RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1279/2007
af 30. oktober 2007
om indførelse af en endelig antidumpingtold på visse typer tovværk og kabler af jern og stål med oprindelse i Den Russiske Føderation og om ophævelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af visse typer tovværk og kabler af jern og stål med oprindelse i Thailand og Tyrkiet
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (grundforordningen), særlig artikel 11, stk. 2, og artikel 11, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Gældende foranstaltninger
(1)
Den 2. februar 2001 indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 230/2001 (2) (forordningen om midlertidig told) midlertidige antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af visse typer tovværk og kabler af jern og stål (stålwirer) med oprindelse i Den Tjekkiske Republik, Rusland, Thailand og Tyrkiet (de tre sidste lande benævnes i det følgende »de berørte lande«). Den 2. august 2001 indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 1601/2001 (3) (den oprindelige forordning) endelige antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af stålwirer). De foranstaltninger, der blev indført vedrørende importen af stålwirer med oprindelse i Den Tjekkiske Republik, bortfaldt efter udvidelsen af Den Europæiske Union den 1. maj 2004.
(2)
Den 26. juli 2001 godtog Kommissionen ved afgørelse 2001/602/EF (4) tilsagn fra en russisk og en thailandsk eksportør i forbindelse med antidumpingforanstaltningerne, jf. betragtning 1.
(3)
Den 8. november 2005 indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 1858/2005 (5) endelige antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af visse typer tovværk og kabler af jern og stål med oprindelse i Kina, Indien, Sydafrika og Ukraine (den sideløbende procedure).
2. Anmodning om fornyede undersøgelser
a) Delvise interimsundersøgelser af de antidumpingforanstaltninger, der er iværksat mod producenter i Rusland
(4)
I 2004 modtog Kommissionen to anmodninger om delvise interimsundersøgelser i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3 (interimsundersøgelser). Anmodningerne blev indgivet af henholdsvis Open Joint Stock Company Cherepovetsky Staleprokatny Zavod (ChSPZ) og Joint Stock Company Beloretsk Iron & Steel Works (BMK), som begge er eksporterende producenter af stålwirer i Rusland, og deres omfang var begrænset til dumping.
(5)
Som det fremgik af en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (6) blev ChSPZ' navn ændret til Closed Joint Stock Company Severstal-Metiz (SSM) som følge af en fusion med Open Joint Stock Company Orlovsky Staleprokatny Zavod (OSPAZ) og Closed Joint Stock Company Severstal-Metiz. Dette navneskift fik virkning fra 1. januar 2006.
(6)
Ifølge ansøgerne havde de omstændigheder, som foranstaltningerne byggede på, ændret sig, og disse ændringer var af varig karakter. Endvidere hævdede begge eksporterende producenter, at de eksisterende antidumpingforanstaltningers niveau ikke længere var nødvendigt for at hindre dumping.
(7)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelig dokumentation til at indlede to interimsundersøgelser, og indledte disse undersøgelser den 10. august 2004 (7).
b) Delvis interimsundersøgelse af de antidumpingforanstaltninger, der er iværksat mod en eksporterende producent i Tyrkiet
(8)
Den 28. april 2006 modtog Kommissionen efter offentliggørelsen af en meddelelse om forestående udløb af gyldighedsperioden (8) en anmodning om en interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3 (sammen med en anmodning om en fornyet undersøgelse, jf. artikel 11, stk. 2 (udløbsundersøgelse) - jf. betragtning 12-15 nedenfor).
(9)
Anmodningen blev indgivet af forbindelsesudvalget for EU Wire Ropes Industries (»EWRIS« eller »ansøgeren«) på vegne af producenter, der tegner sig for en væsentlig del, i dette tilfælde over 50 %, af EF's samlede produktion af visse typer tovværk og kabler af jern og stål.
(10)
Omfanget af den interimsundersøgelse, som ansøgeren havde anmodet om, var begrænset til dumpingniveauet hos en enkelt eksporterende producent i Tyrkiet, der i øjeblikket er omfattet af toldfri eksport. Ifølge ansøgeren er foranstaltningernes niveau ikke længere tilstrækkeligt til at modvirke den skadevoldende dumping.
(11)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelig dokumentation til at indlede en interimsundersøgelse, og indledte denne undersøgelse den 3. august 2006 (9).
c) Udløbsundersøgelse af de antidumpingforanstaltninger, der er iværksat over for Rusland, Thailand og Tyrkiet
(12)
Den 28. april 2006 modtog Kommissionen efter offentliggørelsen af en meddelelse om forestående udløb af gyldighedsperioden en anmodning om en udløbsundersøgelse (sammen med anmodningen om en interimsundersøgelse - jf. betragtning 8-10 ovenfor).
(13)
Anmodningen blev indgivet af forbindelsesudvalget for EU Wire Ropes Industries (»EWRIS« eller »ansøgeren«) på vegne af producenter, der tegner sig for en væsentlig del, i dette tilfælde over 50 %, af EF's samlede produktion af visse typer tovværk og kabler af jern og stål.
(14)
Anmodningen om udløbsundersøgelse for alle lande, som i øjeblikket er omfattet af den oprindelige forordning, blev indgivet med den begrundelse, at foranstaltningernes udløb sandsynligvis ville resultere i fortsat eller fornyet dumping og skade for EF-erhvervsgrenen.
(15)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelig dokumentation til at indlede en udløbsundersøgelse, og indledte denne undersøgelse den 3. august 2006.
d) Delvis interimsundersøgelse af de antidumpingforanstaltninger, der er iværksat over for en eksporterende producent i Thailand
(16)
Kommissionen modtog en anmodning om en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3. Anmodningen blev indgivet af Usha Siam Steel Industries Public Company Ltd, en eksporterende producent af stålwirer i Thailand, og dens omfang var begrænset til dumping.
(17)
Ifølge ansøgeren havde de omstændigheder, som foranstaltningerne byggede på, ændret sig, og disse ændringer var af varig karakter. Endvidere hævdede den eksporterende producent, at de eksisterende antidumpingforanstaltningers niveau ikke længere var nødvendigt for at hindre dumping.
(18)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelig dokumentation til at indlede en interimsundersøgelse, og indledte denne undersøgelse den 22. marts 2007 (10).
3. Parter, som er berørt af undersøgelserne
(19)
Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter, repræsentanterne for eksportlandene, importørerne, EF-producenterne, brugerne og ansøgeren om indledning af en udløbsundersøgelse og en delvis interimsundersøgelse. De berørte parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for tidsfristen i indledningsmeddelelsen. Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
3.1. En stikprøve af fællesskabsproducenter
(20)
På baggrund af det tilsyneladende store antal EF-producenter blev det i overensstemmelse med grundforordningens artikel 17 anset for hensigtsmæssigt at undersøge, om der burde anvendes stikprøver i forbindelse med udløbsundersøgelsen. For at sætte Kommissionen i stand til at afgøre, om det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i bekræftende fald at udtage en sådan, blev fællesskabsimportørerne i henhold til grundforordningens artikel 17, stk. 2, anmodet om at give sig til kende senest 15 dage efter indledningen af de forskellige undersøgelser og give Kommissionen de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen.
(21)
Efter en gennemgang af oplysningerne fra de 17 EF-producenter blev det besluttet at udvælge fem virksomheder til stikprøven, især på grundlag af deres produktions- og salgsmængde i undersøgelsesperioden. Stikprøven består af følgende virksomheder:
-
Bridon GmbH, Gelsenkirchen, Tyskland
-
Casar Drahtseilwerk Saar GmbH (Casar), Saarbrücken, Tyskland
-
Wire and Rope Factory Drumet S.A. (Drumet), Włocławek, Polen
-
Manuel Rodrigues de Oliveira SA & Filhos S.A. (Oliveira), Gemunde, Portugal
-
Tréfileurope S.A., Bourg-en-Bresse, Frankrig.
3.2. En stikprøve af fællesskabsimportører
(22)
På baggrund af det tilsyneladende store antal importører i Fællesskabet (anmodningen omfatter 32 importører) blev det i overensstemmelse med grundforordningens artikel 17 anset for hensigtsmæssigt at undersøge, om der burde anvendes stikprøver i forbindelse med udløbsundersøgelsen. For at sætte Kommissionen i stand til at afgøre, om det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i bekræftende fald at udtage en sådan, blev fællesskabsimportørerne i henhold til grundforordningens artikel 17, stk. 2, anmodet om at give sig til kende senest 15 dage efter indledningen af de forskellige undersøgelser og give Kommissionen de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen.
(23)
Eftersom kun en enkelt importør gav sig til kende ved at besvare stikprøveskemaet, blev det besluttet, at en stikprøve ikke var berettiget i dette tilfælde.
4. Spørgeskemaer og kontrol
(24)
Der blev derfor sendt spørgeskemaer til alle kendte eksporterende producenter i de berørte lande, den eneste importør, jf. betragtning 23 ovenfor, EF-producenterne i stikprøven og brugere.
(25)
Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaerne fra
-
to eksporterende producenter i Den Russiske Føderation i forbindelse med interimsundersøgelsen og en i forbindelse med udløbsundersøgelsen
-
en eksporterende producent i Thailand og dennes forretningsmæssigt forbundne importør i Det Forenede Kongerige
-
to eksporterende producenter i Tyrkiet
-
en importør, der er forretningsmæssigt forbundet med de eksporterende producenter i de berørte lande
-
de fem EF-producenter i stikprøven
-
en uafhængig importør.
(26)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på undersøgelsen, og aflagde kontrolbesøg hos følgende virksomheder:
a)
Rusland
-
Severstal-Metiz, Cherepovets
-
BMK, Beloretsk
b)
Thailand
-
Usha Siam Ltd, Bangkok
c)
Tyrkiet
-
Celik Halat, Izmit-Kocaeli
-
Has Çelik ve Halat Sanayi Ticaret A.S. (Has Celik), Hacilar Kayseri
d)
EF-producenter, der indgik i stikprøven
-
Bridon GmbH, Gelsenkirchen, Tyskland
-
Casar Drahtseilwerk Saar GmbH (Casar), Saarbrücken, Tyskland
-
Wire and Rope Factory Drumet S.A., Włocławek, Polen
-
Manuel Rodrigues de Oliveira SA & Filhos S.A., Gemunde, Portugal
-
Tréfileurope S.A., Bourg-en-Bresse, Frankrig.
e)
Forretningsmæssigt forbundet importør i Fællesskabet
-
Usha Martin UK Ltd, Clydebank, Det Forenede Kongerige
f)
Ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet
-
HEKO Industrieerzeugnisse GmbH, Hemer, Tyskland.
5. De af undersøgelserne omfattede perioder
(27)
Undersøgelsen vedrørende sandsynligheden for fortsat og/eller fornyet dumping og skade i forbindelse med udløbsundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. juli 2005 til den 30. juni 2006 (»udløbsundersøgelsesperioden« eller »UUP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade omfattede perioden fra den 1. januar 2003 til udgangen af UUP (den betragtede periode).
(28)
Undersøgelsesperioden for den delvise interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, vedrørende importen fra to eksporterende producenter i Rusland dækkede perioden fra 1. juli 2003 til 30. juni 2004 (interimsundersøgelsesperiode for Rusland).
(29)
Undersøgelsesperioden for den delvise interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, vedrørende importen fra den eksporterende producent i Tyrkiet (interimsundersøgelsesperiode for Tyrkiet) er den samme som UUP.
(30)
Undersøgelsesperioden for den delvise interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, vedrørende importen fra den eksporterende producent i Thailand dækkede perioden fra 1. april 2006 til 31. marts 2007 (interimsundersøgelsesperiode for Thailand).
6. Orientering og mulighed for at fremsætte bemærkninger
(31)
Alle interesserede parter blev orienteret om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for at anbefale indførelse af en endelig antidumpingtold på tovværk og kabler af jern og stål med oprindelse i Rusland og afslutte undersøgelserne vedrørende antidumpingforanstaltninger i forbindelse med import af visse typer tovværk og kabler af jern og stål med oprindelse i Thailand og Tyrkiet. De fik også en frist til at fremsætte bemærkninger efter denne orientering. Deres bemærkninger blev overvejet og taget i betragtning, i det omfang det var relevant.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(32)
Den pågældende vare, der er omfattet af denne udløbsundersøgelse, er den samme vare som den, der defineres i den oprindelige forordning, dvs. tovværk og kabler af jern og stål, herunder lukkede tove, undtagen tovværk og kabler af rustfrit stål, med største tværmål over 3 mm, forsynet eller ikke forsynet med kroge og andet tilbehør og med oprindelse i de berørte lande (den pågældende vare). Stålwirer klassificeres i øjeblikket under KN-kode ex 7312 10 81, ex 7312 10 83, ex 7312 10 85, ex 7312 10 89 og ex 7312 10 98.
(33)
En af de interesserede parter gjorde gældende, at den pågældende vare skulle opdeles i to forskellige kategorier, nemlig a) stålwirer til generelle formål og b) stålwirer af høj styrke. Denne fremførte også det synspunkt, at sidstnævnte type, som angiveligt ikke blev produceret i de eksporterende lande, ikke burde være omfattet af proceduren, fordi stålwiretyperne i denne kategori ifølge visse importører er forskellige fra stålwirerne i den anden kategori, og at der ikke er nogen konkurrence mellem de forskellige kategorier af stålwirer.
(34)
I første omgang fremførte den interesserede part ingen argumenter, der kunne dokumentere, at den vare, som importeres fra de berørte lande, ikke er den samme vare som den, der fremstilles af EF-erhvervsgrenen, eller at de pågældende stålwirer ikke konkurrerede med hinanden eller ikke var indbyrdes ombyttelige. Påstanden måtte derfor afvises.
(35)
Endvidere var denne part ikke i stand til at påvise, at definitionen og beskrivelsen af den pågældende vare, jf. betragtning 10-13 i forordningen om midlertidig told, var fejlagtig.
(36)
Definitionen af den pågældende vare i den oprindelige forordning bekræftes derfor.
2. Samme vare
(37)
Det konkluderedes i betragtning 14-19 i den oprindelige forordning, at den pågældende vare, de stålwirer, som fremstilledes og solgtes af EF-producenter, og de stålwirer, der solgtes på hjemmemarkedet og eksporteredes til Fællesskabet fra de pågældende lande, havde de samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber. Disse varer ansås for at være identiske, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.
(38)
En af de interesserede parter gjorde gældende, at de importerede stålwirer er væsentlig forskellige fra dem, der fremstilles og sælges i Fællesskabet, og ikke kan sammenlignes med dem i forbindelse med de igangværende undersøgelser. Denne tilføjede, at de varer, der importeres til Fællesskabet, ikke konkurrerer direkte med de stålwirer, som fremstilles i Fællesskabet.
(39)
De samme argumenter blev fremført i forbindelse med den undersøgelse, der førte frem til konklusionerne i betragtning 15 i forordningen om midlertidig told. Da den interesserede part ikke fremkom med nye argumenter, som kunne dokumentere, at den vare, der importeres fra de berørte lande, ikke er samme vare som den, der fremstilles og sælges i Fællesskabet, måtte påstanden afvises.
(40)
De konklusioner, man nåede frem til i betragtning 14-19 i den oprindelige forordning, om samme vare kan derfor bekræftes.
C. DUMPING OG SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT OG/ELLER FORNYET DUMPING
1. Dumpingimport i undersøgelsesperioderne - generelle principper
(41)
Af konsekvenshensyn blev det i første omgang undersøgt, om der fandt dumping sted på det pågældende tidspunkt, og i bekræftende fald om foranstaltningernes udløb sandsynligvis ville føre til fortsat dumping. I anden omgang blev det i overensstemmelse med grundforordningen undersøgt, hvilke mulige virkninger interimsundersøgelserne ville få på resultaterne i den oprindelige forordning vedrørende det enkelte land.
(42)
Den generelle metode som beskrevet nedenfor er blevet anvendt på alle eksporterende producenter i de berørte lande og er den samme som i forbindelse med den oprindelige undersøgelse. Ved fremlæggelsen af undersøgelsesresultaterne vedrørende dumping for hvert af de berørte lande beskrives det derfor kun, hvad der er specifikt for det pågældende eksporterende land.
(43)
Med hensyn til fastsættelsen af den normale værdi blev det først for hver enkelt eksporterende producent fastslået, om vedkommendes samlede hjemmemarkedssalg af den pågældende vare var repræsentativt sammenlignet med vedkommendes samlede eksportsalg til Fællesskabet. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, blev hjemmemarkedssalget anset for at være repræsentativt, hvis den enkelte eksporterende producents samlede hjemmemarkedssalg udgjorde mindst 5 % af vedkommendes samlede eksportsalg til Fællesskabet.
(44)
Kommissionen udpegede efterfølgende de pågældende varetyper, som solgtes på hjemmemarkedet af de eksporterende producenter med et samlet repræsentativt hjemmemarkedssalg, og som var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet.
(45)
For hver type, der solgtes af de eksporterende producenter på hjemmemarkedet og fandtes at være direkte sammenlignelige med de typer stålwirer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev det fastsat, hvorvidt hjemmemarkedssalget var tilstrækkelig repræsentativt i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget af en bestemt type stålwire blev anset for at være tilstrækkelig repræsentativt, hvis den samlede mængde af den pågældende type, der solgtes på hjemmemarkedet i UUP eller i den relevante interimsundersøgelsesperiode, udgjorde mindst 5 % af den samlede solgte mængde af den sammenlignelige type stålwire, der eksporteredes til Fællesskabet.
(46)
Det blev også undersøgt, om salget af den enkelte type stålwire på hjemmemarkedet kunne anses for at have fundet sted i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4. Dette blev gjort ved for hver eksporterende producent i de berørte lande at fastsætte, hvor stor en andel af salget på hjemmemarkedet til uafhængige kunder af hver af de eksporterede typer af den pågældende vare der var fortjenstgivende i undersøgelsesperioden.
a)
For de varetyper, hvor over 80 % af salget på hjemmemarkedet (udtrykt i mængde) ikke fandt sted til priser under enhedsproduktionsomkostningerne, dvs. hvor den gennemsnitlige salgspris for den pågældende varetype var lig med eller højere end de gennemsnitlige produktionsomkostninger for den pågældende varetype, blev den normale værdi beregnet som gennemsnitsprisen for alle hjemmemarkedssalg af den pågældende varetype, uanset om disse salg var fortjenstgivende eller ikke.
b)
For de varetyper, hvor mindst 10 % og højst 80 % af salget på hjemmemarkedet (udtrykt i mængde) ikke fandt sted til priser under enhedsproduktionsomkostningerne, blev den normale værdi beregnet som et vejet gennemsnit af de salgspriser på hjemmemarkedet, som var lig med eller højere end enhedsproduktionsomkostningerne for den pågældende type.
c)
For de varetyper, hvor mindre end 10 % (udtrykt i mængde) blev solgt på hjemmemarkedet til priser ikke under enhedsproduktionsomkostningerne, blev det konkluderet, at den pågældende varetype ikke blev solgt i normal handel, og at den normale værdi derfor skulle fastsættes i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3.
(47)
I de tilfælde, hvor den normale værdi skulle beregnes, blev den i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3, fastsat på grundlag af produktionsomkostningerne for den pågældende varetype med tillæg for et beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA&G) samt en fortjenstmargen. SA&G var de omkostninger, der blev afholdt af den eksporterende producent af samme vare, og fortjenesten svarede til den eksporterende producents gennemsnitlige fortjeneste ved salg af samme vare i almindelig handel.
(48)
I alle tilfælde, hvor den pågældende vare blev eksporteret til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen fastsat i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, altså på grundlag af de eksportpriser der faktisk var betalt eller skulle betales.
(49)
I de tilfælde, hvor salget fandt sted gennem en forretningsmæssigt forbundet importør eller forhandler, blev eksportprisen beregnet på grundlag af den forretningsmæssigt forbundne importørs pris ved videresalg til uafhængige kunder. Der blev foretaget justeringer for alle omkostninger, der påløb mellem import og videresalg, herunder salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt en rimelig fortjenestmargen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 9. Den korrekte fortjenestmargen blev fastsat på grundlag af informationer fra ikke-forretningsmæssigt forbundne samarbejdende forhandlere/importører på markedet i Fællesskabet.
(50)
Den normale værdi og eksportprisen blev sammenlignet på grundlag af priserne ab fabrik. For at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, korrigeret for forskelle, som påvirkede prisen og prissammenligneligheden. Der blev foretaget hensigtsmæssige justeringer i alle de tilfælde, hvor justeringerne blev anset for at være rimelige, nøjagtige og veldokumenterede.
(51)
Der blev foretaget justeringer for omkostninger til indlandstransport og søfragt, forsikringsomkostninger, håndterings- og emballeringsomkostninger, kreditomkostninger og importafgifter, som alle blev trukket fra priserne ved videresalg for at nå frem til ab fabrik-prisen.
(52)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12, blev der for hver samarbejdende eksporterende producent beregnet en dumpingmargen ved at sammenligne den normale værdi beregnet som et vejet gennemsnit og det vejede gennemsnit af eksportprisen.
(53)
For de lande, hvor der blev konstateret en høj grad af samarbejdsvilje (over 80 % af den samlede importerede mængde i Fællesskabet i UUP eller UP), og hvor der ikke var grund til at antage, at eksporterende producenter undlod at samarbejde, blev restdumpingmargenen fastsat til niveauet for den samarbejdende eksporterende producent med den største dumpingmargen for at sikre effektive foranstaltninger.
(54)
For de lande, hvor der blev konstateret en lav grad af samarbejdsvilje (under 80 % af den samlede importerede mængde i Fællesskabet i UUP eller UP), blev retsdumpingmargenen fastsat i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18, dvs. på grundlag af de tilgængelige oplysninger.
2. Dumpingimport i undersøgelsesperioderne - landespecifikke resultater
2.1. Rusland
(55)
Der er to kendte eksporterende producenter, som fremstiller stålwirer i Rusland: Severstal-Metiz, Cherepovets (SSM) og BMK, Beloretsk (BMK). De tegner sig for 100 % af produktionen med en andel på 1,5 % af importen til EF-markedet i UUP. Begge producenter samarbejdede i forbindelse med interimsundersøgelsen, men kun den ene samarbejdede i forbindelse med udløbsundersøgelsen. Den anden producent tilkendegav, at vedkommende ikke ønskede at samarbejde i forbindelse med udløbsundersøgelsen. Denne fremførte det argument, at virksomheden kun eksporterede små mængder til EU i interimsundersøgelsesperioden for Rusland, og at virksomhedens situation ikke ændrede sig væsentligt efter interimsundersøgelsen, som blev indledt i august 2004 (jf. betragtning 4-7 ovenfor).
2.1.1. Delvis interimsundersøgelse af de foranstaltninger, der gælder for eksporterende producenter i Rusland
(56)
De delvise interimsundersøgelser begrænsede sig til at omfatte niveauet for dumpingimporten for begge de kendte russiske producenter til EU. De indsendte begge fuldstændige besvarelser af spørgeskemaet.
(57)
Den normale værdi blev fastsat i henhold til den generelle metode, der er beskrevet i betragtning 43 og 47 ovenfor.
(58)
For den ene russiske eksporterende producent var den normale værdi baseret på de faktiske hjemmemarkedspriser, jf. metoden i betragtning 46 ovenfor. For den anden russiske eksporterende producent var den normale værdi hovedsagelig baseret på de faktiske hjemmemarkedspriser, men den måtte for visse varetyper beregnes, jf. metoden i betragtning 47 ovenfor.
(59)
Til fastsættelse af eksportprisen anvendtes de generelle principper, der er beskrevet detaljeret i betragtning 48 og 49 ovenfor.
(60)
For så vidt angår den ene russiske eksporterende producents eksportsalg til Fællesskabet gennem en forretningsmæssigt forbundet handelsvirksomhed i Schweiz, blev eksportprisen fastsat på grundlag af de videresalgspriser, som den første uafhængige køber i Fællesskabet faktisk betalte eller skulle betale til handelsvirksomheden i interimsundersøgelsesperioden for Rusland.
(61)
Det bør bemærkes, at næsten al den ene russiske eksportørs eksport til Fællesskabet skete på grundlag af et pristilsagn, som Kommissionen godtog i august 2001. I den forbindelse begrænsedes fastsættelsen af eksportpriserne ikke kun til en undersøgelse af eksportørernes tidligere adfærd, men eksportprisernes sandsynlige udvikling i fremtiden blev også undersøgt. Navnlig spørgsmålet om, hvorvidt dette pristilsagn havde indvirket på eksportprisernes niveau, så de var blevet upålidelige og dermed uegnede til fastsættelse af fremtidig adfærd i forbindelse med eksport.
(62)
Endvidere blev det undersøgt, hvorvidt de eksportpriser, eksportøren opkrævede af kunder i Fællesskabet, trods pristilsagnet var pålidelige og kunne udgøre et ordentligt grundlag for beregning af dumpingmargenen i denne undersøgelse. Formålet med undersøgelsen var navnlig at prøve at vise, om de aktuelle eksportpriser til Fællesskabet var kunstigt fastsat i forhold til mindsteimportpriserne, og hvorvidt de derfor var bæredygtige i fremtiden. Undersøgelsen viste imidlertid, at det system, som anvendes til at fastsætte varekontrolnumre i denne undersøgelse, er mere avanceret end det klassifikationssystem, der blev brugt på det tidspunkt, hvor pristilsagnet blev godtaget i 2001. Det førte til den konklusion, at enhver sammenligning mellem mindsteimportprisernes varekontrolnumre og den igangværende undersøgelses ikke ville være pålidelig.
(63)
Der blev for hver enkelt varetype foretaget en sammenligning imellem eksportprisen til Fællesskabet og eksportprisen til andre tredjelande. Heraf fremgik det, at eksportprisen til tredjelande i gennemsnit var væsentlig lavere. Konklusionen var derfor, at denne virksomheds pris ved eksport til Fællesskabet ikke kunne anvendes til fastsættelse af pålidelige eksportpriser i forbindelse med nærværende undersøgelse, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8. I mangel af pålidelige eksportpriser for salg til EU-15 blev salg til andre lande benyttet i stedet for disse eksportpriser.
(64)
For så vidt angår sammenligningen mellem normal værdi og eksportpris, benyttedes den i betragtning 50 beskrevne metode.
(65)
Da det handelsselskab i Schweiz, der er forretningsmæssigt forbundet med en af de russiske eksporterende producenter, har funktioner, der svarer til dem, som udføres af en agent, der arbejder på provisionsbasis, blev der foretaget en justering af eksportprisen for provision, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i). Provisionens størrelse blev beregnet på grundlag af direkte beviser for forekomsten af en avance i forbindelse med sådanne funktioner.
(66)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype med den tilsvarende vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare.
(67)
Som det fremgår af betragtning 104-107 nedenfor, viste sammenligningen, at der fandt fortsat dumping sted fra BMK’s side. For SSM viste sammenligningen mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige salgspris til lande, hvor der ikke var noget pristilsagn, også fortsat dumping.
(68)
Det blev konstateret, at BMK’s dumpingmargen udtrykt i procent af nettoprisen, frit EF's grænse, ufortoldet, var på 36,2 %. SSM’s dumpingmargen udtrykt på samme grundlag var på 9,7 %.
(69)
I lyset af de resultater vedrørende dumpingmargenerne, som fremkom i interimsundersøgelserne, forekommer det hensigtsmæssigt at ændre antidumpingtolden for BMK til 36,2 % og for SSM til 9,7 %.
2.1.2. Udløbsundersøgelse vedrørende foranstaltninger, der er iværksat over for eksporterende producenter i Rusland
(70)
Af de to kendte producenter af stålwirer i Rusland samarbejdede kun SSM i udløbsundersøgelsen. Ud fra de indsamlede oplysninger tegnede denne virksomhed sig for næsten 100 % af Ruslands samlede eksport til Fællesskabet i UUP. Virksomheden tegnede sig også for omkring 50 % af den samlede produktion i Rusland. Eksporten til Fællesskabet var meget begrænset og lå på omkring 3 300 tons i UUP, hvilket svarer til 1,5 % af EU’s forbrug. Den tilsyneladende lave markedsandel bør ikke skjule, at der er en stor uudnyttet produktionskapacitet til rådighed i Rusland. Andelen af eksport til Fællesskabet var på under 5 % af den samarbejdende virksomheds samlede salg. Som nævnt i betragtning 61ovenfor er næsten hele den samarbejdende virksomheds eksport til Fællesskabet omfattet af en aftale om pristilsagn.
(71)
I tilfælde, hvor hjemmemarkedspriserne på en bestemt varetype, der var solgt af SSM, ikke kunne benyttes til fastsættelse af den normale værdi, fordi den pågældende type ikke var blevet solgt på hjemmemarkedet i repræsentative mængder, var det nødvendigt at anvende en anden metode. I mangel af en anden rimelig metode anvendtes en beregnet normal værdi pr. varetype, som blev oplyst af SSM og kontrolleret af Kommissionen.
(72)
For så vidt angår produktionsomkostninger, hævdede SSM, at omkostningsstrukturen for eksport til EU var anderledes, fordi de tekniske standarder i Fællesskabet og på det russiske marked var forskellige. Ifølge virksomheden skal stålwirer, som sælges på fællesskabsmarkedet, være i overensstemmelse med den såkaldte DIN-norm, hvilket ikke er påkrævet i Rusland. Tabellen med produktionsomkostninger for stålwirer, der solgtes på hjemmemarkedet og til Fællesskabet, viste, at der ikke var nogen nævneværdig forskel på de forskellige typer. For visse varetyper var produktionsomkostningerne en smule højere ved salg til hjemmemarkedet, for andre var de en smule lavere ved salg til Fællesskabet. Det konkluderedes derfor, at denne påståede forskel ikke kunne have indvirkning på dumpingberegningerne.
(73)
For så vidt angår eksport til Fællesskabet, solgte producenten den pågældende vare direkte i Fællesskabet og ikke gennem nogen forretningsmæssigt forbundet part undtagen i et tilfælde. Eksportøren dokumenterede, at transaktionen i dette ene tilfælde ikke vedrørte den pågældende vare og derfor ikke indgik i beregningerne.
(74)
For at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, korrigeret for forskelle, som påvirkede prisen og prissammenligneligheden.
(75)
Dumpingmargenen blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, fastlagt på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi og de vejede gennemsnitlige eksportpriser pr. varetype. Denne sammenligning viste, at der ikke fandt dumping sted i løbet af udløbsundersøgelsesperioden.
(76)
Sammenligningen af oplysningerne om eksporten til Fællesskabet fra de eksporterende producenter og den samlede importmængde ifølge Eurostats importstatistikker tydede på, at samarbejdsniveauet var højt, da de samarbejdende eksporterende producenters eksport stort set repræsenterede den samlede import til Fællesskabet fra Rusland i undersøgelsesperioden.
2.2. Thailand
2.2.1. Interimsundersøgelse af foranstaltninger, der er iværksat over for en eksporterende producent i Thailand
(77)
Den normale værdi blev fastsat på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder på hjemmemarkedet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1. I løbet af interimsundersøgelsesperioden for Thailand solgte virksomheden den pågældende vare direkte til slutbrugere på hjemmemarkedet. Den normale værdi blev udelukkende fastsat på grundlag af fortjenstgivende salg.
(78)
Den normale værdi blev fastsat på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder på hjemmemarkedet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1.
(79)
Ansøger og samarbejdende producent Usha Siam eksporterede en begrænset mængde stålwirer til Fællesskabet i løbet af interimsundersøgelsesperioden for Thailand. Denne eksport var omfattet af en aftale om pristilsagn.
(80)
For så vidt angår det direkte salg til Fællesskabsmarkedet, blev eksportpriserne fastsat på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder i Fællesskabet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8.
(81)
For så vidt angår eksportsalg gennem den forretningsmæssigt forbundne importør Usha Martin UK, blev eksportpriserne i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9, beregnet på grundlag af den pris, hvortil den importerede vare første gang videresolgtes til uafhængige kunder i Fællesskabet. Der blev foretaget justering for alle omkostninger, som påløb mellem import og videresalg, herunder salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt den fortjeneste, som den forretningsmæssigt forbundne importør opnåede i Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
(82)
Den normale værdi blev sammenlignet med den gennemsnitlige eksportpris for hver enkelt type af den pågældende vare, ab fabrik og i samme handelsled. For at sikre en rimelig sammenligning blev der taget hensyn til faktorer, som hævdedes og påvistes at berøre prisen og prissammenligneligheden, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev foretaget justeringer for omkostninger til indlandstransport og søfragt, forsikringsomkostninger, håndterings- og emballeringsomkostninger, kreditomkostninger og importafgifter, som alle blev trukket fra priserne ved videresalg for at nå frem til ab fabrik-prisen.
(83)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, blev dumpingmargenen fastsat pr. varetype på grundlag af en sammenligning mellem det vejede gennemsnit af den normale værdi og det vejede gennemsnit af eksportpriserne i samme handelsled. Denne sammenligning viste, at der ikke fandt dumping sted i løbet af interimsundersøgelsesperioden.
2.2.2. Udløbsundersøgelse vedrørende de foranstaltninger, der gælder for eksporterende producenter i Thailand
(84)
Ud af de tre kendte producenter af stålwirer i Thailand samarbejdede den ene i forbindelse med undersøgelsen. Ud fra de indsamlede oplysninger tegnede denne virksomhed sig for næsten 100 % af Thailands samlede eksport til Fællesskabet i UUP. Virksomheden tegnede sig også for omkring 80 % af den samlede produktion i Thailand. Eksporten til Fællesskabet var meget begrænset i undersøgelsesperioden. Den samarbejdende virksomheds eksport til Fællesskabet er omfattet af en aftale om pristilsagn.
(85)
De samlede produktionsomkostninger for den enkelte eksporterede varetype var højere end hjemmemarkedsprisen i UUP. Derfor kunne Kommissionen ikke fastsætte den normale værdi på grundlag af de priser, der i normal handel blev betalt eller skulle betales af uafhængige kunder på hjemmemarkedet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1, for nogen af de typer af stålwirer, der eksporteredes af den samarbejdende eksporterende producent i Thailand.
(86)
Hjemmemarkedspriserne blev beregnet ud fra den eksporterende producents egne produktionsomkostninger, salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt en rimelig fortjenestmargen på 5 %, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra c), og artikel 2, stk. 3.
(87)
Den samarbejdende eksporterende producent eksporterede den pågældende vare gennem en forretningsmæssigt forbundet virksomhed i Fællesskabet. Af den grund blev eksportpriserne i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9, beregnet på grundlag af den pris, hvortil den importerede vare første gang videresolgtes til uafhængige kunder i Fællesskabet. Der blev foretaget justering for alle omkostninger, som påløb mellem import og videresalg, herunder salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt den fortjeneste, som den importerende virksomhed opnåede i Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
(88)
Den normale værdi blev sammenlignet med den gennemsnitlige eksportpris for hver enkelt type af den pågældende vare, ab fabrik og i samme handelsled. For at sikre en rimelig sammenligning blev der taget hensyn til de forskelle i faktorer, som hævdedes og påvistes at berøre prisen og prissammenligneligheden, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev foretaget justeringer for omkostninger til indlandstransport og søfragt, forsikringsomkostninger, håndterings- og emballeringsomkostninger, kreditomkostninger og importafgifter, som alle blev trukket fra priserne ved videresalg for at nå frem til ab fabrik-prisen.
(89)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, blev dumpingmargenen fastsat pr. varetype på grundlag af en sammenligning mellem det vejede gennemsnit af den normale værdi og det vejede gennemsnit af eksportpriserne i samme handelsled. Denne sammenligning viste, at der var tale om en relativt lav dumpingmargen i UUP i forhold til i den oprindelige forordning. Udtrykt i procent af cif-værdien ved Fællesskabets grænse udgjorde den vejede gennemsnitlige dumpingmargen 7,6 %.
2.3. Tyrkiet
(90)
Der er to eksporterende producenter i Tyrkiet. Både Celik Halat (Halat) and Has Celik (Has) samarbejdede i forbindelse med udløbsundersøgelsen, og Has samarbejdede i forbindelse med den delvise interimsundersøgelse af sit dumpingniveau. De to producenter tegner sig for 100 % af EU’s eksport fra Tyrkiet.
2.3.1. Interimsundersøgelse af de foranstaltninger, der gælder for en eksporterende producent i Tyrkiet
(91)
Der skal mindes om, at den delvise interimsundersøgelse, jf. betragtning 10 ovenfor, vedrører en tyrkisk eksportør, der angiveligt sælger sine stålwirer i Fællesskabet til dumpingpriser.
(92)
Undersøgelsen viste, at de fleste hjemmemarkedspriser, der blev benyttet til at fastsætte den normale værdi for de varetyper, som blev eksporteret af den pågældende tyrkiske eksportør, var fortjenstgivende. Den benyttede pris var derfor den pris, der var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder på hjemmemarkedet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1.
(93)
For visse varetyper blev den normale værdi beregnet ud fra producentens egne produktionsomkostninger, inkl. SA&G-omkostninger og en rimelig fortjenstmargen på 5 %, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3.
(94)
For så vidt angår eksport til Fællesskabet, solgte den pågældende tyrkiske producent den pågældende vare direkte i Fællesskabet og ikke gennem nogen forretningsmæssigt forbundet part. Den eksportpris, som blev benyttet, var derfor den pris, der faktisk betaltes eller skulle betales for varen, når den blev solgt til eksport fra det eksporterende land til Fællesskabet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8.
(95)
Den normale værdi blev sammenlignet med den gennemsnitlige eksportpris for hver enkelt type af den pågældende vare, ab fabrik og i samme handelsled, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. For at sikre en rimelig sammenligning blev der i beregningerne taget hensyn til de forskelle i faktorer, som viste sig at have indvirkning på priserne og prissammenligneligheden. Der blev foretaget justeringer for omkostninger til indlandstransport og søfragt, forsikringsomkostninger, håndterings- og emballeringsomkostninger, kreditomkostninger og importafgifter, som alle blev trukket fra priserne ved videresalg for at nå frem til ab fabrik-prisen.
(96)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, blev dumpingmargenen fastsat pr. varetype på grundlag af en sammenligning mellem det vejede gennemsnit af den normale værdi og det vejede gennemsnit af eksportpriserne i samme handelsled. Generelt set viste denne sammenligning, at den vejede gennemsnitlige dumpingmargen udtrykt i procent af cif-værdien ved Fællesskabets grænse udgjorde 0,12 % og således lå på et ubetydeligt niveau.
2.3.2. Udløbsundersøgelse vedrørende de foranstaltninger, der gælder for Tyrkiet
(97)
Efter at de prøver, som er beskrevet i den generelle metode i betragtning 46 ovenfor, var blevet udført, blev det besluttet, at den normale værdi skulle beregnes for de fleste af de typer stålwirer, der eksporteres til EF af en tyrkisk eksporterende producent. Den normale værdi blev derfor beregnet ud fra producentens egne produktionsomkostninger, inkl. en rimelig fortjenstmargen på 5 %, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3.
(98)
For den anden producents vedkommende kunne salgsprisen på hjemmemarkedet bruges til at fastsætte den normale værdi for størstedelen af varetyperne, jf. betragtning 92 og 93 ovenfor. Derfor blev den normale værdi fastsat på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder på hjemmemarkedet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1.
(99)
For så vidt angår eksport til Fællesskabet, solgte den tyrkiske producent den pågældende vare direkte i Fællesskabet og ikke gennem nogen forretningsmæssigt forbundet part. Den eksportpris, som blev benyttet, var den pris, der faktisk betaltes eller skulle betales for varen, når den blev solgt til eksport fra det eksporterende land til Fællesskabet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8.
(100)
Den normale værdi blev sammenlignet med den gennemsnitlige eksportpris for hver enkelt type af den pågældende vare, ab fabrik og i samme handelsled. For at sikre en rimelig sammenligning blev der taget hensyn til de forskelle i faktorer, som hævdedes og påvistes at berøre prisen og prissammenligneligheden, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev foretaget justeringer for omkostninger til indlandstransport og søfragt, forsikringsomkostninger, håndterings- og emballeringsomkostninger, kreditomkostninger og importafgifter, som alle blev trukket fra priserne ved videresalg for at nå frem til ab fabrik-prisen.
(101)
Sammenligningen mellem den gennemsnitlige eksportpris og den normale værdi for hver enkelt type af den pågældende vare viste, at kun en eksportør i Tyrkiet havde eksporteret til dumpingpriser, og at dumpingmargenen for den anden producent lå på et ubetydeligt niveau, jf. betragtning 96. Udtrykt i procent af cif-værdien ved Fællesskabets grænse udgjorde dumpingmargenen 33,6 % for den pågældende eksportør.
(102)
Det skal bemærkes, at den dumpingmargen der blev fastsat i forbindelse med den oprindelige undersøgelse for den eksportør, var høj (over 50 %), hvilket førte til en told baseret på skadesmargenen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 4. Den igangværende undersøgelse viser, at der stadig finder dumping sted, selv i forbindelse med mindre eksportmængder, dog på et lavere niveau.
D. DE ÆNDREDE OMSTÆNDIGHEDERS VARIGE KARAKTER
(103)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 3, blev det også undersøgt, om de ændrede omstændigheder, man fandt frem til i de forskellige undersøgelser, med rimelighed kunne anses for at være af varig karakter.
(104)
Denne virksomhed er i øjeblikket pålagt en resttold på 50,7 %, som blev fastsat under den oprindelige undersøgelse på grundlag af oplysninger vedrørende en anden russisk eksportør, da BMK ikke samarbejdede i forbindelse med den undersøgelse. Den nuværende dumpingmargen på 36,2 % blev imidlertid beregnet ud fra oplysninger om BMK for hele UP.
(105)
Endvidere er der intet, der tyder på, at niveauet for den normale værdi eller den eksportpris, der er fastsat for BMK i denne undersøgelse, ikke er pålideligt. Det konstateredes, at BMK’s eksportpris ved salg til Fællesskabet i UP svarede til eksportprisen ved salg til andre lande, hvortil der solgtes væsentligt større mængder i UP.
(106)
Skønt den dumpingmargen, man nåede frem til i UP, bygger på en relativt lille mængde eksport af stålwirer til Fællesskabet, er der grund til at tro, at denne dumpingmargen bygger på ændrede omstændigheder af varig karakter.
(107)
Det er vigtigt at minde om, at SSM’s eksportpriser ved salg til Fællesskabet er omfattet af en aftale om pristilsagn, som fandt anvendelse på eksport til de 10 nye medlemsstater (EU-10), som tiltrådte EU i begyndelsen af de to sidste måneder af interimsundersøgelsesperioden for Rusland, nemlig i maj 2004. Skønt eksportpriserne over for kunder i de 15 medlemsstater, som EU bestod af før 1. maj 2004, var på niveau med pristilsagnet, konstateredes det, at salget til EU-10-kunder foregik på et lavere prisniveau. Endvidere konstateredes det, at eksport til andre tredjelande i interimsundersøgelsesperioden for Rusland foregik til væsentlig lavere priser og i betydeligt større omfang end eksport til Fællesskabet.
(108)
SSM’s lave eksportmængde af stålwirer til Fællesskabet i interimsundersøgelsesperioden for Rusland kan ikke tilskrives manglende kapacitet, da det konstateredes, at virksomheden havde betydelig uudnyttet kapacitet. Det tyder derfor klart på, at den begrænsede eksportmængde skyldes de i pristilsagnet fastsatte priser. Hvis pristilsagnet bortfaldt, er det derfor meget sandsynligt, at SSM ville sælge større mængder til lavere (dumping)priser på fællesskabsmarkedet.
(109)
Som anført ovenfor blev al eksport både til Fællesskabet og til tredjelande inddraget i denne analyse.
(110)
Undersøgelsen viste, at SSM har uudnyttet kapacitet til at øge sin eksport både til Fællesskabet og til tredjelande betydeligt. Hvis SSM, hvad alt tyder på, ville forsøge at genvinde den markedsandel, som virksomheden havde på fællesskabsmarkedet forud for indførelsen af foranstaltninger, kunne den gøre det ved at sælge til dumpingpriser på fællesskabsmarkedet. Tilmed var priserne ved salg til andre lande i gennemsnit lavere end priserne ved salg til EF-markedet, og det konkluderedes i undersøgelsen, at den pågældende vare blev solgt til dumpingpriser til ikke-EU-lande.
(111)
Den normale værdi for SSM i UP var baseret på, at en stor mængde (størstedelen af virksomhedens produktion) solgtes i almindelig handel på et konkurrencepræget hjemmemarked. Det tyder på, at det niveau for den normale værdi, som man fandt frem til i denne undersøgelse, er af varig karakter.
(112)
Det er opfattelsen, at SSM’s eksportmængde til Fællesskabet uden antidumpingforanstaltninger ville vokse væsentligt, og at eksportpriserne ville dale betydeligt. Det konkluderes derfor, at de påståede ændrede omstændigheder, for så vidt angår SSM’s eksportpriser, ikke med rimelighed kan betragtes som værende af varig karakter.
(113)
Interimsundersøgelsen viste, at den samarbejdende thailandske eksportørs eksport til Fællesskabet ikke skete til dumpingpriser. Den thailandske eksportørs eksportpriser ved salg til Fællesskabet viste sig også at svare til eksportpriserne ved salg til parter i andre tredjelande, hvortil der blev solgt større mængder.
(114)
Endvidere viste det sig, at den thailandske eksportør udviklede sit distributionsnetværk og leverede stålwirer til en bredere vifte af kunder i resten af verden. Der blev etableret datterselskaber i Australien, Singapore og USA. Ushas lave eksportmængde af stålwirer til Fællesskabet kan derfor ikke tilskrives manglende kapacitet, da virksomheden stort set ikke har nogen uudnyttet kapacitet.
(115)
Det er opfattelsen, at Ushas eksportmængde til Fællesskabet uden antidumpingforanstaltninger (det vil i øjeblikket sige pristilsagn) ikke ville vokse væsentligt, og virksomhedens eksportpriser ville næppe blive påvirket. På baggrund af ovennævnte kendsgerninger og betragtninger kan det konkluderes, at de ændrede omstændigheder for Ushas vedkommende må opfattes som værende af varig karakter i betragtning af, at virksomheden ikke har nogen nævneværdig uudnyttet kapacitet og med sin eksport navnlig fokuserer på en række andre eksportmarkeder end Fællesskabet, hvor eksportpriserne er væsentlig højere end på fællesskabsmarkedet.
(116)
Importen til Fællesskabet af stålwirer med oprindelse i Tyrkiet er vokset betydeligt siden 2005. På det tidspunkt konkluderedes det i en interimsundersøgelse, at hvis der ikke fandt dumping sted, var det passende at ophæve foranstaltningerne for den ansøgende tyrkiske eksportørs vedkommende.
(117)
Denne interimsundersøgelse af samme producent har bekræftet, at virksomhedens eksport til Fællesskabet ikke fandt sted til dumpingpriser. Tilmed fandtes virksomhedens produktionskapacitet at være begrænset i forhold til Fællesskabets forbrug. Derfor kan det konkluderes, at de ændrede omstændigheder, der blev fastslået i interimsundersøgelsen, er af varig karakter.
(118)
De producenter, der samarbejder i forbindelse med denne undersøgelse, tegner sig næsten for den samlede import til EU fra de berørte lande. Undersøgelsen af, om der eventuelt fortsat ville finde dumping sted, hvis foranstaltningerne bortfaldt, blev derfor i vidt omfang foretaget på grundlag af oplysningerne fra disse samarbejdende eksporterende producenter. Navnlig de samarbejdende eksporterende producenters prisadfærd på andre eksportmarkeder samt deres produktion, produktionskapacitet og lagerbeholdninger blev undersøgt.
(119)
For at fastslå, om der var sandsynlighed for fortsat dumping, betragtede Kommissionen den nuværende situation i de berørte lande og hos de parter, der var berørt af undersøgelsen. I givet fald så den også på, om der fandt dumping sted på eksport til Fællesskabet. Der blev også foretaget en analyse af andre eksporterende producenters prispolitik, produktion og produktionskapacitet i de lande, der er berørt af undersøgelserne. Analysen blev baseret på markedsinformationer fra EF-erhvervsgrenen og eksporterende producenter, Eurostats importstatistikker og, i det omfang det var muligt, eksportstatistikker fra de berørte lande.
(120)
SSM formåede at øge produktionen i udløbsundersøgelsesperioden med 7 % i forhold til 2005.
(121)
Produktionskapaciteten forblev stabil i den betragtede periode, mens den gennemsnitlige kapacitetsudnyttelse i Rusland lå på 60 til 65 % i undersøgelsesperioden. Det kan derfor konkluderes, at de eksporterende producenter i Rusland har kapacitet til at øge deres eksport til EF-markedet, hvis foranstaltningerne skulle blive ophævet.
(122)
Endvidere anslås Ruslands samlede produktionskapacitet for den pågældende vare omtrent at svare til EU's samlede forbrugsniveau i UUP, nemlig 220 000 tons. Eftersom det russiske marked ikke er i stand til at håndtere dette udbudsniveau, kunne russiske producenter vælge at kanalisere denne uudnyttede kapacitet til Fællesskabet til dumpingpriser, hvis foranstaltningerne bortfaldt.
(123)
Af betragtning 61 og 62 fremgik det, at eksport til Fællesskabet ikke fandt sted til dumpingpriser, fordi der fandtes et pristilsagn. Det blev også påvist, at de mindsteimportpriser, som blev fastsat sammen med pristilsagnet, påvirkede den pågældende russiske virksomheds prissætning på fællesskabsmarkedet. Det konkluderedes derfor, at eksportprisen over for Fællesskabet ikke var pålidelig, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8.
(124)
Priserne over for tredjelande blev derfor betragtet som mere pålidelige, da de ikke var underlagt nogen begrænsninger i UUP.
(125)
I løbet af UUP var de russiske eksportpriser ved salg til tredjelande også generelt lavere end prisniveauet i Fællesskabet. Hvis foranstaltningerne blev ophævet, ville de russiske eksportører derfor sandsynligvis begynde at eksportere stålwirer i store mængder til Fællesskabet til lavere priser end dem i pristilsagnet. Derfor forekommer det sandsynligt, at fornyet dumping ville finde sted, hvis de indførte antidumpingforanstaltninger blev ophævet. Dette er navnlig relevant i betragtning af den nuværende situation vedrørende pristilsagn.
(126)
De russiske eksportørers adfærd og pristilsagnets indflydelse på niveauet for eksportprisen ved salg til Fællesskabet, det fremherskende lavere prisniveau i tredjelande og den store uudnyttede produktionskapacitet er klare indicier for, at russiske producenter efter al sandsynlighed ville vende sig mod fællesskabsmarkedet med betydelige mængder eksportvarer til dumpingpriser, hvis foranstaltningerne blev ophævet.
(127)
Den samarbejdende producent i Thailand er samtidig den dominerende producent og tegner sig for størstedelen, nemlig omkring 80 %, af den installerede produktionskapacitet og nuværende produktion af stålwirer i Thailand. Undersøgelsen viste, at denne producent udnyttede sin produktionskapacitet fuldt ud, at de to andre kendte thailandske producenter næsten ikke er til stede på fællesskabsmarkedet, og at de ikke havde nogen stor uudnyttet produktionskapacitet.
(128)
Undersøgelsen viste, at selvom den samarbejdende eksporterende producent solgte til dumpingpriser på fællesskabsmarkedet, var dennes salgsmængder meget lave. Det konstateredes på baggrund af virksomhedens eksport på verdensplan, at virksomheden sætter fokus på en række andre eksportmarkeder end Fællesskabet, navnlig USA, Singapore, Indonesien, Australien, Japan og Malaysia. Der blev endog oprettet datterselskaber i disse lande.
(129)
Den samarbejdende eksporterende producent overholdt pristilsagnet og solgte på baggrund af de nuværende høje markedspriser til priser, som lå over de aftalte mindstepriser i mange tilfælde. Der er ingen andre thailandske virksomheder, der eksporterer den pågældende vare til fællesskabsmarkedet.
(130)
I løbet af UUP var Ushas salgsmængde til resten af verden betydelig højere end salget til Fællesskabet, på trods af at eksportprisniveauet i Fællesskabet i gennemsnit var 9,5 % højere end i resten af verden.
(131)
Ud fra ovenstående kendsgerninger og betragtninger er det usandsynligt, at den samarbejdende eksporterende producent i Thailand vil eksportere store mængder til Fællesskabet, selvom foranstaltningerne blev ophævet. De andre to producenter i Thailand synes ikke at have et internationalt distributionsnetværk, som ville gøre det muligt for dem at gå aggressivt ind på markedet i Fællesskabet og vinde markedsandele.
(132)
Ifølge de oplysninger, der fremkom i løbet af undersøgelsen, forblev produktionskapaciteten uændret i undersøgelsesperioden, og kapacitetsudnyttelsen voksede. Det konstateredes derfor, at begge tyrkiske virksomheder når op på at udnytte 90 % af deres produktionskapacitet. Der er ikke andre virksomheder, der fremstiller den pågældende vare i Tyrkiet.
(133)
Endvidere noteredes det, at andelen af dumpingimport fra Tyrkiet (fra Celik Halat) på markedet i Fællesskabet er under 0,5 %, hvoraf 10 % ikke engang konkurrerede med fællesskabsproduktionen, fordi den vedrørte varetyper, som ikke fremstilles af EF-erhvervsgrenen. Eftersom Has ikke foretog dumpingeksport, var markedsandelen af dumpingimport fra Tyrkiet meget lav. Derfor udgør kun en lille del af eksporten fra Tyrkiet dumpingeksport, der er i direkte konkurrence med EF-erhvervsgrenen.
(134)
Ud fra ovenstående betragtninger er det usandsynligt, at de samarbejdende eksporterende producenter ville eksportere store mængder til Fællesskabets marked, selvom foranstaltningerne blev ophævet. På det grundlag er det ikke sandsynligt, at der vil forekomme fortsat eller fornyet dumping.
E. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET SKADE
1. Definition af produktionen i Fællesskabet og EF-erhvervsgrenen
(135)
Stålwirer fremstilles af 29 producenter i Fællesskabet, og der blev fremstillet omkring 202 000 tons i UUP.
(136)
Som det var tilfældet i den oprindelige undersøgelse, konstateredes det, at en række EF-producenter importerede den pågældende vare. De importerede mængder var imidlertid ubetydelige i sammenligning med deres produktion (under 1 % af deres produktionsmængde), og der var ingen importerede varer med oprindelse i de berørte lande. Det konkluderedes derfor, at der ikke var grund til at undlade at lade nogen af disse producenter være omfattet af definitionen af produktionen i Fællesskabet.
(137)
Stålwirer fremstillet af disse 29 EF-producenter udgør derfor den samlede produktion i Fællesskabet, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1.
(138)
Anmodningen om interims- og udløbsundersøgelse blev støttet af 22 EF-producenter, og de samarbejdede alle i forbindelse med undersøgelsen. Det blev undersøgt, om disse samarbejdende producenter udgjorde en stor andel af Fællesskabets samlede produktion af den pågældende vare, og man nåede frem til, at de tegnede sig for 87 % af den samlede EF-produktion af den pågældende vare i UUP og i de forskellige interimsundersøgelsesperioder.
(139)
Kommissionen fandt derfor, at de 22 samarbejdende EF-producenter, der bakkede op om undersøgelserne, udgjorde erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4. De benævnes i det følgende »EF-erhvervsgrenen«.
2. Situationen på markedet i Fællesskabet
2.1. Forbruget på markedet i Fællesskabet
(140)
Forbruget i Fællesskabet blev beregnet på grundlag af
-
salgsmængden for de EF-producenter, som udgør EF-erhvervsgrenen
-
anslået salg for de andre producenter på fællesskabsmarkedet med udgangspunkt i oplysninger fra anmodningen, og
-
Eurostats oplysninger om import af den pågældende vare fra de berørte lande og tredjelande.
(141)
Mellem 2003 og UUP voksede Fællesskabets forbrug med over 46 000 tons, svarende til 26 %, og nåede op på et samlet forbrug på over 222 000 tons i UP.
Tabel 1
2003
2004
2005
UUP
Forbruget i Fællesskabet
(tons)
176 438
195 363
214 529
222 456
Indeks
100
111
122
126
2.2. Udviklingen i import og prisunderbud fra Rusland
2.2.1. Importmængde, markedsandel og priser på importen fra Rusland
(142)
Importmængden fra Den Russiske Føderation af den pågældende vare og dens markedsandel udviklede sig således, som det fremgår af nedenstående tabel.
Tabel 2
2003
2004
2005
UUP
Importmængde
(tons)
2 198
1 844
2 908
3 323
Indeks
100
84
132
151
Markedsandel
1,2 %
0,9 %
1,4 %
1,5 %
Indeks
100
75
117
125
(143)
I den betragtede periode voksede importen fra Rusland med 51 % fra 2 198 tons i 2003 til 3 323 tons i UUP. Importens andel af Fællesskabets forbrug voksede i mellemtiden fra 1,2 % til 1,5 %, dvs. med 25 %.
(144)
Den metode, der benyttes til at beregne prisunderbuddet i dette tilfælde, er identisk med den, som beskrives i betragtning 136-140 i forordningen om midlertidig told. De pågældende eksportørers pris ved Fællesskabets grænse blev for hver enkelt varetype sammenlignet med EF-erhvervsgrenens ab fabrik-pris. Resultatet af sammenligningen blev udtrykt i procent af EF-erhvervsgrenens ab fabrik-pris.
(145)
SSM’s prisniveau over for kunder i Fællesskabet er højst sandsynligt blevet påvirket af det tilsagn, som blev accepteret i forbindelse med den oprindelige forordning. Ikke desto mindre konstateredes der et betydeligt underbudsniveau på 49 %.
(146)
I lyset af ovenstående resultater ser det bestemt ud til, at den russiske eksports relativt lave markedsandel skyldes de antidumpingforanstaltninger, der er iværksat mod Rusland. I betragtning af det russiske prisniveau og omfanget af den dumpingeksport, som Rusland foretager, er det meget sandsynligt, at den store uudnyttede kapacitet i landet nemt kunne bruges til at øge eksporten til Fællesskabets marked.
2.3. Importmængder, -markedsandele og -priser for varer fra andre lande, der er berørt af denne undersøgelse
(147)
Der skal mindes om, at det i betragtning 131 og 134 blev konkluderet, at der ikke var nogen risiko for fornyet dumpingimport af stålwirer med oprindelse i Thailand og Tyrkiet. Tendensen for importen af den pågældende vare fra andre lande, der er berørt af denne undersøgelse, blev også undersøgt. Importmængderne og -markedsandelene for de andre lande, der er berørt af denne undersøgelse, har udviklet sig på følgende måde:
Tabel 3
2003
2004
2005
UUP
Thailand
Importmængde
(tons)
368
160
86
118
Heraf dumpingimport
0
Samlet markedsandel
0,21 %
0,08 %
0,04 %
0,05 %
Tyrkiet
Importmængde
(tons)
2 248
2 223
4 246
4 805
Heraf dumpingimport
1 089
Samlet markedsandel
1,27 %
1,11 %
1,98 %
2,16 %
(148)
Tabellen viser, at importmængderne fra Thailand har været ubetydelige i den betragtede periode med en markedsandel på 0,1 % i UUP.
(149)
Den samlede import fra Tyrkiet voksede fra 2 248 tons til 4 805 tons fra 2003 til udgangen af UUP, altså med 113 %. I markedsandele blev den næsten fordoblet og voksede fra 1,3 % til 2,2 %. I forhold til fællesskabsmarkedets samlede størrelse er importmængden fra Tyrkiet dog ikke særlig stor.
(150)
Det skal imidlertid bemærkes, at den største eksporterende producent i Tyrkiet ikke har fået pålagt nogen told. Dette har formentlig gjort det muligt for denne eksporterende producent at øge sit salg til EU til forholdsvis høje priser.
(151)
Den metode, der benyttes til at beregne prisunderbuddet i dette tilfælde, er identisk med den, som beskrives i betragtning 136-140 i forordningen om midlertidig told. De pågældende eksportørers pris ved Fællesskabets grænse blev for hver enkelt varetype sammenlignet med EF-erhvervsgrenens ab fabrik-pris. Resultatet af sammenligningen blev udtrykt i procent af EF-erhvervsgrenens ab fabrik-pris.
(152)
Uanset ovennævnte betragtninger konstateredes der et prisunderbud på 24 % på dumpingimport fra Tyrkiet, medens underbudsniveauet for import med oprindelse i Thailand var på omkring 1 %.
2.4. Importmængder og -markedsandele for varer fra andre lande, der er berørt af antidumpingforanstaltninger, men ikke af denne undersøgelse
(153)
Der mindes om, at der er indført antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af tovværk og kabler af stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Indien, Sydafrika og Ukraine. Disse antidumpingforanstaltninger var gældende i hele den betragtede periode:
Tabel 4
2003
2004
2005
UUP
Folkerepublikken Kina
Import (tons)
1 545
3 374
6 581
7 560
Indeks
100
218
426
489
Gennemsnitspris (EUR pr. ton)
1 088
1 120
1 063
947
Markedsandel
0,9 %
1,7 %
3,1 %
3,4 %
Indien
Import (tons)
4 218
4 832
6 551
6 108
Indeks
100
115
155
145
Gennemsnitspris (EUR pr. ton)
902
1 036
1 130
1 123
Markedsandel
2,3 %
2,5 %
3,1 %
2,7 %
Sydafrika
Import (tons)
184
795
577
941
Indeks
100
433
314
512
Gennemsnitspris (EUR pr. ton)
1 303
1 471
1 584
1 573
Markedsandel
0,1 %
0,4 %
0,3 %
0,4 %
Ukraine
Import (tons)
1 222
1 438
1 149
776
Indeks
100
118
94
63
Gennemsnitspris (EUR pr. ton)
866
712
752
662
Markedsandel
0,7 %
0,7 %
0,5 %
0,3 %
Tons i alt
6 785
10 978
16 177
16 012
Samlet markedsandel
3,7 %
5,6 %
7,5 %
7,2 %
(154)
Det er bemærkelsesværdigt, at importen fra lande, over for hvilke der er iværksat antidumpingforanstaltninger, voksede betydeligt i den betragtede periode, både i mængde med 135 % og for så vidt angår markedsandele fra 3,7 % til 7,2 % i samme periode.
2.5. Importmængder og -markedsandele for varer fra andre lande, der ikke er berørt af antidumpingforanstaltninger
(155)
Importen fra andre tredjelande udviklede sig som vist nedenfor.
Tabel 5
2003
2004
2005
UUPP
Samlet mængde (i tons), heraf:
42 486
54 983
58 843
61 271
Indeks
100
129
138
144
Sydkorea
22 400
32 121
34 634
36 408
Indeks
100
143
155
163
Malaysia
4 836
4 426
5 123
6 642
Indeks
100
92
106
137
Nordkorea
150
1 626
2 212
3 324
Indeks
100
1 084
1 475
2 216
(156)
Importen fra lande, over for hvilke der ikke er iværksat antidumpingforanstaltninger, er vokset med omkring 19 000 tons, svarende til 44 %, i den betragtede periode. Størstedelen af denne import er med oprindelse i Sydkorea.
3. EF-erhvervsgrenens økonomiske situation
3.1. Indledende bemærkninger
(157)
På baggrund af det store antal EF-producenter, der udgør EF-erhvervsgrenen, blev det i overensstemmelse med grundforordningens artikel 17 besluttet at udvælge en stikprøve af EF-producenter, jf. betragtning 20 og 21 ovenfor. De fem EF-producenter, som stikprøven består af, blev udvalgt, fordi de udgør den største repræsentative produktionsmængde, der med rimelighed kan undersøges inden for den tid, der er til rådighed. De omtales i betragtning 26 ovenfor.
(158)
Nedennævnte skadesoplysninger bygger derfor både på de resultater, man nåede frem til på grundlag af stikprøverne blandt EF-producenterne, og på de resultater, der fremkom i forbindelse med de 22 producenter, som udgør EF-erhvervsgrenen. Af klarhedshensyn fremgår det udtrykkeligt, hvornår skadesfaktorerne bygger på oplysninger fra stikprøven. Når dette ikke er tilfældet, stammer oplysningerne fra de 22 EF-producenter, som udgør EF-erhvervsgrenen.
3.2. Produktion, installeret produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelsesgrad
(159)
Tabel 6
2003
2004
2005
UUP
Produktion (tons)
149 957
148 536
161 611
176 119
Indeks
100
99
108
117
Installeret produktionskapacitet (tons)
229 066
229 654
245 343
247 833
Indeks
100
100
107
108
Kapacitetsudnyttelsesgrad
65 %
65 %
66 %
71 %
Indeks
100
99
101
109
(160)
I den betragtede periode steg hele EF-erhvervsgrenens produktion med omkring 26 000 tons, svarende til 17 %. Den øgede produktion bør ses i lyset af EF-forbruget, der voksede med 46 000 tons, svarende til 26 %, og EF-erhvervsgrenens øgede eksport i samme periode.
(161)
Produktionsstigningen udløste også en forøgelse af produtionskapaciteten på 8 %, så den nåede op på næsten 248 000 tons i UUP.
(162)
Kapacitetsudnyttelsesgraden forblev relativt stabil de første år af den betragtede periode. På grund af den øgede produktion voksede kapacitetsudnyttelsesgraden imidlertid i UUP fra omkring 65 % til over 70 %.
3.3. Lagerbeholdninger - oplysninger fra stikprøven
Tabel 7
2003
2004
2005
UUP
Lagerbeholdninger (tons)
11 565
10 236
11 465
12 652
Indeks
100
89
99
109
Lagerbeholdninger i % af det samlede salg
20
17
18
18
(163)
Lagerbeholdningernes niveau er forblevet relativt stabilt i den betragtede periode, navnlig i forhold til salget.
3.4. Salgsmængde, markedsandel af EF-forbruget og vækst
Tabel 8
2003
2004
2005
UUP
Salgsmængde (tons)
107 032
106 542
112 687
116 625
Indeks
100
100
105
109
Markedsandel af EF-forbruget
60,7 %
54,5 %
52,5 %
52,4 %
Indeks
100
90
87
86
Vækst i omsætningen (1 000 EUR)
217 912
230 267
262 495
297 009
Indeks
100
106
120
136
(164)
EF-erhvervsgrenens salgsmængde på fællesskabsmarkedet forblev relativt stabil i absolutte tal i den betragtede periode. Man kunne konstatere en stigning på 9 % i salgsmængden i UUP, men dette bør ses i lyset af udviklingen i EF-forbruget, som steg med 26 %.
(165)
På baggrund af udviklingen i EF-forbruget og trods voksende salgsmængder dalede EF-erhvervsgrenens markedsandel betydeligt i den betragtede periode. EF-erhvervsgrenen mistede over 8 procentpoint af andelen af EF-forbruget i den periode.
(166)
EF-erhvervsgrenens samlede omsætning steg med 36 % i den betragtede periode. Dette bør primært ses i lyset af stigende salgspriser pr. ton, som især afspejler højere omkostninger og indkøbspriser på råmaterialer.
3.5. Salgspriser og faktorer, som påvirker EF-salgspriserne - oplysninger fra stikprøven
Tabel 9
2003
2004
2005
UUP
Gennemsnitssalgspris
(EUR pr. ton)
1 902
2 058
2 170
2 142
Indeks
100
108
114
113
Gennemsnitsomkostninger til råmaterialer (valsetråd)
(EUR pr. ton)
511
559
662
734
Indeks
100
109
129
143
(167)
EF-erhvervsgrenens gennemsnitssalgspriser på fællesskabsmarkedet steg med 240 EUR pr. ton svarende til 13 % i den betragtede periode. Undersøgelsen viste, at dette tydeligvis afspejlede prisstigningerne på råmaterialer, først og fremmest valsetråd af stål. Omkostningerne til indkøb af valsetråd steg med 223 EUR pr. ton i den betragtede periode, svarende til 43 %, sammenlignet med omkostningerne i begyndelsen af den betragtede periode.
(168)
En af de producenter, der var omfattet af definitionen på EF-erhvervsgrenen, købte råmaterialer, herunder valsetråd, af forretningsmæssigt forbundne parter (vertikalt integrerede stålgrupper). Det blev derfor undersøgt, om de forretningsmæssigt forbundne leverandørers priser over fællesskabsproducenter svarede til dem, som de forretningsmæssigt forbundne leverandører anvendte ved salg til uafhængige kunder. Det konstateredes, at priserne ved salg til fællesskabsproducenterne svarede til priserne ved salg til uafhængige kunder, og at denne stigning også afspejlede den generelle prisstigning på stål i den betragtede periode. Det konkluderedes derfor, at gennemsnitsomkostningerne til råmaterialer for de fællesskabsproducenter, der var vertikalt integrerede, også skulle indgå i beregningerne.
3.6. Beskæftigelse og lønninger - oplysninger fra stikprøven
Tabel 10
2003
2004
2005
UUP
Ansatte
1 023
999
1 064
1 087
Indeks
100
98
104
106
Løn pr. ansat (EUR)
33 943
36 674
37 987
38 348
Indeks
100
108
112
113
Lønninger pr. produceret ton
606
634
614
592
Indeks
100
105
101
98
(169)
På baggrund af ovennævnte øgede produktion og salgsmænde voksede antallet af ansatte i EF-erhvervsgrenen med 6 % i den betragtede periode.
(170)
Lønningerne pr. ansat er også steget i den betragtede periode på linje med de generelt stigende lønninger i denne periode. Det konstateredes imidlertid, at gennemsnitslønomkostningerne pr. produceret ton kunne sættes en smule ned i den betragtede periode.
3.7. Produktivitet - oplysninger fra stikprøven
Tabel 11
2003
2004
2005
UUP
Produceret ton pr. ansat
56
58
62
65
Indeks
100
103
110
116
(171)
EF-erhvervsgrenens produktivitetsniveau øgedes betydeligt i den betragtede periode. Dette viser, erhvervsgrenen er i stand til at tilpasse sig situationen på fællesskabsmarkedet.
3.8. Den faktiske dumpingmargens størrelse og overvindelse af virkningerne af tidligere dumping
(172)
For så vidt angår den faktiske dumpingmargens størrelse, kan virkningerne for EF-erhvervsgrenen i betragtning af mængden af og priserne på importen fra de berørte lande ikke anses for ubetydelige.
3.9. Rentabilitet, afkast af investeringer og likviditet - oplysninger fra stikprøven
Tabel 12
2003
2004
2005
UUP
Fortjeneste på EF-salg
-0,1 %
+0,4 %
+4,6 %
+5,3 %
Afkast af de samlede aktiver
-18,8 %
+14,1 %
+26 %
+24,4 %
Likviditet (i % af det samlede salg)
+0,1
+1,2
+4,3
+6,2
(173)
På baggrund af den positive udvikling i rentabiliteten i den betragtede periode viste likviditeten og afkastet af aktiverne også en positiv tendens i den periode. Efter et mindre tab i 2003 var EF-erhvervsgrenen i stand til langsomt men sikkert at øge sin fortjeneste både i forhold til sit salg og i forhold til sine aktiver. Dette skyldes sandsynligvis den stærkt øgede produktivitet.
(174)
Ikke desto mindre skal det nævnes, at denne situation hurtigt kan ændre sig på grund af det høje prisniveau på stål på markedet, særligt hvis antidumpingforanstaltningerne fik lov at bortfalde, og store importmængder til dumpingpriser fik adgang til markedet.
Tabel 13
2003
2004
2005
UUP
Investeringer
46 570
43 158
51 362
56 538
Indeks
100
93
110
121
3.10. Investeringer og evne til at tilvejebringe kapital - oplysninger fra stikprøven
(175)
Investeringsniveauet hos virksomhederne i stikprøven øgedes med 21 % i den betragtede periode og bør ses i lyset af voksende produktionskapacitet.
(176)
Ingen af EF-producenterne gjorde opmærksom på nogen særlige problemer i forbindelse med deres evne til at tilvejebringe kapital.
3.11. Konklusion vedrørende EF-erhvervsgrenens økonomiske situation
(177)
Undersøgelsen viste, at siden indførelsen af antidumpingforanstaltninger på stålwirer formåede EF-erhvervsgrenen at forbedre sin økonomiske situation. De fleste skadesfaktorer, som f.eks. salgsmængden, produktionen, produktionskapaciteten og produktiviteten, kunne forbedres. Dette lykkedes på et stærkt voksende marked, da forbruget øgedes med 26 % i den betragtede periode.
(178)
At EF-erhvervsgrenen mistede markedsandele viser imidlertid, at den ikke kunne udnytte denne positive situation på fællesskabsmarkedet fuldt ud.
(179)
Undersøgelsen viste også, at EF-erhvervsgrenen formåede at forbedre sin overordnede finansielle situation. Stigningen på 13 % i salgspriserne i UUP gjorde erhvervsgrenen rentabel trods en væsentlig stigning i priserne på råmaterialer. Som følge heraf øgedes også afkastet af aktiverne og likviditeten i den betragtede periode. Konklusionen er derfor, at EF-erhvervsgrenens situation er blevet bedre, sammenlignet med perioden før der blev indført foranstaltninger, men at den stadig er sårbar.
4. EF-erhvervsgrenens eksportaktiviteter - oplysninger fra stikprøven
Tabel 14
2003
2004
2005
UUP
Eksportsalg (tons)
8 475
11 870
10 618
13 374
Indeks
100
140
125
157
% af det samlede salg
15
21
19
22
Gennemsnitspris
(EUR pr. ton)
2 123
2 302
2 835
3 063
Indeks
100
108
134
144
(180)
Eksportresultaterne for den del af EF-erhvervsgrenen, der indgik i stikprøven, forbedredes betydeligt i den betragtede periode. Eksportsalget steg med 57 % i den betragtede periode. Også i forhold til det samlede salg øgedes eksportsalget fra 15 % til 22 %.
(181)
Gennemsnitsprisen pr. ton for eksportsalg er også væsentlig højere end gennemsnitsprisen for salg på fællesskabsmarkedet, jf. betragtning 167. De højere priser på eksporterede stålwirer skyldes, at det er mere sofistikerede varer, der medfører større omkostninger til råmaterialer og højere produktionsomkostninger. Trods højere produktionsomkostninger bidrog EF-erhvervsgrenens eksportresultater væsentligt til EF-erhvervsgrenens samlede rentabilitet.
5. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade
(182)
Undersøgelsen viste, at den uudnyttede kapacitet i Rusland er betydelig, og at der ikke ville være noget umiddelbart til hinder for at udnytte denne kapacitet, hvis foranstaltningerne udløb. Endvidere forventes de russiske producenter at omdirigere en væsentlig del af deres nuværende salg fra markeder i tredjelande til Fællesskabet, eftersom priserne er højere dér. Tilsammen ville der blive tale om betydelige mængder, og veletablerede distributionskanaler i Fællesskabet for russisk eksport ville fremme processen.
(183)
Endvidere fremgår det af det konstaterede betydelige dumping- og prisunderbudsniveau, den kendsgerning, at pristilsagn ser ud til at fungere som »gulvpris«, og det lave prisniveau for russisk eksport til andre tredjelande, at ovennævnte væsentligt større eksport til Fællesskabet ville ske til dumpingpriser, som ville ligge betydeligt under EF-erhvervsgrenens priser og omkostninger.
(184)
Den kombinerede virkning af sådanne mængder og priser ville sandsynligvis føre til en betydelig forværring af den stadig skrøbelige EF-erhvervsgrens situation. Uanset om EF-erhvervsgrenens svar herpå ville være et dalende salg (og dermed en dalende produktion), faldende priser eller begge dele, ville der være tale om en markant forværret økonomisk situation, hvor man vendte tilbage til en situation med vanskeligheder, som man kunne konstatere forud for indførelsen af de oprindelige foranstaltninger.
(185)
Derfor konkluderes det, at der er stor sandsynlighed for fornyet skadevoldende dumping, hvis foranstaltningerne vedrørende importen af stålwirer med oprindelse i Rusland får lov at udløbe.
F. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Indledende bemærkninger
(186)
Det blev i henhold til grundforordningens artikel 21 undersøgt, om det ville være imod Fællesskabets interesser som helhed at opretholde de nuværende antidumpingforanstaltninger. Fastlæggelsen af Fællesskabets interesser blev baseret på en vurdering af alle de involverede parters interesser. Den aktuelle undersøgelse vedrører en situation, hvor der allerede er indført antidumpingforanstaltninger, og gør det muligt at vurdere eventuelle uønskede negative virkninger af de nuværende antidumpingforanstaltninger på de pågældende parter.
(187)
Det blev på dette grundlag undersøgt, om der fandtes tvingende grunde til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at opretholde foranstaltninger i denne bestemte sag trods konklusionerne om sandsynligheden for fortsat eller fornyet skadelig dumping.
2. EF-erhvervsgrenens interesser
(188)
Som beskrevet ovenfor er der stor sandsynlighed for fornyet skadevoldende dumping, hvis foranstaltningerne mod russiske eksportører ophæves.
(189)
Der mindes om, at ikke mindre end 22 producenter i Fællesskabet, som repræsenterer omkring 87 % af den samlede produktion af stålwirer i Fællesskabet, samarbejdede med Kommissionen i forbindelse med undersøgelsen og tilkendegav deres støtte til fortsatte foranstaltninger.
(190)
Hvis antidumpingforanstaltningerne mod import fra de berørte lande opretholdes, bliver det lettere for EF-erhvervsgrenen at opretholde og evt. forbedre den nuværende situation. Der er stor sandsynlighed for fornyet skadevoldende dumping i betydelige mængder, som EF-erhvervsgrenen sandsynligvis ikke vil kunne modstå. EF-erhvervsgrenen vil derfor fortsat drage fordel af de nuværende antidumpingforanstaltninger, hvis de opretholdes, navnlig fordi der også er truffet foranstaltninger mod import af stålwirer med oprindelse i Kina, Indien, Sydafrika og Ukraine.
3. Importørernes interesser
(191)
I forordningen om midlertidig told, jf. betragtning 202, blev det forklaret, at distributionen af stålwirer i Fællesskabet var præget af, at der var et betydeligt antal importører/forhandlere. Skønt anmodningen om denne udløbsundersøgelse omfattede en liste med 32 importører/forhandlere, som alle blev kontaktet, var der imidlertid kun tre importører, som samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, hvoraf en importør importerede den pågældende vare.
(192)
Denne importør fokuserede nemlig i sin hovedaktivitet på stålwirer (mellem 55 og 85 %), og det konstateredes, at dennes økonomiske resultater ikke var blevet væsentligt påvirket af de iværksatte foranstaltninger.
4. Leverandørernes interesser
(193)
Som det fremgår af betragtning 197-198 i forordningen om midlertidig told, er det vigtigste råmateriale i produktionen af stålwirer industrielle stålwirer, som fremstilles af valsetråd af stål.
(194)
Det konstateredes, at en række af fællesskabsproducenterne af stålwirer var vertikalt integreret, dvs. at de havde forretningsmæssigt forbundne leverandører af industrielle stålwirer. Mens to forretningsmæssigt forbundne leverandører besvarede spørgsmål vedrørende priser på råmaterialer, jf. betragtning 168 ovenfor, var der ingen ikke-forretningsmæssigt forbundne leverandører af råmaterialer, som gav sig til kende.
(195)
Uanset om det drejer sig om en forretningsmæssigt forbundet eller en ikke-forretningsmæssigt forbundet leverandør af råmaterialer til EF-erhvervsgrenen, er det klart, at disse leverandører til EF-erhvervsgrenen ville lide betydelig skade, hvis foranstaltningerne fik lov at bortfalde, og som følge heraf ville EF-erhvervsgrenens salgsmængder dale. Det kunne derfor klart konkluderes, at opretholdelsen af antidumpingforanstaltninger ville være i EF-erhvervsgrenens råmaterialeleverandørers interesse.
5. Brugernes interesser
(196)
Kommissionen kontaktede direkte 21 brugere af stålwirer i Fællesskabet, men ikke en eneste bruger gav sig til kende eller samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen.
(197)
På det grundlag var det Kommissionens opfattelse, at brugerne ikke havde nogen tvingende grund til ikke at ønske opretholdelse af antidumpingforanstaltningerne.
6. Konklusion om Fællesskabets interesser
(198)
I betragtning af alle ovenstående forhold konkluderes det, at der ikke er nogen tvingende grunde til ikke at opretholde de nuværende antidumpingforanstaltninger.
G. TILSAGN
(199)
Kommissionen godtog SSM’s pristilsagn ved afgørelse 2001/602/EF af 26. juli 2001, jf. betragtning 2 ovenfor. Interimsundersøgelsen afslørede, at siden godtagelsen af tilsagnet i 2001 har SSM’s varesortiment ændret sig betydeligt.
(200)
I tilsagnet klassificeres de stålwirer, som de producerer, i et betydeligt antal varetyper med væsentlige prisudsving inden for den enkelte type. Undersøgelsen bekræftede, at virksomheden havde alvorlige problemer med at klassificere de forskellige varetyper ordentligt og i overensstemmelse med tilsagnets bestemmelser. Dette skyldtes delvis begrænsninger i regnskabssystemet, som ikke skabte mulighed for at skelne ordentligt mellem de forskellige typer stålwirer. Lignende problemer blev allerede konstateret under overvågningen af tilsagnet og førte til et advarselsbrev.
(201)
Det konkluderedes derfor, at tilsagnet i sin nuværende form ikke længere er anvendeligt og må trækkes tilbage ved Kommissionens afgørelse.
(202)
Begge russiske eksportører afgav et tilsagn inden for fristen efter den endelige fremlæggelse, men ingen af dem afgav et acceptabelt tilsagn inden for den i grundforordningens artikel 8, stk. 2, fastsatte tidsfrist, nemlig et tilsagn, som afspejlede undersøgelsesresultaterne, og som opdelte de forskellige varer i kategorier, der var anvendelige og havde begrænsede prisvariationer.
(203)
Da spørgsmålene vedrørende tilbagetrækningen af tilsagnet kom frem på et sent tidspunkt i proceduren, bør begge russiske eksportører ekstraordinært have tilladelse til at fremsætte deres tilbud om tilsagn efter udløbet af den normale frist, men inden for 10 kalenderdage fra denne forordnings ikrafttræden. Kommissionen får i givet fald tilladelse til at fremsætte forslag til ændring af denne forordning i overensstemmelse hermed.
H. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
(204)
Alle parter blev orienteret om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for at anbefale, at de gældende foranstaltninger vedrørende importen fra Rusland opretholdes, og at satserne ændres, hvis det er berettiget. Parterne fik desuden en frist til at fremsætte bemærkninger til ovennævnte orientering. Der blev ikke modtaget bemærkninger, som kunne ændre ovenstående konklusioner.
(205)
Det følger af ovenstående, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2, at antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af stålwirer med oprindelse i de berørte lande bør opretholdes, for så vidt angår Rusland, og ophæves, for så vidt angår Tyrkiet og Thailand.
I. TOLD
(206)
På baggrund af konklusionerne vedrørende fortsat dumping, sandsynligheden for fornyet skade og Fællesskabets interesser bør antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af stålwirer med oprindelse i Rusland bekræftes for at forhindre, at dumpingimporten forvolder EF-erhvervsgrenen fornyet skade.
(207)
I lyset af resultaterne af interimsundersøgelserne vedrørende de to russiske virksomheder forekommer det hensigtsmæssigt at ændre antidumpingtolden for BMK til 36,2 % og for SSM til 9,7 %.
(208)
I lyset af resultaterne vedrørende Tyrkiet og manglende indikationer af risiko for fornyet dumping i fremtiden bør antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af stålwirer med oprindelse i dette land ophæves.
(209)
I lyset af resultaterne vedrørende Thailand, nemlig ingen dumping i løbet af interimsundersøgelsesperioden for Thailand og manglende indikationer af risiko for fornyet dumping i fremtiden, bør antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af stålwirer med oprindelse i dette land endvidere også ophæves -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af tovværk og kabler af jern og stål, herunder lukkede tove, undtagen tovværk og kabler af rustfrit stål, med største tværmål over 3 mm, forsynet eller ikke forsynet med kroge og andet tilbehør henhørende under KN-kode ex 7312 10 81, ex 7312 10 83, ex 7312 10 85, ex 7312 10 89 og ex 7312 10 98 (Taric-kode 7312108111, 7312108112, 7312108119, 7312108190, 7312108311, 7312108312, 7312108319, 7312108390, 7312108511, 7312108512, 7312108519, 7312108590, 7312108911, 7312108912, 7312108919, 7312108990, 7312109811, 7312109812, 7312109819 og 7312109890) med oprindelse i Den Russiske Føderation.
2. Den endelige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for de i stk. 1 omhandlede varer fremstillet af nedenstående virksomheder:
Virksomhed
Told (%)
Taric-tillægskode
Joint Stock Company Beloretsk Iron & Steel Works
1 Blukhera Street, Beloretsk, Republic of Bashkortostan, 453500, Rusland
36,2
A694
Closed Joint Stock Company Severstal-Metiz
162600 Ul. 50-letiya Oktyabrya 1/33, Cherepovets, Vologda Region, Russia
9,7
A217
Alle andre virksomheder
50,7
A999
3. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet fastsættes.
Artikel 2
Antidumpingprocedurerne vedrørende importen af tovværk og kabler af jern og stål, herunder lukkede tove, undtagen tovværk og kabler af rustfrit stål, med største tværmål over 3 mm, forsynet eller ikke forsynet med kroge og andet tilbehør henhørende under KN-kode ex 7312 10 81, ex 7312 10 83, ex 7312 10 85, ex 7312 10 89 og ex 7312 10 98 med oprindelse i Thailand og Tyrkiet afsluttes, og de antidumpingforanstaltninger, som blev indført over for disse lande ved forordning (EF) nr. 1601/2001, ophæves.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 30. oktober 2007.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1279/2007,
annettu 30 päivänä lokakuuta 2007,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Venäjältä peräisin olevien tietynlaisten rauta- tai teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa sekä Thaimaasta ja Turkista peräisin olevien tietynlaisten rauta- tai teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1) (jäljempänä ’perusasetus’) ja erityisesti sen 11 artiklan 2 ja 3 kohdan,
ottaa huomioon ehdotuksen, jonka komissio on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti 2 päivänä helmikuuta 2001 annetulla asetuksella (EY) N:o 230/2001 (2), jäljempänä ’väliaikainen asetus’, käyttöön väliaikaiset polkumyyntitoimenpiteet tiettyjen Thaimaasta, Tšekistä, Turkista ja Venäjältä peräisin olevien rauta- tai teräsköysien ja -kaapeleiden, jäljempänä ’teräsvaijerit’, tuonnissa (Thaimaasta, Turkista ja Venäjästä käytetään nimitystä ’asianomaiset maat’). Neuvosto otti 2 päivänä elokuuta 2001 annetulla asetuksella (EY) N:o 1601/2001 (3), jäljempänä ’alkuperäinen asetus’, käyttöön lopullisen polkumyyntitullin teräsvaijerien tuonnissa. Tšekistä peräisin olevien teräsvaijereiden tuonnissa käyttöönotetut toimenpiteet lakkasivat olemasta voimassa 1 päivänä toukokuuta 2004 tapahtuneen Euroopan unionin laajentumisen jälkeen.
(2)
Komissio hyväksyi 26 päivänä heinäkuuta 2001 tehdyllä päätöksellä 2001/602/EY (4) Venäjällä toimivan ja Thaimaassa toimivan viejän johdanto-osan 1 kappaleessa tarkoitettujen polkumyyntitoimenpiteiden yhteydessä esittämät sitoumukset.
(3)
Neuvosto otti 8 päivänä marraskuuta 2005 asetuksella (EY) N:o 1858/2005 (5) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin Kiinan kansantasavallasta, Intiasta, Etelä-Afrikasta ja Ukrainasta peräisin olevien tietynlaisten teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa, jäljempänä ’rinnakkainen menettely’.
2. Tarkasteluja koskeva pyyntö
a) Venäjällä toimiviin vientiä harjoittaviin tuottajiin sovellettavia polkumyyntitoimenpiteitä koskevat osittaiset välivaiheen tarkastelut
(4)
Komissio sai vuonna 2004 kaksi perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaista osittaista välivaiheen tarkastelua, jäljempänä ’välivaiheen tarkastelut’, koskevaa pyyntöä. Polkumyynnin tarkasteluun rajoittuvien pyyntöjen esittäjät olivat Open Joint Stock Company Cherepovetsky Staleprokatny Zavod, jäljempänä ’ChSPZ’, ja Joint Stock Company Beloretsk Iron & Steel Works, jäljempänä ’BMK’, joista kumpikin on Venäjällä toimiva vientiä harjoittava teräsvaijereiden tuottaja.
(5)
Kuten Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistussa ilmoituksessa (6) tiedotettiin, ChSPZ:n nimi muutettiin muotoon Closed Joint Stock Company Severstal-Metiz, jäljempänä ’SSM’, ChSPZ:n sekä Open Joint Stock Company Orlovsky Staleprokatny Zavod-, jäljempänä ’OSPAZ’, ja Closed Joint Stock Company Severstal-Metiz -nimisten yritysten sulauduttua toisiinsa. Tämä nimenmuutos tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 2006.
(6)
Pyyntöjen esittäjien mukaan olosuhteet, joiden perusteella toimenpide otettiin käyttöön, ovat muuttuneet ja muutokset ovat pysyviä. Lisäksi kumpikin vientiä harjoittava tuoja väitti, ettei nykyisen tasoisia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä enää tarvita polkumyynnin vastapainona.
(7)
Komissio päätti neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan, että oli olemassa riittävä näyttö kahden välivaiheen tarkastelun vireille panemiseksi, ja pani vireille nämä tarkastelut 10 päivänä elokuuta 2004 (7).
b) Yhteen Turkissa toimivaan vientiä harjoittavaan tuottajaan sovellettavien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden osittainen välivaiheen tarkastelu
(8)
Sen jälkeen, kun ilmoitus toimenpiteiden voimassaolon lähestyvästä päättymisestä (8) oli julkaistu, komissio vastaanotti 28 päivänä huhtikuuta 2006 perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaista välivaiheen tarkastelua koskevan pyynnön (yhdessä tämän pyynnön kanssa vastaanotettiin perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaista tarkastelua, jäljempänä ’voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu’, koskeva pyyntö, johon viitataan jäljempänä johdanto-osan 12-15 kappaleissa).
(9)
Pyynnön esitti Liaison Committee of European Union Wire Rope Industries, jäljempänä ’EWRIS’ tai ’pyynnön esittäjä’, niiden tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa huomattavan osan eli tässä tapauksessa yli 50 prosenttia tiettyjen rauta- tai teräsköysien ja -kaapeleiden kokonaistuotannosta yhteisössä.
(10)
Pyynnön esittäjän välivaiheen tarkastelua koskeva pyyntö rajoittui yhden ainoan Turkissa toimivan vientiä harjoittavan tuottajan harjoittaman polkumyynnin tasoon (johon sovelletaan parhaillaan nollatullia). Pyynnön esittäjän mukaan toimenpiteet eivät enää riitä torjumaan vahingollista polkumyyntiä.
(11)
Komissio päätti neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan, että oli olemassa riittävä näyttö välivaiheen tarkastelun vireille panemiseksi, ja pani vireille tämän tarkastelun 3 päivänä elokuuta 2006 (9).
c) Thaimaahan, Turkkiin ja Venäjään sovellettavien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu
(12)
Sen jälkeen, kun ilmoitus toimenpiteiden voimassaolon lähestyvästä päättymisestä oli julkaistu, komissio vastaanotti 28 päivänä huhtikuuta 2006 voimassaolon päättymistä koskevaa tarkastelua koskevan pyynnön (yhdessä tämän pyynnön kanssa vastaanotettiin välivaiheen tarkastelua koskeva pyyntö, johon viitataan edellä johdanto-osan 8-11 kappaleessa).
(13)
Pyynnön esitti Liaison Committee of European Union Wire Rope Industries, jäljempänä ’EWRIS’ tai ’pyynnön esittäjä’, niiden tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa huomattavan osan eli tässä tapauksessa yli 50 prosenttia tiettyjen rauta- tai teräsköysien ja -kaapeleiden kokonaistuotannosta yhteisössä.
(14)
Pyyntö koski kaikkia alkuperäisen asetuksen soveltamisalaan nyt kuuluvia maita ja perustui siihen, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen johtaisi todennäköisesti polkumyynnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuvan vahingon jatkumiseen tai toistumiseen.
(15)
Komissio päätti neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan, että oli olemassa riittävä näyttö toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireille panemiseksi, ja pani vireille tämän tarkastelun 3 päivänä elokuuta 2006.
d) Thaimaassa toimivaan vientiä harjoittavaan tuottajaan sovellettavia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä koskeva osittainen välivaiheen tarkastelu
(16)
Komissio vastaanotti perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaista osittaista välivaiheen tarkastelua koskevan pyynnön. Polkumyynnin tarkasteluun rajoittuvan pyynnön esittäjä oli Thaimaassa toimiva vientiä harjoittava teräsvaijereiden tuottaja Usha Siam Steel Industries Public Company Ltd.
(17)
Pyynnön esittäjän mukaan olosuhteet, joiden perusteella toimenpide otettiin käyttöön, ovat muuttuneet ja muutokset ovat pysyviä. Lisäksi vientiä harjoittava tuoja väitti, ettei nykyisen tasoisia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä enää tarvita polkumyynnin vastapainona.
(18)
Komissio päätti neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan, että oli olemassa riittävä näyttö välivaiheen tarkastelun vireille panemiseksi, ja pani vireille tämän tarkastelun 22 päivänä maaliskuuta 2007 (10).
3. Tutkimusten osapuolet
(19)
Komissio ilmoitti virallisesti toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun ja osittaisten välivaiheen tarkastelujen vireillepanosta vientiä harjoittaville tuottajille, viejämaiden edustajille, tuojille, yhteisön tuottajille, käyttäjille sekä voimassaolon päättymistä koskevaa tarkastelua ja osittaisia välivaiheen tarkasteluja koskevan pyynnön esittäjille. Mahdollisuus tulla kuulluiksi myönnettiin kaikille asianomaisille osapuolille, jotka olivat sitä pyytäneet ja ilmoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
3.1 Yhteisön tuottajien otanta
(20)
Yhteisön tuottajien ilmeisen suuren määrän vuoksi katsottiin aiheelliseksi selvittää, olisiko käytettävä perusasetuksen 17 artiklan mukaista otantamenetelmää. Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi yhteisön tuottajia ilmoittautumaan perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti 15 päivän kuluessa asianomaisten tarkastelujen vireille panemisesta ja toimittamaan sille vireillepanoilmoituksessa pyydetyt tiedot.
(21)
Kun 17 yhteisön tuottajan toimittamat tiedot oli tutkittu, päätettiin otokseen valita viisi yritystä erityisesti niiden tutkimusajanjakson aikaisen tuotannon ja myynnin laajuuden perusteella. Otokseen kuuluvat seuraavat yritykset:
-
Bridon GmbH, Gelsenkirchen, Saksa,
-
Casar Drahtseilwerk Saar GmbH (”Casar”), Saarbrücken, Saksa,
-
Wire and Rope Factory Drumet S.A. (”Drume”), Włocławek, Puola,
-
Manuel Rodrigues de Oliveira SA & Filhos S.A. (”Oliveira”), Gemunde, Portugali,
-
Tréfileurope S.A., Bourg-en-Bresse, Ranska
3.2 Yhteisön tuojien otanta
(22)
Yhteisön tuottajien ilmeisen suuren määrän (hakemuksessa oli lueteltu 32 tuojaa) vuoksi katsottiin aiheelliseksi selvittää, olisiko käytettävä perusasetuksen 17 artiklan mukaista otantamenetelmää. Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi yhteisön tuojia ilmoittautumaan perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti 15 päivän kuluessa asianomaisten tarkastelujen vireille panemisesta ja toimittamaan sille vireillepanoilmoituksessa pyydetyt tiedot.
(23)
Koska vain yksi tuoja ilmoittautui vastaamalla otantakyselyyn, päätettiin olla käyttämättä otantamenetelmää.
4. Kyselylomakkeet ja tarkastaminen
(24)
Kyselylomakkeet lähetettiin sen vuoksi kaikille tiedossa oleville asianomaisissa maissa toimiville vientiä harjoittaville tuottajille, edellä johdanto-osan 23 kappaleessa mainitulle tuojalle sekä käyttäjille ja otokseen kuuluneille yhteisön tuottajille.
(25)
Kyselylomakkeeseen saatiin vastaukset
-
välivaiheen tarkastelun yhteydessä kahdelta ja voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun yhteydessä yhdeltä Venäjän federaatiossa toimivalta vientiä harjoittavalta tuottajalta,
-
yhdeltä Thaimaassa toimivalta vientiä harjoittavalta tuottajalta ja siihen etuyhteydessä olevalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivalta tuojalta,
-
kahdelta Turkissa toimivalta vientiä harjoittavalta tuottajalta,
-
yhdeltä asianomaisissa maissa toimiviin vientiä harjoittaviin tuottajiin etuyhteydessä olevalta tuojalta,
-
viideltä otokseen valitulta yhteisön tuottajalta,
-
yhdeltä etuyhteydettömältä tuojalta.
(26)
Komissio hankki ja tarkasti kaikki tekemänsä analyysin kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja teki tarkastuskäyntejä seuraavien yritysten toimitiloihin:
a)
Venäjä
-
Severstal-Metiz, Cherepovets,
-
BMK, Beloretsk;
b)
Thaimaa
-
Usha Siam Ltd., Bangkok;
c)
Turkki
-
Celik Halat, Izmit-Kocaeli,
-
Has Çelik ve Halat Sanayi Ticaret A.S. (”Has Celik”), Hacilar Kayseri;
d)
Otokseen valitut yhteisön tuottajat
-
Bridon GmbH, Gelsenkirchen, Saksa,
-
Casar Drahtseilwerk Saar GmbH (”Casar”), Saarbrücken, Saksa,
-
Wire and Rope Factory Drumet S.A., Włocławek, Puola,
-
Manuel Rodrigues de Oliveira SA & Filhos S.A., Gemunde, Portugali,
-
Tréfileurope S.A., Bourg-en-Bresse, Ranska;
e)
Yhteisössä toimiva etuyhteydessä oleva tuottaja
-
Usha Martin UK Ltd., Clydebank, Yhdistynyt kuningaskunta;
f)
Yhteisössä toimiva etuyhteydetön tuottaja
-
HEKO Industrieerzeugnisse GmbH, Hemer, Saksa.
5. Tarkastelututkimusten kattamat ajanjaksot
(27)
Toimenpiteiden voimassaolon päättymisen tarkastelua varten tehty polkumyynnin ja vahingon jatkumisen ja/tai toistumisen todennäköisyyttä koskeva tutkimus kattoi 1 päivän heinäkuuta 2005 ja 30 päivän kesäkuuta 2006 välisen ajanjakson, jäljempänä ’toimenpiteiden päättymisen tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’ tai ’ERIP’. Vahingon jatkumisen tai toistumisen arvioinnin kannalta merkittävien kehityssuuntien tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2003 ja ERIP:n lopun välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
(28)
Tutkimus, joka koski kahden Venäjällä toimivan vientiä harjoittavan tuottajan tuotteiden tuonnin osittaista välivaiheen tarkastelua perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti, kattoi 1 päivän heinäkuuta 2003 ja 30 päivän kesäkuuta 2004 välisen ajanjakson, jäljempänä ’Venäjään liittyvän välivaiheen tarkastelun ajanjakso’.
(29)
Tutkimus, joka koski Turkissa toimivan vientiä harjoittavan tuottajan tuotteiden tuonnin osittaista välivaiheen tarkastelua perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti, kattoi saman ajanjakson kuin ERIP, jäljempänä ’Turkkiin liittyvän välivaiheen tarkastelun ajanjakso’.
(30)
Tutkimus, joka koski Thaimaassa toimivan vientiä harjoittavan tuottajan tuotteiden tuonnin osittaista välivaiheen tarkastelua perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti, kattoi 1 päivän huhtikuuta 2006 ja 31 päivän maaliskuuta 2007 välisen ajanjakson, jäljempänä ’Thaimaahan liittyvän välivaiheen tarkastelun ajanjakso’.
6. Ilmoittaminen ja tilaisuus huomautusten esittämiseen
(31)
Kaikille asianomaisille osapuolille ilmoitettiin niistä tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa tietynlaisten Venäjältä peräisin olevien rauta- tai teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa sekä Thaimaasta ja Turkista peräisin olevien rauta- tai teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa sovellettavia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä koskevien tutkimusten päättämistä. Niille asetettiin myös määräaika, jonka kuluessa ne voivat esittää huomautuksia ilmoitettujen tietojen johdosta. Niiden huomautuksia tarkasteltiin ja huomautukset otettiin soveltuvin osin huomioon.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(32)
Tämän voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun kohteena oleva tuote on sama kuin perusasetuksessa määritelty tuote eli asianomaisista maista peräisin olevat rauta- tai teräsköydet ja -kaapelit, myös lukitut köydet, ei kuitenkaan ruostumattomasta teräksestä valmistetut köydet ja kaapelit, joiden poikkileikkauksen suurin läpimitta on yli kolme millimetriä ja joissa voi olla liitos- ja muita osia, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’. Teräsvaijerit luokitellaan CN-koodeihin ex 7312 10 81, ex 7312 10 83, ex 7312 10 85, ex 7312 10 89 ja ex 7312 10 98.
(33)
Yksi asianomainen osapuoli katsoi, että tarkasteltavana olevat tuotteet olisi jaettava kahteen ryhmään: a) yleiskäyttöön soveltuviin teräsvaijereihin ja b) erityisominaisuuksia omaaviin teräsvaijereihin. Se väitti myös, että viimeksi mainitut tuotteet, joiden väitettiin olevan viejämaiden ulkopuolella valmistettuja, olisi jätettävä menettelyjen ulkopuolelle, koska eräiden tuojien mukaan kyseiseen luokkaan kuuluvat teräsvaijerilajit olivat erilaisia kuin ensiksi mainittuun luokkaan kuuluvat teräsvaijerit eikä näiden kahden terävaijeriryhmän välillä ollut kilpailua.
(34)
Asianomainen osapuoli ei ensinnäkään pystynyt osoittamaan, että asianomaisista maista tuotu tuote ei olisi samanlainen kuin yhteisön tuotannonalan valmistama tuote tai että kyseessä olevat teräsvaijerit eivät kilpailisi keskenään tai eivät olisi vaihdettavissa keskenään. Näin ollen vaatimus oli hylättävä.
(35)
Osapuoli ei myöskään pystynyt osoittamaan, että väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 10-13 kappaleessa määritellyn tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmä ja kuvaus olisivat olleet harhaanjohtavia.
(36)
Alkuperäisessä asetuksessa oleva tarkastelevana olevan tuotteen määritelmä vahvistetaan sen vuoksi.
2. Samankaltainen tuote
(37)
Alkuperäisen asetuksen johdanto-osan 14-19 kappaleessa pääteltiin, että tarkasteltavana olevalla tuotteella, yhteisön tuottajien valmistamilla ja myymillä teräsvaijereilla sekä asianomaisista maista peräsin olevilla kotimarkkinoilla myydyillä ja yhteisöön tuoduilla teräsvaijereilla on samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet. Näiden tuotteiden katsottiin olevan samankaltaiset perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
(38)
Eräs asianomainen osapuoli väitti, että tuodut teräsvaijerit eroavat merkittävästi yhteisössä valmistettavista ja myytävistä teräsvaijereista eikä niitä voi verrata keskenään nykyisten tutkimusten tarkoituksia varten. Asianomainen osapuoli väitti, että yhteisöön tuodut tuotteet eivät olleet suoraan kilpailevia yhteisössä valmistettujen teräsvaijereiden kanssa.
(39)
Samat perusteet oli esitetty väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 15 kappaleessa esitettyihin päätelmiin johtaneissa tutkimuksissa. Koska asianomainen osapuoli ei tuonut esille uusia asioita, jotka olisivat osoittaneet, että asianomaisista maista tuotu tuote ei ole samanlainen kuin yhteisössä valmistettu ja myyty tuote, vaatimus oli hylättävä.
(40)
Alkuperäisen asetuksen johdanto-osan 14 ja 19 kappaleessa esitetyt päätelmät, jotka koskevat samankaltaista tuotetta, voidaan näin ollen vahvistaa.
C. POLKUMYYNTI JA POLKUMYYNNIN JATKUMISEN JA/TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
1. Tuonnissa esiintyvä polkumyynti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana - yleiset periaatteet
(41)
Ensimmäisessä vaiheessa tutkittiin johdonmukaisuussyistä, tapahtuuko polkumyyntiä tällä hetkellä ja johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti polkumyynnin jatkumiseen. Toisessa vaiheessa tutkittiin perusasetuksen mukaisesti välivaiheen tarkastelujen mahdollisia maakohtaisia vaikutuksia perusasetuksen päätelmiin.
(42)
Jäljempänä esitettyjä yleisiä menetelmiä on sovellettu kaikkiin asianomaisten maiden vientiä harjoittaviin tuottajiin, ja ne ovat samat kuin alkuperäisessä tutkimuksessa. Polkumyyntiä koskevien päätelmien esittelyssä kuvataan näin ollen kunkin asianomaisen maan osalta ainoastaan kyseistä viejämaata koskevat erityistiedot.
(43)
Normaaliarvon määrittämiseksi selvitettiin kunkin vientiä harjoittavan tuottajan osalta ensin, oliko tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla sen yhteisöön vietäväksi tarkoitettuun kokonaismyyntiin verrattuna edustavaa. Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti yrityksen kotimarkkinamyynnin katsottiin olevan edustavaa, jos kunkin vientiä harjoittavan tuottajan myynnin kokonaismäärä oli vähintään 5 prosenttia yhteisöön suuntautuneen viennin kokonaismäärästä.
(44)
Tämän jälkeen yksilöitiin ne tarkasteltavana olevan tuotteen lajit, joita kotimarkkinoiden kokonaismyynnin osalta edustavat vientiä harjoittavat tuottajat myivät kotimarkkinoillaan ja jotka ovat samanlaisia kuin yhteisöön vietäviksi myydyt lajit tai suoraan niihin verrattavissa.
(45)
Kunkin sellaisen tuotelajin, joita vientiä harjoittavat tuottajat myivät kotimarkkinoillaan, ja yhteisöön vietäviksi myytyihin teräsvaijerilajeihin suoraan verrattavissa olevan tuotelajin osalta määritettiin, oliko kotimarkkinamyynti ollut riittävän edustavaa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Tietyn teräsvaijerilajin kotimarkkinamyyntiä pidettiin riittävän edustavana, jos sen kokonaismäärä oli ERIP:n tai asianomaisen välivaiheen tarkastelua koskevan tutkimuksen aikana vähintään 5 prosenttia siihen verrattavissa olevan yhteisöön vietäväksi myydyn teräsvaijerilajin koko myyntimäärästä.
(46)
Lisäksi tutkittiin, voitaisiinko kunkin teräsvaijerilajin kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Tätä varten määritettiin kunkin asianomaisissa maissa vientiä harjoittavan tuottajan osalta, kuinka suuri osuus tutkimusajanjakson aikana riippumattomille asiakkaille kotimarkkinoilla suuntautuneesta kunkin viedyn tuotelajin myynnistä oli ollut kannattavaa.
a)
Jos yli 80 prosenttia tietyn tuotelajin kotimarkkinamyynnistä tapahtui vähintään yksikkökustannuksia vastaavilla hinnoilla eli jos kyseisen tuotelajin myyntihintojen keskiarvo oli vähintään sama kuin tuotantokustannusten keskiarvo, normaaliarvo määritettiin kyseisen tuotelajin kaikessa kotimarkkinamyynnissä maksettujen hintojen keskiarvona riippumatta siitä, oliko myynti kannattavaa vai ei.
b)
Jos vähintään 10 mutta enintään 80 prosenttia tietyn tuotelajin kotimarkkinamyynnistä tapahtui vähintään yksikkökustannuksia vastaavilla hinnoilla, kyseisen tuotelajin normaaliarvo määritettiin vähintään kyseisen tuotelajin yksikkökustannuksia vastaavilla hinnoilla tapahtuneessa myynnissä veloitettujen hintojen painotettuna keskiarvona.
c)
Jos alle 10 prosenttia tietyn tuotetyypin kotimarkkinamyynnistä tapahtui vähintään yksikkökustannuksia vastaavilla hinnoilla, sitä ei katsottu myytävän tavanomaisessa kaupankäynnissä, mistä syystä sen normaaliarvo määritettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(47)
Tapauksissa, joissa normaaliarvot määritettiin laskennallisesti, ne muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti eli lisäämällä kyseisen tuotetyypin tuotantokustannuksiin kohtuullinen osuus myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksista sekä voittomarginaali. Myynti- hallinto- ja yleiskustannusten määräksi määritettiin samankaltaisen tuotteen vientiä harjoittavalle tuottajalle aiheutuneet kustannukset, ja voiton määräksi vientiä harjoittavan tuottajan keskimääräinen voitto samankaltaisen tuotteen myynnistä tavanomaisessa kaupankäynnissä.
(48)
Kaikissa niissä tapauksissa, joissa tarkasteltavana olevaa tuotetta oli viety yhteisöön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
(49)
Tapauksissa, joissa myynti järjestettiin etuyhteydessä olevan tuojan tai kauppiaan välityksellä, vientihinta muodostettiin laskennallisesti niiden jälleenmyyntihintojen perusteella, jotka kyseinen etuyhteydessä oleva tuoja veloitti riippumattomilta asiakkailta. Oikaisuja tehtiin kaikkien maahantuonnin ja jälleenmyynnin välisten kustannusten, myös myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten, sekä kohtuullisen voittomarginaalin huomioon ottamiseksi perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Asianmukainen voittomarginaali määritettiin yhteistyössä toimineiden yhteisön markkinoilla toimivien etuyhteydettömien kauppiaiden ja/tai tuojien antamien tietojen perusteella.
(50)
Normaaliarvoa ja vientihintoja verrattiin vapaasti tehtaalla -tasolla. Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon eroavuudet, jotka vaikuttivat hintaan ja hintojen vertailukelpoisuuteen, tekemällä oikaisuja perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Oikaisuja tehtiin kaikissa tapauksissa, joissa niitä pidettiin kohtuullisina ja paikkansa pitävinä ja joissa niistä esitettiin näyttö.
(51)
Oikaisuja tehtiin sisämaa- ja merirahtikustannusten, vakuutuskustannusten, käsittely- ja pakkauskustannusten, luottokustannusten ja tuontitullien huomioon ottamiseksi, ja nämä kaikki erät vähennettiin jälleenmyyntihinnoista vapaasti tehtaalla -hinnan määrittämiseksi.
(52)
Polkumyyntimarginaali laskettiin kullekin yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle yritykselle perusasetuksen 2 artiklan 11 ja 12 kohdan mukaisesti vertaamalla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa painotettuun keskimääräiseen vientihintaan.
(53)
Niiden maiden osalta, joiden yhteistyössä toimimisen aste oli korkea (yli 80 prosenttia ERIP:n aikana tai asianomaisen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson, jäljempänä ’RIP’, aikana yhteisöön tuotujen tuotteiden kokonaismäärästä), eikä ollut syytä uskoa, että yksikään vientiä harjoittava tuottaja olisi kieltäytynyt yhteistyöstä, kyseisten maiden jäännöspolkumyyntimarginaali vahvistettiin yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn korkeimman polkumyyntimarginaalin suuruiseksi, jotta toimenpiteiden tehokkuus voitiin varmistaa.
(54)
Niiden maiden osalta, joiden yhteistyössä toimimisen asteen katsottiin olevan matala (alle 80 prosenttia ERIP:n aikana tai asianomaisen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana yhteisöön tuotujen tuotteiden kokonaismäärästä), jäännöspolkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti eli käytettävissä olevien tietojen perusteella.
2. Tuonnissa esiintyvä polkumyynti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana - maakohtaiset päätelmät
2.1 Venäjä
(55)
Kahden vientiä harjoittavan tuottajan tiedetään tuottavan teräsvaijereita Venäjällä. Ne ovat Severstal-Metiz, Cherepovets, jäljempänä ’SSM’, ja BMK, Beloretsk, jäljempänä ’BMK’. Niiden osuus kokonaistuotannosta on näin ollen 100 prosenttia, ja ERIP:n aikana niiden osuus yhteisön markkinoille suuntautuneesta tuonnista oli 1,5 prosenttia. Kumpikin tuottaja osallistui välivaiheen tarkasteluun, mutta vain toinen niistä osallistui voimassaolon päättymisen tarkastelua koskevaan tutkimukseen. Toinen tuottaja ilmoitti, ettei halunnut osallistua voimassaolon päättymisen tarkasteluun. Se väitti ensinnäkin, että määrät, jotka yritys vei EU:hun Venäjää koskeneen välivaiheen tarkastelun ajanjaksolla, olivat pieniä ja lisäksi että yrityksen tilanne ei muuttunut merkittävästi elokuussa 2004 vireille pannun välivaiheen tarkastelun jälkeen (ks. edellä johdanto-osan 4-7 kappale).
2.1.1 Venäjällä toimiviin vientiä harjoittaviin tuottajiin sovellettavia toimenpiteitä koskeva osittainen välivaiheen tarkastelu
(56)
Osittaiset välivaiheen tarkastelut rajoittuivat kummankin Venäjällä toimivan tiedossa olevan tuottajan harjoittaman EU:hun suuntautuvan polkumyynnin tasoon. Kummaltakin tuottajalta saatiin täydelliset vastaukset kyselylomakkeeseen.
(57)
Normaaliarvo määritettiin edellä johdanto-osan 43 ja 47 kappaleessa kuvattujen yleisten menetelmien mukaisesti.
(58)
Toisen venäläisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta normaaliarvon perusteena käytettiin tosiasiallisia kotimarkkinahintoja edellä johdanto-osan 46 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti. Toisen venäläisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta normaaliarvon perusteena käytettiin suurelta osin tosiasiasiallisia kotimarkkinahintoja, mutta tietyille tuotelajeille normaaliarvo oli muodostettava edellä johdanto-osan 47 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti.
(59)
Vientihinnan määrittämiseen sovellettiin edellä johdanto-osan 48-49 kappaleessa yksityiskohtaisesti kuvattuja yleisiä periaatteita.
(60)
Toisen venäläisen vientiä harjoittavan tuottajan yhteisöön suuntautuvalle viennille, jota se harjoitti etuyhteydessä olevan Sveitsissä toimivan kauppayhtiön välityksellä, vientihinta määritettiin niiden jälleenmyyntihintojen perusteella, jotka ensimmäinen yhteisössä toimiva riippumaton ostaja tosiasiallisesti oli maksanut tai tuli maksamaan edellä mainitulle kauppayhtiölle Venäjää koskeneen välivaiheen tarkastelun ajanjaksolla.
(61)
On syytä tuoda esiin, että toisen venäläisen viejän toteuttama yhteisöön suuntautunut vienti tapahtui lähes kokonaan komission elokuussa 2001 hyväksymän hintasitoumuksen puitteissa. Tämän vuoksi vientihintojen määrityksessä ei tyydytty tarkastelemaan pelkästään viejien aiempaa hinnoittelua vaan lisäksi tarkasteltiin vientihintojen todennäköistä kehitystä tulevaisuudessa. Erityisesti tutkittiin, oliko kyseinen sitoumus vaikuttanut vientihintojen tasoon siten, ettei niitä voitaisi käyttää perustana määritettäessä tulevaa vientihinnoittelua.
(62)
Lisäksi tutkittiin, olivatko viejän yhteisöön sijoittautuneilta asiakkailta veloittamat vientihinnat luotettavia ja voitiinko niitä käyttää sen polkumyyntimarginaalin laskennan perustana nykyisen tutkimuksen yhteydessä hintasitoumuksesta huolimatta. Erityisesti aiottiin tutkia, olivatko yhteisöön suuntautuvan viennin hinnat keinotekoisesti määritettyjä suhteessa vähimmäistuontihintoihin ja näin ollen myös, tulisivatko kyseiset hinnat olemaan pysyviä. Tutkimuksessa kävi kuitenkin ilmi, että tuotteiden valvontakoodien (PCN) luomiseen tässä tutkimuksessa käytetty järjestelmä oli kehittyneempi kuin luokitusjärjestelmä, jota sovellettiin sitoumuksen hyväksymisen aikaan vuonna 2001. Näin jouduttiin toteamaan, että vähimmäistuontihintojen tuotevalvontakoodien ja nykyisen tutkimuksen tuotevalvontanumeroiden välinen vertailu ei ollut luotettava.
(63)
Yhteisöön suuntautuvan viennin hintojen ja muihin kolmansiin maihin sovellettujen hintojen välillä tehtiin lajikohtainen vertailu. Se osoitti, että kolmansiin maihin sovelletut vientihinnat olivat keskimäärin huomattavasti alhaisemmat. Tästä syystä pääteltiin, että asianomaisen yrityksen yhteisöön suuntatuvan viennin vientihintaa ei voitu tässä tarkastelussa käyttää luotettavien vientihintojen määrittämiseen perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti. Koska myynnistä EU:n 15 jäsenvaltioon ei ollut käytettävissä luotettavia vientihintatietoja, myynti muihin maihin otettiin kyseisten vientihintojen viitearvoksi.
(64)
Normaaliarvon ja vientihinnan välisessä vertailussa noudatettiin johdanto-osan 50 kappaleessa kuvattua toimintamallia.
(65)
Koska toiseen venäläiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä olevan Sveitsissä toimivan kauppiaan tehtävät ovat samankaltaiset kuin palkkioperusteisesti toimivan yrittäjän, tehtiin vientihinnalle perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaisesti palkkioon perustuva oikaisu. Palkkio laskettiin sellaisten välittömien todisteiden perusteella, joilla osoitettiin kyseisistä tehtävistä aiheutuva hinnankorotus.
(66)
Perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti verrattiin normaaliarvon painotettua keskiarvoa lajikohtaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen vastaavan lajin vientihintojen painotettuun keskiarvoon.
(67)
Kuten jäljempänä johdanto-osan 104-107 kappaleessa esitetään, vertailu osoitti, että BMK:n osalta esiintyi jatkuvaa polkumyyntiä. SSM:n osalta jatkuvan polkumyynnin olemassaolon osoitti vertailu normaaliarvon painotetun keskiarvon ja sellaisiin maihin suuntautuneen myynnin hintojen painotetun keskiarvon välillä, joissa sitoumus ei ollut voimassa.
(68)
BMK:n polkumyyntimarginaalin ilmaistuna prosentteina vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohinnasta määritettiin olevan 36,2 prosenttia, SSM:n polkumyyntimarginaaliksi määritettiin samoin perustein 9,7 prosenttia.
(69)
Välivaiheen tarkastelua koskevissa tutkimuksissa toteutetun polkumyyntimarginaalien määrittämisen tulosten valossa katsotaan tarpeelliseksi muuttaa BMK:hon sovellettavaa polkumyynnin vastaista tullia 36,2 prosenttiin ja SSM:ään 9,7 prosenttiin.
2.1.2 Venäjällä toimiviin vientiä harjoittaviin tuottajiin sovellettavien toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu
(70)
Venäjällä toimivista kahdesta tiedossa olevasta teräsvaijereiden tuottajasta vain SSM osallistui toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevaan tarkasteluun. Kerättyjen tietojen perusteella tämän yrityksen osuus oli lähes 100 prosenttia Venäjän kokonaisviennistä yhteisöön tarkastelua koskevan tutkimuksen ajanjaksolla. Yrityksen osuus kyseisten tuotteiden kokonaistuotannosta Venäjällä oli noin 50 prosenttia. Tarkastelua koskevan tutkimuksen aikana tapahtunut vienti yhteisöön oli noin 3 300 tonnia. Sen taso oli näin ollen alhainen, ja se muodosti noin 1,5 prosenttia EU:n kokonaiskulutuksesta. Tämä ilmeisen vähäinen markkinaosuus ei saisi estää näkemästä sitä, että Venäjällä on runsaasti käyttämätöntä tuotantokapasiteettia. Yhteisöön suuntatuvan viennin osuus oli alle 5 prosenttia yhteistyössä toimineen yrityksen kokonaismyynnistä. Kuten edellä johdanto-osan 61 kappaleessa mainittiin, yhteistyössä toimineen yrityksen yhteisöön suuntautuva vienti tapahtuu lähes kokonaan hintasitoumussopimuksen puitteissa.
(71)
Kun SSM:n myymän tietyn tuotelajin kotimarkkinahintoja ei voitu käyttää normaaliarvon määrittämiseen, koska sen osalta kotimarkkinamyynti ei ollut edustavaa, oli sovellettava toista menetelmää. Koska ei ollut muita tarkoituksenmukaisia menetelmiä, käytettiin lajikohtaista laskennallista normaaliarvoa, jonka SSM oli antanut ja komissio tarkastanut.
(72)
SSM väitti tuotantokustannusten osalta, että EU:hun suuntautuneen viennin kustannusrakenne oli erilainen, koska yhteisössä ja Venäjän markkinoilla sovelletaan keskenään erilaisia teknisiä vaatimuksia. Yrityksen mukaan yhteisön markkinoilla myytyjen teräsvaijereiden on oltava niin sanottujen DIN-standardien mukaiset, mitä Venäjällä ei vaadita. Taulukko, jossa on esitetty kotimarkkinoilla ja yhteisöön myytyjen teräsvaijereiden tuotantokustannukset, osoitti, ettei eri lajien välillä ollut merkittäviä eroja. Joidenkin tuotelajien osalta kotimarkkinoilla myytyjen tuotteiden tuotantokustannukset olivat hieman suuremmat, joidenkin tuotetyyppien osalta taas yhteisössä myytyjen hieman alemmat. Sen vuoksi todettiin, ettei tämä väitetty ero voinut vaikuttaa polkumyyntilaskelmiin.
(73)
Yhteisöön suuntautuvan viennin osalta tuottaja myi tarkasteltavana olevaa tuotetta yhtä kauppaa lukuun ottamatta suoraan yhteisöön käyttämättä etuyhteydessä olevia osapuolia. Viejä toimitti todisteet siitä, että kauppa ei koskenut tarkasteltavana olevaa tuotetta eikä sitä sen vuoksi otettu huomioon laskennassa.
(74)
Normaaliarvon ja vientihinnan välisen vertailun tasapuolisuuden varmistamiseksi otettiin hintaan ja hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat eroavuudet asianmukaisesti huomioon tekemällä oikaisuja perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(75)
Polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti tuotelajikohtaisesti vertaamalla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa ja vientihintojen painotettua keskiarvoa. Tässä vertailussa ei todettu polkumyyntiä toimenpiteiden voimassaolon päättymisen tarkastelua koskevan tutkimuksen aikana.
(76)
Vertaamalla tietoja, jotka koskevat yhteisöön suuntautuvaa vientiä harjoittavien tuottajien toteuttamaa vientiä, ja Eurostatin tuontitilastoista saatua tuonnin kokonaismäärää saatiin selville, että yhteistyön taso oli korkea, koska yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuojan osuus kaikesta Venäjältä yhteisöön suuntautuvasta tuonnista tutkimusajanjaksolla oli lähes 100 prosenttia.
2.2. Thaimaa
2.2.1 Thaimaassa toimivaan vientiä harjoittavaan tuottajaan sovellettavia toimenpiteitä koskeva välivaiheen tarkastelu
(77)
Normaaliarvo määritettiin sen hinnan perusteella, jonka kotimarkkinoilla toimivat riippumattomat asiakkaat ovat maksaneet tai maksavat tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Thaimaata koskevaa välivaiheen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana yritys myi tarkasteltavana olevaa tuotetta suoraan loppukäyttäjille kotimarkkinoilla. Normaaliarvo määritettiin vain kannattavan myynnin perusteella.
(78)
Normaaliarvo määritettiin sen hinnan perusteella, jonka riippumattomat asiakkaat ovat maksaneet tai maksavat tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(79)
Pyynnön esittäjä ja yhteistyössä toiminut tuottaja Usha Siam vei vähäisen määrän teräsvaijereita yhteisöön Thaimaata koskevan väliaikaisen tarkastelun ajanjaksolla. Tähän vientiin sovellettiin hintasitoumusta.
(80)
Yhteisön markkinoille tapahtuvan välittömän myynnin osalta vientihinnat määritettiin sen hinnan perusteella, jonka riippumattomat asiakkaat ovat maksaneet tai maksavat yhteisössä tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
(81)
Etuyhteydessä olevan tuojan, Usha Martin UK:n, kautta tapahtunutta vientimyyntiä varten vientihinnat muodostettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti niiden hintojen perusteella, joilla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomille käyttäjille yhteisössä. Oikaisuja tehtiin kaikkien tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kustannusten huomioon ottamiseksi mukaan luettuna myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä etuyhteydessä olevan tuojan yhteisössä saama voitto tutkimusajanjakson aikana.
(82)
Normaaliarvoa verrattiin tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin lajin keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla ja samassa kaupan portaassa. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti ja tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin huomioon tekijät, joiden väitettiin ja osoitettiin vaikuttavan hintaan ja hintojen vertailukelpoisuuteen. Oikaisuja tehtiin sisämaa- ja merirahtikustannusten, vakuutuskustannusten, käsittely- ja pakkauskustannusten, luottokustannusten ja tuontitullien huomioon ottamiseksi, ja nämä kaikki erät vähennettiin jälleenmyyntihinnoista vapaasti tehtaalla -hinnan määrittämiseksi.
(83)
Polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti tuotelajikohtaisesti vertaamalla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa ja vientihintojen painotettua keskiarvoa samassa kaupan portaassa. Tässä vertailussa ei todettu polkumyyntiä välivaiheen tarkastelua koskevan tutkimuksen aikana.
2.2.2 Thaimaassa toimiviin vientiä harjoittaviin tuottajiin sovellettavien toimenpiteiden päättymistä koskeva tarkastelu
(84)
Thaimaassa toimivista kolmesta tiedossa olevasta teräsvaijereiden tuottajasta yksi osallistui tutkimukseen. Kerättyjen tietojen perusteella tämän yrityksen osuus Thaimaan kokonaisviennistä yhteisöön oli lähes 100 prosenttia ERIP:n aikana. Yrityksen osuus kyseisten tuotteiden kokonaistuotannosta Thaimaassa oli noin 80 prosenttia. Vienti yhteisöön oli erittäin alhaisella tasolla tarkastelua koskevan tutkimuksen aikana. Yhteistyössä toimineen yrityksen yhteisöön suuntautuva vienti tapahtuu hintasitoumuksen puitteissa.
(85)
Kunkin viedyn tuotelajin kokonaistuotantokustannusten todettiin olevan kotimarkkinahintaa korkeammat ERIP:n aikana. Thaimaassa toimivan vientiä harjoittavan yhteistyössä toimineen tuottajan viemille teräsvaijerilajeille ei näin ollen voitu määrittää normaaliarvoa riippumattomien asiakkaiden tavanomaisessa kaupankäynnissä kotimarkkinoilla maksamien tai maksettaviksi tulevien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(86)
Kotimarkkinahinnat laskettiin vientiä harjoittavan tuottajan omien tuotantokustannusten sekä myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten ja kohtuullisen 5 prosentin voittomarginaalin perusteella perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan ja 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(87)
Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja vei tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön etuyhteydessä olevan yrityksen kautta. Sen vuoksi vientihinta muodostettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti niiden hintojen perusteella, joilla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomille käyttäjille yhteisössä. Oikaisuja tehtiin kaikkien tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kustannusten huomioon ottamiseksi mukaan luettuna myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä tuontiyritysten yhteisössä saama voitto tutkimusajanjakson aikana.
(88)
Normaaliarvoa verrattiin tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin lajin keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla ja samassa kaupan portaassa. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti ja tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin huomioon eroavuudet, joiden väitettiin ja osoitettiin vaikuttavan hintaan ja hintojen vertailukelpoisuuteen. Oikaisuja tehtiin sisämaa- ja merirahtikustannusten, vakuutuskustannusten, käsittely- ja pakkauskustannusten, luottokustannusten ja tuontitullien huomioon ottamiseksi, ja nämä kaikki erät vähennettiin jälleenmyyntihinnoista vapaasti tehtaalla -hinnan määrittämiseksi.
(89)
Polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti tuotelajikohtaisesti vertaamalla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa ja vientihintojen painotettua keskiarvoa samassa kaupan portaassa. Tämä vertailu osoitti, että ERIP-ajanjaksona esiintyi suhteellisen vähäistä polkumyyntiä suhteessa alkuperäiseen asetukseen. Keskimääräinen painotettu polkumyyntimarginaali prosentteina Cif-hinnasta yhteisön rajalla oli 7,6 prosenttia.
2.3 Turkki
(90)
Turkissa on kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa; sekä Celik Halat, jäljempänä ’Halat’, että Has Celik, jäljempänä ’Has’, toimivat yhteistyössä toimenpiteiden päättymisen tarkastelua koskevassa tutkimuksessa, ja Has toimi yhteistyössä sen polkumyynnin tasoa koskeneessa osittaisessa välivaiheen tarkastelussa. Näiden kahden tuottajan osuus Turkin viennistä EU:hun on 100 prosenttia.
2.3.1 Turkissa toimiviin vientiä harjoittaviin tuottajiin sovellettavia toimenpiteitä koskeva välivaiheen tarkastelu
(91)
Edellä johdanto-osan 10 kappaleessa mainittu osittainen välivaiheen tarkastelu koskee yhtä turkkilaista viejää, jonka väitetään harjoittavan teräsvaijereiden polkumyyntiä yhteisössä.
(92)
Tutkimus osoitti, että kotimarkkinahinnat, joiden perusteella määritetään normaaliarvo kyseisen turkkilaisen viejän viemille tuotelajeille, olivat kannattavat. Normaaliarvon määrittämiseen käytettiin näin ollen riippumattomien asiakkaiden tavanomaisessa kaupankäynnissä kotimarkkinoilla maksamia tai maksettaviksi tulevia hintoja perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(93)
Normaaliarvon muodostamiseen laskennallisesti tietyille tuotelajeille käytettiin tuottajan omia tuotantokustannuksia, mukaan luettuna myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä kohtuullinen 5 prosentin voittomarginaali perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(94)
Yhteisöön suuntautuneessa viennissä kyseinen turkkilainen tuottaja myi tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön suoraan ilman etuyhteydessä olevia osapuolia. Huomioon otettu vientihinta oli sen vuoksi tosiasiallisesti maksettu tai maksettava hinta tuotteesta, joka on myyty vientiin viejämaasta yhteisöön perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
(95)
Normaaliarvoa verrattiin tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin lajin keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla ja samassa kaupan portaassa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi laskennassa otettiin huomioon eroavuudet, joiden todettiin vaikuttavan hintoihin ja hintojen vertailukelpoisuuteen. Oikaisuja tehtiin sisämaa- ja merirahtikustannusten, vakuutuskustannusten, käsittely- ja pakkauskustannusten, luottokustannusten ja tuontitullien huomioon ottamiseksi, ja nämä kaikki erät vähennettiin jälleenmyyntihinnoista vapaasti tehtaalla -hinnan määrittämiseksi.
(96)
Polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti tuotelajikohtaisesti vertaamalla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa ja vientihintojen painotettua keskiarvoa samassa kaupan portaassa. Tämä vertailu osoitti kaiken kaikkiaan, että keskimääräinen painotettu polkumyyntimarginaali prosentteina Cif-hinnasta yhteisön rajalla oli 0,12 prosenttia, jolloin se vastasi vähimmäistasoa.
2.3.2 Turkkiin sovellettavien toimenpiteiden päättymistä koskeva tarkastelu
(97)
Edellä olevan johdanto-osan 46 kappaleen mukaisissa yleisissä menetelmissä kuvattujen testien suorittamisen jälkeen todettiin, että normaaliarvo olisi määritettävä laskennallisesti valtaosalle turkkilaisen vientiä harjoittavan tuottajan yhteisöön viemistä teräsvaijerilajeista. Normaaliarvon määrittäminen perustui näin ollen tuottajan omiin tuotantokustannuksiin mukaan luettuna kohtuullinen 5 prosentin voittomarginaali perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(98)
Edellä johdanto-osan 92-93 kappaleessa esitetyn selvityksen mukaisesti voitiin kotimarkkinoiden myyntihintaa käyttää toisen tuottajan osalta normaaliarvon määrittämiseen suurimmalle osalle tuotelajeja. Normaaliarvon määrittämiseen käytettiin näin ollen riippumattomien asiakkaiden tavanomaisessa kaupankäynnissä kotimarkkinoilla maksamia tai maksettaviksi tulevia hintoja perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(99)
Yhteisöön suuntautuneessa viennissä turkkilaiset tuottajat myivät tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön suoraan ilman etuyhteydessä olevia osapuolia. Huomioon otettu vientihinta oli tosiasiallisesti maksettu tai maksettava hinta tuotteesta, joka on myyty vientiin viejämaasta yhteisöön perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
(100)
Normaaliarvoa verrattiin tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin lajin keskimääräiseen vientihintaan vapaasti tehtaalla ja samassa kaupan portaassa. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti ja tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin huomioon eroavuudet, joiden väitettiin ja osoitettiin vaikuttavan hintaan ja hintojen vertailukelpoisuuteen. Oikaisuja tehtiin sisämaa- ja merirahtikustannusten, vakuutuskustannusten, käsittely- ja pakkauskustannusten, luottokustannusten ja tuontitullien huomioon ottamiseksi, ja nämä kaikki erät vähennettiin jälleenmyyntihinnoista vapaasti tehtaalla -hinnan määrittämiseksi.
(101)
Vertaamalla keskimääräistä vientihintaa tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin lajin normaaliarvoon todettiin toisen Turkissa toimivan viejän osalta esiintyvän polkumyyntiä, ja toisen tuottajan osalta määritettiin vähimmäistason marginaali (ks. johdanto-osan 96 kappale). Polkumyyntimarginaali prosentteina Cif-hinnasta yhteisön rajalla oli 33,6 prosenttia edellä mainitun viejän osalta.
(102)
On syytä tuoda esiin, että alkuperäisessä tutkimuksessa määritetty polkumyyntimarginaali oli korkea (yli 50 prosenttia) ja johti vahinkomarginaaliin perustuvaan tulliin perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Tässä tarkastelussa toteutettu tutkimus osoittaa polkumyynnin jatkuvan edelleen myös viennin määrän ollessa vähäisempi, tosin alhaisemmalla tasolla.
D. MUUTTUNEIDEN OLOSUHTEIDEN PYSYVYYS
(103)
Perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti tutkittiin myös, voidaanko asiaan liittyvissä tarkasteluissa todettuja muuttuneita olosuhteita kohtuudella pitää luonteeltaan pysyvinä.
(104)
Yhtiö maksaa nykyään 50,7 prosentin jäännöstullia, joka on määritetty alkuperäisen tutkimuksen aikana toista venäläistä viejää koskevien tietojen perusteella, koska BMK ei osallistunut yhteistyöhön kyseisen tutkimuksen aikana. Nykyinen polkumyyntimarginaali, joka on 36,2 prosenttia, laskettiin kuitenkin BMK:n osalta koko tarkastelujakson aikana saatujen tietojen perusteella.
(105)
Ei myöskään ollut mitään merkkejä siitä, että nykyisessä tutkimuksessa BMK:lle määritetty normaaliarvo tai vientihinta olisi epäluotettava. Todettiin, että BMK peri yhteisöltä tutkimusaikana saman vientihinnan kuin muilta mailta, joihin vietiin huomattavasti enemmän tarkastelujakson aikana.
(106)
Vaikka tarkastelujaksolla todettu polkumyyntimarginaali johtuu siitä, että teräsvaijereiden vienti yhteisöön oli suhteellisen vähäistä, on syitä, joiden johdosta katsotaan, että todettua polkumyyntimarginaalia koskevat olosuhteet ovat muuttuneet pysyvästi.
(107)
On tärkeä muistaa, että SSM:n yhteisöön sovellettaviin vientihintoihin vaikuttaa hintasitoumus, jota alettiin soveltaa niihin 10 uuteen jäsenvaltioon (EU10) kohdistuvaan vientiin, jotka liittyivät EU:hun Venäjän välivaiheen tarkastelun kahden viimeisen kuukauden alussa eli toukokuussa 2004. Ennen 1 päivää toukokuuta 2004 EU:n muodostaneisiin 15 jäsenvaltioon sijoittautuneilta asiakkailta perittävät vientihinnat olivat sitoumuksen edellyttämällä tasolla, sen sijaan myynnissä EU10-valtioiden asiakkaille todettiin olevan alhaisemmat hinnat. Lisäksi huomattiin, että Venäjän välivaiheen tarkastelussa hinnat olivat huomattavasti alemmat ja määrät huomattavasti suuremmat muihin kolmansiin maihin kohdistuvassa viennissä kuin yhteisöön kohdistuvassa viennissä.
(108)
SSM:n vähäisen yhteisöön kohdistuvan teräsvaijereiden viennin Venäjän välivaiheen tarkastelussa ei voida katsoa johtuvan kapasiteettiongelmista, sillä havaittiin, että yhtiöllä oli käytettävissä huomattava vapaa tuotantokapasiteetti. Näyttääkin ilmeiseltä, että viennin vähäisyys johtuu hintasitoumuksissa käyttöön otetuista hinnoista. Tästä voi päätellä, että jos hintasitoumus lakkaisi olemasta voimassa, SSM todennäköisesti myisi suurempia määriä tuotteita alemmalla hinnalla (eli polkumyyntihinnalla) yhteisön markkinoilla.
(109)
Kuten edellä todettiin, tässä tutkimuksessa otettiin huomioon kaikki vienti - sekä yhteisöön että kolmansiin maihin kohdistuva vienti.
(110)
Tutkimus osoitti, että SSM:llä on vapaata kapasiteettia lisätä vientiään huomattavasti sekä yhteisöön että kolmansiin maihin. On todennäköistä, että SSM haluaa voittaa takaisin markkinaosuuden, joka sillä oli yhteisön markkinoilla ennen polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönottoa. Tämän se voi tehdä alkamalla myydä tuotteita polkumyyntihinnalla yhteisön markkinoille. Lisäksi muihin maihin sovellettavat hinnat olivat keskimäärin halvempia kuin EU-markkinoilla perittävät hinnat, ja tutkimuksessa pääteltiin, että tarkasteltavana olevaa tuotetta myytiin polkumyyntihinnalla muihin kuin EU-valtioihin.
(111)
SSM:n normaaliarvo tarkastelujaksona perustui siihen, että suuri määrä eli suurin osa tuotannosta myytiin tavanomaisessa kaupankäynnissä kilpailluilla kotimarkkinoilla. Tämä osoittaa nykyisessä tutkimuksessa todetun normaaliarvon tason olevan luonteeltaan pysyvä.
(112)
Tämän johdosta katsotaan, että ilman polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä SSM:n vienti yhteisöön lisääntyisi jyrkästi ja että vientihinnat laskisivat merkittävästi. Näin ollen pääteltiin, että olosuhteiden muutosta SSM:n vientihintojen osalta ei voida kohtuudella pitää luonteeltaan pysyvänä.
(113)
Välivaiheen tarkastelua koskeva tutkimus osoitti, että yhteistyöhön osallistuneen thaimaalaisen viejän vienti yhteisöön ei tapahtunut polkumyyntihinnalla. Todettiin myös, että thaimaalaisen viejän vientihinnat yhteisölle olivat samat kuin vientihinnat muille kolmansille maille, joihin myytiin suurempia määriä tuotteita.
(114)
Lisäksi todettiin, että thaimaalainen viejä kehitti jakeluverkkoaan ja toimitti teräsvaijereita laajemmalle asiakaskunnalle muualla maailmassa. Myyntiyhtiöitä perustettiin Australiaan, Singaporeen ja Yhdysvaltoihin. Näin ollen Ushan yhteisölle myymien teräsvaijereiden vähäisen määrän ei voi katsoa johtuvan kapasiteettiongelmista, sillä yhtiöllä ei ole käytännössä yhtään vapaata kapasiteettia.
(115)
Katsotaan, että ilman polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä (eli nykyistä hintasitoumusta), Ushan vientimäärät yhteisöön eivät lisääntyisi kovin merkittävästi eivätkä sen vientihinnat juurikaan muuttuisi. Edellä mainittujen tosiasioiden ja näkökohtien perusteella voidaan päätellä, että koska merkittävää vapaata kapasiteettia ei ole ja koska yhtiö kohdistaa vientiään yhteisön sijasta pääasiassa useille muille vientimarkkinoille, joilla vientihinnat ovat huomattavasti korkeammat kuin yhteisön markkinoilla, Ushan osalta havaittua olosuhteiden muutosta voidaan pitää luonteeltaan pysyvänä.
(116)
Turkista peräisin olevien teräsvaijereiden vienti yhteisöön on kasvanut merkittävästi vuodesta 2005. Tällöin tehdyssä välivaiheen tarkastelussa pääteltiin, että koska polkumyyntiä ei tapahdu, polkumyynnin vastaiset toimenpiteet voidaan kumota sitä pyytäneen turkkilaisen viejän osalta.
(117)
Samaa tuottajaa koskevassa nykyisessä välivaiheen tarkastelussa varmistui, että tuottajan vienti yhteisöön tapahtui hinnoilla, joissa ei todettu polkumyyntiä. Lisäksi yhtiön tuotantokapasiteetti todettiin rajalliseksi yhteisön kulutus huomioon ottaen. Tästä johtuen voidaan päätellä, että välivaiheen tarkastelussa todettu muutos olosuhteissa on luonteeltaan pysyvä.
(118)
Tähän tutkimukseen osallistuvien tuottajien joukossa on edustettuna asianomaisista maista EU:hun tapahtuva tuonti lähes kokonaisuudessaan. Se vuoksi tutkimus polkumyynnin mahdollisesta jatkumisesta, jos polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumotaan, perustui suuressa määrin näiden yhteistyöhön osallistuvien vientiä harjoittavien tuottajien antamiin tietoihin. Erityisesti tutkittiin yhteistyöhön osallistuvien vientiä harjoittavien tuottajien muihin vientimarkkinoihin kohdistuvan viennin hinnoittelua sekä yhtiöiden tuotantoa, tuotantokapasiteettia ja varastoja.
(119)
Määrittääkseen, oliko polkumyynnin jatkuminen todennäköistä, komissio tarkasteli asianomaisten maiden nykytilannetta ja tutkimuksessa mukana oleva osapuolia. Se etsi myös tarpeen mukaan yhteisöön kohdistuvassa viennissä mahdollisesti esiintyvää polkumyyntiä. Myös tutkimuksen kohteena olevien maiden muiden vientiä harjoittavien tuottajien hinnoittelua, tuotantoa ja tuotantokapasiteettia analysoitiin. Analyysi perustui yhteisön tuotannonalan ja vientiä harjoittavien tuottajien antamiin markkinatietoihin, Eurostatin vientitilastoihin ja asianomaisten maiden vientitilastoihin, jos sellaisia oli saatavilla.
(120)
SSM pystyi lisäämään tuotantoaan ERIP:n aikana 7 prosenttia vuoteen 2005 verrattuna.
(121)
Venäjän tuotantokapasiteetti pysyi tarkastelujaksona vakaana, sen sijaan kapasiteetin keskimääräisen käyttöasteen todettiin olevan siellä noin 60-65 prosenttia ERIP:n aikana. Voidaankin päätellä, että Venäjän vientiä harjoittavilla tuottajilla on kapasiteettia lisätä vientiään yhteisön markkinoille, jos polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumotaan.
(122)
Lisäksi Venäjän kyseessä olevaa tuotetta koskevan yleisen kapasiteetin arvellaan olevan suurin piirtein samalla tasolla kuin yhteisön kokonaiskulutus ERIP:n aikana eli 220 000 tonnia. Koska Venäjän markkinat eivät pysty selviytymään näin suuresta tarjonnasta, venäläiset tuottajat haluavat ehkä suunnata vapaan kapasiteetin yhteisöön polkuhinnalla, jos polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumotaan.
(123)
Johdanto-osan 61-62 kappaleessa todettiin, että vienti yhteisöön ei ollut polkumyyntihintaista hintasitoumusten ansiosta. Siinä osoitettiin myös, että hintasitoumuksessa määrätyt vähimmäistuontihinnat vaikuttivat kyseessä olevan venäläisen yhtiön hinnoitteluun yhteisön markkinoilla. Tämän vuoksi pääteltiin, että yhteisöön suuntautuvan viennin vientihinta ei ollut luotettava perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
(124)
Kolmansiin maihin sovellettavia vientihintoja pidettiinkin luotettavampina, koska niihin ei kohdistunut vaatimuksia ERIP:n aikana.
(125)
Venäjän kolmansilta mailta perimät vientihinnat olivat myös ERIP:n aikana yleensä yhteisön hintatasoa alemmat. Näin ollen venäläiset viejät vievät teräsvaijereita yhteisöön todennäköisesti suuria määriä alle nykyisen hintasitoumuksen hintojen, jos polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumotaan. Tästä johtuen näyttää olevan todennäköistä, että polkumyynti alkaa uudelleen, jos voimassa olevat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumotaan. Tämä on erityisen merkityksellistä, kun otetaan huomioon hintasitoumusta koskeva nykytilanne.
(126)
Venäläisten viejien käyttäytyminen ja hintasitoumuksen vaikutus yhteisöön sovellettavaan vientihintaan, vallitseva alhainen hintataso kolmansilta mailta perittävissä hinnoissa ja käytettävissä olevat suuret vapaat kapasiteetit ovat selviä merkkejä siitä, että venäläiset tuottajat alkavat todennäköisesti jälleen myydä suuria tuotemääriä polkuhinnoilla yhteisön markkinoilla, jos polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumotaan.
(127)
Yhteistyöhön osallistuva thaimaalainen tuottaja on johtava tuottaja Thaimaassa, sillä se edustaa valtaosaa eli 80 prosenttia käytössä olevasta teräsvaijereiden tuotantokapasiteetista ja nykyisestä tuotannosta Thaimaassa. Tutkimus osoitti, että tuottajan koko kapasiteetti oli käytössä ja että kaksi muuta tunnettua thaimaalaista tuottajaa eivät juuri toimineet yhteisön markkinoilla eikä niiden käytettävissä ollut suurta tuotantokapasiteettia.
(128)
Tutkimus osoitti, että vaikka yhteistyöhön osallistuva vientiä harjoittava tuottaja myikin polkuhinnoilla, sen myyntimäärät olivat erittäin alhaiset. Yhtiön koko maailman vientitietojen perusteella havaittiin, että sen vienti kohdistuu yhteisön sijasta useille muille vientimarkkinoille, joista huomattavimmat ovat Yhdysvallat, Singapore, Indonesia, Australia, Japani ja Malesia. Näihin maihin oli myös perustettu myyntiyhtiöitä.
(129)
Yhteistyöhön osallistuva vientiä harjoittava tuottaja noudatti hintasitoumusta ja myi sovittua vähimmäishintaa korkeammalla hinnalla useissa tapauksissa nykyisistä korkeista markkinahinnoista johtuen. Mikään muu thaimaalainen yhtiö ei tuo tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisön markkinoille.
(130)
ERIP:n aikana Ushan muuhun maailmaan suuntautuva myynti oli huomattavasti suurempi kuin myynti yhteisöön huolimatta siitä, että vientihinta yhteisössä oli keskimäärin 9,5 prosenttia korkeampi kuin muualla maailmassa.
(131)
Edellä mainittujen tosiasioiden ja näkökohtien perusteella on epätodennäköistä, että yhteistyöhön osallistuva vientiä harjoittava thaimaalainen tuottaja vie yhteisön markkinoille suuria tuotemääriä, vaikka polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumotaan. Kahdella muulla thaimaalaisella tuottajalla ei näytä olevan kansainvälistä jakeluverkkoa, jonka avulla ne voisivat pyrkiä tehokkaasti yhteisön markkinoille ja saavuttaa osuutta markkinoista.
(132)
Tutkimuksen aikana kerätyistä tiedoista selviää, että tuotantokapasiteetti pysyi muuttumattomana tutkimusjaksona ja että kapasiteetin käyttöaste on noussut. Tämän johdosta todettiin, että kummankin turkkilaisen yhtiön tuotantokapasiteetista on käytössä noin 90 prosenttia. Turkissa ei ole muita tuottajia, joilla olisi vastaava tuotantokapasiteetti.
(133)
Lisäksi todettiin, että Turkista (Celik Halatista) peräisin olevan polkumyyntituonnin osuus EU:n markkinoilla oli alle 0,5 prosenttia ja että siitä 10 prosenttia ei edes kilpaillut yhteisön tuotannonalan kanssa, koska kyse oli tuotetyypeistä, joita yhteisön tuotannonala ei valmista. Has-yhtiön ei todettu harjoittavan polkumyyntiä, joten Turkista peräisin olevan polkumyyntiin perustuvan tuonnin markkinaosuus oli hyvin pieni. Näin ollen vain pieni osa Turkista peräisin olevasta tuonnista perustuu polkumyyntiin ja kilpailee suoraan yhteisön tuotannonalan kanssa.
(134)
Edellä mainitut perustelut huomioon ottaen on epätodennäköistä, että yhteistyöhön osallistuvat vientiä harjoittavat tuottajat veisivät yhteisöön suuria määriä vientituotteita, vaikka polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumottaisiin. Näin ollen polkumyynnin uudelleen alkaminen tai jatkuminen ei ole todennäköistä.
E. VAHINGON JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
1. Yhteisön tuotannon ja yhteisön tuotannonalan määritelmä
(135)
Yhteisössä teräsvaijereita valmistaa 29 yhteisön tuottajaa. Tuotannon määrän todettiin ERIP:n aikana olleen noin 202 000 tonnia.
(136)
Kuten alkuperäisessä tutkimuksessa, myös nykyisessä tutkimuksessa joidenkin yhteisön tuottajien todettiin tuovan maahan tarkasteltavana olevaa tuotetta. Maahantuodut määrät olivat kuitenkin merkityksettömän pieniä verrattuna niiden tuotantoon (tuonti oli alle 1 prosentti tuotantomäärästä), eikä tuotteita tuotu asianomaisista maista. Tämän vuoksi pääteltiin, että ei ollut perusteita jättää mitään näistä tuottajista yhteisön tuotannon käsitteen ulkopuolelle.
(137)
Näiden 29 yhteisön tuottajan valmistamat teräsvaijerit muodostavat näin ollen perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisen koko yhteisön tuotannon.
(138)
Pyyntöä välivaiheen tarkastelujen ja voimassaolon päättymistä koskevien tarkastelujen suorittamiseksi tuki 22 yhteisön tuottajaa, ja he suostuivat kaikki toimimaan yhteistyössä tutkimuksen puitteissa. Tutkittaessa, edustivatko nämä yhteistyössä olevat tuottajat pääosaa tarkasteltavana olevan tuotteen koko yhteisön tuotannosta, havaittiin niiden osuuden olevan 87 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannosta yhteisössä ERIP:n ja välivaiheen tarkasteluja koskevien tutkimusjaksojen aikana.
(139)
Näin ollen katsottiin, että yhteistyössä toimineet ja tarkasteluja tukeneet 22 yhteisön tuottajaa edustivat yhteisön tuotannonalaa perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Jäljempänä niihin viitataan termillä ’yhteisön tuotannonala’.
2. Yhteisön markkinoiden tilanne
2.1 Kulutus yhteisön markkinoilla
(140)
Yhteisön kulutuksen määrittelyn perustana olivat
-
yhteisön tuotannonalan muodostavien tuottajien myynnin määrät,
-
muiden tuottajien arvioitu myynti yhteisön markkinoilla tarkastelupyynnössä annettujen tietojen perusteella ja
-
Eurostat-tiedot tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnista asianomaisista maista ja kolmansista maista.
(141)
Yhteisön kulutus kasvoi vuoden 2003 ja ERIP:n välisenä aikana yli 46 000 tonnia eli 26 prosenttia, ja kulutuksen kokonaismäärä nousi yli 222 000 tonniin tarkastelujaksona.
Taulukko 1
2003
2004
2005
ERIP
Yhteisön kulutus
(tonnia)
176 438
195 363
214 529
222 456
Kerroin
100
111
122
126
2.2 Venäjältä peräisin olevien tuotteiden tuonnin ja alihinnoittelun kehitys
2.2.1 Venäjältä peräisin olevan tuonnin määrä, markkinaosuus ja hinta
(142)
Venäjän federaatiosta tuodun tarkasteltavana olevan tuotteen tuontimäärät ja markkinaosuudet kehittyivät alla olevan taulukon mukaisesti.
Taulukko 2
2003
2004
2005
ERIP
Tuonnin määrä
(tonnia)
2 198
1 844
2 908
3 323
Kerroin
100
84
132
151
Markkinaosuus
1,2 %
0,9 %
1,4 %
1,5 %
Kerroin
100
75
117
125
(143)
Tarkastelujaksona tuonti Venäjän federaatiosta kasvoi 51 prosenttia eli 2 198 tonnista 3 323 tonniin vuoden 2003 ja ERIP:n välisenä aikana. Tuonnin osuus yhteisön kulutuksesta kasvoi tänä aikana 1,2 prosentista 1,5 prosenttiin eli 25 prosenttia.
(144)
Alihinnoittelun laskemisessa on tässä tapauksessa noudatettu väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 136-140 kappaleessa määriteltyä tapaa. Asianomaisten viejien yhteisön rajalla perimää hintaa on verrattu tuotelajin perusteella yhteisön tuotannonalan vapaasti tehtaalla -hintaan. Vertailun tulos on ilmaistu prosentteina yhteisön tuotannonalan vapaasti tehtaalla -hinnasta.
(145)
SSM:n yhteisöön sijoittautuneilta asiakkailta veloittamien hintojen tasoon on hyvin todennäköisesti vaikuttanut se, että sitoumus on hyväksytty alkuperäisen asetuksen yhteydessä. On kuitenkin todettu huomattavaa eli 49 prosentin alihinnoittelua.
(146)
Edellä mainittujen havaintojen perusteella näyttää siltä, että Venäjän viennin suhteellisen alhainen markkinaosuus johtuu epäilemättä Venäjään sovellettavista polkumyynnin vastaisista toimenpiteistä. Kun otetaan huomioon Venäjän hintataso ja Venäjän kohdalla nykyään todettava polkumyynnin laajuus, on hyvin todennäköistä, että maan käytettävissä olevaa suurta vapaata kapasiteettia voitaisiin käyttää helposti viennin lisäämiseen yhteisön markkinoille.
2.3 Muista tämän tarkastelun piiriin kuuluvista maista peräisin olevan tuonnin määrät, markkinaosuudet ja hinnat
(147)
Johdanto-osan 131 ja 134 kappaleessa pääteltiin, että Thaimaasta ja Turkista peräisin olevien teräsvaijereiden tuonnissa ei ole polkumyynnin toistumisen riskiä. Myös muista tämän tarkastelun piiriin kuuluvista maista peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin suuntaukset tutkittiin. Muiden tämän tarkastelun piiriin kuuluvien maiden tuontimäärät ja markkinaosuudet ovat kehittyneet seuraavasti:
Taulukko 3
2003
2004
2005
ERIP
Thaimaa
Tuonnin määrä
(tonnia)
368
160
86
118
josta polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia
0
Kokonaismarkkinaosuus
0,21 %
0,08 %
0,04 %
0,05 %
Turkki
Tuonnin määrä
(tonnia)
2 248
2 223
4 246
4 805
josta polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia
1 089
Kokonaismarkkinaosuus
1,27 %
1,11 %
1,98 %
2,16 %
(148)
Taulukosta näkyy, että Thaimaasta peräisin oleva tuonti on ollut merkityksetöntä tarkastelujaksona. Sen markkinaosuus oli 0,1 prosenttia ERIP:n aikana.
(149)
Kokonaistuonti Turkista kasvoi 2 248 tonnista 4 805 tonniin eli 113 prosenttia vuodesta 2003 ERIP:n loppuun mennessä. Tuonnin markkinaosuus lähes kaksinkertaistui 1,3 prosentista 2,2 prosenttiin. Kun otetaan huomioon yhteisön markkinoiden kokonaislaajuus, tuonti Turkista ei kuitenkaan ole kovin merkittävää.
(150)
On kuitenkin huomattava, että Turkin tärkeimmän vientiä harjoittavan tuottajan vientituotteisiin sovelletaan nollatullia. Näin vientiä harjoittava tuottaja on mahdollisesti voinut lisätä myyntiä EU:hun suhteellisen korkeilla hinnoilla.
(151)
Alihinnoittelun laskemisessa on tässä tapauksessa noudatettu väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 136-140 kappaleessa määriteltyä tapaa. Asianomaisten viejien yhteisön rajalla perimää hintaa on verrattu tuotelajin perusteella yhteisön tuotannonalan vapaasti tehtaalla -hintaan. Vertailun tulos on ilmaistu prosentteina yhteisön tuotannonalan vapaasti tehtaalla -hinnasta.
(152)
Edellä mainituista huomioista huolimatta polkumyynnillä tapahtuvassa tuonnissa Turkista on havaittu 24 prosentin alihinnoittelua. Thaimaasta peräisin olevassa tuonnissa todettiin noin 1 prosentin alihinnoittelua.
2.4 Muista polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden kohteena olevista maista, jotka eivät ole tämän tarkastelun piirissä, peräisin olevan tuonnin määrä ja markkinaosuudet
(153)
Polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kohdistuvat Etelä-Afrikasta, Intiasta, Kiinan kansantasavallasta ja Ukrainasta peräisin olevien teräsköysien ja -kaapeleiden tuontiin. Näitä polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä sovellettiin koko tarkastelujaksona:
Taulukko 4
2003
2004
2005
ERIP
Kiinan kansantasavalta
Tuonti (tonnia)
1 545
3 374
6 581
7 560
Kerroin
100
218
426
489
Keskihinta (EUR/tonni)
1 088
1 120
1 063
947
Markkinaosuus
0,9 %
1,7 %
3,1 %
3,4 %
Intia
Tuonti (tonnia)
4 218
4 832
6 551
6 108
Kerroin
100
115
155
145
Keskihinta (EUR/tonni)
902
1 036
1 130
1 123
Markkinaosuus
2,3 %
2,5 %
3,1 %
2,7 %
Etelä-Afrikka
Tuonti (tonnia)
184
795
577
941
Kerroin
100
433
314
512
Keskihinta (EUR/tonni)
1 303
1 471
1 584
1 573
Markkinaosuus
0,1 %
0,4 %
0,3 %
0,4 %
Ukraina
Tuonti (tonnia)
1 222
1 438
1 149
776
Kerroin
100
118
94
63
Keskihinta (EUR/tonni)
866
712
752
662
Markkinaosuus
0,7 %
0,7 %
0,5 %
0,3 %
Yhteensä tonnia
6 785
10 978
16 177
16 012
Kokonaismarkkinaosuus
3,7 %
5,6 %
7,5 %
7,2 %
(154)
On huomattava, että tuonti maista, joihin sovellettiin polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä, kasvoi huomattavasti tarkastelujaksona sekä tuonnin määränä että markkinaosuuksina. Tuonnin määrä kasvoi 135 prosenttia ja markkinaosuus 3,7 prosentista 7,2 prosenttiin samana aikana.
2.5 Muista maista, joihin ei sovelleta polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä, peräisin olevan tuonnin määrä ja markkinaosuudet
(155)
Muista kolmansista maista peräisin oleva tuonti on kehittynyt seuraavasti:
Taulukko 5
2003
2004
2005
ERIP
Kokonaismäärä (tonnia) Osuudet:
42 486
54 983
58 843
61 271
Kerroin
100
129
138
144
Etelä-Korea
22 400
32 121
34 634
36 408
Kerroin
100
143
155
163
Malesia
4 836
4 426
5 123
6 642
Kerroin
100
92
106
137
Pohjois-Korea
150
1 626
2 212
3 324
Kerroin
100
1 084
1 475
2 216
(156)
Tuonti maista, joihin ei ole kohdistunut polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä, on kasvanut noin 19 000 tonnia eli 44 prosenttia tarkastelujaksona. Suurin osa tuonnista on peräisin Etelä-Koreasta.
3. Yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne
3.1 Alustavat huomautukset
(157)
Koska yhteisön tuotannonalan muodostaa suuri määrä yhteisön tuottajia, päätettiin valita perusasetuksen 17 artiklan mukainen otos yhteisön tuottajista, kuten edellä johdanto-osan 20 ja 21 kappaleessa on esitetty. Otokseen sisältyvät viisi yhteisön tuottajaa valittiin, koska niiden edustama tuotanto on määrältään suurin mahdollinen, joka voi kohtuullisesti olla tutkimuksen kohteena, ottaen huomioon käytettävissä oleva aika. Ne on lueteltu edellä 26 kappaleessa.
(158)
Jäljempänä annetut vahinkoja koskevat tiedot perustuvat näin ollen sekä otokseen kuuluvista yhteisön tuottajista tehtyihin päätelmiin että yhteisön tuotannonalan muodostavista 22 tuottajasta tehtyihin päätelmiin. Selvyyden vuoksi mainitaan erikseen, jos vahinkotekijät viittaavat otoksesta saatuihin tietoihin. Ellei kyseisiä viitetietoja ole, tiedot on saatu yhteisön tuotannonalan muodostavilta 22:lta yhteisön tuottajalta.
3.2 Tuotanto, käytössä oleva tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(159)
Taulukko 6
2003
2004
2005
ERIP
Tuotanto (tonnia)
149 957
148 536
161 611
176 119
Kerroin
100
99
108
117
Käytössä oleva tuotantokapasiteetti (tonnia)
229 066
229 654
245 343
247 833
Kerroin
100
100
107
108
Kapasiteetin käyttöaste
65 %
65 %
66 %
71 %
Kerroin
100
99
101
109
(160)
Tarkastelujaksona koko yhteisön tuotannonalan tuotanto kasvoi noin 26 000 tonnia eli 17 prosenttia. Lisäystä tarkasteltaessa olisi otettava huomioon yhteisön kulutus, joka lisääntyi 46 000 tonnia eli 26 prosenttia, ja yhteisön tuotannonalan viennin kasvu samana aikana.
(161)
Tuotannon lisäys aiheutti myös 8 prosentin nousun tuotantokapasiteetissa, joka oli lähes 248 000 tonnia ERIP:n aikana.
(162)
Kapasiteetin käyttöaste pysyi suhteellisen vakaana tarkastellun ajanjakson ensimmäisinä vuosina. ERIP:n aikana kapasiteetin käyttöaste kuitenkin lisääntyi 65 prosentista yli 70 prosenttiin tuotannon kasvun vuoksi.
3.3 Varastot - otoksesta saadut tiedot
Taulukko 7
2003
2004
2005
ERIP
Varastot (tonnia)
11 565
10 236
11 465
12 652
Kerroin
100
89
99
109
Varastot prosentteina koko myynnistä
20 %
17 %
18 %
18 %
(163)
Varastojen taso on pysynyt suhteellisen vakaana tarkastelujaksona erityisesti myynti huomioon ottaen.
3.4 Myynnin määrä, osuus yhteisön kulutuksesta ja kasvu
Taulukko 8
2003
2004
2005
ERIP
Myynnin määrä (tonnia)
107 032
106 542
112 687
116 625
Kerroin
100
100
105
109
Osuus yhteisön kulutuksesta
60,7 %
54,5 %
52,5 %
52,4 %
Kerroin
100
90
87
86
Liikevaihdon kasvu (tuhatta euroa)
217 912
230 267
262 495
297 009
Kerroin
100
106
120
136
(164)
Yhteisön tuotannonalan myynnin määrä yhteisön markkinoilla pysyi suhteellisen vakaana absoluuttisina lukuina tarkastelujaksona. ERIP:n aikana pantiin merkille myyntimäärien 9 prosentin kasvu, mutta tulosta tarkasteltaessa on otettava huomioon yhteisön kulutuksen 26 prosentin lisäys.
(165)
Yhteisön kulutuksen kehityksestä ja myynnin määrän lisääntymisestä huolimatta yhteisön tuotannonalan markkinaosuus on pienentynyt huomattavasti koko tarkastelujakson aikana. Yhteisön tuotannonalan osuus yhteisön kulutuksesta on tänä aikana vähentynyt yli 8 prosenttiyksikköä.
(166)
Yhteisön tuotannonalan kokonaisliikevaihto on kasvanut 36 prosenttia tarkasteltuna aikana. Ensisijaisena syynä on pidettävä myyntihinnan nousua tonnia kohti, mikä kuvastaa kustannusten ja raaka-aineiden hankintahintojen nousua.
3.5 Myyntihinnat ja yhteisön hintoihin vaikuttavat tekijät - otoksesta kerätyt tiedot
Taulukko 9
2003
2004
2005
ERIP
Keskimääräinen myyntihinta
(EUR/tonni)
1 902
2 058
2 170
2 142
Kerroin
100
108
114
113
Raaka-aineiden (valssilanka) keskimääräiset kustannukset
(EUR/tonni)
511
559
662
734
Kerroin
100
109
129
143
(167)
Yhteisön tuotannonalalla vallitseva keskimääräinen myyntihinta yhteisön markkinoilla nousi tarkastelujaksona 240 euroa tonnilta eli 13 prosenttia. Tutkimus osoitti, että tämä johtui selvästi raaka-aineiden, varsinkin teräsvalssilangan, hinnannoususta. Valssilangan hankintahinta nousi tarkasteltuna aikana 223 euroa tonnilta eli 43 prosenttia verrattuna kustannuksiin tarkastellun ajan alussa.
(168)
Yhden yhteisön tuotannonalan määritelmään kuuluvista tuottajista todettiin ostavan raaka-aineita, muun muassa valssilankaa, etuyhteydessä olevilta osapuolilta (”vertikaalisesti yhdentyneet teräsalan toimijoiden ryhmät”). Tämän vuoksi tutkittiin, olivatko näiden etuyhteydessä olevien toimittajien yhteisön tuottajilta veloittamat hinnat yhdenmukaiset niiden riippumattomilta asiakkailta veloittaminen hintojen kanssa. Huomattiin, että yhteisön tuottajilta veloitetut hinnat olivat yhdenmukaiset riippumattomilta asiakkailta veloitettujen hintojen kanssa ja että tämä hinnannousu johtui myös teräksen hintojen yleisestä noususta tarkasteltuna aikana. Tämän vuoksi pääteltiin, että vertikaalisesti yhdentyneiden yhteisön tuottajien ostamien raaka-aineiden keskimääräiset kustannukset olisi myös sisällytettävä laskelmiin.
3.6 Työllisyys ja palkkataso - otoksesta saadut tiedot
Taulukko 10
2003
2004
2005
ERIP
Työntekijät
1 023
999
1 064
1 087
Kerroin
100
98
104
106
Palkka/työntekijä (EUR)
33 943
36 674
37 987
38 348
Kerroin
100
108
112
113
Palkka tuotettua tonnia kohti
606
634
614
592
Kerroin
100
105
101
98
(169)
Yhteisön tuotannonalan työntekijöiden määrä kasvoi edellä mainitun tuotannon ja myynnin määrän kasvun ansiosta 6 prosenttia tarkastelujaksona.
(170)
Työntekijää kohti maksettava palkka nousi myös tarkastelujaksona samana aikana tapahtuneen palkkojen yleisen nousun myötä. Todettiin kuitenkin, että keskimääräiset palkkakustannukset tuotettua tonnia kohti saattoivat hieman pienentyä tarkasteltuna aikana.
3.7 Tuottavuus - otoksesta saadut tiedot
Taulukko 11
2003
2004
2005
ERIP
Tuotettuja tonneja / työntekijä
56
58
62
65
Kerroin
100
103
110
116
(171)
Yhteisön tuotannonalan tuottavuuden tason huomattiin nousseen merkittävästi tarkastelujaksona. Tämä osoittaa, että tuotannonala pystyy mukautumaan yhteisön markkinoiden tilanteeseen.
3.8 Nykyisen polkumyyntimarginaalin suuruusluokka ja palautuminen aiemman polkumyynnin vaikutuksista
(172)
Kun otetaan huomioon asianomaisista maista peräisin olevien tuontituotteiden määrä ja hinnat, nykyisen suuruusluokan polkumyyntimarginaalin vaikutusta yhteisön tuotannonalaan ei pidä aliarvioida.
3.9 Kannattavuus, sijoituksen tuotto ja kassavirta - otoksesta saadut tiedot
Taulukko 12
2003
2004
2005
ERIP
Voitto myynnistä yhteisöön
-0,1 %
+0,4 %
+4,6 %
+5,3 %
Pääoman tuottoaste
-18,8 %
+14,1 %
+26 %
+24,4 %
Kassavirta (prosentteina kokonaismyynnistä)
+0,1 %
+1,2 %
+4,3 %
+6,2 %
(173)
Kannattavuus kehittyi myönteisesti tarkasteltuna aikana, ja näin ollen myös kassavirta ja pääoman tuottoaste olivat tällöin menossa parempaan suuntaan. Yhteisön tuotannonalan toiminta oli vuonna 2003 lievästi tappiollinen, mutta sen jälkeen se on pystynyt hitaasti mutta varmasti parantamaan niin myynnin kuin pääomankin tuottoa. Tämä saavutus johtuu todennäköisesti tuottavuuden voimakkaasta paranemisesta.
(174)
On kuitenkin syytää muistaa, että tilanne voi muuttua nopeasti teräsmarkkinoilla vallitsevan korkean hintatason vuoksi erityisesti silloin, jos polkumyynnin vastaisista toimenpiteistä luovutaan ja markkinoille päästetään suuria määriä polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia.
Taulukko 13
2003
2004
2005
ERIP
Sijoitukset
46 570
43 158
51 362
56 538
Kerroin
100
93
110
121
3.10 Investoinnit ja pääoman saanti - otoksesta saadut tiedot
(175)
Otokseen valittujen yritysten investointien havaittiin lisääntyneen 21 prosenttia tarkasteltuna aikana. Tämän voi katsoa johtuvan tuotantokapasiteetin kasvusta.
(176)
Yksikään yhteisön tuottajista ei ole ilmoittanut erityisistä pääoman saantiin liittyvistä ongelmista.
3.11 Yhteisön tuotannonalan taloudellisesta tilanteesta tehdyt päätelmät
(177)
Tutkimus osoitti, että yhteisön tuotannonala on pystynyt kohentamaan taloudellista tilannettaan siitä lähtien kun teräsvaijereita koskevat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet otettiin käyttöön. Useimpia vahinkoa koskevia tekijöitä kuten myynnin määrää, tuotantoa ja tuotantokapasiteettia sekä tuottavuutta pystyttiin lisäämään. Edistys saavutettiin noususuhdanteen markkinatilanteessa, jolloin kulutus kasvoi 26 prosenttia tarkasteltuna aikana.
(178)
Yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden pieneneminen osoittaa kuitenkin, ettei se pystynyt täysin hyödyntämään yhteisön markkinoilla vallitsevaa suotuisaa tilannetta.
(179)
Tutkimus osoitti myös, että yhteisön tuotannonala on pystynyt kohentamaan yleistä taloudellista tilannettaan. ERIP:n aikana tapahtuneen myyntihintojen 13 prosentin nousun ansiosta tuotannonalasta on tullut kannattava raaka-ainehintojen merkittävästä kasvusta huolimatta. Tämän vuoksi myös pääoman tuottoaste ja kassavirta paranivat tarkastelujaksona. Niinpä pääteltiin, että vaikka yhteisön tuotannonalan tilanne on kohentunut verrattuna aikaan ennen polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönottoa, se on yhä epävakaa.
4. Yhteisön tuotannonalan vienti - otoksesta saadut tiedot
Taulukko 14
2003
2004
2005
ERIP
Vienti (tonnia)
8 475
11 870
10 618
13 374
Kerroin
100
140
125
157
Prosenttia kokonaismyynnistä
15 %
21 %
19 %
22 %
Keskihinta
(EUR/tonni)
2 123
2 302
2 835
3 063
Kerroin
100
108
134
144
(180)
Otokseen sisältyvän yhteisön tuotannonalan vientitulos parani huomattavasti tarkasteltuna aikana. Vienti lisääntyi kyseisenä aikana 57 prosenttia. Myös suhteessa yhteisön tuotannonalan kokonaismyyntiin vienti kasvoi 15 prosentista 22 prosenttiin.
(181)
Keskimääräinen vientihinta tonnia kohden on myös huomattavasti korkeampi kuin yhteisön markkinoiden keskimääräinen myyntihinta (ks. johdanto-osan 167 kappale). Teräsvaijereiden korkeammat vientihinnat johtuvat siitä, että kyseessä ovat pitkälle kehitetyt tuotteet, joiden raaka-aine- ja valmistuskustannukset nousevat korkeiksi. Korkeammista tuotantokustannuksista huolimatta yhteisön tuotannonalan hyvä vientitulos lisäsi huomattavasti yhteisön tuotannonalan yleistä kannattavuutta.
5. Päätelmät vahinkojen jatkumisen tai toistumisen todennäköisyydestä
(182)
Tutkimus osoitti, että Venäjän käytettävissä oleva vapaa kapasiteetti on huomattava ja ettei nähtävissä ole tekijöitä, jotka estäisivät tämän kapasiteetin aktivoitumista, jos polkumyynnin vastaiset toimenpiteet lakkaavat olemasta voimassa. Lisäksi Venäjän tuottajat siirtävät todennäköisesti merkittävän määrän tämänhetkisestä myynnistään kolmansien maiden markkinoilta yhteisöön, jossa hintataso on korkeampi. Yhdessä nämä määrät olisivat huomattavan suuria, ja prosessia helpottaisi se, että Venäjän viennillä on hyvin vakiintuneet jakelukanavat yhteisössä.
(183)
Polkumyynnin ja alihinnoittelun on todettu olevan määrältään merkittävää, sitoumukset näyttävät toimivan pohjahinnan määrääjinä ja Venäjän vientiyritykset soveltavat alhaista hintatasoa muihin kolmansiin maihin. Näiden seikkojen perusteella voisi olettaa, että edellä mainitut huomattavasti suuremmat vientimäärät yhteisöön myytäisiin polkumyyntihinnoilla, jotka ovat paljon yhteisön tuotannonalalla vallitsevia hintoja ja kustannuksia alhaisemmat.
(184)
Suurten määrien ja alhaisten hintojen yhteisvaikutus heikentäisi todennäköisesti yhteisön tuotannonalaa, jonka tilanne on yhä epävakaa. Yhteisön tuotannonala reagoisi tähän joko vähentämällä myyntiä (ja tästä johtuen tuotantoa) tai alentamalla hintoja, tai kummallakin tavalla. Joka tapauksessa taloudellinen tilanne heikkenisi huomattavasti, mikä johtaisi samoihin ongelmiin, joita oli ennen alkuperäisten toimenpiteiden käyttöönottoa.
(185)
Tällä perusteella pidetään hyvin todennäköisenä, että vahingollinen polkumyynti toistuu, jos Venäjän federaatiosta peräisin oleviin teräsvaijereihin kohdistuvista polkumyynnin vastaisista toimenpiteistä luovutaan.
F. YHTEISÖN ETU
1. Alustavat huomautukset
(186)
Perusasetuksen 21 artiklan mukaisesti tutkittiin, onko nykyisten polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden voimassa pitäminen kaiken kaikkiaan yhteisön edun vastaista. Yhteisön edun määrittely perustui kaikkien asiaan liittyvien etujen arviointiin. Tässä tutkimuksessa analysoidaan tilannetta, jossa polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä on jo ollut käytössä, ja tutkimuksen perusteella voidaan arvioida, onko nykyisillä polkumyynnin vastaisilla toimenpiteillä kohtuuttomia kielteisiä vaikutuksia asianomaisiin osapuoliin.
(187)
Tämän perusteella tutkittiin, onko olemassa pakottavia syitä, joiden nojalla olisi pääteltävä, että polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden voimassa pitäminen ei juuri tässä tapauksessa ole yhteisön edun mukaista siitäkin huolimatta, että päätelmien mukaan vahingollinen polkumyynti todennäköisesti jatkuu tai toistuu.
2. Yhteisön tuotannonalan etu
(188)
Kuten edellä on kuvattu, vahingollinen polkumyynti todennäköisesti toistuu, jos Venäjän vientiyrityksiin sovellettavat toimenpiteet kumotaan.
(189)
Jopa 22 prosenttia yhteisössä toimivista tuottajista, jotka edustavat noin 87:ää prosenttia yhteisön teräsvaijereiden kokonaistuotannosta, toimi yhteistyössä komission kanssa ja ilmoitti kannattavansa nykyään sovellettavia toimenpiteitä.
(190)
Asianomaisista maista peräisin olevaa tuontia koskevien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden jatkuminen vahvistaisi yhteisön tuotannonalan mahdollisuuksia säilyttää ja jopa lujittaa nykyistä tilannettaan. On varsin todennäköistä, että vahingollinen polkumyynti toistuu niin laajana, että se voi käydä ylivoimaiseksi yhteisön tuotannonalalle. Näin ollen yhteisön tuotannonala hyötyisi jatkossa nykyisten polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden säilyttämisestä erityisesti siksi, että toimenpiteitä sovelletaan myös Etelä-Afrikasta, Intiasta, Kiinasta ja Ukrainasta peräisin olevien teräsköysien ja -kaapeleiden tuontiin.
3. Maahantuojien etu
(191)
Väliaikaisen asetuksen (johdanto-osan 202 kappale) mukaan teräsvaijereiden jakelulle on ominaista, että yhteisössä on suuri määrä alan maahantuojia/toimijoita. Pyynnössä, joka koski tätä voimassaolon päättymistä koskevaa tarkastelua, oli lueteltu 32 maahantuojaa/toimijaa, joihin kaikkiin otettiin yhteyttä, mutta siitä huolimatta tutkimukseen osallistui vain kolme maahantuojaa, joista yhden todettiin tuovan maahan tarkasteltavana olevaa tuotetta.
(192)
Kyseisen maahantuojan päätoiminta keskittyi teräsvaijereihin (55-85 prosenttia tuotteista), ja huomattiin, etteivät voimassa olevat toimenpiteet olleet vaikuttaneet paljonkaan sen liiketoiminnan tulokseen.
4. Toimittajien etu
(193)
Kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 197 ja 198 kappaleessa selvitettiin yksityiskohtaisesti, teräsvaijereiden valmistuksessa käytetty tärkein raaka-aine on teollisuuskäyttöön tarkoitettu teräslanka, jota valmistetaan teräsvalssilangasta.
(194)
Joidenkin yhteisön teräsvaijereiden tuottajien todettiin olevan vertikaalisesti yhdentyneitä, toisin sanoen niillä oli etuyhteydessä olevia teollisuuskäyttöön tarkoitetun teräslangan toimittajia. Kaksi etuyhteydessä olevista toimittajista vastasi hintoja ja raaka-aineita koskeviin kysymyksiin (ks. edellä oleva johdanto-osan 168 kappale), sen sijaan yksikään etuyhteydettömistä raaka-aineen toimittajista ei ilmoittautunut.
(195)
On selvää, että kyseiset yhteisön tavarantoimittajat, riippumatta siitä, ovatko ne etuyhteydessä yhteisön tuotannonalaan olevia raaka-aineen toimittajia vai eivät, kärsisivät huomattavia vahinkoja, jos toimenpiteistä luovuttaisiin. Tämän seurauksena myös yhteisön tuotannonalan myynnin määrä vähenisi. On sen vuoksi aivan selvää, että polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden jatkaminen on yhteisön raaka-aineen toimittajien edun mukaista.
5. Käyttäjien etu
(196)
Komissio otti yhteyttä suoraan 21:een teräsvaijereiden käyttäjään yhteisössä, mutta yksikään käyttäjä ei ilmoittautunut eikä osallistunut tutkimukseen.
(197)
Tämän perusteella tehtiin johtopäätös, että käyttäjillä ei ollut pakottavia syitä, joiden vuoksi polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä ei voitaisi säilyttää.
6. Yhteisön etua koskeva päätelmä
(198)
Kun otetaan huomioon kaikki edellä mainitut tekijät, voidaan päätellä, että pakottavia syitä polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden poistamiseen ei ole.
G. YRITYKSET
(199)
Kuten edellä johdanto-osan 2 kappaleessa todettiin, komissio hyväksyi SSM:n sitoumusesityksen 26 päivänä heinäkuuta 2001 tekemällään päätöksellä 2001/602/EY. Välivaiheen tarkastelu paljasti, että vuonna 2001 hyväksytyn sitoumuksen jälkeen SSM:n tuotevalikoima on muuttunut huomattavasti.
(200)
Sitoumuksessa luokiteltiin SSM:n tuottamat teräsvaijerit lukuisiin tuotetyyppeihin, joiden hinnat vaihtelivat huomattavasti. Tarkastelua koskevassa tutkimuksessa varmistui, että yrityksellä oli suuria vaikeuksia luokitella eri tuotetyypit järjestelmällisesti sitoumusehtoja noudattaen. Osittain tämä johtui riittämättömästä kirjanpitojärjestelmästä, jossa erilaisten teräsvaijerituotetyyppien erittely ei ollut mahdollista. Samanlaisia ongelmia oli todettu jo sitoumuksen valvonnan yhteydessä, jolloin seurauksena oli ollut varoituskirje.
(201)
Sen vuoksi on tultu siihen tulokseen, että sitoumus nykymuodossaan ei enää toimi ja että se on peruutettava komission päätöksellä.
(202)
Molemmat venäläiset viejät tarjosivat sitoumusta lopullista ilmoitusta seuranneen määräajan puitteissa, mutta kumpikaan ei tarjonnut perusasetuksen 8 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa hyväksyttävää sitoumusta eli sitoumusta, joka vastaisi tarkasteluissa todettuja seikkoja ja jossa yksittäiset tuotteet olisi ryhmitelty käytännössä toimiviin tuoteluokkiin ilman suuria hintavaihteluita.
(203)
Koska sitoumuksen peruuttamiseen liittyvät seikat on annettu tiedoksi menettelyn myöhäisvaiheessa, kummankin venäläisen viejän olisi poikkeuksellisesti sallittava täydentää sitoumustarjoustaan normaalien määräaikojen jälkeen mutta 10 vuorokauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Tarvittaessa komissiolla on oikeus ehdottaa vastaavaa muutosta tähän asetukseen.
H. LOPPUSÄÄNNÖKSET
(204)
Kaikille osapuolille annettiin tiedoksi olennaiset tosiasiat ja huomiot, joiden perusteella aiottiin suositella, että Venäjältä peräisin olevaa tuontia koskevia nykyisiä toimenpiteitä jatketaan ja että toimenpiteiden tasoa voidaan tarkistaa perustelluissa tapauksissa. Osapuolille annettiin aikaa huomautuksiin ja pyyntöihin tiedoksi saamisen jälkeen. Huomautuksia, jotka olisivat vaikuttaneet edellä oleviin päätelmiin, ei tullut ilmi.
(205)
Edellä olevasta seuraa perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti, että asianomaisista maista peräisin olevien teräsvaijereiden tuontiin sovellettavia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä on jatkettava Venäjän osalta ja että ne on kumottava Turkin ja Thaimaan osalta.
I. TULLIT
(206)
Kun otetaan huomioon tehdyt päätelmät polkumyynnin jatkumisesta, vahingon toistumisen todennäköisyydestä ja yhteisön edusta, Venäjältä peräisin olevien teräsvaijereiden tuontia koskevia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä on vahvistettava, jotta voitaisiin estää polkumyyntinä tapahtuvan tuonnin yhteisön tuotannonalalle aiheuttaman vahingon toistuminen.
(207)
Kahdesta venäläisestä yrityksestä tehtyjen välivaiheen tarkastelujen tulosten valossa katsotaan aiheelliseksi, että BMK:hon sovellettavaa polkumyyntitullia muutetaan 36,2 prosenttiin ja SSM:ään 9,7 prosenttiin.
(208)
Turkkia koskevien päätelmien johdosta on sen sijaan todettava, että Turkista peräisin olevien teräsvaijereiden tuontiin sovellettavat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet olisi kumottava, koska näyttöä polkumyynnin toistumisriskistä ei ole.
(209)
Lisäksi ottaen huomioon Thaimaata koskevat päätelmät, eli sen, että polkumyyntiä ei havaittu Thaimaata koskeneessa välivaiheen tarkastelussa ja että näyttöä polkumyynnin toistumisriskistä tulevaisuudessa ei ole, Thaimaasta peräisin olevien teräsvaijereiden tuontiin sovellettavat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet olisi myös kumottava,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli Venäjän federaatiosta peräisin olevien CN-koodeihin ex 7312 10 81, ex 7312 10 83, ex 7312 10 85, ex 7312 10 89 ja ex 7312 10 98 (TARIC-koodit 7312108111, 7312108112, 7312108119, 7312108190, 7312108311, 7312108312, 7312108319, 7312108390, 7312108511, 7312108512, 7312108519, 7312108590, 7312108911, 7312108912, 7312108919, 7312108990, 7312109811, 7312109812, 7312109819 ja 7312109890) kuuluvien rauta- tai teräsköysien ja -kaapeleiden, myös lukittujen köysien, ei kuitenkaan ruostumattomasta teräksestä valmistettujen köysien ja kaapeleiden, joiden poikkileikkauksen suurin läpimitta on yli kolme millimetriä ja joissa voi olla liitos- ja muita osia, tuonnissa.
2. Jäljempänä lueteltujen yritysten valmistamien 1 kohdassa kuvattujen tuotteiden vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettavat lopulliset polkumyyntitullit ovat seuraavat:
Yritys
Tulli
(%)
TARIC-lisäkoodi
Joint Stock Company Beloretsk Iron & Steel Works
1 Blukhera Street, Beloretsk, Bashkortostanin tasavalta, 453500, Venäjä
36,2
A694
Closed Joint Stock Company Severstal-Metiz
Ul. 50-letiya Oktyabrya 1/33, Cherepovets, Vologdan alue, 162600 Venäjä
9,7
A217
Kaikki muut yritykset
50,7
A999
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Thaimaasta ja Turkista peräisin olevien CN-koodeihin ex 7312 10 81, ex 7312 10 83, ex 7312 10 85, ex 7312 10 89 ja ex 7312 10 98 kuuluvien rauta- tai teräsköysien ja -kaapeleiden, myös lukittujen köysien, ei kuitenkaan ruostumattomasta teräksestä valmistettujen köysien ja kaapeleiden, joiden poikkileikkauksen suurin läpimitta on yli kolme millimetriä ja joissa voi olla liitos- ja muita osia, tuontia koskeva polkumyynnin vastainen menettely päätetään ja asetuksella (EY) N:o 1601/2001 asianomaisten maiden osalta käyttöönotetut polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumotaan.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 30 päivänä lokakuuta 2007.