RÅDETS DIREKTIV 1999/35/EF
af 29. april 1999
om en ordning med obligatoriske syn med henblik på sikker drift af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C(3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Som led i den fælles transportpolitik må der vedtages yderligere foranstaltninger for at forbedre sikkerheden ved passagerbefordring til søs;
(2) Fællesskabet er dybt foruroliget over skibsulykkerne med ro-ro-færger, som har resulteret i omfattende tab af menneskeliv; personer, der benytter ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer overalt i Fællesskabet, må med god ret kunne forvente og stole på et betryggende sikkerhedsniveau;
(3) Rådet opfordrede i sin resolution af 22. december 1994 om sikkerhed ved sejlads med ro-ro-passagerfærger(4) Kommissionen til at forelægge forslag til en ordning med obligatoriske syn af og obligatorisk kontrol med sikkerheden på alle ro-ro-passagerfærger, der besejler havne i Fællesskabet, herunder ret til at foretage undersøgelser af ulykker til søs;
(4) især i lyset af omfanget af passagerbefordringen til søs inden for det indre marked er foranstaltninger på fællesskabsplan den mest effektive måde, hvorpå der kan fastsættes et fælles minimumssikkerhedsniveau for skibe overalt i Fællesskabet;
(5) foranstaltninger på fællesskabsplan er den bedste måde til at sikre en ensartet gennemførelse af en række principper, der er vedtaget inden for Den Internationale Søfartsorganisation (IMO), og undgå konkurrencefordrejning mellem forskellige havne i Fællesskabet og ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer;
(6) i betragtning af proportionalitetsprincippet er et rådsdirektiv det rette juridiske instrument, da det giver medlemsstaterne en ramme for ensartet og obligatorisk anvendelse af de fælles sikkerhedsstandarder, samtidig med at det overlades til hver enkelt medlemsstat at afgøre, hvilke gennemførelsesinstrumenter der passer bedst til dens nationale system;
(7) skibssikkerheden er i første række flagstaternes ansvar; enhver medlemsstat bør sikre, at de ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der fører dens flag, og de selskaber, der driver dem, opfylder sikkerhedskravene;
(8) havnestatskontrol omfatter ikke regelmæssige, indgående forebyggende syn og kontrol af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer; det bør derfor ved hjælp af en ordning med regelmæssige obligatoriske inspektioner, der foretages af værtslandene, kontrolleres, at selskaberne og deres færger og fartøjer opfylder de sikkerhedsstandarder, der er vedtaget inden for IMO og, hvor det er relevant, på regionalt plan; der bør udstedes forbud mod, at selskaberne driver de pågældende færger og fartøjer, hvis inspektionerne afslører farlige afvigelser fra disse sikkerhedsstandarder;
(9) dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i deres egenskab af værtsstater; de forpligtelser, der pålægges dem i denne egenskab, er baseret på havnestaternes specifikke forpligtelser, der er i fuld overensstemmelse med De Forenede Nationers havretskonvention af 1982 (UNCLOS);
(10) med det formål at forbedre sikkerheden og undgå konkurrencefordrejning bør de fælles sikkerhedsstandarder gælde for alle de ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der, uanset hvilket flag de fører, sejler i fast rutefart til eller fra en havn i en medlemsstat på både udenrigsruter og indenrigsruter i havområder, der ligger mere end 20 sømil fra kystlinjer, hvor skibbrudne kan bringes i land, idet medlemsstaterne har mulighed for at udvide direktivets anvendelsesområde til også at omfatte ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der sejler på indenrigsruter i havområder, der ligger mindre end 20 sømil fra en kystlinje;
(11) det er nødvendigt, at værtsstaterne undersøger, om ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der besejler havne i Fællesskabet, opfylder en række harmoniserede krav om certificering og syn i flagstaten;
(12) sådanne ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer bør ligeledes både under bygningen og i hele deres levetid opfylde de relevante klassifikationsstandarder med hensyn til konstruktion og vedligeholdelse af skrog, hoved- og hjælpemaskineri samt elektriske installationer og kontrolanlæg og bør være udstyret med en sort boks (VDR), der opfylder de relevante internationale krav;
(13) værtsstaterne bør kontrollere, om selskaber, der tilbyder sådanne tjenesteydelser, driver deres ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, så den størst mulige sikkerhed garanteres; andre interesserede medlemsstater end flagstaten kan deltage fuldt ud i alle undersøgelser af ulykker til søs;
(14) det er af afgørende betydning at kontrollere, at myndighederne i tredjelandsflagstater tiltræder selskabernes forpligtelse til at samarbejde om enhver undersøgelse af en ulykke eller et uheld til søs og til at opfylde anerkendte organisationers regler for klassifikation og, når det er relevant, certificering; disse myndigheder bør acceptere anvendelsen af harmoniserede syns- og certificeringsprocedurer;
(15) for at sikre, at ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer til stadighed opfylder kravene i dette direktiv, bør værtsstaterne udføre syn inden en færgefart etableres og derefter med regelmæssige mellemrum, samt når der sker væsentlige ændringer af driftsbetingelserne;
(16) for at mindske arbejdsbyrden for selskaberne bør der tages behørigt hensyn til tidligere kontrol og syn; ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer bør fritages for kravet om syn, hvis det tidligere er fastslået, at de opfylder dette direktivs krav til sejlads på tilsvarende ruter, og der bør gælde særlige ordninger for færger og fartøjer, der indsættes som erstatning; ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der er synet og godkendt af værtsstaten, bør ikke underkastes udvidede inspektioner i henhold til Rådets direktiv 95/21/EF af 19. juni 1995 om håndhævelse over for skibe, der anløber Fællesskabets havne og sejler i farvande under medlemsstaternes jurisdiktion, af internationale standarder for skibes sikkerhed, for forureningsforebyggelse samt for leve- og arbejdsvilkår om bord (havnestatskontrol)(5);
(17) medlemsstaterne bør samarbejde om at opfylde deres forpligtelser som værtsstater;
(18) medlemsstaterne kan ved udførelsen af deres opgaver finde det nyttigt at søge bistand hos anerkendte organisationer, der opfylder kravene i Rådets direktiv 94/57/EF af 22. november 1994 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse hermed(6);
(19) ved planlægningen af synene bør der tages behørigt hensyn til tidsplanerne for ro-ro-færgernes og højhastighedspassagerfartøjernes drift og vedligeholdelse;
(20) medlemsstaterne bør sikre, at deres nationale retssystemer gør det muligt for dem selv og for alle andre medlemsstater med en væsentlig interesse i undersøgelsen af ulykker at deltage i, samarbejde om eller foretage undersøgelser på grundlag af bestemmelserne i IMO-koden for undersøgelse af ulykker til søs; resultatet af sådanne undersøgelser bør offentliggøres;
(21) et sæt ledsageforanstaltninger vedrørende navigationsstyringssystemer, integrerede beredskabssystemer og lokale operative begrænsninger vil øge sikkerheden yderligere;
(22) for at gøre det muligt at føre tilsyn med dette direktivs anvendelse bør der oprettes en database på grundlag af de oplysninger, der indhentes i forbindelse med synene;
(23) der er behov for, at et udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne bistår Kommissionen med den praktiske anvendelse af dette direktiv; det udvalg, der er nedsat ved artikel 12 i Rådets direktiv 93/75/EØF af 13. september 1993 om mindstekrav til skibe, som er på vej til eller fra Fællesskabets søhavne med farligt eller forurenende gods(7), kan udøve denne funktion;
(24) dette udvalg kan tilpasse visse af dette direktivs bestemmelser for at bringe dem på linje med fællesskabs- eller IMO-bestemmelser og forbedre ordningen for at tage hensyn til fremtidige ændringer i den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen (SOLAS-konventionen af 1974), som måtte træde i kraft, og sikre ensartet iværksættelse af ændringer i visse IMO-resolutioner, uden at direktivets anvendelsesområde udvides -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formål
Formålet med dette direktiv er at fastlægge en ordning med obligatoriske syn, der skal give større garanti for sikker drift af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer i fast rutefart på havne i Fællesskabets medlemsstater, og at sikre medlemsstaterne ret til at foretage, deltage i eller samarbejde om alle undersøgelser af ulykker eller uheld til søs på disse ruter.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv og dets bilag forstås ved:
a) "ro-ro-færge": et søgående passagerskib, der er indrettet således, at køretøjer eller tog kan køres direkte om bord og fra borde, og som kan medtage flere end 12 passagerer
b) "højhastighedspassagerfartøj": et hurtigtgående fartøj som defineret i regel X/1 i SOLAS-konventionen af 1974 med de på datoen for dette direktivs vedtagelse gældende ændringer, og som befordrer flere end 12 passagerer
c) "passager": enhver person bortset fra:
i) skibsføreren og besætningsmedlemmerne eller andre personer, der er forhyret eller beskæftiget i en hvilken som helst egenskab om bord på et skib, og
ii) børn under et år
d) "SOLAS-konventionen af 1974": den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen med de på datoen for dette direktivs vedtagelse gældende protokoller og ændringer
e) "kode for højhastighedsfartøjer": den internationale kode for sikkerhed i højhastighedsfartøjer, som er indeholdt i den af IMO's Komité for Sikkerhed på Søen vedtagne resolution MSC 36(63) af 20. maj 1994 med de på datoen for dette direktivs vedtagelse gældende ændringer
f) "fast rutefart": en række sejladser med ro-ro-færger eller højhastighedspassagerfartøjer, der gennemføres mellem de samme to eller flere havne, eller en række sejladser til og fra samme havn, der gennemføres uden mellemliggende anløb:
i) enten i henhold til en offentliggjort fartplan
ii) eller med en sådan regelmæssighed eller hyppighed, at de fremtræder som en systematisk række sejladser
g) "havområde": et område, der er opført på en liste over havområder, der er opstillet i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv 98/18/EF af 17. marts 1998 om sikkerhedsregler og -standarder for passagerskibe(8)
h) "certifikater":
i) for ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer i udenrigsfart: sikkerhedscertifikater udstedt i henhold til SOLAS-konventionen af 1974 med de gældende ændringer tillige med de relevante dokumenter for udrustningen og i givet fald undtagelsescertifikater og driftstilladelser
ii) for ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer i indenrigsfart: sikkerhedscertifikater udstedt i henhold til direktiv 98/18/EF tillige med de relevante dokumenter for udrustningen og i givet fald undtagelsescertifikater og driftstilladelser
i) "undtagelsescertifikat": et certifikat udstedt i henhold til regel I B/12(a)(vi) i SOLAS-konventionen af 1974
j) "flagstatens administration": de kompetente myndigheder i den stat, hvis flag ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet har ret til at føre
k) "værtsstat": en medlemsstat, hvis havne besejles i fast rutefart af en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj
l) "udenrigsfart": en sejlads fra en havn i en medlemsstat til en havn uden for den pågældende medlemsstat eller omvendt
m) "indenrigsfart": sejlads i havområder fra en havn i en medlemsstat til samme havn eller en anden havn i samme medlemsstat
n) "anerkendt organisation": en organisation, der er anerkendt i overensstemmelse med artikel 4 i direktiv 94/57/EF
o) "selskab": et selskab, der driver en eller flere ro-ro-færger, og til hvilket der er udstedt et overensstemmelsesdokument i henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 3051/95 af 8. december 1995 om sikkerhedsledelse af ro-ro-passagerfærger(9), eller som driver højhastighedspassagerfartøjer, og til hvilket der er udstedt et overensstemmelsesdokument i henhold til regel IX/4 i SOLAS-konventionen af 1974 med de på datoen for dette direktivs vedtagelse gældende ændringer
p) "kode for undersøgelse af ulykker til søs": den kode for undersøgelse af ulykker og uheld til søs, som er vedtaget af IMO ved forsamlingens resolution A.849(20) af 27. november 1997
q) "specifikt syn": et syn udført af værtsstaten som anført i artikel 6 og 8
r) "skibsinspektør": en offentligt ansat eller en anden person, der af de kompetente myndigheder i en medlemsstat er behørigt bemyndiget til at udføre syn og inspektioner i tilknytning til certifikaterne, og som opfylder de i bilag VI fastsatte kriterier for kvalifikationer og uafhængighed
s) "fejl og mangler": forhold, der konstateres ikke at være i overensstemmelse med kravene i dette direktiv.
Artikel 3
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på alle ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der udfører sejlads i fast rutefart på en havn i en medlemsstat, uanset hvilket flag de fører, når de sejler i udenrigsfart eller i indenrigsfart i havområder, der er omfattet af klasse A som anført i artikel 4 i direktiv 98/18/EF.
2. Medlemsstaterne kan anvende dette direktiv på ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der sejler i indenrigsfart i andre havområder end de i stk. 1 anførte. I så fald finder de relevante regler anvendelse på alle ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der udfører sejlads på samme vilkår, uden forskelsbehandling med hensyn til flag, nationalitet eller selskabets hjemsted.
Artikel 4
Førstegangskontrol af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer
1. Inden en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes i fast rutefart, eller senest 12 måneder efter den i artikel 19, stk. 1, anførte dato for så vidt angår en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der allerede er i fast rutefart på denne dato, kontrollerer værtsstaten, at ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer:
a) medfører gyldige certifikater udstedt af flagstatens administration eller af en anerkendt organisation, der handler på dennes vegne
b) har været synet med henblik på udstedelse af certifikater i overensstemmelse med de relevante procedurer og retningslinjer, der er knyttet som bilag til IMO-forsamlingens resolution A.746(18) om retningslinjer for syn i henhold til den harmoniserede ordning for syn og certificering, og som er gældende på datoen for dette direktivs vedtagelse, eller med procedurer, der er udformet med samme formål
c) er i overensstemmelse med de standarder, der er specificeret for klassifikation i reglerne fra en anerkendt organisation eller i regler, der af flagstatens administration accepteres som ækvivalente hermed, vedrørende konstruktion og vedligeholdelse af skrog, maskineri, elektriske installationer og kontrolanlæg
d) er udstyret med en sort boks (VDR), der kan levere informationer til brug for en eventuel undersøgelse af en ulykke. Denne sorte boks skal opfylde de standarder for ydeevne, der er fastsat i IMO-forsamlingens resolution A.861(20) af 27. november 1997, og være i overensstemmelse med de afprøvningsstandarder, der er fastsat i IEC-standard nr. 61996 (fra Den Internationale Elektriske Kommission). Der kan dog for sorte bokse, der skal monteres om bord på ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der er bygget før dette direktivs vedtagelse, dispenseres fra nogle af kravene. Sådanne dispensationer og de vilkår, på hvilke de kan gives, vedtages efter proceduren i artikel 16
e) overholder de særlige krav til stabilitet, der er vedtaget på regionalt niveau og omsat i national lovgivning i overensstemmelse med meddelelsesproceduren i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester(10), når driften i den pågældende region er omfattet af den nationale lovgivning, forudsat at disse krav ikke går videre end kravene i bilaget til resolution 14 fra SOLAS-konferencen 1995 (Stability Requirements Pertaining to the Agreement) og er meddelt generalsekretæren for IMO efter procedurerne i punkt 3 i nævnte resolution.
2. Stk 1, litra e), anvendes kun på højhastighedspassagerfartøjer, når det er relevant.
Artikel 5
Førstegangskontrol af selskaber og flagstater
Inden en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes i fast rutefart, eller senest 12 måneder efter den i artikel 19, stk. 1, anførte dato for så vidt angår en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der allerede er i fast rutefart på denne dato, skal værtsstaten:
1) kontrollere, at selskaber, som driver eller planlægger at drive en sådan færge eller et sådant fartøj i fast rutefart:
a) træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de særlige krav, der er fastsat i bilag I til dette direktiv, overholdes, og over for de værtsstater, som er involveret i rutefarten, fremlægger bevis for, at bestemmelserne i dette stykke og i artikel 4 er overholdt
b) på forhånd vil tillade, at værtsstater eller enhver medlemsstat med en væsentlig interesse i sagen foretager, fuldt ud deltager i eller samarbejder om enhver undersøgelse af en ulykke eller et uheld til søs i henhold til artikel 12, og vil give dem adgang til informationer, der er hentet fra den sorte boks på deres færge eller fartøj, som er involveret i en sådan ulykke eller et sådant uheld
2) for så vidt angår sådanne færger og fartøjer, der fører et tredjelands flag, kontrollere, at den pågældende flagstat har godkendt selskabets forpligtelse til at opfylde kravene i dette direktiv.
Artikel 6
Specifikke førstegangssyn
1. Inden en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes i fast rutefart, eller senest 12 måneder efter den i artikel 19, stk. 1, nævnte dato for så vidt angår en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der allerede er i fast rutefart på denne dato, foretager værtsstaten et specifikt førstegangssyn i overensstemmelse med bilag I og III for at forvisse sig om, at ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet opfylder de fornødne betingelser for sikker drift i fast rutefart.
2. Når denne artikel finder anvendelse inden sejladsen påbegyndes, fastsætter værtsstaten en dato for det specifikke førstegangssyn, som skal foretages senest en måned efter modtagelsen af den dokumentation, der er nødvendig for at foretage den i artikel 4 og 5 nævnte kontrol.
Artikel 7
Særlige bestemmelser
1. Såfremt en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes på en anden fast rute, skal den nye værtsstat tage størst muligt hensyn til den kontrol og de syn, der tidligere er udført på den pågældende færge eller det pågældende fartøj med henblik på sejlads på en tidligere fast rute, der er omfattet af dette direktiv. Hvis den nye værtsstat finder den tidligere udførte kontrol og de tidligere udførte syn fyldestgørende, og de er relevante for de nye driftsvilkår, er det ikke nødvendigt at anvende artikel 4, 5 og 6, inden ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet indsættes på den nye rute.
2. Artikel 4, 5 og 6 finder ikke anvendelse, når en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der opfylder bestemmelserne i dette direktiv, og som allerede sejler i fast rutefart, der er omfattet af dette direktiv, overføres til en anden fast rutefart, som de relevante værtsstater er enige om er af samme karakter, og når alle værtsstater er enige om, at den pågældende færge eller det pågældende fartøj opfylder kravene til sikker drift på den pågældende rute.
De berørte værtsstater kan efter anmodning fra et selskab på forhånd bekræfte, at de er enige om, at rutefarten er af samme karakter.
3. Når der som følge af uforudsete omstændigheder hurtigt må indsættes en anden ro-ro-færge eller et andet højhastighedspassagerfartøj for at sikre opretholdelsen af driften, og stk. 1 og 2 ikke kan anvendes, kan værtsstaten tillade færgen eller fartøjet at sejle, forudsat:
a) at inspektion på stedet og kontrollen af de relevante dokumenter ikke giver anledning til bekymring for, at ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet ikke opfylder kravene til sikker drift, og
b) at værtsstaten inden en måned udfører den kontrol og de syn, som kræves i henhold til artikel 4, 5 og 6.
Artikel 8
Regelmæssige specifikke syn og andre syn
1. Værtsstaten skal hver tolvte måned udføre:
- et specifikt syn i overensstemmelse med bilag III, og
- et syn under en rutesejlads, hvis formål er at kontrollere så mange af de i bilag I, III og IV nævnte punkter, at værtsstaten kan være forvisset om, at færgen eller fartøjet fortsat opfylder kravene til sikker drift.
Et specifikt førstegangssyn i henhold til artikel 6 tæller som et specifikt syn med henblik på anvendelsen af denne artikel.
2. Værtsstaten udfører også et specifikt syn i overensstemmelse med bilag III, hver gang der på ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet foretages større reparationer, ombygninger eller forandringer, eller hvis der sker ændringer i ledelse eller flag eller overførsel til en anden klasse. Hvis der sker ændringer i ledelse eller flag eller overførsel til en anden klasse, kan værtsstaten dog under behørig hensyntagen til kontrol og syn, der tidligere er udført for skibet eller fartøjet, og forudsat at sikkerheden i driften for den pågældende færge eller det pågældende fartøj ikke berøres af denne ændring eller overførsel, fritage skibet eller fartøjet for det specifikke syn, som er fastsat i dette stykke.
3. Såfremt der ved de i stk. 1 nævnte syn afsløres eller bekræftes fejl eller mangler i forhold til kravene i dette direktiv, som åbner mulighed for at udstede forbud mod drift, afholdes alle udgifterne til syn i en normal regnskabsperiode af selskabet.
Artikel 9
Meddelelse
En værtsstat giver omgående selskabet skriftlig meddelelse om resultatet af kontrol og syn, der er udført i henhold til artikel 4, 5, 6 og 8.
Artikel 10
Forbud mod drift
1. En værtsstat forbyder sejlads med en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj i fast rutefart
a) hvis den ikke har været i stand til at fastslå, at kravene i artikel 4 og 5 er opfyldt
b) hvis der under et af de i artikel 6 og 8 nævnte syn afsløres fejl og mangler, der indebærer umiddelbar fare for liv, færgen eller fartøjer, eller besætningen og passagererne
c) hvis der konstateres manglende overholdelse af de i bilag II opførte fællesskabsretsakter, som indebærer umiddelbar fare for liv, færgen eller fartøjet, eller besætningen og passagererne
d) hvis den ikke er blevet hørt af flagstaten om de i artikel 13, stk. 1 eller 5, nævnte forhold
indtil værtsstaten har konstateret, at faren er afværget og direktivets krav opfyldt.
Værtsstaten giver selskaber en fyldestgørende skriftlig begrundelse for beslutningen om at forbyde sejlads med en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj.
2. Såfremt der imidlertid konstateres fejl og mangler på en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der allerede sejler i fast rutefart, kræver værtsstaterne, at selskabet træffer de nødvendige foranstaltninger til omgående eller inden for en nærmere fastsat rimelig frist at udbedre disse fejl og mangler, hvis de ikke indebærer umiddelbar fare for liv, færgen eller fartøjet, eller besætningen og passagererne. Når fejlene og manglerne er udbedret, kontrollerer de pågældende værtsstater, at det er sket til deres fulde tilfredshed. Hvis dette ikke er tilfældet, nedlægger de forbud mod sejlads med færgen eller fartøjet.
3. Medlemsstaterne indfører og opretholder i overensstemmelse med deres nationale ret passende procedurer for selskabets ret til klage i tilfælde af et forbud mod sejlads. Klagen bør behandles hurtigt. En klage må ikke have til følge, at forbuddet automatisk suspenderes.
Den kompetente myndighed giver selskabet fyldestgørende oplysning om klageadgangen.
4. Når artikel 4, 5 og 6 finder anvendelse, inden en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes i fast rutefart, skal beslutningen om at nedlægge forbud mod at lade et skib sejle træffes senest en måned efter det specifikke førstegangssyn og straks meddeles selskabet.
Artikel 11
Procedurer vedrørende specifikke syn
1. Ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der har gennemgået specifikke syn til den eller de involverede værtsstaters tilfredshed, fritages af denne eller disse værtsstater for udvidede inspektioner som anført i artikel 7, stk. 4, i Rådets direktiv 95/21/EF og fra udvidede inspektioner udelukkende begrundet i, at de tilhører kategorien "passagerskibe" som anført i artikel 7, stk. 1, og bilag V, litra A, punkt 3, i nævnte direktiv.
2. Administrationerne i to eller flere værtsstater, der er involveret i et specifikt syn af samme færge eller fartøj, samarbejder med hinanden. De specifikke syn foretages af et hold bestående af skibsinspektører fra den eller de involverede værtsstater. Såfremt der er behov for en kvalitativ vurdering af, om klasserelaterede bestemmelser er opfyldt, sikrer værtsstaterne, at holdet råder over den nødvendige ekspertise, eventuelt ved at lade en inspektør fra en anerkendt organisation deltage i det specifikke syn. Inspektørerne indberetter konstaterede fejl og mangler til værtsstaternes administrationer. Værtsstaten meddeler flagstaten disse oplysninger, hvis sidstnævnte stat ikke er en værtsstat, der er involveret i synet.
3. En involveret værtsstat kan efter anmodning påtage sig at udføre et syn på vegne af en anden involveret værtsstat.
4. Hvis et selskab anmoder derom, indbyder værtsstaterne administrationen i flagstaten, hvis denne stat ikke er en værtsstat, til at være repræsenteret ved ethvert specifikt syn i henhold til bestemmelserne i dette direktiv.
5. Værtsstaterne tager ved planlægningen af et syn i overensstemmelse med artikel 6 og 8 behørigt hensyn til tidsplanen for færgens eller fartøjets sejlads og vedligeholdelse.
6. Resultaterne af de specifikke syn optages i en rapport, hvis udformning fastlægges efter proceduren i artikel 16.
7. I tilfælde af varig uoverensstemmelse mellem værtsstater om opfyldelsen af kravene i artikel 4 og artikel 5, stk. 1, meddeler administrationen i en værtsstat, der er involveret i et specifikt syn, omgående Kommissionen årsagerne til uoverensstemmelsen.
8. Kommissionen tager omgående skridt til at træffe en afgørelse efter proceduren i artikel 16.
Artikel 12
Undersøgelse af ulykker
1. Medlemsstaterne fastlægger inden for rammerne af deres respektive nationale retssystemer retsregler, som giver dem selv og alle andre medlemsstater med en væsentlig interesse i sagen mulighed for at deltage i eller samarbejde om eller, hvor IMO-koden for undersøgelse af ulykker til søs åbner mulighed herfor, at foretage enhver undersøgelse af ulykker eller uheld til søs, som involverer ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer.
2. "Medlemsstat med en væsentlig interesse i sagen", "stat med hovedansvaret for undersøgelsen" og "ulykker eller uheld til sø" defineres på samme måde som i IMO-koden for undersøgelse af ulykker til søs.
3. Hvis en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj kommer ud for et uheld eller en ulykke til søs, indledes undersøgelsesproceduren af den stat, i hvis territorialfarvand uheldet eller ulykken sker, eller hvis uheldet eller ulykken sker i et andet farvand, af den medlemsstat, som skibet eller fartøjet sidst har besøgt. Dette land beholder ansvaret for undersøgelsen og for samordningen med andre medlemsstater med en væsentlig interesse i sagen, indtil der er opnået enighed om, hvilken stat der skal have hovedansvaret for undersøgelsen.
4. Medlemsstater, der foretager, deltager i eller samarbejder om sådanne undersøgelser, sikrer, at undersøgelsen afsluttes så effektivt og hurtigt som muligt og under hensyntagen til koden for undersøgelse af ulykker til søs.
5. Medlemsstaterne sikrer, at rapporter med resultaterne af sådanne undersøgelser offentliggøres i overensstemmelse med punkt 12.3 i koden for undersøgelse af ulykker til søs og meddeles Kommissionen.
Artikel 13
Ledsageforanstaltninger
1. Medlemsstater, der udsteder eller anerkender et undtagelsescertifikat, arbejder sammen med den involverede værtsstat eller med flagstatens administration om forud for det specifikke førstegangssyn at løse eventuelle uoverensstemmelser om betimeligheden af undtagelserne.
2. Medlemsstaterne bør anvende kystbaserede navigationsstyringssystemer og andre informationsordninger i overensstemmelse med IMO-resolution A.795(19) for at bistå ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer med at gennemføre rutefarten eller den del af den, for hvilken de er ansvarlige for sikkerheden, tilstrækkeligt sikkert.
3. Hver medlemsstat forsyner Kommissionen med kopier af de i artikel 11, stk. 6, nævnte synsrapporter med angivelse af IMO-identifikationsnummer, når et sådant findes. Kommissionen kan i overensstemmelse med proceduren i artikel 16 træffe bestemmelse om, hvordan andre fartøjer skal tildeles et identifikationsnummer. Hvis to eller flere værtsstater er involveret i rutefarten, kan dataene leveres af den ene af disse værtsstater. Kommissionen opretter og vedligeholder en database indeholdende alle de data, medlemsstaterne leverer. Betingelserne for adgang til denne database fastlægges efter proceduren i artikel 16.
4. Medlemsstaterne sikrer, at selskaber, der driver ro-ro-færger eller højhastighedspassagerfartøjer i fast rutefart på deres havne, er i stand til at opretholde og implementere et integreret system for katastrofeberedskab om bord. Til dette formål baserer de sig på IMO-forsamlingens resolution A.852(20) om retningslinjer for en struktur for et integreret beredskabssystem. Hvis to eller flere medlemsstater er involveret som værtsstater i den faste rutefart, udarbejder de i fællesskab en beredskabsplan for de forskellige ruter.
5. Medlemsstaterne sikrer sig, at de af flagstatens administration er blevet fuldt inddraget i deres egenskab af værtsstat, inden de udsteder driftstilladelse for højhastighedspassagerfartøjer i henhold til afsnit 1.9.3 i koden for højhastighedspassagerfartøjer. De sikrer fastsættelse eller opretholdelse af de driftsmæssige restriktioner, som er påkrævet på grund af lokale forhold og nødvendige for at beskytte liv, naturressourcer og kystaktiviteter, og de træffer foranstaltninger til at sikre håndhævelse af sådanne restriktioner.
Artikel 14
Samarbejde mellem værtsstater
Værtsstater, der er involveret i den samme faste rutetrafik, skal samarbejde ved anvendelsen af dette direktiv.
Artikel 15
Støtteforanstaltninger
Medlemsstaterne underretter tredjelande, som der påhviler forpligtelser som flagstat eller forpligtelser svarende til en værtsstats for ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der er omfattet af dette direktiv, og som sejler mellem en medlemsstats havn og en havn i et tredjeland, om de krav, der ved dette direktiv pålægges alle selskaber, der driver fast rutetrafik på en havn i Fællesskabet.
Artikel 16
Udvalg
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 12, stk. 1, i direktiv 93/75/EØF.
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tildeles de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
b) Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal. Har Rådet ved udløbet af en frist på otte uger regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet, ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 17
Ændringsprocedure
Efter proceduren i artikel 16 kan
a) bilagene
b) definitionerne
c) henvisninger til fællesskabsretsakter og
d) henvisninger til IMO-resolutioner
ændres, i det omfang det er nødvendigt for at bringe dem i overensstemmelse med gældende fællesskabs- og IMO-regler, forudsat at direktivets anvendelsesområde ikke udvides.
Bilagene kan også ændres efter proceduren i artikel 16, når det er nødvendigt for at forbedre den ved direktivet fastsatte ordning, forudsat at direktivets anvendelsesområde ikke udvides.
Artikel 18
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter selv sanktionerne for overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i henhold til dette direktiv, og træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at sanktionerne håndhæves. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
Artikel 19
Anvendelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. december 2000 og underretter straks Kommissionen herom.
2. Bestemmelserne i artikel 4, stk. 1, litra d), finder anvendelse senest 30 måneder efter datoen for offentliggørelsen af IEC-standard nr. 61996, dog tidligst den 1. januar 2001.
3. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
4. Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen teksten til alle de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.
Artikel 20
Vurdering af anvendelsen
Tre år efter den dato, der er nævnt i artikel 19, stk. 1, vurderer Kommissionen på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne i henhold til artikel 13 anvendelsen af dette direktiv.
Artikel 21
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 22
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 29. april 1999.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 1999/35/EY,
annettu 29 päivänä huhtikuuta 1999,
pakollisesta katsastusjärjestelmästä säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeusmatkustaja-alusliikenteen turvallisen harjoittamisen varmistamiseksi
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),
noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä(3),
sekä katsoo, että
1) yhteisen liikennepolitiikan osana on toteutettava lisätoimenpiteitä meritse tapahtuvan matkustajaliikenteen turvallisuuden parantamiseksi,
2) yhteisö on syvästi huolissaan ro-ro-aluksille sattuneista merionnettomuuksista, jotka ovat johtaneet valtaviin ihmishenkien menetyksiin; ro-ro-aluksia ja suurnopeusmatkustaja-aluksia Euroopassa käyttävillä henkilöillä on oikeus odottaa asianmukaista turvallisuustasoa, ja heidän on voitava luottaa sellaiseen,
3) ro-ro-matkustaja-alusten turvallisuudesta 22 päivänä joulukuuta 1994 antamassaan päätöslauselmassa(4) neuvosto pyysi komissiota tekemään kaikkien yhteisön satamiin tai satamista liikennöivien ro-ro-matkustaja-alusten turvallisuuden edistämiseksi ehdotuksia pakolliseksi katsastus- ja valvontajärjestelmäksi, johon sisältyy myös oikeus suorittaa merionnettomuuksien tutkinta,
4) kun otetaan erityisesti huomioon meritse tapahtuvan matkustajaliikenteen sisämarkkinaulottuvuus, on toiminta yhteisön tasolla tehokkain tapa saavuttaa yhteinen alusten turvallisuuden vähimmäistaso koko yhteisössä,
5) toiminta yhteisön tasolla on paras tapa varmistaa joidenkin Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) piirissä sovittujen periaatteiden yhdenmukainen noudattaminen, jolloin vältetään kilpailun vääristyminen yhteisön eri satamien sekä ro-ro-alusten ja suurnopeusmatkustaja-alusten välillä,
6) suhteellisuusperiaatteen kannalta neuvoston direktiivi on sopiva oikeudellinen väline, koska sillä luodaan puitteet yhteisten turvallisuusmääräysten yhtenäiselle ja velvoittavalle soveltamiselle jäsenvaltioissa, mutta annetaan jokaiselle jäsenvaltiolle oikeus päättää sen sisäiseen järjestelmään parhaiten soveltuvista täytäntöönpanokeinoista,
7) alusten turvallisuus on pääasiassa lippuvaltioiden vastuulla; kunkin jäsenvaltion olisi varmistettava, että sen lipun alla purjehtivat ro-ro-alukset ja suurnopeusmatkustaja-alukset sekä aluksilla liikennöivät yhtiöt noudattavat soveltuvia turvallisuusvaatimuksia,
8) satamavaltion suorittamaan valvontaan ei sisälly ro-ro-alusten ja suurnopeusalusten säännöllisiä ja perusteellisia ennaltaehkäiseviä katsastuksia ja tarkastuksia; sen vuoksi olisi varmistettava, että yhtiöt sekä niiden alukset noudattavat IMO:ssa hyväksyttyjä turvallisuusmääräyksiä ja että tämä tapahtuisi tarvittaessa alueellisen tason järjestelmän avulla, jossa isäntävaltiot suorittavat säännöllisiä pakollisia tarkastuksia; yhtiöiden liikennöinti tällaisilla aluksilla olisi estettävä, jos tarkastuksissa ilmenee vaarallisia puutteita turvallisuusmääräysten noudattamisessa,
9) tämä direktiivi osoitetaan jäsenvaltioille niiden isäntävaltion ominaisuudessa; tässä ominaisuudessa suoritettavat tehtävät perustuvat erityisiin satamavaltion velvollisuuksiin, jotka ovat täysin vuonna 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen (Unclos) mukaisia,
10) yhteisiä turvallisuusmääräyksiä olisi turvallisuuden parantamiseksi ja kilpailun vääristymisen välttämiseksi sovellettava kaikkiin sellaisiin ro-ro-aluksiin ja suurnopeusmatkustaja-aluksiin siitä riippumatta, minkä lipun alla ne purjehtivat, jotka liikennöivät säännöllisesti jäsenvaltion satamaan tai satamasta sekä kansainvälisillä matkoilla että kotimaan matkoilla merialueilla yli 20 merimailin päässä rantaviivasta, jossa haaksirikkoutuneet voivat nousta maihin, samalla kun jäsenvaltioille jää mahdollisuus ulottaa direktiivin soveltamisala koskemaan ro-ro-aluksia ja suurnopeusmatkustaja-aluksia, jotka liikennöivät kotimaan matkoilla merialueilla alle 20 merimailin päässä rantaviivasta,
11) on tarpeen, että isäntävaltiot tarkistavat, ovatko yhteisön satamiin ja satamista liikennöivät ro-ro-alukset ja suurnopeusmatkustaja-alukset tiettyjen yhdenmukaistettujen sertifiointia ja katsastusta koskevien lippuvaltion vaatimusten mukaisia,
12) kyseisten ro-ro-alusten ja suurnopeusmatkustaja-alusten olisi myös oltava sekä rakennusvaiheessa että niiden koko käyttöajan rungon, pää- ja apukoneiston, sähkö- ja hallintalaitteiden rakentamisen ja kunnossapidon osalta soveltuvien luokitusvaatimusten mukaisia ja niissä olisi oltava asiaa koskevien kansainvälisten vaatimusten mukainen matkatietojen tallennin,
13) isäntäjäsenvaltioiden olisi tarkastettava, että palveluja tarjoavat yritykset liikennöivät ro-ro-aluksillaan ja suurnopeusmatkustaja-aluksillaan mahdollisimman suurta turvallisuutta noudattaen; asianomaisilla jäsenvaltiolla, muillakin kuin lippuvaltiolla, olisi oltava esteetön mahdollisuus osallistua merionnettomuuksien tutkintaan,
14) on olennaisen tärkeää tarkistaa, että lippuvaltiona olevien kolmansien maiden hallinnot hyväksyvät yhtiöiden sitoumukset tehdä yhteistyötä merellä sattuvien onnettomuuksien tai vaaratilanteiden tutkinnassa ja noudattaa hyväksyttyjen laitosten luokitusta ja tarvittaessa sertifiointia koskevia sääntöjä; näiden hallintojen olisi hyväksyttävä yhdenmukaistettujen katsastus- ja sertifiointimenettelyjen käyttö,
15) sen varmistamiseksi, että ro-ro-alukset ja suurnopeusmatkustaja-alukset jatkuvasti noudattavat tämän direktiivin vaatimuksia, isäntävaltioiden olisi suoritettava katsastuksia ennen liikennöinnin aloittamista ja sen jälkeen säännöllisin väliajoin sekä aina, kun liikennöinnin olosuhteissa tapahtuu merkittäviä muutoksia,
16) aikaisemmat tarkastukset ja katsastukset olisi otettava huomioon, jotta velvollisuudet eivät kävisi yhtiöille liian raskaiksi; ro-ro-alukset ja suurnopeusmatkustaja-alukset olisi vapautettava katsastuksista, jos muilla samankaltaisilla reiteillä liikennöintiä varten on vahvistettu, että ne ovat direktiivin mukaisia, ja korvaaviin aluksiin olisi sovellettava erityisjärjestelyjä; ro-ro-aluksille ja suurnopeusmatkustaja-aluksille, jotka on katsastettu isäntävaltion hyväksymällä tavalla, ei olisi vaadittava suoritettavaksi alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamisesta yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta) 19 päivänä kesäkuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/21/EY(5) mukaisia laajennettuja tarkastuksia,
17) jäsenvaltioiden olisi tehtävä yhteistyötä täyttääkseen velvollisuutensa isäntävaltiona,
18) jäsenvaltiot saattavat pitää tarpeellisena, että niille kuuluvien tehtävien hoitamisessa niitä avustavat hyväksytyt laitokset, jotka täyttävät alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 22 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/57/EY(6) vaatimukset,
19) katsastusten suunnittelussa olisi otettava asianmukaisesti huomioon ro-ro-alusten ja suurnopeusmatkustaja-alusten liikennöinti- ja huoltoaikataulut,
20) jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niiden sisäinen oikeusjärjestelmä antaa niille ja mahdollisille muille jäsenvaltioille, joita asia merkittävässä määrin koskee, mahdollisuuden olla osallisena tai toimia yhteistyössä onnettomuuden tutkinnassa tai suorittaa sen merionnettomuuksien tutkintaa koskevan IMO:n säännöstön mukaisesti; tällaisen tutkinnan tulokset olisi julkistettava,
21) eräät jäsenvaltioiden toteuttamat navigointitukijärjestelmiin, valmiussuunnitteluun ja paikallisiin liikennöintirajoituksiin liittyvät lisätoimet parantavat osaltaan turvallisuutta,
22) jotta tämän direktiivin soveltamista voitaisiin seurata, olisi katsastuksista saatavien tietojen pohjalta perustettava tietokanta,
23) on tarpeen, että jäsenvaltioiden edustajista koostuva komitea avustaa komissiota tämän direktiivin tehokkaassa soveltamisessa; vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisatamiin tai poistuessa niistä 13 päivänä syyskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/75/ETY(7), 12 artiklassa perustettu komitea voi vastata tästä tehtävästä, ja
24) kyseinen komitea voi mukauttaa eräitä tämän direktiivin säännöksiä niiden saattamiseksi yhdenmukaisiksi yhteisön tai IMO:n toimenpiteiden kanssa ja direktiivin säännösten parantamiseksi siten, että siinä otetaan huomioon ihmishengen turvallisuutta merellä koskevan vuoden 1974 kansainvälisen yleissopimuksen (SOLAS) voimaan tulleet myöhemmät muutokset ja varmistetaan eräisiin IMO:n päätöslauselmiin tehtyjen muutosten yhdenmukainen täytäntöönpano direktiivin soveltamisalaa laajentamatta,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tarkoitus
Tämän direktiivin tarkoituksena on perustaa pakollinen katsastusjärjestelmä, jonka avulla voidaan paremmin varmistaa turvallinen liikenteen harjoittaminen säännöllisessä ro-ro-alusliikenteessä ja suurnopeusmatkustaja-alusliikenteessä yhteisön jäsenvaltioiden satamiin ja satamista, sekä antaa jäsenvaltioille oikeus suorittaa tällaisessa liikenteessä sattuneiden merionnettomuuksien tai vaaratilanteiden tutkinta, osallistua siihen tai toimia siinä yhteistyössä.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä ja sen liitteissä tarkoitetaan:
a) "ro-ro-aluksella" meriliikenteeseen yli 12 matkustajalle tarkoitettua matkustaja-alusta, joka on suunniteltu siten, että maantie- tai raideajoneuvojen ajokuormaus ja -purkaminen on mahdollista;
b) "suurnopeusmatkustaja-aluksella" vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna tämän direktiivin antamispäivänä, X luvun 1 säännössä määriteltyä suurnopeusalusta, joka kuljettaa enemmän kuin kaksitoista matkustajaa;
c) "matkustajalla" jokaista muuta henkilöä kuin:
i) aluksen päällikköä ja laivaväkeen kuuluvia tai muita missä ominaisuudessa tahansa alukseen toimeen otettuja tai siinä aluksen lukuun työskenteleviä henkilöitä, ja
ii) alle vuoden ikäisiä lapsia;
d) "vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksella" kansainvälistä yleissopimusta ihmishengen turvallisuudesta merellä sekä sen pöytäkirjoja ja muutoksia, jotka ovat voimassa tämän direktiivin antamispäivänä;
e) "suurnopeusalussäännöstöllä" "suurnopeusalusten kansainvälistä turvallisuussäännöstöä", joka sisältyy IMO:n meriturvallisuuskomitean 20 päivänä toukokuuta 1994 antamaan päätöslauselmaan MSC 36 (63), sellaisena kuin se on muutettuna tämän direktiivin antamispäivänä;
f) "säännöllisellä liikennöinnillä" sarjaa ro-ro- tai suurnopeusmatkustaja-alusmatkoja, joilla hoidetaan kahden tai useamman saman sataman välistä liikennettä, tai sarjaa matkoja, jotka alkavat samasta satamasta kuin mihin ne päättyvät ilman, että alus käy välillä muussa satamassa, joko
i) julkaistun aikataulun mukaisesti, tai
ii) niin säännöllisesti tai usein, että matkoista muodostuu tunnistettavissa oleva järjestelmällinen sarja;
g) "merialueella" matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä 17 päivänä maaliskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/18/EY(8) 4 artiklan mukaisesti laaditussa luettelossa olevaa merialuetta;
h) "todistukirjoilla"
i) kansainvälisillä matkoilla liikennöivien ro-ro- ja suurnopeusmatkustaja-alusten osalta vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, nojalla annettuja turvallisuuskirjoja sekä asianmukaisia varusteluetteloita ja tarvittaessa vapautuskirjoja ja liikennöintilupia,
ii) kotimaanmatkoilla liikennöivien ro-ro- ja suurnopeusmatkustaja-alusten osalta direktiivin 98/18/EY mukaisesti annettuja turvallisuuskirjoja sekä asianmukaisia varusteluetteloita ja tarvittaessa vapautuskirjoja ja liikennöintilupia;
i) "vapautuskirjalla" vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen I luvun osan B 12 säännön a kohdan vi alakohdan nojalla annettua todistuskirjaa;
j) "lippuvaltion hallinnolla" sen valtion toimivaltaisia viranomaisia, jonka lipun alla ro-ro-aluksella tai suurnopeusmatkustaja-aluksella on oikeus purjehtia;
k) "isäntävaltiolla" jäsenvaltiota, jonka satamaan tai satamasta ro-ro-alus tai suurnopeusmatkustaja-alus harjoittaa säännöllistä liikennettä;
l) "kansainvälisellä matkalla" merimatkaa jäsenvaltion satamasta tämän jäsenvaltion ulkopuolella olevaan satamaan tai päinvastoin;
m) "kotimaanmatkalla" matkaa merialueilla jäsenvaltion satamasta tämän jäsenvaltion samaan tai toiseen satamaan;
n) "hyväksytyllä laitoksella" laitosta, joka on hyväksytty direktiivin 94/57/EY 4 artiklan mukaisesti;
o) "yhtiöllä" yhtiötä, joka harjoittaa liikennettä yhdellä tai useammalla ro-ro-aluksella, joille on myönnetty vaatimustenmukaisuusasiakirja ro-ro-matkustaja-alusten turvallisuusjohtamisesta 8 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3051/95(9) 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti, tai yhtiötä, joka harjoittaa liikennettä suurnopeusmatkustaja-aluksella, jolle on myönnetty vaatimustenmukaisuusasiakirja vuoden 1974 Solas-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna tämän direktiivin antamispäivänä, IX luvun 4 säännön mukaisesti;
p) "merionnettomuuksien tutkintasäännöstöllä" IMO:n 27 päivänä marraskuuta 1997 annetulla yleiskokouksen päätöslauselmalla A.849(20) hyväksymää merellä sattuneiden onnettomuuksien tai vaaratilanteiden tutkintaa koskevaa säännöstöä;
q) "erityiskatsastuksella" 6 ja 8 artiklan mukaista isäntävaltion suorittamaa katsastusta;
r) "pätevällä tarkastajalla" virkamiestä tai muuta henkilöä, jonka jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on asianmukaisesti valtuuttanut suorittamaan todistuskirjojen myöntämiseen liittyviä katsastuksia ja tarkastuksia ja joka täyttää liitteessä V tarkemmin esitetyt pätevyyttä ja riippumattomuutta koskevat vaatimukset;
s) "puutteella" asioiden tilaa, joka ei vastaa tämän direktiivin vaatimuksia.
3 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin ro-ro-aluksiin ja suurnopeusmatkustaja-aluksiin, jotka liikennöivät säännöllisesti jäsenvaltion satamaan tai satamasta kansainvälisillä matkoilla tai kotimaanmatkoilla direktiivin 98/18/EY 4 artiklassa tarkoitetuilla A-luokan merialueilla siitä riippumatta, minkä lipun alla alus purjehtii.
2. Jäsenvaltio voi soveltaa tätä direktiiviä ro-ro-aluksiin ja suurnopeusmatkustaja-aluksiin, jotka liikennöivät kotimaanmatkoilla muilla kuin 1 kohdassa tarkoitetuilla merialueilla. Tällöin kyseessä olevia sääntöjä on sovellettava kaikkiin samoin edellytyksin liikennöiviin ro-ro-aluksiin tai suurnopeusmatkustaja-aluksiin ilman lipun, kansalaisuuden tai yhtiön sijoittautumispaikan perusteella harjoitettavaa syrjintää.
4 artikla
Perustarkastukset, jotka on tehtävä ro-ro-alusten tai suurnopeusmatkustaja-alusten osalta
1. Ennen säännöllisen liikennöinnin aloittamista ro-ro- tai suurnopeusmatkustaja-aluksella tai 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna päivänä jo säännöllisesti liikennöivän ro-ro- tai suurnopeusmatkustaja-aluksen osalta kahdentoista kuukauden kuluessa mainitusta päivästä isäntävaltioiden on tarkastettava, että ro-ro-alukset ja suurnopeusmatkustaja-alukset täyttävät seuraavat vaatimukset:
a) niillä on lippuvaltion hallinnon tai sen puolesta toimivan hyväksytyn laitoksen myöntämät, voimassa olevat todistuskirjat;
b) ne on katsastettu todistuskirjojen myöntämistä varten yhdenmukaistetussa katsastus- ja todistuskirjojen myöntämisjärjestelmässä noudatettavista katsastusohjeista annetun IMO:n yleiskokouksen päätöslauselman A.746(18) liitteenä olevien soveltuvien menettelyjen ja ohjeiden mukaisesti, sellaisina kuin ne ovat tämän direktiivin antamishetkellä, tai saman päämäärän saavuttamiseksi suunniteltujen menettelyjen mukaisesti;
c) ne ovat hyväksytyn laitoksen säännöissä tai lippuvaltion hallinnon samanarvoisiksi hyväksymissä säännöissä täsmennettyjen luokitusvaatimusten mukaisia rungon, koneiston sekä sähkö- ja hallintalaitteiden rakentamisen ja kunnossapidon osalta;
d) ne on varustettu matkatietojen tallentimella, jonka tarkoituksena on antaa tietoja mahdollisen onnettomuuden tutkintaa varten. Matkatietojen tallentimen on oltava 27 päivänä marraskuuta 1997 annetun IMO:n yleiskokouksen päätöslauselman A.861(20) suoritusarvostandardien sekä Kansainvälisen sähkötekniikan toimikunnan (IEC) standardissa n:o 61996 asetettujen testausstandardien mukainen. Ennen tämän direktiivin antamista rakennetuille ro-ro-aluksille ja suurnopeusmatkustaja-aluksille asennettavien matkatietojen tallentimien osalta voidaan kuitenkin myöntää vapautuksia joidenkin vaatimusten noudattamisesta. Nämä vapautukset ja edellytykset niiden myöntämiseksi hyväksytään 16 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti;
e) ne ovat alueellisella tasolla hyväksyttyjen sekä teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/34/EY(10) säädetyn ilmoitusmenettelyn mukaisesti jäsenvaltioiden kansalliseen lainsäädännön osaksi saatettujen erityisten vakavuusvaatimusten mukaisia silloin, kun ne liikennöivät kyseisen kansallisen lainsäädännön piiriin kuuluvalla alueella, edellyttäen etteivät kyseiset vaatimukset ylitä vuoden 1995 Solas-konferenssin päätöslauselman n:o 14 (sopimukseen kuuluvat vakavuusvaatimukset) liitteessä määriteltyjä vaatimuksia ja että niistä on ilmoitettu IMO:n pääsihteerille kyseisen päätöslauselman 3 kohdassa esitettyjen menettelyjen mukaisesti.
2. Edellä olevaa 1 kohdan e alakohtaa sovelletaan suurnopeusmatkustaja-aluksiin vain silloin, kun se on tarkoituksenmukaista.
5 artikla
Perustarkastukset, jotka on tehtävä yhtiöiden ja lippuvaltioiden osalta
Ennen säännöllisen liikennöinnin aloittamista ro-ro-aluksella tai suurnopeusmatkustaja-aluksella tai 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna päivänä jo säännöllisesti liikennöivän ro-ro-aluksen tai suurnopeusmatkustaja-aluksen osalta kahdentoista kuukauden kuluessa mainitusta päivästä isäntävaltioiden on:
1. tarkastettava, että yhtiöt, jotka harjoittavat tai aikovat harjoittaa säännöllistä liikennöintiä tällaisella aluksella:
a) toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin liitteessä I säädettyjä erityisvaatimuksia sovelletaan, ja osoittavat kyseisessä säännöllisessä liikennöinnissä mukana olevalle isäntävaltiolle noudattavansa tämän kohdan ja 4 artiklan säännöksiä;
b) suostuvat etukäteen siihen, että isäntävaltiot ja muut jäsenvaltiot, joita asia merkittävässä määrin koskee, saavat suorittaa merellä sattuneiden onnettomuuksien tai vaaratilanteiden tutkinnan, osallistua siihen täysipainoisesti tai toimia yhteistyössä tässä tutkinnassa 12 artiklan mukaisesti, ja antavat niiden käyttöön tällaisessa onnettomuudessa tai vaaratilanteessa osallisena olleen aluksensa matkatietojen tallentimesta saatavat tiedot;
2. tarkastettava muun kuin jäsenvaltion lipun alla purjehtivan aluksen osalta, että kyseinen lippuvaltio on hyväksynyt yhtiön sitoumuksen täyttää tämän direktiivin vaatimukset.
6 artikla
Erityiset peruskatsastukset
1. Ennen säännöllisen liikennöinnin aloittamista ro-ro-aluksella tai suurnopeusmatkustaja-aluksella tai 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna päivänä jo säännöllisesti liikennöivän ro-ro-aluksen tai suurnopeusmatkustaja-aluksen osalta kahdentoista kuukauden kuluessa mainitusta päivästä isäntävaltioiden on liitteiden I ja III mukaisesti suoritettava erityinen peruskatsastus varmistuakseen siitä, että ro-ro-alus tai suurnopeusmatkustaja-alus täyttää säännöllisen liikennöinnin turvallista harjoittamista koskevat tarpeelliset vaatimukset.
2. Jos tätä artiklaa sovelletaan ennen liikennöinnin aloittamista, isäntävaltioiden on asetettava erityisen peruskatsastuksen suorittamiselle päivämäärä, joka on enintään yhden kuukauden kuluttua 4 ja 5 artiklan nojalla tehtävien tarkastusten päätökseen saattamiseen tarvittavien todisteiden vastaanottamisesta.
7 artikla
Erityissäännöksiä
1. Jos ro-ro-aluksen tai suurnopeusmatkustaja-aluksen on määrä ryhtyä harjoittamaan säännöllistä liikennöintiä muualla, uuden isäntävaltion on otettava mahdollisimman pitkälle huomioon kyseiselle alukselle tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa aiempaa säännöllistä liikennöintiä varten aiemmin suoritetut tarkastukset ja katsastukset. Jos uusi isäntävaltio hyväksyy nämä aiemmin suoritetut tarkastukset ja katsastukset, ja jos ne soveltuvat uusiin liikennöintiolosuhteisiin, 4, 5 ja 6 artiklaa ei tarvitse soveltaa ennen uuden säännöllisen liikennöinnin aloittamista ro-ro-aluksella tai suurnopeusmatkustaja-aluksella.
2. Tämän direktiivin 4, 5 ja 6 artiklaa ei tarvitse soveltaa, jos tämän direktiivin mukainen ro-ro-alus tai suurnopeusmatkustaja-alus, joka jo harjoittaa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa säännöllistä liikennöintiä, siirretään harjoittamaan säännöllistä liikennöintiä muualla, ja jos asianomaiset isäntävaltiot katsovat reitin ominaisuuksien olevan samanlaiset ja kaikki isäntävaltiot ovat yhtä mieltä siitä, että ro-ro-alus tai suurnopeusmatkustaja-alus täyttää kaikki kyseisen liikennöinnin turvallista harjoittamista koskevat vaatimukset.
Yhtiön pyynnöstä asianomaiset isäntävaltiot voivat vahvistaa etukäteen, että ne pitävät reitin ominaisuuksia samanlaisina.
3. Jos ro-ro-alus tai suurnopeusmatkustaja-alus on odottamattomien olosuhteiden vuoksi korvattava pikaisesti toisella aluksella liikennepalvelun jatkumisen turvaamiseksi, ja jos ei voida soveltaa 1 ja 2 kohtaa, isäntävaltio voi sallia liikennöinnin aloittamisen aluksella edellyttäen, että
a) silmämääräinen tarkastus ja asiakirjojen tarkastus eivät anna aihetta epäillä, ettei ro-ro-alus tai suurnopeusmatkustaja-alus täytä liikennöinnin turvallista harjoittamista koskevia tarpeellisia vaatimuksia, ja
b) isäntävaltio saattaa 4, 5 ja 6 artiklan nojalla tehtävät tarkastukset ja katsastukset päätökseen yhden kuukauden kuluessa.
8 artikla
Säännölliset erityiskatsastukset ja muut katsastukset
1. Isäntävaltioiden on kerran kahdessatoista kuukaudessa tehtävä
- erityiskatsastus liitteen III mukaisesti, ja
- säännöllisen liikennöinnin kuluessa katsastus, jossa pyritään tarkastamaan riittävä määrä liitteissä I, III ja V luetelluista seikoista siten, että isäntävaltiota tyydyttävällä tavalla voidaan osoittaa, että alus edelleen täyttää kaikki liikennöinnin turvallista harjoittamista koskevat tarpeelliset vaatimukset.
Edellä olevan 6 artiklan mukaista erityistä peruskatsastusta pidetään tässä artiklassa tarkoitettuna erityiskatsastuksena.
2. Isäntävaltion on suoritettava erityiskatsastus liitteen III mukaisesti joka kerta, kun ro-ro-alukselle tai suurnopeusmatkustaja-alukselle tehdään huomattavia korjaus-, muutos- tai muuntamistöitä tai kun aluksen johto tai lippu vaihtuu tai kun alus siirretään johonkin toiseen luokkaan. Jos aluksen johto tai lippu vaihtuu tai jos alus siirretään toiseen luokkaan, isäntävaltio voi kuitenkin, otettuaan huomioon alukselle aiemmin tehdyt tarkastukset ja katsastukset, sekä edellyttäen, että tämä muutos tai siirto ei vaikuta aluksen turvalliseen liikennöintiin, vapauttaa aluksen tässä kohdassa vaaditusta erityiskatsastuksesta.
3. Jos 1 kohdassa tarkoitetuissa katsastuksissa vahvistuu tai paljastuu tämän direktiivin vaatimuksiin liittyviä puutteita, jotka antavat aihetta liikennöinnin estämiseen, yhtiön on suoritettava kaikki katsastuksiin liittyvät kustannukset tavanomaisen tilikauden aikana.
9 artikla
Ilmoittaminen
Isäntävaltioiden on viipymättä ilmoitettava yhtiöille kirjallisesti 4, 5, 6 ja 8 artiklan nojalla tehtyjen tarkastusten ja katsastusten tulokset.
10 artikla
Liikennöinnin estäminen
1. Isäntävaltion on estettävä ro-ro-aluksen tai suurnopeusmatkustaja-aluksen säännöllinen liikennöinti, jos
a) se ei ole kyennyt varmistamaan, että 4 ja 5 artiklan vaatimuksia noudatetaan,
b) edellä 6 ja 8 artiklassa tarkoitetuissa katsastuksissa havaitaan puutteita, joista aiheutuu välitön vaara ihmishengelle, alukselle, sen laivaväelle ja matkustajille,
c) liitteessä II lueteltujen yhteisön säädösten noudattaminen on todettu laiminlyödyksi siten, että siitä aiheutuu välitön vaara ihmishengelle, alukselle, sen laivaväelle ja matkustajille,
d) lippuvaltio ei ole neuvotellut sen kanssa 13 artiklan 1 tai 5 kohdassa tarkoitettujen seikkojen johdosta,
kunnes isäntävaltio on todennut, että vaaratekijä on poistettu ja direktiivin vaatimukset täytetty.
Isäntävaltion on kirjallisesti ilmoitettava yhtiölle päätöksestä, jolla on estetty kyseisen ro-ro-aluksen tai suurnopeusmatkustaja-aluksen liikennöinti, ja annettava päätöksen perustelut.
2. Jos ro-ro-alus tai suurnopeusmatkustaja-alus kuitenkin jo liikennöi säännöllisesti ja puutteita on todettu, isäntävaltioiden on vaadittava yhtiötä toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet niiden korjaamiseksi viipymättä tai tarkoin määritellyn kohtuullisen ajan kuluessa siinä tapauksessa, että ne eivät aiheuta välitöntä vaaraa aluksen turvallisuudelle, laivaväelle ja matkustajille. Puutteiden korjaamisen jälkeen asianomaisten isäntävaltioiden on tarkastettava, että korjaaminen on suoritettu niitä kaikilta osin tyydyttävällä tavalla. Jos näin ei ole, niiden on estettävä aluksen liikennöinti.
3. Jäsenvaltioiden on kansallisen lainsäädännön mukaisesti luotava ja pidettävä voimassa asianmukaisia menettelyjä, joihin kuuluu yhtiön oikeus hakea muutosta liikennöinnin estämistä koskevaan päätökseen. Muutoksenhaut on käsiteltävä kiireellisinä. Muutoksenhaku ei merkitse, että päätöksen täytäntöönpano ilman eri toimenpiteitä lykkäytyy.
Toimivaltaisen viranomaisen on asianmukaisesti ilmoitettava yhtiölle tämän muutoksenhakuoikeudesta.
4. Jos 4, 5 ja 6 artiklaa sovelletaan ennen säännöllisen liikennöinnin aloittamista ro-ro-aluksella tai suurnopeusmatkustaja-aluksella, aluksen liikennöinnin estämistä koskeva päätös on tehtävä kuukauden kuluessa erityisestä peruskatsastuksesta ja siitä on ilmoitettava yhtiölle välittömästi.
11 artikla
Erityisissä peruskatsastuksissa ja säännöllisissä erityiskatsastuksissa noudatettavat menettelyt
1. Isäntävaltio(ide)n on vapautettava ro-ro-alukset ja suurnopeusmatkustaja-alukset, joille on tehty erityiskatsastukset asianomaista isäntävaltiota (asianomaisia isäntävaltioita) tyydyttävällä tavalla, direktiivin 95/21/EY 7 artiklan 4 kohdassa mainituista laajennetuista tarkastuksista sekä sellaisista laajennetuista tarkastuksista, joita tehdään sillä perusteella, että alukset selvästi kuuluvat neuvoston direktiivin 95/21/EY 7 artiklan 1 kohdassa ja sen liitteessä V olevan A jakson 3 kohdassa tarkoitettuun matkustaja-alusten luokkaan.
2. Jos kahden tai useamman isäntävaltion hallinnot osallistuvat saman aluksen erityiskatsastukseen, niiden on tehtävä keskenään yhteistyötä. Erityiskatsastukset suorittaa ryhmä, joka muodostuu asianomaisen isäntävaltion (asianomaisten isäntävaltioiden) pätevistä tarkastajista. Mikäli on tarpeen tehdä laadullinen arviointi luokkaan määrittelyyn liittyvien määräysten noudattamisesta, isäntävaltioiden on huolehdittava siitä, että ryhmässä on tarvittava asiantuntemus, tarvittaessa ottamalla ryhmään hyväksytyn laitoksen katsastaja. Tarkastajien on ilmoitettava puutteista isäntävaltioiden hallinnoille. Isäntävaltion on toimitettava nämä tiedot lippuvaltiolle, jos tämä ei ole katsastukseen osallistuva isäntävaltio.
3. Asianomainen isäntävaltio voi suostua suorittamaan katsastuksen toisen asianomaisen isäntävaltion pyynnöstä.
4. Jos yhtiöt niin pyytävät, isäntävaltioiden on kutsuttava lippuvaltion, joka ei ole isäntävaltio, hallinnon edustaja tämän direktiivin säännösten nojalla tehtäviin erityiskatsastuksiin.
5. Suunnitellessaan 6 ja 8 artiklan mukaisesti tehtävää katsastusta isäntävaltioiden on otettava aluksen liikennöinti- ja huoltoaikataulu asianmukaisella tavalla huomioon.
6. Erityiskatsastuksissa tehdyt havainnot on kirjattava kertomukseen, jonka muodosta päätetään 16 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
7. Jos isäntävaltioiden välillä vallitsee ratkaisematta oleva erimielisyys 4 artiklan ja 5 artiklan 1 kohdan vaatimusten noudattamisesta, jonkin erityiskatsastukseen osallistuvan isäntävaltion hallinnon on viipymättä ilmoitettava komissiolle tämän erimielisyyden syyt.
8. Komissio aloittaa välittömästi menettelyn päätöksen tekemiseksi 16 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
12 artikla
Onnettomuuksien tutkinta
1. Jäsenvaltioiden on määriteltävä omassa kansallisessa oikeusjärjestelmässään se, missä oikeudellisessa asemassa ne ja muut jäsenvaltiot, joita asia merkittävässä määrin koskee, voivat osallistua sellaisen merionnettomuuden tai vaaratilanteen tutkintaan, jossa on osallisena ro-ro-alus tai suurnopeusmatkustaja-alus, toimia siinä yhteistyössä tai, jos merionnettomuuksien tutkintasäännöstössä niin määrätään, suorittaa sen.
2. Ilmaisuilla "valtio, jota asia merkittävässä määrin koskee", "tutkimuksia johtava valtio" sekä "merionnettomuus" on sama merkitys kuin merionnettomuuksien tutkintasäännöstössä.
3. Jos ro-ro-alus tai suurnopeusmatkustaja-alus on osallisena merionnettomuudessa, tutkintamenettelyn aloittaa valtio, jonka vesillä onnettomuus tai vaaratilanne sattuu, tai jos se sattuu muilla vesillä, jäsenvaltio, jossa alus on viimeksi käynyt. Tämä valtio on vastuussa tutkinnasta sekä sen yhteensovittamisesta muiden valtioiden kanssa, joita asia merkittävässä määrin koskee, kunnes tutkimuksia johtavasta valtiosta on yhteisesti sovittu.
4. Tällaista tutkintaa suorittavien, siihen osallistuvien tai tutkinnassa yhteistyössä toimivien jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tutkinta saatetaan päätökseen mahdollisimman tehokkaasti ja nopeasti sekä että merionnettomuuksien tutkintasäännöstö otetaan huomioon.
5. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tällaisesta tutkinnasta tehtävät kertomukset julkistetaan merionnettomuuksien tutkintasäännöstön 12.3 kohdan mukaisesti ja että ne annetaan tiedoksi komissiolle.
13 artikla
Liitännäistoimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden, jotka myöntävät tai tunnustavat vapautuskirjan, on tehtävä yhteistyötä osallisena olevan isäntävaltion tai lippuvaltion hallinnon kanssa ratkaistakseen vapautusten asianmukaisuutta koskevat erimielisyydet ennen erityisen peruskatsastuksen suorittamista.
2. Jäsenvaltioiden olisi käytettävä IMO:n päätöslauselman A.795(19) mukaisesti maista annettavan navigointituen järjestelmiä ja muita tiedotuspalveluja ro-ro-alusten ja suurnopeusmatkustaja-alusten avustamiseksi säännöllisen liikennöinnin tai sen osan, jonka turvallisuudesta jäsenvaltiot ovat vastuussa, turvallisessa harjoittamisessa.
3. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle jäljennökset 11 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuista katsastuskertomuksista sekä mahdollinen IMO-tunnistenumero. Komissio voi 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen päättää asianmukaisesta tavasta antaa muille aluksille tunnistenumero. Jos säännöllisessä liikennöinnissä on osallisina kaksi tai useampi isäntävaltio, tiedot voi toimittaa yksi näistä isäntävaltioista. Komissio perustaa toimitetut tiedot sisältävän tietokannan ja pitää sitä yllä. Tietokannan käyttöehdoista päätetään 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että yhtiöt, jotka harjoittavat säännöllistä liikennöintiä ro-ro-aluksilla tai suurnopeusmatkustaja-aluksilla jäsenvaltioiden satamiin tai satamista, kykenevät ylläpitämään ja toteuttamaan yhtenäistä valmiusjärjestelmää koskevaa suunnittelua aluksilla sattuvien hätätilanteiden varalta. Tätä tarkoitusta varten niiden on toimittava yhtenäisen valmiusjärjestelmän rakennetta koskevista ohjeista annetun IMO:n yleiskokouksen päätöslauselman A.852(20) mukaisesti. Jos säännöllisessä liikenteessä on isäntävaltion ominaisuudessa osallisena kaksi tai useampi jäsenvaltio, niiden on yhdessä laadittava suunnitelma eri reiteille.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lippuvaltion hallinto on ottanut ne isäntävaltion ominaisuudessa täysimääräisesti huomioon suurnopeusalussäännöstön 1.9.3 kohdan mukaisesti ennen liikennöintiluvan myöntämistä suurnopeusalukselle. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että paikallisten tilanteiden edellyttämät liikennöintirajoitukset ihmishenkien, luonnonvarojen ja rannikolla tapahtuvan toiminnan suojelemiseksi asetetaan tai pidetään voimassa, ja niiden on toteutettava toimenpiteitä, joilla varmistetaan näiden rajoitusten täytäntöönpano.
14 artikla
Isäntävaltioiden välinen yhteistoiminta
Samaan säännölliseen liikennöintiin osallisten isäntävaltioiden on tämän direktiivin säännöksiä soveltaessaan oltava yhteydessä keskenään.
15 artikla
Tukitoimenpiteet
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava vaatimuksista, joita tässä direktiivissä asetetaan säännöllistä liikennöintiä yhteisön satamaan tai satamasta harjoittaville yhtiöille, niille yhteisön ulkopuolisille maille, jotka joko lippuvaltiona tai isäntävaltion tavoin ovat vastuussa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvista, jäsenvaltion sataman ja yhteisön ulkopuolisen maan sataman välillä liikennöivistä ro-ro-aluksista ja suurnopeusmatkustaja-aluksista.
16 artikla
Sääntelykomitea
1. Komissiota avustaa direktiivin 93/75/ETY 12 artiklan 1 kohdan nojalla perustettu komitea.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpisteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä. Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kahdeksan viikon kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpisteistä.
17 artikla
Muuttamismenettely
Edellä 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaan
a) liitteitä,
b) määritelmiä,
c) viittauksia yhteisön säädöksiin, ja
d) viittauksia IMO:n päätöslauselmiin
muuttaa siinä määrin, kun on tarpeen niiden saattamiseksi sellaisten yhteisön tai IMO:n säännösten mukaisiksi, jotka ovat tulleet voimaan, direktiivin soveltamisalaa kuitenkaan laajentamatta.
Liitteitä voidaan 16 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti muuttaa myös, jos se on tarpeen tällä direktiivillä perustetun järjestelmän parantamiseksi, direktiivin soveltamisalaa kuitenkaan laajentamatta.
18 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomisesta aiheutuvista seuraamuksista ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että näitä seuraamuksia sovelletaan. Säädettyjen seuraamusten tulee olla tehokkaita, rikkomuksen suhteutettuja ja varoittavia.
19 artikla
Soveltaminen
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä joulukuuta 2000 ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Edellä olevan 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan säännöksiä on sovellettava viimeistään 30 kuukauden kuluttua IEC-standardin n:o 61996 julkaisemispäivästä tai 1 päivänä tammikuuta 2001 sen mukaan, kumpi päivämäärä on myöhäisempi.
3. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaus tehdään.
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset viipymättä komissiolle. Komission on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltiolle.
20 artikla
Soveltamisen arviointi
Komissio arvioi jäsenvaltioiden 13 artiklan mukaisesti antamien tietojen nojalla tämän direktiivin soveltamista kolmen vuoden kuluttua 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta päivästä.
21 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
22 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 29 päivänä huhtikuuta 1999.