KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1301/2006
af 31. august 2006
om fælles regler for administration af toldkontingenter for import af landbrugsprodukter på grundlag af en importlicensordning
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1784/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for korn (1), særlig artikel 9, stk. 2, og artikel 12, stk. 1, og de tilsvarende artikler i de øvrige forordninger om de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Fællesskabet har forpligtet sig til at åbne toldkontingenter for import af bestemte landbrugsprodukter. I nogle tilfælde er importen af produkter inden for sådanne toldkontingenter underkastet en importlicensordning.
(2)
Rådets forordning (EF) nr. 3290/94 af 22. december 1994 om de tilpasninger og overgangsforanstaltninger, der er nødvendige i landbrugssektoren for gennemførelsen af de aftaler, som er indgået under de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi (2), og de forskellige aftaler, der er indgået mellem Fællesskabet og bestemte tredjelande, samt Rådets beslutninger om åbning af autonome importtoldkontingenter indeholder forskellige administrationsmetoder for importtoldkontingenter, der er underkastet en importlicensordning.
(3)
For at forenkle og forbedre administrations- og kontrolordningernes effektivitet og anvendelighed bør der fastsættes fælles betingelser for administration af importtoldkontingenter, som er underkastet en importlicensordning og skal administreres efter en metode, som fordeler licenserne i forhold til de mængder, der ansøges om (metoden »samtidig behandling«), eller en importmetode, der bygger på dokumenter, som udstedes af tredjelande. Sådanne bestemmelser bør også indeholde visse regler for indsendelse af ansøgninger og for licenser, der i givet fald skal gælde ud over eller som undtagelse til visse bestemmelser i Kommissionens forordning (EF) nr. 1291/2000 af 9. juni 2000 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen med import- og eksportlicenser og forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter (3).
(4)
Der bør indføres en fælles årlig importkontingentperiode for alle importtoldkontingenter, der omfattes af denne forordning. Dog kan der i nogle tilfælde være behov for delperioder inden for de årlige importkontingentperioder.
(5)
Erfaringerne viser, at der må fastsættes bestemmelser, som kan modvirke, at der forelægges ukorrekte dokumenter. Der bør derfor indføres et sanktionssystem, og det bør fastsættes, i hvilke tilfælde der ikke skal anvendes sanktioner.
(6)
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (4) gælder for administration af toldforanstaltninger. Ifølge artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (5) gælder forordning (EØF) nr. 2454/93 med forbehold af særlige bestemmelser på andre områder. Der findes sådanne særlige bestemmelser for administration af toldkontingenter for import af landbrugsprodukter på grundlag af en importlicensordning. Dog bør bestemmelserne om fællesskabstilsynet i artikel 308d i forordning (EØF) nr. 2454/93 tages i anvendelse for at forbedre kontrollen.
(7)
Med hensyn til metoden »samtidig behandling« bør der fastsættes nærmere regler for indsendelse af licensansøgninger og for de nødvendige oplysninger. For at forbedre kontrollen bør det i denne forbindelse fastsættes, at ansøgerne skal kunne indsende en enkelt importlicensansøgning under det samme kontingentløbenummer i en bestemt importtoldkontingentperiode eller -delperiode. Desuden bør sådanne ansøgninger kun indsendes i den medlemsstat, hvor ansøgeren er hjemmehørende og momsregistreret.
(8)
Der bør fastsættes regler for udstedelse af importlicenser. Licenserne bør udstedes efter et passende tidsrum, hvori licensansøgningerne bedømmes. Hvis de mængder, licensansøgningerne omfatter, er større end dem, der står til rådighed i den pågældende importtoldkontingentperiode, skal fordelingen dog, hvis det er hensigtsmæssigt, ske efter en fordelingskoefficient. Når koefficienten er blevet benyttet, kan resultatet dog tilpasses med decimaler for at sikre, at den disponible mængde ikke overskrides.
(9)
Der bør sørges for, at importlicensernes gyldighedsperiode fastsættes i Kommissionens forordninger om det pågældende importtoldkontingent. Erfaringerne viser imidlertid, at det, for at sikre fællesskabstilsynet i artikel 308d i forordning (EØF) nr. 2454/93, af hensyn til en forsvarlig administration af importtoldkontingenterne bør fastsættes, at importlicenser ikke er gyldige efter den sidste dag i importtoldkontingentperioden, selv om denne dag falder på en lørdag, en søndag eller en helligdag. Det bør fastsættes, at der kan undtages fra artikel 3, stk. 4, i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 af 3. juni 1971 om fastsættelse af regler om tidsfrister, datoer og tidspunkter (6). Hvis licensens indehaver ikke har kunnet bruge den på grund af force majeure, bør licenshaveren kun kunne ansøge det kompetente organ i den udstedende medlemsstat om at få licensen ophævet, og ikke, som undtagelse til artikel 41 i forordning (EF) nr. 1291/2000, kunne anmode om at få licensens gyldighedsperiode forlænget efter den sidste dag i importtoldkontingentperioden.
(10)
Der bør også fastsættes regler for fristen for, hvornår der skal fremlægges bevis på, at licenserne er blevet benyttet.
(11)
For at kunne administrere importtoldkontingenterne forsvarligt, bør Kommissionen have de relevante oplysninger i god tid.
(12)
Der bør af hensyn til administrationssystemet opstilles fælles betingelser på grundlag af de dokumenter, der udstedes af tredjelande, f.eks. eksportlicenser.
(13)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det pågældende forvaltningsudvalg -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
GENERELLE PRINCIPPER
Artikel 1
Anvendelsesområde og definition
1. Denne forordning fastsætter fælles regler for administration af importtoldkontingenter på grundlag af importlicenser, der administreres inden for rammerne af en fælles markedsordning, dog uden at dette berører undtagelserne i Kommissionens forordninger for bestemte kontingenter.
Denne forordning gælder ikke for de importtoldkontingenter, som er opført i bilag I.
2. Kommissionens forordninger for et bestemt importtoldkontingent på grundlag af en importlicensordning, der ikke administreres inden for rammerne af en fælles markedsordning, kan fastsætte, at det pågældende importtoldkontingent ikke omfattes af denne forordning.
3. Forordning (EF) nr. 1291/2000 gælder for importlicenser, medmindre andet er fastsat i denne forordning.
4. I denne forordning forstås ved »importtoldkontingent« en nærmere bestemt varemængde, der kan indføres i løbet af en begrænset periode med hel fritagelse (fuldstændig suspension) eller delvis fritagelse (delvis suspension) for de normale toldsatser.
Artikel 2
Importtoldkontingentperioden
1. Importtoldkontingenter åbnes for en periode på 12 på hinanden følgende måneder, i det følgende benævnt »importtoldkontingentperioden«.
2. Importtoldkontingentperioden kan deles i flere delperioder.
Artikel 3
Sanktioner
1. Hvis det viser sig, at et dokument, som en ansøger forelægger for at opnå rettigheder i henhold til Kommissionens forordninger for et bestemt importtoldkontingent, indeholder ukorrekte oplysninger, og disse oplysninger er afgørende for, at den pågældende rettighed kan opnås, sørger medlemsstatens kompetente myndigheder for:
a)
at ansøgeren ikke kan importere varer under det pågældende importtoldkontingent i hele den importtoldkontingentperiode, hvor ukorrektheden blev påvist, og
b)
at ansøgeren udelukkes fra licensansøgningsordningen i forbindelse med det pågældende importtoldkontingent i den følgende importtoldkontingentperiode.
Stk. 1, litra a) og b), finder dog ikke anvendelse, hvis ansøgeren over for den kompetente myndighed kan godtgøre, at situationen i stk. 1 ikke skyldes grov forsømmelighed fra hans side, eller at den skyldes »force majeure«, eller at der er tale om en åbenlys fejl.
2. Hvis ansøgeren med forsæt forelægger et ukorrekt dokument, jf. stk. 1, skal ansøgeren:
a)
ikke kunne importere varer under det pågældende importtoldkontingent i hele den importtoldkontingentperiode, hvor ukorrektheden blev påvist, og
b)
udelukkes fra licensansøgningsordningen i forbindelse med det pågældende importtoldkontingent i de følgende to importtoldkontingentperioder.
3. Hvis der allerede er foretaget import, inden påvisning af situationen i stk. 1 eller 2 finder sted, skal eventuelle uretmæssige økonomiske fordele i forbindelse med den inddrages.
4. Med mindre andet gælder ifølge artikel 6 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (7), berører sanktionerne i denne artikels stk. 1 og 2 ikke eventuelle yderligere sanktioner, der pålægges i henhold til andre bestemmelser i Fællesskabets lovgivning eller den nationale lovgivning.
Artikel 4
Tilsyn med varerne
Efter anmodning sender medlemsstaterne Kommissionen oplysninger om de varemængder, der er overgået til fri omsætning under importtoldkontingenter i løbet af de af Kommissionen angivne måneder, i overensstemmelse med artikel 308d i forordning (EØF) nr. 2454/93.
Artikel 5
Ansøgerne
Samtidig med deres første ansøgning i forbindelse med en given importtoldkontingentperiode sender ansøgerne de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor de er hjemmehørende og momsregistrerede, sammen med den i artikel 6, stk. 1, nævnte ansøgning et bevis for, at de på ansøgningstidspunktet har deltaget i handel med tredjelande med de produkter, den pågældende fælles markedsordning omfatter:
-
i 12-månedersperioden umiddelbart før ansøgningstidspunktet, og
-
i 12-månedersperioden umiddelbart før den i forrige led nævnte 12-månedersperiode.
Bevis for handel med tredjelande leveres udelukkende i form af tolddokumenter, der bekræfter overgang til fri omsætning, er behørigt påtegnet af myndighederne og nævner ansøgeren som modtager, eller ved hjælp af eksportdokumenter, som er behørigt påtegnet af myndighederne.
Toldklarerere eller repræsentanter kan ikke ansøge om importlicens til kontingenter, som omfattes af denne forordning.
KAPITEL II
METODEN »SAMTIDIG BEHANDLING«
Artikel 6
Importlicensansøgninger og importlicenser
1. Ansøgere, der ansøger om importlicens, kan ikke indgive mere end en importlicensansøgning under det samme kontingentløbenummer i forbindelse med en importtoldkontingentperiode eller -delperiode. Hvis ansøgeren indsender mere end en ansøgning, tages ingen af ansøgningerne i betragtning.
2. Ifølge artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1291/2000 skal der stilles en sikkerhed. Sikkerheden for ansøgninger om mængder, hvortil der ikke kan udstedes licens, frigives, og fordelingskoefficienten i artikel 7, stk. 2, i denne forordning tages i anvendelse.
3. Hvis det er nødvendigt for at administrere et bestemt importtoldkontingent, kan Kommissionens forordninger for dette importtoldkontingent fastsætte yderligere betingelser. De kan især fastsætte, at der skal benyttes en ordning, hvorefter kontingenterne administreres ved først at tildele importrettigheder og derpå udstede importlicenser.
Denne artikels stk. 1, 2, og 5, artikel 5, artikel 7, stk. 1, andet afsnit, artikel 7, stk. 2 og 4, og artikel 11, stk. 1, litra a), finder tilsvarende anvendelse, når der benyttes en ordning for fordeling af importrettigheder.
4. Rubrik 20 i importlicensansøgningerne og importlicenserne skal indeholde importtoldkontingentets løbenummer, jf. stk. 1.
5. En importlicensansøgning til en bestemt importtoldkontingentperiode eller -delperiode kan ikke gælde en mængde, der er større end den mængde, eller overskrider den grænse, som er fastsat i Kommissionens forordninger for importtoldkontingentet i den pågældende importtoldkontingentperiode eller -delperiode.
6. Importlicensansøgningerne indsendes i løbet af en periode, som fastsættes i Kommissionens forordninger for det pågældende importtoldkontingent. Perioden kan ligge forud for importtoldkontingentperioden eller -delperioden.
7. Mængderne angives i vægt, i rumfang i hele enheder eller i styk uden brøker på importlicensansøgningerne.
Artikel 7
Udstedelse af importlicenser
1. Importlicenserne udstedes inden for en bestemt periode, som fastsættes i Kommissionens forordninger for det pågældende importtoldkontingent, medmindre Kommissionen træffer foranstaltningerne i stk. 2.
Der udstedes licenser for alle ansøgninger, som er blevet indsendt i overensstemmelse med de gældende bestemmelser og opgivet til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 11, stk. 1, litra a). Der udstedes ikke importlicenser for mængder, som ikke er blevet opgivet.
2. Hvis de oplysninger, medlemsstaterne har givet i overensstemmelse med artikel 11, viser, at de mængder, licensansøgningerne gælder, er større end de mængder, der står til rådighed i den pågældende importkontingentperiode eller -delperiode, fastsætter Kommissionen en fordelingskoefficient, som medlemsstaterne skal benytte på de mængder, de enkelte licensansøgninger gælder.
Fordelingskoefficienten beregnes således:
((disponibel mængde/ønsket mængde) × 100) %
Hvis det er påkrævet, tilpasser Kommissionen koefficienten for at sikre, at de mængder, der står til rådighed i importtoldkontingentperioden eller -delperioden, ikke kan overskrides.
3. Der udstedes importlicenser for de mængder, licensansøgningerne gælder, ganget med fordelingskoefficienten i stk. 2.
Den mængde, der bliver resultatet af fordelingskoefficientens anvendelse, rundes ned til den nærmeste enhed.
4. Mængder, der ikke fordeles eller ikke benyttes i en importtoldkontingentdelperiode, bestemmes på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 11. Disse mængder overføres automatisk til omfordeling i den følgende delperiode.
Dog overføres ingen mængder til den følgende importtoldkontingentperiode.
Artikel 8
Importlicensernes gyldighedsperiode
Importlicenser, der udstedes i overensstemmelse med artikel 7, gælder for en periode, der fastsættes i Kommissionens forordninger for det pågældende importtoldkontingent. Importlicenser er under ingen omstændigheder gyldige efter den sidste dag i importtoldkontingentperioden. Artikel 3, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 1182/71 finder ikke anvendelse.
Hvis en importlicens' gyldighedsperiode udløber på den pågældende importtoldkontingentperiodes sidste dag, anføres én af påtegningerne i bilag II til denne forordning i importlicensens rubrik 24, når den udstedes.
Når situationen i denne artikels stk. 2 foreligger, kan licensens gyldighedsperiode, som undtagelse til artikel 41 i forordning (EF) nr. 1291/2000, under ingen omstændigheder forlænges efter importtoldkontingentperiodens sidste dag.
Artikel 9
Toldsats
Den toldsats, som er fastsat i Kommissionens forordninger for det pågældende importtoldkontingent, anføres i importlicensens rubrik 24 med en af angivelserne efter forlægget i bilag III.
Artikel 10
Bevis på benyttelse af licenserne
Artikel 35, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1291/2000 finder anvendelse på importlicenser, der omfattes af denne forordning.
Artikel 11
Oplysninger til Kommissionen
1. Medlemsstaterne skal underrette Kommissionen:
a)
om de samlede mængder, der, når fristen for indsendelse af ansøgninger er udløbet, omfattes af licensansøgninger i en bestemt periode, som er fastsat i Kommissionens forordninger for det pågældende importtoldkontingent, eller om der ingen ansøgninger foreligger
b)
om de mængder, der omfattes af importlicenser, de har udstedt, eller om de ingen har udstedt
c)
om de mængder, der omfattes af ubenyttede eller delvis benyttede importlicenser, svarende til forskellen mellem de mængder, der er anført på importlicensernes bagside, og de mængder, de blev udstedt til, eller om der ingen ubenyttede mængder er.
Oplysningerne i litra b) og c) opgives senest to måneder efter udløbet af de pågældende licensers gyldighedsperiode.
2. Oplysningerne i stk. 1 sendes elektronisk ved hjælp af den formular, Kommissionen stiller til medlemsstaternes rådighed.
3. Oplysningerne, herunder oplysninger om, at der intet foreligger, sendes inden kl. 13.00 (Bruxelles-tid) den fastsatte dato. Når det drejer sig om oplysninger til Kommissionen i henhold til denne artikel, skal der ved arbejdsdage i en af Kommissionens forordninger for et givet importtoldkontingent forstås Kommissionens arbejdsdage i den betydning, der benyttes i artikel 2 i forordning (EØF) nr. 1182/71.
KAPITEL III
ADMINISTRATIONSMETODER PÅ GRUNDLAG AF DOKUMENTER UDSTEDT AF TREDJELANDE
Artikel 12
Generelle principper
Hvis et importtoldkontingent administreres efter en metode, som bygger på et dokument udstedt af et tredjeland, skal dette dokument forelægges for det kompetente udstedende organ i den pågældende medlemsstat sammen med ansøgningen om den importlicens, dokumentet drejer sig om. Dokumentets original opbevares af det kompetente organ.
Artikel 13
Importlicensansøgninger, importlicenser og oplysninger
Artikel 6, stk. 2, 3, og 4, artikel 8, 9 og 10, artikel 11, stk. 1, litra b) og c), artikel 11, stk. 2 og 3, og, hvis det er relevant, artikel 11, stk. 1, litra a), gælder på tilsvarende måde, hvis der benyttes administrationsmetoder, som bygger på dokumenter udstedt af tredjelande.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 14
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den gælder for importlicenser i importtoldkontingentperioder, der begynder den 1. januar 2007.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 31. august 2006.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1301/2006,
annettu 31 päivänä elokuuta 2006,
tuontitodistusjärjestelmän alaisten maataloustuotteiden tuontitariffikiintiöiden hallinnointia koskevista yhteisistä säännöistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä syyskuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1784/2003 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan sekä maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä annettujen muiden asetusten vastaavat artiklat,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yhteisö on sitoutunut avaamaan tietyille maataloustuotteille tuontitariffikiintiöitä. Joissakin tapauksissa tällaisissa tuontitariffikiintiöissä tapahtuvassa tuotteiden tuonnissa sovelletaan tuontitodistusjärjestelmää.
(2)
Maatalousalalla Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyjen sopimusten täytäntöönpanemiseksi tarvittavista mukautuksista ja siirtymäjärjestelyistä 22 päivänä joulukuuta 1994 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3290/94 (2) ja yksipuolisten tuontitariffikiintiöiden avaamisesta tehdyissä neuvoston päätöksissä säädetään ja useissa yhteisön ja tiettyjen kolmansien maiden välisissä sopimuksissa määrätään tuontitodistusjärjestelmän alaisten tuontitariffikiintiöiden erilaisista hallinnointimenettelyistä.
(3)
Hallinnointi- ja valvontamenettelyjen yksinkertaistamiseksi ja niiden tehokkuuden ja hyödyllisyyden lisäämiseksi olisi sellaisille tuontitariffikiintiöille, joihin sovelletaan tuontitodistusjärjestelmää sekä menettelyä, jossa todistukset myönnetään suhteessa haettuihin kokonaismääriin (jäljempänä ’samanaikaisen tarkastelun menetelmä’), tai kolmansien maiden antamiin asiakirjoihin perustuvaa tuontimenettelyä, vahvistettava yhteiset hallinnointia koskevat edellytykset. Tällaisiin säännöksiin olisi myös sisällyttävä hakemusten esittämistä ja todistusten myöntämistä koskevia sääntöjä, joita olisi tarvittaessa sovellettava eräiden maataloustuotteiden tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusmenettelyn soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 9 päivänä kesäkuuta 2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1291/2000 (3) säännösten lisäksi tai niistä poiketen.
(4)
Kaikille tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluville tuontitariffikiintiöille olisi avattava yksi vuotuinen tuontikiintiökausi. Joissakin tapauksissa voi kuitenkin olla tarpeen jakaa vuotuinen tuontikiintiökausi osakausiin.
(5)
Kokemus on osoittanut, että tarvitaan säännöksiä epätarkkojen asiakirjojen esittämisen estämiseksi. Tämän vuoksi olisi otettava käyttöön tarpeenmukainen seuraamusjärjestelmä ja määriteltävä tapaukset, joissa seuraamuksia ei sovelleta.
(6)
Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annettua komission asetusta (ETY) N:o 2454/93 (4) sovelletaan tariffitoimenpiteiden hallinnoinnissa. Yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (5) 1 artiklan mukaisesti asetusta (EY) N:o 2454/93 sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muilla aloilla annettujen erityissäännösten soveltamista. Tällaisia erityissäännöksiä on annettu tuontitodistusjärjestelmän alaisten maataloustuotteiden tuontitariffikiintiöiden hallinnoinnista. Valvonnan parantamiseksi olisi kuitenkin sovellettava asetuksen (ETY) N:o 2452/93 308 d artiklassa säädettyjä yhteisön valvontaa koskevia sääntöjä.
(7)
Samanaikaisen tarkastelun menetelmän osalta olisi säädettävä todistushakemusten jättämistä ja toimitettavia tietoja koskevista yksityiskohtaisista säännöistä. Valvonnan parantamiseksi olisi säädettävä, että hakija voi jättää samassa kiintiön järjestysnumerossa tietyn tuontitariffikiintiökauden tai tapauksen mukaan osakauden osalta ainoastaan yhden todistushakemuksen. Lisäksi olisi säädettävä, että todistushakemukset voi jättää ainoastaan siinä jäsenvaltiossa, johon hakija on sijoittautunut ja jossa hänet on merkitty alv-rekisteriin.
(8)
Olisi säädettävä tuontitodistusten myöntämistä koskevista säännöksistä. Todistukset olisi myönnettävä todistushakemusten käsittelylle varatun riittävän määräajan jälkeen. Jos todistushakemusten sisältämät määrät ylittävät kyseisellä tuontitariffikiintiökaudella käytettävissä olevat määrät, määrien jakamisessa olisi tarvittaessa sovellettava jakokerrointa. Jakokertoimen soveltamisesta saatua tulosta saattaa olla tarpeen mukauttaa desimaalien tasolla, jotta varmistetaan, ettei käytettävissä oleva määrä ylity.
(9)
Olisi säädettävä tuontitodistusten voimassaoloajan vahvistamisesta kyseistä tuontitariffikiintiötä koskevilla komission asetuksilla. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että asetuksen (ETY) N:o 2454/93 308 d artiklassa tarkoitetun yhteisön valvonnan tehokkuuden ja tuontitariffikiintiöiden moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseksi olisi määräaikoihin, päivämääriin ja määräpäiviin sovellettavista säännöistä 3 päivänä kesäkuuta 1971 annetusta neuvoston asetuksesta (ETY, Euratom) N:o 1182/71 (6) poiketen säädettävä, että tuontitodistukset eivät voi olla voimassa tuontitariffikiintiökauden viimeisen päivän jälkeen, vaikka tämä päivä olisi lauantai, sunnuntai tai yleinen juhlapäivä. Jos tuontitodistuksen haltija tai siirretyn todistuksen saaja ei ylivoimaisen esteen vuoksi ole pystynyt käyttämään todistustaan, hänellä tulisi olla oikeus pyytää todistuksen myöntävän jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta todistuksen kumoamista, mutta asetuksen (EY) N:o 1291/2000 41 artiklasta poiketen ei kuitenkaan sen voimassaoloajan jatkamista tuontitariffikiintiökauden viimeisen päivän jälkeen.
(10)
Olisi myös vahvistettava todistuksen käyttöä koskevan todisteen toimittamisen määräaikaan sovellettavat säännöt.
(11)
Tuontitariffikiintiöiden moitteettoman hallinnoinnin vuoksi komission olisi saatava tarvittavat tiedot hyvissä ajoin.
(12)
Hallinnointijärjestelmää varten olisi kolmansien maiden antamien asiakirjojen kuten vientitodistusten osalta vahvistettava yhteiset edellytykset.
(13)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asianomaisten hallintokomiteoiden lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET PERIAATTEET
1 artikla
Soveltamisala ja määritelmät
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan yhteiset säännöt sellaisten tuontitariffikiintiöiden hallinnoinnille, joita säännellään tuontitodistusjärjestelmällä ja joiden hallinnointi kuuluu yhteisen markkinajärjestelyn soveltamisalaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission asetuksissa tiettyjen kiintiöiden osalta säädettyjen poikkeusten soveltamista.
Tätä asetusta ei sovelleta liitteessä I lueteltuihin tuontitariffikiintiöihin.
2. Sellaista tuontitodistusjärjestelmällä säänneltyä tuontitariffikiintiötä, jonka hallinnointi ei kuulu yhteisen markkinajärjestelyn soveltamisalaan, koskevissa komission asetuksissa voidaan säätää, että kyseiseen tuontitariffikiintiöön sovelletaan tätä asetusta.
3. Tuontitodistuksiin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1291/2000 säännöksiä, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.
4. Tässä asetuksessa ’tuontitariffikiintiöllä’ tarkoitetaan rajoitettuna ajanjaksona tuotavaa määriteltyä tavaramäärää, jolle voidaan myöntää vapautus kokonaan (täydellinen suspensio) tai osittain (osittainen suspensio) tuontitavaroihin sovellettavista tavanomaisista tulleista.
2 artikla
Tuontitariffikiintiökausi
1. Tuontitariffikiintiöt avataan 12 peräkkäisen kuukauden pituiseksi jaksoksi, jäljempänä ’tuontitariffikiintiökausi’.
2. Tuontitariffikiintiökausi voidaan jakaa osakausiin.
3 artikla
Seuraamukset
1. Jos käy ilmi, että hakijan tiettyä tuontikiintiötä koskevista komission asetuksista johtuvien oikeuksien saamiseksi esittämä asiakirja sisältää vääriä tietoja ja jos nämä tiedot ovat oikeuden myöntämisen kannalta ratkaisevia, jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on
a)
evättävä hakijalta oikeus minkään tavaran tuontiin kyseisessä tuontitariffikiintiössä koko sen tuontitariffikiintiökauden ajan, jonka aikana havainto tehtiin; ja
b)
kyseisen tuontitariffikiintiön osalta jätettävä hakija todistushakemusjärjestelmän ulkopuolelle seuraavalla tuontitariffikiintiökaudella.
Ensimmäisen alakohdan a ja b alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta, jos hakija osoittaa toimivaltaisen viranomaisen hyväksymällä tavalla, että ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu tilanne ei johdu hänen vakavasta laiminlyönnistään tai että se johtuu ylivoimaisesta esteestä taikka ilmeisestä virheestä.
2. Jos hakija esittää tahallisesti 1 kohdassa tarkoitetun vääriä tietoja sisältävän asiakirjan
a)
hakijalta on evättävä oikeus minkään tavaran tuontiin kyseisessä tuontitariffikiintiössä koko sen tuontitariffikiintiökauden ajan, jonka aikana havainto tehtiin; ja
b)
hakija on kahdella seuraavalla tuontitariffikiintiökaudella kyseisen tuontitariffikiintiön osalta jätettävä todistushakemusjärjestelmän ulkopuolelle.
3. Jos tuontia on harjoitettu ennen 1 tai 2 kohdassa tarkoitettua havaintoa, tuonnista saadut perusteettomat taloudelliset edut on perittävä takaisin.
4. Tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut seuraamukset eivät rajoita muiden yhteisön tai kansallisen säännösten mukaisten seuraamusten soveltamista, jollei neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (7) 6 artiklasta muuta johdu.
4 artikla
Tavaroiden valvonta
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tämän pyynnöstä tiedot tuontitariffikiintiössä komission määrittelemien kuukausien aikana vapaaseen liikkeeseen luovutettujen tuotteiden määristä asetuksen (ETY) N:o 2454/93 308 d artiklan mukaisesti.
5 artikla
Hakijat
Hakijan on toimitettava tuontitariffikiintiökautta koskevan ensimmäisen hakemuksensa yhteydessä sen jäsenvaltion, johon hakija on sijoittautunut ja jossa hakija on merkitty alv-rekisteriin, toimivaltaisille viranomaisille 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu hakemus sekä todiste siitä, että hakija on harjoittanut asianomaiseen yhteiseen markkinajärjestelyyn kuuluvien tuotteiden kauppaa kolmansien maiden kanssa
-
kyseisen hakemuksen jättämistä välittömästi edeltävien 12 kuukauden aikana, ja
-
ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua 12 kuukauden jaksoa välittömästi edeltävien 12 kuukauden aikana.
Todiste kolmansien maiden kanssa käydystä kaupasta esitetään yksinomaan vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevalla tulliasiakirjalla, jonka on oltava tulliviranomaisten asianmukaisesti hyväksymä ja sisällettävä viittaus kyseiseen, vastaanottajaksi mainittuun hakijaan, tai tulliviranomaisten asianmukaisesti hyväksymällä vientiä koskevalla tulliasiakirjalla.
Tulliasioitsijat ja niiden edustajat eivät voi hakea tuontitodistuksia tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa kiintiöissä.
II LUKU
SAMANAIKAISEN TARKASTELUN MENETELMÄ
6 artikla
Tuontitodistushakemukset ja tuontitodistukset
1. Tuontitodistuksen hakija voi jättää samassa kiintiön järjestysnumerossa tietyn tuontitariffikiintiökauden tai osakauden osalta ainoastaan yhden todistushakemuksen. Jos hakija esittää useamman kuin yhden hakemuksen, hakijan kaikki hakemukset hylätään.
2. Asetuksen (EY) N:o 1291/2000 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti on asetettava vakuus. Vakuus vapautetaan niiden hakemuksessa haettujen määrien osalta, joista ei voitu myöntää todistusta tämän asetuksen 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun myöntämiskertoimen soveltamisen vuoksi.
3. Jos tietyn tuontitariffikiintiön hallinnoinnin kannalta on tarpeen, kyseistä tuontitariffikiintiötä koskevissa komission asetuksissa voidaan säätää lisäedellytyksistä. Niissä voidaan säätää erityisesti sellaisen järjestelmän soveltamisesta, jossa kiintiöitä hallinnoidaan myöntämällä ensin tuontioikeudet ja sen jälkeen tuontitodistukset.
Tämän artiklan 1, 2 ja 5 kohtaa, 5 artiklaa, 7 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, 7 artiklan 2 ja 4 kohtaa sekä 11 artiklan 1 kohdan a alakohtaa sovelletaan soveltuvin osin tuontioikeuksien myöntämiseen perustuvassa menettelyssä.
4. Tuontitodistushakemuksen ja tuontitodistuksen 20 kohdassa on oltava 1 kohdassa tarkoitettu tariffikiintiön järjestysnumero.
5. Tuontitodistushakemuksessa haettu määrä ei saa tuontitariffikiintiökautta tai osakautta kohden ylittää kyseisen tuontitariffikiintiökauden tai osakauden tuontitariffikiintiötä koskevissa komission asetuksissa vahvistettua määrää tai rajaa.
6. Tuontitodistushakemukset on jätettävä kyseistä tuontitariffikiintiötä koskevissa komission asetuksissa asetettuna määräaikana. Määräaika voi edeltää tuontitariffikiintiökautta tai osakautta.
7. Tuontitodistushakemusten määrät on ilmoitettava kokonaisten yksiköiden painona tai tilavuutena.
7 artikla
Tuontitodistusten myöntäminen
1. Tuontitodistukset myönnetään kyseessä olevaa tuontitariffikiintiötä koskevissa komission asetuksissa vahvistetussa määräajassa, jollei komission 2 kohdan mukaisesti toteuttamista toimenpiteistä muuta johdu.
Todistukset myönnetään kaikille asiaa koskevien säännösten mukaisesti jätetyille ja komissiolle 11 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti ilmoitetuille hakemuksille. Tuontitodistuksia ei saa myöntää ilmoittamattomista määristä.
2. Jos jäsenvaltioiden 11 artiklan mukaisesti toimittamat tiedot osoittavat, että todistushakemuksissa haetut määrät ylittävät kyseisellä tuontitariffikiintiökaudella tai osakaudella käytettävissä olevat määrät, komissio vahvistaa myöntämiskertoimen, jota jäsenvaltioiden on sovellettava kussakin todistushakemuksessa haettuihin määriin.
Jakokerroin lasketaan seuraavasti:
[(käytettävissä oleva määrä / haettu määrä) × 100] %
Tarvittaessa komissio mukauttaa jakokerrointa varmistaakseen, että tuontitariffikiintiökaudella tai osakaudella käytettävissä olevat määrät eivät missään tapauksessa ylity.
3. Tuontitodistukset myönnetään todistushakemuksissa haetuille ja 2 kohdassa tarkoitetulla jakokertoimella kerrotuille määrille.
Jakokertoimen soveltamisen tuloksena saatu määrä pyöristetään lähimpään alempaan yksikköön.
4. Tuontitariffikiintiökauden osakauden aikana myöntämättä tai käyttämättä jääneet määrät määritellään jäsenvaltioiden 11 artiklan mukaisesti toimittamien tietojen perusteella. Nämä määrät lisätään ilman eri toimenpiteitä jaettavaksi uudelleen seuraavalla osakaudella.
Mitään määriä ei kuitenkaan voi siirtää seuraavalle tuontitariffikiintiökaudelle.
8 artikla
Tuontitodistusten voimassaoloaika
Edellä 7 artiklan mukaisesti myönnetyt tuontitodistukset ovat voimassa kyseistä tuontitariffikiintiötä koskevissa komission asetuksissa vahvistetun ajan. Tuontitodistukset eivät missään tapauksessa voi olla voimassa tuontitariffikiintiökauden viimeisen päivän jälkeen. Asetuksen (ETY) N:o 1182/71 3 artiklan 4 kohtaa ei sovelleta.
Jos tuontitodistuksen voimassaoloaika päättyy kyseisen tuontitariffikiintiökauden viimeisenä päivänä, tuontitodistusta myönnettäessä on sen 24 kohtaan merkittävä jokin tämän asetuksen liitteessä II olevista maininnoista.
Tämän artiklan toisessa kohdassa tarkoitetussa tapauksessa ja asetuksen (EY) N:o 1291/2000 41 artiklasta poiketen todistusten voimassaoloaikaa ei missään tapauksessa voi jatkaa kyseisen tuontitariffikiintiökauden viimeisen päivän jälkeen.
9 artikla
Tulli
Kyseistä tuontitariffikiintiötä koskevissa komission asetuksissa vahvistettu tulli merkitään tuontitodistuksen 24 kohtaan käyttämällä yhtä liitteessä III olevien mallien mukaisista maininnoista.
10 artikla
Todistuksen käyttöä koskeva todiste
Asetuksen (EY) N:o 1291/200035 artiklan 6 kohtaa sovelletaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin tuontitodistuksiin.
11 artikla
Tiedonannot komissiolle
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle
a)
todistushakemusten sisältämät kokonaismäärät, tyhjät ilmoitukset mukaan luettuina, hakemusten jättämisen määräpäivää myöhemmässä, kyseistä tuontitariffikiintiötä koskevissa komission asetuksissa vahvistettavassa määräajassa;
b)
myöntämiensä tuontitodistusten sisältämät määrät, tyhjät ilmoitukset mukaan luettuina;
c)
tuontitodistusten sisältämät määrät, tyhjät ilmoitukset mukaan luettuina, jotka ovat jääneet käyttämättä tai jotka on käytetty vain osittain ja jotka vastaavat tuontitodistusten kääntöpuolelle merkittyjen määrien ja niiden määrien, joille todistukset on myönnetty, välistä erotusta.
Edellä b ja c alakohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava kahden kuukauden kuluessa kyseisten todistusten voimassaoloajan päättymisestä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedonannot on tehtävä sähköisesti lomakkeella, jonka komissio toimittaa jäsenvaltioille tähän tarkoitukseen.
3. Ilmoitukset, tyhjät ilmoitukset mukaan luettuina, on lähetettävä viimeistään erikseen vahvistettavana määräpäivänä kello 13.000 (Brysselin aikaa). Tämän artiklan mukaisten komissiolle toimitettavien tiedonantojen osalta tuontitariffikiintiöstä koskevassa komission asetuksessa olevaa viittausta työpäiviin on pidettävä viittauksena työpäiviin komission asetuksen (ETY) N:o 1182/71 2 artiklan merkityksessä.
III LUKU
KOLMANSIEN MAIDEN ANTAMIIN ASIAKIRJOIHIN PERUSTUVA HALLINNOINTIMENETTELY
12 artikla
Yleiset periaatteet
Jos tuontikiintiötä hallinnoidaan kolmannen maan antaman asiakirjan perusteella, kyseinen asiakirja on esitettävä todistuksen myöntävälle jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle yhdessä sen tuontitodistushakemuksen kanssa, johon asiakirja liittyy. Toimivaltainen viranomainen säilyttää asiakirjan alkuperäiskappaleen.
13 artikla
Tuontitodistushakemukset, tuontitodistukset ja tiedonannot
Edellä 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohtaa, 8, 9 ja 10 artiklaa, 11 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa, 11 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä tarvittaessa 11 artiklan 1 kohdan a alakohtaa sovelletaan soveltuvin osin kolmannen maan antamiin asiakirjoihin perustuvassa hallinnointimenettelyssä.
IV LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
14 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2007 alkavia tuontitariffikiintiökausia koskeviin tuontitodistuksiin.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 31 päivänä elokuuta 2006.