992 hovedsagelig vedrører, produceres kun som biprodukt.
Som led i undersøgelsen af undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 92, stk. 2 og 3, kan det fastslås, at undtagelserne i artikel 92, stk. 2, ikke finder anvendelse i dette tilfælde som følge af støttens karakteristika og det forhold, at den ikke opfylder betingelserne for at kunne være omfattet af disse undtagelser.
Støtten kan dog anses for at være forenelig med fællesmarkedet på grundlag af EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a).
Den omstændighed, at støtten ikke blev ydet som led i den tyske regionale støtteordning (den såkaldte Gemeinschaftsaufgabe), udelukker ikke på forhånd, at denne bestemmelse kan finde anvendelse, men skyldes udelukkende, at der som led i nævnte ordning ikke kan ydes støtte til investeringer i elforsyningen. Denne begrænsning blev ikke pålagt af Kommissionen som led i kontrollen af støtten, men alene fastsat af Tyskland. Kommissionen kan således ikke udelukke en undersøgelse ud fra regionale aspekter, men skal - som i forbindelse med statsstøttesag N 295/97 "Délipapier", Frankrig(5) - undersøge i det konkrete tilfælde, om betingelserne for at kunne anvende artikel 92, stk. 3, litra a), er opfyldt.
Endvidere gøres der opmærksom på, at artikel 92, stk. 3, litra a), også kan anvendes på ad hoc-foranstaltninger. Domstolen bekræftede dette i sin dom af 14. september 1994 i sag C-278, 279 og 280/92 (Spanien/Kommissionen)(6), hvorefter ad hoc-støtte skal undersøges med hensyn til, om forudsætningerne for regionalstøtte i henhold til artikel 92, stk. 3, litra a), er opfyldt.
Dette er tilfældet med støtten til det brunkulsfyrede kraftværk i Cottbus.
Selv om et gammelt kraftværk erstattes med et nyt som led i dette projekt, kan støtten betragtes som en foranstaltning til støtte for en initialinvestering, hvortil der i overensstemmelse med retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte(7) kan godkendes regionalstøtte. Ifølge punkt 4.4 i disse retningslinjer forstås ved initialinvestering også "iværksættelse af en aktivitet, der indebærer en fundamental ændring af en eksisterende virksomheds produkt eller produktionsmetode (gennem rationalisering, diversificering eller modernisering)".
Derudover ligger Cottbus i et område, der er omfattet af artikel 92, stk. 3, litra a), hvor det tilladte loft for støtte til nyinvesteringer udgør 35 %. Med en støtteintensitet på 20 % ligger denne i det foreliggende tilfælde klart under dette loft.
Den økonomiske udvikling i området kan endvidere fremmes ved hjælp af støtten. Projektet skaber ganske givet flere end de 243 arbejdspladser, der er oprettet på selve kraftværket. Projektet tager endvidere sigte på regionens langsigtede udvikling. Ved hjælp af det nye kraftværk tilvejebringes et moderne fjernvarmesystem, som alt i alt forbedrer infrastrukturen i denne region, som ikke blot private husholdninger, men også eksisterende industrivirksomheder og potentielle investorer har adgang til. Endvidere er det med anvendelsen af en ny metode, der er baseret på tryksat fluidiseret leje, og som blev udvalgt til at modtage støtte fra Kommissionens THERMIE-program, planen at påvise, at brunkul er et konkurrencedygtigt brændstof. Skulle denne teknologi vise sig vellykket, vil det formentlig have en positiv indvirkning på beskæftigelsen i brunkulsindustrien. I 1989 havde brunkulsindustrien i regionen 73000 beskæftigede. Brunkulsproduktionen udgjorde i det pågældende år 195 mio. tons. Trods en kraftig personale- og produktionsnedgang i årene efter 1989 er brunkulsindustrien fortsat den vigtigste erhvervsgren i denne struktursvage region. Det antages således, at med en årlig produktion på 35-40 mio. tons i 2000 vil ca. 5000 arbejdstagere være direkte beskæftiget med produktion og forædling af brunkul. Yderligere 2000 arbejdspladser vil blive skabt i forbindelse med den brunkulsbaserede elproduktion. Til disse 7000 direkte arbejdspladser vil kunne lægges yderligere 10000, som beror på investeringer inden for underleverandørvirksomhed, vedligeholdelse og forarbejdning og på tilsvarende måde er stærkt afhængige af den økonomiske situation inden for brunkulsindustrien. I denne forbindelse bliver det klart, at enhver aktivitet, som tager sigte på at forbedre brunkulsindustriens økonomiske fremtid, også vil have positive virkninger for antallet af beskæftigede, der indirekte er afhængige af denne industri.
Kommissionen tager endvidere til efterretning, at miljø-emissionerne vil falde. De tal, som Tyskland har forelagt, dokumenterer, at emissionerne af forurenende stoffer og støj fra det nye kraftværk ligger langt under emissionerne fra det gamle. Det bemærkes i denne forbindelse også, at kraftværket i Cottbus er et kraftværk med kombineret kraftvarmeproduktion. I sin meddelelse af 15. oktober 1997 til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget(8) om en fællesskabsstrategi til fremme af kombineret kraftvarmeproduktion og til fjernelse af hindringerne for udvikling af den, understregede Kommissionen endnu en gang udtrykkeligt det miljøvenlige og energibesparende aspekt ved denne teknologi.
Det skal endvidere bemærkes, at kraftværket både producerer varme og el og dermed forårsager færre emissioner end traditionelle kulkraftværker. I andre tilfælde har Kommissionen anerkendt, at anvendelsen af kombineret kraftvarmeproduktion kan berettige finansielle incitamenter(9). Det skal i denne forbindelse desuden bemærkes, at Kommissionen med sin beslutning af 18. december 1991(10) godkendte et etårigt støtteprogram til omstrukturering af fjernvarmenettet i de nye tyske delstater, hvor der kunne ydes investeringsstøtte på indtil 35 % af investeringsomkostningerne, hvis nettets effektivitet derved blev øget og miljøforureningen reduceret. Projektet i Cottbus forfølger netop disse mål.
Endelig kan det konstateres, at der kan ses bort fra de negative virkninger på brændselsmarkedet i Fællesskabet, da brunkulsselskabet LAUBAG kun opnår et marginalt udbytte af projektet. Det skal i den forbindelse bemærkes, at LAUBAG på ingen måde drager fordel af kunstigt høje priser, men må afsætte sit produkt til markedspriser. Denne virksomhed opnår således højst en indirekte fordel, der består i en langfristet leveringskontrakt, som imidlertid kun udgør 0,9 % af virksomhedens årlige produktion. Virkningerne på brændselsmarkedet i hele Fællesskabet kan dermed betragtes som minimale. Endvidere skal der tages hensyn til, at den brændselsandel, som anvendes i Cottbus, kun udgør 0,1 % af det brændsel, der anvendes i Tyskland til drift af fjernvarmeværker. Via kraftværket i Cottbus vil LAUBAG's andel af det samlede tyske brændselsmarked således kun stige med 0,001 %. Desuden sker der på ingen måde en fortrængning af gas, som konkurrerer med brunkul. Tværtimod har gas siden 1991 med en markedsandel på ca. 27 % (i 1990 praktisk talt 0 %) haft en større markedsandel i de nye delstater end i hele Tyskland. I slutningen af 1997 blev 40 % af alle boliger i Østtyskland opvarmet med gas. Det skal i denne forbindelse desuden bemærkes, at de berørte parters bemærkninger i mindre grad vedrørte konkurrencefordrejninger og i højere grad fremhævede det økologiske aspekt ved anvendelsen af brunkul generelt, som dog ikke alene kan danne grundlag for en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2.
VI. KONKLUSIONER
Kommission bemærker, at den støtte, som Tyskland har ydet i strid med EF-traktatens artikel 93, stk. 3, er ulovlig. Under hensyntagen til dens positive virkninger på den regionale udvikling, den i forhold til det gamle kraftværk mindre miljøforurening, projektets pilotkarakter samt de minimale virkninger på konkurrencevilkårene er Kommissionen imidlertid nået frem til den konklusion, at investeringsstøtten til oprettelsen af et brunkulsfyret kraftværk i Cottbus er forenelig med fællesmarkedet -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Statsstøtten på 49,5 mio. DEM fra delstaten Brandenburg til det brunkulsfyrede kraftværk i Cottbus er forenelig med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a).
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. december 1998.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 9 päivänä joulukuuta 1998,
Saksan Cottbusin ruskohiilivoimalaitokselle myöntämästä valtiontuesta
(tiedoksiannettu numerolla K(1998) 4275)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(1999/581/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on antanut niille, joiden etua asia koskee, mahdollisuuden esittää huomautuksensa edellä mainittujen määräysten mukaisesti ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
Komissiolle ilmoitettiin Saksan myöntämästä tuesta Cottbusin ruskohiilivoimalaitokselle erään Euroopan parlamentin jäsenen 26 päivänä maaliskuuta 1996 tekemällä valituksella. Komissio pyysi Saksan viranomaisilta tietoja asiasta 7 päivänä kesäkuuta 1996 ja 5 päivänä syyskuuta 1996 päivätyillä kirjeillä. Saksa vastasi 26 päivänä heinäkuuta 1996 sekä 20 päivänä helmikuuta 1997 päivätyillä kirjeillä.
Komissio ilmoitti Saksalle 12 päivänä elokuuta 1997 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa myönnettyä tukea koskeva EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukainen menettely. Saksa vastasi kirjeeseen 31 päivänä lokakuuta 1997.
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(1). Samalla niitä, joiden etua asia koskee, kehotettiin esittämään huomautuksensa.
Nämä huomautukset toimitettiin Saksalle 3 päivänä maaliskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Cottbusin ruskohiililaitoksessa pidettiin 6 ja 7 päivänä maaliskuuta 1998 katselmus, johon myös komission edustajat osallistuivat. Saksa vastasi huomautuksiin 9 päivänä heinäkuuta 1998.
II TUEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
Cottbus sijaitsee suurimmalla itä-saksalaisella ruskohiilialueella, jolla Lausitzer Braunkohle AG (LAUBAG) harjoittaa louhintaa. Cottbusin kaupunki päätti 26 päivänä huhtikuuta 1995 korvata ruskohiilivoimalaitoksen, joka oli perustettu jo DDR:n aikana ja jonka polttoainekulutus sekä ympäristövaikutukset eivät vastanneet nykyisiä teknisiä normeja, uudella, nykyaikaisella sähköä ja lämpöä yhdessä tuottavalla voimalaitoksella (yhdistetty voimalaitos). Hankkeen ensisijainen päämäärä on kaukolämmön toimitus Cottbusin kaupungille (noin 70 prosenttia kotitalouksista kuuluu kaukolämpöverkkoon). Sivutuotteena syntyy sähköä, joka on tarkoitettu yksinomaan Cottbusin kaupungin käyttöön.
Hankekustannukset ovat yhteensä 395 miljoonaa Saksan markkaa. Brandenburgin osavaltio tukee investointia kattaakseen lisäkustannukset, jotka aiheutuivat ruskohiilen edellyttämästä vastaavaan kaasuvoimalaitokseen verrattuna kalliimmasta teknologiasta. Vastaavan kaasuvoimalaitoksen kustannukset olisivat olleet noin 185 miljoonaa Saksan markkaa. Koska Saksa oli nimenomaan jättänyt energiatalouden komission hyväksymän Saksan aluetukijärjestelmän (niin sanotun liittovaltion ja osavaltion yhteisen puiteohjelman) ulkopuolelle(2), jonka perusteella Brandenburgille, EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetulle alueelle, voidaan myöntää investointiavustuksia jopa 35 prosenttia investointikustannusten kokonaismäärästä, myönnettiin 49,95 miljoonan Saksan markan tuki yksittäisenä toimenpiteenä. Tämän lisäksi hankkeeseen ei varattu muita tilapäisiä tai hyväksyttyihin tutkimus-, kehitys- tai ympäristönsuojeluohjelmien puitteisiin kuuluvia valtiollisia tukitoimenpiteitä. Voimalaitoksella on tällä hetkellä 243 työntekijää.
Cottbusissa käytetään maailmanlaajuisesti ensimmäistä kertaa ruskohiilellä toimivaa toisen sukupolven paineistettua leijukerrospolttoa yhdistetyssä voimalaitoksessa. Tästä syystä komissio on päättänyt tukea hanketta neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2008/90(3) nojalla aloitetun THERMIE-ohjelman puitteissa 29 miljoonalla Saksan markalla (hanke N:o SF/00122/95/DE/SE ja SF/00264/97/DE/SE, "Itäsaksalaisella ruskohiilellä toimivaa toisen sukupolven paineistettua leijukerrospolttoa käyttävä lämpövoimalaitos"). Hankkeen tarkoituksena on osoittaa, että ruskohiilen käyttö polttoaineena on mahdollista myös paineistetussa leijukerrospoltossa, ja lisätä sen vientimahdollisuuksia EU:n ulkopuolelle.
Tuen vaikutuksesta kilpailuun komissio oli kuitenkin sitä mieltä, että verraten kalliille ruskohiilivoimalaitokselle myönnetty investointituki voisi samalla olla sääntöjen vastaista valtiontukea alueella ruskohiiltä louhivalle LAUBAG-yritykselle, joka hyötyy hankkeesta pitkäkestoisen toimitussopimuksen muodossa vaikkei se saakaan varsinaisia hintaetuja.
Epäilys, että kyse on laittomasta valtiontuesta, perustui ennen muuta Saksan antamaan sitoumukseen Schkopaussa Sachsen-Anhaltenissa toimivaa ruskohiilivoimalaitosta koskevassa valtiontukiasiassa N 13/92, jossa komissio oli hyväksynyt 600 miljoonan Saksan markan investointituen(4). Jotta itäsaksalaisen ruskohiilitalouden systemaattinen tukeminen ja kilpailun vääristyminen vapailla sähkömarkkinoilla vältettäisiin, Saksan oli, edellytyksenä tuen hyväksymiselle, sitouduttava siihen,
ettei suoria tai epäsuoria valtiontukia tulevaisuudessa myönnetä ruskohiilen käytön tukemiseksi. Sähkövoimalaitoksille voidaan kuitenkin myöntää edelleen tukia mikäli nämä vastaavat komission päätöksissään hyväksymiä, alueellisen kehityksen edistämiseen, T& k-toimintaan ja ympäristönsuojeluun tarkoitettuja tukitoimenpiteitä, eikä niitä myönnetä tietyn polttoaineen käytön edistämiseen eikä tähän liittyvien lisäkustannusten kattamiseen.
Koska Cottbusin tapauksessa on kyse tapauskohtaisesta, laaja-alaisen tukiohjelman ulkopuolelle jäävästä tuesta, komissio epäili, ettei Brandenburgin osavaltion myöntämä investointituki ole Saksan vuonna 1992 antaman sitoumuksen mukaisesti yhteisön valtiontukisääntöjen mukainen ja päätti 30 päivänä heinäkuuta 1997 aloittaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn.
III ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET
Komissioon saapui kuusi huomautusta, jotka voidaan tiivistää seuraavasti:
Amt Jänschwalden, LAUBAG:n välittömässä läheisyydessä sijaitsevan kunnan viranomaisten mielestä Cottbusin voimalaitokselle myönnetty tuki on selvästi luokiteltava alueen ruskohiiliteollisuutta tukevaksi toimenpiteeksi. Tukea ei myöskään voida pitää yhteisön tukisääntöjen mukaisena aluetukena, sillä alueellisia tavoitteita ei ole havaittavissa. On myös selvää, etteivät ruskohiilivoimalaitokset ole tällä hetkellä eivätkä tulevaisuudessa kilpailukykyisiä ilman jatkuvaa valtiontukea. Hankkeesta aiheutuvien ympäristöseurauksien suhteen virasto katsoo, että maakaasun käyttö on joka tapauksessa selvästi ympäristöystävällisempää kuin ruskohiilen käyttö.
Maakaasua käyttävän sähkön tuotanto- ja jakeluyrityksen ENRON Europe Ltd:n (jäljempänä ENRON) mukaan ruskohiilen vakaampaa hintatasoa ei voida käyttää tämän energialähteen käytön perusteluun, sillä myös kaasuhintojen vakaus voitaisiin turvata samoilla menetelmillä. Yritys huomauttaa lisäksi, että maakaasun käyttö on ympäristösuojelun kannalta turvallisempaa.
Muissa neljässä huomautuksessa ei käsitelty hankkeen vaikutusta sähkömarkkinoihin, vaan ruskohiiltä polttoaineena, ja arvosteltiin sen ympäristövaikutuksia.
IV SAKSAN HUOMAUTUKSET
Saksa huomautti vastauksessaan komission päätökseen EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta, että LAUBAG tuskin hyötyy tuesta, sillä sille tuesta aiheutuvat edut ovat vähäisiä. Yritykselle ei makseta keinotekoisen korkeaa hintaa, vaan sillä on ainoastaan pitkäaikainen toimitussopimus, joka kuitenkin kattaa vain 0,9 prosenttia sen vuotuisesta louhintatuotannosta.
Sitä paitsi vuonna 1992 annettu sitoumus ei ole tässä tapauksessa voimassa, sillä hankkeen ensisijaisena tavoitteena on kaukolämmön jakelu. Sähkötuotanto, jota sitoumus koskee, on vain sivutuote.
Lisäksi Cottbus sijaitsee EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määritellyllä alueella, jolla komissio pitää jopa 35 prosenttia investointikustarmuksista kattavia investointitukia yhteismarkkinoille soveltuvina. Kokonaiskustannusten ollessa 395 miljoonaa Saksan markkaa olisi teoreettisesti ollut mahdollista tukea hanketta noin 135 miljoonalla Saksan markalla eli myönnettyä tukea huomattavasti suuremmalla määrällä (49,95 miljoonaa Saksan markkaa Brandenburgin osavaltiolta ja 29 miljoonaa Saksan markkaa komissiolta THERMIE-ohjelman puitteissa).
Hanke on täysin julkisia hankintoja käsittelevien yhteisön sääntöjen mukainen. Kun päätös oli tehty paineistetulla leijukerrospolttomenetelmällä toimivan yhdistetyn voimalaitoksen hyväksi, julistettiin yhteisönlaajuinen tarjouskilpailu 8 päivänä elokuuta 1995 julkaistun Euroopan yhteisöjen virallisen lehden täydennysosassa. Myös kaikkia tunnettuja paineistetun leijukerrospolttoteknologian tuottajia kehotettiin toimittamaan tarjouksensa. Lopuksi hyväksyttiin erään saksalaisen tuottajan tarjous. Julkisia hankintoja valvovaan elimeen ja sen valitustoimikuntaan ei ole saapunut tarjouskilpailua koskevaa valitusta.
Kysymys on lisäksi pilottihankkeesta, josta on osoituksena myös THERMIE-ohjelman puitteissa myönnetty tuki. Lisäksi Cottbusin teknillisen korkeakoulun tutkimuslaitos seuraa tarkasti ruskohiilen käytön vaikutuksia paineistetussa leijukerrospoltossa.
Hanke olisi menestyksellinen, mikäli ruskohiilen kilpailukykyisyys voitaisiin todistaa. Se vaikuttaisi positiivisesti työllisyyteen alueellisessa ruskohiiliteollisuudessa, joka on tämän rakenteellisista ongelmista kärsivän alueen tärkein toimiala. Ruskohiiliteollisuudesta suoraan tai välillisesti riippuvaisia ovat 13000-17000 työpaikkaa (vuonna 1989 73000 työpaikkaa).
Hankkeella on lisäksi ollut positiivinen vaikutus ympäristönsuojeluun. Merkittävä saaste- ja melupäästöjen väheneminen, joka jopa alittaa Saksan ympäristösuojelustandardit, on havaittavissa.
Todisteeksi Saksa toimitti seuraavat päästöjä koskevat arvot:
TAULUKON PAIKKA
Saksa toimitti seuraavat melua koskevat arvot:
TAULUKON PAIKKA
Asianomaisten huomautuksiin Saksa vastasi seuraavasti:
Amt Jänschwalden huomautukset suuntautuvat ensisijaisesti Brandenburgin osavaltion yleistä energiapolitiikkaa ja erityisesti Hornon kunnan rajojen siirtämistä vastaan, mikä osoittautui tarpeelliseksi LAUBAG:n avolouhostoiminnan laajennuttua. Toistamiseen korostettiin, että hanke vaikuttaa vain vähäisessä määrin paikallisen ruskohiilitalouden kasvuun eikä sillä näin ollen ole vaikutusta polttoaineiden väliseen kilpailuun. Tästä on osoituksena ruskohiilen kanssa kilpailevan maakaasun käytön osuus Saksan uusissa osavaltioissa, joka on nykyään jo noin 27 prosenttia. Markkinaosuus koko Saksassa on vain 21 prosenttia. Vuoden 1997 lopussa 40 prosenttia Itä-Saksan asunnoista lämmitettiin kaasulla. Cottbusin voimalaitoksen osuus koko Saksan kaukolämpövoimalaitoksissa käytettyjen polttoaineiden kokonaismäärästä on vain 0,1 prosenttia. Sen huomautuksen osalta, että kaasu on ruskohiiltä ympäristöystävällisempi, Saksa viittasi kaasun käytössä aiheutuviin suurempiin metaanipäästöihin, jotka Amt Jänschwalde jätti mainitsematta.
ENRON:n huomautusten osalta Saksa epäili ennen muuta sitä, että kaasu voisi saavuttaa saman hintavakauden kuin ruskohiili, mikäli sen hinta turvattaisiin. ENRON itse ei pysty toimittamaan tarkkaa tietoa siitä, millä ehdoilla ja kuinka suurille riskeille altistumalla se voisi toimittaa kaasua vakaaseen hintaan pitkällä aikavälillä.
Muuhun neljään huomautukseen Saksa vastasi, että hanke auttaa Saksassa voimassa olevat saaste- ja melurajat ja edistää näin ympäristönsuojelua.
V TUEN ARVIOINTI
Ruskohiili ei kuulu EHTY:n perustamissopimuksen vaan EY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan. Näin ollen 49,95 miljoonan Saksan markan tuki, jonka Brandenburgin osavaltio myönsi Cottbusin voimalaitoksen rakentamiseen, on selvästi EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki. Tuesta hyötyy ensisijaisesti voimalaitos ja välillisesti myös Itä-Saksan ruskohiiliteollisuus ja tässä tapauksessa erityisesti LAUBAG. Tuen tarkoituksena oli kannustaa ruskohiilen käyttöön, vaikka muilla polttoaineilla, esimerkiksi maakaasulla, toimivan voimalaitoksen rakentaminen olisi ollut edullisempaa.
Tämä tuki voi vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Yhteisön ruskohiilen tuotanto kasvoi äkillisesti, kun Itä-Saksa liitettiin Euroopan unioniin vuonna 1990-1991. Ainoastaan kolme jäsenvaltiota tuottaa merkittäviä määriä ruskohiiltä yhteisössä. Saksan osuus on 75 prosenttia yhteisön tuotannosta. Ruskohiiltä käytetään etupäässä louhintapaikkojen läheisyydessä sijaitsevissa voimalaitoksissa, koska on taloudellisesti kannattamatonta kuljettaa ruskohiiltä pitkiä matkoja. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, ettei yhteisössä käydä ruskohiilikauppaa. On myös muistettava, että tässä tapauksessa ruskohiili kilpaili kaasun, kivihiilen ja öljyn kanssa. Energiamarkkinoilla kaikki nämä aineet ovat keskenään korvattavissa. Tästä johtuen on tarkasteltava yksittäisiä markkinoita, erityisesti polttoainemarkkinoita, sekä kyseisillä markkinoilla esiintyvää yhteisön sisäistä kauppaa. Näillä markkinoilla käydään yhteisön sisäistä kauppaa ja eri jäsenmaissa sijaitsevien yritysten välillä on kilpailua, jonka vuoksi tuella voi olla vaikutusta energiamarkkinoilla toimivien yritysten väliseen kilpailuun.
Tukea ei myönnetty komission aiemmin hyväksymän tukijärjestelmän mukaisesti ja siksi siitä olisi pitänyt tehdä erillinen ilmoitus EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Saksa ei noudattanut tätä velvoitetta. Tuki on näin ollen myönnetty laittomasti.
Tutkittaessa, voidaanko tukeen soveltaa EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksia, on otettava huomioon, että Saksan sitoumuksesta Schkopaulle myönnetyn valtiontuen yhteydessä seuraavat velvoitteet eivät ole esteenä poikkeusten soveltamiselle tässä tapauksessa.
Edellä mainitulla sitoumuksella haluttiin estää, että itä-saksalaiselle ruskohiilelle luodaan samanlainen suojajärjestely kuin länsi-saksalaiselle kivihiilelle. Cottbusissa toteutettu hanke on kuitenkin yksittäinen toimenpide, jonka tarkoituksena ei ole itä-saksalaisen ruskohiiliteollisuuden järjestelmällinen tukeminen. Tätä osoittavat seuraavat seikat: LAUBAG ei myy tuotettaan keinotekoisen korkeaan hintaan vaan markkinahintaan ja hankkeeseen tarvittava ruskohiilimäärä on vain 0,9 prosenttia LAUBAG:n vuotuisesta kokonaistuotannosta. Sitä paitsi hankkeen ensisijainen päämäärä on kaukolämmön tuotanto. Sähkö, jota vuonna 1992 tehty sitoumus koskee, on vain sivutuote.
EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia ei voida tässä tapauksessa soveltaa ottaen huomioon tuen erikoispiirteet ja se, että tässä tapauksessa tuki ei täytä poikkeuksien soveltamisen edellytyksiä.
Tukea voidaan kuitenkin pitää yhteismarkkinoille soveltuvana EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen nojalla.
Se, ettei tukea myönnetty Saksan aluetukisääntöjen (liittovaltion ja osavaltion yhteinen puiteohjelma alueellisen talousrakenteen parantamiseksi) mukaisesti, ei automaattisesti estä näiden sääntöjen soveltamista, vaan merkitsee ainoastaan sitä, että sähköjakelusta aiheutuvat kustannukset eivät kuulu tuen piiriin. Tämä rajoitus ei perustu komission vaatimuksiin vaan Saksan omaan päätökseen. Näin ollen komissio ei voi olla tutkimatta tukeen liittyviä alueellisia näkökohtia vaan sen on, kuten valtiontukiasiassa N 295/97 "Délipapier", Ranska(5), tutkittava tapauskohtaisesti, onko 92 artiklan 3 kohdan 1 alakohdan soveltamiselle asetetut edellytykset täytetty.
Lisäksi on muistettava, että 92 artiklan 3 kohdan a alakohtaa voidaan soveltaa myös tapauskohtaisia toimenpiteitä tutkittaessa. Tämä vahvistetaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asioissa C-278, 279 ja 280/92 (Espanja v. komissio)(6) 14 päivänä syyskuuta 1994 antamassa tuomiossa, jonka mukaan voidaan tutkia, täyttävätkö tapauskohtaiset tuet myös 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamiselle asetetut edellytykset.
Tämä on sovellettavissa Cottbusin voimalaitoksen tapauksessa.
Vaikka tämän hankkeen avulla vanha voimalaitos korvataan uudella, voidaan toimenpidettä silti pitää alkuinvestointina, joka oikeuttaa aluetuen myöntämiseen alueellisia valtiontukea koskevien suuntaviivojen(7) mukaisesti. Suuntaviivojen 4.4 kohdan mukaan alkuinvestoinnilla tarkoitetaan myös jo "olemassa olevan laitoksen tuotantomenetelmän perusteellista muuttamista (rationalisoinnilla, monipuolistamisella tai nykyaikaistamisella)".
Cottbus sijaitsee lisäksi 92 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määritellyllä alueella, jolla alkuinvestointeja koskeva enimmäisintensiteetti on 35 prosenttia. Tässä tapauksessa tuki-intensiteetti on 20 prosenttia ja jää selvästi alle ylärajan.
Tuella voidaan myös edistää alueen taloudellista kehitystä. Hankkeen työllisyysvaikutus on varmasti voimalaitoksessa luotua 243 työpaikkaa suurempi. Yksi hankkeen päämääristä on myös alueen pitkäaikainen kehittäminen. Uuden voimalaitoksen avulla luodaan moderni kaukolämpöverkosto, joka parantaa koko alueen infrastruktuuria. Tästä eivät hyödy ainoastaan yksityistaloudet, vaan myös jo olemassa olevat teollisuusyritykset ja mahdolliset tulevat investoijat. Käyttämällä uutta paineistettua leijukerrospolttomenetelmää, jolle myönnettiin tukea THERMIE-ohjelmasta, on lisäksi tarkoitus todistaa ruskohiilen kilpailukykyisyys polttoaineena. Mikäli tämä teknologia osoittautuu menestykselliseksi, se vaikuttaa positiivisesti työllisyyteen ruskohiiliteollisuudessa. Vuonna 1989 alueen ruskohiiliteollisuus työllisti 73000 henkeä. Ruskohiilituotanto oli kyseisenä vuonna 195 miljoonaa tonnia. Vuoden 1989 jälkeisestä huomattavasta henkilöstön ja tuotannon supistuksista huolimatta ruskohiiliteollisuus on tämän rakenteellisista ongelmista kärsivän alueen tärkein toimiala. Siksi oletetaan, että vuosittaisen tuotannon ollessa 35-40 miljoonaa tonnia vuonna 2000, ruskohiilen louhinta ja jalostus työllistää suoraan noin 5000 työntekijää. Lisäksi 2000 työpaikkaa syntyy muunnettaessa ruskohiiltä sähköksi. Näiden 7000 työpaikan lisäksi on otettava huomioon 10000 työpaikkaa, jotka syntyvät jakelu-, huolto- ja jalostusinvestointien ansiosta ja jotka ovat suuressa määrin riippuvaisia ruskohiiliteollisuuden taloudellisesta tilanteesta. Tämä osoittaa, että jokainen toimenpide, jolla edistetään ruskohiiliteollisuutta tulevaisuudessa, vaikuttaa myös positiivisesti tämän teollisuudenalan välillisesti työllistämien henkilöiden määrään.
Komissio ottaa lisäksi huomioon ympäristöpäästöjen vähenemisen. Saksan esittämät luvut osoittavat, että uuden voimalaitoksen saaste- ja melupäästöt jäävät selvästi alle vanhan voimalaitoksen päästöjen. On muistettava, että Cottbusin voimalaitos on yhdistetty lämpöä ja sähköä tuottava voimalaitos. Komissio korosti tämän teknologian ympäristöystävällisyyttä yhteisön strategiasta yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämiseksi ja sen kehittämisen esteiden poistamiseksi 15 päivänä lokakuuta 1997 annetussa tiedonannossaan neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle(8).
Lisäksi on muistettava, että voimalaitos tuottaa sekä lämpöä että sähköä ja aiheuttaa näin ollen vähemmän päästöjä kuin perinteiset kivihiilivoimalaitokset. Muissa tapauksissa komissio on katsonut yhdistetyn sähkön ja lämmön tuotannon taloudellisen kannustamisen perustelluksi(9). Tässä tapauksessa on sitä paitsi muistettava, että komissio oli hyväksynyt 18 päivänä joulukuuta 1991(10) yksivuotisen tukiohjelman lämmitysverkoston uudelleen rakentamiseksi Saksan uusissa osavaltioissa, jonka puitteissa investointitukia voidaan myöntää jopa 35 prosenttia kustannusten kokonaismäärästä, mikäli niiden avulla voidaan nostaa verkon tehokkuutta ja vähentää ympäristön saastumista. Cottbusin hanke tähtää juuri näihin tavoitteisiin.
Lopuksi on todettava, että haitallinen vaikutus yhteisön sisäisiin ruskohiilimarkkinoihin on erittäin vähäistä, sillä ruskohiilituottaja LAUBAG hyötyy hankkeesta vain marginaalisesti. On muistettava, ettei LAUBAG hyödy keinotekoisen korkeista hinnoista, vaan myy tuotettaan markkinahintaan. Näin ollen yritys hyötyy korkeintaan välillisesti, pitkän aikavälin toimitussopimuksen ansiosta, joka kattaa kuitenkin vain 0,9 prosenttia sen vuosittaisesta tuotannosta. Vaikutus yhteisön polttoainemarkkinoihin on siis erittäin pieni. On myös otettava huomioon, että Cottbusissa käytettävän polttoaineen osuus koko Saksassa lämmöntuotantoon käytetystä polttoainemäärästä on vain 0,1 prosenttia. LAUBAG:n osuus Saksan polttoainemarkkinoilla kasvaa Cottbusin ansiosta ainoastaan 0,001 prosentilla. Sitä paitsi ruskohiilen kanssa kilpailevaa maakaasua ei syrjitä millään tavalla. Maakaasun käytön osuus Saksan uusissa osavaltioissa on vuodesta 1991 lähtien ollut 27 prosenttia (vuonna 1990 se oli käytännössä 0 prosenttia) eli korkeampi kuin sen osuus koko Saksan markkinoilla. Vuoden 1997 lopussa Itä-Saksassa lämmitettiin 40 prosenttia asunnoista maakaasulla. Tässä yhteydessä on myös viitattava siihen, että asianomaisten huomautukset eivät niinkään koskeneet kilpailun vääristymistä vaan ruskohiilen käyttöön liittyviä ympäristökysymyksiä, jotka eivät kuitenkaan voi toimia EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn ainoana perustana.
VI PÄÄTELMÄT
Komissio toteaa, että Saksan EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan vastaisesti myöntämä tuki on laitonta. Koska kuitenkin hankkeella on positiivinen vaikutus alueen kehitykseen, ympäristökuormitus vanhaan voimalaitokseen verrattuna on pienempi, koska kyse on pilottihankkeesta ja sillä on vähäinen vaikutus kilpailuun, komissio on päätellyt, että Cottbusin voimalaitoksen rakentamiseen myönnetty investointituki soveltuu yhteismarkkinoille.
ON TEHNYT SEURAAVAN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Brandenburgin osavaltion myöntämä 49,5 miljoonan Saksan markan tuki Cottbusin voimalaitokselle soveltuu yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.
Tehty Brysselissä 9 päivänä joulukuuta 1998.