EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2007/46/EF
af 5. september 2007
om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer
(»Rammedirektiv«)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (3) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder. Da der skal foretages yderligere ændringer, bør direktivet af klarhedshensyn omarbejdes.
(2)
For at etablere Fællesskabets indre marked og sikre, at det fungerer korrekt, er det hensigtsmæssigt at erstatte medlemsstaternes godkendelsessystemer med en godkendelsesprocedure på fællesskabsplan, der bygger på princippet om fuldstændig harmonisering.
(3)
De tekniske krav, der gælder for systemer, komponenter, separate tekniske enheder og køretøjer bør harmoniseres og fastlægges nærmere i retsakter. Disse retsakter bør først og fremmest søge at sikre en høj grad af trafiksikkerhed, sundhedsbeskyttelse, miljøbeskyttelse, energieffektivitet og beskyttelse mod uretmæssig brug.
(4)
Rådets direktiv 92/53/EØF af 18. juni 1992 om ændring af direktiv 70/156/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (4) begrænsede anvendelsen af proceduren for EF-typegodkendelse af køretøjer til køretøjer i klasse M1, men for yderligere at udbygge det indre marked og sikre, at det fungerer efter hensigten, bør dette direktiv omfatte alle klasser af køretøjer, således at fabrikanterne kan benytte sig af fordelene ved det indre marked igennem en EF-typegodkendelse.
(5)
For at give fabrikanterne mulighed for at tilpasse sig de nye harmoniserede procedurer, vil det være nødvendigt at fastsætte en tilstrækkelig lang frist, før en EF-typegodkendelse af køretøjer bliver obligatorisk for køretøjer af andre klasser end klasse M1, der bygges i ét trin. Køretøjer af andre klasser end klasse M1 bør, hvis de kræver en etapevis typegodkendelse, gives en længere frist, fordi karrosseribyggerne indgår i denne procedure, og det derfor er nødvendigt at indhente flere erfaringer på dette område, så de nødvendige procedurer kan gennemføres ordentligt. I betragtning af sikkerhedens betydning for køretøjer i klasse M2 og M3 er det dog nødvendigt, at disse køretøjer også i overgangsperioden, hvor den nationale typegodkendelse stadig er gældende med henblik på at give fabrikanterne mulighed for at indhente erfaringer med EF-typegodkendelse, overholder de tekniske krav i de harmoniserede direktiver.
(6)
Hidtil har fabrikanter, der fremstiller køretøjer i små serier, været delvist udelukket fra fordelene ved det indre marked. Erfaringerne har vist, at trafiksikkerheden og beskyttelsen af miljøet kunne forbedres betydeligt, hvis disse aspekter var fuldt integreret i EF-typegodkendelsen af køretøjer, i første omgang for klasse M1.
(7)
For at undgå misbrug bør en forenklet procedure for små serier af køretøjer begrænses til virkelig små serier. Det er derfor nødvendigt mere nøjagtigt at definere begrebet små serier med hensyn til antallet af producerede køretøjer.
(8)
Det er vigtigt at fastlægge bestemmelser, der gør det muligt at godkende enkeltkøretøjer, for at tillade en vis grad af fleksibilitet inden for den etapevise typegodkendelse; indtil der fastsættes harmoniserede specifikke bestemmelser i Fællesskabet, bør medlemsstaterne imidlertid fortsat kunne give individuelle godkendelser i overensstemmelse med deres nationale regler.
(9)
Indtil anvendelsen af proceduren for EF-typegodkendelsen for køretøjer på andre klasser af køretøjer end køretøjer i klasse M1 bør medlemsstaterne fortsat kunne udstede køretøjstypegodkendelser på nationalt plan, og der bør fastlægges passende overgangsbestemmelser.
(10)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (5).
(11)
Ved Rådets afgørelse 97/836/EF (6) tiltrådte Fællesskabet overenskomsten under FN's Økonomiske Kommission for Europa (UNECE) om indførelse af ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer samt udstyr og dele, som kan monteres og/eller benyttes på hjulkøretøjer, samt vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser, der er meddelt på grundlag af sådanne forskrifter (»Overenskomst af 1958, som revideret«).
Dette indebærer, at nye UNECE-regulativer, som Fællesskabet måtte tiltræde i henhold til denne afgørelse, og ændringer af UNECE-regulativer, som Fællesskabet allerede har tiltrådt, bør indbygges i proceduren for EF-typegodkendelse enten som krav i forbindelse med EF-typegodkendelse af køretøjer eller som alternativ til gældende fællesskabsret. Navnlig hvor Fællesskabet ved en rådsafgørelse beslutter, at et UNECE-regulativ skal gøres til en del af proceduren for EF-typegodkendelse af et køretøj og erstatte gældende fællesskabsret, bør Kommissionen have beføjelse til at gennemføre de nødvendige ændringer af dette direktiv. Da der er tale om generelle foranstaltninger, som har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv eller at supplere det med nye ikke-væsentlige bestemmelser, bør de vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol, jf. artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.
(12)
Som led i målsætningen om bedre lovgivning og forenkling og for at undgå til stadighed at skulle ajourføre eksisterende fællesskabslovgivning vedrørende tekniske specifikationer bør det være muligt i dette direktiv eller i særdirektiver og forordninger at anvende henvisninger til internationale standarder og forskrifter uden at gengive dem i Fællesskabets regelværk.
(13)
For at sikre, at proceduren for overvågning af produktionens overensstemmelse, som er en af hjørnestenene i EF-typegodkendelsessystemet, er blevet gennemført korrekt og fungerer, som den skal, bør fabrikanterne kontrolleres regelmæssigt af den kompetente myndighed eller en dertil udpeget teknisk tjeneste, som er i besiddelse af de krævede kvalifikationer på dette område.
(14)
Hovedformålet med lovgivningen om godkendelse af køretøjer er, at der i forbindelse med markedsføring af nye køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder sikres et højt sikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau. Dette formål bør ikke anfægtes af montering af visse dele eller udstyr, efter at køretøjer er blevet markedsført eller taget i brug. Der bør således træffes passende foranstaltninger for at sikre, at dele eller udstyr, der kan monteres på køretøjer, og som i betydeligt omfang kan nedsætte funktionen af systemer, der er vigtige med hensyn til sikkerhed og miljøbeskyttelse, underkastes en forudgående kontrol af en godkendende myndighed, inden de udbydes til salg. Disse foranstaltninger bør bestå i tekniske bestemmelser om de krav, som disse dele eller udstyr skal opfylde.
(15)
Disse foranstaltninger bør kun finde anvendelse på et begrænset antal dele eller udstyr. Listen over sådanne dele eller sådant udstyr og efterfølgende krav bør udarbejdes efter høring af de interesserede parter. Kommissionen bør ved udarbejdelsen af listen høre de interesserede parter på grundlag af en rapport og tilstræbe en rimelig balance mellem kravene om forbedring af trafiksikkerheden og miljøbeskyttelsen og forbrugernes, producenternes og distributørernes interesser i at opretholde konkurrencen på eftermarkedet.
(16)
Listen over dele og udstyr, de væsentligste af de berørte systemer og prøvnings- og gennemførelsesforanstaltninger bør fastlægges i overensstemmelse med afgørelse 1999/468/EF. Da der er tale om generelle foranstaltninger, som har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv eller at supplere det med nye ikke-væsentlige bestemmelser, bør de vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol, jf. artikel 5a i nævnte afgørelse.
(17)
Dette direktiv udgør et sæt specifikke sikkerhedskrav som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF af 3. december 2001 om produktsikkerhed i almindelighed (7), idet det fastlægger specifikke krav med henblik på beskyttelse af forbrugeres sundhed og sikkerhed. Det er derfor vigtigt at fastsætte bestemmelser, der sikrer, at fabrikanten i tilfælde, hvor et køretøj udgør en alvorlig risiko for forbrugerne som følge af anvendelsen af dette direktiv eller de retsakter, der er opført i bilag IV, træffer effektive beskyttelsesforanstaltninger, herunder tilbagekaldelse af køretøjer. De godkendende myndigheder bør derfor være i stand til at vurdere, om de foreslåede foranstaltninger er tilstrækkelige eller ej.
(18)
Det er vigtigt, at fabrikanterne leverer relevante oplysninger til bilejerne for at forhindre forkert brug af sikkerhedsanordninger. Det er hensigtsmæssigt at lade bestemmelser herom indgå i direktivet.
(19)
Det er også vigtigt for udstyrsfabrikanter at have adgang til visse oplysninger, som kun kan leveres af køretøjsfabrikanten, nærmere bestemt de nødvendige tekniske oplysninger, herunder tegninger, således at de kan udvikle dele til eftersalgsmarkedet.
(20)
Det er også vigtigt, at fabrikanter beredvilligt stiller oplysninger til rådighed for uafhængige aktører for at sikre reparation og vedligeholdelse af køretøjer på et fuldt ud konkurrencedygtigt marked. Disse oplysningskrav er hidtil blevet indarbejdet i fællesskabslovgivningen og navnlig i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2007 af 20. juni 2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6), om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer (8), på baggrund af at Kommissionen forelægger en rapport senest fire år efter nævnte forordnings ikrafttræden om, hvorledes systemet med adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer fungerer, og overvejer, om det er hensigtsmæssigt at konsolidere alle bestemmelser om adgang til sådan information inden for rammerne af et ændret rammedirektiv om typegodkendelse.
(21)
Med henblik på at forenkle og fremskynde proceduren bør foranstaltninger til gennemførelse af særdirektiverne eller forordningerne samt foranstaltninger til tilpasning af bilagene til dette direktiv og særdirektiverne eller forordningerne, navnlig til fremkomsten af ny videnskabelig og teknisk viden, vedtages i overensstemmelse med afgørelse 1999/468/EF. Da der er tale om generelle foranstaltninger, som har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv eller i særdirektiverne eller forordningerne eller at supplere dem med nye ikke-væsentlige bestemmelser, bør de vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol, jf. artikel 5a i nævnte afgørelse. Den samme procedure bør gælde for de tilpasninger, der kræves til typegodkendelse af køretøjer til brug for handicappede.
(22)
Erfaringerne viser, at det kan være nødvendigt omgående at træffe passende foranstaltninger for at sikre en bedre beskyttelse af trafikanterne, når der er påvist mangler i den eksisterende lovgivning. I sådanne hastetilfælde vedtages de nødvendige ændringer til særdirektiver eller forordninger i overensstemmelse med afgørelse 1999/468/EF. Da der er tale om generelle foranstaltninger, som har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i særdirektiverne eller forordningerne eller at supplere dem med nye ikke-væsentlige bestemmelser, bør de vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol, jf. artikel 5a i nævnte afgørelse.
(23)
Målene for dette direktiv, nemlig gennemførelse af det indre marked gennem indførelse af en obligatorisk ordning for EF-typegodkendelse af alle klasser af køretøjer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, og kan som følge af handlingens omfang bedre opfyldes på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor vedtage bestemmelser i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går direktivet ikke ud over det, der er nødvendigt for at nå disse mål.
(24)
Forpligtelsen til at gennemføre dette direktiv i national ret bør kun omfatte de bestemmelser, hvori der er foretaget indholdsmæssige ændringer i forhold til de tidligere direktiver. Forpligtelsen til at gennemføre de bestemmelser, hvori der ikke er foretaget ændringer, følger af de tidligere direktiver.
(25)
I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (9) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og i Fællesskabets interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.
(26)
Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i del B i bilag XX angivne frister for gennemførelse i national ret og anvendelse af direktiverne.
(27)
Kravene i dette direktiv er i overensstemmelse med principperne i handlingsplanen om bedre og enklere lovgivningsmæssige rammer.
(28)
Det er særlig vigtigt, at fremtidige foranstaltninger foreslået på grundlag af dette direktiv eller procedurer, der skal gennemføres i medfør af det, følger disse principper, som Kommissionen fastholder i sin meddelelse om en konkurrencevenlig lovramme for automobiler i det 21. århundrede -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Dette direktiv fastlægger en harmoniseret ramme med de administrative bestemmelser og generelle tekniske krav i forbindelse med godkendelse af alle nye køretøjer, der er omfattet af dets anvendelsesområde, samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer, med henblik på at lette registreringen, salget og ibrugtagningen af køretøjerne inden for Fællesskabet.
Dette direktiv fastsætter også bestemmelser for salg og ibrugtagning af dele og udstyr til køretøjer, der er godkendt i overensstemmelse med dette direktiv.
Særlige tekniske krav til køretøjers fremstilling og funktion fastlægges i medfør af dette direktiv i retsakter, som bilag IV indeholder en udtømmende liste over.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv gælder for typegodkendelse af køretøjer, som er konstrueret og fremstillet i et eller flere trin til brug på vej, og af systemer, komponenter og separate tekniske enheder konstrueret og fremstillet til sådanne køretøjer.
Det gælder også for individuelle godkendelser af sådanne køretøjer.
Dette direktiv gælder også for dele og udstyr til køretøjer, der er omfattet af direktivet.
2. Dette direktiv omfatter ikke typegodkendelse eller individuel godkendelse af følgende køretøjer:
a)
landbrugs- og skovbrugstraktorer, som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/37/EF af 26. maj 2003 om typegodkendelse af landbrugs- eller skovbrugstraktorer og af deres påhængskøretøjer og udskifteligt trukket materiel samt af systemer, komponenter og tekniske enheder til disse køretøjer (10), samt påhængskøretøjer konstrueret og fremstillet specielt til at blive trukket af sådanne traktorer
b)
quadricykler som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/24/EF af 18. marts 2002 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer (11)
c)
bæltekøretøjer.
3. Typegodkendelse eller individuel godkendelse i henhold til dette direktiv er fakultativ for følgende køretøjer:
a)
køretøjer, der er konstrueret og fremstillet til først og fremmest at blive anvendt på byggepladser, i stenbrud, i havneanlæg eller i lufthavne
b)
køretøjer, der er konstrueret og fremstillet til anvendelse af hæren, civilforsvaret, brandvæsenet og ordensmagten, og
c)
mobile maskiner
i det omfang disse køretøjer opfylder kravene i dette direktiv. Sådanne fakultative godkendelser berører ikke anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/42/EF af 17. maj 2006 om maskiner (12).
4. Individuel godkendelse i henhold til dette direktiv er fakultativ for følgende køretøjer:
a)
køretøjer udelukkende beregnet til væddeløbskørsel på veje
b)
prototyper af køretøjer, der anvendes på vej til udførelse af et bestemt prøvningsprogram under en fabrikants ansvar, forudsat at de er specielt konstrueret og fremstillet til dette formål.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv og i de i bilag IV opførte retsakter forstås, medmindre andet er bestemt heri, ved:
1)
»retsakt«: et særdirektiv, en forordning eller et UNECE-regulativ som bilag til den reviderede overenskomst af 1958
2)
»særdirektiv eller forordning«: et direktiv eller en forordning anført i bilag IV, del I. Udtrykket omfatter også gennemførelsesretsakter til nævnte direktiv eller forordning
3)
»typegodkendelse«: den procedure, hvorved en medlemsstat attesterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
4)
»national typegodkendelse«: en typegodkendelsesprocedure fastlagt i en medlemsstats nationale lovgivning, idet gyldigheden af en sådan godkendelse er begrænset til den pågældende medlemsstats område
5)
»EF-typegodkendelse«: den procedure, hvorved en medlemsstat attesterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav i dette direktiv og i de retsakter, der er opført i bilag IV eller XI
6)
»individuel godkendelse«: den procedure, hvorved en medlemsstat attesterer, at et bestemt køretøj, uanset om det er unikt eller ej, opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
7)
»etapevis typegodkendelse«: den procedure, hvorved en eller flere medlemsstater attesterer, at en type delvis opbygget eller trinvis færdigopbygget køretøj opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav i dette direktiv
8)
»trinvis typegodkendelse«: en godkendelsesprocedure for køretøjer bestående af trinvis indsamling af hele sættet af EF-typegodkendelsesattester for systemerne, komponenterne og de separate tekniske enheder til køretøjet, som på sidste trin fører til godkendelse af hele køretøjet
9)
»enkelttrinstypegodkendelse«: en procedure bestående af godkendelse af et køretøj i en enkelt operation
10)
»blandet typegodkendelse«: en trinvis godkendelsesprocedure, hvor en eller flere systemgodkendelser opnås på det sidste trin af godkendelsen af hele køretøjet, og hvor det ikke er nødvendigt at udstede EF-typegodkendelsesattester for disse systemer
11)
»motorkøretøj«: ethvert færdigopbygget, trinvis færdigopbygget eller delvis opbygget selvkørende motordrevet køretøj med mindst fire hjul og med en konstruktivt bestemt største hastighed på over 25 km/h
12)
»påhængskøretøj«: et køretøj på hjul, der ikke er selvkørende, men som er konstrueret og fremstillet til at blive trukket af et motorkøretøj
13)
»køretøj«: ethvert motorkøretøj eller påhængskøretøj dertil som defineret i nr. 11) og 12)
14)
»hybridmotorkøretøj«: et køretøj, der til fremdrift er forsynet med mindst to forskellige energiomdannere og to forskellige systemer til lagring af energi (på køretøjet)
15)
»hybridt el-køretøj«: et hybridt køretøj, der til mekanisk fremdrift bruger energi fra begge følgende kilder af lagret energi/kraft på køretøjet:
-
et brændstof
-
en elektrisk energi/kraftlagringsanordning (f.eks. et batteri, en kondensator, en svinghjulsakkumulator/generator osv.)
16)
»mobil maskine«: ethvert selvkørende køretøj, som er specielt konstrueret og fremstillet til arbejdsbrug, og som på grund af dets konstruktion ikke er egnet til transport af passagerer eller varer. En maskine, der er monteres på et motorkøretøjs chassis, vil ikke blive betragtet som en mobil maskine
17)
»køretøjstype«: køretøjer af en bestemt klasse, som ikke udviser forskelle på de i bilag II, del B, anførte væsentlige punkter. En køretøjstype kan omfatte flere varianter og versioner, som defineret i bilag II, del B
18)
»basiskøretøj«: ethvert køretøj, som anvendes på det indledende trin i en etapevis typegodkendelsesprocedure
19)
»delvis opbygget køretøj«: et køretøj, som skal gennem mindst ét yderligere trin i opbygningen for at opfylde de relevante tekniske krav i dette direktiv
20)
»trinvis færdigopbygget køretøj«: et køretøj, som har gennemløbet hele processen for etapevis typegodkendelse og dermed opfylder de relevante tekniske krav i dette direktiv
21)
»færdigopbygget køretøj«: ethvert køretøj, som ikke skal opbygges yderligere for at opfylde de relevante tekniske krav i dette direktiv
22)
»restkøretøj«: ethvert køretøj, som indgår i en lagerbeholdning, der ikke kan registreres eller sælges eller tages i brug på grund af ikrafttrædelse af nye tekniske krav, som det ikke er godkendt til
23)
»system«: en samling af anordninger, der i kombination udfører en eller flere specifikke funktioner i et køretøj, og som en retsakt indeholder krav til
24)
»komponent«: en anordning, som en retsakt indeholder krav til, som er bestemt til at være en del af et køretøj, og som kan typegodkendes uafhængigt af køretøjet, hvis der i retsakten udtrykkelig gives mulighed herfor
25)
»separat teknisk enhed«: en anordning, som en retsakt indeholder krav til, som er bestemt til at være en del af et køretøj, og som kan typegodkendes uafhængigt af køretøjet, men kun til en eller flere nærmere bestemte køretøjstyper, hvis der i retsakten udtrykkelig gives mulighed herfor
26)
»originale dele eller udstyr«: dele eller udstyr, der er fremstillet i overensstemmelse med de specifikationer og produktionsstandarder, som køretøjsfabrikanten har fastlagt for produktion af dele og udstyr til samlingen af det pågældende køretøj. Dette omfatter dele eller udstyr, der er fremstillet på samme produktionslinje som disse dele eller udstyr. Det formodes, indtil det modsatte er bevist, at dele er originale dele, hvis fabrikanten attesterer, at delene matcher kvaliteten af de komponenter, der bruges ved samlingen af det pågældende køretøj, og er fremstillet i overensstemmelse med køretøjsfabrikantens specifikationer og produktionsstandarder
27)
»fabrikant«: en person eller et organ, som over for den godkendende myndighed er ansvarlig for typegodkendelsesprocessen eller en anden godkendelsesproces i enhver henseende og for produktionens overensstemmelse. Det kræves ikke, at personen eller organet er direkte involveret i alle trin af fremstillingen af det køretøj, det system, den komponent eller den separate tekniske enhed, som skal godkendes
28)
»fabrikantens repræsentant«: enhver fysisk eller juridisk person, der er etableret i Fællesskabet og er behørigt udpeget af fabrikanten til at repræsentere denne over for den godkendende myndighed og handle på fabrikantens vegne, inden for de områder, der er omfattet af dette direktiv, og hvor der henvises til udtrykket »fabrikant«, skal dette forstås som enten fabrikanten eller fabrikantens repræsentant
29)
»godkendende myndighed«: den myndighed i en medlemsstat, som er kompetent med hensyn til alle aspekter vedrørende godkendelse af en type køretøj, system, komponent og separat teknisk enhed eller individuel godkendelse af et køretøj, med hensyn til godkendelsesproceduren, med hensyn til udstedelse og eventuel inddragelse af godkendelsesattester, med hensyn til at fungere som forbindelsesled til andre medlemsstaters godkendende myndigheder, med hensyn til udpegning af de tekniske tjenester og med hensyn til kontrol af, at fabrikanten opfylder sine forpligtelser for så vidt angår produktionens overensstemmelse
30)
»kompetent myndighed«: i artikel 42 enten en godkendende myndighed eller en udpeget myndighed eller et akkrediteringsorgan, der handler på deres vegne
31)
»teknisk tjeneste«: en organisation eller et organ, der af en medlemsstats godkendende myndighed er udpeget til at fungere som prøvningslaboratorium, der skal udføre prøvninger, eller som et overensstemmelsesvurderingsorgan, der skal udføre den indledende vurdering og andre prøvninger eller foretage inspektioner på den godkendende myndigheds vegne; den godkendende myndighed kan også selv udøve denne funktion
32)
»virtuel prøvningsmetode«: computersimulationer, herunder beregninger, der viser, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed opfylder de tekniske krav i en retsakt. I forbindelse med en virtuel prøvningsmetode kræves det ikke, at der fysisk anvendes et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed
33)
»typegodkendelsesattest«: det dokument, hvorved den godkendende myndighed officielt attesterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed er godkendt
34)
»EF-typegodkendelsesattest«: den attest, der er angivet i bilag VI til dette direktiv eller i det tilsvarende bilag til et særdirektiv eller en forordning, idet den meddelelsesformular, der findes i det relevante bilag til et af de UNECE-regulativer, der er opført i del I eller del II i bilag IV til dette direktiv, anses for at svare hertil
35)
»individuel godkendelsesattest«: det dokument, hvorved den godkendende myndighed officielt attesterer, at et bestemt køretøj er godkendt
36)
»typeattest«: det dokument, der findes i bilag IX, og som udstedes af fabrikanten, som attesterer, at et køretøj, der tilhører serien af den type, der er godkendt i henhold til dette direktiv, er i overensstemmelse med alle retsakter på fremstillingstidspunktet
37)
»oplysningsskema«: det dokument, der findes i bilag I eller III eller i et tilsvarende bilag til et særdirektiv eller en forordning, og hvoraf fremgår, hvilke oplysninger ansøgeren skal indgive, idet oplysningsskemaet kan indgives i form af en elektronisk fil
38)
»informationsmappe«: hele den mappe, herunder oplysningsskemaet, fil, data, tegninger, fotografier m.v., som indgives af ansøgeren, idet informationsmappen kan indgives i form af en elektronisk fil
39)
»informationspakke«: informationsmappen plus prøvningsrapporter og ethvert andet dokument, som den tekniske tjeneste eller den godkendende myndighed har tilføjet under udførelsen af deres opgaver, idet informationspakken kan indgives i form af en elektronisk fil
40)
»indeks til informationspakken«: et dokument med en liste over informationspakkens indhold, idet hver enkelt side er nummereret eller mærket, således at den let kan identificeres, idet dokumentet skal være formateret således, at det registrerer de forskellige trin i administrationen af EF-typegodkendelsen, navnlig datoerne for revisioner og opdateringer.
KAPITEL II
GENERELLE FORPLIGTELSER
Artikel 4
Medlemsstaternes forpligtelser
1. Medlemsstaterne sikrer, at fabrikanter, der ansøger om godkendelse, opfylder deres forpligtelser i henhold til dette direktiv.
2. Medlemsstaterne godkender kun køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der opfylder kravene i dette direktiv.
3. Medlemsstaterne registrerer eller tillader kun salg eller ibrugtagning af køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder, der opfylder kravene i dette direktiv.
De må ikke forbyde, begrænse eller hindre registrering, salg, ibrugtagning af eller kørsel på vej med køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder af grunde, der vedrører aspekter af fremstillingen af dem og deres funktioner, som er omfattet af dette direktiv, hvis de opfylder kravene i direktivet.
4. Medlemsstaterne opretter eller udpeger de myndigheder, der skal være de kompetente myndigheder i spørgsmål vedrørende godkendelse, og de meddeler Kommissionen denne oprettelse eller udpegelse i overensstemmelse med artikel 43.
Meddelelsen om de godkendende myndigheder skal bl.a. indeholde oplysning om navn, adresse, herunder e-mail-adresse samt deres ansvarsområde.
Artikel 5
Fabrikanternes forpligtelser
1. Fabrikanten er over for den godkendende myndighed ansvarlig for typegodkendelsesprocessen i enhver henseende og for produktionens overensstemmelse, uanset om fabrikanten er direkte involveret i alle trin af fremstillingen af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed.
2. Ved en etapevis typegodkendelse er hver fabrikant ansvarlig for godkendelse og produktionsoverensstemmelse for så vidt angår de systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er blevet tilføjet af ham på det trin i opbygningen af et køretøj, som han forestår.
En fabrikant, der ændrer komponenter eller systemer, der allerede er blevet godkendt på tidligere trin, er ansvarlig for godkendelse og produktionsoverensstemmelse for så vidt angår disse komponenter og systemer.
3. For så vidt angår dette direktiv skal en fabrikant, der er etableret uden for Fællesskabet, udpege en repræsentant, der er etableret i Fællesskabet, til at repræsentere sig over for den godkendende myndighed.
KAPITEL III
EF-TYPEGODKENDELSESPROCEDURER
Artikel 6
Procedurer, der skal følges ved EF-typegodkendelse af køretøjer
1. Fabrikanten kan vælge en af følgende procedurer:
a)
trinvis typegodkendelse
b)
enkelttrinstypegodkendelse
c)
blandet godkendelse.
2. Ansøgning om trinvis typegodkendelse skal bestå af en informationsmappe med de oplysninger, der kræves i bilag III, og skal ledsages af det komplette sæt af typegodkendelsesattester, som kræves i henhold til hver enkelt af de gældende retsakter, der er opført i bilag IV eller bilag XI. Hvis der er tale om typegodkendelse af et system eller en separat teknisk enhed i henhold til de gældende retsakter, skal den godkendende myndighed have adgang til den dermed forbundne informationspakke, indtil der udstedes eller nægtes typegodkendelse.
3. En ansøgning om enkelttrinstypegodkendelse skal bestå af en informationsmappe, der indeholder de oplysninger i bilag I, som kræves i henhold til de retsakter, der er nævnt i bilag IV eller bilag XI, og, efter omstændighederne, oplysningerne i bilag III, del II.
4. Ved en blandet typegodkendelsesprocedure kan den godkendende myndighed fritage en fabrikant for forpligtelsen til at fremlægge en eller flere EF-typegodkendelsesattester for systemer, forudsat at informationsmappen suppleres med de nærmere oplysninger, der er nævnt i bilag I, og som er påkrævet til godkendelse af disse systemer på det trin, hvor køretøjet godkendes, og i sådanne tilfælde skal hver af de EF-typegodkendelsesattester, der således er givet fritagelse for, erstattes af en prøvningsrapport.
5. Med forbehold af stk. 2, 3 og 4 skal følgende oplysninger indgives ved en etapevis typegodkendelse:
a)
på første trin: de dele af informationsmappen og EF-typegodkendelsesattesterne, som kræves til et færdigopbygget køretøj, og som svarer til basiskøretøjets opbygningsstade
b)
på andet og alle følgende trin: de dele af informationsmappen og de EF-typegodkendelsesattester, som svarer til det aktuelle fremstillingsstade, samt en kopi af den EF-typegodkendelsesattest, der er udstedt for køretøjet på det forudgående fremstillingsstade; desuden skal fabrikanten indlevere en liste over alle de ændringer eller tilføjelser, han har foretaget på køretøjet
Oplysningerne i litra a) eller b) kan indgives i overensstemmelse med den blandede typegodkendelsesprocedure, der er beskrevet i stk. 4.
6. Fabrikanten indsender ansøgningen til den godkendende myndighed. Der må kun indsendes én ansøgning for en bestemt type køretøj, og den må kun indsendes i én medlemsstat.
Der skal indgives særskilt ansøgning for hver type, der ønskes godkendt.
7. Den godkendende myndighed kan, hvis det er rimeligt, anmode fabrikanten om at levere yderligere oplysninger, der måtte være nødvendige for at afgøre, hvilke prøvninger der er påkrævet, eller for at lette udførelsen af de påkrævede prøvninger.
8. Fabrikanten stiller det antal prøvekøretøjer til rådighed for den godkendende myndighed, som er nødvendigt for at sikre en tilfredsstillende gennemførelse af typegodkendelsesproceduren.
Artikel 7
Procedure, der skal følges ved EF-typegodkendelse af systemer, komponenter eller separate tekniske enheder
1. Fabrikanten indsender ansøgningen til den godkendende myndighed. Der må kun indsendes én ansøgning for en type system, komponent eller separat teknisk enhed, og den må kun indsendes i én medlemsstat. Der skal indgives særskilt ansøgning for hver type, der ønskes godkendt.
2. Ansøgningen ledsages af en informationsmappe, hvis indhold er specificeret i særdirektiverne eller forordningerne.
3. Den godkendende myndighed kan, hvis det er rimeligt, anmode fabrikanten om at indgive yderligere oplysninger, der måtte være nødvendige for at afgøre, hvilke prøvninger der er påkrævet, eller for at lette udførelsen af de påkrævede prøvninger.
4. Fabrikanten stiller det antal prøvekøretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder til rådighed for den godkendende myndighed, som i henhold til de relevante særdirektiver eller forordninger kræves til udførelsen af de påkrævede prøvninger.
KAPITEL IV
GENNEMFØRELSE AF EF-TYPEGODKENDELSESPROCEDURERNE
Artikel 8
Almindelige bestemmelser
1. Medlemsstaterne må ikke udstede en EF-typegodkendelse uden først at sikre, at de procedurer, der er omhandlet i artikel 12, er blevet gennemført på behørig og tilfredsstillende vis.
2. Medlemsstaterne udsteder EF-typegodkendelser i overensstemmelse med artikel 9 og 10.
3. Hvis en medlemsstat konstaterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, selv om den opfylder de krævede bestemmelser, udgør en alvorlig risiko for trafiksikkerheden eller i alvorlig grad skader miljøet eller folkesundheden, kan den afvise at udstede en EF-typegodkendelse. I et sådant tilfælde sender den straks de andre medlemsstater og Kommissionen en detaljeret fil, hvori den giver en begrundelse for sin beslutning, og dokumenterer de konstateringer, den har gjort.
4. EF-typegodkendelsesattesterne nummereres efter den metode, der er beskrevet i bilag VII.
5. Den godkendende myndighed sender inden for en frist på 20 arbejdsdage de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater en kopi af EF-typegodkendelsesattesten med bilag for hver type køretøj, som den har godkendt. Papirudgaven kan erstattes af en elektronisk fil.
6. Den godkendende myndighed underretter straks de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater om nægtelse eller inddragelse af enhver køretøjsgodkendelse, som den har udstedt, med angivelse af grundene hertil.
7. Den godkendende myndighed sender hver tredje måned de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater en liste over EF-typegodkendelser for systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som den har udstedt, ændret, nægtet eller inddraget i den forudgående periode. Denne liste skal indeholde de oplysninger, der er angivet i bilag XIV.
8. Hvis den anmodes herom af en anden medlemsstat, skal den medlemsstat, der har udstedt en EF-typegodkendelse, inden for en frist på 20 arbejdsdage efter at have modtaget anmodningen fremsende en kopi af den pågældende EF-typegodkendelsesattest med bilag. Papirudgaven kan erstattes af en elektronisk fil.
Artikel 9
Særlige bestemmelser vedrørende køretøjer
1. Medlemsstaterne udsteder en EF-godkendelse for:
a)
en type køretøj, som svarer til specifikationerne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav i de relevante retsakter, der er opført i bilag IV
b)
en type køretøj til særlig brug, som svarer til specifikationerne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav i de relevante retsakter, som er opført i bilag XI.
Procedurerne i bilag V finder anvendelse.
2. Medlemsstaterne udsteder en etapevis typegodkendelse for de typer delvis opbyggede køretøjer og trinvis færdigopbyggede køretøjer, som svarer til specifikationerne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav i de relevante retsakter, der er opført i bilag IV eller bilag XI, under hensyntagen til køretøjernes opbygningsstade.
Etapevis typegodkendelse gælder også for nye køretøjer, der er ombygget eller ændret af en anden fabrikant.
Procedurerne i bilag XVII finder anvendelse.
3. For hver enkel type køretøj skal den godkendende myndighed:
a)
udfylde alle de relevante afsnit af EF-typegodkendelsesattesten, herunder bilaget med prøvningsresultater, i overensstemmelse med den model, der findes i bilag VIII
b)
samle og kontrollere indholdet af indekset til informationspakken
c)
uden ubegrundet forsinkelse udstede den udfyldte attest med bilag til ansøgeren.
4. I tilfælde af en EF-typegodkendelse, i forbindelse med hvilken der i overensstemmelse med artikel 20, artikel 22 eller bilag XI er blevet pålagt begrænsninger med hensyn til gyldigheden eller givet fritagelser for visse bestemmelser i retsakterne, skal EF-typegodkendelsesattesten indeholde oplysninger om sådanne begrænsninger eller fritagelser.
5. Hvis oplysningerne i informationsmappen specificerer bestemmelser for køretøjer til særlig brug som angivet i bilag XI, skal EF-typegodkendelsesattesten indeholde oplysninger om sådanne bestemmelser.
6. Hvis fabrikanten vælger den blandede godkendelsesprocedure, skal den godkendende myndighed i del III i det oplysningsskema, for hvilket der findes en model i bilag III, udfylde de referencer fra prøvningsrapporter, der er udarbejdet i henhold til retsakter, for hvilke der ikke findes nogen EF-typegodkendelsesattest.
7. Hvis fabrikanten vælger proceduren for enkelttrinsgodkendelse, skal den godkendende myndighed opstille en liste over gældende retsakter i henhold til modellen i tillægget til bilag VI, og denne liste skal vedføjes EF-typegodkendelsesattesten.
Artikel 10
Særlige bestemmelser vedrørende systemer, komponenter eller separate tekniske enheder
1. Medlemsstaterne udsteder en EF-typegodkendelse for et system, som svarer til specifikationerne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav i det relevante særdirektiv eller den relevante forordning, der er foreskrevet i bilag IV eller bilag XI.
2. Medlemsstaterne udsteder en EF-typegodkendelse for en komponent eller separat teknisk enhed, som gælder for en komponent eller en separat teknisk enhed, som svarer til specifikationerne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav i det relevante særdirektiv eller den relevante forordning, der er foreskrevet i bilag IV.
3. Hvis komponenter eller separate tekniske enheder, uanset om de er beregnet til reparation, service eller vedligeholdelse, også er omfattet af en typegodkendelse af et system med hensyn til et køretøj, kræves der for disse ingen yderligere godkendelse for en komponent eller en separat teknisk enhed, medmindre dette kræves i den relevante retsakt.
4. Hvis en komponent eller separat teknisk enhed kun kan fungere efter hensigten eller udvise sine særlige egenskaber i forbindelse med andre af køretøjets dele, og hvis kontrol af opfyldelse af kravene derfor kun kan foretages, når komponenten eller den separate tekniske enhed er koblet sammen med andre af køretøjets dele, skal EF-typegodkendelsen af komponenten eller den separate tekniske enhed begrænses tilsvarende. På EF- typegodkendelsesattesten skal der i så fald anføres eventuelle begrænsninger i dens anvendelse og eventuelle særlige monteringsforskrifter. Når en sådan komponent eller separat teknisk enhed monteres af køretøjets fabrikant, kontrolleres det på tidspunktet for typegodkendelsen af køretøjet, at disse begrænsninger og monteringsforskrifter er overholdt.
Artikel 11
Prøvninger med henblik på EF-typegodkendelse
1. De udpegede tekniske tjenester påviser ved passende prøvninger, at de tekniske forskrifter i dette direktiv og i de retsakter, der er opført i bilag IV, er overholdt.
Prøvningsprocedurerne og det særlige udstyr og de særlige værktøjer, der er nødvendige for at udføre disse prøvninger, beskrives i hver enkelt af retsakterne.
2. De krævede prøvninger udføres på køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder, som er repræsentative for den type, der ønskes godkendt.
Fabrikanten kan dog efter aftale med den godkendende myndighed udvælge et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som ikke er repræsentativ for den type, der ønskes godkendt, men som kombinerer en række af de mest ugunstige træk med hensyn til det krævede præstationsniveau. Der kan anvendes virtuelle prøvningsmetoder til støtte for beslutningstagning under udvælgelsesprocessen.
3. Som alternativ til de prøvningsprocedurer, der er nævnt i stk. 1, og efter aftale med den godkendende myndighed kan der, hvis fabrikanten anmoder om det, anvendes virtuelle prøvningsmetoder i forbindelse med de retsakter, der opført i bilag XVI.
4. De generelle betingelser, som virtuelle prøvningsmetoder skal opfylde, er fastlagt i tillæg 1 til bilag XVI.
For hver enkelt af de retsakter, der er opført i bilag XVI, fastlægges de specifikke prøvningsbetingelser og de tilhørende administrative bestemmelser i tillæg 2 til dette bilag.
5. Kommissionen udarbejder listen over de retsakter, i forbindelse med hvilke det er tilladt at anvende virtuelle prøvningsmetoder, de specifikke betingelser herfor og de tilhørende administrative bestemmelser herom. Disse foranstaltninger, som har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, bl.a. ved at supplere det, fastlægges og ajourføres efter forskriftsproceduren med kontrol, der er nævnt i artikel 40, stk. 2.
Artikel 12
Sikring af produktionens overensstemmelse
1. Når en medlemsstat udsteder en EF-typegodkendelse, skal den træffe de fornødne foranstaltninger, jf. bilag X, for, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, at kontrollere, om der er truffet passende forholdsregler til sikring af, at de producerede køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder er i overensstemmelse med den godkendte type.
2. Den medlemsstat, der har udstedt en EF-typegodkendelse, skal for denne godkendelse træffe de fornødne foranstaltninger, jf. bilag X, for, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, at kontrollere, at de forholdsregler, der er omhandlet i stk. 1, stadig er passende, og at de producerede køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder stadig er i overensstemmelse med den godkendte type.
Kontrol med, at produktionen er i overensstemmelse med den godkendte type, begrænses til de procedurer, der er anført i bilag X, og i de retsakter, der indeholder specielle krav herom. I denne forbindelse kan den godkendende myndighed i den medlemsstat, der har udstedt EF-typegodkendelsen, udføre enhver kontrol eller prøvning, der er forskrevet i en af de retsakter, der er opført i bilag IV eller i bilag XI, på prøveeksemplarer udtaget hos fabrikanten, herunder i fabrikantens produktionsanlæg.
3. Når en medlemsstat, der har udstedt en EF-typegodkendelse, fastslår, at de forholdsregler, der er nævnt i stk. 1, ikke finder anvendelse, afviger væsentligt fra de vedtagne forholdsregler og kontrolplaner eller ikke længere finder anvendelse, selv om produktionen ikke er ophørt, skal denne medlemsstat træffe de fornødne foranstaltninger, herunder inddragelse af typegodkendelser, for at sikre, at proceduren for produktionens overensstemmelse er fulgt korrekt.
KAPITEL V
ÆNDRINGER AF EF-TYPEGODKENDELSER
Artikel 13
Almindelige bestemmelser
1. Fabrikanten meddeler straks den medlemsstat, der har udstedt EF-typegodkendelsen, alle ændringer i de oplysninger, der er registreret i informationspakken. Denne medlemsstat afgør i overensstemmelse med de regler, der er beskrevet i dette kapitel, hvilken procedure der skal følges. Hvis det er nødvendigt, kan medlemsstaten efter samråd med fabrikanten beslutte, at der skal udstedes en ny EF-typegodkendelse.
2. Ansøgning om ændring af en EF-typegodkendelse indgives udelukkende til den medlemsstat, der har udstedt den oprindelige EF-typegodkendelse.
3. Finder den pågældende medlemsstat, at det for at foretage en ændring er nødvendigt at foretage nye inspektioner eller prøvninger, underretter den fabrikanten herom. De procedurer, der er nævnt i artikel 14 og 15, finder først anvendelse, når de påkrævede nye inspektioner eller prøvninger er gennemført med et tilfredsstillende resultat.
Artikel 14
Særlige bestemmelser vedrørende køretøjer
1. Er der sket ændringer i nogle af de oplysninger, der er registreret i en informationspakke, betegnes ændringen som en »revision«.
I sådanne tilfælde udsteder den godkendende myndighed det nødvendige rettelsesblad til informationspakken, idet hvert enkelt rettelsesblad mærkes tydeligt med ændringens art og datoen for den nye udstedelse. En samlet, ajourført version af informationspakken ledsaget af en nøjagtig beskrivelse af ændringens art anses for at opfylde dette krav.
2. Revisionen betegnes som en »udvidelse«, hvis der ud over bestemmelserne i stk. 1:
a)
kræves yderligere inspektioner eller nye prøvninger
b)
er foretaget ændringer i EF-typegodkendelsesattesten, bortset fra i bilagene
c)
træder nye krav i kraft i henhold til en af de retsakter, der finder anvendelse på den godkendte køretøjstype.
I sådanne tilfælde udsteder den godkendende myndighed en revideret EF-typegodkendelsesattest, der forsynes med et udvidelsesnummer, der stiger fortløbende i overensstemmelse med antallet af successive udvidelser, der allerede er foretaget.
Godkendelsesattesten skal tydeligt angive årsagen til udvidelsen og datoen for den nye udstedelse.
3. Hver gang der udstedes ændrede blade eller udsendes en samlet, ajourført version, rettes også indekset til informationspakken, der er knyttet til typegodkendelsesattesten, således at datoen for den seneste udvidelse eller revision eller datoen for den seneste konsolidering af den ajourførte version er angivet.
4. Der kræves ingen ændring af godkendelsen af en køretøjstype, hvis de nye krav, der er nævnt i stk. 2, litra c), rent teknisk ikke er relevante for den pågældende type køretøj eller vedrører andre klasser af køretøjer end den klasse, som det pågældende køretøj hører ind under.
Artikel 15
Særlige bestemmelser vedrørende systemer, komponenter og separate tekniske enheder
1. Er der sket ændringer i nogle af oplysningerne i informationspakken, betegnes ændringen som en »revision«.
I sådanne tilfælde udsteder den godkendende myndighed de nødvendige rettelsesblade til informationspakken, idet hvert enkelt rettelsesblad mærkes tydeligt med ændringens art og datoen for den nye udstedelse. En samlet, ajourført version af informationspakken ledsaget af en nøjagtig beskrivelse af ændringens art anses for at opfylde dette krav.
2. En revision betegnes som en »udvidelse«, hvis der ud over bestemmelserne i stk. 1:
a)
kræves yderligere inspektioner eller nye prøvninger
b)
er foretaget ændringer i EF-typegodkendelsesattesten, bortset fra i bilagene
c)
træder nye krav i kraft i henhold til en af de retsakter, der finder anvendelse på det godkendte system, den godkendte komponent eller den godkendte separate tekniske enhed.
I sådanne tilfælde udsteder den godkendende myndighed en revideret EF-typegodkendelsesattest, der forsynes med et udvidelsesnummer, der stiger fortløbende i overensstemmelse med antallet af successive udvidelser, der allerede er udstedt. Hvis ændringen er nødvendiggjort af anvendelsen af stk. 2, litra c), skal tredje sektion i godkendelsesnummeret ajourføres.
Godkendelsesattesten skal tydeligt angive årsagen til udvidelsen og datoen for den nye udstedelse.
3. Hver gang der udstedes ændrede blade eller udsendes en samlet, ajourført version, rettes også indekset til informationspakken, der er knyttet til typegodkendelsesattesten, således at datoen for den seneste udvidelse eller revision eller datoen for den seneste konsolidering af den ajourførte version fremgår.
Artikel 16
Udstedelse og meddelelse af ændringer
1. Hvis der foretages en udvidelse, ajourfører den godkendende myndighed alle relevante sektioner i EF-typegodkendelsesattesten, bilagene hertil samt indekset til informationspakken. Den ajourførte attest og bilagene hertil udstedes til ansøgeren uden ubegrundet forsinkelse.
2. Hvis der er tale om en revision, udsteder den godkendende myndighed uden ubegrundet forsinkelse de reviderede dokumenter eller eventuelt den samlede ajourførte version, herunder det reviderede indeks til informationspakken, til ansøgeren.
3. Den godkendende myndighed underretter de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater om enhver ændring af EF-typegodkendelser efter de procedurer, der er nævnt i artikel 8.
KAPITEL VI
GYLDIGHEDEN AF EN EF-TYPEGODKENDELSE AF KØRETØJER
Artikel 17
Gyldighedens ophør
1. En EF-typegodkendelse af et køretøj ophører med at være gyldig i et af følgende tilfælde:
a)
når nye krav i en retsakt, som finder anvendelse på det godkendte køretøj, bliver obligatoriske i forbindelse med registrering, salg eller ibrugtagning af nye køretøjer, og det ikke er muligt at ajourføre godkendelsen i overensstemmelse hermed
b)
når produktionen af det godkendte køretøj ophører definitivt og frivilligt
c)
når godkendelsens gyldighed udløber som følge af en særlig begrænsning.
2. Hvis det kun er en variant inden for en type eller en version inden for en variant, der bliver ugyldig, mister EF-typegodkendelsen af det pågældende køretøj kun sin gyldighed for så vidt angår den pågældende variant eller version.
3. Når produktionen af en køretøjstype ophører definitivt, underretter fabrikanten den godkendende myndighed, der har udstedt EF-typegodkendelsen for dette køretøj. Efter modtagelse af meddelelsen om ophør underretter myndigheden inden for en frist på 20 arbejdsdage de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater.
Artikel 27 finder kun anvendelse i tilfælde af ophør under de omstændigheder, der er angivet i stk. 1, litra a), i nærværende artikel.
4. Hvis en EF-typegodkendelse af et køretøj er ved at blive ugyldig, underretter fabrikanten, med forbehold af bestemmelserne i stk. 3, den godkendende myndighed, der har udstedt typegodkendelsen.
Den godkendende myndighed meddeler uden ubegrundet forsinkelse alle relevante oplysninger til de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater, således at artikel 27 i givet fald kan finde anvendelse. I denne meddelelse angives navnlig produktionsdatoen og identifikationsnummeret på det sidste køretøj, der er produceret.
KAPITEL VII
TYPEATTEST OG MÆRKNING
Artikel 18
Typeattest
1. I sin egenskab af indehaver af en EF-typegodkendelsesattest for et køretøj leverer fabrikanten en typeattest, der skal ledsage hvert færdigopbygget, delvis opbygget eller trinvis færdigopbygget køretøj, som produceres i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype.
For delvis opbyggede og trinvis færdigopbyggede køretøjer udfylder fabrikanten kun de punkter på typeattestens side 2, som vedrører dele, der er tilføjet eller ændret i forhold til det foregående godkendelsestrin, og vedføjer i givet fald alle typeattester på det forudgående trin til typeattesten.
2. Typeattesten skal udfærdiges på et af Fællesskabernes officielle sprog. En medlemsstat kan anmode om, at typeattesten oversættes til et eller flere af dens egne sprog.
3. Typeattesten skal udføres på en sådan måde, at falskneri forhindres. Det papir, som anvendes, skal derfor enten være beskyttet med kulørt grafik eller forsynet med et vandmærke i form af fabrikantens identifikationsmærke.
4. Hele typeattesten udfyldes, og den må ikke indeholde begrænsninger med hensyn til køretøjets brug, bortset fra begrænsninger i henhold til en retsakt.
5. Typeattesten for køretøjer, som er godkendt efter bestemmelserne i artikel 20, stk. 2, som beskrevet i bilag IX, del I, skal som overskrift have »For færdigopbyggede/trinvis færdigopbyggede køretøjer typegodkendt i henhold til artikel 20 (foreløbig godkendelse)«.
6. Typeattesten for køretøjer, som er godkendt i overensstemmelse med artikel 22, som beskrevet i bilag IX, del I, skal som overskrift have »For færdigopbyggede/trinvis færdigopbyggede køretøjer typegodkendt i små serier«, og i nærheden heraf anføres produktionsåret efterfulgt af et serienummer mellem 1 og den grænse, der er angivet i tabellen i bilag XII, som for hvert produktionsår viser det pågældende køretøjs placering i den produktion, der er tildelt for dette år.
7. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 1 kan fabrikanten fremsende data eller oplysninger i typeattesten elektronisk til medlemsstatens registreringsmyndighed.
8. Kun fabrikanten må udstede en genpart af typeattesten. Ordet »genpart« skal være tydeligt og synligt angivet på forsiden af genparten af typeattesten.
Artikel 19
EF-typegodkendelsesmærke
1. Fabrikanten af en komponent eller en separat teknisk enhed, uanset om den indgår i et system, anbringer EF-typegodkendelsesmærket på alle komponenter og enheder, der fremstilles i overensstemmelse med den godkendte type, når dette kræves i det relevante særdirektiv eller den relevante forordning.
2. Såfremt EF-typegodkendelsesmærket ikke er påkrævet, anbringer fabrikanten mindst sit fabriks- eller firmamærke og typenummer og/eller et identifikationsnummer.
3. EF-typegodkendelsesmærket sammensættes i overensstemmelse med tillægget til bilag VII.
KAPITEL VIII
NYE TEKNOLOGIER ELLER PRINCIPPER, DER ER UFORENELIGE MED SÆRDIREKTIVER
Artikel 20
Undtagelser for nye teknologier eller nye principper
1. Medlemsstaterne kan på fabrikantens anmodning udstede en EF-typegodkendelse for en type system, komponent eller separat teknisk enhed, hvori indgår teknologier eller principper, som er uforenelige med en eller flere af de retsakter, der er opført i bilag IV, del I, forudsat at Kommissionen giver bemyndigelse hertil efter proceduren i artikel 40, stk. 3.
2. I afventen af, om en sådan bemyndigelse gives eller ej, kan medlemsstaten udstede en foreløbig godkendelse, der kun er gyldig på dens område, for den type køretøj, der er omfattet af den undtagelse, der ansøges om, forudsat at den straks underretter Kommissionen og de andre medlemsstater herom ved hjælp af en fil, der indeholder følgende elementer:
a)
en begrundelse for, hvorfor de pågældende teknologier eller principper forhindrer systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i at være i overensstemmelse med kravene
b)
en beskrivelse af, hvilke sikkerheds- og miljøaspekter der berøres, og hvilke foranstaltninger der er truffet
c)
en beskrivelse af de prøvninger og prøvningsresultater, der godtgør, at der i forhold til de krav, fra hvilke der anmodes om en undtagelse, er sikret et mindst lige så højt sikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau.
3. Andre medlemsstater kan beslutte at acceptere den foreløbige godkendelse, der er nævnt i stk. 2, på deres område.
4. I overensstemmelse med proceduren i artikel 40, stk. 3, beslutter Kommissionen, om den pågældende medlemsstat skal gives tilladelse til at udstede en EF-typegodkendelse for den pågældende type køretøj.
Om fornødent skal det i beslutningen også angives, om dens gyldighed er underlagt nogen begrænsninger, som f.eks. frister. I alle tilfælde må godkendelsens gyldighed ikke være mindre end 36 måneder.
Hvis Kommissionen beslutter at nægte godkendelse, giver medlemsstaten omgående indehaveren af den foreløbige typegodkendelse, der er nævnt i denne artikels stk. 2, meddelelse om, at den foreløbige godkendelse vil blive tilbagekaldt 6 måneder efter datoen for Kommissionens afgørelse. Køretøjer, der er fremstillet i overensstemmelse med den foreløbige godkendelse, inden den er blevet tilbagekaldt, skal kunne registreres, sælges eller tages i brug i de medlemsstater, der har accepteret den foreløbige godkendelse.
5. Denne artikel finder ikke anvendelse, hvis et system, en komponent eller en separat teknisk enhed er i overensstemmelse med et UNECE-regulativ, som er blevet tiltrådt af Fællesskabet.
Artikel 21
Påkrævede foranstaltninger
1. Hvis Kommissionen finder, at der er gode grunde til at tillade en undtagelse i henhold til artikel 20, træffer den omgående de nødvendige foranstaltninger for at tilpasse de berørte særdirektiver eller forordninger til den teknologiske udvikling. Disse foranstaltninger, som har til formål at ændre ikke væsentlige elementer i de særdirektiver eller forordninger, der er opført i del I i bilag IV, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 40, stk. 2.
Hvis undtagelsen i henhold til artikel 20 har relation til et UNECE-regulativ, foreslår Kommissionen en ændring af det relevante UNECE-regulativ efter den procedure, der er fastlagt i den reviderede 1958-overenskomst.
2. Så snart de relevante retsakter er blevet ændret, ophæves enhver begrænsning vedrørende undtagelsen omgående.
Hvis der ikke er taget de nødvendige skridt til at tilpasse retsakterne, kan gyldigheden af en undtagelse udvides efter anmodning fra den medlemsstat, som udstedte godkendelsen, gennem endnu en beslutning efter proceduren i artikel 40, stk. 3.
KAPITEL IX
KØRETØJER PRODUCERET I SMÅ SERIER
Artikel 22
EF-typegodkendelse af små serier
1. På fabrikantens anmodning og inden for de kvantitative begrænsninger, der er anført i bilag XII, del A, afsnit 1, udsteder medlemsstaterne i overensstemmelse med den i artikel 6, stk. 4, omhandlede procedure en EF-typegodkendelse, hvis en type køretøj mindst opfylder de krav, der er anført i del I i tillægget til bilag IV.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på køretøjer til særlig brug.
3. EF-typegodkendelsesattesterne nummereres i henhold til bilag VII.
Artikel 23
National typegodkendelse af små serier
1. Hvis der er tale om køretøjer produceret inden for de kvantitative grænser, der er fastsat i bilag XI, del A, afsnit 2, kan medlemsstaterne meddele fritagelse for en eller flere af bestemmelserne i en eller flere af de retsakter, der er opført i bilag IV eller XI, forudsat at de fastsætter relevante alternative krav.
Ved »alternative krav« forstås administrative bestemmelser og tekniske krav, der har til formål at sikre et trafiksikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau, som i det omfang, det er praktisk muligt, svarer til det niveau, der gælder i henhold til bestemmelserne i bilag IV eller bilag XI.
2. Medlemsstaterne kan, hvis der er tale om de køretøjer, der henvises til i stk. 1, fritage for en eller flere af bestemmelserne i dette direktiv.
3. Der kan kun fritages for de bestemmelser, der er nævnt i stk. 1 og 2, hvis en medlemsstat har rimelige grunde til at gøre det.
4. Med henblik på typegodkendelse af køretøjer i henhold til denne artikel skal medlemsstaterne acceptere systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er typegodkendt i overensstemmelse med de retsakter, der er opført i bilag IV.
5. På typegodkendelsesattesten angives arten af de fritagelser, der er indrømmet i medfør af stk. 1 og 2.
Typegodkendelsesattesten, for hvilken der findes en model i bilag VI, må ikke have overskriften »EF-typegodkendelsesattest for en køretøjstype«. Godkendelsesattesterne nummereres dog i henhold til bilag VII.
6. Gyldigheden af en typegodkendelse skal begrænses til den medlemsstat, der har udstedt den. Hvis fabrikanten anmoder herom, fremsender den godkendende myndighed dog med anbefalet brev eller elektronisk post en kopi af typegodkendelsesattesten og dens bilag til de godkendende myndigheder i de af fabrikanten angivne medlemsstater.
Inden for en frist på 60 dage efter modtagelsen beslutter en sådan medlemsstat, om den accepterer typegodkendelsen eller ej. Den meddeler formelt sin beslutning til den godkendende myndighed, der er nævnt i første afsnit.
En medlemsstat må ikke nægte en typegodkendelse, medmindre den har rimelige grunde til at mene, at de tekniske bestemmelser, som køretøjet er godkendt på grundlag af, ikke svarer til dens egne bestemmelser.
7. Efter anmodning fra en ansøger, der ønsker at sælge, registrere eller ibrugtage et køretøj i en anden medlemsstat, sender den medlemsstat, der har udstedt godkendelsen, ansøgeren en kopi af typegodkendelsesattesten, herunder informationspakken.
En medlemsstat skal tillade salg, registrering eller ibrugtagning af et sådant køretøj, medmindre den har rimelige grunde til at mene, at de tekniske bestemmelser, som køretøjet er godkendt på grundlag af, ikke svarer til dens egne bestemmelser.
KAPITEL X
INDIVIDUELLE GODKENDELSER
Artikel 24
Individuelle godkendelser
1. Medlemsstaterne kan undtage et bestemt køretøj, uanset om det er unikt eller ej, fra opfyldelsen af en eller flere bestemmelser i dette direktiv eller af en eller flere af de retsakter, der er opført i bilag IV eller bilag XI, forudsat at de pålægger alternative krav.
Der kan kun fritages for de bestemmelser, der er nævnt i afsnit 1, hvis en medlemsstat har rimelige grunde til at gøre det.
Ved »alternative krav« forstås administrative bestemmelser og tekniske krav, der har til formål at sikre et trafiksikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau, som i det omfang, det er praktisk muligt, svarer til det niveau, der gælder efter bestemmelserne i bilag IV eller bilag XI.
2. Medlemsstaterne skal ikke udføre destruktive prøvninger. De skal gøre brug af alle relevante oplysninger fra ansøgeren, som viser, at de alternative krav er opfyldt.
3. Medlemsstaterne skal acceptere enhver EF-typegodkendelse for et system, en komponent eller en separat teknisk enhed i stedet for de alternative krav.
4. En ansøgning om individuel godkendelse indsendes af fabrikanten eller køretøjets ejer eller af en person, der handler på deres vegne, forudsat at denne person er etableret i Fællesskabet.
5. En medlemsstat udsteder en individuel godkendelse, hvis køretøjet svarer til den beskrivelse, der er vedlagt ansøgningen, og opfylder de gældende tekniske krav, og skal uden ubegrundet forsinkelse udstede en individuel godkendelsesattest.
Formatet af den individuelle godkendelsesattest skal baseres på den model for EF-typegodkendelsesattest, der er vist i bilag VI, og skal mindst indeholde de oplysninger, der er nødvendige for at udfylde den ansøgning om registrering, der er truffet bestemmelse om i Rådets direktiv 1999/37/EF af 29. april 1999 om registreringsdokumenter for motorkøretøjer (13). Individuelle godkendelsesattester må ikke have overskriften »EF-godkendelse af køretøj«.
En individuel godkendelsesattest mærkes med det pågældende køretøjs identifikationsnummer.
6. Gyldigheden af en individuel godkendelse skal begrænses til den medlemsstat, der har udstedt den.
Hvis en ansøger ønsker at sælge, registrere eller ibrugtage et køretøj med en individuel godkendelse i en anden medlemsstat, skal den medlemsstat, der har udstedt godkendelsen, på anmodning sende ansøgeren en redegørelse for de tekniske bestemmelser, som køretøjet er godkendt på grundlag af.
For så vidt angår et køretøj, som en medlemsstat har udstedt en individuel godkendelse for efter bestemmelserne i denne artikel, skal en anden medlemsstat tillade, at køretøjet sælges, registreres eller ibrugtages, medmindre den har rimelige grunde til at mene, at de tekniske bestemmelser, som køretøjet er godkendt på grundlag af, ikke svarer til dens egne bestemmelser.
7. På anmodning af fabrikanten eller ejeren af køretøjet skal medlemsstaterne udstede en individuel godkendelse for et køretøj, der opfylder bestemmelserne i dette direktiv og de retsakter, der er opført i bilag IV eller bilag XI.
Medlemsstaterne skal i så fald acceptere den individuelle godkendelse og tillade salg, registrering og ibrugtagning af køretøjet.
8. Bestemmelserne i denne artikel kan anvendes på køretøjer, der er typegodkendt i overensstemmelse med dette direktiv, og som er blevet ændret inden deres første registrering eller ibrugtagning.
Artikel 25
Særlige bestemmelser
1. Den procedure, der er fastsat i artikel 24, kan anvendes på et bestemt køretøj på de forskellige trin i færdigopbygningen af et køretøj i overensstemmelse med den etapevise typegodkendelsesprocedure.
2. Den procedure, der er fastsat i artikel 24, må ikke erstatte et mellemtrin inden for den normale sekvens i en etapevis typegodkendelsesprocedure og må ikke finde anvendelse med henblik på at opnå godkendelse af første trin af et køretøj.
KAPITEL XI
REGISTRERING, SALG OG IBRUGTAGNING
Artikel 26
Registrering, salg og ibrugtagning af køretøjer
1. Med forbehold af bestemmelserne i artikel 29 og 30 må medlemsstaterne kun registrere og tillade salg og ibrugtagning af køretøjer, hvis de ledsages af en gyldig typeattest udstedt i overensstemmelse med artikel 18.
Medlemsstaterne skal tillade salg af delvis opbyggede køretøjer, men kan nægte endelig registrering og ibrugtagning, indtil køretøjerne er færdigopbygget.
2. Køretøjer, der er undtaget fra kravet om en typeattest, må kun registreres, sælges eller ibrugtages, hvis de opfylder de relevante tekniske krav i dette direktiv.
3. For så vidt angår køretøjer fremstillet i små serier må antallet af køretøjer, der registreres, sælges eller ibrugtages inden for et enkelt år, ikke overstige det antal enheder, der er angivet i bilag XII, del A.
Artikel 27
Registrering, salg og ibrugtagning af restkøretøjer
1. Med forbehold af de grænser, der er angivet i bilag XII, del B, kan medlemsstaterne for en begrænset periode registrere og tillade salg eller ibrugtagning af køretøjer, der svarer til en køretøjstype, for hvilken EF-typegodkendelsen ikke længere er gyldig.
Første afsnit gælder kun for køretøjer inden for Fællesskabets område, der var omfattet af en gyldig EF-typegodkendelse på fremstillingstidspunktet, men som ikke var blevet registreret eller ibrugtaget, før den pågældende EF-typegodkendelse mistede sin gyldighed.
2. Muligheden i stk. 1 er begrænset til en periode på 12 måneder for færdigopbyggede køretøjer og til 18 måneder for trinvis færdigopbyggede køretøjer, fra den dato, hvor EF-typegodkendelsen blev ugyldig.
3. En fabrikant, der ønsker at anvende bestemmelserne i stk. 1, indgiver en ansøgning herom til de kompetente myndigheder i hver af de medlemsstater, som berøres af ibrugtagningen af sådanne køretøjer. I ansøgningen angives de tekniske eller økonomiske grunde, der er til hinder for, at køretøjerne er i overensstemmelse med de nye tekniske krav.
Inden for en periode på tre måneder fra modtagelsen af en sådan ansøgning afgør de berørte medlemsstater, hvorvidt og for hvilket antal køretøjer de tillader, at disse køretøjer registreres inden for deres område.
4. Stk. 1, 2 og 3 finder tilsvarende anvendelse på køretøjer, der var omfattet af en national typegodkendelse, men som ikke var blevet registreret eller ibrugtaget, før denne godkendelse ophørte med at være gyldig i medfør af artikel 45, som følge af den obligatoriske gennemførelse af EF-typegodkendelsesproceduren.
5. Medlemsstaterne anvender passende foranstaltninger for at sikre, at antallet af køretøjer, der registreres eller tages i brug inden for rammerne af den i denne artikel omhandlede procedure, kontrolleres effektivt.
Artikel 28
Salg og ibrugtagning af komponenter og separate tekniske enheder
1. Medlemsstaterne må kun tillade salg og ibrugtagning af komponenter og separate tekniske enheder, hvis og kun hvis de opfylder kravene i de relevante retsakter og er behørigt mærket i overensstemmelse med artikel 19.
2. Stk. 1 anvendes ikke i forbindelse med komponenter eller separate tekniske enheder, som er fremstillet eller specielt konstrueret til nye køretøjer, som ikke er omfattet af dette direktiv.
3. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne tillade salg og ibrugtagning af komponenter eller separate tekniske enheder, der er undtaget fra en eller flere bestemmelser i en retsakt i medfør af artikel 20 eller er beregnet til montering på køretøjer, der er omfattet af godkendelser i henhold til artikel 22, 23 eller 24 for så vidt angår den pågældende komponent eller separate tekniske enhed.
4. Uanset stk. 1 og medmindre andet er fastsat i en retsakt, kan medlemsstaterne tillade salg og ibrugtagning af komponenter eller separate tekniske enheder, der er beregnet til montering på køretøjer, der på tidspunktet for deres ibrugtagning ifølge nærværende direktiv eller direktiv 70/156/EØF ikke var underlagt obligatorisk EF-typegodkendelse.
KAPITEL XII
BESKYTTELSESKLAUSULER
Artikel 29
Køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er i overensstemmelse med dette direktiv
1. En medlemsstat, der godtgør, at nye køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder udgør en alvorlig fare for færdselssikkerheden eller i alvorlig grad skader miljøet eller folkesundheden, selv om de er i overensstemmelse med de gældende krav eller er korrekt mærket, kan i et tidsrum på højst seks måneder nægte registrering af sådanne køretøjer eller nægte at tillade salg eller ibrugtagning af sådanne køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder på sit område.
I sådanne tilfælde underretter den pågældende medlemsstat omgående fabrikanten, de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom, idet den angiver grundene til sin beslutning, og navnlig om denne skyldes:
-
mangler i de relevante retsakter, eller
-
fejlagtig anvendelse af de relevante krav.
2. Kommissionen hører hurtigst muligt de berørte parter og navnlig den godkendende myndighed, der udstedte typegodkendelsen, for at forberede en afgørelse.
3. Hvis de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger tilskrives mangler i de relevante retsakter, træffes der passende foranstaltninger som følger:
-
hvis der er tale om direktiver eller forordninger i del I i bilag IV, ændrer Kommissionen dem efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 40, stk. 2
-
hvis der er tale om UNECE-regulativer, foreslår Kommission de nødvendige udkast til ændringer af de relevante UNECE-regulativer efter den procedure, der finder anvendelse i henhold til den reviderede 1958-overenskomst.
4. Hvis de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger tilskrives fejlagtig anvendelse af de relevante krav, træffer Kommissionen de fornødne foranstaltninger for at sikre overensstemmelse med de pågældende krav.
Artikel 30
Køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der ikke er i overensstemmelse med den godkendte type
1. Konstaterer en medlemsstat, som har udstedt en EF-typegodkendelse, at nye køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er ledsaget af en typeattest eller er forsynet med et godkendelsesmærke, ikke er i overensstemmelse med den type, den har godkendt, træffer den de foranstaltninger, herunder om nødvendigt inddragelse af typegodkendelsen, der er nødvendige for, at de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der produceres, bringes i overensstemmelse med den godkendte type. Den godkendende myndighed i den pågældende medlemsstat underretter de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater om de trufne foranstaltninger.
2. For så vidt angår stk. 1 anses afvigelser fra oplysningerne i EF-typegodkendelsesattesten eller informationspakken for at udgøre en manglende overensstemmelse med den godkendte type.
Et køretøj anses ikke for at afvige fra den godkendte type, hvis de relevante retsakter tillader tolerancer, og disse tolerancer overholdes.
3. Godtgør en medlemsstat, at nye køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er ledsaget af en typeattest eller forsynet med et godkendelsesmærke, ikke er i overensstemmelse med den godkendte type, kan den anmode den medlemsstat, der har udstedt EF-typegodkendelsen, om at kontrollere, om de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er under fremstilling, fortsat er i overensstemmelse med den godkendte type. Efter modtagelse af en sådan anmodning træffer den pågældende medlemsstat snarest muligt og under alle omstændigheder senest seks måneder efter, at anmodningen er fremsat, de fornødne foranstaltninger.
4. Den godkendende myndighed skal i nedenstående tilfælde anmode den medlemsstat, der har typegodkendt systemet, komponenten, den separate tekniske enhed eller det delvis opbyggede køretøj, om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de køretøjer, der er under fremstilling, på ny bringes i overensstemmelse med den godkendte type:
a)
såfremt et køretøjs manglende overensstemmelse i forbindelse med EF-typegodkendelse af en køretøjstype udelukkende skyldes et systems, en komponents eller en separat teknisk enheds manglende overensstemmelse, eller
b)
såfremt et trinvis færdigopbygget køretøjs manglende overensstemmelse i forbindelse med etapevis typegodkendelse udelukkende skyldes manglende overensstemmelse for et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, der er en del af det delvis opbyggede køretøj, eller for selve det delvis opbyggede køretøj.
Efter modtagelse af en sådan anmodning træffer den pågældende medlemsstat de fornødne foranstaltninger, om nødvendigt i samarbejde med den medlemsstat, der har fremsat anmodningen, snarest muligt og under alle omstændigheder senest seks måneder efter, at anmodningen er fremsat. Såfremt det fastslås, at der er manglende overensstemmelse, skal den godkendende myndighed i den medlemsstat, der har udstedt EF-typegodkendelse for systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed, eller som godkendte det delvis opbyggede køretøj, træffe de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger.
5. De godkendende myndigheder underretter inden for en frist på 20 arbejdsdage hinanden om enhver inddragelse af en EF-typegodkendelse og grundene hertil.
6. Bestrider den medlemsstat, der har udstedt EF-typegodkendelsen, den manglende overensstemmelse, som den er blevet underrettet om, bestræber de involverede medlemsstater sig på at forlige tvisten. Kommissionen holdes underrettet og foretager om nødvendigt høringer for at nå frem til en løsning.
Artikel 31
Salg og ibrugtagning af dele eller udstyr, der kan udgøre en betydelig risiko for væsentlige systemers korrekte funktion
1. Medlemsstaterne tillader kun salg, udbydelse til salg eller ibrugtagning af dele eller udstyr, der kan udgøre en betydelig risiko for den korrekte funktion af systemer, der er væsentlige for køretøjets sikkerhed eller miljøpræstationer, hvis der er givet tilladelse til de pågældende dele eller det pågældende udstyr af en godkendende myndighed i overensstemmelse med stk. 5-10.
2. Dele eller udstyr, som er omfattet af en tilladelse i henhold til stk. 1, opføres på den liste, der skal fastsættes i bilag XIII. En sådan afgørelse skal være baseret på en forudgående vurdering med tilhørende rapport og tilstræbe en rimelig balance mellem følgende elementer:
a)
eksistensen af en alvorlig risiko for køretøjernes sikkerhed eller miljøpræstationer, når de er monteret med de dele eller det udstyr, der er tale om, og
b)
virkningerne for forbrugerne og fabrikanterne på eftermarkedet, hvis der stilles krav om en eventuel tilladelse til dele eller udstyr som omhandlet i denne artikel.
3. Stk. 1 gælder ikke for originale dele eller originalt udstyr, der er omfattet af en typegodkendelse af et system med hensyn til et køretøj, og for dele eller udstyr, der er typegodkendt efter bestemmelserne i en af de retsakter, der er nævnt i bilag IV, medmindre disse godkendelser vedrører andre aspekter end dem, der er omfattet af stk. 1. Stk. 1 gælder ikke for dele eller udstyr, der udelukkende fremstilles til racerkøretøjer, som ikke er beregnet til anvendelse på offentlig vej. Såfremt dele eller udstyr i bilag XIII kan anvendes både til racerkørsel og til kørsel på vej, må sådanne dele eller sådant udstyr ikke sælges eller udbydes til salg til den almindelige offentlighed med henblik på anvendelse i vejkøretøjer, medmindre delene eller udstyret opfylder kravene i denne artikel.
Kommissionen kan om nødvendigt vedtage bestemmelser om identifikation af de dele eller det udstyr, der er omhandlet i dette stykke.
4. Kommissionen fastsætter efter høring af de interesserede parter den procedure og de krav vedrørende tilladelsesprocessen, der er nævnt i stk. 1, og vedtager bestemmelserne for den efterfølgende ajourføring af listen i bilag XIII. Kravene skal omfatte forskrifter om sikkerhed, miljøbeskyttelse og om nødvendigt om prøvningsstandarder. De kan baseres på de retsakter, der er opført i bilag IV, udvikles i takt med den relevante sikkerheds-, miljø- og prøvningsteknologi, eller, hvis dette er en hensigtsmæssig måde at opfylde de nødvendige sikkerheds- eller miljømålsætninger på, bestå i, at der foretages en sammenligning mellem delen eller udstyret og det originale køretøjs eller i givet fald en hvilken som helst af dets deles miljømæssige eller sikkerhedsmæssige præstationer.
5. For så vidt angår stk. 1 forelægger fabrikanten af delene eller udstyret den godkendende myndighed en prøvningsrapport, der er udarbejdet af en udpeget teknisk tjeneste, der attesterer, at de dele eller det udstyr, som der søges om tilladelse til, opfylder kravene i stk. 4. Fabrikanten kan kun indsende én ansøgning pr. type pr. del og kun til én godkendende myndighed.
Ansøgningen skal indeholde oplysninger om fabrikanten af delene eller udstyret, type-, identifikations- og delnumre på de dele eller det udstyr, som der søges om tilladelse til, samt køretøjsfabrikantens navn, køretøjstype og i givet fald fremstillingsår eller alle andre oplysninger, der gør det muligt at identificere det køretøj, som delene eller udstyret skal monteres på.
Når den godkendende myndighed på grundlag af prøvningsrapporten og anden dokumentation har forvisset sig om, at de pågældende dele eller det pågældende udstyr overholder kravene i stk. 4, udsteder den en attest til fabrikanten uden ubegrundet forsinkelse. Denne attest giver tilladelse til, at delene eller udstyret sælges, udbydes til salg eller monteres på køretøjer i Fællesskabet, jf. dog stk. 9, andet afsnit.
6. Hver udstyrsdel, der er tilladt i henhold til denne artikel, skal være behørigt mærket.
Kommissionen fastlægger mærknings- og emballeringskravene samt model- og nummereringssystemet i forbindelse med den attest, der er nævnt i stk. 5.
7. Foranstaltningerne i stk. 2-6 vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol, jf. artikel 40, stk. 2, da de har til formål at ændre ikke-væsentlige elementer i dette direktiv, bl.a. ved at supplere det.
8. Fabrikanten underretter straks den godkendende myndighed, der har udstedt attesten, om enhver ændring, der berører de betingelser, hvorunder den blev udstedt. Den godkendende myndighed tager stilling til, om attesten skal revideres eller genudstedes, og om der er brug for nye prøvninger.
Fabrikanten har ansvaret for at sikre, at dele og udstyr fremstilles og fortsætter med at blive fremstillet under de betingelser, hvorunder attesten blev udstedt.
9. Før den godkendende myndighed giver en tilladelse, efterprøver den, at der findes tilfredsstillende ordninger og procedurer til sikring af effektiv kontrol med fremstillingens overensstemmelse.
Hvis den godkendende myndighed finder, at betingelserne for udstedelsen af tilladelsen ikke længere er opfyldt, anmoder den fabrikanten om at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at delene eller udstyret på ny bringes i overensstemmelse. Den trækker om nødvendigt tilladelsen tilbage.
10. Kommissionen underrettes om enhver uenighed mellem medlemsstaterne angående de attester, der er nævnt i stk. 5. Den træffer passende foranstaltninger og kan om nødvendigt bl.a. kræve tilbagetrækning af tilladelsen efter høring af medlemsstaterne.
11. Denne artikel finder ikke anvendelse på en udstyrsdel, før den er opført i bilag XIII. Der fastsættes en rimelig overgangsperiode for enhver angivelse eller gruppe af angivelser i bilag XIII, så fabrikanten af delen eller udstyret kan ansøge om og få en tilladelse. Der kan i givet fald samtidig fastsættes en dato for at udelukke dele og udstyr, der er konstrueret til køretøjer, som er typegodkendt inden denne dato, fra anvendelsen af denne artikel.
12. Så længe der ikke er truffet beslutning om, hvorvidt en del eller udstyr skal medtages i den i stk. 1 nævnte liste, kan medlemsstaterne opretholde nationale bestemmelser vedrørende dele eller udstyr, der kan udgøre en betydelig risiko for den korrekte funktion af systemer, der er væsentlige for køretøjets sikkerhed eller miljøpræstationer.
Når der er truffet en sådan beslutning, er de nationale bestemmelser vedrørende de pågældende dele eller det pågældende udstyr ikke længere gyldige.
13. Fra den 29. oktober 2007 vedtager medlemsstaterne ikke nye bestemmelser om dele og udstyr, som kan berøre den korrekte funktion af systemer, der er væsentlige for køretøjets sikkerhed eller miljøpræstationer.
Artikel 32
Tilbagekaldelse af køretøjer
1. Hvis en fabrikant, der har modtaget en EF-typegodkendelse af en køretøjstype, i medfør af bestemmelserne i en retsakt eller direktiv 2001/95/EF er nødsaget til at tilbagekalde køretøjer, der allerede er solgt, registreret eller taget i brug, fordi et eller flere systemer eller en eller flere komponenter eller separate tekniske enheder, der er monteret på køretøjet, uanset om de er blevet behørigt godkendt i overensstemmelse med dette direktiv, udgør en alvorlig risiko for færdselssikkerheden, folkesundheden eller beskyttelsen af miljøet, skal han straks underrette den godkendende myndighed, der har udstedt godkendelsen for køretøjer.
2. Fabrikanten foreslår over for den godkendende myndighed et sæt passende afhjælpningsforanstaltninger til fjernelse af den i stk. 1 omhandlede risiko. Den godkendende myndighed underretter straks de andre medlemsstaters myndigheder om de foreslåede foranstaltninger.
De kompetente myndigheder skal sikre, at foranstaltningerne rent faktisk gennemføres inden for deres respektive områder.
3. Hvis de berørte myndigheder vurderer, at foranstaltningerne er utilstrækkelige eller ikke gennemføres hurtigt nok, underretter de straks den godkendende myndighed, der har udstedt EF-typegodkendelsen for køretøjstypen.
Den godkendende myndighed underretter herefter fabrikanten. Hvis den godkendende myndighed, der har udstedt EF-typegodkendelsen, ikke selv er tilfreds med fabrikantens foranstaltninger, træffer den alle de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger og kan bl.a. trække EF-typegodkendelsen for køretøjstypen tilbage, hvis fabrikanten ikke foreslår og gennemfører effektive korrigerende foranstaltninger. I tilfælde af tilbagetrækning af EF-typegodkendelsen for køretøjstypen underretter den pågældende godkendende myndighed ved anbefalet brev eller tilsvarende elektronisk inden for en periode på 20 arbejdsdage fabrikanten, de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater og Kommissionen.
4. Denne artikel gælder også for dele, der ikke er underlagt nogen krav i henhold til en retsakt.
Artikel 33
Underretning om beslutninger og retsmidler
Der skal gives en udførlig begrundelse for alle beslutninger, som træffes i medfør af bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af dette direktiv, og alle beslutninger om at nægte eller inddrage EF-typegodkendelse, nægte registrering eller forbyde salg.
Den berørte part underrettes om en sådan beslutning med angivelse af, hvilke retsmidler han har til rådighed i medfør af gældende ret i den pågældende medlemsstat, og hvilke tidsfrister der gælder for anvendelse af disse retsmidler.
KAPITEL XIII
INTERNATIONALE REGULATIVER
Artikel 34
UNECE-regulativer, der er påkrævede ved EF-typegodkendelse
1. UNECE-regulativer, som Fællesskabet har tiltrådt, og som er anført i bilag IV, del 1, og bilag XI, indgår i EF-typegodkendelsen af køretøjer på samme betingelser som særdirektiver eller forordninger. De finder anvendelse på de klasser af køretøjer, der er anført i de relevante kolonner i tabellen i bilag IV, del 1, og bilag XI.
2. Hvis Fællesskabet i henhold til artikel 4, stk. 4, i afgørelse 97/836/EF har besluttet at gøre anvendelsen af et UNECE-regulativ obligatorisk i forbindelse med EF-typegodkendelse af et køretøj, ændres bilagene til dette direktiv i fornødent omfang efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 40, stk. 2, i dette direktiv. Den retsakt, der ændrer bilagene til dette direktiv, fastsætter også datoerne for obligatorisk anvendelse af UNECE-regulativet eller af ændringerne hertil. Medlemsstaterne ophæver eller tilpasser eventuel national lovgivning, der er uforenelig med det pågældende UNECE-regulativ.
Hvis et sådant UNECE-regulativ erstatter et eksisterende særdirektiv eller en forordning, erstattes den pågældende angivelse i bilag IV, del I, og i bilag XI af nummeret på UNECE-regulativet, og den tilsvarende angivelse i bilag IV, del II, slettes efter samme procedure.
3. I det tilfælde, der er omhandlet i stk. 2, andet afsnit, ophæves det særdirektiv eller den forordning, der er erstattet af UNECE-regulativet, efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 40, stk. 2.
Når et særdirektiv ophæves, ophæver medlemsstaterne eventuel national lovgivning, der er blevet vedtaget med henblik på gennemførelse af det pågældende direktiv.
4. Der kan i dette direktiv eller i særdirektiverne eller forordningerne henvises direkte til internationale standarder og forskrifter, uden at de gengives i Fællesskabets regelværk.
Artikel 35
Sidestillelse af UNECE-regulativer med direktiver eller forordninger
1. De UNECE-regulativer, der er anført i del II i bilag IV, anerkendes som værende sidestillet med de tilsvarende særdirektiver eller forordninger, for så vidt som de har samme anvendelsesområde og genstand.
Medlemsstaternes godkendende myndigheder accepterer godkendelser udstedt i overensstemmelse med disse UNECE-regulativer og, hvor dette er relevant, de dertil hørende godkendelsesmærkninger i stedet for de tilsvarende godkendelser og godkendelsesmærkninger udstedt i overensstemmelse med det tilsvarende særdirektiv eller den tilsvarende forordning.
2. Hvis Fællesskabet har besluttet at anvende et nyt UNECE-regulativ eller et ændret UNECE-regulativ i henhold til stk. 1, ændres dette direktivs bilag IV, del II, i fornødent omfang. Disse foranstaltninger, som har til formål at ændre ikke-væsentlige elementer i dette direktiv, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 40, stk. 2.
Artikel 36
Sidestillelse med andre regulativer
På forslag af Kommissionen kan Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, inden for rammerne af multilaterale og bilaterale aftaler mellem Fællesskabet og tredjelande, anerkende, at procedurer, som er fastsat ved internationale regulativer eller ved bestemmelser i tredjelande, kan sidestilles med nærværende direktivs bestemmelser om EF-typegodkendelse af systemer, komponenter og separate tekniske enheder.
KAPITEL XIV
LEVERING AF TEKNISKE OPLYSNINGER
Artikel 37
Oplysninger beregnet for brugerne
1. Fabrikanten må ikke levere teknisk information vedrørende de oplysninger, der er truffet bestemmelse om i dette direktiv eller i de retsakter, der er opført i bilag IV, hvis sådan information afviger fra de oplysninger, der er godkendt i de EF-typegodkendelser, der er udstedt af den godkendende myndighed.
2. Hvis en retsakt indeholder specifikke bestemmelser herom, skal fabrikanten stille de relevante oplysninger og nødvendige vejledninger til rådighed for brugerne, og disse skal beskrive særlige betingelser for eller begrænsninger med hensyn til brugen af et køretøj, en komponent eller en separat teknisk enhed.
Disse oplysninger skal foreligge på Fællesskabets officielle sprog. Efter aftale med den godkendende myndighed leveres de i form af passende dokumentation som f.eks. en instruktionsbog eller vedligeholdelsesvejledning.
Artikel 38
Oplysninger beregnet for fabrikanter af komponenter eller separate tekniske enheder
1. Køretøjets fabrikant stiller alle de oplysninger, herunder eventuelt tegninger, der er specifikt nævnt i de relevante bilag eller tillæg til en retsakt, og som er nødvendige for EF-typegodkendelse af komponenter eller separate tekniske enheder eller for en tilladelse i medfør af artikel 31, til rådighed for fabrikanter, der fremstiller komponenter eller separate tekniske enheder.
Køretøjets fabrikant kan pålægge de fabrikanter, der fremstiller komponenter eller separate tekniske enheder, en bindende aftale om fortrolig behandling af oplysninger, der ikke er offentligt tilgængelige, bl.a. oplysninger vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder.
2. En fabrikant af komponenter eller separate tekniske enheder skal, i sin egenskab af indehaver af en EF-typegodkendelsesattest, som i overensstemmelse med artikel 10, stk. 4, indeholder begrænsninger vedrørende brugen, eller særlige monteringsbetingelser eller begge dele, give køretøjsfabrikanten alle de detaljerede oplysninger herom.
Hvis en retsakt indeholder bestemmelser herom, skal fabrikanten af komponenter eller separate tekniske enheder sammen med de fremstillede komponenter eller separate tekniske enheder levere instruktioner med hensyn til begrænsning af brugen eller særlige monteringsbetingelser.
KAPITEL XV
GENNEMFØRELSESFORANSTALTNINGER OG ÆNDRINGER
Artikel 39
Gennemførelsesforanstaltninger samt ændringer af dette direktiv, særdirektiver og forordninger
1. Kommissionen vedtager de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre de enkelte særdirektiver eller forordninger, i overensstemmelse med de regler, der er fastlagt i de pågældende direktiver eller forordninger.
2. Kommissionen vedtager de ændringer af bilagene til dette direktiv eller af bestemmelser i de i del I i bilag IV nævnte særdirektiver eller forordninger, der er nødvendige for at tilpasse dem til ny videnskabelig eller teknisk viden eller til handicappedes særlige behov.
3. Kommissionen vedtager de ændringer af dette direktiv, der er nødvendige for at fastlægge tekniske krav til køretøjer fremstillet i små serier, køretøjer godkendt efter proceduren med individuel godkendelse og køretøjer til særlig anvendelse.
4. Hvis Kommissionen får kendskab til alvorlige risici for trafikanterne eller miljøet, som kræver hurtige foranstaltninger, kan den ændre bestemmelserne i de særdirektiver og forordninger, der er anført i bilag IV, del I.
5. Kommissionen vedtager de ændringer, der er nødvendige af hensyn til god administration, og især ændringer, der er nødvendige for at sikre indbyrdes sammenhæng mellem de særdirektiver og forordninger, der er anført i bilag IV, del I, samt deres sammenhæng med anden fællesskabsret.
6. Når der i henhold til afgørelse 97/836/EF indføres nye UNECE-regulativer eller foretages ændringer i allerede eksisterende UNECE-regulativer, som Fællesskabet har tiltrådt, foretager Kommissionen de fornødne ændringer i bilagene til nærværende direktiv.
7. Ved hvert nyt særdirektiv eller hver ny forordning skal der foretages de nødvendige ændringer i bilagene til nærværende direktiv.
8. Bilagene til dette direktiv kan ændres gennem forordninger.
9. Foranstaltningerne i denne artikel vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 40, stk. 2, da de har til formål at ændre ikke-væsentlige elementer i dette direktiv eller i særdirektiverne og forordningerne, bl.a. ved at supplere dem.
Artikel 40
Udvalg
1. Kommissionen bistås af et udvalg benævnt »Det Tekniske Udvalg for Motorkøretøjer« (TCMV).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4 og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
KAPITEL XVI
UDPEGELSE AF OG UNDERRETNING OM TEKNISKE TJENESTER
Artikel 41
Udpegelse af tekniske tjenester
1. Når en medlemsstat udpeger en teknisk tjeneste, skal denne tjeneste overholde dette direktivs bestemmelser.
2. Tekniske tjenester skal selv udføre eller føre tilsyn med de prøvninger, der kræves med henblik på godkendelse eller inspektioner som præciseret i dette direktiv eller i en retsakt, der er opført i bilag IV, medmindre der udtrykkeligt er givet tilladelse til alternative procedurer. De må ikke udføre prøvninger eller inspektioner, som de ikke er blevet behørigt udpeget til.
3. Tekniske tjenester skal falde ind under en eller flere af følgende fire aktivitetskategorier afhængig af deres kompetenceområde:
a)
kategori A: tekniske tjenester, der i deres egne anlæg udfører de prøvninger, der er nævnt i dette direktiv og i de retsakter, der er opført i bilag IV
b)
kategori B: tekniske tjenester, der fører tilsyn med de prøvninger, der er nævnt i dette direktiv og i de retsakter, der er opført i bilag IV, og som udføres i fabrikantens eller tredjemands anlæg
c)
kategori C: tekniske tjenester, der foretager en regelmæssig vurdering og overvågning af fabrikantens procedurer til kontrol af produktionens overensstemmelse
d)
kategori D: tekniske tjenester, der fører tilsyn med eller udfører prøvninger eller inspektioner som led i overvågningen af produktionens overensstemmelse.
4. Tekniske tjenester skal have passende færdigheder, specifik teknisk viden og dokumenteret erfaring på de specifikke områder, der er omfattet af dette direktiv og de retsakter, der er opført i bilag IV.
Derudover skal tekniske tjenester opfylde de standarder i tillæg 1 til bilag V, der er relevante for de aktiviteter, de udfører. Dette krav gælder dog ikke i forbindelse med sidste etape i den etapevise typegodkendelsesprocedure, der er nævnt i artikel 25, stk. 1.
5. En godkendende myndighed kan fungere som teknisk tjeneste i forbindelse med en eller flere af de aktiviteter, der er nævnt i stk. 3.
6. En fabrikant eller en underentreprenør, der handler på hans vegne, kan udpeges som teknisk tjeneste i forbindelse med kategori A-aktiviteter for så vidt angår de retsakter, der er opført i bilag XV.
Kommissionen ændrer om nødvendigt listen over disse retsakter efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 40, stk. 2.
7. De enheder, der er nævnt i stk. 5 og 6, skal overholde bestemmelserne i denne artikel.
8. Tekniske tjenester i tredjelande ud over dem, der er udpeget i overensstemmelse med stk. 6, må kun underrettes i henhold til artikel 43 inden for rammerne af en bilateral aftale mellem Fællesskabet og det pågældende tredjeland.
Artikel 42
Vurdering af tekniske tjenesters færdigheder
1. De færdigheder, der er nævnt i artikel 41, skal fremgå af en vurderingsrapport udarbejdet af en kompetent myndighed. Denne kan omfatte et akkrediteringscertifikat udstedt af et akkrediteringsorgan.
2. Den vurdering, der ligger til grund for rapporten i stk. 1, foretages efter bestemmelserne i tillæg 2 til bilag V.
Vurderingsrapporten revideres efter højst tre år.
3. Vurderingsrapporten tilsendes Kommissionen på anmodning.
4. Den godkendende myndighed, der fungerer som teknisk tjeneste, skal fremlægge dokumentation for overholdelse.
Denne omfatter en vurdering, der skal foretages af auditorer, der er uafhængige af den aktivitet, der vurderes. Sådanne auditorer kan være fra samme organisation, forudsat at de forvaltes uafhængigt af det personale, der udfører den vurderede aktivitet.
5. En fabrikant eller en underentreprenør, der handler på hans vegne, som er udpeget som teknisk tjeneste, skal overholde de relevante bestemmelser i denne artikel.
Artikel 43
Underretningsprocedurer
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om navne og adresser, herunder e-mail-adresser, på de ansvarlige personer og om aktivitetskategorien for hver udpeget teknisk tjeneste. De underretter den om alle senere ændringer heri.
Det skal angives i underretningsdokumentet, for hvilke retsakter de tekniske tjenester er udpeget.
2. En teknisk tjeneste må kun udføre de i artikel 41 beskrevne aktiviteter med henblik på typegodkendelse, hvis Kommissionen i forvejen er blevet underrettet herom.
3. En teknisk tjeneste kan udpeges og gøres til genstand for underretning af flere medlemsstater uanset aktivitetskategori.
4. Hvis en specifik organisation eller et kompetent organ, hvis aktivitet ikke er omfattet af artikel 41, skal udpeges i henhold til en retsakt, foretages underretningen efter bestemmelserne i nærværende artikel.
5. Kommissionen offentliggør listen over og de nærmere oplysninger vedrørende godkendende myndigheder og tekniske tjenester på sit websted.
KAPITEL XVII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 44
Overgangsbestemmelser
1. I afventning af de nødvendige ændringer af dette direktiv med henblik på at indbefatte køretøjer, der endnu ikke er omfattet af det, eller for at supplere de administrative og tekniske bestemmelser vedrørende typegodkendelse af køretøjer, bortset fra køretøjer i klasse M1, fremstillet i små serier, og for at fastlægge harmoniserede administrative og tekniske bestemmelser for den individuelle godkendelsesprocedure, og i afventning af udløbet af de i artikel 45 nævnte overgangsperioder, fortsætter medlemsstaterne med at udstede nationale typegodkendelser for disse køretøjer, forudsat at de er baseret på de harmoniserede tekniske krav, der er fastlagt i dette direktiv.
2. Efter ansøgning fra fabrikanten eller, hvis der er tale om en individuel godkendelse, fra køretøjets ejer, og efter fremlæggelse af de påkrævede oplysninger, udfylder og udsteder den pågældende medlemsstat typegodkendelsesattesten eller den individuelle godkendelsesattest. Attesten udstedes til ansøgeren.
For så vidt angår køretøjer af samme type accepterer de andre medlemsstater en bekræftet kopi som bevis for, at de krævede prøvninger er blevet gennemført.
3. Hvis et bestemt køretøj, der er omfattet af en individuel godkendelse, skal registreres i en anden medlemsstat, kan denne medlemsstat af den godkendende myndighed, der har udstedt den individuelle godkendelse, kræve enhver form for yderligere oplysninger, der i detaljer angiver arten af de tekniske krav, som det pågældende køretøj opfylder.
4. I afventning af gennemførelsen af harmoniseringen af medlemsstaternes registrerings- og beskatningssystemer for køretøjer, som er omfattet af nærværende direktiv, kan medlemsstaterne anvende nationale koder for at lette registrering og beskatning på deres område. Til dette formål kan medlemsstaterne underopdele de versioner, som fremgår af del II i bilag III, forudsat at de oplysninger, som lægges til grund for underopdelingen, fremgår direkte af informationspakken eller kan udledes heraf ved simpel beregning.
Artikel 45
Anvendelsesdatoer for EF-typegodkendelsen
1. For så vidt angår EF-typegodkendelse udsteder medlemsstaterne EF-godkendelser for nye typer af køretøjer fra de datoer, der er anført i bilag XIX.
2. På fabrikantens anmodning kan medlemsstaterne udstede EF-typegodkendelse for nye typer køretøjer fra den 29. april 2009.
3. Indtil de datoer, der er angivet i fjerde kolonne i tabellen i bilag XIX, finder artikel 26, stk. 1, ikke anvendelse på nye køretøjer, for hvilke der er blevet udstedt national godkendelse før de datoer, der er anført i tredje kolonne i bilaget, eller for hvilke der ikke var nogen godkendelse.
4. Efter anmodning fra fabrikanten og indtil de datoer, der er angivet i tredje kolonne, række 6 og 9, i tabellen i bilag XIX, udsteder medlemsstaterne fortsat nationale typegodkendelser som et alternativ til EF-typegodkendelse for køretøjer i klasse M2 eller M3 under forudsætning af, at disse køretøjer, deres systemer, komponenter og separate tekniske enheder er typegodkendt i overensstemmelse med de retsakter, der er opført i del I af bilag IV til dette direktiv.
5. Dette direktiv medfører ikke, at en EF-typegodkendelse udstedt for køretøjer i klasse M1 før den 29. april 2009 er ugyldig, og forhindrer heller ikke udvidelsen af sådanne godkendelser.
6. For så vidt angår EF-godkendelse af nye typer af systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, anvender medlemsstaterne dette direktiv fra den 29. april 2009.
Dette direktiv medfører ikke, at en EF-typegodkendelse udstedt for systemer, komponenter eller separate tekniske enheder før den 29. april 2009 er ugyldig, og forhindrer heller ikke udvidelsen af sådanne godkendelser.
Artikel 46
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter regler for, hvilke sanktioner der skal anvendes ved overtrædelse af bestemmelserne i dette direktiv, herunder navnlig de forbud, der er omhandlet i eller afledt af artikel 31, og af de retsakter, der er opført i bilag IV, del I, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til deres iværksættelse. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om disse regler senest den 29. april 2009 og underretter den hurtigst muligt om alle senere ændringer.
Artikel 47
Vurdering
1. Senest den 29. april 2011 underretter medlemsstaterne Kommissionen om anvendelsen af de typegodkendelsesprocedurer, der er fastlagt i dette direktiv, navnlig om den etapevise typegodkendelsesproces. Om nødvendigt foreslår Kommissionen de ændringer, der anses for påkrævede for at forbedre typegodkendelsesprocessen.
2. På grundlag af underretningen i stk. 1 aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af dette direktiv senest den 29. oktober 2011. Kommissionen kan om fornødent foreslå en udsættelse af de i artikel 45 fastsatte anvendelsesdatoer.
Artikel 48
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør inden den 29. april 2009 de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme de indholdsmæssige ændringer i dette direktiv. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser.
Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser fra den 29. april 2009.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De skal også indeholde oplysning om, at henvisninger i gældende love og administrative bestemmelser til det direktiv, der ophæves ved nærværende direktiv, gælder som henvisninger til nærværende direktiv. De nærmere regler for henvisningen og affattelsen af den nævnte oplysning fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af nærværende direktiv.
Artikel 49
Ophævelse
Direktiv 70/156/EØF ophæves med virkning fra den 29. april 2009, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag XX, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og anvendelse af direktiverne.
Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag XXI.
Artikel 50
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 51
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 5. september 2007.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2007/46/EY,
annettu 5 päivänä syyskuuta 2007,
puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle
(Puitedirektiivi)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annettua neuvoston direktiiviä 70/156/ETY (3) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin. Nyt kun mainittua direktiiviä muutetaan vielä uudelleen, se olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.
(2)
Yhteisön sisämarkkinoiden luomisen ja niiden toiminnan vuoksi on syytä korvata jäsenvaltioiden hyväksyntäjärjestelmät yhteisön hyväksyntämenettelyllä, joka perustuu täydellisen yhdenmukaistamisen periaatteeseen.
(3)
Järjestelmiin, osiin, erillisiin teknisiin yksiköihin ja ajoneuvoihin sovellettavat tekniset vaatimukset olisi yhdenmukaistettava ja määritettävä säädöksissä. Näillä säädöksillä olisi ensisijaisesti pyrittävä varmistamaan liikenneturvallisuuden, terveyden suojelun, ympäristönsuojelun, energiatehokkuuden ja luvattoman käytön estämisen korkea taso.
(4)
Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/53/ETY (4) rajattiin koko ajoneuvoa koskeva eurooppalainen tyyppihyväksyntämenettely M1-ajoneuvoluokkaan. Sisämarkkinoiden toteuttamiseksi ja niiden moitteettoman toiminnan takaamiseksi tämän direktiivin soveltamisalaan olisi kuitenkin sisällytettävä kaikki ajoneuvoluokat, jolloin valmistajat voivat eurooppalaisen tyyppihyväksynnän ansiosta hyötyä sisämarkkinoista.
(5)
Jotta valmistajat voisivat sopeutua uusiin yhdenmukaistettuihin menettelyihin, olisi annettava riittävä siirtymäaika, jonka jälkeen ajoneuvon eurooppalainen tyyppihyväksyntä tulee pakolliseksi muihin kuin M1-luokkaan kuuluville, yhdessä vaiheessa rakennetuille ajoneuvoille. Muihin kuin M1-luokkaan kuuluvat ajoneuvot, jotka edellyttävät monivaiheista hyväksyntää, tarvitsevat pidemmän siirtymäajan, koska menettelyyn osallistuu korinrakentajia, joiden on hankittava alalta riittävästi kokemusta, jotta tarvittavat menettelyt voidaan toteuttaa asianmukaisesti. Kun otetaan huomioon M2- ja M3-luokkaan kuuluvien ajoneuvojen turvallisuuden merkitys, näiden ajoneuvojen on vastattava yhdenmukaistettujen direktiivien teknisiä vaatimuksia siirtymäkauden aikana, jona kansallinen tyyppihyväksyntä on vielä voimassa, jotta valmistajat voivat saada kokemuksia ajoneuvojen EY-tyyppihyväksynnästä.
(6)
Valmistajat, jotka tuottavat ajoneuvoja pieninä sarjoina, ovat tähän asti jääneet osittain sisämarkkinoiden tuomien etujen ulkopuolelle. Kokemus on osoittanut, että liikenneturvallisuutta ja ympäristönsuojelua voitaisiin huomattavasti kohentaa, jos pienisarjaiset ajoneuvot liitettäisiin täysin ajoneuvon eurooppalaiseen tyyppihyväksyntäjärjestelmään M1-luokasta alkaen.
(7)
Väärinkäytösten estämiseksi pieninä sarjoina valmistettavia ajoneuvoja koskevat yksinkertaistetut menettelyt olisi rajattava tapauksiin, joissa tuotanto on hyvin vähäistä; käsite ”pieni sarja” onkin tämän vuoksi määriteltävä entistä tarkemmin valmistettujen ajoneuvojen lukumääränä.
(8)
Jotta monivaiheinen hyväksyntäjärjestelmä olisi riittävän joustava, on tärkeää antaa säännöksiä, jotka mahdollistavat yksittäisten ajoneuvojen hyväksynnän; jäsenvaltioiden olisi kuitenkin edelleen voitava myöntää yksittäisiä hyväksyntöjä kansallisten sääntöjensä mukaisesti siihen asti, kun yhdenmukaistetut ja yksityiskohtaiset yhteisön säännökset on annettu.
(9)
Jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää ajoneuvojen kansallisia tyyppihyväksyntöjä siihen asti, kun ajoneuvon eurooppalaisia tyyppihyväksyntämenettelyjä aletaan soveltaa muihin kuin M1-luokan ajoneuvoihin, ja tätä varten olisi annettava siirtymäsäännöksiä.
(10)
Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (5) mukaisesti.
(11)
Yhteisö on neuvoston päätöksellä 97/836/EY (6) liittynyt Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sopimukseen pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymisestä sekä näiden vaatimusten mukaisesti myönnettyjen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevista ehdoista, jäljempänä ”tarkistettu vuoden 1958 sopimus”.
Näin ollen Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission UNECE-säännöt, joihin yhteisö kyseisen päätöksen mukaisesti liittyy, ja muutokset tällaisiin UNECE-sääntöihin, joihin yhteisö on jo liittynyt, olisi sisällytettävä yhteisön tyyppihyväksyntämenettelyyn joko ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntävaatimuksina tai vaihtoehtoina voimassa olevalle yhteisön oikeudelle. Erityisesti, jos yhteisö päättää neuvoston päätöksellä, että UNECE-sääntö otetaan osaksi ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntämenettelyä ja että se korvaa voimassa olevan yhteisön oikeuden, komissiolle olisi siirrettävä toimivalta tehdä tarvittavat mukautukset tähän direktiiviin. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia ja täydentää tätä direktiiviä lisäämällä siihen uusia muita kuin keskeisiä osia, niistä olisi päätettävä noudattaen päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä.
(12)
Sääntelyn parantamiseksi ja yksinkertaistamiseksi ja sen välttämiseksi, että yhteisön lainsäädäntöä joudutaan jatkuvasti päivittämään teknisten määräysten osalta, tässä direktiivissä tai erityisdirektiiveissä ja -asetuksissa olisi voitava viitata voimassa oleviin kansainvälisiin standardeihin ja säädöksiin toistamatta niitä yhteisön säädöksissä.
(13)
Jotta voidaan varmistaa, että eräs eurooppalaisen tyyppihyväksyntämenettelyn kulmakivi eli tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvonta pannaan täytäntöön asianmukaisesti ja että se toimii moitteettomasti, toimivaltaisten viranomaisten tai tätä varten nimetyn tutkimuslaitoksen, jolla on alalla tarvittava tekninen pätevyys, olisi säännöllisesti tehtävä tarkastuksia valmistajien luona.
(14)
Ajoneuvojen hyväksyntää koskevan lainsäädännön päätarkoituksena on varmistaa, että markkinoille saatetut uudet ajoneuvot, osat ja erilliset tekniset yksiköt ovat turvallisuuden sekä ympäristönsuojelun kannalta korkeatasoisia. Tätä tavoitetta ei saisi vaarantaa tiettyjen osien tai varusteiden asentamisella sen jälkeen, kun ajoneuvot on saatettu markkinoille tai otettu käyttöön. Siten olisi toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että hyväksyntäviranomainen tarkastaa ennen myyntiin saattamista osat ja varusteet, jotka on mahdollista asentaa ajoneuvoihin ja jotka voivat merkittävästi haitata turvallisuuden tai ympäristönsuojelun kannalta olennaisten järjestelmien toimintaa. Näiden toimenpiteiden olisi koostuttava teknisistä säännöksistä, jotka koskevat tällaisille osille ja varusteille asetettavia vaatimuksia.
(15)
Tällaisia toimenpiteitä olisi sovellettava vain rajoitettuun määrään osia tai varusteita. Tällaisten osien tai varusteiden ja niistä seuraavien vaatimusten luettelo olisi laadittava sen jälkeen, kun sidosryhmiä on kuultu. Luetteloa laatiessaan komission olisi kuultava sidosryhmiä raportin pohjalta ja pyrittävä hyvään tasapainoon tieturvallisuuden parantamiseen liittyvien vaatimusten ja ympäristösuojelun sekä kuluttajien, valmistajien ja jakelijoiden etujen välillä pitämällä yllä kilpailua jälkimarkkinoilla.
(16)
Osien ja varusteiden luettelot, kyseeseen tulevat keskeiset järjestelmät sekä testaus- ja täytäntöönpanotoimenpiteet olisi määritettävä päätöksen 1999/468/EY mukaisesti. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia ja täydennetään tätä direktiiviä lisäämällä siihen uusia muita kuin keskeisiä osia, niistä olisi päätettävä noudattaen päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä.
(17)
Tässä direktiivissä on joukko sellaisia erityisiä turvallisuusvaatimuksia, joita tarkoitetaan yleisestä tuoteturvallisuudesta 3 päivänä joulukuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/95/EY (7) 1 artiklan 2 kohdassa, jossa asetetaan erityisvaatimuksia kuluttajien terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi. Tästä syystä on tärkeää antaa säännökset sen varmistamiseksi, että jos ajoneuvo aiheuttaa kuluttajille tämän direktiivin tai liitteessä IV lueteltujen säädösten mukaisesti vakavana pidettävän vaaran, valmistaja on toteuttanut tehokkaita suojatoimenpiteitä, joihin voi kuulua ajoneuvon vetäminen pois markkinoilta. Hyväksyntäviranomaisten olisi siksi voitava arvioida, ovatko ehdotetut toimenpiteet riittäviä.
(18)
On tärkeää, että valmistajat toimittavat ajoneuvojen omistajille tiedot, joilla voidaan estää turvalaitteiden väärinkäyttö. Onkin syytä sisällyttää tähän direktiiviin tätä seikkaa koskevia säännöksiä.
(19)
On myös tärkeää, että laitteiden valmistajat saavat käyttöönsä sellaiset ainoastaan ajoneuvon valmistajalta saatavissa olevat tekniset tiedot, myös piirrokset, joita osien suunnittelu jälkimarkkinoille edellyttää.
(20)
On niin ikään tärkeää, että valmistajat saattavat tiedot helposti itsenäisten toimijoiden saataville, jotta varmistetaan ajoneuvojen korjaaminen ja huoltaminen täysin kilpailluilla markkinoilla. Nämä tiedottamista koskevat vaatimukset on tähän saakka sisällytetty yhteisön lainsäädäntöön ja erityisesti moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta 20 päivänä kesäkuuta 2007 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 715/2007 (8) siltä pohjalta, että komissio esittää viimeistään neljän vuoden mainitun asetuksen voimaantulosta kertomuksen ajoneuvon korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuutta koskevan järjestelmän toimivuudesta ja arvioi onko asianmukaista koota kaikki ajoneuvon korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuutta koskevat säännökset tyyppihyväksyntää koskevaan tarkistettuun puitedirektiiviin.
(21)
Jotta menettelyä voitaisiin yksinkertaistaa ja nopeuttaa, toimenpiteistä erityisdirektiivien tai -asetusten täytäntöönpanemiseksi sekä tämän direktiivin liitteiden ja erityisdirektiivien tai -asetusten mukauttamiseksi erityisesti tieteellisen ja teknisen tietämyksen kehitykseen olisi päätettävä päätöksen 1999/468/EY mukaisesti. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin tai erityisdirektiivien tai -asetusten muita kuin keskeisiä osia tai täydentää niitä lisäämällä niihin uusia muita kuin keskeisiä osia, niistä olisi päätettävä noudattaen mainitun päätöksen 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä. Samaa menettelyä olisi sovellettava mukautuksiin, joita tarvitaan vammaisille tarkoitettujen ajoneuvojen tyyppihyväksyntää varten.
(22)
Kokemus on osoittanut, että kun voimassa olevassa lainsäädännössä havaitaan puutteita, asiaan kuuluvien toimenpiteiden toteuttaminen tienkäyttäjien suojan parantamiseksi saattaa olla tarpeen viipymättä. Tällaisissa kiireellisissä tapauksissa tarvittavat muutokset erityisdirektiiveihin tai -asetuksiin olisi tehtävä päätöksen 1999/468/EY mukaisesti. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa erityisdirektiivien tai -asetusten muita kuin keskeisiä osia tai täydentää niitä lisäämällä niihin uusia muita kuin keskeisiä osia, niistä olisi päätettävä noudattaen mainitun päätöksen 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä.
(23)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on sisämarkkinoiden toteuttaminen ottamalla käyttöön kaikkia ajoneuvoluokkia koskeva pakollinen eurooppalainen tyyppihyväksyntäjärjestelmä, vaan se voidaan toiminnan laajuuden vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(24)
Velvollisuus saattaa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi rajattava niihin säännöksiin, jotka eroavat olennaisesti aiemmista direktiiveistä. Velvollisuus saattaa muuttumattomina säilyvät säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöä johtuu jo aiemmista direktiiveistä.
(25)
Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (9) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan omia tarpeitaan varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan direktiivien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.
(26)
Tämän direktiivin säännökset eivät rajoita jäsenvaltioiden velvollisuuksia, jotka liittyvät liitteen XX osassa B tarkoitettujen direktiivien saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja niiden soveltamista koskeviin määräaikoihin.
(27)
Tämän direktiivin vaatimukset ovat lainsäädännön yksinkertaistamista ja parantamista koskevassa toimintasuunnitelmassa vahvistettujen periaatteiden mukaisia.
(28)
On erityisen tärkeää, että tämän direktiivin pohjalta ehdotetuissa tulevissa toimissa tai sitä sovellettaessa täytäntöönpantavissa menettelyissä olisi noudatettava näitä periaatteita, jotka sisältyvät komission tiedonantoon kilpailukykyisen autoteollisuuden sääntelykehyksestä 2000-lukua varten,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tässä direktiivissä luodaan yhdenmukaistetut puitteet, joihin kuuluvat hallinnolliset säännökset ja tekniset vaatimukset, jotka koskevat kaikkien direktiivin soveltamisalaan kuuluvien uusien ajoneuvojen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksyntää, jolloin tavoitteena on helpottaa niiden rekisteröintiä, myyntiä ja käyttöönottoa yhteisössä.
Tässä direktiivissä vahvistetaan myös säännökset, jotka koskevat tämän direktiivin mukaisesti hyväksyttyihin ajoneuvoihin tarkoitettujen osien ja varusteiden myyntiä ja käyttöönottoa.
Ajoneuvojen rakentamista ja toimintaa koskevat erityiset tekniset vaatimukset hyväksytään tämän direktiivin mukaisesti säädöksissä, joiden tyhjentävä luettelo on liitteessä IV.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan yhdessä tai useammassa vaiheessa suunniteltujen ja rakennettujen, maantiekäyttöön tarkoitettujen ajoneuvojen ja tällaisia ajoneuvoja varten suunniteltujen ja rakennettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden tyyppihyväksyntään.
Direktiiviä sovelletaan myös tällaisten ajoneuvojen yksittäiseen hyväksyntään.
Tätä direktiiviä sovelletaan myös tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin ajoneuvoihin tarkoitettuihin osiin ja varusteisiin.
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta seuraavien ajoneuvojen tyyppihyväksyntään tai yksittäiseen hyväksyntään:
a)
maatalous- tai metsätraktoreiden, niiden perävaunujen ja vedettävien, vaihdettavissa olevien koneiden ja näihin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden tyyppihyväksynnästä 26 päivänä toukokuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/37/EY (10) määritellyt maatalous- ja metsätraktorit sekä niiden hinattaviksi erityisesti suunnitellut ja rakennetut perävaunut;
b)
kaksi- tai kolmipyöräisten ajoneuvojen tyyppihyväksynnästä 18 päivänä maaliskuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/24/EY (11) määritellyt nelipyörät;
c)
telaketjuin liikkuvat ajoneuvot.
3. Tämän direktiivin mukainen tyyppihyväksyntä tai yksittäinen hyväksyntä on valinnainen seuraavien ajoneuvojen osalta:
a)
ajoneuvot, jotka on suunniteltu ja rakennettu käytettäväksi pääasiassa rakennustyömailla, louhimoissa, satamissa tai lentokentillä;
b)
ajoneuvot, jotka on suunniteltu ja rakennettu asevoimien, väestönsuojelun, palolaitosten ja yleisestä järjestyksestä vastaavien voimien käyttöön; ja
c)
liikkuvat työkoneet;
edellyttäen, että nämä ajoneuvot ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaiset. Tällaiset valinnaiset hyväksynnät eivät vaikuta koneista 17 päivänä toukokuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/42/EY (12) soveltamiseen.
4. Tämän direktiivin mukainen yksittäinen hyväksyntä on valinnainen seuraavien ajoneuvojen osalta:
a)
ajoneuvot, jotka on tarkoitettu pelkästään maantiellä ajettaviin kilpailuihin;
b)
ajoneuvojen prototyypit, joita käytetään maantiellä valmistajan vastuulla tietyn testausohjelman suorittamiseksi, edellyttäen että ne on erityisesti suunniteltu ja rakennettu tätä tarkoitusta varten.
3 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä ja liitteessä IV luetelluissa säädöksissä, ellei niissä toisin säädetä, tarkoitetaan:
1)
’säädöksellä’ erityisdirektiiviä tai -asetusta taikka tarkistetun vuoden 1958 sopimuksen liitteenä olevaa UNECE-sääntöä;
2)
’erityisdirektiivillä tai -asetuksella’ tämän direktiivin liitteessä IV olevassa I osassa lueteltua direktiiviä tai asetusta. Tähän käsitteeseen sisältyvät myös niiden täytäntöönpanosäädökset;
3)
’tyyppihyväksynnällä’ menettelyä, jossa jäsenvaltio varmentaa, että ajoneuvon, järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön tyyppi täyttää sitä koskevat hallinnolliset säännökset ja tekniset vaatimukset;
4)
’kansallisella tyyppihyväksynnällä’ jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä säädettyä tyyppihyväksyntämenettelyä; tällainen hyväksyntä on voimassa ainoastaan kyseisen jäsenvaltion alueella;
5)
’EY-tyyppihyväksynnällä’ tyyppihyväksyntämenettelyä, jossa jäsenvaltio varmentaa, että ajoneuvon, järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön tyyppi on tämän direktiivin ja liitteessä IV tai XI lueteltujen säädösten sisältämien, sitä koskevien hallinnollisten säännösten ja teknisten vaatimusten mukainen;
6)
’yksittäishyväksynnällä’ menettelyä, jossa jäsenvaltio varmentaa, että yksittäinen ajoneuvo, joka voi olla myös muu kuin ainoa kappale, on sitä koskevien hallinnollisten säännösten ja teknisten vaatimusten mukainen;
7)
’monivaiheisella tyyppihyväksynnällä’ menettelyä, jossa yksi tai useampi jäsenvaltio varmentaa, että keskeneräinen tai valmistunut ajoneuvotyyppi, valmistusasteen mukaan, täyttää tämän direktiivin hallinnolliset säännökset ja tekniset vaatimukset;
8)
’asteittaisella tyyppihyväksynnällä’ ajoneuvon hyväksyntämenettelyä, jossa asteittain kerätään kaikkien ajoneuvoon liittyvien järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden EY-tyyppihyväksyntätodistukset ja jonka lopullisen vaiheen tuloksena saadaan koko ajoneuvon hyväksyntä;
9)
’yksivaiheisella tyyppihyväksynnällä’ menettelyä, jossa koko ajoneuvon hyväksyntä suoritetaan yhdellä kertaa;
10)
’yhdistetyllä tyyppihyväksynnällä’ asteittaista tyyppihyväksyntämenettelyä, jossa koko ajoneuvon hyväksynnän lopullisessa vaiheessa saadaan yksi tai useampia järjestelmähyväksyntiä eikä kyseisille järjestelmille tarvitse antaa EY-todistusta;
11)
’moottoriajoneuvolla’ moottorikäyttöistä ajoneuvoa, joka kulkee omalla käyttövoimallaan, on vähintään nelipyöräinen, on valmis, valmistunut tai keskeneräinen ja jonka suurin rakenteellinen nopeus on yli 25 km/h;
12)
’perävaunulla’ pyörillä varustettua ajoneuvoa, joka ei kulje omalla käyttövoimallaan ja joka on suunniteltu ja rakennettu moottoriajoneuvon vedettäväksi;
13)
’ajoneuvolla’ moottoriajoneuvoa tai sen perävaunua, sellaisina kuin ne määritellään 11 ja 12 alakohdassa;
14)
’hybridiajoneuvolla’ ajoneuvoa, jonka käyttövoimana on (ajoneuvossa) vähintään kaksi erilaista energian muunninta ja kaksi erilaista energian varastointijärjestelmää;
15)
’sähkökäyttöisellä hybridiajoneuvolla’ hybridiajoneuvoa, joka saa energian mekaaniseen käyttövoimaansa molemmista seuraavista ajoneuvossa olevista varastoidun energian/tehon lähteestä:
-
käyttöpolttoaine,
-
sähköinen energian/tehon varastointilaite (esim. akku, kondensaattori, vauhtipyörä/generaattori jne.);
16)
’liikkuvalla työkoneella’ omalla käyttövoimallaan liikkuvaa ajoneuvoa, joka on nimenomaan suunniteltu ja rakennettu työkoneeksi ja joka ei rakenteensa takia sovellu matkustajien tai tavaroiden kuljettamiseen. Moottoriajoneuvon alustalle asennettua työkonetta ei pidetä liikkuvana työkoneena;
17)
’ajoneuvotyypillä’ tietyn luokan, liitteessä II olevassa B osassa tarkoitettujen olennaisten piirteiden osalta samanlaisia ajoneuvoja. Ajoneuvotyyppi voi sisältää variantteja ja versioita liitteessä II olevan B osan määritelmien mukaisesti;
18)
’perusajoneuvolla’ ajoneuvoa, jota käytetään monivaiheisen tyyppihyväksyntämenettelyn alkuvaiheen aikana;
19)
’keskeneräisellä ajoneuvolla’ ajoneuvoa, jonka valmistuksessa tarvitaan vielä vähintään yksi lisävaihe tämän direktiivin sitä koskevien vaatimusten täyttämiseksi;
20)
’valmistuneella ajoneuvolla’ monivaiheisen tyyppihyväksyntämenettelyn tuloksena saatavaa ajoneuvoa, joka täyttää tämän direktiivin sitä koskevat vaatimukset;
21)
’valmiilla ajoneuvolla’ ajoneuvoa, jota ei tarvitse saattaa valmiiksi, jotta se täyttäisi tämän direktiivin sitä koskevat vaatimukset;
22)
’sarjan viimeisillä ajoneuvoilla’ varastossa olevia ajoneuvoja, joita ei voida rekisteröidä tai myydä tai ottaa käyttöön, koska voimaan on tullut uusia teknisiä vaatimuksia, joiden osalta niitä ei ole hyväksytty;
23)
’järjestelmällä’ yhden tai useamman erityistoiminnon suorittamiseksi ajoneuvossa yhdistettyjen laitteiden kokoonpanoa, jonka osalta on noudatettava säädösten vaatimuksia;
24)
’osalla’ ajoneuvon osaksi tarkoitettua laitetta, jonka on täytettävä säädöksen vaatimukset ja joka voidaan tyyppihyväksyä erikseen, kun säädöksessä nimenomaisesti niin säädetään;
25)
’erillisellä teknisellä yksiköllä’ ajoneuvon osaksi tarkoitettua laitetta, jonka on täytettävä säädöksen vaatimukset ja joka voidaan tyyppihyväksyä erikseen, mutta ainoastaan yhden tai useamman määrätyn ajoneuvotyypin yhteydessä, kun säädöksessä nimenomaisesti niin säädetään;
26)
’alkuperäisillä osilla tai varusteilla’ osia tai varusteita, jotka valmistetaan ajoneuvon valmistajan kyseisen ajoneuvon kokoonpanoa varten tuotettaville osille ja varusteille laatimien eritelmien ja tuotantostandardien mukaisesti. Tämä käsittää myös osat ja varusteet, jotka valmistetaan samalla tuotantolinjalla kuin kyseiset osat ja varusteet. Jos toisin ei osoiteta, oletetaan, että osat ovat alkuperäisiä osia, kun valmistaja varmentaa, että osat täyttävät kyseisen ajoneuvon kokoonpanossa käytettyjen osien laatuvaatimukset ja ne on valmistettu ajoneuvon valmistajan eritelmien ja tuotantostandardien mukaisesti;
27)
’valmistajalla’ hyväksyntäviranomaiselle tyyppihyväksynnästä, kaikista tyyppihyväksyntä- tai lupamenettelyn tekijöistä sekä tuotannon vaatimustenmukaisuudesta vastuussa olevaa henkilöä tai elintä. Ei ole välttämätöntä, että tämä henkilö tai elin on suoraan mukana hyväksyttäväksi haetun ajoneuvon, järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön kaikissa valmistusvaiheissa;
28)
’valmistajan edustajalla’ luonnollista tai oikeushenkilöä, joka on sijoittautunut yhteisöön ja jonka valmistaja on asianmukaisesti nimennyt edustamaan itseään hyväksyntäviranomaisiin nähden ja toimimaan valmistajan puolesta tämän direktiivin soveltamisalalla; viittauksen termiin ”valmistaja” on käsitettävä tarkoittavan joko valmistajaa tai tämän edustajaa;
29)
’hyväksyntäviranomaisella’ jäsenvaltion viranomaista, joka on toimivaltainen kaikissa ajoneuvon, järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön tyypin hyväksyntään liittyvissä kysymyksissä tai ajoneuvon yksittäishyväksynnässä; se on toimivaltainen lupamenettelyssä, antaa ja tarvittaessa peruuttaa hyväksyntätodistukset, toimii toisten jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisten yhteyselimenä, nimeää tutkimuslaitokset ja huolehtii siitä, että valmistaja täyttää velvoitteensa tuotannon vaatimustenmukaisuuden osalta;
30)
’toimivaltaisella viranomaisella’ 42 artiklassa joko hyväksyntäviranomaista tai nimettyä viranomaista tai niiden puolesta toimivaa akkreditointielintä;
31)
’tutkimuslaitoksella’ organisaatiota tai elintä, jonka jäsenvaltion hyväksyntäviranomainen on nimennyt testauslaboratorioksi suorittamaan testejä tai vaatimustenmukaisuuden arviointielimeksi suorittamaan alkuarvioinnin ja muita testejä tai tarkastuksia hyväksyntäviranomaisen puolesta; näistä tehtävistä voi huolehtia myös hyväksyntäviranomainen itse;
32)
’virtuaalitestausmenetelmällä’ tietokonesimulointia, johon sisältyy laskelmia, jotka osoittavat, täyttääkö ajoneuvo, järjestelmä, osa tai erillinen tekninen yksikkö säädöksen tekniset vaatimukset. Testaustarkoituksessa virtuaalimenetelmä ei edellytä fyysisen ajoneuvon, järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön käyttöä;
33)
’tyyppihyväksyntätodistuksella’ asiakirjaa, jolla hyväksyntäviranomainen virallisesti varmentaa, että ajoneuvon, järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön tyyppi on hyväksytty;
34)
’EY-tyyppihyväksyntätodistuksella’ todistusta, joka on esitetty liitteessä VI tai erityisdirektiivin tai -asetuksen vastaavassa liitteessä; tämän direktiivin liitteessä IV olevassa osassa I tai osassa II lueteltujen UNECE-sääntöjen vastaavissa liitteissä vahvistettuja ilmoituslomakkeita pidetään EY-tyyppihyväksyntätodistusta vastaavina;
35)
’yksittäishyväksyntätodistuksella’ asiakirjaa, jolla hyväksyntäviranomainen virallisesti varmentaa, että yksittäinen ajoneuvo on hyväksytty;
36)
’vaatimustenmukaisuustodistuksella’ tämän direktiivin liitteessä IX esitettyä asiakirjaa, jonka valmistaja toimittaa todistuksena siitä, että ajoneuvo, joka kuuluu tämän direktiivin mukaisesti hyväksytyn tyypin sarjaan, on tuotantohetkellä kaikkien säädösten mukainen;
37)
’ilmoituslomakkeella’ liitteessä I tai liitteessä III tai erityisdirektiivin tai -asetuksen vastaavassa liitteessä esitettyä lomaketta, jossa ilmoitetaan hakijalta vaadittavat tiedot; ilmoituslomakkeet voidaan toimittaa sähköisessä muodossa;
38)
’valmistusasiakirjoilla’ ilmoituslomakkeesta, tiedostosta, tiedoista, piirustuksista, valokuvista ja niin edelleen koostuvaa asiakirjakokonaisuutta, jonka hakija toimittaa; kaikki nämä asiakirjat voidaan toimittaa sähköisessä muodossa;
39)
’hyväksyntäasiakirjoilla’ valmistusasiakirjojen lisäksi testausselosteita ja kaikkia muita asiakirjoja, jotka tutkimuslaitos tai hyväksyntäviranomainen on liittänyt valmistusasiakirjoihin suorittaessaan tehtäviään; kaikki nämä asiakirjat voidaan toimittaa sähköisessä muodossa;
40)
’hyväksyntäasiakirjojen hakemistolla’ asiakirjaa, jossa esitetään hyväksyntäasiakirjojen sisältö numeroituna tai merkittynä siten, että jokainen sivu on helposti löydettävissä; tämä asiakirja on laadittava siten, että siitä käyvät ilmi EY-tyyppihyväksynnän eri hallinnolliset vaiheet, varsinkin tarkistusten ja päivitysten päivämäärät.
II LUKU
YLEISET VELVOITTEET
4 artikla
Jäsenvaltioita koskevat velvoitteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hyväksyntää hakevat valmistajat täyttävät tämän direktiivin mukaiset velvoitteensa.
2. Jäsenvaltiot saavat hyväksyä ainoastaan sellaiset ajoneuvot, järjestelmät, osat tai erilliset tekniset yksiköt, jotka täyttävät tämän direktiivin vaatimukset.
3. Jäsenvaltiot saavat rekisteröidä ainoastaan sellaiset ajoneuvot, osat tai erilliset tekniset yksiköt, jotka täyttävät tämän direktiivin vaatimukset, ja sallia ainoastaan näiden myynnin tai käyttöönoton.
Ne eivät saa kieltää, rajoittaa tai estää ajoneuvojen, osien tai erillisten teknisten yksiköiden rekisteröintiä, myyntiä, käyttöönottoa tai käyttöä tiellä perustein, jotka liittyvät tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin ajoneuvon rakennetta ja toimintaa koskeviin näkökohtiin, jos kyseiset ajoneuvot, osat tai erilliset tekniset yksiköt täyttävät tämän direktiivin vaatimukset.
4. Jäsenvaltioiden on perustettava tai nimettävä viranomaiset, jotka ovat toimivaltaisia hyväksyntää koskevissa kysymyksissä, ja ilmoitettava tällaisesta perustamisesta tai nimeämisestä komissiolle 43 artiklan mukaisesti.
Asiakirjassa, jolla hyväksyntäviranomaisia koskeva ilmoitus tehdään, on ilmoitettava niiden nimet, osoitteet, myös sähköpostiosoitteet, ja vastuualueet.
5 artikla
Valmistajia koskevat velvoitteet
1. Valmistaja on vastuussa hyväksyntäviranomaiselle kaikista hyväksyntämenettelyn tekijöistä sekä tuotannon vaatimustenmukaisuudesta riippumatta siitä, onko valmistaja suoranaisesti osallistunut ajoneuvon, järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön kaikkiin valmistusvaiheisiin.
2. Jos kyseessä on monivaiheinen tyyppihyväksyntä, kukin valmistaja on vastuussa hyväksynnästä ja tuotannon vaatimustenmukaisuudesta niiden järjestelmien, osien tai erillisten teknisten yksiköiden osalta, jotka on lisätty siinä ajoneuvon valmistusvaiheessa, josta se on huolehtinut.
Valmistaja, joka muuttaa aiemmissa vaiheissa jo hyväksyttyjä osia tai järjestelmiä, on vastuussa kyseisten osien ja järjestelmien hyväksynnästä ja tuotannon vaatimustenmukaisuudesta.
3. Tämän direktiivin soveltamista varten yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen valmistajan on nimettävä yhteisöön sijoittautunut edustaja, joka edustaa valmistajaa hyväksyntäviranomaiseen nähden.
III LUKU
EY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄMENETTELYT
6 artikla
Ajoneuvojen EY-tyyppihyväksynnässä noudatettavat menettelyt
1. Valmistaja voi valita yhden seuraavista menettelyistä:
a)
asteittainen tyyppihyväksyntä;
b)
yksivaiheinen tyyppihyväksyntä;
c)
yhdistetty tyyppihyväksyntä.
2. Ajoneuvon asteittaista tyyppihyväksyntää koskevaan hakemukseen on sisällytettävä valmistusasiakirjat, joissa on liitteessä III vaaditut tiedot, ja siihen on liitettävä kaikki vaadittavat tyyppihyväksyntätodistukset kunkin sovellettavan, liitteessä IV tai XI luetellun säädöksen mukaisesti. Kun kyseessä on järjestelmän tai erillisen teknisen yksikön tyyppihyväksyntä sovellettavien säädösten nojalla, näitä koskevien hyväksyntäasiakirjojen on oltava hyväksyntäviranomaisen saatavilla, kunnes hyväksyntä on myönnetty tai evätty.
3. Yksivaiheista tyyppihyväksyntää koskeva hakemus koostuu valmistusasiakirjoista, jotka sisältävät liitteen I nojalla liitteessä IV tai XI ja soveltuvin osin liitteessä III olevassa II osassa eriteltyjen säädösten osalta vaadittavat asianmukaiset tiedot.
4. Kun kyseessä on yhdistetty tyyppihyväksyntämenettely, hyväksyntäviranomainen voi vapauttaa valmistajan velvoitteesta, joka koskee yhden tai useamman järjestelmää koskevan EY-tyyppihyväksyntätodistuksen esittämistä, sillä edellytyksellä, että valmistusasiakirjoja täydennetään yksityiskohtaisilla, liitteessä I eritellyillä tiedoilla, joita tällaisten järjestelmien hyväksyminen ajoneuvon hyväksymisvaiheessa edellyttää; tällöin jokainen vapautuksen kohteena oleva EY-tyyppihyväksyntätodistus on korvattava testiraportilla.
5. Rajoittamatta 2, 3 ja 4 kohdan soveltamista seuraavat tiedot on toimitettava monivaiheista EY-tyyppihyväksyntää varten:
a)
ensimmäisessä vaiheessa valmista ajoneuvoa varten laadittavien valmistusasiakirjojen ja EY-tyyppihyväksyntätodistusten ne osat, jotka vastaavat perusajoneuvon valmistusvaihetta;
b)
toisessa ja seuraavissa vaiheissa valmistusasiakirjojen ja EY-tyyppihyväksyntätodistusten ne osat, jotka vastaavat senhetkistä rakennusvaihetta, sekä yksi kappale ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntätodistuksesta, joka on annettu edellisessä rakennusvaiheessa; lisäksi valmistaja toimittaa täydellisen luettelon ajoneuvoon tekemistään muutoksista tai lisäyksistä.
Edellä a ja b alakohdassa mainitut tiedot voidaan toimittaa 4 kohdassa säädettyä yhdistettyä tyyppihyväksyntämenettelyä noudattaen.
6. Valmistajan on toimitettava hakemus hyväksyntäviranomaiselle. Kustakin ajoneuvotyypistä voidaan jättää ainoastaan yksi hakemus, ja se voidaan jättää ainoastaan yhteen jäsenvaltioon.
Jokaisesta hyväksyttäväksi haetusta tyypistä on toimitettava erillinen hakemus.
7. Esittämällä perustellun pyynnön hyväksyntäviranomainen voi vaatia valmistajaa toimittamaan kaikki tarvittavat lisätiedot, joita päätöksen tekeminen tarvittavista testeistä tai näiden testien toteuttamisen helpottaminen edellyttää.
8. Valmistajan on asetettava hyväksyntäviranomaisen saataville tarvittava määrä ajoneuvoja, jotta tyyppihyväksyntämenettely voidaan toteuttaa tyydyttävästi.
7 artikla
Järjestelmien, osien tai erillisten teknisten yksiköiden EY-tyyppihyväksynnässä noudatettava menettely
1. Valmistajan on toimitettava hakemus hyväksyntäviranomaiselle. Kustakin järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön tyypistä voidaan jättää ainoastaan yksi hakemus, ja se voidaan jättää ainoastaan yhteen jäsenvaltioon. Jokaisesta hyväksyttäväksi haetusta tyypistä on toimitettava erillinen hakemus.
2. Hakemukseen on liitettävä valmistusasiakirjat, joiden sisältö määritellään erityisdirektiiveissä tai -asetuksissa.
3. Esittämällä perustellun pyynnön hyväksyntäviranomainen voi vaatia valmistajaa toimittamaan kaikki tarvittavat lisätiedot, joita päätöksen tekeminen tarvittavista testeistä tai näiden testien toteuttamisen helpottaminen edellyttää.
4. Valmistajan on asetettava hyväksyntäviranomaisen saataville sellainen määrä ajoneuvoja, osia tai erillisiä teknisiä yksiköitä, jota vaadittavien testien suorittaminen asiaa koskevien erityisdirektiivien tai -asetusten mukaisesti edellyttää.
IV LUKU
EY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄMENETTELYJEN TOTEUTTAMINEN
8 artikla
Yleiset säännökset
1. Jäsenvaltiot eivät saa myöntää EY-tyyppihyväksyntää tarkistamatta ensin, että valmistaja on toteuttanut 12 artiklassa säädetyt menettelyt asianmukaisella ja tyydyttävällä tavalla.
2. Jäsenvaltioiden on myönnettävä EY-tyyppihyväksynnät 9 ja 10 artiklan mukaisesti.
3. Jos jäsenvaltio katsoo, että ajoneuvon, järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön tyyppi, joka täyttää asetetut vaatimukset, muodostaa silti vakavan vaaran liikenneturvallisuudelle tai vahingoittaa vakavasti ympäristöä tai kansanterveyttä, se voi kieltäytyä myöntämästä EY-tyyppihyväksyntää. Tässä tapauksessa jäsenvaltion on viipymättä lähetettävä muille jäsenvaltioille ja komissiolle yksityiskohtaiset tiedot, joissa selostetaan päätöksen syyt ja esitetään todisteet, joihin jäsenvaltion käsitys perustuu.
4. EY-tyyppihyväksyntätodistukset on numeroitava liitteessä VII säädetyn menetelmän mukaisesti.
5. Hyväksyntäviranomaisen on lähetettävä 20 työpäivän kuluessa muiden jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisille jäljennös EY-tyyppihyväksyntätodistuksesta liitteineen jokaisen ajoneuvotyypin osalta, jonka se on hyväksynyt. Paperikopion sijasta voidaan toimittaa sähköinen tiedosto.
6. Hyväksyntäviranomaisen on viipymättä ilmoitettava muiden jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisille epäämistään tai peruuttamistaan ajoneuvon hyväksynnöistä ja päätöksensä syistä.
7. Kunkin jäsenvaltion hyväksyntäviranomaisten on lähetettävä kolmen kuukauden välein muiden jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisille luettelo edeltävän kauden aikana myöntämistään, muuttamistaan, epäämistään tai peruuttamistaan järjestelmien, osien tai erillisten teknisten yksiköiden EY-tyyppihyväksynnöistä. Tähän luetteloon on sisällytettävä liitteessä XIV määritellyt tiedot.
8. EY-tyyppihyväksynnän myöntäneen jäsenvaltion on toisen jäsenvaltion pyynnöstä lähetettävä 20 työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta kopio kyseisestä EY-tyyppihyväksyntätodistuksesta liitteineen. Paperikopion sijasta voidaan toimittaa sähköinen tiedosto.
9 artikla
Ajoneuvoja koskevat erityissäännökset
1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä EY-hyväksyntä:
a)
ajoneuvotyypille, joka on valmistusasiakirjan tietojen mukainen ja täyttää vastaavien, liitteessä IV lueteltujen sitä koskevien säädösten tekniset vaatimukset;
b)
erikoiskäyttöön tarkoitetulle ajoneuvotyypille, joka on valmistusasiakirjojen tietojen mukainen ja täyttää liitteessä XI lueteltujen sitä koskevien säädösten tekniset vaatimukset.
Tällöin sovelletaan liitteessä V säädettyjä menettelyjä.
2. Jäsenvaltioiden on myönnettävä monivaiheinen EY-hyväksyntä keskeneräiselle tai valmistuneelle ajoneuvotyypille, joka on valmistusasiakirjan tietojen mukainen ja täyttää liitteessä IV tai XI lueteltujen sitä koskevien säädösten tekniset vaatimukset ajoneuvotyypin valmistusvaiheen mukaisesti.
Monivaiheista tyyppihyväksyntää sovelletaan myös uusiin ajoneuvoihin, joita toinen valmistaja on muuntanut tai muuttanut.
Tällöin sovelletaan liitteessä XVII säädettyjä menettelyjä.
3. Hyväksyntäviranomaisen on kunkin ajoneuvotyypin osalta:
a)
täytettävä kaikki asiaankuuluvat EY-tyyppihyväksyntätodistuksen osat, myös siihen liitetty testausselostesivu liitteessä VIII annetun mallin mukaisesti;
b)
koottava tai tarkistettava hyväksyntäasiakirjojen hakemisto;
c)
toimitettava hakijalle täytetty todistus liitteineen ilman aiheetonta viivytystä.
4. Jos kyseessä on EY-tyyppihyväksyntä, jossa 20 tai 22 artiklan tai liitteen XI mukaisesti on asetettu tyyppihyväksynnän voimassaoloa koskevia rajoituksia tai jossa säädösten tiettyihin säännöksiin on myönnetty vapautuksia, EY-tyyppihyväksyntätodistuksessa on mainittava kyseiset rajoitukset tai vapautukset.
5. Jos valmistusasiakirjojen tiedoissa viitataan liitteen XI mukaisiin, erityiskäyttöön tarkoitettuja ajoneuvoja koskeviin säännöksiin, EY-tyyppihyväksyntätodistuksessa on ilmoitettava kyseiset säännökset.
6. Jos valmistaja valitsee yhdistetyn tyyppihyväksyntämenettelyn, hyväksyntäviranomaisen on täydennettävä ilmoituslomakkeen III osaan, jonka malli on liitteessä III, viittaukset testausselosteisiin, joista on säädetty säädöksissä ja joista ei ole saatavilla EY-tyyppihyväksyntätodistusta.
7. Jos valmistaja valitsee yksivaiheisen tyyppihyväksyntämenettelyn, hyväksyntäviranomaisen on laadittava sovellettavista säädöksistä luettelo, jonka malli on liitteen VI lisäyksessä, ja liitettävä kyseinen luettelo EY-tyyppihyväksyntätodistukseen.
10 artikla
Järjestelmiä, osia tai erillisiä teknisiä yksiköitä koskevat erityissäännökset
1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä EY-tyyppihyväksyntä järjestelmälle, joka on valmistusasiakirjojen tietojen mukainen ja täyttää liitteessä IV tai XI säädetyn sitä koskevan erityisdirektiivin tai -asetuksen tekniset vaatimukset;
2. Jäsenvaltioiden on myönnettävä osan tai erillisen teknisen yksikön EY-tyyppihyväksyntä osalle tai erilliselle tekniselle yksikölle, joka on valmistusasiakirjojen tietojen mukainen ja täyttää liitteessä IV säädetyt, sitä koskevan erityisdirektiivin tai -asetuksen tekniset vaatimukset.
3. Jos osat tai erilliset tekniset yksiköt, riippumatta siitä, onko ne tarkoitettu korjaus-, huolto- vai ylläpitokäyttöön, kuuluvat ajoneuvon osalta myös järjestelmän tyyppihyväksynnän piiriin, osalta tai erilliseltä tekniseltä yksiköltä ei vaadita lisähyväksyntää, ellei asiaa koskevassa säädöksessä sitä edellytetä.
4. Jos osa tai erillinen tekninen yksikkö täyttää tehtävänsä tai jos sillä on erityinen ominaisuus ainoastaan ajoneuvon muiden osien yhteydessä, jolloin vaatimustenmukaisuus voidaan tarkastaa ainoastaan osan tai erillisen teknisen yksikön toimiessa yhdessä muiden ajoneuvon osien kanssa, osan tai erillisen teknisen yksikön EY-tyyppihyväksynnän laajuutta on tämän seurauksena rajoitettava vastaavasti. Tällaisissa tapauksissa EY-tyyppihyväksyntätodistuksessa on mainittava käyttöä koskevat mahdolliset rajoitukset ja asennusta koskevat erityisedellytykset. Jos ajoneuvon valmistaja asentaa tällaisen osan tai erillisen teknisen yksikön, näiden käyttörajoitusten ja asennusedellytysten noudattaminen on tarkastettava ajoneuvon hyväksynnän yhteydessä.
11 artikla
EY-tyyppihyväksyntään vaaditut testit
1. Tässä direktiivissä ja liitteessä IV luetelluissa säädöksissä asetettujen teknisten vaatimusten noudattaminen on osoitettava asianmukaisin, nimettyjen tutkimuslaitosten suorittamin testein.
Testimenettelyt sekä testien suorittamiseen tarvittavat erityislaitteet ja välineet kuvataan kussakin säädöksessä.
2. Vaaditut testit on suoritettava ajoneuvoilla, osilla ja erillisillä teknisillä yksiköillä, jotka edustavat hyväksyttäväksi haettua tyyppiä.
Valmistaja voi kuitenkin hyväksyntäviranomaisen suostumuksella valita ajoneuvon, järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön, joka ei edusta hyväksyttäväksi haettua tyyppiä mutta jossa yhdistyy joukko mahdollisimman epäsuotuisia ominaisuuksia vaadittuun suoritustasoon nähden. Virtuaalitestausmenetelmiä voidaan käyttää päätöksenteon apuna valintaprosessissa.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen testimenettelyjen vaihtoehtoina voidaan valmistajan pyynnöstä ja hyväksyntäviranomaisen suostumuksella käyttää virtuaalitestausmenetelmiä liitteessä XVI lueteltujen säädösten osalta.
4. Yleiset edellytykset, jotka virtuaalitestausmenetelmien on täytettävä, on säädetty liitteen XVI lisäyksessä 1.
Kutakin liitteessä XVI lueteltua säädöstä varten säädetään tämän liitteen lisäyksessä 2 erityisistä testausolosuhteista sekä niihin liittyvistä hallinnollisista säännöksistä.
5. Komissio laatii niiden säädösten luettelon, joiden osalta virtuaalitestausmenetelmät ovat sallittuja, erityisolosuhteet sekä niihin liittyvät hallinnolliset säännökset. Kyseiset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia muun muassa täydentämällä niitä, vahvistetaan ja niitä päivitetään 40 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
12 artikla
Tuotannon vaatimustenmukaisuutta koskevat järjestelyt
1. EY-tyyppihyväksynnän myöntävän jäsenvaltion on toteutettava liitteen X mukaiset tarvittavat toimenpiteet, joilla tarkastetaan, tarvittaessa yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisten kanssa, että valmistettavien ajoneuvojen, järjestelmien, osien tai erillisten teknisten yksiköiden yhdenmukaisuus hyväksytyn tyypin kanssa varmistetaan riittävin järjestelyin.
2. EY-tyyppihyväksynnän myöntäneen jäsenvaltion on toteutettava liitteen X mukaiset, kyseistä hyväksyntää koskevat tarvittavat toimenpiteet, joilla tarkastetaan, tarvittaessa yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisten kanssa, että 1 kohdassa tarkoitetut järjestelyt ovat edelleen riittävät ja että valmistettavat ajoneuvot, järjestelmät, osat tai erilliset tekniset yksiköt ovat edelleen hyväksytyn tyypin mukaisia.
Sen tarkastaminen, että tuotteet ovat hyväksytyn tyypin mukaisia, on rajoitettava liitteessä X sekä erityisiä vaatimuksia sisältävissä säädöksissä vahvistettuihin menettelyihin. EY-tyyppihyväksynnän myöntänyt jäsenvaltio voi tätä varten tehdä minkä tahansa liitteessä IV tai XI luetelluissa säädöksissä vaadituista tarkistuksista tai testeistä näytteille, jotka on otettu valmistajan tiloista, tuotantolaitos mukaan lukien.
3. Jos EY-tyyppihyväksynnän myöntänyt jäsenvaltio toteaa, että 1 kohdassa tarkoitettuja järjestelyjä ei sovelleta, ne poikkeavat merkittävästi sovituista järjestelyistä ja valvontasuunnitelmista tai niiden soveltaminen on lopetettu, vaikka tuotantoa ei ole keskeytetty, kyseisen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, tyyppihyväksynnän peruuttaminen mukaan luettuna, sen varmistamiseksi, että tuotannon vaatimustenmukaisuusmenettelyä noudatetaan asianmukaisesti.
V LUKU
EY-TYYPPIHYVÄKSYNTÖJEN MUUTOKSET
13 artikla
Yleiset säännökset
1. Valmistajan on viipymättä ilmoitettava EY-tyyppihyväksynnän myöntäneelle jäsenvaltiolle kaikista muutoksista hyväksyntäasiakirjojen tietoihin. Kyseisen jäsenvaltion on tässä luvussa annettujen sääntöjen mukaisesti päätettävä, mitä menettelyä on noudatettava. Tarvittaessa jäsenvaltio voi valmistajaa kuultuaan päättää, että on myönnettävä uusi EY-tyyppihyväksyntä.
2. EY-tyyppihyväksynnän muutosta koskeva hakemus toimitetaan yksinomaan alkuperäisen EY-tyyppihyväksynnän myöntäneelle jäsenvaltiolle.
3. Jos jäsenvaltio toteaa, että muutoksen tekemiseksi tarvitaan uusia tarkastuksia tai uusia testejä, sen on ilmoitettava tästä valmistajalle. Jäljempänä 14 ja 15 artiklassa tarkoitettuja menettelyjä sovelletaan vasta sen jälkeen, kun vaadittavat uudet tarkastukset tai uudet testit on suoritettu hyväksyttävästi.
14 artikla
Ajoneuvoja koskevat erityissäännökset
1. Jos hyväksyntäasiakirjojen tiedot ovat muuttuneet, muutosta nimitetään ”tarkistukseksi”.
Tällaisissa tapauksissa hyväksyntäviranomaisen on tarvittaessa annettava uudelleen hyväksyntäasiakirjojen tarkistettu sivu ja osoitettava selvästi jokaisella tarkistetulla sivulla muutoksen luonne ja sivun uudelleen antamisen päivämäärä. Hyväksyntäasiakirjojen konsolidoidun, päivitetyn toisinnon, johon on liitetty yksityiskohtainen kuvaus muutoksista, katsotaan täyttävän tämän vaatimuksen.
2. Tarkistusta nimitetään ”laajennukseksi”, jos 1 kohdassa säädetyn lisäksi
a)
vaaditaan lisätarkastuksia tai uusia testejä;
b)
jokin EY-tyyppihyväksyntätodistuksen sisältämä tieto, lukuun ottamatta sen liitteitä, on muuttunut;
c)
jonkin hyväksyttyyn ajoneuvotyyppiin sovellettavan säädöksen nojalla tulee voimaan uusia vaatimuksia.
Tällöin hyväksyntäviranomaisen on annettava tarkistettu EY-tyyppihyväksyntätodistus, jossa on laajennusnumero, joka suurenee jo myönnettyjen peräkkäisten laajennusten määrää vastaavasti.
Hyväksyntätodistuksesta on selvästi käytävä ilmi laajennuksen peruste ja uudelleenmyöntämispäivä.
3. Aina kun on annettu muutettuja sivuja tai konsolidoitu, päivitetty toisinto, hyväksyntätodistuksen liitteenä olevaa hyväksyntäasiakirjojen hakemistoa on vastaavasti muutettava niin, että siitä käy ilmi viimeisimmän laajennuksen tai tarkistuksen päivämäärä tai päivitetyn toisinnon viimeisimmän konsolidoinnin päivämäärä.
4. Ajoneuvotyypin hyväksyntään ei vaadita muutosta, jos 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetut uudet vaatimukset ovat teknisesti merkityksettömiä kyseisen ajoneuvotyypin kannalta tai koskevat muita ajoneuvoluokkia kuin sitä, johon kyseinen ajoneuvo kuuluu.
15 artikla
Järjestelmiä, osia tai erillisiä teknisiä yksiköitä koskevat erityissäännökset
1. Jos hyväksyntäasiakirjojen tiedot ovat muuttuneet, muutosta nimitetään ”tarkistukseksi”.
Tällaisissa tapauksissa hyväksyntäviranomaisten on tarvittaessa annettava uudelleen hyväksyntäasiakirjojen tarkistetut sivut ja osoitettava selvästi jokaisella tarkistetulla sivulla muutoksen luonne ja sivun uudelleen antamisen päivämäärä. Hyväksyntäasiakirjojen konsolidoidun, päivitetyn toisinnon, johon on liitetty yksityiskohtainen kuvaus muutoksista, katsotaan myös täyttävän tämän vaatimuksen.
2. Tarkistusta nimitetään ”laajennukseksi”, jos 1 kohdassa säädetyn lisäksi
a)
vaaditaan lisätarkastuksia tai uusia testejä;
b)
jokin EY-tyyppihyväksyntätodistuksen sisältämä tieto, lukuun ottamatta sen liitteitä, on muuttunut;
c)
jonkin hyväksyttyyn järjestelmään, osaan tai erilliseen tekniseen yksikköön sovellettavan säädöksen nojalla tulee voimaan uusia vaatimuksia.
Tällöin hyväksyntäviranomaisen on annettava tarkistettu EY-tyyppihyväksyntätodistus, jossa on laajennusnumero, joka suurenee jo myönnettyjen peräkkäisten laajennusten määrää vastaavasti. Jos muutoksen syynä on 2 kohdan c alakohdan soveltaminen, hyväksyntänumeron kolmatta osaa on päivitettävä.
Hyväksyntätodistuksesta on selvästi käytävä ilmi laajennuksen peruste ja uudelleenmyöntämispäivä.
3. Aina kun on annettu muutettuja sivuja tai konsolidoitu, päivitetty toisinto, hyväksyntätodistuksen liitteenä olevaa hyväksyntäasiakirjojen hakemistoa on vastaavasti muutettava niin, että siitä käy ilmi viimeisimmän laajennuksen tai tarkistuksen päivämäärä tai päivitetyn toisinnon viimeisimmän konsolidoinnin päivämäärä.
16 artikla
Muutosten antaminen ja niistä ilmoittaminen
1. Jos kyseessä on laajennus, hyväksyntäviranomaisten on päivitettävä kaikki tarvittavat EY-tyyppihyväksyntätodistuksen osat, sen liitteet ja hyväksymisasiakirjojen hakemisto. Päivitetty todistus liitteineen on toimitettava hakijalle ilman aiheetonta viivästystä.
2. Jos kyseessä on tarkistus, hyväksyntäviranomaisen on annettava hakijalle ilman aiheetonta viivästystä tarkistetut asiakirjat tai konsolidoitu, päivitetty toisinto, myös hyväksyntäasiakirjojen tarkistettu hakemisto.
3. Hyväksyntäviranomaisen on ilmoitettava kaikista EY-tyyppihyväksyntiin tehdyistä muutoksista muiden jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisille 8 artiklassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti.
VI LUKU
AJONEUVON EY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN VOIMASSAOLO
17 artikla
Voimassaolon päättyminen
1. Ajoneuvon EY-tyyppihyväksynnän voimassaolo lakkaa, kun
a)
jossakin hyväksyttyyn ajoneuvoon sovellettavassa säädöksessä säädetyt uudet vaatimukset tulevat pakollisiksi uusien ajoneuvojen rekisteröinnissä, myynnissä tai käyttöönotossa, eikä hyväksynnän niitä vastaava päivittäminen ole mahdollista;
b)
hyväksytyn ajoneuvon tuotanto lopetetaan vapaaehtoisesti pysyvästi;
c)
hyväksynnän voimassaolo päättyy erityisrajoituksen vuoksi.
2. Jos voimassaolon päättyminen koskee ainoastaan yhtä jonkin tyypin varianteista tai ainoastaan yhtä jonkin variantin versioista, kyseisen ajoneuvon EY-tyyppihyväksynnän voimassaolo päättyy ainoastaan tämän variantin tai version osalta.
3. Kun tietyn ajoneuvotyypin valmistus lopullisesti päättyy, valmistajan on ilmoitettava tästä kyseisen ajoneuvon EY-tyyppihyväksynnän myöntäneelle hyväksyntäviranomaiselle. Saatuaan tällaisen ilmoituksen viranomaisen on 20 työpäivän kuluessa ilmoitettava siitä muiden jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisille.
Jäljempänä olevaa 27 artiklaa sovelletaan keskeytyksiin ainoastaan tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa.
4. Kun ajoneuvon EY-tyyppihyväksynnän voimassaolo on päättymässä, valmistajan on ilmoitettava siitä EY-tyyppihyväksynnän myöntäneelle hyväksyntäviranomaiselle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista.
Hyväksyntäviranomaisen on ilman aiheetonta viivytystä ilmoitettava kaikki asiaan liittyvät tiedot muiden jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisille, jotta voidaan tarvittaessa soveltaa 27 artiklassa tarkoitettua menettelyä. Tässä ilmoituksessa on erityisesti mainittava viimeisen valmistetun ajoneuvon valmistuspäivä ja tunnusnumero.
VII LUKU
VAATIMUSTENMUKAISUUSTODISTUS JA MERKINNÄT
18 artikla
Vaatimustenmukaisuustodistus
1. Ajoneuvon EY-tyyppihyväksynnän haltijana valmistajan on toimitettava vaatimustenmukaisuustodistus, joka seuraa jokaista valmista, keskeneräistä tai valmistunutta, hyväksytyn ajoneuvotyypin mukaisesti valmistettua ajoneuvoa.
Keskeneräisen tai valmistuneen ajoneuvon ollessa kyseessä valmistajan on ilmoitettava vaatimustenmukaisuustodistuksen toisella sivulla ainoastaan ne tiedot, jotka on lisätty tai muutettu siinä hyväksyntävaiheessa, ja tarvittaessa liitettävä todistukseen kaikki edellisen vaiheen vaatimustenmukaisuustodistukset.
2. Vaatimustenmukaisuustodistus on laadittava jollakin Euroopan yhteisön virallisista kielistä. Mikä tahansa jäsenvaltio voi pyytää, että vaatimustenmukaisuustodistus käännetään sen omalle kielelle tai omille kielille.
3. Vaatimustenmukaisuustodistus on suunniteltava niin, että sen väärentäminen ei ole mahdollista. Tätä varten on käytettävä paperia, joka on suojattu joko värigrafiikalla tai vesileimattu valmistajan tunnuksella.
4. Vaatimustenmukaisuustodistus on täytettävä kokonaisuudessaan, eikä siihen voida sisällyttää muita ajoneuvon käyttöä koskevia rajoituksia kuin ne, joista on säädetty jossakin säädöksessä.
5. Liitteessä IX olevassa I osassa säädetyn vaatimustenmukaisuustodistuksen, joka annetaan 20 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisessa menettelyssä hyväksytyille ajoneuvoille, otsikossa on oltava maininta ”20 artiklan nojalla tyyppihyväksytyille valmiille/valmistuneille ajoneuvoille (tilapäinen hyväksyntä)”.
6. Liitteessä IX olevassa I osassa säädetyn vaatimustenmukaisuustodistuksen, joka annetaan 22 artiklan mukaisesti hyväksytyille ajoneuvoille, otsikossa on oltava maininta ”pieninä sarjoina tyyppihyväksytyille valmiille/valmistuneille ajoneuvoille” ja lähellä sitä valmistusvuosi sekä sen jäljessä järjestysnumero, joka sijoittuu yhden ja liitteessä XII osoitetun rajan välille ja ilmaisee kunkin valmistusvuoden osalta kyseisen ajoneuvon järjestyksen kyseisen vuoden valmistuserässä.
7. Valmistaja voi toimittaa vaatimustenmukaisuustodistukseen sisältyviä tietoja sähköisesti jäsenvaltion rekisteröintiviranomaiselle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
8. Vaatimustenmukaisuustodistuksen kaksoiskappaleen voi antaa ainoastaan valmistaja. Kaikkien todistuksen kaksoiskappaleiden etupuolella on oltava selkeästi näkyvällä tavalla merkittynä sana ”kaksoiskappale”.
19 artikla
EY-tyyppihyväksyntämerkki
1. Osan tai erillisen teknisen yksikön valmistajan on kiinnitettävä kuhunkin hyväksytyn tyypin mukaisesti valmistettuun osaan tai yksikköön asiaa koskevassa erityisdirektiivissä tai -asetuksessa vaadittu EY-tyyppihyväksyntämerkki, riippumatta siitä, onko kyseinen osa tai yksikkö osa jotakin järjestelmää.
2. Jos EY-tyyppihyväksyntämerkkiä ei vaadita, valmistajan on kiinnitettävä osaan tai yksikköön vähintään kauppanimensä tai tavaramerkkinsä sekä tyyppi- ja/tai tunnusnumero.
3. EY-tyyppihyväksyntämerkin on oltava liitteen VII lisäyksen mukainen.
VIII LUKU
ERITYISDIREKTIIVIEN KANSSA YHTEENSOPIMATTOMAT UUDET TEKNIIKAT TAI RATKAISUT
20 artikla
Uusille tekniikoille tai ratkaisuille myönnettävät vapautukset
1. Jäsenvaltiot voivat valmistajan hakemuksesta myöntää EY-tyyppihyväksynnän yhden tai useamman liitteessä IV olevassa I osassa luetellun säädöksen kanssa yhteensopimatonta tekniikkaa tai ratkaisuja sisältävälle järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön tyypille sillä edellytyksellä, että komissio on antanut tähän luvan 40 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
2. Jäsenvaltio voi, ennen kuin päätös hyväksynnän mahdollisesta myöntämisestä on tehty, myöntää haetun vapautuksen piiriin kuuluvalle ajoneuvotyypille tilapäisen, ainoastaan sen alueella voimassa olevan hyväksynnän sillä edellytyksellä, että se ilmoittaa tästä komissiolle ja muille jäsenvaltioille viipymättä toimittamalla niille seuraavista osista koostuvan asiakirjakokonaisuuden:
a)
perustelut sille, että kyseiset tekniikat tai ratkaisut tekevät järjestelmästä, osasta tai erillisestä teknisestä yksiköstä vaatimusten kanssa yhteensopimattoman;
b)
asiaan liittyvien turvallisuus- ja ympäristönäkökohtien sekä toteutettujen toimenpiteiden kuvaus;
c)
testien ja niistä saatujen tulosten kuvaus, joka osoittaa, että verrattuna vaatimuksiin, joista vapautusta haetaan, taataan vähintään vastaavaa turvallisuuden ja ympäristönsuojelun taso.
3. Muut jäsenvaltiot voivat päättää hyväksyä 2 kohdassa tarkoitetun tilapäisen hyväksynnän alueellaan.
4. Komissio päättää 40 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti, voiko jäsenvaltio myöntää EY-tyyppihyväksynnän kyseiselle ajoneuvotyypille.
Päätöksessä on tarvittaessa ilmoitettava myös, onko päätöksen voimassaololle asetettu rajoituksia, kuten aikarajoja. Hyväksyntä on joka tapauksessa voimassa vähintään 36 kuukautta.
Jos komissio päättää evätä hyväksynnän, jäsenvaltion on välittömästi ilmoitettava tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tilapäisen tyyppihyväksynnän haltijalle, että tilapäinen hyväksyntä peruutetaan kuuden kuukauden kuluttua päivästä, jona komissio on tehnyt päätöksen. Ajoneuvot, jotka on valmistettu tilpäisen hyväksynnän mukaisesti ennen sen peruuttamista, saa kuitenkin rekisteröidä, myydä tai ottaa käyttöön jossakin tilapäisen hyväksynnän hyväksyneessä jäsenvaltiossa.
5. Tätä artiklaa ei sovelleta, jos järjestelmä, osa tai erillinen tekninen yksikkö on sellaisen UNECE-säännön mukainen, johon komissio on liittynyt.
21 artikla
Vaaditut toimet
1. Jos komissio toteaa, että 20 artiklan mukaisen vapautuksen myöntämiselle on pätevät perusteet, sen on välittömästi toteutettava tarvittavat toimenpiteet kyseisten erityisdirektiivien tai -asetusten mukauttamiseksi. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa liitteessä IV olevassa I osassa lueteltujen erityisdirektiivien tai -asetusten muita kuin keskeisiä osia, vahvistetaan ja niitä päivitetään 40 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
Jos 20 artiklan nojalla myönnettävä vapautus liittyy UNECE-sääntöön, komissio ehdottaa kyseiseen UNECE-sääntöön muutosta tarkistetun vuoden 1958 sopimuksen mukaisesti sovellettavaa menettelyä noudattaen.
2. Heti kun asiaa koskevat säädökset on muutettu, kaikki vapautukseen liittyvät rajoitukset on välittömästi poistettava.
Jos tarvittavia toimenpiteitä säädösten mukauttamiseksi ei ole toteutettu, vapautuksen voimassaoloa voidaan hyväksynnän myöntäneen jäsenvaltion pyynnöstä jatkaa toisella päätöksellä, joka tehdään 40 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
IX LUKU
PIENINÄ SARJOINA VALMISTETUT AJONEUVOT
22 artikla
Pienten sarjojen EY-tyyppihyväksyntä
1. Valmistajan pyynnöstä ja liitteessä XII olevan A osan 1 kohdassa vahvistetuissa määrää koskevissa rajoissa jäsenvaltioiden on myönnettävä 6 artiklan 4 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti EY-tyyppihyväksyntä ajoneuvotyypille, joka täyttää vähintään liitteessä IV olevan I osan lisäyksessä annetut vaatimukset.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua menettelyä ei sovelleta erikoiskäyttöön tarkoitettuihin ajoneuvoihin.
3. EY-tyyppihyväksyntätodistukset on numeroitava liitteen VII mukaisesti.
23 artikla
Pienten sarjojen kansallinen tyyppihyväksyntä
1. Jos ajoneuvoja valmistetaan liitteessä XII olevan A osan 2 kohdassa säädetyissä määrää koskevissa rajoissa, jäsenvaltiot voivat myöntää vapautuksen yhden tai useamman liitteessä IV tai liitteessä XI luetellun säädöksen yhdestä tai useammasta vaatimuksesta, edellyttäen että ne asettavat vastaavat vaihtoehtoiset vaatimukset.
’Vaihtoehtoisilla vaatimuksilla’ tarkoitetaan hallinnollisia säännöksiä ja teknisiä vaatimuksia, joilla pyritään varmistamaan liikenneturvallisuuden ja ympäristönsuojelun taso, joka vastaa mahdollisimman hyvin liitteen IV tai liitteen XI säännöksillä aikaan saatua tasoa.
2. Jäsenvaltiot voivat 1 kohdassa tarkoitettujen ajoneuvojen osalta myöntää vapautuksen yhdestä tai useammasta tämän direktiivin säännöksestä.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista säännöksistä voidaan myöntää vapautuksia ainoastaan, jos jäsenvaltiolla on asialliset perusteet siihen.
4. Kun ajoneuvoja tyyppihyväksytään tämän artiklan nojalla, jäsenvaltioiden on hyväksyttävä järjestelmät, osat tai erilliset tekniset yksiköt, jotka on tyyppihyväksytty liitteessä IV lueteltujen säädösten mukaisesti.
5. Tyyppihyväksyntätodistuksessa on täsmennettävä 1 ja 2 kohdan mukaisesti myönnettyjen poikkeusten laatu.
Tämän kohdan mukaisesti myönnetyssä tyyppihyväksyntätodistuksessa, jonka malli annetaan liitteessä VI, ei voi olla otsikkoa ”Ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntätodistus”. Hyväksyntätodistukset on kuitenkin numeroitava liitteen VII mukaisesti.
6. Tyyppihyväksyntä on voimassa vain hyväksynnän myöntäneen jäsenvaltion alueella. Valmistajan pyynnöstä hyväksyntäviranomaisen on kuitenkin lähetettävä kirjattuna kirjeenä tai sähköpostilla jäljennös tyyppihyväksyntätodistuksesta ja sen liitteistä valmistajan nimeämien jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisille.
Tällaisen jäsenvaltion on 60 päivän kuluessa tällaisen kirjeen tai sähköpostin vastaanottamisesta ilmoitettava, hyväksyykö se tyyppihyväksynnän. Sen on virallisesti ilmoitettava tästä päätöksestään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetulle hyväksyntäviranomaiselle.
Jäsenvaltio ei saa evätä tyyppihyväksyntää, jollei sillä ole perusteltua syytä uskoa, että tekniset säännökset, joiden mukaisesti ajoneuvo on hyväksytty, eivät vastaa sen omia säännöksiä.
7. Jos hakija haluaa myydä, rekisteröidä tai ottaa käyttöön ajoneuvon toisessa jäsenvaltiossa, hyväksynnän myöntäneen jäsenvaltion on hakijan pyynnöstä toimitettava hänelle jäljennös tyyppihyväksyntätodistuksesta, hyväksyntäasiakirjat mukaan luettuina.
Jäsenvaltion on sallittava tämän ajoneuvon myynti, rekisteröinti tai käyttöönotto, jollei sillä ole perusteltua syytä uskoa, että tekniset säännöt, joiden mukaisesti ajoneuvo on hyväksytty, eivät vastaa sen omia säännöksiä.
X LUKU
YKSITTÄISHYVÄKSYNNÄT
24 artikla
Yleiset säännökset
1. Jäsenvaltiot voivat siitä riippumatta, onko kyseessä ajoneuvon ainoa kappale, myöntää tietylle ajoneuvolle vapautuksen yhdestä tai useammasta tämän direktiivin säännöksestä tai yhdestä tai useammasta liitteessä IV tai XI luetellusta säädöksestä sillä edellytyksellä, että ne asettavat vaihtoehtoisia vaatimuksia.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista säännöksistä saa myöntää vapautuksia ainoastaan, jos jäsenvaltiolla on siihen asialliset perusteet.
’Vaihtoehtoisilla vaatimuksilla’ tarkoitetaan hallinnollisia säännöksiä ja teknisiä vaatimuksia, joilla pyritään varmistamaan liikenneturvallisuuden ja ympäristönsuojelun taso, joka vastaa mahdollisimman hyvin liitteen IV tai liitteen XI säännöksillä aikaan saatua tasoa.
2. Jäsenvaltiot eivät saa suorittaa rikkovia testejä. Niiden on käytettävä kaikkia asiaankuuluvia tietoja, jotka hakija on toimittanut osoittaakseen vaihtoehtoisten vaatimusten mukaisuuden.
3. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä kaikki järjestelmien, osien tai erillisten teknisten yksiköiden EY-tyyppihyväksynnät vaihtoehtoisten vaatimusten sijasta.
4. Valmistajan tai ajoneuvon omistajan tai heidän puolestaan toimivan yhteisöön sijoittautuneen henkilön on jätettävä yksittäishyväksyntää koskeva hakemus.
5. Jäsenvaltion on myönnettävä yksittäishyväksyntä, jos ajoneuvo on hakemukseen liitetyn kuvauksen mukainen ja täyttää sovellettavat tekniset vaatimukset; jäsenvaltion on tällöin ilman aiheetonta viivytystä annettava yksittäishyväksyntätodistus.
Yksittäishyväksyntätodistuksen on perustuttava tämän direktiivin liitteessä VI säädettyyn EY-tyyppihyväksyntätodistuksen malliin, ja siihen on sisällytettävä vähintäänkin ne tiedot, joita tarvitaan ajoneuvojen rekisteröintiasiakirjoista 29 päivänä huhtikuuta 1999 annetussa neuvoston direktiivissä 1999/37/EY (13) säädetyn rekisteröintihakemuksen täyttämiseen. Yksittäishyväksyntätodistuksissa ei saa olla otsikkoa ”ajoneuvon EY-hyväksyntä”.
Yksittäishyväksyntätodistuksessa on oltava kyseisen ajoneuvon tunnusnumero.
6. Yksittäishyväksyntä on voimassa vain sen myöntäneen jäsenvaltion alueella.
Jos hakija haluaa myydä, rekisteröidä tai ottaa toisessa jäsenvaltiossa käyttöön yksittäishyväksytyn ajoneuvon, hyväksynnän myöntäneen jäsenvaltion on pyynnöstä toimitettava hakijalle lausunto teknisistä säännöksistä, joiden mukaisesti ajoneuvo on hyväksytty.
Jos jäsenvaltio on myöntänyt ajoneuvolle yksittäishyväksynnän tämän artiklan säännösten mukaisesti, toisen jäsenvaltion on sallittava tällaisen ajoneuvon myynti, rekisteröinti tai käyttöönotto, jollei sillä ole perusteltua syytä uskoa, että tekniset säännökset, joiden mukaisesti ajoneuvo on hyväksytty, eivät vastaa sen omia säännöksiä.
7. Ajoneuvon valmistajan tai omistajan pyynnöstä jäsenvaltioiden on myönnettävä yksittäishyväksyntä ajoneuvolle, joka on tämän direktiivin säännösten sekä liitteessä IV tai XI lueteltujen säädösten mukainen.
Tällaisesssa tapauksessa jäsenvaltioiden on hyväksyttävä yksittäishyväksyntä ja sallittava ajoneuvon myynti, rekisteröinti ja käyttöönotto.
8. Tämän artiklan säännöksiä voidaan soveltaa ajoneuvoihin, jotka on tyyppihyväksytty tämän direktiivin mukaisesti ja joita on muutettu ennen niiden ensimmäistä rekisteröintiä tai käyttöönottoa.
25 artikla
Erityissäännökset
1. Edellä 24 artiklassa säädettyä menettelyä voidaan monivaiheisen tyyppihyväksyntämenettelyn mukaisesti soveltaa myös johonkin tiettyyn ajoneuvoon sen valmistumisen perättäisten vaiheiden aikana.
2. Edellä 24 artiklassa säädetyllä menettelyllä ei voida korvata mitään monivaiheisen EY-tyyppihyväksyntämenettelyn tavanomaiseen kulkuun kuuluvaa välivaihetta, eikä sitä voida käyttää ensimmäisen vaiheen hyväksynnän hankkimiseen ajoneuvolle.
XI LUKU
REKISTERÖINTI, MYYNTI JA KÄYTTÖÖNOTTO
26 artikla
Ajoneuvojen rekisteröinti, myynti ja käyttöönotto
1. Jäsenvaltiot saavat rekisteröidä ajoneuvot ja sallia niiden myynnin ja käyttöönoton ainoastaan, jos ne on varustettu voimassa olevalla vaatimustenmukaisuustodistuksella, joka on annettu 18 artiklan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 29 ja 30 artiklan soveltamista.
Jäsenvaltioiden on sallittava keskeneräisten ajoneuvojen myynti, mutta ne voivat evätä tällaisten ajoneuvojen pysyvän rekisteröinnin tai käyttöönoton niin kauan kuin ajoneuvot ovat keskeneräisiä.
2. Ajoneuvoja, joille on myönnetty vapautus vaatimustenmukaisuustodistusta koskevasta vaatimuksesta, voidaan myydä tai ottaa käyttöön ainoastaan, jos ne täyttävät tämän direktiivin niitä koskevat tekniset vaatimukset.
3. Pieninä sarjoina valmistettujen ajoneuvojen osalta rekisteröityjen, myytyjen tai käyttöönotettujen ajoneuvojen lukumäärä vuodessa saa olla enintään liitteessä XII olevassa A osassa tarkoitettu yksiköiden lukumäärä.
27 artikla
Sarjan viimeisten ajoneuvojen rekisteröinti, myynti ja käyttöönotto
1. Jäsenvaltiot voivat liitteessä XII olevassa B osassa annettujen rajoitusten mukaisesti ja ainoastaan rajatun ajan rekisteröidä ajoneuvoja ja sallia niiden myynnin tai käyttöönoton, jos ne ovat sellaisen ajoneuvotyypin mukaisia, jonka EY-tyyppihyväksyntä ei ole enää voimassa.
Tämän artiklan 1 kohtaa sovelletaan ainoastaan yhteisön alueella oleviin ajoneuvoihin, jotka valmistusaikanaan kuuluivat voimassa olevan EY-tyyppihyväksynnän piiriin mutta joita ei ollut rekisteröity tai otettu käyttöön ennen mainitun EY-tyyppihyväksynnän voimassaolon päättymistä.
2. Tämän artiklan 1 kohdassa säädetty mahdollisuus on käytettävissä valmiiden ajoneuvojen osalta 12 kuukauden ja valmistuneiden ajoneuvojen osalta 18 kuukauden ajan päivämäärästä, jolloin EY-tyyppihyväksynnän voimassaolo päättyi.
3. Jos valmistaja haluaa käyttää 1 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, sen on toimitettava hakemus kunkin sellaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jota kyseisten ajoneuvojen käyttöönotto koskee. Hakemuksessa on eriteltävä ne tekniset ja/tai kaupalliset syyt, joiden vuoksi kyseiset ajoneuvot eivät ole uusien teknisten vaatimusten mukaisia.
Kyseisten jäsenvaltioiden on päätettävä kolmen kuukauden kuluessa pyynnön saamisesta, hyväksyvätkö ne, että kyseiset ajoneuvot rekisteröidään niiden alueella, ja kuinka monta tällaista ajoneuvoa ne hyväksyvät rekisteröitäviksi alueellaan.
4. Edellä 1, 2 ja 3 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin ajoneuvoihin, jotka kuuluivat kansallisen tyyppihyväksynnän piiriin mutta joita ei ollut rekisteröity tai otettu käyttöön ennen kyseisen hyväksynnän voimassaolon päättymistä 45 artiklan mukaisesti EY-tyyppihyväksyntämenettelyn pakollisen täytäntöönpanon vuoksi.
5. Jäsenvaltioiden on sovellettava asianmukaisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että tässä artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen rekisteröitävien tai käyttöön otettavien ajoneuvojen lukumäärää seurataan tehokkaasti.
28 artikla
Osien ja erillisten teknisten yksiköiden myynti ja käyttöönotto
1. Jäsenvaltiot saavat sallia osien tai erillisten teknisten yksiköiden myynnin ja käyttöönoton, jos ja vain jos nämä osat tai erilliset tekniset yksiköt täyttävät niitä koskevien säädösten vaatimukset ja niissä on oikeat, 19 artiklan mukaiset merkinnät.
2. Edellä 1 kohtaa ei sovelleta osiin tai erillisiin teknisiin yksiköihin, jotka on nimenomaan rakennettu tai suunniteltu uusiin ajoneuvoihin, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan.
3. Edellä 1 kohdasta poiketen jäsenvaltiot voivat sallia sellaisten osien tai erillisten teknisten yksiköiden myynnin ja käyttöönoton, jotka on 20 artiklan mukaisesti vapautettu yhdestä tai useammasta säädöksen säännöksestä tai jotka on tarkoitettu asennettaviksi kyseistä osaa tai erillistä teknistä yksikköä varten 22, 23 tai 24 artiklan nojalla myönnettyjen hyväksyntöjen piiriin kuuluviin ajoneuvoihin.
4. Edellä 1 kohdasta poiketen ja jollei säädöksessä toisin säädetä, jäsenvaltiot voivat sallia sellaisten osien tai erillisten teknisten yksiköiden myynnin ja käyttöönoton, jotka on tarkoitettu asennettaviksi ajoneuvoihin, joilta ei niiden käyttöönoton hetkellä edellytetty EY-tyyppihyväksyntää tämän direktiivin tai direktiivin 70/156/ETY nojalla.
XII LUKU
SUOJALAUSEKKEET
29 artikla
Tämän direktiivin mukaiset ajoneuvot, järjestelmät, osat tai erilliset tekniset yksiköt
1. Jos jäsenvaltio katsoo, että vaikka uudet ajoneuvot, järjestelmät, osat tai erilliset tekniset yksiköt ovat sovellettavien vaatimusten mukaisia tai asianmukaisesti merkittyjä, ne muodostavat silti vakavan vaaran liikenneturvallisuudelle tai vahingoittavat vakavasti ympäristöä tai kansanterveyttä, se voi enintään kuuden kuukauden ajaksi kieltäytyä rekisteröimästä tällaisia ajoneuvoja tai sallimasta tällaisten ajoneuvojen, osien tai erillisten teknisten yksiköiden myyntiä tai käyttöönottoa alueellaan.
Tässä tapauksessa kyseisen jäsenvaltion on viipymättä ilmoitettava tästä valmistajalle, muille jäsenvaltioille ja komissiolle ja ilmoitettava päätöksensä perusteena olevat syyt sekä erityisesti, perustuuko päätös:
-
puutteisiin asiaa koskevissa säädöksissä; vai
-
asiaa koskevien vaatimusten virheelliseen soveltamiseen.
2. Komissio kuulee päätöksen valmistelemiseksi mahdollisimman pian asianomaisia osapuolia ja erityisesti tyyppihyväksynnän myöntänyttä hyväksyntäviranomaista.
3. Jos 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet perustuvat puutteisiin asiaa koskevissa säädöksissä, on toteutettava aiheelliset toimenpiteet seuraavasti:
-
kun kyse on liitteessä IV olevassa I osassa luetelluista erityisdirektiiveistä tai -asetuksista, komissio muuttaa niitä 40 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen,
-
kun kyse on UNECE-säännöistä, komissio tekee tarvittavat muutosehdotukset asiaa koskeviin UNECE-sääntöihin tarkistetun vuoden 1958 sopimuksen nojalla sovellettavaa menettelyä noudattaen.
4. Jos 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet perustuvat asiaa koskevien vaatimusten virheelliseen soveltamiseen, komissio toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet tällaisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi.
30 artikla
Ajoneuvot, järjestelmät, osat tai erilliset tekniset yksiköt, jotka eivät ole hyväksytyn tyypin mukaisia
1. Jos EY-tyyppihyväksynnän myöntänyt jäsenvaltio katsoo, että vaatimustenmukaisuustodistuksella tai hyväksyntämerkillä varustetut uudet ajoneuvot, järjestelmät, osat tai erilliset tekniset yksiköt eivät ole sen hyväksymän tyypin mukaisia, sen on toteutettava aiheelliset toimenpiteet varmistaakseen, että valmistetut ajoneuvot, järjestelmät, osat tai erilliset tekniset yksiköt saadaan hyväksytyn tyypin mukaisiksi; tällainen toimenpide voi tarvittaessa olla myös tyyppihyväksynnän peruuttaminen. Kyseisen jäsenvaltion hyväksyntäviranomaisen on ilmoitettava muiden jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisille toteutetut toimenpiteet.
2. Poikkeamien EY-tyyppihyväksyntätodistuksesta tai hyväksyntäasiakirjoista on 1 kohtaa sovellettaessa katsottava merkitsevän sitä, ettei hyväksytyn tyypin mukaisuus täyty.
Ajoneuvoa ei pidetä hyväksytyn tyypin vastaisena, jos asiaa koskevissa säädöksissä säädetään vaihteluväleistä ja näitä vaihteluvälejä noudatetaan.
3. Jos jäsenvaltio osoittaa, että vaatimustenmukaisuustodistuksella tai hyväksyntämerkillä varustetut uudet ajoneuvot, osat tai erilliset tekniset yksiköt eivät ole hyväksytyn tyypin mukaisia, se voi pyytää EY-tyyppihyväksynnän myöntänyttä jäsenvaltiota tarkastamaan, että tuotannossa olevat ajoneuvot, järjestelmät, osat tai erilliset tekniset yksiköt ovat edelleen hyväksytyn tyypin mukaisia. Saatuaan tällaisen pyynnön kyseisen jäsenvaltion on toteutettava vaadittavat toimet mahdollisimman nopeasti ja joka tapauksessa kuuden kuukauden kuluessa pyynnön päiväyksestä.
4. Hyväksyntäviranomaisten on pyydettävä järjestelmän, osan, erillisen teknisen yksikön tai keskeneräisen ajoneuvon tyyppihyväksynnän myöntänyttä jäsenvaltiota toteuttamaan tarpeelliset toimet sen varmistamiseksi, että tuotannossa olevat ajoneuvot saadaan jälleen hyväksytyn tyypin mukaisiksi seuraavissa tapauksissa:
a)
kun kyse on ajoneuvon EY-tyyppihyväksynnästä, ja ajoneuvon vaatimustenvastaisuus johtuu yksinomaan järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön vaatimustenvastaisuudesta;
b)
kun kyse on monivaiheisesta tyyppihyväksynnästä, ja valmistuneen ajoneuvon vaatimustenvastaisuus johtuu yksinomaan keskeneräiseen ajoneuvoon olennaisesti kuuluvan järjestelmän, osan tai erillisen teknisen yksikön tai itse keskeneräisen ajoneuvon vaatimustenvastaisuudesta.
Saatuaan tällaisen pyynnön kyseisen jäsenvaltion on toteutettava vaadittavat toimet, tarvittaessa yhdessä pyynnön esittäneen jäsenvaltion kanssa, mahdollisimman nopeasti ja joka tapauksessa kuuden kuukauden kuluessa pyynnön päiväyksestä. Kun vaatimustenvastaisuus on todettu, kyseiselle järjestelmälle, osalle, erilliselle tekniselle yksikölle tai keskeneräiselle ajoneuvolle EY-tyyppihyväksynnän myöntäneen jäsenvaltion hyväksyntäviranomaisen on toteutettava 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet.
5. Hyväksyntäviranomaisten on 20 työpäivän kuluessa ilmoitettava toisilleen EY-tyyppihyväksynnän peruuttamisesta ja peruuttamisen syistä.
6. Jos EY-tyyppihyväksynnän myöntänyt jäsenvaltio riitauttaa sille ilmoitetun vaatimustenvastaisuuden, asianomaisten jäsenvaltioiden on pyrittävä ratkaisemaan erimielisyys. Komissiolle on ilmoitettava asiasta, ja se järjestää asiaankuuluvia neuvotteluja ratkaisun aikaansaamiseksi.
31 artikla
Sellaisten osien ja varusteiden myynti ja käyttöönotto, jotka voivat aiheuttaa merkittävän vaaran keskeisten järjestelmien moitteettomalle toiminnalle
1. Jäsenvaltiot saavat sallia sellaisten osien ja varusteiden myynnin, myyntiin tarjoamisen tai käyttöönoton, jotka voivat merkittävästi haitata ajoneuvon turvallisuuden tai ympäristönsuojelun tason kannalta olennaisten järjestelmien toimintaa, vain jos mainituille osille ja varusteille on myönnetty hyväksyntäviranomaisen lupa 5-10 kohdan mukaisesti.
2. Osat tai varusteet, jotka ovat luvanvaraisia 1 kohdan mukaisesti, sisällytetään liitteeseen XIII luotavaan luetteloon. Tätä koskevaa päätöstä on edellettävä raporttiin perustuva arviointi ja siinä on pyrittävä seuraavien osatekijöiden väliseen tasapainoon:
a)
ajoneuvoista, joihin tarkasteltavana olevia osia tai varusteita on asennettu, turvallisuudelle tai ympäristönsuojelun tasolle aiheutuvan vakavan vaaran olemassaolo; ja
b)
vaikutukset, joita tämän artiklan nojalla asetettavalla tarkasteltavana olevia osia ja varusteita koskevalla mahdollisella lupavaatimuksella on kuluttajiin ja valmistajiin jälkimarkkinoilla.
3. Edellä 1 kohtaa ei sovelleta alkuperäisosiin ja -varusteisiin, joita koskee ajoneuvoihin sovellettava järjestelmän tyyppihyväksyntä, eikä osiin tai varusteisiin, jotka on tyyppihyväksytty jonkin liitteessä IV luetellun säädöksen säännösten mukaisesti, paitsi jos kyseiset hyväksynnät liittyvät muihin näkökohtiin kuin mitä 1 kohdassa tarkoitetaan. Edellä 1 kohtaa ei sovelleta osiin ja varusteisiin, jotka on tuotettu yksinomaan kilpa-ajoneuvoihin, joita ei ole tarkoitettu käytettäviksi yleisillä teillä. Jos liitteeseen XIII sisällytetyt osat ja varusteet on tarkoitettu käytettäviksi sekä kilpa-ajoneuvoissa että ajoneuvoissa yleisillä teillä, näitä osia ja varusteita ei saa myydä tai tarjota myyntiin suurelle yleisölle käytettäviksi tiellä käytettävissä ajoneuvoissa, elleivät ne täytä tämän artiklan vaatimuksia.
Tarvittaessa komissio hyväksyy säännökset, jotka koskevat tässä kohdassa tarkoitettujen osien ja varusteiden tunnistamista.
4. Komissio vahvistaa toimijoita kuultuaan edellä 1 kohdassa tarkoitetun menettelyn ja lupamenettelyn sekä hyväksyy liitteessä XIII vahvistetun luettelon myöhempää päivittämistä koskevat ehdot. Näihin vaatimuksiin sisältyvät turvallisuutta, ympäristönsuojelua ja tarvittaessa testausstandardeja koskevat määräykset. Ne voivat perustua liitteessä IV lueteltuihin säädöksiin, ne voidaan laatia asiaa koskevan turvallisuus-, ympäristö- ja testausteknologian perusteella, tai, jos tämä ei ole tarkoituksenmukainen tapa saavuttaa vaadittavat turvallisuutta tai ympäristöä koskevat tavoitteet, ne voivat muodostua osan tai varusteen vertailusta alkuperäisen ajoneuvon tai tarpeen mukaan jonkin sen osan ympäristöä tai turvallisuutta koskevien ominaisuuksien kanssa.
5. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa osien tai varusteiden valmistajan on toimitettava hyväksyntäviranomaiselle nimetyn tutkimuslaitoksen laatima testiraportti, joka todistaa, että osat tai varusteet, joille lupaa haetaan, ovat 4 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten mukaisia. Valmistaja voi jättää tyyppiä ja osaa kohden vain yhden hakemuksen ja ainoastaan yhdelle hyväksyntäviranomaiselle.
Hakemuksessa on annettava yksityiskohtaiset tiedot seuraavista: osien tai varusteiden valmistaja, niiden varusteiden ja osien, joille lupaa haetaan, tyyppi, tunnus- ja osanumerot, sekä ajoneuvon valmistajan nimi, ajoneuvon tyyppi ja tarvittaessa valmistusvuodet tai muut tiedot, joiden avulla ajoneuvot, joihin asennettaviksi tällaiset osat tai varusteet on tarkoitettu, voidaan tunnistaa.
Jos hyväksyntäviranomainen katsoo, että testiraportin ja muun näytön huomioon ottaen kyseiset osat tai varusteet ovat 4 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten mukaiset, se antaa todistuksen valmistajalle ilman aiheetonta viivytystä. Tämän todistuksen nojalla osia tai varusteita saa myydä, saattaa myyntiin tai asentaa ajoneuvoihin yhteisössä edellyttäen, että 9 kohdan toista alakohtaa noudatetaan.
6. Kukin tämän artiklan perusteella luvan saanut osa ja varuste on merkittävä asianmukaisesti.
Komissio vahvistaa merkintä- ja pakkausvaatimukset sekä edellä 5 kohdassa mainitun todistuksen mallin ja numerointijärjestelmän.
7. Kohdassa 2-6 tarkoitetut toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia muun muassa täydentämällä niitä, hyväksytään 40 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
8. Valmistajan on ilmoitettava viipymättä todistuksen myöntäneelle hyväksyntäviranomaiselle kaikista muutoksista, jotka vaikuttavat todistuksen myöntämisen edellytyksiin. Kyseinen hyväksyntäviranomainen päättää, onko todistusta tarkistettava vai onko se myönnettävä uudelleen, sekä siitä, tarvitaanko uusia testejä.
Valmistaja on vastuussa sen varmistamisesta, että osat ja varusteet tuotetaan nyt ja tulevaisuudessa niiden edellytysten mukaisesti, joiden nojalla todistus on myönnetty.
9. Ennen luvan myöntämistä hyväksyntäviranomaisen on tarkistettava, että järjestelyt ja menettelyt, joilla varmistetaan tuotannon vaatimustenmukaisuuden tehokas valvonta, ovat tyydyttävät.
Jos hyväksyntäviranomainen havaitsee, että luvan myöntämisen edellytykset eivät enää täyty, sen on pyydettävä valmistajaa toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että osat ja varusteet saadaan jälleen vaatimusten mukaisiksi. Tarvittaessa sen on peruutettava lupa.
10. Jäsenvaltioiden erimielisyyksistä 5 kohdassa tarkoitettujen todistusten osalta on ilmoitettava komissiolle. Komissio toteuttaa jäsenvaltioita kuultuaan asianmukaiset toimenpiteet, tarvittaessa myös vaatii luvan peruuttamista.
11. Tätä artiklaa ei sovelleta osaan tai varusteeseen, ennen kuin se on lueteltu liitteessä XIII. Kutakin liitteeseen XIII lisättävää merkintää tai merkintäryhmää varten on asetettava kohtuullinen siirtymäaika, jotta osan tai varusteen valmistaja voisi hakea ja saada luvan. Samaan aikaan voidaan tarvittaessa asettaa päivämäärä, jota ennen tyyppihyväksyttyihin ajoneuvoihin suunnitellut osat ja varusteet jäävät tämän artiklan soveltamisalan ulkopuolelle.
12. Siihen saakka kun on tehty päätös siitä, onko osa tai varuste sisällytettävä 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon, jäsenvaltiot voivat pitää voimassa kansalliset säännöksensä, jotka koskevat osia tai varusteita, jotka voivat vaarantaa huomattavalla tavalla ajoneuvon turvallisuuden tai ympäristönsuojelun tason kannalta olennaisten järjestelmien toimintaa.
Kun tällainen päätös on tehty, osia tai varusteita koskevien kansallisten säännösten voimassaolo päättyy.
13. Jäsenvaltiot eivät saa hyväksyä 29 päivästä lokakuuta 2007 alkaen osia ja varusteita koskevia uusia säännöksiä, jotka voivat vaikuttaa ajoneuvon turvallisuuden tai ympäristöystävällisyyden kannalta olennaisten järjestelmien moitteettomaan toimintaan.
32 artikla
Ajoneuvojen vetäminen pois markkinoilta
1. Jos valmistajan, jolle on myönnetty ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntä, on jonkin säädöksen tai direktiivin 2001/95/EY säännösten nojalla vedettävä jo myytyjä, rekisteröityjä tai käyttöön otettuja ajoneuvoja pois markkinoilta sen vuoksi, että yksi tai useampi ajoneuvoon asennettu järjestelmä, osa tai erillinen tekninen yksikkö siitä riippumatta, onko se tämän direktiivin nojalla asianmukaisesti hyväksytty, aiheuttaa vakavan vaaran liikenneturvallisuudelle, kansanterveydelle tai ympäristönsuojelulle, valmistajan on välittömästi ilmoitettava tästä ajoneuvon hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle.
2. Valmistajan on ehdotettava hyväksyntäviranomaiselle korjaavia toimia, joilla 1 kohdassa tarkoitettu vaara voidaan poistaa. Hyväksyntäviranomaisen on toimitettava ehdotetut toimenpiteet muiden jäsenvaltioiden viranomaisille tiedoksi viipymättä.
Toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että toimenpiteet on tosiasiallisesti toteutettu niiden alueella.
3. Jos kyseiset viranomaiset pitävät toimenpiteitä riittämättöminä tai jos niitä ei ole toteutettu riittävän nopeasti, niiden on ilmoitettava tästä viipymättä hyväksyntäviranomaiselle, joka on myöntänyt ajoneuvon EY-tyyppihyväksynnän.
Hyväksyntäviranomaisen on sen jälkeen ilmoitettava tästä valmistajalle. Jos EY-tyyppihyväksynnän myöntänyt hyväksyntäviranomainen ei itse ole tyytyväinen valmistajan toimenpiteisiin, se toteuttaa vaadittavat suojaustoimenpiteet, joihin kuuluu myös ajoneuvon EY-tyyppihyväksynnän peruuttaminen, jos valmistaja ei ehdota ja pane täytäntöön tehokkaita korjaavia toimenpiteitä. Jos ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntä peruutetaan, kyseisen hyväksyntäviranomaisen on ilmoitettava tästä valmistajalle, muiden asianomaisten jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisille ja komissiolle kirjatulla kirjeellä tai vastaavalla sähköisellä välineellä 20 työpäivän kuluessa.
4. Tätä artiklaa sovelletaan myös osiin, joita minkään säädöksen vaatimukset eivät koske.
33 artikla
Päätöksistä ilmoittaminen ja käytettävissä olevat muutoksenhakukeinot
Jokainen tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen säännösten nojalla tehty päätös sekä jokainen EY-tyyppihyväksynnän epäämisen tai peruuttamisen tai rekisteröinnin epäämisen tai myyntikiellon sisältävä päätös on perusteltava yksityiskohtaisesti.
Näistä päätöksistä ja asianomaisen jäsenvaltion voimassa olevien lakien mukaisesti käytettävissä olevista muutoksenhakukeinoista ja niille asetetuista määräajoista on ilmoitettava asianosaiselle.
XIII LUKU
KANSAINVÄLISET SÄÄNNÖT
34 artikla
EY-tyyppihyväksyntään vaaditut UNECE-säännöt
1. UNECE-säännöt, joihin yhteisö on liittynyt ja jotka luetellaan liitteessä IV olevassa I osassa ja liitteessä XI, ovat osa ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntää samalla tavalla kuin erityisdirektiivit tai -asetukset. Niitä sovelletaan liitteessä IV olevassa I osassa ja liitteessä XI olevan taulukon asiaa koskevissa sarakkeissa lueteltuihin ajoneuvoluokkiin.
2. Kun yhteisö on päättänyt soveltaa UNECE-sääntöä pakollisena sääntönä ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntää varten päätöksen 97/836/EY 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti, tämän direktiivin liitteitä muutetaan vastaavasti tämän direktiivin 40 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Säädöksessä, jolla tämän direktiivin liitteitä muutetaan, on myös asetettava päivämäärät UNECE-säännön tai sen muutosten pakolliselle soveltamiselle. Jäsenvaltioiden on kumottava tai mukautettava mahdolliset kansalliset lakinsa, jotka eivät ole yhteensopivia kyseisen UNECE-säännön kanssa.
Jos tällainen UNECE-sääntö korvaa olemassa olevan erityisdirektiivin tai -asetuksen, vastaava merkintä liitteessä IV olevassa I osassa ja liitteessä XI korvataan UNECE-säännön numerolla, ja vastaava merkintä liitteessä IV olevassa II osassa poistetaan samaa menettelyä noudattaen.
3. Edellä 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa UNECE-säännöllä korvattu erityisdirektiivi tai -asetus kumotaan 40 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
Jos erityisdirektiivi kumotaan, jäsenvaltioiden on kumottava kansalliset säädökset, jotka on annettu kyseisen direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä.
4. Tässä direktiivissä tai erityisdirektiiveissä tai -asetuksissa voidaan viitata suoraan kansainvälisiin standardeihin ja asetuksiin toistamatta niitä yhteisön säädöksissä.
35 artikla
UNECE-sääntöjen ja direktiivien tai asetusten vastaavuus
1. Liitteessä IV olevassa II osassa luetellut UNECE-säännöt katsotaan vastaavia erityisdirektiivejä tai -asetuksia vastaaviksi, jos niillä on sama soveltamisala ja kohde.
Jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisten on hyväksyttävä näiden UNECE-sääntöjen mukaisesti myönnetyt hyväksynnät ja soveltuvin osin asiaan kuuluvat tyyppihyväksyntämerkit vastaavan erityisdirektiivin tai -asetuksen mukaisesti myönnettyjen vastaavien hyväksyntöjen ja hyväksyntämerkkien sijasta.
2. Jos yhteisö on päättänyt 1 kohdan tarkoitusta varten soveltaa uutta UNECE-sääntöä tai UNECE-sääntöä, sellaisena kuin se on muutettuna, tämän direktiivin liitteessä IV oleva II osa muutetaan asianmukaisesti. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 40 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
36 artikla
Vastaavuus muiden sääntöjen kanssa
Neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta tunnustaa yhteisön ja kolmansien maiden välillä tehtyjen monen- tai kahdenvälisten sopimusten puitteissa tässä direktiivissä vahvistettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden EY-tyyppihyväksyntää koskevien edellytysten tai säännösten vastaavuuden kansainvälisesti tai kolmansissa maissa vahvistettujen menettelyjen kanssa.
XIV LUKU
TEKNISEN TIEDON TARJOAMINEN
37 artikla
Käyttäjille tarkoitetut tiedot
1. Valmistaja ei saa toimittaa mitään teknisiä tietoja, jotka liittyvät tässä direktiivissä tai liitteessä IV luetelluissa säädöksissä annettuihin tietoihin ja jotka eroavat hyväksyntäviranomaisen hyväksymistä tiedoista.
2. Jos säädöksessä tästä nimenomaisesti säädetään, valmistajan on asetettava käyttäjien saataville kaikki asiaan liittyvät tiedot ja tarvittavat ohjeet, joissa kuvataan kaikki ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen yksikön käyttöön liittyvät erityisehdot tai -rajoitukset.
Nämä tiedot on tarjottava Euroopan yhteisön virallisilla kielillä. Tiedot on yhteisymmärryksessä hyväksyntäviranomaisen kanssa annettava soveltuvassa asiakirjassa, kuten omistajan käsikirjassa tai huoltokirjassa.
38 artikla
Osien tai erillisten teknisten yksiköiden valmistajille tarkoitetut tiedot
1. Ajoneuvon valmistajan on asetettava osien tai erillisten teknisten yksiköiden valmistajien saataville kaikki ne tiedot, joita tarvitaan osien tai erillisten teknisten yksiköiden EY-tyyppihyväksyntään tai luvan saamiseen 31 artiklan nojalla; näihin tietoihin voi tarvittaessa sisältyä säädöksen liitteessä tai lisäyksessä erityisesti lueteltuja piirustuksia.
Ajoneuvon valmistajalla on oikeus edellyttää osien tai erillisten teknisten yksiköiden valmistajilta sitovaa sopimusta, jolla suojataan muiden kuin julkisten, myös teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyvien, tietojen luottamuksellisuus.
2. Osien tai erillisten teknisten yksiköiden valmistajan, jolla on hallussaan EY-tyyppihyväksyntätodistus, jossa 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti asetetaan käyttörajoituksia tai asennusta koskevia erityisedellytyksiä taikka molempia, on todistuksen haltijan ominaisuudessa annettava yksityiskohtaiset tiedot näistä ajoneuvon valmistajalle.
Jos säädöksessä näin säädetään, osien tai erillisten teknisten yksiköiden valmistajan on yhdessä valmistetun osan tai erillisen teknisen yksikön kanssa annettava ohjeita käyttörajoituksista tai asennusta koskevista erityisedellytyksistä taikka molemmista.
XV LUKU
TÄYTÄNTÖÖNPANOTOIMENPITEET JA MUUTOKSET
39 artikla
Täytäntöönpanotoimet ja tähän direktiiviin, erityisdirektiiveihin ja -asetuksiin tehtävät muutokset
1. Komissio hyväksyy kunkin erityisdirektiivin tai -asetuksen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet kussakin kyseeseen tulevassa direktiivissä tai asetuksessa annettujen sääntöjen mukaisesti.
2. Komissio hyväksyy tämän direktiivin liitteisiin tai liitteessä IV olevassa I osassa lueteltujen erityisdirektiivien tai -asetusten säännöksiin tehtävät muutokset, jotka ovat tarpeen niiden mukauttamiseksi tieteellisen ja teknisen tiedon kehitykseen tai vammaisten henkilöiden erityistarpeisiin.
3. Komissio hyväksyy tähän direktiiviin tehtävät muutokset, jotka ovat tarpeen teknisten vaatimusten asettamiseksi pieninä sarjoina valmistettaville ajoneuvoille, yksittäishyväksyntämenettelyssä hyväksytyille ajoneuvoille sekä erikoiskäyttöön tarkoitetuille ajoneuvoille.
4. Kun komissio saa tiedon tienkäyttäjille tai ympäristölle aiheutuvista vakavista vaaroista, jotka edellyttävät kiireellisiä toimenpiteitä, komissio voi muuttaa liitteessä IV olevassa I osassa lueteltujen erityisdirektiivien tai -asetusten säännöksiä.
5. Komissio hyväksyy muutokset, jotka ovat tarpeen hyvän hallinnon edistämiseksi, ja etenkin muutokset, jotka ovat tarpeen, jotta varmistetaan liitteessä IV olevassa I osassa lueteltujen erityisdirektiivien tai -asetusten johdonmukaisuus joko keskenään tai muiden yhteisön oikeuden säädösten kanssa.
6. Kun päätöstä 97/836/EY sovellettaessa hyväksytään uusia UNECE-sääntöjä tai muutoksia nykyisiin UNECE-sääntöihin, joihin yhteisö on liittynyt, komissio muuttaa vastaavasti tämän direktiivin liitteitä.
7. Kussakin uudessa erityisdirektiivissä tai -asetuksessa tehdään asianmukaiset muutokset tämän direktiivin liitteisiin.
8. Tämän direktiivin liitteitä voidaan muuttaa asetuksin.
9. Tässä artiklassa tarkoitetut toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin tai erityisdirektiivien ja -asetusten muita kuin keskeisiä osia muun muassa täydentämällä niitä, hyväksytään 40 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
40 artikla
Komitea
1. Komissiota avustaa komitea, jäljempänä ’tekninen komitea - moottoriajoneuvot’.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1-4 kohtaa ja 7 artiklaa ottaen huomioon kyseisen päätöksen 8 artiklan säännökset.
3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon kyseisen päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetty määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
XVI LUKU
TUTKIMUSLAITOSTEN NIMEÄMINEN JA ILMOITTAMINEN
41 artikla
Tutkimuslaitosten nimeäminen
1. Kun jäsenvaltio nimeää tutkimuslaitoksen, viimeksi mainitun on noudatettava tämän direktiivin säännöksiä.
2. Tutkimuslaitosten on tehtävä itse testit, joita edellytetään tässä direktiivissä tai jossakin liitteessä IV luetellussa säädöksessä määritettyä hyväksyntää tai tarkastuksia varten, tai valvottava tällaisten testien tekemistä, paitsi jos vaihtoehtoiset menettelyt nimenomaisesti sallitaan. Ne eivät saa tehdä testejä tai tarkastuksia, joita varten niitä ei ole asianmukaisesti nimetty.
3. Tutkimuslaitokset kuuluvat yhteen tai useampaan seuraavista neljästä toimintaluokasta asiantuntemuksestaan riippuen:
a)
luokka A: tutkimuslaitokset, jotka tekevät omissa tiloissaan tässä direktiivissä ja liitteessä IV luetelluissa säädöksissä tarkoitetut testit;
b)
luokka B: tutkimuslaitokset, jotka valvovat tässä direktiivissä ja liitteessä IV luetelluissa säädöksissä tarkoitettuja, valmistajan tai kolmannen osapuolen tiloissa tehtäviä testejä;
c)
luokka C: tutkimuslaitokset, jotka arvioivat ja seuraavat säännöllisesti valmistajan menettelyjä tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvomiseksi;
d)
luokka D: tutkimuslaitokset, jotka valvovat tai tekevät testejä tai tarkastuksia tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvonnan yhteydessä.
4. Tutkimuslaitosten on osoitettava, että niillä on asianmukaiset taidot ja erityinen tekninen osaaminen sekä toteen näytetty kokemus tämän direktiivin ja liitteessä IV lueteltujen säädösten soveltamisalaan kuuluvilla erityisaloilla.
Lisäksi tutkimuslaitosten on täytettävä ne liitteen V lisäyksessä 1 luetellut vaatimukset, jotka ovat merkityksellisiä niiden suorittamien tehtävien osalta. Tätä vaatimusta ei kuitenkaan sovelleta 25 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun monivaiheisen tyyppihyväksyntämenettelyn viimeisessä vaiheessa.
5. Hyväksyntäviranomainen voi toimia tutkimuslaitoksena yhdellä tai useammalla 3 kohdassa mainitulla toiminta-alalla.
6. Valmistaja tai hänen puolestaan toimiva alihankkija voidaan nimetä tutkimuslaitokseksi luokan A toiminta-alalla liitteessä XV lueteltujen säädösten osalta.
Komissio muuttaa näiden säädösten luetteloa tarvittaessa 40 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
7. Edellä 5 ja 6 kohdassa tarkoitettujen yksiköiden on noudatettava tämän artiklan säännöksiä.
8. Muita kuin 6 kohdan mukaisesti nimettyjä kolmansien maiden tutkimuslaitoksia voidaan ilmoittaa 43 artiklassa säädetyssä tarkoituksessa ainoastaan yhteisön ja kyseisen kolmannen maan välisen kahdenvälisen sopimuksen perusteella.
42 artikla
Tutkimuslaitosten taitojen arviointi
1. Edellä 41 artiklassa tarkoitetut taidot on osoitettava toimivaltaisen viranomaisen laatimalla arviointiraportilla. Tähän voi kuulua akkreditointielimen myöntämä akkreditointitodistus.
2. Arviointi, johon 1 kohdassa tarkoitettu raportti perustuu, on suoritettava liitteen V lisäyksen 2 säännösten mukaisesti.
Arviointiraportti on tarkistettava viimeistään kolmen vuoden kuluttua.
3. Arviointiraportti on pyynnöstä toimitettava komissiolle.
4. Tutkimuslaitoksena toimivan hyväksyntäviranomaisen on osoitettava vaatimustenmukaisuus asiakirjatodistein.
Tähän kuuluu arviointi, jonka suorittavat arvioitavasta toiminta-alasta riippumattomat tarkastajat. Tarkastajat voivat olla samasta organisaatiosta edellyttäen, että heitä koskeva hallinnointi on riippumaton arvioitua toimintaa suorittavasta henkilökunnasta.
5. Valmistajan tai hänen puolestaan toimivan alihankkijan, joka on nimetty tutkimuslaitokseksi, on noudatettava tämän artiklan asiaa koskevia säännöksiä.
43 artikla
Ilmoitusmenettelyt
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kustakin nimetystä tutkimuslaitoksesta nimi, osoite, sähköpostiosoite, vastuuhenkilöt sekä toimintaluokat. Niiden on myös ilmoitettava myöhemmistä muutoksista näihin tietoihin.
Ilmoituksessa on todettava, minkä säädösten osalta tutkimuslaitokset on nimetty.
2. Tutkimuslaitos voi hoitaa 41 artiklassa kuvattuja toimintoja tyyppihyväksyntää varten vain, jos siitä on tehty etukäteen ilmoitus komissiolle.
3. Useat jäsenvaltiot voivat nimetä ja ilmoittaa saman tutkimuslaitoksen siitä riippumatta, millä toiminta-alalla se toimii.
4. Jos jonkin säädöksen soveltamiseksi on nimettävä erityinen organisaatio tai toimivaltainen elin, jonka toiminta ei sisälly 41 artiklassa tarkoitettuihin toimintaluokkiin, ilmoitus on tehtävä tämän artiklan säännösten mukaisesti.
5. Komissio julkaisee luettelon ja yksityiskohtaiset tiedot hyväksyntäviranomaisista ja tutkimuslaitoksista verkkosivustollaan.
XVII LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
44 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Ennen kuin tähän direktiiviin on tehty tarvittavat muutokset, jotta siihen voidaan sisällyttää ajoneuvot, jotka eivät vielä kuulu sen soveltamisalaan, tai jotta voidaan täydentää niitä hallinnollisia ja teknisiä säännöksiä, jotka koskevat muiden kuin M1-luokan pieninä sarjoina valmistettuja ajoneuvoja, ja jotta voidaan antaa yhdenmukaistetut hallinnolliset ja tekniset säännökset, jotka koskevat yksittäishyväksyntämenettelyä, ja ennen kuin 45 artiklassa säädettyjen siirtymäaikojen voimassaolo päättyy, jäsenvaltioiden on edelleen myönnettävä kansallisia hyväksyntöjä kyseisille ajoneuvoille sillä edellytyksellä, että nämä hyväksynnät perustuvat tässä direktiivissä säädettyihin yhdenmukaistettuihin teknisiin vaatimuksiin.
2. Kun ajoneuvon valmistaja tai yksittäishyväksynnän osalta sen omistaja on tehnyt hakemuksen ja toimittanut vaadittavat tiedot, kyseisen jäsenvaltion on täytettävä ja annettava tapauskohtaisesti joko tyyppihyväksyntätodistus tai yksittäishyväksyntätodistus. Todistus on annettava hakijalle.
Muiden jäsenvaltioiden on samaa tyyppiä edustavien ajoneuvojen osalta hyväksyttävä oikeaksi todistettu jäljennös näytöksi siitä, että vaadittavat testit on suoritettu.
3. Jos jokin yksittäishyväksytty ajoneuvo on rekisteröitävä toisessa jäsenvaltiossa, kyseinen jäsenvaltio voi vaatia yksittäishyväksynnän myöntäneeltä hyväksyntäviranomaiselta kaikkia lisätietoja, joissa yksityiskohtaisesti selvitetään kyseisen ajoneuvon täyttämien teknisten vaatimusten luonnetta.
4. Ennen kun tämän direktiivin soveltamismisalaan kuuluvia ajoneuvoja koskevat rekisteröinti- ja verotusjärjestelmät on yhdenmukaistettu jäsenvaltioissa, jäsenvaltiot voivat käyttää kansallisia tunnuksia, joilla helpotetaan ajoneuvojen rekisteröintiä ja verotusta niiden alueella. Tätä varten jäsenvaltiot voivat jaotella edelleen liitteessä III olevassa II osassa esitetyt versiot sillä edellytyksellä, että alajaottelussa käytetyt tiedot ilmaistaan selkeästi hyväksyntäasiakirjoissa tai ne voidaan johtaa hyväksyntäasiakirjoista pelkällä laskutoimituksella.
45 artikla
EY-tyyppihyväksynnän soveltamispäivämäärät
1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä EY-tyyppihyväksyntiä uusille ajoneuvotyypeille liitteessä XIX annetuista päivämääristä alkaen.
2. Valmistajan hakemuksesta jäsenvaltiot voivat myöntää EY-tyyppihyväksynnän uusille ajoneuvotyypeille 29 päivästä huhtikuuta 2009 alkaen.
3. Liitteessä XIX esitetyn taulukon neljännessä sarakkeessa annettuihin päivämääriin asti 26 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta uusiin ajoneuvoihin, joille on myönnetty kansallinen tyyppihyväksyntä ennen kyseisen liitteen kolmannessa sarakkeessa annettua päivämäärää tai joilla ei ole ollut hyväksyntää.
4. Jäsenvaltioiden on myönnettävä valmistajan pyynnöstä ja liitteessä XIX olevan taulukon kolmannessa sarakkeessa riveillä kuusi ja yhdeksän mainittuihin päivämääriin saakka edelleen M2- tai M3-ajoneuvoluokille kansallisia tyyppihyväksyntiä vaihtoehtona ajoneuvojen EY-typpihyväksynnälle sillä ehdolla, että ajoneuvot, niiden järjestelmät, osat ja erilliset tekniset yksiköt on tyyppihyväksytty tämän direktiivin liitteessä IV olevassa I osassa lueteltujen säädösten mukaisesti.
5. Tämä direktiivi ei mitätöi luokkaan M1 kuuluville ajoneuvoille ennen 29 päivää huhtikuuta 2009 myönnettyjä EY-tyyppihyväksyntiä eikä estä tällaisten hyväksyntöjen laajentamista.
6. Jäsenvaltioiden on sovellettava tätä direktiiviä uusille järjestelmien, osien tai erillisten teknisten yksiköiden tyypeille myönnettäviin EY-hyväksyntiin 29 päivästä huhtikuuta 2009 alkaen.
Tämä direktiivi ei mitätöi järjestelmille, osille tai erillisille teknisille yksiköille ennen 29 päivää huhtikuuta 2009 myönnettyjä EY-tyyppihyväksyntiä eikä estä tällaisten hyväksyntöjen laajentamista.
46 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin ja erityisesti 31 artiklaan sisältyvien tai siitä aiheutuvien kieltojen sekä liitteessä IV olevassa I osassa lueteltujen säädösten säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista, ja niiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet seuraamusten täytäntöön panemiseksi. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on annettava nämä säännökset tiedoksi komissiolle viimeistään 29 päivänä huhtikuuta 2009 ja ilmoitettava mahdollisimman nopeasti niihin myöhemmin mahdollisesti tehtävistä muutoksista.
47 artikla
Arviointi
1. Jäsenvaltioiden on viimeistään 29 päivänä huhtikuuta 2011 ilmoitettava komissiolle tässä direktiivissä säädettyjen tyyppihyväksyntämenettelyjen soveltamisesta ja erityisesti monivaiheisen prosessin soveltamisesta. Komissio ehdottaa tarvittaessa muutoksia tyyppihyväksyntäprosessin parantamiseksi.
2. Edellä 1 kohdan nojalla toimitettujen tietojen perusteella komissio antaa viimeistään 29 päivänä lokakuuta 2011 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta. Komissio voi tarvittaessa ehdottaa 45 artiklassa tarkoitettujen soveltamispäivämäärien lykkäämistä.
48 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin sisältömuutosten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 29 päivää huhtikuuta 2009. Niiden on toimitettava komissiolle viipymättä nämä säännökset kirjallisina.
Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 29 päivästä huhtikuuta 2009.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Niihin on myös sisällytettävä ilmoitus, jonka mukaan voimassa olevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten sisältämiä viittauksia tällä direktiivillä kumottavaan direktiiviin on pidettävä viittauksina tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten tällaiset viittaukset tehdään ja miten mainittu ilmoitus muotoillaan.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
49 artikla
Kumoaminen
Kumotaan direktiivi 70/156/ETY 29 päivästä huhtikuuta 2009, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden velvoitteita, jotka liittyvät määräaikoihin, jotka koskevat liitteessä XX olevassa B osassa mainittujen direktiivien saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja niiden soveltamista.
Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin, ja ne luetaan liitteessä XXI olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
50 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
51 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 5 päivänä syyskuuta 2007.