KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1690/94 af 12. juli 1994 om fastsaettelse af gennemfoerelsesbestemmelser til Raadets forordning (EOEF) nr. 3759/92 for saa vidt angaar ydelse af stoette til privat oplagring af visse fiskerivarer
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 3759/92 af 17. december 1992 om den faelles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1891/93 (2), saerlig artikel 16, stk. 5, og
ud fra foelgende betragtninger:
Ifoelge forordning (EOEF) nr. 3759/92 er der mulighed for at yde producentorganisationerne stoette til privat oplagring af de varer, der er anfoert i forordningens bilag II; erfaringen har vist, at de gennemfoerelsesbestemmelser, der blev fastsat for denne oplagringsordning ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2415/89 (3), senest aendret ved forordning (EF) nr. 3516/93 (4), boer udformes mere klart og mere enkelt, saa de bliver mere effektive, og saa producentorganisationerne lettere kan anvende dem; naervaerende forordning boer derfor afloese forordning (EOEF) nr. 2415/89;
stoetten til privat oplagring kan ydes, naar de gennemsnitspriser, der er opnaaet i en repraesentativ periode, er lavere end bestemte niveauer; for at kunne bestemme naevnte priser er det noedvendigt at definere den salgspris, som producentorganisationerne eller deres medlemmer opnaar i forbindelse med denne ordning;
den repraesentative periode, der skal tages i betragtning ved vurderingen af det paagaeldende marked, boer fastlaegges;
for at sikre varernes kvalitet og deres afsaetning paa markedet boer det fastsaettes, hvilke betingelser der skal vaere opfyldt, for at der kan ydes stoette, og hvilke betingelser der skal gaelde for oplagring og afsaetning af varerne;
de tekniske og finansielle omkostninger ved oplagringen boer fastlaegges naermere;
den oplagringsperiode, der skal tages i betragtning ved ydelsen af stoette, boer fastlaegges;
for at foroege effektiviteten af kontrollen skal stoettemodtagerne foere et lagerregnskab; lagerregnskabet skal indeholde de for kontrollen noedvendige oplysninger;
der boer fastsaettes naermere bestemmelser om, hvordan der indgives ansoegning om udbetaling af stoette til privat oplagring;
der boer ligeledes fastsaettes naermere bestemmelser om ydelse af forskud, og stoerrelsen af sikkerhedsstillelsen i forbindelse hermed boer fastsaettes;
det boer fastsaettes, at en mindre overtraedelse af ordningen for stoette til privat oplagring ikke medfoerer, at retten til stoette fuldstaendig fortabes, men kun at stoettebeloebet nedsaettes med et fast beloeb; det boer endvidere fastsaettes, hvilke foranstaltninger der skal traeffes i tilfaelde af alvorlige overtraedelser eller svigagtigt forsaet;
de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Fiskerivarer -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I naervaerende forordning fastsaettes gennemfoerelsesbestemmelserne for den ydelse af stoette til privat oplagring som omhandlet i artikel 16 i forordning (EOEF) nr. 3759/92, i det foelgende benaevnt »grundforordningen«.
Artikel 2
Der traeffes bestemmelse om ydelse af stoette til privat oplagring, stoetteperioden, de paagaeldende varer og stoettebeloebet, ved at der udstedes en forordning efter proceduren i artikel 32 i grundforordningen, naar det er fastslaaet, at betingelserne i artikel 16, stk. 2, i naevnte forordning er opfyldt.
Artikel 3
1. Til bestemmelse af de gennemsnitspriser, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i grundforordningen, anvendes de salgspriser, der faktureres af producentorganisationerne eller deres medlemmer ved salg i foerste led i Faellesskabet.
Salgsprisen fastsaettes som:
- prisen for varen om bord paa fartoejet ved kaj for de varer, der saelges ved landing
- prisen ab lager for de varer, der saelges efter at have vaeret oplagret af producentorganisationen eller dens medlemmer.
2. Den repraesentative periode, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i grundforordningen, skal mindst omfatte syv paa hinanden foelgende markedsdage for den paagaeldende vare.
Artikel 4
1. Stoetten til privat oplagring fastsaettes som et fast beloeb pr. nettovaegtenhed af de oplagrede varer og pr. kalendermaaned i stoetteperioden. Beloebet beregnes paa grundlag af de tekniske omkostninger og renteomkostningerne ved oplagring af de paagaeldende varer, som konstateret i Faellesskabet i loebet af de sidste seks maaneder inden den paagaeldende stoette ydes, idet der ikke tages hensyn til de hoejeste omkostninger.
Ved stoetteperioder paa over en maaned fastsaettes stoetten degressivt paa grundlag af de maanedlige oplagringsomkostninger.
2. De tekniske omkostninger ved oplagring bestaar i udgifterne til:
- energi
- arbejdsloen i forbindelse med varernes ind- og udlagring
- umiddelbar emballage.
Renterne fastsaettes paa grundlag af de gennemsnitlige udgifter i Faellesskabet til finansiering af bunden kapital svarende til vaerdien af de oplagrede maengder, beregnet paa grundlag af den orienteringspris, der er omhandlet i grundforordningens artikel 9.
Artikel 5
For at kunne modtage stoette til privat oplagring i en bestemt fangstsaeson skal producentorganisationen, inden den paagaeldende fangstsaeson begynder, skriftligt traeffe behoerige foranstaltninger vedroerende produktion og afsaetning som behandlet i artikel 4, stk. 1, i grundforordningen for at sikre, at alle de maengder, der tages af organisationens medlemmer, udbydes til salg:
- via producentorganisationen, eller
- efter de faelles regler, der er fastsat af producentorganisationen.
Artikel 6
Der kan kun ydes stoette til privat oplagring for varer af sund og saedvanlig handelskvalitet, der ikke er blevet solgt, og som:
a) hvad angaar oplagring:
- oplagres eller er blevet oplagret i en periode paa mindst 15 dage fra datoen for oplagringens begyndelse
- opbevares eller er blevet opbevaret under saadanne betingelser, at kvalitetsforringelse undgaas. Varerne skal derfor oplagres i passende anlaeg, hvor temperaturen ikke maa vaere hoejere end 21 °C, jf. dog eventuelt strengere nationale bestemmelser eller handelspraksis i medlemsstaterne
- oplagres eller er blevet oplagret i ensartede partier paa mindst fem tons, dog et ton for rejer af Penaeidae-familien, og holdes adskilt fra andre varer. De oplagrede maengder identificeres ved, at der paa emballagen eller kasserne klaebes en etiket med angivelse af nettovaegten, datoen for oplagringens begyndelse, produkttypen og partiets nummer
b) hvad angaar markedsfoering, udbydes eller er blevet udbudt til salg i ensartede partier med hensyn til art, behandlingsgrad og emballage efter de i hver enkelt medlemsstat gaeldende bestemmelser om afsaetning af varer til konsum.
Artikel 7
1. For at kunne modtage stoette til privat oplagring skal producentorganisationen skriftligt give de kompetente myndigheder i den medlemsstat, den henhoerer under, meddelelse om:
- de maengder der er indlagret, og dem der igen er bragt paa markedet, med en klar identifikation af maengderne
- oplagringsstedet og tidspunktet for oplagringens begyndelse og afslutning.
2. De i stk. 1 omhandlede oplysninger meddeles medlemsstaterne senest fem dage efter oplagringens begyndelse eller afslutning.
Artikel 8
Stoetten til privat oplagring ydes for den foerste maaned for de maengder, som opfylder de i artikel 6, litra a), fastsatte minimumsbetingelser for oplagring. For de foelgende maaneder beregnes stoetten i forhold til den faktiske oplagringsperiode med en tredivtedel af stoettebeloebet pr. oplagringsdag. Den anden oplagringsmaaned begynder tredive dage efter oplagringens begyndelse.
Artikel 9
1. De beroerte medlemsstater indfoerer en kontrolordning, der kan sikre at de varer, for hvilke der er ansoegt om stoette, er berettigede hertil.
2. I kontroloejemed foerer stoettemodtagerne hver dag et lagerregnskab, og de meddeler hver maaned medlemsstatens kompetente myndigheder de oplysninger, som er noedvendige for kontrollen.
3. Den enkelte medlemsstat fastsaetter, hvilke punkter der skal indgaa i lagerregnskabet, og hvilke oplysninger der skal meddeles de kompetente myndigheder.
4. Hvis en producentorganisation overlader det til en uafhaengig virksomhed at oplagre varerne, skal den paagaeldende virksomhed foere et lagerregnskab i overensstemmelse med stk. 2.
Artikel 10
1. Stoetten til privat oplagring udbetales foerst til den paagaeldende producentorganisation, naar den beroerte medlemsstats kompetente myndighed har konstateret, at de maengder, for hvilke der er ansoegt om stoette:
- ikke overstiger de graenser, der er omhandlet i artikel 16, stk. 3, i grundforordningen, og
- er blevet oplagret og derefter markedsfoert paa de betingelser, som er fastsat i naervaerende forordning.
2. Ansoegning om udbetaling af stoette til privat oplagring indgives af den paagaeldende producentorganisation til medlemsstatens kompetente myndigheder senest fire maaneder efter udloebet af den oplagringsperiode, der er fastsat i henhold til artikel 16, stk. 4, i grundforordningen.
Medlemsstaten fastsaetter, hvilke oplysninger ansoegningen skal indholde.
3. Medlemsstaterne yder efter ansoegning fra den paagaeldende producentorganisation et forskud paa stoetten til privat oplagring for de varemaengder og den periode, der er givet meddelelse om i overensstemmelse med artikel 7, paa betingelse af at producentorganisationen stiller en sikkerhed svarende til mindst 105 % af forskuddet.
Det resterende stoettebeloeb udbetales hurtigst muligt af medlemsstaten, saa snart det er fastslaaet, at organisationen har ret til at modtage dette beloeb.
Artikel 11
1. Har en producentorganisation eller et af dens medlemmer begaaet en mindre overtraedelse af ordningen for stoette til privat oplagring, og godtgoeres det af den paagaeldende organisation paa en for medlemsstaten tilfredsstillende maade, at overtraedelsen ikke er begaaet i svigagtigt oejemed eller som foelge af grov uagtsomhed, tilbageholder medlemsstaten for de paagaeldende maengder et beloeb svarende til 10 % af den i grundforordningens artikel 16, stk. 2, fastsatte taerskel for udloesning af stoette.
Det tilbageholdte beloeb krediteres Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL).
2. Har en producentorganisation eller et af dens medlemmer begaaet en overtraedelse af ordningen for stoette til privat oplagring i svigagtigt oejemed eller som foelge af grov uagtsomhed, ydes der ingen stoette til den paagaeldende producentorganisation i den igangvaerende og den paafoelgende fangstsaeson. Den i artikel 10, stk. 3, naevnte sikkerhed inddrages.
3. Medlemsstaterne giver hver maaned Kommissionen meddelelse om de tilfaelde, hvor de har anvendt bestemmelserne i stk. 1 og 2.
Artikel 12
Der udarbejdes en rapport om arten og omfanget af den kontrol, som gennemfoeres i henhold til artikel 9, og denne rapport tilsendes Kommissionen sammen med ansoegningen om udbetaling af stoette til privat oplagring.
Artikel 13
Forordning (EOEF) nr. 2415/89 ophaeves med virkning fra den 1. januar 1995.
Artikel 14
Denne forordning traeder i kraft paa syvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 1995.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 12. juli 1994.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1690/94,
annettu 12 päivänä heinäkuuta 1994,
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3759/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tietyistä kalastustuotteista myönnettävän yksityisen varastoinnin tuen osalta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon yhteisestä kalastus- ja vesiviljelytuotealan markkinajärjestelystä 17 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3759/92 (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1891/93 (), ja erityisesti sen 16 artiklan 5 kohdan,
sekä katsoo, että
asetuksessa (ETY) N:o 3759/92 säädetään mahdollisuudesta myöntää tuottajajärjestöille yksityisen varastoinnin tukea mainitun asetuksen liitteessä II mainittujen tuotteiden osalta; kokemus on osoittanut, että tämän mekanismin soveltamissääntöjä, sellaisina kuin ne on säädetty komission asetuksessa (ETY) N:o 2415/89 (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3516/93 (), on tarpeen selkeyttää ja yksinkertaistaa, jotta niiden tehokkuus paranisi ja jotta tuottajajärjestöjen olisi helpompi käyttää niitä; tätä tarkoitusta varten tämän asetuksen on korvattava asetus (ETY) N:o 2415/89,
yksityisen varastoinnin tuki voidaan myöntää, kun merkittävän ajanjakson aikana toteutuneet keskihinnat ovat määritettyjä tasoja alhaisempia; näiden hintojen määrittämi- seksi on tarpeen määrittää tuottajajärjestöjen tai niiden jäsenten tämän järjestelmän yhteydessä toteuttaman myyntihinnan käsite,
olisi määritettävä asianomaisia markkinoita arvioitaessa huomioon otettava merkittävä ajanjakso,
tuotteiden laadun takaamiseksi ja niiden myynnin edistämiseksi olisi määritettävä edellytykset, jotka tukeen oikeutettujen toimien on täytettävä, sekä varastoinnin ja markkinoille uudelleen saattamisen edellytykset,
on täsmennettävä varastointiin liittyviä teknisiä ja taloudellisia kustannuksia,
olisi määritettävä tuen myöntämisessä huomioon otettava varastointiajanjakso,
tarkastusten tehokkuuden vahvistamiseksi tuen saajien on pidettävä varastokirjanpitoa; kirjanpitoon on sisällyttävä mainituissa tarkastuksissa tarvittavat tiedot,
on määritettävä yksityisen varastoinnin tuen hakemista koskevat yksityiskohtaiset säännöt,
on myös täsmennettävä etumaksun myöntämisen menettelyä ja vahvistettava siihen liittyvän takuun summa,
olisi säädettävä, että rikkomus, jolla on rajoitettu vaikutus yksityisen varastoinnin tukijärjestelmään, ei johda hyvitysoikeuden täydelliseen poistamiseen, vaan ainoastaan hyvityksen kiinteään alentamiseen; on tarpeen säätää vakavan rikkomuksen ja petostarkoituksen seuraamuksista, ja
tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat kalastustuotteiden hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tässä asetuksessa laaditaan asetuksen (ETY) N:o 3759/92, jäljempänä "perusasetus", 16 artiklassa tarkoitetun yksityisen varastoinnin tuen myöntämistä koskevat yksityiskoh- taiset soveltamissäännöt.
2 artikla
Yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä, myöntämisen ajanjaksosta, asianomaisista tuotteista ja tuen määrästä päätetään asetuksessa, joka annetaan perusasetuksen 32 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen silloin, kun todetaan, että mainitun asetuksen 16 artiklan 2 kohdassa määritetyt edellytykset on asianmukaisesti täytetty.
3 artikla
1. Perusasetuksen 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen keskihintojen määrittämisessä otetaan huomioon tuottajajärjestöjen tai niiden jäsenten ensimmäisessä yhteisössä tapahtuneessa myynnissä laskuttamat myyntihinnat.
Tämä myyntihinta määritetään:
- aluksesta purkamisen yhteydessä myytäville tuotteille tuotteiden ollessa aluksessa ja aluksen ollessa laiturissa,
- varastoinnin yhteydessä niille tuotteille, jotka myydään sen jälkeen, kun tuottajajärjestö tai sen jäsen on varastoinut ne.
2. Perusasetuksen 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu merkittävä ajanjakso on kyseisen tuotteen osalta vähintään seitsemän peräkkäistä markkinapäivää.
4 artikla
1. Yksityisen varastoinnin tuen määrä vahvistetaan kiinteästi varastoitujen tuotteiden nettopainoyksiköltä ja tukiajanjakson kalenterikuukaudelta.
Se lasketaan kyseisten tuotteiden varastoinnille välttämättömiin toimiin liittyvien ja yhteisössä kuuden kyseisen tuen myöntämistä edeltävän kuukauden aikana todettujen teknisten kustannusten ja korkojen perusteella, ottamatta huomioon suurimpia kustannuksia.
Yli kuukauden mittaisten varastointiaikojen osalta määrä vahvistetaan alenevasti kuukausittaisten varastointikustannusten perusteella.
2. Teknisiä kustannuksia ovat:
- energiakustannukset,
- varastoinnista ja varaston purkamisesta aiheutuvat työvoimakustannukset,
- välittömät pakkauskustannukset.
Korko määritellään perusasetuksen 9 artiklassa tarkoitetun ohjehinnan perusteella laskettua varastoitujen määrien arvoa vastaavan kiinteän pääoman yhteisössä todettujen keskimääräisten todellisten kustannusten perusteella.
5 artikla
Voidakseen saada yksityisen varastoinnin tukea tietyn kalastusvuoden aikana, tuottajajärjestön on ennen kyseisen vuoden alkua säädettävä kirjallisesti, perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti, tuotantoa ja kaupan pitämistä koskevat toimenpiteet, joilla taataan, että kaikki tuottajajärjestön jäsenten kalastamat tuotemäärät asetetaan myyntiin:
- tuottajajärjestön välityksellä
tai
- tuottajajärjestön ennalta laatimien yhteisten sääntöjen mukaisesti.
6 artikla
Yksityisen varastoinnin tukea voivat saada vain myymättömät tuotteet, jotka ovat laadultaan virheettömiä, aitoja ja myyntikelpoisia, ja:
a) joita varastoinnin osalta:
- varastoidaan tai on varastoitu viidentoista päivän vähimmäisajanjakson ajan, joka lasketaan varastoinnin alkamispäivästä alkaen,
- säilytetään tai on säilytetty sellaisissa olosuhteissa, ettei niiden laatu voi hei- ketä. Tätä tarkoitusta varten varastoinnin on tapahduttava asianmukaisissa laitoksissa, joissa varastointilämpötila on enintään 21°C, sanotun kuiten- kaan rajoittamatta jäsenvaltioiden rajoittavampia kansallisia säännöksiä tai kaupallisia sääntöjä,
- varastoidaan tai on varastoitu vähintään viiden tonnin, ja Penaeidae-heimon katkarapujen osalta yhden tonnin, tasalaatuisina erinä ja pidetty erillään muista tuotteista. Varastoidut määrät tunnistetaan pakkauksiin tai pakkaus- laatikoihin kiinnitetystä etiketistä, johon on merkitty erityisesti nettopaino, varastoinnin alkamispäivä, tuotteen tyyppi sekä erän numero;
b) jotka markkinoille uudelleen saattamisen osalta: saatetaan tai on saatettu uudelleen markkinoille lajin, esitystavan ja pakkauksen suhteen tasalaatuisina erinä, kussakin jäsenvaltiossa voimassa olevien ihmisravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden kaupan pitämistä koskevien määräysten mukaisesti.
7 artikla
1. Voidakseen saada yksityisen varastoinnin tukea tuottajajärjestön on ilmoitettava kirjallisesti oman jäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille:
- selvästi tunnistetut varastoidut ja markkinoille uudelleen saatetut määrät,
- varastoinnin paikka sekä alkamis- ja päättymisajankohta.
2. Edellä 1 kohdassa säädetyt tiedot on ilmoitettava jäsenvaltioille viimeistään viisi päivää varastoinnin alkamis- tai päättymispäivämäärän jälkeen.
8 artikla
Yksityisen varastoinnin tukeen oikeutetuiksi katsotaan ensimmäisen kuukauden osalta 6 artiklan a kohdassa vahvistetut vähimmäisedellytykset täyttävät määrät.
Seuraavien kuukausien osalta oikeus tukeen lasketaan suhteessa varastoinnin todelliseen kestoon, tukisumman yksi kolmaskymmenesosa yhtä varastointipäivää kohden.
Toinen varastointikuukausi alkaa kolmekymmentä päivää tuen alkamispäivämäärän jälkeen.
9 artikla
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on perustettava valvontajärjestelmä, jolla taataan, että niille tuotteille, joiden osalta tukea on haettu, on oikeus myöntää tukea.
2. Valvontatarkoituksessa tukeen oikeutettujen on pidettävä päivittäistä varastokirjanpitoa ja ilmoitettava kuukausittain jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille valvontaa varten tarvittavat tiedot.
3. Jäsenvaltio vahvistaa, mitkä tiedot on ilmettävä varastokirjanpidosta ja mitkä tiedot on toimitettava toimivaltaisille viranomaisille.
4. Jos tuottajajärjestö antaa riippumattomalle toimijalle tehtäväksi kyseisten tuotteiden varastoinnin, tämän on pidettävä 2 kohdan mukaista varastokirjanpitoa.
10 artikla
1. Yksityisen varastoinnin tuki myönnetään asianomaiselle tuottajajärjestölle vasta sen jälkeen, kun jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on todennut, että määrät, joiden osalta tukea on haettu:
- eivät ylitä perusasetuksen 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja rajoja,
- on varastoitu ja sen jälkeen saatettu uudelleen markkinoille tässä asetuksessa määritettyjen edellytysten mukaisesti.
2. Asianomaisten tuottajajärjestöjen on esitettävä yksityisen varastoinnin tukea kos- keva hakemus jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille viimeistään neljän kuukauden kuluttua perusasetuksen 16 artiklan 4 kohdassa vahvistetun varastointiajan päättymisestä.
Tiedoista, jotka hakemuksessa on oltava, säätää jäsenvaltio.
3. Asianomaisen tuottajajärjestön pyynnöstä jäsenvaltiot myöntävät ennakkoa yksityisen varastoinnin tuesta 7 artiklan mukaisesti ilmoitettujen määrien ja ajanjaksojen osalta, edellytyksellä että tuottajajärjestö antaa takuun, jonka suuruus on vähintään 105 prosenttia ennakkoon maksetun tuen määrästä.
Jäsenvaltio maksaa yksityisen varastoinnin tuen mahdollisimman pian todettuaan, että asianomainen tuottajajärjestö on siihen oikeutettu.
11 artikla
1. Jos tuottajajärjestö tai sen jäsen on rajoitetussa määrin syyllistynyt yksityisen varastoinnin tukijärjestelmää koskevaan rikkomukseen ja osoittanut kyseistä jäsenvaltiota tyydyttävällä tavalla, että ei ole tehnyt rikkomusta petostarkoituksessa eikä rikkomus johdu vakavasta laiminlyönnistä, jäsenvaltio pidättää rahasumman, joka on 10 prosenttia perusasetuksen 16 artiklan 2 kohdassa vahvistetusta käynnistyskynnyksestä, jota sovelletaan kyseisiin määriin, joille tukea aiottiin myöntää.
Jäsenvaltion pidättämä summa maksetaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastol- le (EMOTR).
2. Kun tuottajajärjestö tai sen jäsen on syyllistynyt yksityisen varastoinnin tukijärjestelmää koskevaan rikkomukseen petostarkoituksessa, tai rikkomus johtuu vakavasta laiminlyönnistä, kyseiselle tuottajajärjestölle ei myönnetä mitään tukea kuluvan ja sitä seuraavan kalastusvuoden aikana. Edellä 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu takuu menetetään.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kuukausittain komissiolle tapaukset, joissa ne ovat soveltaneet 1 ja 2 kohtaa.
12 artikla
Edellä olevan 9 artiklan mukaisesti suoritettujen tarkastusten osalta on laadittava suoritettujen tarkastusten laatua ja laajuutta koskeva kertomus, joka toimitetaan komissiolle yksityisen varastoinnin tukea koskevan hakemuksen tueksi.
13 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 2415/89 1 päivästä tammikuuta 1995 alkaen.
14 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1995 alkaen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 1994.