KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1973/2004
af 29. oktober 2004
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 for så vidt angår støtteordningerne i henhold til afsnit IV og IVa i nævnte forordning og anvendelse af udtagne arealer til produktion af råvarer
INDHOLD
Kapitel 1
Anvendelsesområde og almindelige bestemmelser
Kapitel 2
Særlig kvalitetspræmie for hård hvede
Kapitel 3
Præmie for proteinafgrøder
Kapitel 4
Afgrødespecifik betaling for ris
Kapitel 5
Arealbetaling for nødder
Kapitel 6
Støtte til stivelseskartofler
Kapitel 7
Mælkepræmie og tillægsbetaling
Kapitel 8
Støtte til energiafgrøder
Afdeling 1
Definitioner
Afdeling 2
Kontrakt
Afdeling 3
Ændring og ophævelse af kontrakten
Afdeling 4
Repræsentative udbytter og mængder, der skal leveres
Afdeling 5
Betingelser for betaling af støtten
Afdeling 6
Kontrakt og ansøgers og første forarbejdningsvirksomheds forpligtelser
Afdeling 7
Sikkerhedsstillelser
Afdeling 8
Dokumenter, der skal foreligge ved salg, overdragelse eller levering til en anden medlemsstat eller ved eksport
Afdeling 9
Kontrol
Afdeling 10
Udelukkelse fra støtten til energiafgrøder og vurdering
Kapitel 9
Særlig regionalstøtte til markafgrøder
Kapitel 10
Støtte til frø
Kapitel 11
Arealstøtte til markafgrøder
Afdeling 1
Almindelige bestemmelser for berettigelse til arealstøtte til markafgrøder
Afdeling 2
Særlige bestemmelser for visse markafgrøder
Afdeling 3
Basisarealer, referenceudbytter og lofter
Afdeling 4
Udtagning
Afdeling 5
Meddelelser
Kapitel 12
Præmier for får og geder
Afdeling 1
Direkte betalinger
Afdeling 2
Lofter, reserver og overdragelser
Afdeling 3
Supplerende betalinger
Afdeling 4
Almindelige bestemmelser
Kapitel 13
Betalinger i forbindelse med oksekød
Afdeling 1
Særlig præmie (artikel 123 i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Afdeling 2
Sæsonpræmie (artikel 124 i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Afdeling 3
Ammekopræmie (artikel 125-129 i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Afdeling 4
Fælles bestemmelser for den særlige præmie og ammekopræmien
Afdeling 5
Slagtpræmie (artikel 130 i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Afdeling 6
Supplerende betalinger (artikel 133-136 i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Afdeling 7
Almindelige bestemmelser
Afdeling 8
Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser
Kapitel 14
Generel arealbetalingsordning
Kapitel 15
Supplerende nationale direkte betalinger
Kapitel 16
Anvendelse af udtagne arealer til produktion af råvarer
Afdeling 1
Formål og definitioner
Afdeling 2
Kontrakt
Afdeling 3
Ændring eller ophævelse af kontrakten
Afdeling 4
Repræsentative udbytter og mængder, der skal leveres
Afdeling 5
Betingelser for betaling af støtten
Afdeling 6
Opkøberens og ansøgerens forpligtelser
Afdeling 7
Sikkerhedsstillelser
Afdeling 8
Dokumenter, der skal foreligge ved salg, overdragelse eller levering til en anden medlemsstat eller ved eksport
Afdeling 9
Kontrol
Afdeling 10
Udelukkelse fra ordningen samt meddelelser
Kapitel 17
Arealstøtte for humle
Kapitel 18
Afsluttende bestemmelser
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til akten vedrørende Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse, særlig artikel 41, stk. 1,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (1), særlig artikel 110 og artikel 145, litra c), d), e) og f), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I afsnit IV og IVa i forordning (EF) nr. 1782/2003 er der fastsat visse støtteordninger for landbrugere. Gennemførelsesbestemmelserne til nogle af disse ordninger er allerede blevet fastlagt ved følgende retsakter: Kommissionens forordning (EØF) nr. 1686/72 af 2. august 1972 om gennemførelse af visse regler om støtte inden for frøsektoren (2), Kommissionens forordning (EØF) nr. 1445/76 af 22. juni 1976 om fastsættelse af listen over de forskellige sorter af Lolium perenne L. (3), Kommissionens forordning (EF) nr. 1644/96 af 30. juli 1996 om gennemførelsesbestemmelser for ydelse af støtte for visse bælgplanter (4), Kommissionens forordning (EF) nr. 609/1999 af 19. marts 1999 om de nærmere regler om ydelse af støtte til humleproducenter (5), Kommissionens forordning (EF) nr. 2316/1999 af 22. oktober 1999 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1251/1999 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder (6), Kommissionens forordning (EF) nr. 2342/1999 af 28. oktober 1999 om gennemførelsesbestemmelser for Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 om den fælles markedsordning for oksekød, for så vidt angår præmieordningerne (7), Kommissionens forordning (EF) nr. 2461/1999 af 19. november 1999 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1251/1999, for så vidt angår anvendelsen af udtagne landbrugsarealer med henblik på produktion af råvarer (8), Kommissionens forordning (EF) nr. 2550/2001 af 21. december 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2529/2001 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød for så vidt angår præmieordningerne og om ændring af forordning (EF) nr. 2419/2001 (9), Kommissionens forordning (EF) nr. 2199/2003 af 16. december 2003 om overgangsbestemmelser for anvendelse i 2004 af Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999 for så vidt angår den generelle arealbetalingsordning i Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet (10) og Kommissionens forordning (EF) nr. 2237/2003 af 23. december 2003 om gennemførelsesbestemmelser til visse støtteordninger, der er fastsat i afsnit IV i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (11). Af hensyn til EF-forskrifternes klarhed bør disse retsakter ophæves og afløses af en enkelt forordning om gennemførelsesbestemmelser til alle disse ordninger, som anvendes fra den 1. januar 2005.
(2)
For at disse ordninger kan forvaltes effektivt, bør arealstøtten begrænses til bestemte arealer og betingelserne fastlægges.
(3)
Malta har et meget stort antal små bedrifter på under 0,3 ha. For at undgå, at mange landbrugere på Malta ikke kan komme i betragtning for de arealbaserede direkte betalinger, bør minimumsstørrelsen i ansøgninger om arealbaserede direkte betalinger på Malta fastsættes til 0,1 ha, og for årene 2005 og 2006 bør Malta kunne fravige artikel 107, stk. 9, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
(4)
Det bør undgås, at arealer udelukkende tilsås, for at der kan opnås ret til arealstøtte. Der bør fastsættes visse betingelser for såning og dyrkning af afgrøder, navnlig for hård hvede, proteinafgrøder og ris. Af hensyn til de forskellige dyrkningsmetoder i EF bør de lokale normer respekteres.
(5)
Der bør kun tillades en enkelt ansøgning om arealstøtte for en parcel, der dyrkes i et givet år, medmindre arealstøtten ydes som et supplement til den samme afgrøde eller støtten vedrører produktion af frø. Der kan ydes arealstøtte til afgrøder, som der ydes støtte til efter en ordning, som henhører under EF's struktur- eller miljøpolitik.
(6)
Når det areal, som der ansøges om støtte for, overstiger det maksimale garantiareal eller basisarealerne eller delbasisarealerne, kræver de støtteordninger, der er baseret på arealstøtte, at det areal pr. landbruger, som der søges om støtte for, nedsættes proportionalt det pågældende år. Der bør derfor fastsættes retningslinjer og frister for udvekslingen af oplysninger mellem Kommissionen og medlemsstaterne, for at nedsættelseskoefficienten kan fastlægges og Kommissionen informeres om de arealer, som støtten er udbetalt for. Samme bestemmelser bør gælde for nedsættelsen af de samlede individuelle referencemængder, hvis artikel 95, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003 finder anvendelse.
(7)
Ifølge artikel 73 i forordning (EF) nr. 1782/2003 er ydelsen af den særlige kvalitetspræmie for hård hvede betinget af, at der anvendes visse mængder certificeret frø af sorter, der i produktionsområdet anerkendes som værende af høj kvalitet og dermed egnet til produktion af semulje eller pasta. For at sikre, at disse krav overholdes, bør der fastsættes kriterier for metoden til screening af sorter i hver enkelt medlemsstat, og proceduren for opstilling af listen over de støtteberettigede sorter tillige med minimumsmængden af certificeret frø, der skal anvendes, bør fastsættes.
(8)
Den korte periode mellem vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1782/2003 og ikrafttrædelsen af den særlige kvalitetspræmie for hård hvede gør det ikke muligt allerede nu at opstille en liste over støtteberettigede sorter efter den planlagte screeningmetode med henblik på ydelse af støtten i 2005. Medlemsstaterne må derfor opstille en foreløbig liste baseret på et udvalg af de nu anvendte sorter.
(9)
I nogle regioner bliver proteinafgrøder af agronomiske grunde traditionelt sået blandet med korn. Den deraf resulterende afgrøde består hovedsagelig af proteinplanter. Med henblik på ydelse af præmien for proteinafgrøder bør de således tilsåede arealer derfor betragtes som arealer med proteinafgrøder.
(10)
Det bør fastlægges, hvilke normer der skal gælde for sødlupin, og hvilke test der skal anvendes til at afgøre, hvorvidt frøene i en lupinprøve er søde.
(11)
For at støtteordningen for nødder kan fungere effektivt og forvaltes ordentligt, bør arealstøtten ikke anvendes til finansiering af marginalbeplantninger eller enkeltstående træer. Der bør derfor fastlægges en mindste arealstørrelse og trætæthed for en specialiseret plantage. For at lette overgangen fra de nuværende forbedringsplaner, der først udløber efter indførelsen af den nye støtteordning, bør der fastsættes overgangsforanstaltninger.
(12)
Betingelserne for udbetalingen og beregningen af den afgrødespecifikke betaling for ris afhænger ikke blot af det eller de basisarealer, der er fastsat for hver producentmedlemsstat ved forordning (EF) nr. 1782/2003, men også af en eventuel underinddeling af disse basisarealer i delbasisarealer og af de objektive kriterier, som hver enkelt medlemsstater har valgt at følge ved denne underinddeling, af betingelserne for dyrkningen af parcellerne og af basisarealernes minimumsstørrelse. Som følge deraf bør der fastsættes nærmere regler for, hvordan basisarealer og delbasisarealer oprettes, forvaltes og dyrkes.
(13)
Ifølge artikel 82 i forordning (EF) nr. 1782/2003 indebærer en overskridelse af basisarealet, at den afgrødespecifikke betaling for ris nedsættes. Med henblik på beregningen af denne nedsættelse bør de kriterier, der skal tages i betragtning, og de koefficienter, der skal anvendes, fastlægges.
(14)
Opfølgningen af de afgrødespecifikke betalinger for ris forudsætter, at Kommissionen har fået forelagt visse oplysninger om dyrkningen af basisarealer og delbasisarealer. Med henblik herpå bør det fastsættes, hvilke oplysninger medlemsstaterne skal tilsende Kommissionen, og hvornår det skal ske.
(15)
Ifølge artikel 93 og 94 i forordning (EF) nr. 1782/2003 udbetales der støtte til landbrugere, som producerer kartofler til stivelsesfremstilling i henhold til en dyrkningskontrakt og inden for den kvote, der er fastsat ved Rådets forordning (EF) nr. 1868/94 af 27. juli 1994 om en kvoteordning for produktionen af kartoffelstivelse (12). Betingelserne for ydelse af denne støtte bør derfor fastsættes, og der bør i givet fald foretages krydshenvisninger til de eksisterende bestemmelser, der er fastsat for kvoteordningen i forordning (EF) nr. 1868/94.
(16)
Ifølge artikel 95 og 96 i forordning (EF) nr. 1782/2003 skal producenterne have udbetalt en mælkepræmie og en tillægsbetaling. I Rådets forordning (EF) nr. 1788/2003 af 29. september 2003 om en afgift på mælk og mejeriprodukter (13) er der fastsat særlige bestemmelser, som gælder for inaktivitet. Det bør derfor fastsættes, at en fysisk eller juridisk person med en individuel referencemængde, der i perioden på tolv måneder forud for den 31. marts det pågældende år ikke har opfyldt betingelserne i artikel 5, litra c), i forordning (EF) nr. 1788/2003, udelukkes fra præmien og tillægsbetalingen.
(17)
Ved artikel 88 til 92 i forordning (EF) nr. 1782/2003 er der fastsat en ny ordning, ifølge hvilken der ydes støtte til landbrugere for energiafgrøder. I overensstemmelse med forordning (EF) nr. 2461/1999, der udelukker sukkerroer fra støtten, bør dyrkningen af sukkerroer udelukkes fra støtteordningen for energiafgrøder.
(18)
Betingelserne for at opnå ret til denne støtte bør fastsættes. I den forbindelse bør det fastsættes, at der skal indgås en kontrakt mellem producenten og den første forarbejdningsvirksomhed om de pågældende råvarer. De betingelser, der gælder i tilfælde af, at forarbejdningen udføres af landbrugeren på bedriften, bør også fastlægges.
(19)
For at sikre, at råvaren forarbejdes til det tilsigtede energiprodukt, bør der stilles en sikkerhed af den første forarbejdningsvirksomhed, selv om støtten ikke ydes til forarbejdningsvirksomheden, men til landbrugeren. Sikkerheden bør være stor nok til at udelukke enhver risiko for, at råvarerne i sidste ende omdirigeres. Endvidere bør råvarer og mellemprodukter kun kunne sælges højst to gange inden den endelige forarbejdning, så der opnås en effektiv kontrollen af ordningen.
(20)
Der bør klart skelnes mellem ansøgerens forpligtelser, der ophører, når den samlede mængde høstede råvarer leveres, og den første forarbejdningsvirksomheds forpligtelser, der indtræder ved levering og ophører med den endelige forarbejdning af råvarerne til energiprodukter.
(21)
For visse transporter på EF's område af råvarer og deraf afledte produkter bør der foreligge et kontrolsystem, der indebærer anvendelse af kontroleksemplar T5, som udstedes i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (14). Der bør forudses alternativ dokumentation i tilfælde af, at kontroleksemplar T5 går tabt af årsager, som ikke kan tilskrives den første forarbejdningsvirksomhed.
(22)
Ifølge artikel 98 i forordning (EF) nr. 1782/2003 nedsættes den særlige regionalstøtte til markafgrøder, hvis den samlede støtte, som der ansøges om, overstiger det fastsatte loft. De nærmere regler for beregningen af nedsættelseskoefficienten bør derfor fastlægges.
(23)
Ifølge artikel 99 i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan der ydes direkte støtte til produktion af en eller flere frøarter.
(24)
Støtten kan kun ydes til produktion af basisfrø eller certificeret frø, og disse produkter bør klart defineres ved henvisning til direktiverne om certificering af og handel med frø: Rådets direktiv 66/401/EØF af 14. juni 1966 om handel med frø af foderplanter (15), Rådets direktiv 66/402/EØF af 14. juni 1966 om handel med såsæd (16) og Rådets direktiv 2002/57/EF af 13. juni 2002 om handel med frø af olie- og spindplanter (17).
(25)
For at gøre det muligt at foretage kontrol bør basisfrø og certificeret frø produceres i henhold til dyrkningskontrakter eller dyrkningserklæringer, der vedlægges enkeltansøgningen, og frøfirmaer og frøavlere bør være officielt godkendt eller registreret. De nødvendige foranstaltninger bør fastsættes for det tilfælde, at et frøfirma eller en frøavler fra én medlemsstat formerer frø i en anden medlemsstat.
(26)
Af forvaltningsmæssige grunde bør der i hver medlemsstat kun ydes støtte for produkter, der høstes på den pågældende medlemsstats område.
(27)
I henhold til bilag XI til forordning (EF) nr. 1782/2003 betales der produktionsstøtte for basisfrø og certificeret frø af sorter af Cannabis sativa L. med et indhold af tetrahydrocannabinol på højst 0,2 %. For at sikre, at reglerne om støttens ydelse anvendes ensartet i hele EF, bør listen over de sorter af Cannabis sativa L., som der kan ydes støtte til, og som er opført i bilag II til Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 af 21. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (18), anvendes til dette formål.
(28)
I artikel 108 i forordning (EF) nr. 1782/2003 er det fastlagt, hvilke arealer der er berettigede til arealstøtte til markafgrøder. I artiklen er der dog fastsat en række undtagelser, der skal administreres af medlemsstaterne, og som ikke må svække effektiviteten af de bestemmelser, der er fastsat i forordningen. For at dette kan undgås, bør der fastsættes passende foranstaltninger, så det samlede støtteberettigede areal forbliver af samme størrelse, eller en væsentlig udvidelse heraf hindres. Disse foranstaltninger kan i visse tilfælde indebære, at arealer, som tidligere var støtteberettigede, i stedet klassificeres som ikke-støtteberettigede.
(29)
Medlemsstater, hvor majs ikke er en traditionel afgrøde, kan fastsætte, at der kan ydes arealstøtte for markafgrøder til græsensilage. Det bør derfor defineres, hvad der forstås ved græsensilage.
(30)
Artikel 106 i forordning (EF) nr. 1782/2003 gør arealstøtten til hør og hamp bestemt til fiberproduktion betinget af, at der indgås en kontrakt eller gives et tilsagn som omhandlet i artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1673/2000 af 27. juli 2000 om den fælles markedsordning for hør og hamp bestemt til fiberproduktion (19). Det bør fastsættes, at en kopi af kontrakten eller tilsagnet skal fremsendes til de myndigheder i medlemsstaten, der administrerer støtteansøgningerne. Det bør også sikres, at hør- og hampesorterne til fiberproduktion er dem, der er opført i den fælles sortsliste over landbrugsplantearter som spindplanter, og, navnlig når det gælder hør, som »spindhør«. Når der er tale om hamp, må indholdet af tetrahydrocannabinol i de tilladte sorter desuden ikke overstige 0,2 %. Der bør derfor opstilles en liste over støtteberettigede hørsorter, idet de støtteberettigede hampesorter er opført i bilag II til Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004. For at øge sikkerheden for hamps vedkommende bør det også fastsættes, at der skal anvendes certificeret frø.
(31)
I henhold til artikel 109 i forordning (EF) nr. 1782/2003 skal producenter af korn, oliefrø og proteinplanter have sået senest den 31. maj. I visse tilfælde kan såningen udsættes til efter den 31. maj på grund af vejrforholdene. Fristen for såning og indsendelse af ansøgninger bør forlænges for bestemte afgrøder i bestemte områder. Sådanne forlængelser bør dog ikke nedsætte støtteordningens effektivitet eller underminere den kontrolordning, der er indført ved afsnit II, kapitel 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
(32)
For at sikre de virksomheder, som forarbejder sukkermajs, regelmæssige forsyninger produktionsåret igennem, bør producenterne kunne sprede såningen over en længere periode. Slutdatoen for såning af sukkermajs bør derfor fastsættes til den 15. juni.
(33)
Det bør fastsættes, at der skal anvendes en minimumsmængde certificeret frø af hård hvede, når det gælder supplementet og den særlige støtte for hård hvede. Af hensyn til landbrugets forskelligartethed medlemsstaterne imellem og regionerne imellem i de enkelte medlemsstater bør det overlades til de berørte medlemsstater at fastsætte denne minimumsmængde.
(34)
Med henblik på anvendelsen af artikel 103 i forordning (EF) nr. 1782/2003 bør det defineres, hvad der forstås ved vanding.
(35)
De arealer, der skal tages i betragtning ved vurderingen af eventuelle overskridelser af basisarealet, samt de nærmere regler for fastlæggelsen af sådanne overskridelser bør præciseres. Når der fastlægges et særskilt basisareal for majs, vandede arealer eller græsensilage, bør der fastsættes særlige regler for, hvilke arealer der skal tages i betragtning ved beregningen af den eventuelle overskridelse af det pågældende basisareal. Reglerne for fastlæggelsen af den eventuelle overskridelse af basisarealet bør sikre, at basisarealet altid overholdes. Det bør også fastsættes, hvordan overskridelsen af de maksimale garantiarealer for hård hvede skal beregnes. Proceduren for fastlæggelsen af overskridelser af loftet over betalingerne i henhold til artikel 102, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003 bør også fastlægges nærmere.
(36)
Når artikel 71 i forordning (EF) nr. 1782/2003 finder anvendelse, skal de pågældende producenter for at kunne opnå arealstøtte til markafgrøder udtage en del af arealet på deres bedrift af produktionen. Der bør fastsættes gennemførelsesbestemmelser, som kan sikre, at ordningen har den nødvendige effektivitet. Med henblik herpå bør det fastsættes, at de arealer, der tages i betragtning i forbindelse med jordudtagningen, svarer til dem, der er blevet taget i betragtning ved beregningen af det regionale basisareal. De »bælgplanteafgrøder«, der er nævnt i artikel 107, stk. 3, andet led, i forordning (EF) nr. 1782/2003, bør defineres.
(37)
Efter artikel 107, stk. 6, og med henblik på anvendelsen af artikel 66 i forordning (EF) nr. 1782/2003 bør der fastsættes nærmere regler om frivillig jordudtagning. Disse regler bør være i overensstemmelse med den generelle ordning, der er indført ved forordning (EF) nr. 1782/2003.
(38)
Kriterierne for berettigelse til præmier for får og geder, jf. afsnit IV, kapitel 11, i forordning (EF) nr. 1782/2003, og navnlig de dermed forbundne betingelser bør fastsættes.
(39)
I henhold til artikel 113, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003 ydes der præmie til gedekødsproducenter i bestemte områder af EF. De pågældende områder bør derfor fastlægges efter kriterierne i nævnte bestemmelse.
(40)
Efter artikel 114, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan landbrugere, hvis bedrift for mindst 50 % af det udnyttede landbrugsareals vedkommende er beliggende i ugunstigt stillede områder, opnå en tillægspræmie. I artikel 113, stk. 2, henvises der til de særlige geografiske områder, hvor gedekødsproducenterne opfylder betingelserne for at kunne opnå gedepræmie. Der bør fastsættes bestemmelser om en erklæring, som skal afgives af landbrugere, der opfylder disse kriterier, som dokumentation for, at mindst halvdelen af deres udnyttede landbrugsareal er beliggende i ugunstigt stillede områder eller i områder, hvor der kan opnås gedepræmie.
(41)
For at kunne kontrollere, om den betalte moderfårspræmie er korrekt, bør medlemsstaterne udarbejde en fortegnelse over landbrugere, der afsætter fåremælk eller fåremælksprodukter.
(42)
Med henblik på gennemførelsen af ordningen med individuelle lofter i henhold til artikel 116, 117 og 118 i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan de eksisterende administrative regler fortsat anvendes, navnlig hvad angår udnyttelsen af gratis opnåede præmierettigheder, herunder minimumsudnyttelse, midlertidig og endelig overdragelse af rettigheder, meddelelse om ændringer af det individuelle loft, og overførsel af rettigheder via den nationale reserve. Nogle af disse regler er særlige bestemmelser med henblik på behørigt begrundede undtagelsestilfælde, såsom, hvad angår udnyttelsen af rettigheder, mindre landbrugere og landbrugere, der deltager i ekstensiveringsprogrammer og førtidspensioneringsordninger, og, når det gælder overdragelse, præmierettigheder, der overtages ved arv, og tilfældet med landbrugere, der kun benytter offentlige eller fælles arealer til græsning.
(43)
Det påhviler Kommissionen at overvåge de nye ordninger, og den bør derfor have de fornødne oplysninger fra medlemsstaterne om gennemførelsen af præmiereglerne.
(44)
Der bør i givet fald fremsendes detaljerede oplysninger til Kommissionen om de nationale bestemmelser om og gennemførelsen af de supplerende betalinger.
(45)
I afsnit IV, kapitel 12, i forordning (EF) nr. 1782/2003 er der fastsat bestemmelser om betalinger for oksekød. Kriterierne herfor og navnlig betingelserne for ydelse af disse betalinger bør fastsættes.
(46)
Bestemmelserne om det regionale loft og om belægningsgraden betyder, at dyr, der er underlagt disse to foranstaltninger, ikke længere kan omfattes af en ansøgning om særlig præmie for samme aldersgruppe. Med hensyn til sæsonpræmien bør disse dyr anses for at være omfattet af den særlige præmie.
(47)
Det bør fastsættes, at det administrative dokument, der er fastsat i artikel 123, stk. 3, litra b), i forordning (EF) nr. 1782/2003, skal udfærdiges og udstedes på nationalt plan. For at der kan tages hensyn til de særlige forvaltnings- og kontrolvilkår i medlemsstaterne, bør der tillades forskellige udformninger af administrative dokumenter.
(48)
I artikel 123, stk. 3, litra a), og artikel 130, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 er det fastsat, at dyrene skal være holdt på bedriften i en periode, for at der kan ydes særlig præmie og slagtepræmie. Nævnte periode bør derfor defineres og fastlægges.
(49)
Betingelserne for ydelse af den særlige præmie ved slagtningen bør stemme overens med betingelserne for ydelse af slagtepræmien. De typer dokumenter, der skal følge dyret indtil slagtning, forsendelse eller eksport, bør anføres nærmere. For at der kan tages hensyn til den særlige måde, hvorpå der ydes præmie ved slagtning, bør aldersbetingelserne for stude samt præsentationstypen for slagtekroppe af voksent kvæg fastsættes.
(50)
Betingelserne for ydelse af sæsonpræmien bør fastsættes i overensstemmelse med betingelserne for ydelse af slagtepræmien. Kommissionen bør på grundlag af de foreliggende oplysninger afgøre, hvilke medlemsstater der opfylder betingelserne for at anvende denne præmieordning.
(51)
Begrebet ammeko, jf. artikel 125 i forordning (EF) nr. 1782/2003, bør defineres. I den forbindelse bør de samme racer som i Kommissionens forordning (EF) nr. 2342/1999 tages i betragtning. Desuden kan de eksisterende hovedkrav fortsat finde anvendelse, navnlig hvad angår den gennemsnitlige mælkeydelse og den supplerende nationale præmie.
(52)
De eksisterende administrative regler kan fortsat anvendes, navnlig med hensyn til de individuelle lofter, meddelelserne om de individuelle lofter og den nationale reserve, de gratis opnåede rettigheder, udnyttelsen af rettigheder, midlertidig og endelig overdragelse af rettigheder og overførsler via den nationale reserve.
(53)
Kommissionen bør på grundlag af de foreliggende oplysninger afgøre, hvilke medlemsstater der opfylder betingelserne for at anvende den særlige ordning, der er fastsat i artikel 129 i forordning (EF) nr. 1782/2003. De særlige betingelser for udbetaling af præmien bør fastlægges.
(54)
Det bør fastlægges, hvordan belægningsgraden beregnes. Der bør fastsættes en dato for, hvornår referencemængden for mælk skal tages i betragtning.
(55)
Ved beregningen af belægningsgraden i forbindelse med ordningen for betaling af ekstensiveringsbeløbet bør der tages hensyn til alle kreaturer på mindst seks måneder, der er til stede på bedriften. Dette forudsætter særlige bestemmelser for optælling af dyrene og en erklæring fra producenten om, at han deltager i ordningen. Der bør fastsættes bestemmelser om anvendelse af den elektroniske database, der omhandles i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1760/2000 af 17. juli 2000 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 820/97 (20).
(56)
Der bør tages skridt til at sikre, at ekstensiveringsbeløbet ikke udbetales til landbrugere, som kunstigt overholder de gennemsnitlige belægningsgrader, der kræves for udbetaling af ekstensiveringsbeløbet.
(57)
Procedurerne for afgørelse af, hvilke medlemsstater der på grundlag af de foreliggende oplysninger opfylder betingelserne i artikel 132, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003 for udbetaling af ekstensiveringsbeløbet for malkekøer, bør fastsættes. De særlige forudsætninger for ydelse af præmien bør fastlægges. Der bør fastsættes en minimumsperiode, hvori dyrene skal være holdt på bedriften.
(58)
Der bør fastsættes særlige bestemmelser for anvendelsen af reglerne om varighed, datoer og frister, hvad angår den periode, hvori dyrene skal være holdt på bedriften.
(59)
For at opnå en forenkling bør støtteansøgningen vedrørende »husdyr« som fastsat i det integrerede system betragtes som en ansøgning om slagtepræmien, for så vidt den omfatter alle de elementer, der berettiger til udbetaling af præmien, og dyret slagtes i den samme medlemsstat eller i en anden medlemsstat eller eksporteres.
(60)
Den elektroniske database, der omhandles i forordning (EF) nr. 1760/2000, bør kunne anvendes til at lette forvaltningen af slagtepræmien, for så vidt de pågældende medlemsstater mener, at databasen giver tilstrækkelig garanti for, at dataene for udbetaling af præmierne er nøjagtige.
(61)
Slagtepræmien for kalve er betinget af, at en maksimumsvægt overholdes. Der bør derfor fastsættes en standardpræsentation af slagtekroppen, som denne maksimumsvægt gælder for.
(62)
Der bør fremsendes detaljerede oplysninger til Kommissionen om de nationale bestemmelser om og gennemførelsen af de supplerende betalinger.
(63)
For at landbrugerne kan modtage betalinger hurtigst muligt, bør der fastsættes bestemmelser om udbetaling af forskud. I betragtning af de nationale eller regionale lofter bør det dog sikres, at forskuddet ikke overstiger den endelige betaling. Medlemsstaterne bør derfor have mulighed for at nedsætte forskudsprocentsatsen for de præmieordninger, der er underlagt nævnte lofter.
(64)
I forordning (EF) nr. 1782/2003 er der fastsat sanktioner for ulovlig anvendelse eller opbevaring af stoffer eller produkter, der ikke er tilladt ifølge den relevante veterinærlovgivning. Sanktionernes varighed i gentagelsestilfælde bør fastsættes af medlemsstaterne, der har bedre forudsætninger for at vurdere overtrædelsens alvor.
(65)
Der bør fastsættes en dato, der er bestemmende for de forhold, der skal tages i betragtning ved anvendelsen af ordningerne for den særlige præmie og ammekopræmien. For at sikre en effektiv og konsekvent forvaltning bør denne dato normalt være datoen for ansøgningens indgivelse. For den særlige præmie, der udbetales ved slagtning, bør der dog fastsættes særlige bestemmelser, så det undgås, at producenterne foretager overførsler fra det år til det andet for at opnå en større præmie. For slagtepræmiens vedkommende er slagte- eller udførselsdatoen en bedre indikation for, om de pågældende transaktioner rent faktisk er blevet gennemført.
(66)
Den vekselkurs, der gælder på dagen for den udløsende begivenhed for præmierne, bør fastsættes på en sådan måde, at det i princippet sikres, at disse præmier ikke undergår en brat ændring ved omregningen til national valuta som følge af vekselkursen på en enkelt dag.
(67)
Der bør fastsættes visse forpligtelser for medlemsstaterne, når det gælder meddelelser. For at lette fremsendelsen og analysen af dataene bør det fastsættes, at dataene skal forelægges i et ensartet format.
(68)
For at lette overgangen til den nye ordning er det nødvendigt at fastsætte overgangsbestemmelser med hensyn til kravet om mærkning og identifikation af dyr.
(69)
Ifølge artikel 143b i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 kan Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet (de nye medlemsstater) erstatte de direkte betalinger med en generel betaling (»den generelle aralbetalingsordning«). Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Polen og Slovakiet har truffet dette valg. Der bør derfor fastsættes gennemførelsesbestemmelser for den generelle arealbetalingsordning.
(70)
I henhold til artikel 143b, stk. 5, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003 og for at undgå forvaltning af et stort antal ansøgninger, der ville indebære betalinger pr. bedrift på under 50 EUR, har Tjekkiet, Estland, Letland, Litauen, Ungarn, Polen og Slovakiet anmodet om tilladelse til at fastsætte minimumsstørrelsen af det støtteberettigede areal pr. bedrift på et niveau, der ligger over 0,3 ha.
(71)
Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Polen og Slovakiet har anslået, hvor stor en del af deres udnyttede landbrugsareal der var holdt i god landbrugsmæssig stand pr. 30. juni 2003, og har foreslået, at det tilpasses i overensstemmelse med minimumsstørrelsen af det støtteberettigede areal pr. bedrift.
(72)
Ifølge artikel 143c i forordning (EF) nr. 1782/2003 har de nye medlemsstater mulighed for at supplere den direkte støtte til en landbruger med forbehold af Kommissionens tilladelse. De almindelige regler for anvendelsen af denne mulighed bør fastlægges.
(73)
Ifølge artikel 55, litra b), og artikel 107, stk. 3, første led, i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan der indrømmes udtagningsfritagelse, hvis det udtagne areal anvendes til produktion af råvarer til fremstilling i EF af produkter, som ikke direkte er bestemt til konsum eller foderbrug, forudsat at der anvendes effektive kontrolsystemer.
(74)
Dyrkning af sukkerroer, jordskokker eller cikorierødder bør tillades på udtagne arealer på visse vilkår. Der kan ikke ydes betalinger for disse afgrøder, da dette kan forstyrre sukkermarkedet. Det er dog nødvendigt at sørge for, at dyrkningen er i overensstemmelse med de regler, der gælder for anvendelse af udtagne arealer.
(75)
Betingelserne for, at der kan opnås adgang til denne ordning, bør fastlægges nærmere. Kravet om, at der indgås en kontrakt mellem producenten og enten opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed om de pågældende landbrugsråvarer, bør præciseres. De betingelser, der skal gælde, hvis forarbejdningen foretages af landbrugeren på bedriften, bør også fastlægges.
(76)
For at sikre, at punkt 7 i aftalememorandummet inden for rammerne af GATT mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om visse olieafgrøder, som er godkendt ved Rådets afgørelse 93/355/EF (21), efterkommes, må der fastsættes gennemførelsesbestemmelser for i givet fald at nedsætte den mængde biprodukter, der kan produceres til konsum eller foderbrug, hvis den samlede mængde af disse biprodukter årligt overstiger 1 mio. tons, udtrykt i sojamelsækvivalenter.
(77)
For at sikre, at råvaren forarbejdes til det tilsigtede slutprodukt, bør der stilles en sikkerhed af opkøberen eller første forarbejdningsvirksomhed, selv om støtten ydes til landbrugeren. Af hensyn til kontrolsystemets effektivitet bør antallet af forarbejdningsvirksomheder desuden begrænses.
(78)
Det er nødvendigt, at der klart skelnes mellem ansøgerens forpligtelser, der ophører ved leveringen af alle de høstede råvarer, og opkøberens eller den første forarbejdningsvirksomheds forpligtelser, for hvilke der stilles sikkerhed, og som begynder ved leveringen og ophører med den endelige forarbejdning af råvarerne til slutprodukter.
(79)
For visse transporter på EF's område af råvarer og deraf afledte produkter bør der foreligge et kontrolsystem, som indebærer anvendelse af erklæringer og T5-kontroleksemplarer, der udstedes i henhold til forordning (EØF) nr. 2454/93. Der bør forudses alternativ dokumentation i tilfælde af, at kontroleksemplar T5 ikke returneres til opkøbers eller første forarbejdningsvirksomheds myndighed af årsager, som ikke kan tilskrives sidstnævnte. For at støtteordningen kan fungere effektivt og forvaltes ordentligt, bør der fastsættes bestemmelser om kontrol.
(80)
Ud over kriterierne for støtteberettigelse til arealstøtten til humle i artikel 110o i forordning (EF) nr. 1782/2003 bør der fastlægges nogle yderligere kriterier for at sikre, at støtten ydes til arealer, hvor der dyrkes humle under normale dyrkningsvilkår. Begrebet areal »tilplantet med humle« bør defineres på EF-plan, så det sikres, at de arealer, som den supplerende betaling ydes for, beregnes på samme måde. Det er nødvendigt at fastsætte, hvordan det samlede beløb, som hver medlemsstat har til rådighed til de supplerende betalinger, fordeles på de støtteberettigede arealer.
(81)
Der bør sættes en frist for, hvornår de anerkendte humleproducentsammenslutninger skal anvende betalingen, når det gælder foranstaltningerne i artikel 7, stk. 1, litra a) til d), i Rådets forordning (EØF) nr. 1696/71 af 26. juli 1971 om den fælles markedsordning for humle (22), og Kommissionen bør underrettes om, hvordan betalingen er anvendt. Beløb, som ikke er anvendt inden for en bestemt periode, bør tilbagebetales. Det er nødvendigt at fastsætte, hvordan det samlede beløb, som hver medlemsstat har til rådighed til betalingen til anerkendte humleproducentsammenslutninger, fordeles.
(82)
De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Direkte Betalinger -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL 1
ANVENDELSESOMRÅDE OG ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Emne og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastsættes der gennemførelsesbestemmelser til følgende støtteordninger, som er fastsat i afsnit IV og IVa i forordning (EF) nr. 1782/2003:
a)
særlig kvalitetspræmie for hård hvede, jf. afsnit IV, kapitel 1, i nævnte forordning
b)
præmie for proteinafgrøder, jf. afsnit IV, kapitel 2, i nævnte forordning
c)
afgrødespecifik betaling for ris, jf. afsnit IV, kapitel 3, i nævnte forordning
d)
arealbetaling for nødder, jf. afsnit IV, kapitel 4, i nævnte forordning
e)
støtte til energiafgrøder, jf. afsnit IV, kapitel 5, i nævnte forordning
f)
støtte til stivelseskartofler, jf. afsnit IV, kapitel 6, i nævnte forordning
g)
mælkepræmie og tillægsbetalinger, jf. afsnit IV, kapitel 7, i nævnte forordning.
h)
særlig regionalstøtte til markafgrøder, jf. afsnit IV, kapitel 8, i nævnte forordning
i)
støtte til frø, jf. afsnit IV, kapitel 9, i nævnte forordning
j)
arealstøtte til markgrøder, jf. afsnit IV, kapitel 10, i nævnte forordning
k)
præmier for får og geder, jf. afsnit IV, kapitel 11, i nævnte forordning
l)
betalinger for oksekød, jf. afsnit IV, kapitel 12, i nævnte forordning
m)
støtte til bælgplanter, jf. afsnit IV, kapitel 13, i nævnte forordning
n)
enkeltbetalingsordningen, jf. artikel 143b i nævnte forordning
o)
supplerende nationale direkte betalinger, jf. artikel 143c i nævnte forordning
p)
arealstøtte til humle, jf. afsnit IV, kapitel 10d, i nævnte forordning.
2. Ved denne forordning fastsættes der gennemførelsesbestemmelser for anvendelsen af udtagne arealer til produktion af råvarer som led i enkeltbetalingsordningen, jf. afsnit III i forordning (EF) nr. 1782/2003, og som led i arealstøtten til markafgrøder, jf. afsnit IV, kapitel 10, i nævnte forordning.
Artikel 2
Betingelser for betaling
1. De direkte betalinger i henhold til artikel 1, litra a), b), c), e), h), i), j), m) og p), pr. afgrødetype ydes kun for de arealer, der er omfattet af en ansøgning vedrørende mindst 0,3 ha, idet størrelsen af hver dyrket parcel ikke må være mindre end den minimumsstørrelse, som medlemsstaten har fastlagt inden for den grænse, der er fastsat i artikel 14, stk. 4, i forordning (EF) nr. 796/2004.
For Maltas vedkommende ydes de direkte betalinger i henhold til artikel 1, litra a), b), c), e), h), i), j), m) og p), pr. afgrødetype kun for de arealer, der er omfattet af en ansøgning vedrørende mindst 0,1 ha, idet størrelsen af hver dyrket parcel ikke må være mindre end den minimumsstørrelse, som medlemsstaten har fastlagt inden for den grænse, der er fastsat i artikel 14, stk. 4, i forordning (EF) nr. 796/2004.
2. De direkte betalinger i henhold til artikel 1, litra a), b), c), h) og j), ydes kun for arealer, der er tilsået fuldt ud, og hvor alle normale dyrkningsbetingelser er blevet respekteret i overensstemmelse med lokale normer.
Når det gælder den særlige kvalitetspræmie for hård hvede i henhold til afsnit IV, kapitel 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 og arealstøtten til markafgrøder i henhold til afsnit IV, kapitel 10, i nævnte forordning, er afgrøder dyrket på arealer, som er tilsået fuldt ud, og som dyrkes i overensstemmelse med lokale normer, men ikke når blomstringsstadiet på grund af usædvanlige vejrforhold, der anerkendes som sådanne af den pågældende medlemsstat, dog fortsat støtteberettigede, forudsat at de pågældende arealer ikke anvendes til noget andet formål frem til dette vækststadium.
3. I et givet år må der ikke indgives mere end én ansøgning om arealstøtte som led i en ordning, der finansieres i henhold til artikel 1, stk. 2, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 (23), for en dyrket parcel.
Dog kan der for en dyrket parcel, der for det samme år er omfattet af en ansøgning om:
a)
særlig kvalitetspræmie for hård hvede i henhold til afsnit IV, kapitel 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 eller præmie for proteinafgrøder i henhold til afsnit IV, kapitel 2, i nævnte forordning, indgives en ansøgning om støtte til markafgrøder i henhold til afsnit IV, kapitel 10, i forordning (EF) nr. 1782/2003
b)
afgrødespecifik betaling for ris i henhold til afsnit IV, kapitel 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003 eller præmie for proteinafgrøder i henhold til afsnit IV, kapitel 2, i nævnte forordning, indgives en ansøgning om støtte til frø i henhold til afsnit IV, kapitel 9, i forordning (EF) nr. 1782/2003
c)
støtte til energiafgrøder i henhold til afsnit IV, kapitel 5, i forordning (EF) nr. 1782/2003, indgives en ansøgning om arealstøtte til markafgrøder i henhold til afsnit IV, kapitel 10, i forordning (EF) nr. 1782/2003 med jf. dog artikel 90, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, eller afgrødespecifik betaling for ris i henhold til afsnit IV, kapitel 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003
d)
støtte til markafgrøder i henhold til afsnit IV, kapitel 10, i forordning (EF) nr. 1782/2003, indgives en ansøgning om støtte til frø i henhold til afsnit IV, kapitel 9, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
4. Til arealer, der anvendes til produktion af råvarer som omhandlet i artikel 55, litra b), og artikel 107, stk. 3, første led, i forordning (EF) nr. 1782/2003 eller dyrkes som led i ordningen for støtte til energiafgrøder i henhold til afsnit IV, kapitel 5, i nævnte forordning, kan der ikke ydes EF-støtte som omhandlet i afsnit II, kapitel VIII, i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 (24) med undtagelse af støtte i forbindelse med omkostningerne ved tilplantning med hurtigtvoksende arter, jf. samme forordnings artikel 31, stk. 3, andet afsnit.
Råvarer som omhandlet i artikel 55, litra b), og artikel 107, stk. 3, første led, i forordning (EF) nr. 1782/2003, der er dyrket på udtagne arealer, samt de slutprodukter, mellemprodukter og biprodukter, der fremstilles heraf, kan ikke være omfattet af foranstaltninger, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, i henhold til artikel 1, stk. 2, litra a) og b), i forordning (EF) nr. 1258/1999.
5. I forbindelse med præmien for proteinafgrøder i henhold til afsnit IV, kapitel 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003 og arealstøtten til markafgrøder i henhold til afsnit IV, kapitel 10, i nævnte forordning forstås ved »sødlupiner« de lupinsorter, der giver frø, som ikke indeholder over 5 % bitre frø. Indholdet af bitre frø beregnes ved hjælp af den test, der er anført i bilag I til nærværende forordning.
Artikel 3
Meddelelser
Medlemsstaterne sender Kommissionen følgende oplysninger ad elektronisk vej:
a)
senest den 15. september det pågældende år: de arealer eller, når det gælder mælkepræmien og tillægsbetalingen i henhold til artikel 95 og 96 i forordning (EF) nr. 1782/2003, de mængder, for hvilke der er ansøgt om støtte for det pågældende kalenderår, i givet fald underinddelt efter delbasisareal
b)
senest den 31. oktober det pågældende år: endelige oplysninger om de i litra a) nævnte arealer eller mængder under hensyntagen til den allerede foretagne kontrol
c)
senest den 31. juli det følgende år: de endelige oplysninger i forbindelse med de arealer eller mængder, for hvilke støtten rent faktisk er blevet udbetalt for det pågældende år, efter fradrag af arealnedsættelserne i henhold til afsnit IV, kapitel 1, i forordning (EF) nr. 796/2004, hvis det er relevant.
Arealerne udtrykkes i hektar afrundet til to decimaler. Mængderne udtrykkes i tons afrundet til tre decimaler.
Artikel 4
Nedsættelseskoefficient
1. Koefficienten for nedsættelse af arealet i de i artikel 75, artikel 78, stk. 2, artikel 82, artikel 85, artikel 89, stk. 2, artikel 98, artikel 143 og artikel 143b, stk. 7, i forordning (EF) nr. 1782/2003 nævnte tilfælde eller for nedsættelse af mængderne tillige med de objektive kriterier i det i nævnte forordnings artikel 95, stk. 4, nævnte tilfælde fastsættes senest den 15. november det pågældende år på grundlag af de oplysninger, der er meddelt i henhold til artikel 3, litra b), i nærværende forordning.
2. I de i artikel 75, artikel 82, artikel 85, artikel 95, stk. 4, artikel 98, artikel 143 og artikel 143b, stk. 7, i forordning (EF) nr. 1782/2003 nævnte tilfælde meddeler medlemsstaterne senest den 1. december det pågældende år Kommissionen den anvendte nedsættelseskoefficient og i det i samme forordnings artikel 95, stk. 4, nævnte tilfælde de anvendte objektive kriterier.
KAPITEL 2
SÆRLIG KVALITETSPRÆMIE FOR HÅRD HVEDE
Artikel 5
Screening af sorter
1. De medlemsstater, der er nævnt i artikel 74, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, opstiller listen over de sorter af hård hvede, som den særlige kvalitetspræmie i henhold til artikel 72 i nævnte forordning kan ydes for, efter den metode til screening af sorter, der er fastsat i stk. 2 til 5 i denne artikel.
2. Mindst hvert andet år identificerer medlemsstaterne mindst to repræsentative sorter. De repræsentative sorter er de sorter af hård hvede, der hyppigst certificeres.
3. Medlemsstaterne analyserer sorterne af hård hvede ud fra følgende kvalitetsparametre og vægter hvert parameter som følger:
a)
proteinindhold (40 %)
b)
glutenkvalitet (30 %)
c)
indeks for gule pigmenter (20 %)
d)
rumvægt eller tusindkornsvægt (10 %).
Summen af gennemsnitsværdierne af kvalitetsparametrene i første afsnit, litra a) til d), multipliceret med den anførte procentsats er sorternes kvalitetsindeks.
I en periode på mindst to år sammenligner medlemsstaterne kvalitetsindekserne for sorterne af hård hvede med kvalitetsindekserne for de repræsentative sorter på regionalt plan. De sorter, der skal undersøges, er dem, der er registreret i hver enkelt medlemsstats nationale sortsliste, bortset fra de sorter, for hvilke der ikke foreligger analyseresultater for de sidste tre år, fordi de ikke længere anvendes eller certificeres.
Med henblik herpå beregner medlemsstaterne på grundlag af gennemsnitskvalitetsindekset, der sættes til 100 for de repræsentative sorter, for hvert af kvalitetsparametrene i første afsnit, litra a) til d), procentsatsen for de øvrige sorter af hård hvede i forhold til indekset på 100. Den særlige kvalitetspræmie for hård hvede kan kun ydes for sorter af hård hvede med et indeks på mindst 98.
4. En medlemsstat kan udelukke sorter med et gennemsnitstab af glassethed på over 27 % fra listen over støtteberettigede sorter.
5. Sorter, der er registreret i en anden medlemsstats nationale sortsliste, kan også undersøges til konstatering af, om de er støtteberettigede.
Artikel 6
Analysemetoder
1. Analysemetoderne for proteinindhold, rumvægt og tab af glassethed er dem, der er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 824/2000 (25).
2. Indekset for gule pigmenter måles efter ICC 152-metoden eller en tilsvarende anerkendt metode.
3. Glutenkvaliteten måles efter ICC 158-metoden eller efter ICC 151-metoden.
Artikel 7
Mængden af certificeret frø
Inden den 1. oktober året forud for det år, for hvilket den særlige kvalitetspræmie for hård hvede ydes, fastsætter medlemsstaterne den minimumsmængde frø certificeret i henhold til direktiv 66/402/EØF (26), der skal anvendes i overensstemmelse med de nuværende dyrkningsmetoder i det pågældende produktionsområde.
Artikel 8
Offentliggørelser og meddelelser
1. Listen over udvalgte sorter, hvortil der kan ydes særlig kvalitetspræmie for hård hvede på nationalt eller regionalt plan, offentliggøres af medlemsstaterne for vintersorter senest den 1. oktober og for forårssorter senest den 31. december i året forud for det år, for hvilket præmien ydes.
2. Senest en måned efter de datoer, der er fastsat i stk. 1, sender medlemsstaterne Kommissionen den i stk. 1 nævnte liste og, hvis der er foretaget en ændring, oplysning om minimumsmængden af certificeret frø, der skal anvendes.
Artikel 9
Gyldighedsperiode
1. Den særlige kvalitetspræmie for hård hvede kan ydes for de sorter, der er optaget på den i artikel 8, stk. 1, nævnte liste, i perioder på fem år fra datoen for deres første optagelse på listen.
2. Den periode, hvori en sort er støtteberettiget, kan forlænges med en periode på fem år på grundlag af resultaterne af de kvalitetsanalyser, der udføres i løbet af det andet og tredje år af den femårige periode, hvori sorten er støtteberettiget.
Artikel 10
Overgangsforanstaltninger
1. Medlemsstaterne offentliggør listen over udvalgte sorter, for hvilke der kan ydes særlig kvalitetspræmie for hård hvede for 2005, senest den 1. oktober 2004 for vintersorternes vedkommende og senest den 31. december 2004 for forårssorternes vedkommende.
2. Medlemsstaterne opstiller den i stk. 1 nævnte liste ved fra listen over sorter, der er registreret i den nationale sortsliste, at fjerne de sorter, der ikke blev certificeret i 2003 og 2004, og dem, der ikke opfylder mindst to af følgende parametre:
a)
et proteinindhold på mindst 11,5 %
b)
en rumvægt på mindst 78 kg/hl eller en tusindkornsvægt på mindst 42 g
c)
et tab af glassethed på højst 27 %
d)
et glutenindhold på mindst 10 %.
3. Listerne over sorter, som præmien kan ydes for i 2005 og 2006, kan omfatte sorter, der figurer på en anden medlemsstats liste over udvalgte sorter på grundlag af resultaterne af de kvalitetsanalyser, der er udført af denne anden medlemsstat.
KAPITEL 3
PRÆMIE FOR PROTEINAFGRØDER
Artikel 11
Blanding af korn og proteinafgrøder
I regioner, hvor proteinafgrøder traditionelt sås blandet med korn, betales præmien for proteinafgrøder efter anmodning herom fra ansøgeren, hvis han over for den pågældende medlemsstats ansvarlige myndigheder kan godtgøre, at proteinafgrøderne er fremherskende i blandingen. Den særlige regionalstøtte til markafgrøder i henhold til artikel 98 i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan ikke ydes for de pågældende arealer.
KAPITEL 4
AFGRØDESPECIFIK BETALING FOR RIS
Artikel 12
Frister for såning
For at kunne komme i betragtning for den afgrødespecifikke betaling for ris skal det anmeldte areal tilsås senest:
a)
den 30. juni forud for den pågældende høst i Spanien og Portugal
b)
den 31. maj i de øvrige producentmedlemsstater, der er nævnt i artikel 80, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Når det gælder Fransk Guyana, skal arealerne dog for hver af de to cykler tilsås senest den 31. december og den 30. juni forud for hver af dem, og den afgrødespecifikke betaling for ris ydes på grundlag af gennemsnittet af de arealer, der tilsås for hver af de to cykler.
Artikel 13
Nedsættelseskoefficient
Nedsættelseskoefficienten for den afgrødespecifikke betaling for ris, der er nævnt i artikel 82 i forordning (EF) nr. 1782/2003, beregnes i henhold til bilag II til nærværende forordning.
Artikel 14
Meddelelser
1. I henhold til artikel 3 giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om følgende:
a)
senest den 15. september:
i)
listen over de sorter, der er registreret i den nationale sortsliste, klassificeret efter kriterierne i bilag I, punkt 2, til Rådets forordning (EF) nr. 1785/2003 (27)
ii)
de tilsåede arealer, for hvilke der er indgivet ansøgninger om afgrødespecifik betaling for ris, efter rissort og efter basisareal og delbasisareal, i overensstemmelse med modellen i bilag III, del A, til nærværende forordning, herunder overskridelserne af basisarealerne og delbasisarealerne;
b)
senest den 31. oktober i overensstemmelse med modellen i bilag III, del B, ændringerne af de tilsåede arealer, for hvilke der er indgivet ansøgninger om afgrødespecifik betaling for ris i henhold til stk. (a);
c)
senest den 31. juli i overensstemmelse med modellen i bilag III, del C, oplysningerne om de tilsåede arealer, for hvilke den afgrødespecifikke betaling for ris blev udbetalt for det foregående produktionsår, beregnet efter den metode, der er fastlagt i bilag II.
2. Når det gælder Fransk Guyana, afgives oplysningerne om de tilsåede arealer på grundlag af gennemsnittet af de arealer, der er tilsået i løbet af de to cykler.
3. Medlemsstaterne kan årligt ændre underinddelingen af deres basisareal eller basisarealer i delbasisarealer og de objektive kriterier, som disse underinddelinger er baseret på. De underretter Kommissionen herom senest den 15. maj forud for den pågældende høst.
KAPITEL 5
AREALBETALING FOR NØDDER
Artikel 15
Betingelser, der skal opfyldes for at komme i betragtning for EF-støtte
1. Ved anvendelsen af dette kapitel forstås ved »plantage« et homogent og sammenhængende med nøddetræer tilplantet areal, der ikke omfatter andre afgrøder eller beplantninger, og som udgør en geografisk helhed. Enkeltstående træer eller en enkelt række nøddetræer, der er plantet langs veje eller andre afgrøder, betragtes ikke som en plantage.
Uanset første afsnit kan medlemsstaterne tillade tilstedeværelse af andre træer end nøddetræer inden for en grænse svarende til 10 % af det antal træer, der er fastsat i stk. 3. Desuden kan medlemsstaterne tillade tilstedeværelse af kastanjetræer, hvis antallet af træer i henhold til stk. 3 overholdes for de støtteberettigede nøddetræers vedkommende.
2. Arealbetalingen i henhold til artikel 83 i forordning (EF) nr. 1782/2003 ydes kun for plantager, der producerer nødder og opfylder betingelserne i stk. 3 og 4 i denne artikel på den dato, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 11 i forordning (EF) nr. 796/2004.
Når det gælder plantager, hvor der dyrkes forskellige typer nødder, og når støtten differentieres alt efter, hvilke produkter der er tale om, er det støtteberettigelsesbetingelserne og støtteniveauet for den fremherskende nøddetype, der er gældende.
3. Mindste arealstørrelse for plantager er 0,10 ha.
Antallet af nøddetræer pr. ha plantage skal mindst være:
i)
125 for hasselnødder
ii)
50 for mandler
iii)
50 for valnødder
iv)
50 for pistacienødder
v)
30 for johannesbrød.
4. Medlemsstaterne kan efter objektive kriterier fastsætte en mindste arealstørrelse og trætæthed, som er større end den, der er fastsat i stk. 3, for at tage hensyn til de pågældende arealers og produktioners særlige karakteristika.
Artikel 16
Betingelser, der skal opfyldes for at komme i betragtning for national støtte
Artikel 15 gælder for den nationale støtte, der er fastsat i artikel 87 i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Medmindre andet følger af artikel 87 i forordning (EF) nr. 1782/2003, kan en medlemsstat opstille yderligere kriterier for støtteberettigelse, forudsat at disse kriterier er i overensstemmelse med støtteordningens mål for miljøet og landdistrikterne og på det samfundsmæssige og økonomiske område og ikke medfører forskelsbehandling af producenterne. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at kontrollere, at landbrugerne overholder disse kriterier for støtteberettigelse.
Artikel 17
Meddelelser
1. Følgende meddeles Kommissionen af medlemsstaterne, under alle omstændigheder inden datoen for indgivelse af ansøgning, som fastsættes af medlemsstaterne i henhold til artikel 11 i forordning (EF) nr. 796/2004, og senest:
a)
den 31. marts: de højere niveauer og kriterierne i henhold til artikel 15, stk. 4, og de yderligere kriterier i henhold til artikel 16
b)
den 15. maj: størrelsen af arealbetalingen pr. produkt og/eller det ændrede nationale garantiareal (»NGA«), når medlemsstaten differentierer støtten i henhold til artikel 83, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
2. Eventuelle ændringer af de oplysninger, der skal meddeles Kommissionen i henhold til stk. 1, vedrører det følgende år og meddeles straks Kommissionen af den pågældende medlemsstat sammen med de objektive kriterier, der ligger til grund for ændringen.
Artikel 18
Overgangsforanstaltninger
1. Medlemsstaterne kan afgøre, om og på hvilke betingelser forbedringsplanerne i henhold til artikel 86, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan bringes til ophør inden tidspunktet for deres normale udløb og de pågældende arealer bliver støtteberettigede som led i den ordning, der er fastsat i afsnit IV, kapitel 4, i nævnte forordning.
2. Ved fastsættelsen af de i stk. 1 nævnte betingelser sørger medlemsstaterne for:
a)
at planen først bringes til ophør, når en årlig periode er helt afsluttet
b)
at planens oprindelige mål er blevet opfyldt på en for medlemsstaten tilfredsstillende måde.
KAPITEL 6
STØTTE TIL STIVELSESKARTOFLER
Artikel 19
Støtteberettigelse
Støtten til stivelseskartofler i henhold til artikel 93 i forordning (EF) nr. 1782/2003 ydes til kartofler, der er omfattet af en dyrkningskontrakt som omhandlet i artikel 3 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2236/2003 (28), på grundlag af kartoflernes nettovægt, bestemt efter en af de metoder, der er beskrevet i bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 2235/2003 (29), og de leverede kartoflers stivelsesindhold, i overensstemmelse med satserne i bilag II til nævnte forordning.
Der ydes ingen støtte til stivelseskartofler for kartofler, hvis stivelsesindhold er på under 13 %, medmindre artikel 5, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 2236/2003 finder anvendelse.
Artikel 20
Minimumspris
Støtten til stivelseskartofler er betinget af, at der fremlægges dokumentation for, at der er betalt en pris frit fabrik, som mindst svarer til den, der er nævnt i artikel 4a i forordning (EF) nr. 1868/94, i overensstemmelse med satserne i bilag II til forordning (EF) nr. 2235/2003.
Artikel 10, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2236/2003 finder anvendelse.
Artikel 21
Betaling
1. Medmindre andet følger af artikel 28 i forordning (EF) nr. 1782/2003, udbetales støtten til stivelseskartofler til landbrugerne af den medlemsstat, på hvis område kartoffelstivelsen er fremstillet, for alle de mængder, der i produktionsåret er leveret til stivelsesfabrikanten, senest fire måneder efter den dato, på hvilken dokumentationen i henhold til artikel 20 i nærværende forordning blev fremlagt, såfremt betingelserne i henhold til artikel 19 i nærværende forordning er opfyldt.
2. Medlemsstaterne kan fra den 1. december i produktionsåret yde forskud baseret på de delmængder stivelseskartofler, som landbrugerne har leveret til stivelsesfabrikanten i det pågældende produktionsår. Hver forskudsbetaling ydes for den leverede mængde stivelseskartofler, for hvilken der er forelagt dokumentation i henhold til artikel 20 og betingelserne i henhold til artikel 19 er opfyldt.
3. Den omregningskurs, der skal anvendes for at udtrykke støtten til stivelseskartofler i national valuta, er den, der er anvendt i henhold til artikel 20 i forordning (EF) nr. 2236/2003.
KAPITEL 7
MÆLKEPRÆMIE OG TILLÆGSBETALING
Artikel 22
Tilfælde af inaktivitet
1. Når en fysisk eller juridisk person med en individuel referencemængde ikke har opfyldt betingelserne i henhold til artikel 5, litra c), i forordning (EF) nr. 1788/2003 i den periode på tolv måneder, der slutter den 31. marts det pågældende år, udbetales der ingen mælkepræmier og tillægsbetalinger for det pågældende år, medmindre vedkommende inden ansøgningsfristens udløb over for den ansvarlige myndighed godtgør, at produktionen er blevet optaget.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse i tilfælde af force majeure og i behørigt begrundede tilfælde, der midlertidigt influerer på de pågældende producenters produktionskapacitet og anerkendes som sådanne af den ansvarlige myndighed.
KAPITEL 8
STØTTE TIL ENERGIAFGRØDER
AFDELING 1
Definitioner
Artikel 23
Definitioner
Ved anvendelsen af dette kapitel forstås ved:
a)
»ansøger«: en landbruger, som dyrker de arealer, der omhandles i artikel 88 i forordning (EF) nr. 1782/2003, for at opnå den i nævnte artikel omhandlede støtte
b)
»første forarbejdningsvirksomhed«: en bruger af landbrugsråvarer, der foretager den første forarbejdning for at opnå et eller flere af de produkter, der omhandles i artikel 88, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
AFDELING 2
Kontrakt
Artikel 24
Anvendelse af råvarer
1. Alle landbrugsråvarer med undtagelse af sukkerroer kan dyrkes på de arealer, der er omfattet af støtten i henhold til artikel 88 i forordning (EF) nr. 1782/2003, på betingelse af, at de primært er bestemt til anvendelse i produktionen af de energiprodukter, der er nævnt i stk. 2 i samme artikel.
Den økonomiske værdi af de energiprodukter, der er fremkommet ved forarbejdning af råvarer, skal, bestemt efter vurderingsmetoden i artikel 39, stk. 3, være højere end værdien af alle andre produkter, der er bestemt til andre formål og er fremkommet ved den samme forarbejdning.
2. De i stk. 1 nævnte råvarer skal være omfattet af en kontrakt i henhold til artikel 90 i forordning (EF) nr. 1782/2003 indgået på de betingelser, der er fastsat i denne afdeling.
3. Ansøgeren leverer alle høstede råvarer til en første forarbejdningsvirksomhed, der overtager dem og sørger for, at en tilsvarende mængde af disse råvarer anvendes inden for EF til fremstilling af et eller flere af de energiprodukter, der er nævnt i artikel 88, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Hvis den første forarbejdningsvirksomhed anvender den faktisk høstede råvare til fremstilling af mellemprodukter eller biprodukter, kan den anvende en tilsvarende mængde af disse mellemprodukter eller biprodukter til fremstilling af et eller flere af de slutprodukter, der omhandles i første afsnit.
I det i andet afsnit nævnte tilfælde skal den første forarbejdningsvirksomhed give den myndighed, over for hvilken sikkerheden er stillet, meddelelse herom. Når en sådan tilsvarende mængde anvendes i en anden medlemsstat end den, hvor råvaren er høstet, giver de pågældende medlemsstaters ansvarlige myndigheder hinanden nærmere oplysninger om denne transaktion.
4. I henhold til de nationale bestemmelser om kontraktforhold kan den første forarbejdningsvirksomhed uddelegere opkøbet af råvaren hos den landbruger, der ansøger om støtten, til tredjemand. Den befuldmægtigede handler i forarbejdningsvirksomheden navn og på vegne af forarbejdningsvirksomheden, der er eneansvarlig, når det gælder de i dette kapitel fastsatte forpligtelser.
Artikel 25
Fravigelser
1. Uanset artikel 24, stk. 2 og 3, kan medlemsstaterne give ansøgeren tilladelse til:
a)
at anvende hurtigtvoksende skovtræer henhørende under KN-kode ex 0602 90 41 eller samtlige mængder høstet korn eller oliefrø henhørende under KN-kode 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 og 1206 00 99:
i)
som brændstof til opvarmning på landbrugsbedriften
ii)
til energi- eller biobrændstofproduktion på landbrugsbedriften
b)
på sin bedrift at forarbejde alle de høstede råvarer til biogas henhørende under KN-kode 2711 29 00.
2. I de i stk. 1 nævnte tilfælde skal ansøgeren:
a)
forpligte sig til ved en erklæring, der træder i stedet for den i artikel 26 nævnte kontrakt, direkte at anvende eller forarbejde den råvare, der er omfattet af erklæringen; artikel 26 til 40 finder tilsvarende anvendelse på disse tilfælde
b)
lade hele den høstede råvare veje af et organ eller en virksomhed, der er udpeget af medlemsstaten, og føre særskilt regnskab over den anvendte råvare og de produkter og biprodukter, der fremkommer ved forarbejdningen; når det gælder korn og oliefrø samt halm, og når hele planten anvendes, kan vejningen dog erstattes af en måling af råvarens rumfang.
3. Medlemsstater, der anvender stk. 1, indfører passende kontrolforanstaltninger for at sikre, at råvaren anvendes direkte på bedriften eller forarbejdes til biogas henhørende under KN-kode 2711 29 00.
4. Korn og oliefrø, der anvendes i henhold til stk. 1, litra a), skal denatureres efter den metode, som medlemsstaten har fastsat. Medlemsstaterne kan tillade, at olie, der fremstilles ved forarbejdning af oliefrø i henhold til stk. 1, litra a), nr. ii), denatureres i stedet for selve oliefrøene, forudsat at denne denaturering finder sted umiddelbart efter, at frøene er forarbejdet til olie, og at det kontrolleres, hvad frøene anvendes til.
Artikel 26
Kontrakt
1. Ansøgeren forelægger den myndighed, han sorterer under, en kontrakt, han har indgået med en første forarbejdningsvirksomhed, som bilag til sin støtteansøgning.
2. Ansøgeren skal sikre, at kontrakten indeholder følgende:
a)
kontrahenternes navn og adresse
b)
kontraktens løbetid
c)
arterne af alle de pågældende råvarer og for hver art arealets størrelse
d)
alle betingelser, der gælder for leveringen af de forventede mængder råvarer
e)
tilsagn om, at forpligtelserne i artikel 24, stk. 3, vil blive overholdt
f)
oplysning om de planlagte primære slutanvendelser for råvaren; for hver af disse slutanvendelser skal betingelserne i artikel 24, stk. 1, og artikel 39, stk. 3, være opfyldt.
3. Ansøgeren sørger for, at kontrakten indgås i rette tid, således at den første forarbejdningsvirksomhed kan indgive en genpart af kontrakten til den myndighed, ansøgeren sorterer under, inden for de frister, der er fastsat i artikel 34, stk. 1
4. Medlemsstaterne kan af hensyn til kontrollen kræve, at den enkelte ansøger kun må indgå én leveringskontrakt pr. råvare.
AFDELING 3
Ændring og ophævelse af kontrakten
Artikel 27
Ændring og ophævelse af kontrakten
Hvis kontrahenterne ændrer eller ophæver kontrakten, efter at ansøgeren har indgivet en støtteansøgning, kan ansøgeren kun opretholde sin ansøgning om støtte, hvis han senest på den dato, der er sat som frist for ændring af ansøgningen om støtte i den pågældende medlemsstat, giver den ansvarlige myndighed meddelelse om ændringen eller ophævelsen, så den fornødne kontrol kan foretages.
Artikel 28
Usædvanlige omstændigheder
Hvis ansøgeren meddeler den myndighed, han sorterer under, at han på grund af usædvanlige omstændigheder er ude af stand til at levere hele eller en del af den råvare, der er anført i kontrakten, kan denne myndighed efter at have fået tilstrækkeligt bevis for disse usædvanlige omstændigheder tillade ændringer af kontrakten, som forekommer berettigede, eller tillade, at kontrakten ophæves, jf. dog artikel 27.
Hvis ændringen af kontrakten medfører en indskrænkning af de arealer, der er omfattet af kontrakten, eller hvis kontrakten ophæves, mister ansøgeren retten til den i dette kapitel nævnte støtte for de arealer, der udgår af kontrakten.
Artikel 29
Ændringer af de endelige anvendelsesformål
Medmindre andet følger af artikel 27 kan den første forarbejdningsvirksomhed ændre de planlagte primære endelige anvendelsesformål for de råvarer, der er nævnt i artikel 26, stk. 2, litra f), når de af en kontrakt omfattede råvarer er blevet leveret til den og betingelserne i artikel 31, stk. 1, og i artikel 34, stk. 3, første afsnit, er opfyldt.
Ændringer af de endelige anvendelsesformål foretages under overholdelse af de betingelser, der er fastsat i artikel 24, stk. 1, andet afsnit, og artikel 39, stk. 3.
Den første forarbejdningsvirksomhed underretter forinden den myndighed, den sorterer under, så den nødvendige kontrol kan foretages.
AFDELING 4
Repræsentative udbytter og mængder, der skal leveres
Artikel 30
Repræsentative udbytter
Hvert år fastlægger medlemsstaterne efter en passende procedure de repræsentative udbytter, der skal opnås, og underretter ansøgerne herom.
Artikel 31
Mængder, der skal leveres
1. Ansøgeren anmelder den samlede mængde høstede råvarer med angivelse af arter til den myndighed, han sorterer under, og anfører mængderne af leverede råvarer, og til hvem han har leveret dem.
2. Den mængde, som ansøgeren leverer til den første forarbejdningsvirksomhed, skal mindst svare til det repræsentative udbytte.
I behørigt begrundede tilfælde kan medlemsstaterne dog undtagelsesvis acceptere, at denne mængde ligger op til 10 % under det repræsentative udbytte.
I tilfælde, hvor den ansvarlige myndighed har tilladt, at kontrakten ændres eller ophæves, jf. artikel 28, kan den desuden i det omfang, det forekommer berettiget, nedsætte den mængde, ansøgeren har pligt til at levere ifølge første afsnit.
AFDELING 5
Betingelser for betaling af støtten
Artikel 32
Betaling
1. Støtten kan udbetales til ansøgeren, inden råvaren forarbejdes. Denne betaling finder dog kun sted, hvis den råvaremængde, der skal leveres i henhold til dette kapitel, er blevet leveret til den første forarbejdningsvirksomhed, og hvis:
a)
den i artikel 31, stk. 1, nævnte erklæring er afgivet
b)
en genpart af kontrakten er indgivet til den myndighed, den første forarbejdningsvirksomhed sorterer under, jf. artikel 34, stk. 1, og betingelserne i artikel 24, stk. 1, er opfyldt
c)
den ansvarlige myndighed har modtaget dokumentation for fuldstændig sikkerhedsstillelse efter artikel 35, stk. 2
d)
den myndighed, der varetager udbetalingen, for hver enkelt ansøgning har kontrolleret, at betingelserne i artikel 26 er opfyldt.
2. For toårige afgrøder, hvor råvaren først høstes og dermed først leveres i løbet af andet dyrkningsår, foretages der udbetaling i hvert af de to år, der følger efter datoen for kontraktens indgåelse, jf. artikel 26, forudsat at de ansvarlige myndigheder konstaterer:
a)
at forpligtelserne i henhold til stk. 1, litra b), c) og d), i denne artikel er opfyldt fra første dyrkningsår
b)
at forpligtelserne i henhold til stk. 1, litra a), i denne artikel er opfyldt, og at oplysningerne i henhold til artikel 34, stk. 3, første afsnit, er afgivet i andet dyrkningsår.
Der foretages kun betaling for det første dyrkningsår, hvis de ansvarlige myndigheder har fået forelagt bevis for, at den sikkerhed, der er fastsat i artikel 35, stk. 2, er stillet. For andet dyrkningsår er betalingen ikke betinget af en sikkerhedsstillelse.
3. Når der er tale om en permanent eller flerårig afgrøde, udbetales støtten hvert år fra datoen for kontraktens indgåelse. Betingelserne i stk. 2 finder tilsvarende anvendelse.
AFDELING 6
Kontrakt og ansøgers og første forarbejdningsvirksomheds forpligtelser
Artikel 33
Antal forarbejdningsvirksomheder
Energiprodukter må højst produceres af to forarbejdningsvirksomheder.
Artikel 34
Kontrakt og ansøgers og første forarbejdningsvirksomheds forpligtelser
1. Den første forarbejdningsvirksomhed indgiver en genpart af kontrakten til den myndighed, den sorterer under, senest på den sidste dato for forelæggelse af støtteansøgninger i den pågældende medlemsstat for det pågældende år.
Hvis ansøgeren og den første forarbejdningsvirksomhed ændrer eller ophæver kontrakten inden den i artikel 27 nævnte dato i et givet år, skal den første forarbejdningsvirksomhed indgive en genpart af den ændrede eller ophævede kontrakt til den myndighed, den sorterer under, senest på denne dato.
2. Den første forarbejdningsvirksomhed forelægger den myndighed, den sorterer under, de nødvendige oplysninger om den pågældende forarbejdningskæde, især hvad angår priserne og de tekniske forarbejdningskoefficienter, der tjener til at bestemme, hvor store mængder slutprodukter der kan produceres, jf. artikel 40, stk. 1.
3. Efter at have overtaget råvaren fra ansøgeren underretter den første forarbejdningsvirksomhed den myndighed, den sorterer under, om den modtagne mængde råvarer med angivelse af arter, navn og adresse på den kontraherende part, der har leveret råvaren, leveringssted og kontraktreference inden for en frist, der fastsættes af medlemsstaterne, således at betaling kan finde sted inden for den periode, der er anført i artikel 28 i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Hvis den første forarbejdningsvirksomheds medlemsstat er en anden end den, hvor råvaren er dyrket, giver den myndighed, den første forarbejdningsvirksomhed sorterer under, den myndighed, ansøgeren sorterer under, meddelelse om den samlede mængde råvarer, der er leveret, inden for fyrre arbejdsdage efter modtagelsen af de oplysninger, der er nævnt i første afsnit.
AFDELING 7
Sikkerhedsstillelser
Artikel 35
Den første forarbejdningsvirksomheds sikkerhedsstillelse
1. Den første forarbejdningsvirksomhed stiller den fulde sikkerhed i henhold til stk. 2 over for den myndighed, den sorterer under, senest på den dato, der er sat som sidste frist for indgivelse af betalingsansøgninger for det pågældende år i den pågældende medlemsstat.
2. Sikkerheden beregnes for hver råvare på grundlag af en sats på 60 EUR pr. ha multipliceret med det samlede areal, der er omfattet af en kontrakt underskrevet af den pågældende første forarbejdningsvirksomhed, og som er anvendt til produktion af råvaren.
3. Er kontrakten blevet ændret eller ophævet, jf. artikel 27 eller 28, tilpasses sikkerheden i forhold hertil.
4. En procentdel af sikkerheden frigives for hver råvare, forudsat at den myndighed, den første forarbejdningsvirksomhed sorterer under, har fået bevis for, at den pågældende mængde råvarer er blevet forarbejdet i overensstemmelse med artikel 26, stk. 2, litra f), i givet fald under hensyntagen til eventuelle ændringer i henhold til artikel 29.
Artikel 36
Primære og underordnede krav
1. Følgende forpligtelser udgør primære krav, jf. artikel 20 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 (30):
a)
forpligtelsen til hovedsageligt at forarbejde råvaremængderne til de i kontrakten anførte slutprodukter. Råvarerne skal være forarbejdet inden den 31. juli i det andet år efter høståret
b)
forpligtelsen til at vedlægge produkterne et kontroleksemplar T5 i overensstemmelse med artikel 37 og 38 i nærværende forordning.
2. Følgende forpligtelser, der påhviler den første forarbejdningsvirksomhed, udgør underordnede krav, jf. artikel 20 i forordning (EØF) nr. 2220/85:
a)
forpligtelsen til at overtage hele den råvaremængde, ansøgeren leverer, jf. artikel 24, stk. 3, i nærværende forordning
b)
forpligtelsen til at indgive en genpart af kontrakten, jf. artikel 34, stk. 1, i nærværende forordning
c)
forpligtelsen til at forelægge oplysningerne i henhold til artikel 34, stk. 3, første afsnit, i nærværende forordning
d)
forpligtelsen til at stille sikkerhed, jf. artikel 35, stk. 1, i nærværende forordning.
AFDELING 8
Dokumenter, der skal foreligge ved salg, overdragelse eller levering til en anden medlemsstat eller ved eksport
Artikel 37
Kontroleksemplar T5
Hvis den første forarbejdningsvirksomhed sælger eller overdrager mellemprodukter, der er omfattet af en kontrakt i henhold til artikel 26, til en forarbejdningsvirksomhed i en anden medlemsstat, skal produktet ledsages af et kontroleksemplar T5, der er udstedt i henhold til forordning (EØF) nr. 2454/93.
Rubrik 104 i kontroleksemplar T5 forsynes under »Anden« med en af følgende angivelser:
-
Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el articulo 26 del Reglamento (CE) no 1973/2004 de la Comisión;
-
Použito pro zpracování nebo dodávku v souladu s článkem 26 nařízení Komise (ES) 1973/2004
-
Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 26 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004
-
Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 26 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 der Kommission zu verwenden
-
Προς χρήση για μεταποίηση ή παράδοση σύμφωνα με το άρθρο 26 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1973/2004 της Επιτροπής
-
To be used for processing or delivery in accordance with Article 26 of Commission Regulation (EC) No 1973/2004
-
Kasutamiseks töötlemisel või tarnimisel vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1973/2004 artiklile 26
-
À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de l'article 26 du règlement (CE) no 1973/2004 de la Commission
-
Da consegnare o trasformare conformemente all'articolo 26 del regolamento (CE) n. 1973/2004 della Commissione
-
Izmantot pārstrādei vai piegādei saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 1973/2004 26. panta nosacījumiem
-
Naudoti perdirbimui arba pristatymui pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 1973/2004 26 straipsnio nuostatas
-
A Bizottság 2004/1973/EK rendelete szerint feldolgozásra, vagy átadásra használandó
-
Te gebruiken voor verwerking of aflevering overeenkomstig artikel 26 van Verordening (EG) nr. 1973/2004 van de Commissie
-
Do wykorzystania w procesie przetwórstwa bądź do dostawy zgodnie z postanowieniami zawartymi w art. 26 rozporządzenia Komisji (WE) nr 1973/2004
-
A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 26 do Regulamento (CE) n.o 1973/2004 da Comissão
-
Na spracovanie alebo dodávku v súlade s článkom 26 nariadenia Komisie (ES) č. 1973/2004
-
Se uporablja za predelavo ali dostavo v skladu s členom 26 Uredbe Komisije (ES) št. 1973/2004
-
Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 26 artiklan mukaisesti
-
Används till bearbetning eller leverans i enlighet med artikel 26 i kommissionens förordning (EG) nr 1973/2004.
Artikel 38
Alternativer til kontroleksemplar T5
Hvis kontroleksemplar T5 af årsager, som ikke kan tilskrives den første forarbejdningsvirksomhed, ikke returneres til det afgangssted, der henhører under det organ, som er ansvarlig for kontrollen i den medlemsstat, hvor den første forarbejdningsvirksomhed er etableret, to måneder efter udløbet af den frist, der i artikel 36, stk. 1, litra a), er fastsat for forarbejdningen af råvarer, kan følgende dokumenter accepteres som alternativer til kontroleksemplar T5:
a)
købsfakturaerne på mellemprodukterne
b)
erklæringer fra den anden forarbejdningsvirksomhed, hvori den endelige forarbejdning af råvarerne til energiprodukter i henhold til artikel 88 i forordning (EF) nr. 1782/2003 bekræftes
c)
attesterede fotokopier fra den anden forarbejdningsvirksomhed af regnskabsdokumenter, der dokumenterer, at forarbejdningen har fundet sted.
AFDELING 9
Kontrol
Artikel 39
Registre
1. Medlemsstatens ansvarlige myndighed fastsætter, hvilke registre forarbejdningsvirksomheden skal føre, og den hyppighed, hvormed de skal føres, som mindst skal være en gang om måneden.
Disse registre skal mindst omfatte følgende:
a)
mængderne af de forskellige råvarer, der er købt til forarbejdning
b)
de mængder råvarer, der er forarbejdet, samt mængderne og typerne af slutprodukter og biprodukter, som er fremstillet heraf
c)
svind ved forarbejdningen
d)
destruerede mængder og en begrundelse for destruktionen
e)
mængden og typen af produkter, som forarbejdningsvirksomheden har solgt eller overdraget, og de opnåede priser
f)
i givet fald navn og adresse på den efterfølgende forarbejdningsvirksomhed.
2. Den myndighed, som den første forarbejdningsvirksomhed sorterer under, kontrollerer, at den forelagte kontrakt opfylder betingelserne i artikel 24, stk. 1. Hvis betingelserne ikke er opfyldt, underrettes den myndighed, som ansøgeren sorterer under.
3. For at kunne beregne den økonomiske værdi af de produkter, der er nævnt i artikel 24, stk. 1, sammenligner de ansvarlige myndigheder på grundlag af oplysningerne i henhold til artikel 34, stk. 2, summen af alle energiprodukternes værdi med summen af værdien af alle andre produkter, der er bestemt til andre anvendelsesformål og er fremkommet ved den samme forarbejdning. Hver værdi skal svare til den relevante mængde multipliceret med gennemsnittet af de priser ab fabrik, der blev registreret det foregående produktionsår. Hvis disse priser ikke foreligger, bestemmer de ansvarlige myndigheder de relevante priser, navnlig på grundlag af oplysningerne i henhold til artikel 34, stk. 2.
Artikel 40
Kontrol i forarbejdningsvirksomheder
1. De ansvarlige myndigheder i de medlemsstater, hvor forarbejdningen finder sted, kontrollerer, at artikel 24, stk. 1, er overholdt, i mindst 25 % af de forarbejdningsvirksomheder, der er etableret på deres område, udvalgt på grundlag af en risikoanalyse. Denne kontrol skal mindst omfatte følgende:
a)
en sammenligning af summen af alle energiprodukternes værdi med summen af værdien af alle andre produkter, der er bestemt til andre anvendelsesformål og fremkommet ved den samme forarbejdning
b)
en analyse af forarbejdningsvirksomhedens produktionssystem, der omfatter fysisk kontrol og kontrol af handelsdokumenter, for, når det gælder forarbejdningsvirksomheden, at kontrollere, at der er overensstemmelse mellem leverancerne af råvarer, slutprodukter og biprodukter.
Med henblik på den i første afsnit, litra b), nævnte kontrol baserer de ansvarlige myndigheder sig navnlig på de tekniske forarbejdningskoefficienter for de pågældende råvarer. Hvis EF-forskrifterne indeholder bestemmelser om tilsvarende koefficienter i forbindelse med eksport, anvendes de. Hvis det ikke er tilfældet, men der findes andre koefficienter i EF-forskrifterne, anvendes disse koefficienter. I alle andre tilfælde anvendes de koefficienter, der er almindeligt anerkendte inden for forarbejdningsindustrien.
2. Når det gælder de i artikel 25 nævnte forarbejdninger, foretages der kontrol hos 10 % af ansøgerne, som udvælges på grundlag af en risikoanalyse under hensyntagen til:
a)
støttebeløb
b)
antallet af landbrugsparceller og det areal, der er omfattet af en støtteansøgning
c)
udviklingen i forhold til det foregående år
d)
kontrolresultaterne fra tidligere år
e)
andre parametre, som skal fastlægges af medlemsstaterne baseret på de forelagte erklæringers repræsentativitet.
3. Hvis der ved den i stk. 2 nævnte kontrol konstateres uregelmæssigheder i mindst 3 % af tilfældene, foretager den ansvarlige myndighed supplerende kontrol i årets løb og forhøjer som følge deraf den procentdel landbrugere, som skal undergå kontrol på stedet det følgende år.
4. Hvis det er fastsat, at visse elementer af kontrollen i henhold til stk. 1 og 2 kan gennemføres på grundlag af en stikprøve, skal stikprøven give garanti for, at kontrollen er af et sådant omfang, at den er pålidelig og repræsentativ.
5. Der udarbejdes en kontrolrapport om hver kontrol på stedet, som underskrives af inspektøren, og hvori der i enkeltheder redegøres for den udførte kontrol. Denne rapport skal navnlig indeholde oplysninger om følgende:
a)
dato for kontrollen
b)
de tilstedeværende personer
c)
den periode, som kontrollen dækker
d)
de anvendte kontrolmetoder, herunder, hvis det er relevant, en henvisning til prøveudtagningsmetoderne
e)
resultaterne af kontrollen.
Artikel 41
Produktion af hamp
Bestemmelserne vedrørende hamp i artikel 29 i Kommissionens forordning (EF) nr. 795/2004 (31) og artikel 33 i forordning (EF) nr. 796/2004 finder anvendelse.
Artikel 42
Yderligere foranstaltninger og gensidig bistand
1. Medlemsstaterne træffer alle yderligere foranstaltninger, der er nødvendige for at anvende dette kapitel korrekt, og yder hinanden den fornødne bistand i forbindelse med den i dette kapitel fastsatte kontrol. Hvis dette kapitel ikke indeholder bestemmelser om de relevante nedsættelser og udelukkelser, kan medlemsstaterne vedtage passende nationale sanktioner over for markedsdeltagere, der er involveret i proceduren for ydelse af støtte.
2. I det omfang, det er nødvendigt eller er foreskrevet i dette kapitel, yder medlemsstaterne hinanden gensidig bistand for at sikre en effektiv kontrol og for at sikre, at ægtheden af forelagte dokumenter og nøjagtigheden af de udvekslede oplysninger kan efterprøves.
AFDELING 10
Udelukkelse fra støtten til energiafgrøder og vurdering
Artikel 43
Udelukkelse af råvarer fra støtten til energiafgrøder og mindste dyrkede areal
1. Medlemsstaterne kan udelukke enhver råvare fra støtten til energiafgrøder, hvis denne råvare skaber problemer med hensyn til kontrol, folkesundhed, miljøet eller strafferetten eller giver anledning til en nedsat procentsats leverede energiprodukter.
2. For råvarer som omhandlet i artikel 24 kan medlemsstaterne fastsætte et mindste dyrket areal.
Artikel 44
Vurdering
Inden den 15. oktober efter udgangen af det år, for hvilket støtten ydes, tilsender medlemsstaterne Kommissionen alle de oplysninger, der er nødvendige for at vurdere støtten til energiafgrøder.
Oplysningerne skal navnlig omfatte:
a)
arealerne for hver råvareart
b)
mængderne af hver type råvare, slutprodukt og biprodukt med angivelse af, hvilken type råvare der er anvendt
c)
de foranstaltninger, der er truffet i henhold til artikel 25
d)
de råvarer, der er udelukket fra støtten til energiafgrøder, jf. artikel 43, stk. 1, og de mindste dyrkede arealer, jf. artikel 43, stk. 2.
KAPITEL 9
SÆRLIG REGIONALSTØTTE TIL MARKAFGRØDER
Artikel 45
Frist for såning
For at kunne omfattes af den særlige regionalstøtte til markafgrøder, jf. artikel 98 i forordning (EF) nr. 1782/2003, skal det anmeldte areal være tilsået på en dato, der fastsættes af medlemsstaterne, og som ikke må ligge efter den 15. juni.
KAPITEL 10
STØTTE TIL FRØ
Artikel 46
Certificeret frø
Når artikel 99 i forordning (EF) nr. 1782/2003 finder anvendelse, ydes støtten for produktion af basisfrø og officielt certificeret frø som defineret i direktiv 66/401/EØF, 66/402/EØF og 2002/57/EF, der opfylder normerne og betingelserne i nævnte direktiver, jf. artikel 47 til 50 i nærværende forordning.
Artikel 47
Produktion af frø
1. Frøene skal:
a)
enten være produceret i henhold til en dyrkningskontrakt, som er indgået mellem et frøfirma eller en avler og en frøproducent
b)
eller direkte være produceret af frøfirmaet eller avleren, idet denne produktion attesteres ved en dyrkningserklæring.
2. De i stk. 1 nævnte frøfirmaer og frøavlere skal være godkendt eller registreret af medlemsstaterne. En medlemsstats godkendelse eller registrering gælder i hele EF.
3. Et frøfirma eller en avler, der formerer eller lader formere frø i en anden medlemsstat end den, hvor godkendelsen eller registreringen i henhold til stk. 2 har fundet sted, skal efter anmodning herom give sidstnævnte medlemsstats ansvarlige myndigheder alle nødvendige oplysninger med henblik på kontrol af støtteberettigelse.
Artikel 48
Støtteberettigelse på en medlemsstats område
Hver medlemsstat yder kun støtte for frø, der er høstet på dens område i løbet af det kalenderår, hvor produktionsåret, som støtten er fastsat for, begynder.
Støtten ydes til alle frøavlere på betingelser, der sikrer lige behandling af støttemodtagerne, uanset hvor de er etableret i EF.
Artikel 49
Handel med frø
Der ydes kun støtte på betingelse af, at frøene er blevet afsat af støttemodtageren til såning senest den 15. juni i året efter høsten. Ved »afsat« forstås: lagerført, frembudt eller udbudt til salg, salg eller levering til en anden person.
Artikel 50
Sorter af Cannabis sativa L.
De sorter af Cannabis sativa L., hvortil der kan ydes støtte i henhold til artikel 99, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, er dem, der er opført i bilag II til forordning (EF) nr. 796/2004.
KAPITEL 11
AREALSTØTTE TIL MARKAFGRØDER
AFDELING 1
Almindelige bestemmelser for berettigelse til arealstøtte til markafgrøder
Artikel 51
Støtteberettigede arealer
1. Ved anvendelsen af artikel 10 i forordning (EF) nr. 1782/2003 forstås ved:
a)
»permanente græsarealer«: permanente græsarealer som defineret i artikel 2, nr. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004
b)
»permanente afgrøder«: permanente afgrøder som defineret i artikel 2, litra c), i Kommissionens forordning (EF) nr. 795/2004.
2. Ved anvendelsen af artikel 108, stk. 1, i forordning (E) nr. 1782/2003 er permanente græsarealer i 2003:
a)
arealer, som en landbruger anmeldte som permanente græsarealer i sin støtteansøgning for 2003
og
b)
arealer, som en landbruger ikke anmeldte i sin støtteansøgning for 2003, medmindre det kan godtgøres, at de pågældende arealer ikke var permanente græsarealer i 2003.
3. I henhold til artikel 108, stk. 3, i forordning (E) nr. 1782/2003 kan medlemsstaterne kun fravige stk. 1 i nævnte artikel på følgende betingelser:
a)
for arealer, som er omfattet af et omstruktureringsprogram, der defineres som »en offentligt pålagt ændring af en bedrifts struktur og/eller støtteberettigede areal«, træffer medlemsstaterne foranstaltninger til at forhindre en væsentlig forøgelse af det samlede landbrugsareal, hvortil der kan ydes arealstøtte til markafgrøder; foranstaltningerne kan især bestå i, at arealer, der tidligere var berettigede, i stedet klassificeres som ikke-berettigede; arealer, som medlemsstaterne for nylig har erklæret berettigede som led i et omstruktureringsprogram, kan ikke overstige det areal, der for nylig er erklæret ikke-berettiget med over 5 %
b)
ved offentlig intervention, når en landbruger på grund af sådanne foranstaltninger begynder at dyrke afgrøder på arealer, der ikke tidligere blev betragtet som berettigede til arealstøtte til markafgrøder, for at fortsætte sin normale landbrugsvirksomhed, og hvis den pågældende foranstaltning bevirker, at arealer, der oprindelig var støtteberettigede, ophører med at være det, kan medlemsstaterne hverken midlertidigt eller permanent forøge deres samlede støtteberettigede landbrugsareal med over 0,1 % af deres samlede basisareal
c)
når landbrugerne kan give relevante og objektive grunde til, at arealer, der ikke er berettigede til arealstøtte til markafgrøder, skal udskiftes med støtteberettigede arealer på bedriften, kontrollerer medlemsstaterne, at der ikke er nogen gyldige grunde til at afslå en sådan udskiftning, navnlig hvad angår miljørisici, og dokumenterer i en plan, der forelægges for Kommissionen, at det samlede støtteberettigede areal stadig er det samme; udskiftningen må under ingen omstændigheder medføre en forøgelse af det samlede støtteberettigede areal på bedriften; medlemsstaterne fastsætter en ordning med forudgående meddelelse om og godkendelse af sådanne udskiftninger.
Artikel 52
Betingelser for betaling
Medmindre andet følger af artikel 2, ydes der kun arealstøtte til markafgrøder for arealer:
a)
der ligger i regioner, som er erklæret klimatisk og landbrugsmæssigt egnet til dyrkning af markafgrøder; medlemsstaterne kan bestemme, at en region ikke er egnet til dyrkning af bestemte markafgrøder
b)
hvor afgrøden passes, i hvert fald indtil blomstringens begyndelse, under normale vækstvilkår.
Når det gælder hård hvede, skal afgrøderne desuden dyrkes efter de lokale normer mindst indtil den 30. juni, medmindre de høstes ved fuld modenhed inden denne dato.
Artikel 53
Regionalt beløb
1. Hvis en producents arealer, der er berettigede til arealstøtte til markafgrøder, ligger i flere produktionsregioner, er det beliggenheden, der er afgørende for, hvilket beløb der skal udbetales for de enkelte arealer, som indgår i ansøgningen.
2. De medlemsstater, der anvender en særskilt ordning for majs i regioner, hvor majs især er beregnet til ensilering, kan for alle majsarealer i de pågældende regioner anvende det udbytte, der gælder for foderkorn i regionen.
AFDELING 2
Særlige bestemmelser for visse markafgrøder
Artikel 54
Græsensilage
1. Ved anvendelsen af artikel 100, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003 forstås ved »græsensilage« den afgrøde, der dyrkes på arealer, som hovedsagelig er tilsået med græsser, der høstes grønne mindst en gang om året med henblik på konservering i lukket miljø ved anaerob fermentering.
Der kan ikke ydes arealstøtte til arealer, der er registreret med henblik på produktion af certificeret græsfrø i overensstemmelse med direktiv 66/401/EØF i det pågældende produktionsår.
2. Bestemmelserne i dette kapitel bortset fra betingelsen vedrørende blomstring i artikel 52, stk. 1, litra b), gælder for græsensilage.
3. I de medlemsstater, der fastsætter et særlig areal for græsensilage, jf. bilag IV, er landbrugerne berettigede til arealstøtte til græsensilage.
Artikel 55
Hård hvede
1. Ansøgninger om støtte i form af det supplement og den særlige støtte for hård hvede, der er fastsat i artikel 105 i forordning (EF) nr. 1782/2003, kan kun tages i betragtning:
a)
hvis der forelægges en ansøgning om arealstøtte, jf. artikel 101 i forordning (EF) nr. 1782/2003, for det samme antal hektar med hård hvede
b)
hvis der anvendes en minimumsmængde såsæd, som er certificeret i henhold til direktiv 66/402/EØF.
2. Inden den 1. oktober i året forud for det år, for hvilket støtten ydes, fastsætter medlemsstaterne den minimumsmængde certificeret såsæd, der skal anvendes i henhold til almindelig dyrkningspraksis i den pågældende medlemsstat, og underretter landbrugerne herom.
Artikel 56
Hør og hamp bestemt til fiberproduktion
1. Arealbetalingen for hør og hamp bestemt til fiberproduktion er betinget af:
a)
at der indgives en kopi af kontrakten eller tilsagnet, jf. artikel 106, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, senest den 15. september i det år, for hvilket betalingen ydes, eller en tidligere dato, der fastsættes af medlemsstaten
b)
at der anvendes frø af følgende sorter:
i)
for hør bestemt til fiberproduktion de sorter, der er opført i bilag V den 15. maj i det år, hvor hvilket betalingen ydes
ii)
for hamp bestemt til fiberproduktion de sorter, der er opført i bilag II til forordning (EF) nr. 796/2004 den 15. maj i det år, for hvilket betalingen ydes, og er certificeret i henhold til direktiv 2002/57/EF (32).
2. Med henblik på ydelse af arealbetalingen for hamp bestemt til fiberproduktion kan medlemsstaterne fastlægge, hvilken minimumssåningsdosis der er forenelig med god dyrkningspraksis, når det gælder hamp.
Artikel 57
Frist for såning
Uanset artikel 109 i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan medlemsstaterne udsætte fristen for tilsåning til senest den 15. juni for de afgrøder, der er opført i bilag VIII til nærværende forordning, og i de områder, der afgrænses af de pågældende medlemsstater, og som ligger i de regioner, der er anført i nævnte bilag.
AFDELING 3
Basisarealer, referenceudbytter og lofter
Artikel 58
Vandede og ikke-vandede arealer
1. Hvis der i regionaliseringsplanerne i henhold til artikel 103 i forordning (EF) nr. 1782/2003 er fastsat forskellige udbytter i for vandede og ikke-vandede arealer, fastsætter medlemsstaterne regler, så det kan bestemmes, hvorvidt et areal er vandet i løbet af et produktionsår. Reglerne skal omfatte:
a)
en liste over de markafgrøder, til hvilke der kan ydes arealstøtte efter satsen for det vandede udbytte
b)
en beskrivelse af det vandingsudstyr, som landbrugeren skal råde over; dette udstyr skal stå i forhold til det pågældende areal og gøre det muligt at tilføre de vandmængder, der er nødvendige for at sikre planternes normale udvikling i hele vækstperioden
c)
en angivelse af vandingsperioden.
2. Stk. 1 anvendes ikke, hvis vanding er et historisk kendetegn ved parcellerne, der gør det muligt at skelne dem fra andre og registrere dem, som fx. produktionsregionerne »Regadio« i Spanien.
Artikel 59
Overskridelse af basisarealet
1. Med henblik på bestemmelse af en eventuel overskridelse af de regionale basisarealer, jf. artikel 102 i forordning (EF) nr. 1782/2003, tager den pågældende medlemsstats ansvarlige myndighed hensyn til:
a)
det regionale basisareal, der er fastsat i bilag IV til nærværende forordning
b)
summen af de arealer, for hvilke der er ansøgt om arealstøtte til de enkelte afgrøder, inklusive, hvis artikel 71 i forordning (EF) nr. 1782/2003 finder anvendelse, den dermed forbundne obligatoriske jordudtagning.
Frivilligt udtagne arealer henregnes til andre arealer end vandede arealer, arealer til majs og/eller arealer til græsensilage.
2. Når summen af de arealer, for hvilke der er indgivet støtteansøgninger, skal fastslås, tages der ikke hensyn til arealer eller dele deraf, som er omfattet af ansøgninger, der ved den administrative kontrol viser sig at være klart uberettigede.
Der tages i givet fald hensyn til det areal, der faktisk er konstateret under kontrollen på stedet, jf. artikel 23 i forordning (EF) nr. 1782/2003.
3. Arealer, der er tilsået med markafgrøder i henhold til afsnit IV, kapitel 10, i forordning (EF) nr. 1782/2003 og har tjent som begrundelse for støtteansøgninger i henhold til afsnit IV, kapitel 12, i nævnte forordning, lægges til summen af de arealer, for hvilke der er indgivet ansøgninger, justeret i henhold til stk. 2.
4. Overskridelsen af basisaralet beregnes efter skemaet i bilag VI.
Artikel 60
Overskridelse af loftet over arealet med hård hvede
1. Med henblik på bestemmelse af en eventuel overskridelse af loftet over arealet til dyrkning af hård hvede, som supplementet til arealbetalingen i henhold til artikel 105, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan udbetales for, tager medlemsstaternes ansvarlige myndigheder hensyn til summen af de arealer, for hvilke der er indgivet ansøgninger om supplementet til arealbetalingen for hård hvede, justeret i henhold til artikel 59, stk. 2, i nærværende forordning og, hvis det er relevant, nedsat i henhold til artikel 102 i forordning (EF) nr. 1782/2003.
2. Stk. 1 finder anvendelse ved betemmelsen af en eventuel overskridelse af loftet over de arealer, der er berettiget til den særlige støtte for hård hvede, jf. artikel 105, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Artikel 61
Definitiv procentsats for overskridelse af arealer og nedsættelseskoefficient
1. Hvis der konstateres en overskridelse af de arealer, der er nævnt i artikel 59 og 60, beregner den pågældende medlemsstat senest den 31. oktober det pågældende år den definitive overskridelsesprocent med to decimaler.
2. Den definitive overskridelsesprocent anvendes til beregning af, hvor meget det støtteberettigede areal skal reduceres forholdsmæssigt med henblik på:
a)
arealstøtten til markafgrøder i henhold til artikel 102, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003
b)
supplementet og den særlige støtte for hård hvede i henhold til artikel 105 i forordning (EF) nr. 1782/2003 og efter anvendelse af artikel 102, stk. 1, i nævnte forordning.
Artikel 62
Delbasisarealer
Ved anvendelsen af artikel 102, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1782/2003 bestemmer og meddeler medlemsstaterne senest den 15. september i det år, for hvilket arealstøtten anvendes, Kommissionen følgende:
a)
det nationale basisareal, som skal underopdeles
b)
de kriterier, på grundlag af hvilke medlemsstaten har fastlagt delbasisarealerne
c)
delbasisarealerne (antal, navn og størrelse)
d)
de nærmere regler for koncentration af de foranstaltninger, der finder anvendelse i tilfælde af overskridelse.
Artikel 63
Loftet over summen af betalinger
Ved bestemmelsen af en eventuel overskridelse af loftet over betalingerne og den hertil svarende nedsættelseskoefficient, jf. artikel 102, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, tager medlemsstaternes ansvarlige myndigheder hensyn til den forholdsmæssige nedsættelse af de støtteberettigede arealer i henhold til artikel 102, stk. 1, og artikel 105, stk. 2, i nævnte forordning.
AFDELING 4
Udtagning
Artikel 64
Definition
Ved anvendelsen af artikel 107, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 forstås ved »udtagning«, at et areal, for hvilket der kan ydes arealbetalinger i henhold til artikel 108 i forordning (EF) nr. 1782/2003, tages ud af produktionen.
Artikel 65
Betingelser
1. Artikel 32 i forordning (EF) nr. 795/2004 finder anvendelse.
2. Uanset artikel 107, stk. 9, i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan Malta for årene 2005 og 2006 fastsætte minimumsstørrelsen af udtagne arealer til under 0,1 ha og 10 m bredde.
Artikel 66
Regional opdeling
1. Støtteansøgninger som omhandlet i afsnit II i forordning (EF) nr. 1782/2003 opdeles efter region i overensstemmelse med den regionaliseringsplan, der er nævnt i artikel 103 i samme forordning.
2. En ansøgning om arealbetaling i en given produktionsregion skal modsvares af en jordudtagningserklæring for mindst det samme antal hektar i samme produktionsregion.
3. Medlemsstaterne kan fravige stk. 2 efter objektive kriterier.
4. Uanset stk. 2 kan den obligatoriske jordudtagning i forbindelse med en ansøgning om arealbetaling:
a)
i Spanien for bedrifter, der ligger i »Secano«- eller »Regadio«-produktionsregionerne, helt eller delvis foretages i »Secano«-regionen
b)
helt eller delvis foretages i en anden produktionsregion, såfremt de arealer, der skal udtages, ligger i produktionsregioner, som støder op til de regioner, hvor de dyrkede arealer er beliggende.
5. Ved anvendelsen af stk. 3 og 4 justeres det areal, der skal udtages, for at tage hensyn til forskellen mellem de udbytter, der lægges til grund for betalingen for jordudtagning i de pågældende regioner. Anvendelsen af nærværende stykke må dog ikke medføre en formindskelse af det antal hektar, der skal udtages for at overholde udtagningsforpligtelsen.
Artikel 67
Bælgplanteafgrøder
1. Ved anvendelsen af artikel 107, stk. 3, andet led, i forordning (EF) nr. 1782/2003 forstås ved dyrkning af »bælgplanter« tilsåning af arealer med en eller flere arter af de foderbælgplanter, der er opført i bilag VII til nærværende forordning. Såning sammen med korn og/eller græsser er tilladt på betingelse af:
a)
at arealet primært er tilsået med foderbælgplanter
b)
at særskilt høst ikke er mulig.
Såfremt der ifølge specifikke regionale miljønormer, som er fastsat af medlemsstaterne for økologiske afgrøder, er fastsat en grænse for det areal, der må tilsås med foderbælgplanter, betragtes betingelsen i litra a) vedrørende arealer, der primært er tilsået med foderbælgplanter, som opfyldt, hvis mindst 85 % af den af medlemsstaterne fastsatte grænse er overholdt.
2. For arealer, hvor bælgplanteafgrøder som omhandlet i stk. 1 er støtteberettigede i perioden 15. januar til 31. august efter den støtteordning, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 1786/2003 (33), ydes der ikke arealbetalinger.
Artikel 68
Betalinger for frivilligt udtagne arealer
Ved anvendelsen af artikel 107, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1782/2003 skal medlemsstaterne, hvis artikel 66 i nævnte forordning finder anvendelse, tillade landbrugerne at udtage op til mindst 10 % af det areal, for hvilket der indgives ansøgning om aralbetaling til markafgrøder, og som ikke anvendes til at opnå betalingsrettigheder for jordudtagning. En medlemsstat kan fastsætte en højere procentsats, der er afpasset efter de særlige forhold og sikrer en tilstrækkelig udnyttelse af landbrugsarealerne.
Grundbeløbet for frivillig jordudtagning udgør 63,00 EUR/t fra produktionsåret 2005/06. Hvis der er fastsat forskellige udbytter for vandede og ikke-vandede arealer, finder udtagningsbetalingerne for ikke-vandede arealer anvendelse.
Medlemsstaterne træffer foranstaltninger, der er i overensstemmelse med de frivilligt udtagne arealers særlige beskaffenhed, for at sikre, at de holdes i god landbrugs- og miljømæssig tilstand, og at miljøet beskyttes.
AFDELING 5
Meddelelser
Artikel 69
Meddelelser
1. Medlemsstaterne sender Kommissionen oplysningerne i henhold til bilag IX i det deri beskrevne standardiserede format efter produktionsregion, basisareal og land i henhold til tidsplanen i artikel 3.
2. Når der konstateres overskridelser af de i artikel 59 og 60 nævnte arealer, fastsætter den pågældende medlemsstat omgående og senest den 15. november det pågældende år den definitive overskridelsesprocent og meddeler den til Kommissionen senest den 1. december det pågældende år. De data, der er lagt til grund for beregningen af overskridelsesprocenten for et basisareal, meddeles ved hjælp af skemaet i bilag VI.
3. Såfremt overskridelsesprocenten fordeles i overensstemmelse med artikel 102, stk. 5, og artikel 105, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, meddeler medlemsstaten Kommissionen denne fordeling senest den 15. november.
4. Hvis artikel 63 finder anvendelse, meddeler den pågældende medlemsstat Kommissionen den definitive nedsættelsesprocent senest den 1. december det pågældende år.
KAPITEL 12
PRÆMIER FOR FÅR OG GEDER
AFDELING 1
Direkte betalinger
Artikel 70
Ansøgninger og periode, hvori dyrene skal holdes på bedriften
1. Foruden at opfylde kravene i henhold til det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, jf. afsnit II, kapitel 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, (»det integrerede system«) skal landbrugerne i deres ansøgning om fåre- og gedepræmie og tillægspræmie anføre, hvorvidt de afsætter fåremælk eller fåremælksprodukter i det år, for hvilket der ansøges om præmie.
2. Ansøgninger om præmie til landbrugere, der holder moderfår og/eller -geder, indgives til den ansvarlige myndighed i løbet af en bestemt periode, der fastsættes af den pågældende medlemsstat, og som tidligst begynder den 1. november forud for og senest slutter den 30. april efter påbegyndelsen af det år, hvor hvilket ansøgningerne indgives.
For Nordirland kan Det Forenede Kongerige dog fastsætte en periode, der afviger fra den, som fastsættes for Storbritannien.
3. Den periode, der omhandles i artikel 115, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, hvori landbrugeren forpligter sig til på sin bedrift at holde det antal moderfår og/eller -geder, som der ansøges om præmie for, er på 100 dage fra den første dag efter udløbet af den i stk. 2 nævnte ansøgningsperiode.
Artikel 71
Områder, der er berettigede til gedepræmie
Kriterierne i artikel 113, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003 er opfyldt i de områder, der er anført i bilag X.
Medlemsstaterne kontrollerer dog regelmæssigt, om disse kriterier fortsat er opfyldt i alle de områder i bilag X, der henhører under deres respektive områder. På grundlag af denne vurdering meddeler medlemsstaterne Kommissionen, om der eventuelt er behov for at ændre bilag X, inden den 31. juli året forud for det år, som ændringen skal gælde for. I meddelelsen skal det bl.a. anføres, hvilke områder eller dele af områder i bilag X der ikke længere opfylder kriterierne i artikel 113, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, tillige med de områder, der eventuelt opfylder disse kriterier, men endnu ikke er opført i bilag X. Når det gælder disse potentielle nye områder, giver medlemsstaterne Kommissionen en detaljeret begrundelse for deres forslag.
Artikel 72
Ansøgning om tillægspræmie og gedepræmie
1. For at opnå tillægspræmie eller gedepræmie skal en landbruger, hvis bedrift for mindst 50 %, men under 100 % af det udnyttede landbrugsareals vedkommende er beliggende i områder som omhandlet i artikel 114, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 eller i områder, der er opført i bilag X til nærværende forordning, forelægge en eller flere erklæringer med angivelse af arealernes beliggenhed i henhold til stk. 2 og 3 i denne artikel.
2. En landbruger, der hvert år skal indgive en erklæring om det samlede udnyttede landbrugsareal på sin bedrift i forbindelse med indgivelsen af en støtteansøgning, jf. artikel 22, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, skal i denne erklæring anføre de landbrugsparceller, der ligger i områder som omhandlet i artikel 114, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 eller i områder, der er opført i bilag X til nærværende forordning.
En landbruger, som ikke har pligt til at afgive den i første afsnit omhandlede erklæring, skal hvert år afgive en særlig erklæring og i den forbindelse eventuelt anvende systemet til identifikation af landbrugsparceller som fastsat i henhold til det integrerede system.
I den særlige erklæring angiver landbrugeren beliggenheden af samtlige de arealer, han ejer, forpagter eller bruger i henhold til en hvilken som helst aftale, med angivelse af deres størrelse og af de parceller, der anvendes til landbrugsformål, og som ligger i områder som omhandlet i artikel 114, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 eller i områder, der er opført i bilag X til nærværende forordning. Medlemsstaterne kan fastsætte, at den særlige erklæring skal indgå i ansøgningen om moderfårspræmie og/eller gedepræmie. Medlemsstaterne kan også kræve, at den særlige erklæring afgives på en blanket til ansøgning om enkeltbetaling.
3. Den ansvarlige nationale myndighed kan kræve, at der fremlægges et skøde, en forpagtningskontrakt eller en skriftlig aftale mellem landbrugere og eventuelt en attest fra den lokale eller regionale myndighed, der har stillet de arealer, der anvendes til landbrugsformål, til rådighed for den pågældende landbruger. Attesten skal indeholde oplysninger om størrelsen af det areal, der er stillet til rådighed for landbrugeren, og de parceller, der ligger i områder som omhandlet i artikel 114, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 eller i områder, som er opført i bilag X til nærværende forordning.
Artikel 73
Landbrugere, der foretager græsningsskifte
1. Præmieansøgninger fra landbrugere, der er etableret i et af de geografiske områder, som omhandles i artikel 114, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 1782/2003, og som ønsker at modtage tillægspræmien, skal indeholde oplysning om:
a)
det eller de steder, hvor græsningsskiftet vil finde sted i det indeværende år
b)
den periode på mindst 90 dage, der er nævnt i artikel 114, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1782/2003, og er fastsat for det indeværende år.
2. Medmindre der foreligger force majeure, eller der har gjort sig behørigt begrundede naturbetingede omstændigheder gældende, som påvirker flokkens eksistens, skal de i stk. 1 omhandlede landbrugeres præmieansøgninger ledsages af dokumenter, der attesterer, at der blev foretaget græsningsskifte i de to foregående år, herunder en attest fra den lokale eller regionale myndighed på stedet for græsningsskiftet, hvori det bekræftes, at græsningsskiftet rent faktisk har fundet sted i mindst 90 dage i træk.
Medlemsstaterne skal, når de udfører administrativ kontrol af ansøgningerne, kontrollere, at stedet for græsningsskifte, der er anført i præmieansøgningen, rent faktisk ligger i et område som omhandlet i artikel 114, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Artikel 74
Præmieberettigelse
1. Præmierne udbetales til landbrugerne på basis af det tilstedeværende antal moderfår og/eller -geder på bedriften i hele den periode, hvor dyrene skal holdes på bedriften, jf. artikel 70, stk. 3.
2. Dyr, som opfylder betingelserne ifølge definitionerne i artikel 112 i forordning (EF) nr. 1782/2003 den sidste dag i den periode, dyrene skal holdes på bedriften, betragtes som præmieberettigede.
Artikel 75
Fortegnelse over landbrugere, der afsætter fåremælk eller fåremælksprodukter
Senest på tredivtedagen i den periode, hvor dyrene skal holdes på bedriften, udarbejder medlemsstaterne for hvert år en fortegnelse over de landbrugere, der afsætter fåremælk eller fåremælksprodukter, på grundlag af landbrugernes erklæringer som omhandlet i artikel 70, stk. 1.
Ved udarbejdelsen af fortegnelsen tager medlemsstaterne hensyn til kontrolresultater og enhver anden informationskilde, som den ansvarlige myndighed råder over, herunder oplysninger fra forarbejderne eller distributørerne om landbrugernes afsætning af fåremælk og fåremælksprodukter.
Artikel 76
Meddelelse
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen følgende:
a)
senest den 31. juli hvert år: oplysningerne om de præmieansøgninger, der er indgivet for det indeværende år, på den formular, der er vist i bilag XI
b)
senest den 31. juli hvert år: antallet af og beløbet for de præmier, der blev udbetalt det foregående år efter en eventuel nedsættelse af støtten, jf. artikel 120 i forordning (EF) nr. 1782/2003, på den formular, der er vist i bilag XII til nærværende forordning
c)
senest den 31. oktober hvert år: eventuelle ændringer af listen over geografiske områder, hvor der foretages græsningsskifte, jf. artikel 114, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003 og artikel 73 i nærværende forordning.
Oplysningerne i henhold til første afsnit stilles til rådighed for de nationale organer, der er ansvarlige for udarbejdelsen af officielle statistikker i fåre- og gedekødssektoren, efter anmodning herom.
2. Sker der ændringer i de oplysninger, der kræves efter stk. 1, især som følge af kontrol eller korrektioner eller forbedringer af tidligere tal, skal Kommissionen have tilsendt de ajourførte oplysninger senest en måned efter, at ændringerne er sket.
AFDELING 2
Lofter, reserver og overdragelser
Artikel 77
Gratis tildelte præmierettigheder
En landbruger, der gratis har fået tildelt præmierettigheder fra den nationale reserve, har ikke ret til endeligt og/eller midlertidigt at overdrage sine rettigheder i en periode på tre år fra datoen for tildelingen af disse rettigheder, medmindre der er tale om behørigt begrundede undtagelsestilfælde.
Artikel 78
Udnyttelse af rettigheder
1. En landbruger, der er i besiddelse af rettigheder, kan udnytte dem ved selv at gøre brug af dem og/eller ved midlertidigt at overdrage dem til en anden landbruger.
2. Hvis en landbruger ikke hvert år har overholdt den minimumsprocentsats for udnyttelse af sine rettigheder, der er fastsat efter stk. 4, overføres den uudnyttede del til den nationale reserve, medmindre:
a)
landbrugeren højst har 20 præmierettigheder og ikke har overholdt minimumsprocentsatsen for udnyttelse af sine rettigheder i to kalenderår i træk, i hvilket tilfælde den del, der ikke blev udnyttet det sidste kalenderår, overføres til den nationale reserve
b)
landbrugeren deltager i et ekstensiveringsprogram, som Kommissionen har godkendt
c)
landbrugeren deltager i en ordning for førtidspensionering, som Kommissionen har godkendt, og som ikke forpligter til endelig og/eller midlertidig overdragelse af rettigheder
d)
der foreligger et behørigt begrundet undtagelsestilfælde.
3. Midlertidig overdragelse kan kun gælde hele år og skal mindst omfatte det antal dyr, der er fastsat i artikel 79, stk. 1. Ved udgangen af hver periode for midlertidig overdragelse, der ikke må overstige tre på hinanden følgende år, generhverver en landbruger, medmindre der er sket endelig overdragelse, alle sine rettigheder og skal gøre brug af dem i mindst to på hinanden følgende år. Udnytter landbrugeren ikke selv sine rettigheder med mindst den minimumsprocentsats, der er fastsat efter stk. 4, i hvert af de to år, inddrager medlemsstaten, medmindre der foreligger et behørigt begrundet undtagelsestilfælde, hvert år de rettigheder, landbrugeren ikke har udnyttet, og overfører dem til den nationale reserve.
For landbrugere, der deltager i ordninger for førtidspensionering, som Kommissionen har godkendt, kan medlemsstaterne dog fastsætte en samlet varighed af den midlertidige overdragelse på grundlag af disse ordninger.
De landbrugere, der har forpligtet sig til at deltage i et ekstensiveringsprogram efter den i artikel 2, stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 (34) omhandlede foranstaltning eller i et ekstensiveringsprogram efter artikel 22 og 23 i forordning (EF) nr. 1257/1999, må ikke midlertidigt og/eller endeligt overdrage deres rettigheder, så længe deres forpligtelse varer. Denne bestemmelse gælder dog ikke, såfremt programmet gør det muligt endeligt og/eller midlertidigt at overdrage rettigheder til landbrugere, hvis deltagelse i andre foranstaltninger end dem, der er nævnt i dette afsnit, forudsætter erhvervelse af rettigheder.
4. Minimumsprocentsatsen for udnyttelse af præmierettigheder fastsættes til 70 %.
Medlemsstaterne kan dog forhøje denne procentsats op til 100 %. De underretter forinden Kommissionen om den procentsats, de har til hensigt at anvende.
Artikel 79
Endelig og midlertidig overdragelse af rettigheder
1. Medlemsstaterne kan ud fra deres produktionsstrukturer fastsætte et minimumsantal præmierettigheder, der kan overdrages delvis uden overdragelse af bedriften. Dette minimum må ikke overstige ti præmierettigheder.
2. Endelig og midlertidig overdragelse af præmierettigheder får først virkning, når medlemsstatens ansvarlige myndigheder er blevet underrettet herom af både den landbruger, der overdrager rettighederne endeligt og/eller midlertidigt, og af den landbruger, der modtager dem.
En sådan underretning skal ske inden for en frist, der fastsættes af medlemsstaten, og senest på den dato, hvor præmieansøgningsperioden udløber i den pågældende medlemsstat, undtagen i de tilfælde, hvor overdragelsen af rettigheder sker i forbindelse med arv. Den landbruger, der modtager rettighederne, skal i så fald kunne fremlægge retlige dokumenter, som godtgør, at han eller hun har arvet rettighederne efter den afdøde landbruger.
3. Ved overdragelse uden overdragelse af bedriften kan det antal rettigheder, der uden godtgørelse overføres til den nationale reserve, under ingen omstændigheder være mindre end én.
Artikel 80
Ændring af det individuelle loft
I tilfælde af endelig eller midlertidig overdragelse af præmierettigheder fastlægger medlemsstaterne det nye individuelle loft og underretter de pågældende landbrugere om antallet af deres præmierettigheder senest 60 dage efter den sidste dag i den periode, hvor landbrugeren indgav sin præmieansøgning.
Stk. 1 anvendes ikke, såfremt overdragelsen sker i forbindelse med arv, jf. artikel 79, stk. 2.
Artikel 81
Landbrugere, der ikke ejer de arealer, de anvender
Landbrugere, der kun driver offentlige eller fælles arealer, og som beslutter at ophøre med at anvende disse arealer til græsning og at overdrage alle deres rettigheder til en anden landbruger, sidestilles med landbrugere, som sælger eller overdrager deres bedrift. I alle andre tilfælde sidestilles sådanne landbrugere med landbrugere, der kun overdrager deres præmierettigheder.
Artikel 82
Overdragelse via den nationale reserve
Hvis en medlemsstat fastsætter, at overdragelse af rettigheder skal ske via den nationale reserve, anvender medlemsstaten nationale bestemmelser, som svarer til dem, der er fastsat i dette kapitel. I sådanne tilfælde gælder desuden følgende:
a)
medlemsstaterne kan fastsætte, at midlertidig overdragelse sker via den nationale reserve
b)
overførsel til reserven i forbindelse med overdragelse af præmierettigheder eller midlertidig overdragelse i henhold til litra a) får først virkning, når medlemsstatens ansvarlige myndigheder har underrettet den landbruger, der overdrager rettighederne endeligt og/eller midlertidigt, herom, og overførsel fra reserven til en anden landbruger får først virkning, når myndighederne har underrettet landbrugeren herom.
De nationale bestemmelser i henhold til stk. 1 skal desuden sikre, at medlemsstaten for den del af rettighederne, som ikke er omfattet af artikel 117, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003, yder en betaling svarende til den, der kunne opnås ved direkte overdragelse mellem landbrugere, idet der tages hensyn til udviklingen i den pågældende medlemsstats produktion. Denne betaling er den samme som den, der skal erlægges af en landbruger, som modtager tilsvarende rettigheder fra den nationale reserve.
Artikel 83
Beregning af individuelle lofter
Der anvendes kun hele tal ved de første beregninger og senere justeringer af individuelle lofter over præmierettigheder.
Er slutresultatet af beregningerne ikke et helt tal, afrundes til nærmeste hele tal. Ligger beregningsresultatet midt imellem to hele tal, rundes der op til det højeste hele tal.
Artikel 84
Meddelelse
1. Senest den 1. marts 2005 meddeler medlemsstaterne Kommissionen, hvor stor en del af de overdragne præmierettigheder der skal afgives til den nationale reserve i henhold til artikel 117, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, og i givet fald om de foranstaltninger, der er truffet i henhold til artikel 117, stk. 3, i nævnte forordning, og inden den 1. januar hvert år om eventuelle ændringer heraf.
2. Senest den 30. april hvert år meddeler medlemsstaterne Kommissionen følgende ved hjælp af skemaet i bilag XIII og XIV:
a)
antallet af præmierettigheder, der det foregående år uden godtgørelse blev tilbageført til den nationale reserve som følge af overdragelse af rettigheder uden overdragelse af bedriften
b)
antallet af uudnyttede præmierettigheder, jf. artikel 118, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, der det foregående år blev overført til den nationale reserve
c)
antallet af rettigheder, der det foregående år blev tildelt efter artikel 118, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003
d)
antallet af præmierettigheder, der det foregående år blev tildelt landbrugere i ugunstigt stillede områder fra den nationale reserve
e)
datoerne vedrørende perioderne og fristerne for overdragelse af rettigheder og for præmieansøgninger.
AFDELING 3
Supplerende betalinger
Artikel 85
Supplerende betalinger
Medlemsstater, der anvender artikel 71 i forordning (EF) nr. 1782/2003, giver Kommissionen oplysninger om deres nationale ordninger for ydelse af supplerende betalinger i henhold til artikel 119 i nævnte forordning. Oplysningerne skal, hvis det er relevant, især omfatte følgende:
a)
når det gælder betalinger pr. dyr:
i)
vejledende beløb pr. dyr og udbetalingsordninger
ii)
vejledende overslag over de samlede udgifter og det berørte antal dyr
iii)
særlige krav med hensyn til belægningsgrad
iv)
andre oplysninger om gennemførelsesbestemmelserne
b)
når det gælder arealbetalinger, om nødvendigt:
i)
beregning af de regionale basisarealer
ii)
vejledende beløb pr. ha
iii)
vejledende overslag over de samlede udgifter og antallet af berørte hektar
iv)
andre oplysninger om gennemførelsesbestemmelserne
c)
nærmere oplysninger om andre ordninger, der er indført for supplerende betalinger.
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om eventuelle ændringer af ordningerne senest en måned efter, at ændringerne har fundet sted.
AFDELING 4
Almindelige bestemmelser
Artikel 86
Omregning til national valuta
Den udløsende begivenhed, der er bestemmende for vekselkursens anvendelse på de præmier og betalinger, som er omhandlet i artikel 113, 114 og 119 i forordning (EF) nr. 1782/2003, er begyndelsen af det kalenderår, præmien eller betalingen vedrører.
Den anvendte vekselkurs skal være gennemsnittet, beregnet pro rata temporis, af de gældende vekselkurser i december måned forud for datoen for den udløsende begivenhed. Kursen fastsættes af Kommissionen i den måned, der følger efter datoen for den udløsende begivenhed.
KAPITEL 13
BETALINGER I FORBINDELSE MED OKSEKØD
AFDELING 1
Særlig præmie
(Artikel 123 i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Artikel 87
Ansøgninger
1. Ud over at opfylde de krav, der stilles i forbindelse med det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, skal en ansøgning om direkte betalinger, jf. artikel 22 i forordning (EF) nr. 1782/2003, indeholde følgende:
a)
en opdeling af antallet af dyr efter aldersgruppe
b)
henvisninger til de pas eller administrative dokumenter, der følger de dyr, som ansøgningen vedrører.
2. Der kan kun indgives en ansøgning for dyr, som på den dato, der indleder den periode, hvor dyrene skal holdes på bedriften:
a)
når det gælder tyre er mindst 7 måneder gamle
b)
når det gælder stude:
i)
er mindst 7 og højst 19 måneder gamle for den første aldersgruppe
ii)
er mindst 20 måneder gamle for den anden aldersgruppe.
Artikel 88
Præmiens ydelse
For dyr, som der ikke er ydet særlig præmie for, enten fordi der er foretaget en forholdsmæssig nedsættelse som fastsat i artikel 123, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, eller fordi bestemmelsen om belægningsgraden, jf. artikel 131 i nævnte forordning, er blevet anvendt, kan der ikke længere indgives en ansøgning om præmie for samme aldersgruppe, idet de betragtes som dyr, der er ydet præmie for.
Artikel 89
Pas og administrative dokumenter
1. Foreligger passet ikke, jf. betingelserne i artikel 6 i forordning (EF) nr. 1760/2000, erstattes det af et nationalt administrativt dokument som fastsat i artikel 123, stk. 3, litra b), i forordning (EF) nr. 1782/2003.
2. Medlemsstatens ansvarlige myndigheder sørger for, at passet eller det administrative dokument sikrer, at der kun ydes en enkelt præmie pr. dyr og pr. aldersgruppe. Med henblik herpå yder medlemsstaterne hinanden den nødvendige bistand.
3. Medlemsstaterne kan fastsætte, at det nationale administrative dokument, der er nævnt i stk. 1, har form af:
a)
et dokument, der følger hvert enkelt dyr
b)
en samlet fortegnelse, som landbrugeren fører, og som indeholder alle de oplysninger, der er fastsat for det administrative dokument, på betingelse af, at dyrene fra første ansøgnings indgivelse holdes hos samme landbruger, indtil de markedsføres med henblik på slagtning
c)
en samlet fortegnelse, som centralmyndigheden fører, og som indeholder alle de oplysninger, der er fastsat for det administrative dokument, på betingelse af, at den medlemsstat eller den region i en medlemsstat, der gør brug af denne mulighed, gennemfører kontrol på stedet af alle dyr, som er omfattet af en ansøgning, kontrol af flytning af disse dyr samt varig mærkning af alle kontrollerede dyr, hvilket landbrugerne skal acceptere
d)
en samlet fortegnelse, som centralmyndigheden fører, og som indeholder alle de oplysninger, der er fastsat for det administrative dokument, på betingelse af, at medlemsstaten træffer de nødvendige foranstaltninger for at undgå dobbelt udbetaling af præmien for samme aldersgruppe og efter anmodning straks giver oplysning om status med hensyn til præmieydelse for hvert dyr.
4. De medlemsstater, der beslutter at gøre brug af en eller flere af de muligheder, der er fastsat i stk. 3, underretter i god tid Kommissionen herom og sender den de pågældende gennemførelsesbestemmelser.
I forbindelse med stk. 3, litra c), anses kun Storbritannien og Nordirland for regioner i en medlemsstat.
Artikel 90
Periode, hvor dyrene skal holdes på bedriften
Den periode, hvor dyrene skal holdes på bedriften, jf. artikel 123, stk. 3, litra a), i forordning (EF) nr. 1782/2003, begynder dagen efter datoen for ansøgningens indgivelse og varer to måneder.
Medlemsstaterne kan dog bestemme, at landbrugeren kan fastlægge andre begyndelsesdatoer, forudsat at de ikke begynder mere end to måneder efter datoen for ansøgningens indgivelse.
Artikel 91
Regionale lofter
1. Fører den forholdsmæssige nedsættelse, der er fastsat i artikel 123, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, ikke til et helt tal for de præmieberettigede dyr, ydes der for decimalen en tilsvarende del af præmiens enhedsbeløb. I denne forbindelse tages kun den første decimal i betragtning.
2. Beslutter medlemsstaterne at indføre særskilte regioner, jf. definitionen i artikel 122, litra a), i forordning (EF) nr. 1782/2003, eller ændre bestående regioner på deres område, underretter de Kommissionen herom inden den 1. januar i det pågældende år, idet de samtidig angiver regionernes afgrænsning og de pågældende lofter. Alle senere ændringer skal meddeles Kommissionen inden den 1. januar i det pågældende år.
Artikel 92
Lofter for antallet af dyr pr. bedrift
1. Ændrer en medlemsstat det loft på 90 kreaturer pr. bedrift og pr. aldersgruppe, der er nævnt i artikel 123, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, eller afviger fra det, underretter den Kommissionen herom inden den 1. januar i det pågældende kalenderår.
Fastlægger en medlemsstat et minimumsantal af dyr pr. bedrift, under hvilket den forholdsmæssige nedsættelse ikke foretages, underretter den Kommissionen herom inden den 1. januar i det pågældende kalenderår.
2. Alle senere ændringer i anvendelsen af stk. 1 skal meddeles Kommissionen inden den 1. januar i det pågældende år.
Artikel 93
Præmiens ydelse ved slagtning
1. Medlemsstaterne kan yde den særlige præmie ved slagtning:
a)
for tyre i en eneste aldersgruppe
b)
for stude i første eller anden aldersgruppe eller ved samlet udbetaling af præmierne for de to aldersgrupper.
2. Medlemsstater, der har besluttet at yde den særlige præmie ved slagtning efter stk. 1, fastsætter, at præmien også ydes, når præmieberettigede dyr forsendes til en anden medlemsstat eller eksporteres til et tredjeland.
3. Hvis en medlemsstat har besluttet at yde den særlige præmie ved slagtning efter stk. 1, finder denne afdeling og artikel 120 samt artikel 121, stk. 1 og 2, med de fornødne ændringer anvendelse på præmieydelsen.
4. Støtteansøgningen skal ud over oplysningerne i artikel 121, stk. 1, indeholde oplysning om, hvorvidt dyret er en tyr eller en stud, og være ledsaget af et dokument med de angivelser, der er nødvendige med henblik på artikel 89, stk. 2. Medlemsstaten kan selv vælge, hvilket af følgende dokumenter det skal være:
a)
passet eller et eksemplar af passet, hvis den benyttede model omfatter flere eksemplarer
b)
en kopi af passet, hvis den benyttede pasmodel kun omfatter et enkelt eksemplar, der skal returneres til den myndighed, der er ansvarlig for anvendelsen af artikel 6 i forordning (EF) nr. 1760/2000; i så fald træffer medlemsstaten foranstaltninger til at sikre, at oplysningerne på kopien svarer til oplysningerne i originalen
c)
det nationale administrative dokument, hvis passet ikke foreligger, jf. betingelserne i artikel 6 i forordning (EF) nr. 1760/2000.
Medlemsstaterne kan suspendere anvendelsen af det nationale administrative dokument. I så fald træffer de de nødvendige foranstaltninger for at undgå dobbelt udbetaling af præmien for den samme aldersgruppe for dyr, der har været handlet mellem medlemsstaterne.
Hvis de elektroniske databaser, der er fastsat i artikel 3, litra b), i forordning (EF) nr. 1760/2000, efter medlemsstatens opfattelse indeholder de nødvendige oplysninger til at sikre, at der kun ydes en enkelt præmie pr. dyr og pr. aldersgruppe, behøver støtteansøgningen ikke at være ledsaget af det i første afsnit omhandlede dokument.
Uanset første afsnit i nærværende stykke træffer en medlemsstat, hvis den gør brug af den i artikel 121, stk. 2, første afsnit, omhandlede mulighed for at afstå fra støtteansøgning, de nødvendige foranstaltninger til, at landbrugeren kan angive, for hvilke dyr han anmoder om den særlige præmie.
5. For tyre skal slagtebeviset indeholde oplysning om slagtekroppens vægt.
6. Forsendes et dyr, føres der bevis for forsendelsen ved en erklæring fra afsenderen, der bl.a. angiver den medlemsstat, som dyret forsendes til.
I så fald skal støtteansøgningen indeholde følgende:
a)
afsenderens navn og adresse (eller en tilsvarende kode)
b)
dyrenes identifikationsnumre
c)
en erklæring om, at dyret er mindst ni måneder gammelt.
Støtteansøgningen indgives, inden dyret forlader den pågældende medlemsstats område, og beviset for forsendelsen fremlægges senest tre måneder efter den dato, hvor dyret forlod medlemsstatens område.
Artikel 94
Særlige forhold i forbindelse med ordningen for ydelse af præmie
1. Uanset artikel 90 udbetales præmien til den landbruger, der har holdt dyret på sin bedrift i en periode på mindst to måneder, som slutter mindre end en måned inden slagte- eller forsendelsesdatoen eller mindre end to måneder inden datoen for eksport af dyret.
Når det gælder stude
a)
kan præmien for den første aldersgruppe kun udbetales, hvis landbrugeren har holdt dyret på sin bedrift i en periode på mindst to måneder, idet dyret i denne periode skal have været mindst 7 måneder og under 22 måneder gammelt
b)
kan præmien for den anden aldersgruppe kun udbetales, hvis landbrugeren har holdt dyret, der skal være mindst 20 måneder gammelt, på sin bedrift i en periode på mindst to måneder
c)
kan præmierne for de to aldersgrupper kun udbetales sammen, hvis landbrugeren har holdt dyret på sin bedrift i mindst fire måneder i træk under overholdelse af de i litra a) og b) fastsatte aldersbetingelser
d)
er det kun præmien for den anden aldersgruppe, der kan udbetales, hvis dyret allerede var 19 måneder gammelt, da det blev forsendt fra en anden medlemsstat.
2. Ved beregningen af belægningsgraden, jf. artikel 131 i forordning (EF) nr. 1782/2003, medregnes alle dyr, for hvilke der indgives en samlet ansøgning for de to aldersgrupper, to gange.
3. Slagtekroppens vægt bestemmes på grundlag af en slagtekrop som defineret i artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 1208/81 (35).
Afviger slagtekroppens præsentation fra nævnte definition, anvendes korrektionerne i bilaget til Kommissionens forordning (EØF) nr. 563/82 (36).
Sker slagtningen på et slagteri, der ikke er forpligtet til at anvende EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe af voksent kvæg, kan medlemsstaten tillade, at vægten bestemmes på grundlag af det slagtede dyrs levende vægt. I så fald anses slagtekroppens vægt for at være lig med eller over 185 kg, hvis dyrets levende vægt var lig med eller over 340 kg.
Artikel 95
Meddelelse
Medlemsstater, der beslutter at anvende artikel 93, giver inden begyndelsen af det pågældende kalenderår Kommissionen meddelelse om en sådan beslutning eller om eventuelle senere ændringer heraf og sender den de pågældende gennemførelsesbestemmelser.
AFDELING 2
Sæsonpræmie
(Artikel 124 i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Artikel 96
Ordningens anvendelse
Kommissionen afgør senest den 1. september hvert kalenderår, i hvilke medlemsstater sæsonpræmien kan ydes for det følgende kalenderår.
Beslutter medlemsstaterne at anvende artikel 124, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003, underretter de senest den 1. januar i kalenderåret for ydelse af præmien Kommissionen herom.
Artikel 97
Retten til præmie
1. Sæsonpræmien kan kun ydes for stude, som der allerede er ydet særlig præmie for, eller som i henhold til artikel 88 anses for at have modtaget den særlige præmie, i en medlemsstat, hvor sæsonpræmien anvendes, hvis dyrene er slagtet i en medlemsstat, hvor sæsonpræmien anvendes.
2. Der kan kun ydes sæsonpræmie til den landbruger, der som den sidste har holdt dyret på sin bedrift inden slagtningen.
Artikel 98
Ansøgninger
1. Landbrugeren indgiver sin ansøgning til den ansvarlige myndighed i den medlemsstat, hvor hans bedrift er beliggende.
2. Ansøgningen udarbejdes i overensstemmelse med artikel 93, stk. 4, og artikel 121, der anvendes med de fornødne ændringer.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at kontrollere, om den særlige præmie er ydet, og de gennemfører regelmæssig og uanmeldt kontrol af de i artikel 121 fastlagte attester.
AFDELING 3
Ammekopræmie
(Artikel 125-129 i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Artikel 99
Køer af kødrace
I forbindelse med artikel 122, litra d), og artikel 129, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003 betragtes køer af de kvægracer, der er anført i bilag XV til nærværende forordning, ikke som køer, der tilhører en kødrace.
Artikel 100
Individuel maksimumsreferencemængde
1. Ændrer en medlemsstat det i artikel 125, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 1782/2003 nævnte maksimum på 120 000 kg individuel referencemængde eller fraviger det, underretter den Kommissionen herom inden den 1. januar i det pågældende kalenderår.
2. Alle senere ændringer i anvendelsen af stk. 1 skal meddeles Kommissionen inden den 1. januar i det pågældende år.
Artikel 101
Periode, hvor dyrene skal holdes på bedriften
Den i artikel 125, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003 fastsatte periode på seks måneder, hvor dyrene skal holdes på bedriften, begynder dagen efter datoen for ansøgningens indgivelse.
Artikel 102
Ansøgninger
1. Medmindre andet følger af de krav, der stilles i forbindelse med det integrerede system, skal ansøgningen om direkte betalinger, jf. artikel 22 i forordning (EF) nr. 1782/2003, når der ansøges om præmie efter artikel 125, stk. 2, litra b), i samme forordning, omfatte følgende:
a)
en erklæring fra producenten med oplysning om den individuelle referencemælkemængde, han har til rådighed pr. 31. marts før begyndelsen af den tolvmånedersperiode for anvendelse af tillægsafgiftsordningen, som begynder i det pågældende kalenderår; er denne mængde ikke kendt på datoen for ansøgningens indgivelse, meddeles mængden til den ansvarlige myndighed snarest muligt
b)
et tilsagn fra landbrugeren om, at han ikke vil forøge sin individuelle referencemængde ud over det kvantitative loft, der er fastsat i artikel 125, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 1782/2003, i den tolvmånedersperiode, der begynder på datoen for ansøgningens indgivelse.
Litra b) anvendes ikke, hvis medlemsstaten har ophævet nævnte kvantitative loft.
2. Ansøgninger skal indgives inden for en af medlemsstaten fastsat samlet periode på seks måneder i løbet af et kalenderår.
Medlemsstaten kan fastsætte særskilte perioder for indgivelse inden for denne samlede periode.
Artikel 103
Gennemsnitlig mælkeydelse
Den gennemsnitlige mælkeydelse beregnes på grundlag af de gennemsnitlige ydelser, der er anført i bilag XVI. En medlemsstat kan dog til denne beregning anvende et dokument, som den har anerkendt, og som bekræfter den gennemsnitlige mælkeydelse for landbrugerens malkekvægbesætning.
Artikel 104
Supplerende national præmie
1. Der kan kun ydes en supplerende national ammekopræmie, jf. artikel 125, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1782/2003, til landbrugere, der for samme kalenderår modtager ammekopræmie.
Den supplerende nationale ammekopræmie ydes for højst det antal dyr, der er berettiget til ammekopræmie, eventuelt efter anvendelse af den forholdsmæssige nedsættelse, der er fastsat i artikel 129, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
2. Medlemsstaterne kan fastsætte yderligere betingelser for ydelse af den supplerende nationale ammekopræmie. De underretter Kommissionen herom i god tid, inden disse betingelser bringes i anvendelse.
3. Kommissionen afgør senest den 1. september i hvert kalenderår, hvilke medlemsstater der opfylder betingelserne i artikel 125, stk. 5, tredje afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Artikel 105
Individuelle lofter
Medlemsstaterne fastsætter et individuelt loft for hver landbruger i henhold til artikel 126, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Artikel 106
Meddelelser
1. Medlemsstaterne meddeler senest den 1. marts 2005 Kommissionen eventuelle ændringer i procedurerne til nedsættelse af de individuelle lofter i henhold til artikel 126, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen følgende:
a)
senest den 1. marts 2005 eventuelle ændringer af måden til beregning af nedsættelsen, jf. artikel 127, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
b)
inden den 1. januar hvert år eventuelle ændringer af foranstaltninger truffet i henhold til artikel 127, stk. 2, litra a), i samme forordning.
3. Medlemsstaterne meddeler senest den 1. marts hvert år ved hjælp af skemaet i del 3 i bilag XVIII Kommissionen de foreløbige oplysninger og senest den 31. juli hvert år de endelige oplysninger om:
a)
det antal præmierettigheder, der i det foregående kalenderår uden godtgørelse blev overført til den nationale reserve som følge af overførsel af rettigheder uden overdragelse af bedriften
b)
antallet af de i artikel 109, stk. 2, omhandlede uudnyttede præmierettigheder, der i det foregående kalenderår blev overført til den nationale reserve
c)
det antal rettigheder, der i det foregående kalenderår blev tildelt efter artikel 128, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Artikel 107
Gratis tildelte præmierettigheder
Medmindre der er tale om behørigt begrundede undtagelsestilfælde, har en landbruger, der gratis har fået tildelt præmierettigheder fra den nationale reserve, ikke ret til endeligt og/eller midlertidigt at overdrage sine rettigheder i de følgende tre kalenderår.
Artikel 108
Udnyttelse af rettigheder
1. En landbruger, der er i besiddelse af rettigheder, kan udnytte dem ved selv at gøre brug af dem og/eller ved midlertidigt at overdrage dem til en anden producent.
2. Gør en landbruger ikke hvert kalenderår brug af sine rettigheder med mindst den minimumsprocentsats, der er fastsat efter stk. 4, overføres den uudnyttede del til den nationale reserve, medmindre:
-
landbrugeren er i besiddelse af højst syv præmierettigheder; gør en landbruger ikke brug af sine rettigheder med mindst den minimumsprocentsats, der er fastsat efter stk. 4, i hvert af to på hinanden følgende kalenderår, overføres den del, der ikke blev udnyttet i det sidste kalenderår, til den nationale reserve
-
landbrugeren deltager i et ekstensiveringsprogram, som Kommissionen har godkendt
-
landbrugeren deltager i et program for førtidspensionering, som Kommissionen har godkendt, og som ikke forpligter til endelig og/eller midlertidig overdragelse af rettigheder
eller
-
der foreligger et behørigt begrundet undtagelsestilfælde.
3. Midlertidig overdragelse kan kun gælde hele kalenderår og skal mindst omfatte det antal dyr, der er fastsat i artikel 109, stk. 1. Ved udgangen af hver periode for midlertidig overdragelse, der ikke må overstige tre på hinanden følgende år, generhverver en landbruger, medmindre der er sket endelig overdragelse, alle sine rettigheder og skal selv gøre brug af dem i mindst to på hinanden følgende år. Udnytter landbrugeren ikke selv sine rettigheder med mindst den minimumsprocentsats, der er fastsat efter stk. 4, i hvert af de to ovennævnte år, inddrager medlemsstaten, bortset fra i behørigt begrundede undtagelsestilfælde, hvert år de rettigheder, der ikke udnyttes, og overfører dem til den nationale reserve.
For landbrugere, der deltager i programmer for førtidspensionering, som Kommissionen har godkendt, kan medlemsstaterne dog fastsætte en forlængelse af den samlede varighed for midlertidig overdragelse på grundlag af disse programmer.
De landbrugere, der har forpligtet sig til at deltage i et ekstensiveringsprogram efter den i artikel 2, stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 (37) omhandlede foranstaltning eller i et ekstensiveringsprogram efter artikel 22 og 23 i forordning (EF) nr. 1257/1999 (38), må ikke midlertidigt eller endeligt overdrage deres rettigheder, så længe deres forpligtelse varer. Dette forbud gælder dog ikke, såfremt programmet gør det muligt endeligt og/eller midlertidigt at overdrage rettigheder til landbrugere, hvis deltagelse i andre foranstaltninger end de i nærværende afsnit omhandlede foranstaltninger forudsætter tildeling af rettigheder.
4. Minimumsprocentsatsen for udnyttelse af præmierettigheder fastsættes til 70 %. Medlemsstaterne kan dog forhøje denne procentsats indtil 100 %.
Medlemsstaterne underretter på forhånd Kommissionen om den procentsats, som de har i sinde at anvende og om eventuelle ændringer af den.
Artikel 109
Endelig og midlertidig overdragelse af rettigheder
1. Medlemsstaterne kan i forhold til deres produktionsstrukturer fastsætte et minimumsantal præmierettigheder, der kan overføres delvist uden overdragelse af bedrift. Dette minimum må ikke overstige fem præmierettigheder.
2. Endelig og midlertidig overdragelse af præmierettigheder får først virkning, når medlemsstatens ansvarlige myndigheder er blevet underrettet herom af både den landbruger, der overdrager rettighederne endeligt og/eller midlertidigt, og af den, der modtager dem.
En sådan underretning skal ske inden for en frist, der fastsættes af medlemsstaten, og under alle omstændigheder senest, når den producent, der modtager rettighederne, indgiver præmieansøgningen, undtagen i de tilfælde, hvor overdragelsen af rettigheder sker i forbindelse med arv. Den landbruger, der modtager rettighederne, skal i så fald kunne fremlægge retlige dokumenter, som godtgør, at han eller hun har arvet rettighederne fra en afdød landbruger.
Artikel 110
Ændring af det individuelle loft
I tilfælde af endelig eller midlertidig overdragelse af præmierettigheder fastlægger medlemsstaterne det nye individuelle loft og underretter de pågældende landbrugere om antallet af deres præmierettigheder senest 60 dage efter den sidste dag i den periode, hvor landbrugeren indgav sin præmieansøgning.
Stk. 1 anvendes ikke, hvis overdragelsen sker i forbindelse med arv.
Artikel 111
Landbrugere, der ikke ejer de arealer, som de anvender
Landbrugere, der kun anvender offentlige eller fælles arealer, og som beslutter at ophøre med driften på disse arealer og overføre alle deres rettigheder til en anden landbruger, ligestilles med en landbruger, der sælger eller på anden måde overdrager sin bedrift. I alle andre tilfælde sidestilles sådanne landbrugere med landbrugere, der kun overfører deres præmierettigheder.
Artikel 112
Overførsel via den nationale reserve
Fastsætter en medlemsstat, at overførsel af rettigheder uden overdragelse af bedrift skal ske via den nationale reserve efter artikel 127, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 1782/2003, anvender den nationale bestemmelser svarende til bestemmelserne i artikel 109-111. Endvidere gælder følgende:
-
medlemsstaterne kan fastsætte, at midlertidig overdragelse skal ske via den nationale reserve
-
ved endelig overdragelse af præmierettigheder eller midlertidig overdragelse i medfør af første led får overførslen til reserven først virkning, når medlemsstatens ansvarlige myndigheder har underrettet den landbruger, der foretager den endelige og/eller midlertidige overdragelse, og overførslen fra reserven til en anden landbruger får først virkning, når disse myndigheder har underrettet denne.
Endvidere skal disse bestemmelser sikre, at medlemsstaten for den del af rettighederne, som ikke svarer til den i artikel 127, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003 nævnte del, betaler et beløb, der svarer til det beløb, som en direkte overførsel mellem landbrugere ville have medført, navnlig under hensyntagen til udviklingen i produktionen i den pågældende medlemsstat. Betalingen skal være lig med det beløb, som kræves af landbrugere, der modtager tilsvarende rettigheder fra den nationale reserve.
Artikel 113
Delrettigheder
1. Fører de beregninger, der skal foretages efter artikel 105-112, ikke til hele tal, tages der kun hensyn til første decimal.
2. Medfører anvendelsen af denne afdeling, at der opstår delrettigheder til præmie enten for en landbruger eller for den nationale reserve, sammenlægges disse delrettigheder.
3. Er en landbruger indehaver af en delrettighed, giver denne kun ret til den tilsvarende del af enhedsbeløbet for præmien og eventuelt for den supplerende nationale præmie, jf. artikel 104, og for ekstensiveringsbeløbet, jf. artikel 118.
Artikel 114
Særlig ordning for kvier
1. Medlemsstater, der ønsker at udnytte den mulighed, der er fastsat i artikel 129, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, underretter Kommissionen herom og meddeler samtidig Kommissionen de data, der er nødvendige for at fastslå, om betingelserne i artikel 129, stk. 1, i samme forordning er opfyldt.
Endvidere meddeler de pågældende medlemsstater i givet fald det særlige loft, som de har fastsat.
Kommissionen afgør, hvilke medlemsstater der opfylder betingelserne i artikel 129, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Afgørelser, der er gældende på tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden, anvendes fortsat.
2. Medlemsstater, der opfylder betingelserne i artikel 129, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, meddeler inden den 1. januar i det pågældende år Kommissionen eventuelle ændringer, som de måtte have foretaget af det særlige nationale loft.
3. En medlemsstat, der anvender den særlige ordning, fastsætter kriterier for at sikre, at præmien udbetales til landbrugere, hvis kviebesætning er beregnet til fornyelse af kobesætninger. Disse kriterier kan bl.a. omfatte en aldersgrænse og/eller racebetingelser. Medlemsstaten underretter inden den 1. januar i det pågældende år Kommissionen om de fastsatte kriterier. Alle senere ændringer skal meddeles Kommissionen inden den 1. januar i det pågældende år.
4. Fører anvendelsen af den forholdsmæssige nedsættelse som omhandlet i artikel 129, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003 ikke til et helt antal præmieberettigede dyr, ydes der for decimalen en tilsvarende del af enhedsbeløbet for præmien og i givet fald for den i artikel 104 omhandlede supplerende nationale præmie og for det i artikel 118 omhandlede ekstensiveringsbeløb. I denne forbindelse tages kun den første decimal i betragtning.
5. I en medlemsstat, der anvender den særlige ordning, skal den i artikel 125, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003 omhandlede forpligtelse vedrørende minimumsantallet af dyr, der skal holdes på bedriften, opfyldes 100 % enten for ammekøer, hvis landbrugeren har indgivet en ansøgning for ammekøer, eller for kvier, hvis landbrugeren har indgivet en ansøgning for kvier.
6. Artikel 105-113 anvendes ikke i forbindelse med denne særlige ordning.
Artikel 115
Afrunding af antallet af dyr
Hvis beregningen af maksimumsantallet af kvier udtrykt i procent, jf. artikel 125, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003, ikke fører til et helt tal, afrundes tallet nedad til nærmeste hele tal, hvis forskellen er under 0,5, og opad, hvis den er 0,5 og derover.
AFDELING 4
Fælles bestemmelser for den særlige præmie og ammekopræmien
Underafdeling 1
Almindelige bestemmelser
Artikel 116
Ansøgning om den særlige præmie og ammekopræmien
1. Medlemsstaterne kan af administrative grunde fastsætte, at ansøgninger om direkte betalinger, jf. artikel 22 i forordning (EF) nr. 1782/2003, i forbindelse med den særlige præmie og ammekopræmien skal gælde et mindsteantal dyr, men dette antal må dog ikke overstige tre dyr.
2. Med forbehold af artikel 102, stk. 2, og artikel 118c, stk. 2, kan medlemsstaterne fastlægge perioder og datoer for præmieansøgningernes indgivelse og det antal ansøgninger, som en landbruger må indgive pr. præmieordning pr. kalenderår.
Artikel 117
Belægningsgrad
1. For hver landbruger, der for et givet kalenderår indgiver en ansøgning om direkte betalinger, jf. artikel 22 i forordning (EF) nr. 1782/2003, i forbindelse med den særlige præmie eller ammekopræmien, fastlægger de ansvarlige myndigheder det antal storkreaturer (SK), som svarer til det antal dyr, for hvilke der under hensyntagen til bedriftens foderareal kan ydes en særlig præmie eller en ammekopræmie.
2. Ved bestemmelse af belægningsgraden, jf. artikel 131 i forordning (EF) nr. 1782/2003:
a)
tages der hensyn til den individuelle referencemælkemængde, der er til rådighed for landbrugeren pr. 31. marts før begyndelsen af den tolvmånedersperiode for anvendelse af tillægsafgiftsordningen, der begynder i det pågældende kalenderår
b)
beregnes det antal malkekøer, der kræves for at producere denne referencemængde, efter artikel 103 i nærværende forordning.
3. Ved bestemmelse af antallet af præmieberettigede dyr
a)
multipliceres det antal hektarer, som er fastlagt efter reglerne i forbindelse med det integrerede system, med den belægningsgrad, der er omhandlet i artikel 131 i forordning (EF) nr. 1782/2003
b)
reduceres det således fremkomne tal med det antal SK, der svarer til det antal malkekøer, som kræves for at producere den referencemælkemængde, som landbrugeren har til rådighed
c)
reduceres det således fremkomne tal med det antal SK, som svarer til det antal får og/eller geder, som der er indgivet en præmieansøgning for.
Det således fremkomne sluttal udgør det maksimale antal SK, som den særlige præmie og ammekopræmien kan ydes for.
4. Medlemsstaterne underretter hver enkelt berørt landbruger om den belægningsgrad, der er konstateret for hans vedkommende, og om det heraf følgende antal SK, der kan ydes en præmie for.
Underafdeling 2
Ekstensiveringsbeløbsordningen
(Artikel 132 i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Artikel 118
Deltagelse i ekstensiveringsbeløbsordningen
1. For at opnå ekstensiveringsbeløbet skal landbrugeren i sin ansøgning om direkte betalinger, jf. artikel 22 i forordning (EF) nr. 1782/2003, angive, at han ønsker at deltage i ekstensiveringsbeløbsordningen.
2. Dyr, der betragtes som dyr, der er ydet særlig præmie for, jf. artikel 88, giver ikke ret til ekstensiveringsbeløbet.
Artikel 118a
Fastlæggelse af belægningsgraden ved hjælp af optællinger
1. For at kontrollere, om antallet af dyr, der er beregnet efter artikel 132, stk. 3, litra a), i forordning (EF) nr. 1782/2003, er foreneligt med den eller de belægningsgrader, der er fastsat i artikel 132, stk. 2, i nævnte forordning, fastlægger medlemsstaten hvert år mindst fem datoer for optælling af dyr og underretter Kommissionen herom.
Medmindre en medlemsstat beslutter, at optællingsdatoerne er alle årets dage, skal disse datoer fordeles tilfældigt på en sådan måde, at de er repræsentative for hele året, og skal ændres hvert år, og hver optællingsdato skal fastlægges efterfølgende og meddeles landbrugeren tidligst to uger efter dens fastlæggelse.
2. Dyrene kan optælles på optællingsdatoerne efter en af følgende metoder efter medlemsstatens valg:
a)
medlemsstaten kan anmode landbrugeren om inden en dato, som fastsættes af medlemsstaten, på grundlag af sin staldbog at oplyse antallet af SK eller antallet af dyr inden for hver af de to kategorier kvæg, som er anført i omregningstabellen i artikel 131, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1782/2003
b)
medlemsstaten kan benytte elektroniske databaser, jf. artikel 3, litra b), i forordning (EF) nr. 1760/2000, til at fastslå antallet af SK, hvis de pågældende databaser på en for medlemsstaten tilfredsstillende måde sikrer, at dataene er tilstrækkeligt nøjagtige til at kunne anvendes i forbindelse med ekstensiveringsbeløbsordningen.
3. Det antal SK, der lægges til grund ved afgørelsen af, om landbrugeren overholder de belægningsgrader, der er omhandlet i artikel 132, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, er det aritmetiske gennemsnit af de antal SK, der er fastslået på optællingsdatoerne, hvortil kommer de SK, der svarer til de får og geder, for hvilke der er indgivet præmieansøgninger for det samme kalenderår.
Beslutter en medlemsstat, at optællingsdatoerne er alle årets dage, kan den dog fastsætte, at de i stk. 2, litra a) og b), omhandlede antal beregnes i forhold til varigheden af dyrenes tilstedeværelse på bedriften.
4. Medlemsstaten træffer de nødvendige foranstaltninger til at anvende artikel 29 i forordning (EF) nr. 1782/2003 på landbrugere, der ved hjælp af unormalt lave belægningsgrader i en del af året kunstigt skaber betingelser, som kræves opfyldt efter artikel 132 i nævnte forordning.
Artikel 118b
Forenklet fastlæggelse af belægningsgrad
1. Uanset artikel 118a kan medlemsstaten give landbrugeren mulighed for at vælge en forenklet ordning.
I så fald skal landbrugeren i sin ansøgning anføre:
a)
en erklæring om, at han hver dag har overholdt den maksimale belægningsgrad, der er fastsat i artikel 132 i forordning (EF) nr. 1782/2003, indtil dagen for sin ansøgning om støtte
b)
et tilsagn om hver dag at overholde nævnte belægningsgrad mellem dagen for sin ansøgning om støtte og den følgende 31. december.
Har medlemsstaten valgt at anvende artikel 132, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003, skal landbrugeren i sin ansøgning angive, hvilken af de to maksimale belægningsgrader han overholder. Landbrugeren kan ændre dette valg, inden der bebudes en kontrol på stedet af antallet af hans dyr.
Landbrugeren kan give den ansvarlige myndighed meddelelse om annullering af det i andet afsnit, litra b), nævnte tilsagn, inden der bebudes en kontrol på stedet af antallet af hans dyr. I så fald er han ikke berettiget til at modtage ekstensiveringsbeløbet.
Den erklæring og det tilsagn, der er fastsat i andet afsnit, er underlagt kontrol- og sanktionsbestemmelserne i det integrerede system.
2. Vælger en medlemsstat at gøre brug af valgmuligheden i artikel 132, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003 eller ophøre hermed, underretter den Kommissionen herom inden den 1. januar i det pågældende kalenderår.
Artikel 118c
Landbrugere i bjergområder
1. Medlemsstater, der ønsker at udnytte den mulighed, der er fastsat i artikel 132, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, underretter Kommissionen herom og meddeler samtidig Kommissionen de oplysninger, der er nødvendige for at fastslå, om betingelserne i nærværende artikel er opfyldt.
I forbindelse med artikel 132, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003 forstås ved »landbruger i bjergområde« en landbruger
a)
hvis bedrift ligger i et bjergområde, eller
b)
som har mindst 50 % af sit foderareal i et bjergområde.
Kommissionen afgør, hvilke medlemsstater der opfylder betingelserne i artikel 132, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Afgørelser, der er gældende på tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden, anvendes fortsat.
2. Med forbehold af artikel 118, stk. 1, skal en landbruger, der ønsker at modtage ekstensiveringsbeløbet efter stk. 1 i nærværende artikel, i sin støtteansøgning anføre, at han ansøger om ekstensiveringsbeløbet. Han skal i mindst seks på hinanden følgende måneder regnet fra datoen for indgivelsen af den i artikel 118 nævnte ansøgning have et antal malkekøer, der mindst er lig med det antal malkekøer, for hvilke han ansøger om udbetaling af ekstensiveringsbeløbet. Perioden på seks måneder, hvor dyrene skal holdes på bedriften, begynder dagen efter datoen for ansøgningens indgivelse.
Ansøgninger skal indgives inden for en af medlemsstaten fastsat samlet periode på seks måneder i løbet af et kalenderår.
Medlemsstaten kan fastsætte særskilte perioder for indgivelse inden for denne samlede periode.
Artikel 118d
Maksimalt antal malkekøer, der berettiger til støtte
Det antal malkekøer, som en landbruger kan modtage ekstensiveringsbeløbet for, må ikke overstige:
a)
det antal malkekøer, der kræves for at producere den individuelle referencemælkemængde, der er til rådighed for landbrugeren pr. 31. marts før begyndelsen af den tolvmånedersperiode for anvendelse af tillægsafgiftsordningen, der begynder i det pågældende kalenderår, idet dette antal køer beregnes ved hjælp af den gennemsnitlige mælkeydelse, der er fastlagt i bilag XVI
b)
det samlede antal køer på bedriften, der er fastlagt efter artikel 118a, nedsat med det antal ammekøer, der svarer til landbrugerens individuelle loft.
Artikel 119
Almindelige bestemmelser
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om eventuelle ændringer af den definition på »græsarealer«, der anvendes i forbindelse med artikel 132, stk. 3, litra c), i forordning (EF) nr. 1782/2003, inden den 1. januar i det pågældende år.
2. Ved beregningen af belægningsgraden efter nærværende underafdeling, tages der kun hensyn til de to første decimaler.
3. Hvis de ansvarlige veterinærmyndigheder beslutter, at intet dyr må forlade produktionsenheden, medmindre det skal slagtes, multipliceres det antal SK, der konstateres på bedriften, med en koefficient på 0,8 i forbindelse med anvendelsen af denne underafdeling.
Den pågældende foranstaltning begrænses til den periode, hvor den i første afsnit nævnte beslutning anvendes, forlænget med 20 dage, forudsat at landbrugeren senest ti arbejdsdage efter beslutningen skriftligt har underrettet den ansvarlige myndighed om de pågældende dyrs tilstedeværelse og har truffet alle foranstaltninger, der er nødvendige for at forebygge og/eller begrænse epizootiens fremkomst.
AFDELING 5
Slagtepræmie
(Artikel 130 i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Artikel 120
En medlemsstat kan fastsætte, at hver landbruger for at kunne modtage slagtepræmien for et kalenderår skal indgive en erklæring om deltagelse inden eller samtidig med indgivelsen af den første ansøgning for samme kalenderår.
Foretager landbrugeren ingen ændringer i sin erklæring om deltagelse, kan medlemsstaten dog betragte den tidligere indgivne erklæring som fortsat gyldig.
Artikel 121
Ansøgninger
1. Støtteansøgningen skal indeholde de oplysninger, der er nødvendige for udbetaling af slagtepræmien, bl.a. dyrets fødselsdato, hvis det er født efter den 1. januar 1998.
Ansøgningen indgives inden for en frist, som fastsættes af medlemsstaten, og som ikke må overstige seks måneder regnet fra datoen for dyrets slagtning eller ved eksport fra den dato, hvor dyret forlader EF's toldområde, og som senest udløber ved udgangen af februar det følgende år, medmindre det drejer sig om undtagelsestilfælde, hvilket afgøres af medlemsstaten, hvor dyr forsendes eller eksporteres. Uden at det berører ovennævnte frist, kan medlemsstaten fastlægge perioder og datoer for støtteansøgningernes indgivelse og det antal ansøgninger, som en landbruger kan indgive pr. kalenderår.
Medlemsstaten kan tillade, at ansøgningen indgives af en anden person end landbrugeren. I så fald anføres navn og adresse på den landbruger, der skal modtage slagtepræmien.
Ud over at opfylde de krav, der stilles i forbindelse med det integrerede system, skal ansøgningen indeholde følgende:
a)
hvis præmien ydes ved slagtning: en attest fra slagteriet eller ethvert forretningspapir, der er udarbejdet eller påtegnet af slagteriet, og som mindst indeholder de samme angivelser, til attestering af:
i)
slagteriets navn og adresse (eller en tilsvarende kode)
ii)
slagtedatoen samt dyrets identifikationsnummer og slagtenummer
iii)
slagtekroppens vægt for kalve, medmindre artikel 122, stk. 4, anvendes
b)
hvis dyret eksporteres til et tredjeland:
i)
eksportørens navn og adresse (eller en tilsvarende kode)
ii)
dyrets identifikationsnummer
iii)
udførselsangivelsen med angivelse af alder for dyr, der er født efter den 1. januar 1998, og for kalve, medmindre artikel 122, stk. 4, anvendes, angivelse af levende vægt, der ikke må overstige 300 kg
iv)
beviset for, at dyret har forladt EF's toldområde, ført på samme måde som i forbindelse med eksportrestitutioner.
Medlemsstaten kan fastsætte, at fremsendelsen af de oplysninger, der er nævnt i fjerde afsnit, litra a) og b), skal ske via et eller flere organer, som medlemsstaten har godkendt, idet fremsendelsen bl.a. kan foretages elektronisk.
Medlemsstaten foretager regelmæssig og uanmeldt kontrol af de udstedte attester eller dokumenter samt eventuelt af de i fjerde afsnit omhandlede oplysninger.
2. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne fastsætte, at de oplysninger om slagtning af en landbrugers dyr, der er registreret i databaser som omhandlet i artikel 3, litra b), i forordning (EF) nr. 1760/2000, og som slagterierne fremsender til den ansvarlige myndighed, gør det ud for ansøgning om slagtepræmie på landbrugerens vegne, hvis databaserne på en for medlemsstaten tilfredsstillende måde sikrer, at de registrerede data er tilstrækkeligt nøjagtige til at kunne anvendes i forbindelse med slagtepræmieordningen og eventuel udbetaling af den særlige præmie og/eller de supplerende betalinger, hvis disse foretages ved slagtningen, og/eller udbetaling af sæsonpræmien.
Medlemsstaten kan dog fastsætte, at en ansøgning er nødvendig. I så fald kan den fastsætte, hvilke oplysninger ansøgningen skal indeholde.
Medlemsstater, der vælger at anvende dette stykke, underretter Kommissionen om alle senere ændringer, før de iværksættes.
De sikrer sig, at de data, der stilles til rådighed for betalingsorganet, omfatter alle de oplysninger, der er nødvendige for udbetaling af slagtepræmien, især:
a)
typer og mængder af dyr som omhandlet i artikel 130, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, der er slagtet i det pågældende år
b)
oplysninger om overholdelsen af de i ovennævnte artikel fastsatte betingelser vedrørende dyrenes alder og slagtekroppens vægt og den periode, hvor dyrene skal holdes på bedriften, jf. artikel 123 i nærværende forordning.
c)
eventuelt de oplysninger, der ved slagtningen er nødvendige for udbetalingen af den særlige præmie og/eller de supplerende betalinger, hvis disse foretages ved slagtningen, og/eller sæsonpræmien.
3. For dyr, der har været handlet mellem medlemsstaterne efter den i artikel 123 omhandlede periode, hvor dyrene skal holdes på bedriften, skal slagteriet udstede et dokument som omhandlet i nærværende artikel, stk. 1, fjerde afsnit, litra a), selv hvis den medlemsstat, hvor slagtningen fandt sted, har valgt at gøre brug af undtagelsen i stk. 2 i nærværende artikel.
Hvis to medlemsstaters elektroniske systemer til udveksling af data er kompatible, kan de aftale at anvende den i stk. 2 fastsatte ordning indbyrdes.
Medlemsstaterne yder hinanden bistand for at sikre en effektiv kontrol af de fremsendte dokumenters ægthed og/eller af de udvekslede datas nøjagtighed. I den forbindelse sender den medlemsstat, hvor betalingen foretages, regelmæssigt den medlemsstat, hvor slagtningen finder sted, en oversigt over de slagteattester pr. slagteri (eller oplysninger, der gør det ud for attester), som den har modtaget fra sidstnævnte medlemsstat.
Artikel 122
Slagtekroppens vægt og præsentation
1. I forbindelse med artikel 130, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1782/2003 præsenteres kalvekroppen efter afskinding, udtagning af indvolde og afblødning, uden hoved og fødder, men med lever, nyrer og nyrefedt.
2. Følgende vægt tages i betragtning: slagtekroppens vægt efter afkøling eller slagtekroppens vægt i varm tilstand, så hurtigt som muligt efter slagtning, nedsat med 2 %.
3. Præsenteres slagtekroppen uden lever, nyrer og/eller nyrefedt, forhøjes dens vægt med:
a)
3,5 kg for lever
b)
0,5 kg for nyrer
c)
3,5 kg for nyrefedt.
4. Medlemsstaten kan fastsætte, at hvis kalven er under seks måneder gammel ved slagtning eller eksport, anses vægtbetingelsen i artikel 130, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1782/2003 for at være opfyldt.
Hvis slagtekroppens vægt ikke kan bestemmes på slagteriet, anses vægtbetingelsen i artikel 130, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1782/2003 for at være opfyldt, hvis den levende vægt ikke overstiger 300 kg.
Artikel 123
Præmiemodtager
1. Slagtepræmien udbetales til den landbruger, der har holdt dyret på sin bedrift i en periode på mindst to måneder, som slutter mindre end en måned inden slagtningen eller mindre end to måneder inden eksporten.
2. For kalve, der slagtes inden de er tre måneder gamle, er den periode, hvor de skal holdes på bedriften, en måned.
Artikel 124
Nationale lofter
1. De nationale lofter, der omhandles i artikel 130, stk. 1 og 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003, fastsættes som anført i bilag XVII til nærværende forordning.
2. Fører den forholdsmæssige nedsættelse, der er fastsat i artikel 130, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, ikke til et helt tal for de præmieberettigede dyr, ydes der for decimalen en tilsvarende del af slagtepræmiens enhedsbeløb. I den forbindelse tages kun den første decimal i betragtning.
AFDELING 6
Supplerende betalinger
(Artikel 133-136 i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Artikel 125
Nationale ordninger
De nærmere oplysninger om nationale ordninger, jf. artikel 137 i forordning (EF) nr. 1782/2003, skal omfatte følgende:
(1)
Når det gælder betalinger pr. dyr (eventuelt):
a)
vejledende beløb pr. dyr efter dyrekategori og betingelser for udbetaling
b)
vejledende overslag over de samlede udgifter for hver kategori dyr med angivelse af, om disse betalinger vil blive foretaget i form af et supplement til slagtepræmien, og over antallet af berørte dyr
c)
særlige krav vedrørende belægningsgraden, medmindre det drejer sig om betalinger i form af et supplement til slagtepræmien
d)
loft for handyr pr. bedrift, hvis det er relevant
e)
andre oplysninger om gennemførelsesbestemmelserne.
De i litra a) og b) omhandlede dyrekategorier er: tyre, stude, ammekøer, malkekøer, kvier, der berettiger til ammekopræmie, og andre kvier eller hver undergruppe dyr, som er fastlagt af medlemsstaten og indeholdt i disse dyrekategorier
(2)
Når det gælder arealbetalinger (eventuelt):
a)
beregning af de regionale basisarealer
b)
vejledende beløb pr. hektar
c)
vejledende overslag over de samlede udgifter og det involverede antal hektar
d)
andre oplysninger om gennemførelsesbestemmelserne.
AFDELING 7
Almindelige bestemmelser
Artikel 126
Betaling af forskud
1. I henhold til artikel 28, stk. 3, litra b), i forordning (EF) nr. 1782/2003 udbetaler den ansvarlige myndighed på grundlag af resultaterne af den administrative kontrol og kontrollen på stedet landbrugeren et forskud på 60 % af den særlige præmie, ammekopræmien og slagtepræmien for det antal dyr, som anses for at være præmieberettiget.
For den særlige præmie, for den særlige ordning for kvier, jf. artikel 114, og for slagtepræmien kan medlemsstaten nedsætte forskuddets procentsats, uden at denne dog kan være lavere end 40 %.
På grundlag af resultaterne af den administrative kontrol og kontrollen på stedet kan medlemsstaten endvidere beslutte at betale landbrugeren et forskud på højst 60 % af beløbet af de supplerende betalinger, der er omhandlet i artikel 133 i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Forskuddet kan først udbetales fra den 16. oktober i det kalenderår, som der ansøges om præmie for eller ydes supplerende betaling for.
2. Den endelige udbetaling af præmien eller den supplerende betaling udgør et beløb, som svarer til forskellen mellem forskuddet og den præmie eller den supplerende betaling, som landbrugeren har ret til.
Artikel 127
Konteringsår
1. Datoen for ansøgningens indgivelse er den udløsende begivenhed med henblik på fastlæggelsen af konteringsåret for dyr, der er omfattet af ordningerne for særlig præmie, ammekopræmie, sæsonpræmie og ekstensiveringsbeløb, samt det antal SK, der lægges til grund ved beregningen af belægningsgraden.
Hvis den særlige præmie ydes efter artikel 93, udbetales det præmiebeløb, der var gældende den 31. december i det år, hvor slagtningen eller eksporten fandt sted, i følgende tilfælde:
a)
hvis dyret er slagtet eller eksporteret senest den 31. december
b)
hvis præmieansøgningen for dette dyr er indgivet efter denne dato.
2. Med hensyn til slagtepræmien er konteringsåret slagteåret eller eksportåret med henblik på anvendelse af støttesatsen og ved beregning af den forholdsmæssige nedsættelse i henhold til artikel 124.
Artikel 128
Omregning til national valuta
Præmiebeløb, ekstensiveringsbeløb og supplerende betalinger omregnes til national valuta efter gennemsnittet, beregnet i forhold til perioden, af vekselkurserne i december forud for konteringsåret, der fastlægges efter artikel 127. Kommissionen fastsætter den gennemsnitlige vekselkurs den følgende måned.
Artikel 129
Sanktioner for ulovlig anvendelse eller opbevaring af stoffer eller produkter
I gentagelsestilfælde af ulovlig anvendelse eller opbevaring af stoffer eller produkter, der er forbudt ifølge EF-bestemmelserne for veterinærsektoren, fastlægger medlemsstaterne i forhold til overtrædelsens alvor varigheden af perioden for udelukkelse fra støtteordningerne, jf. artikel 140, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Artikel 130
Fastsættelse af den individuelle referencemængde for mælk
En medlemsstat kan indtil udløbet af den elvte periode, der er fastsat i artikel 1 i forordning (EF) nr. 1788/2003, uanset artikel 102, stk. 1, litra a), artikel 117, stk. 2, litra a), og artikel 118d, litra a), i nærværende forordning, beslutte, at for de mælkeproducenter, der i henhold til artikel 5, litra j) og k), i forordning (EF) nr. 1788/2003 eller i henhold til nationale gennemførelsesbestemmelser til artikel 16, 17 og 18 i samme forordning helt eller delvis frigiver eller overtager individuelle referencemængder med virkning fra henholdsvis den 31. marts eller den 1. april, skal følgende fastsættes den 1. april:
a)
maksimumsgrænsen for den individuelle referencemængde for mælk, der er til rådighed, og som berettiger til ammekopræmien, samt maksimumsantallet af ammekøer
b)
ydelsen af de supplerende betalinger pr. dyr for ammekøer
c)
antallet af malkekøer med henblik på betaling af ekstensiveringsbeløb for malkekøer på bedrifter i bjergområder
d)
belægningsgraden.
Artikel 130a
Fastlæggelse af den periode, hvor dyrene skal holdes på bedriften
Den sidste dag i de i artikel 90, artikel 94, stk. 1, artikel 101, artikel 118c, stk. 2, og artikel 123, omhandlede perioder, hvor dyrene skal holdes på bedriften, er den dag - hvad enten den er en arbejdsdag eller ej - der går forud for den dag, der har samme dato som begyndelsesdagen for perioden.
Artikel 131
Meddelelser
1. Hvis artikel 68, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 anvendes, meddeler medlemsstaterne Kommissionen følgende:
a)
hvert år senest den 15. september, når det gælder oplysninger om første halvår i det igangværende år, og 1. marts, når det gælder oplysninger om andet halvår i det foregående år: antallet af kalve, som der er ansøgt om slagtepræmie for, med angivelse af, om det drejer sig om slagtede eller eksporterede dyr
b)
hvert år senest den 31. juli og for det foregående kalenderår:
i)
antallet af kalve, som der er ydet slagtepræmie for, med angivelse af, om støtten er ydet ved slagtning eller eksport, samt antallet af berørte landbrugere
ii)
antallet af kalve, som der ikke er ydet slagtepræmie for det foregående kalenderår på grund af anvendelse af nationale lofter.
2. Hvis artikel 68, stk. 2, litra a), nr. i) og ii), i forordning (EF) nr. 1782/2003 anvendes, meddeler medlemsstaterne Kommissionen følgende:
a)
hvert år senest den 15. september, når det gælder oplysninger om første halvår i det igangværende år, og 1. marts, når det gælder oplysninger om andet halvår i det foregående år:
i)
antallet af køer, som der er ansøgt om ammekopræmie for, opdelt efter de ordninger, der er omhandlet i artikel 125, stk. 2, litra a) og b), i forordning (EF) nr. 1782/2003
ii)
det antal dyr af tamkvæg bortset fra kalve, som der er ansøgt om slagtepræmie for, med angivelse af, om det drejer sig om slagtede eller eksporterede dyr
b)
hvert år senest den 31. juli og for det foregående kalenderår:
i)
antallet af køer og kvier, som der er ydet ammekopræmie for, opdelt efter de ordninger, der er omhandlet i artikel 125, stk. 2, litra a) og b), i forordning (EF) nr. 1782/2003, samt antallet af berørte landbrugere for hver af de pågældende ordninger
ii)
eventuelt antallet af dyr, som der ikke er ydet ammekopræmie for det foregående kalenderår på grund af det særlige nationale loft for kvier.
iii)
eventuel ydelse af den nationale præmie til supplering af ammekopræmien med oplysning om:
-
betingelserne for ydelsen af den nationale præmie
-
beløbet pr. dyr
iv)
antal dyr af tamkvæg bortset fra kalve, som der er ydet slagtepræmie for, med angivelse af, om støtten er ydet ved slagtning eller eksport, samt antallet af berørte landbrugere
v)
antal dyr af tamkvæg bortset fra kalve, som der ikke er ydet slagtepræmie for det foregående kalenderår på grund af anvendelse af nationale lofter.
3. Hvis artikel 68, stk. 2, litra b), nr. i), i forordning (EF) nr. 1782/2003 anvendes, meddeler medlemsstaterne Kommissionen følgende:
a)
hvert år senest den 15. september, når det gælder oplysninger om første halvår i det igangværende år, og 1. marts, når det gælder oplysninger om andet halvår i det foregående år: det antal dyr af tamkvæg bortset fra kalve, som der er ansøgt om slagtepræmie for, med angivelse af, om det drejer sig om slagtede eller eksporterede dyr.
b)
hvert år senest den 31. juli og for det foregående kalenderår:
i)
det antal dyr af tamkvæg bortset fra kalve, som der er ydet slagtepræmie for, med angivelse af, om det drejer sig om slagtede eller eksporterede dyr, samt antallet af berørte landbrugere
ii)
det antal dyr af tamkvæg bortset fra kalve, som der ikke er ydet slagtepræmie for det foregående kalenderår på grund af anvendelse af nationale lofter.
4. Hvis artikel 68, stk. 2, litra b), nr. ii), i forordning (EF) nr. 1782/2003 anvendes, meddeler medlemsstaterne Kommissionen følgende:
a)
hvert år senest den 15. september, når det gælder oplysninger om første halvår i det igangværende år, og 1. marts, når det gælder oplysninger om andet halvår i det foregående år: det antal handyr, som der er ansøgt om særlig præmie for, opdelt efter aldersgruppe og type dyr (tyr eller stud)
b)
hvert år senest den 31. juli og for det foregående kalenderår:
i)
antallet af handyr, som der er ydet særlig præmie for, opdelt efter aldersgruppe og type dyr (tyr eller stud), samt antallet af berørte landbrugere
ii)
antallet af dyr, opdelt efter aldersgruppe, som der ikke er ydet særlig præmie for det foregående kalenderår på grund af anvendelse af det regionale loft.
5. Senest den 31. juli hvert år meddeler medlemsstaterne Kommissionen de præmiebeløb, der er udbetalt det foregående kalenderår i overensstemmelse med det valg, der er truffet med hensyn til delvis gennemførelse af enkeltbetalingsordningen, og i givet fald efter anvendelse af den nedsættelse, der er fastsat i artikel 139, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
6. Hvis artikel 71 i forordning (EF) nr. 1782/2003 anvendes, meddeler medlemsstaterne Kommissionen følgende:
a)
hvis det er relevant, senest den 15. september hvert år, når det gælder oplysninger om første halvår i det igangværende år, og 1. marts, når det gælder oplysninger om andet halvår i det foregående år: det antal dyr, som der er ydet sæsonpræmie for, opdelt efter, om de falder ind under den første eller den anden aldersgruppe i forbindelse med den særlige præmie, samt antallet af landbrugere, der svarer til hver af de to nævnte aldersgrupper.
b)
hvert år senest den 31. juli og for det foregående kalenderår:
i)
det antal handyr, opdelt efter lofterne i artikel 132, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, som der er ydet ekstensiveringsbeløb for, samt antallet af berørte landbrugere fordelt efter disse lofter
ii)
det antal køer og kvier, opdelt efter lofterne i artikel 132, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, som der er ydet ekstensiveringsbeløb for, samt antallet af berørte landbrugere fordelt efter disse lofter
iii)
antallet af malkekøer, som der er ydet ekstensiveringsbeløb for
iv)
antallet af dyr, som der er ydet præmie for uafhængigt af belægningsgraden, samt antallet af berørte landbrugere.
7. Medlemsstaterne meddeler de oplysninger, der er specificeret i nærværende artikel, ved hjælp af de skemaer, der er anført i bilag XVIII og XIX.
AFDELING 8
Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser
Artikel 132
Overgangsbestemmelser
Den i artikel 138 i forordning (EF) nr. 1782/2003 omhandlede forpligtelse til at identificere og registrere dyrene gælder for dyr, der er født inden den 1. januar 1998, efter bestemmelserne i Rådets direktiv 92/102/EØF (39), bortset fra dyr, der har været handlet mellem medlemsstaterne.
Artikel 133
Bestemmelser, der skal anvendes i den overgangsperiode, der er omhandlet i artikel 71 i forordning (EF) nr. 1782/2003
Medmindre andet følger af de andre artikler i dette kapitel, anvendes artikel 96, 97, 98, 117-119 og 125 i kalenderårene 2005 og 2006 i det omfang, medlemsstaterne beslutter at udnytte den mulighed, der er fastsat i artikel 71 i forordning (EF) nr. 1782/2003.
KAPITEL 14
GENEREL AREALBETALINGSORDNING
(Artikel 143b i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Artikel 134
Minimumsstørrelsen af det støtteberettigede areal pr. bedrift
Det minimumsareal pr. bedrift, for hvilket der kan ansøges om betalinger, og som kan være på over 0,3 ha, jf. artikel 143b, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1782/2003, er fastsat i bilag XX.
Artikel 135
Landbrugsområder
Landbrugsområderne i henhold til den generelle arealbetalingsordning, jf. artikel 143b, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, er fastsat i bilag XXI.
Artikel 136
Anvendelse af forordning (EF) nr. 796/2004
Med forbehold af artikel 143b, stk. 6, tredje afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003, anvendes forordning (EF) nr. 796/2004 for den generelle arealbetalingsordning bortset fra artikel 6, stk. 3, artikel 7, artikel 8, stk. 2, litra b) og c), artikel 12, stk. 1, litra c), og stk. 2, artikel 13, stk. 2-8, artikel 14, stk. 2 og 3, artikel 16 og 17, artikel 21, stk. 3, artikel 24, stk. 1, litra b), d) og e), artikel 26, stk. 1, litra a), b) og c), og stk. 2, litra b), c) og d), artikel 27, stk. 2, litra g), h), i) og j), artikel 28, stk. 1, litra d), artikel 30, stk. 3, artikel 31, artikel 34-40, artikel 49, stk. 2 og 3, artikel 50, stk. 2, 4, 5 og 6, artikel 51-64, artikel 69 og artikel 71, stk. 1.
Artikel 137
Ansøgning om generel arealbetaling
1. En ansøgning om generel arealbetaling behandles som en enkeltansøgning. jf. definitionen i artikel 2, nr. 11), i forordning (EF) nr. 796/2004, i forbindelse med anvendelsen af nævnte forordning.
2. En ansøgning om generel arealbetaling skal angive de arealer, der er støtteberettigede i henhold til betingelserne i artikel 143b, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Artikel 138
Nedsættelser og udelukkelser med hensyn til berettigelsesbetingelserne
1. Hvis det efter administrativ kontrol eller kontrol på stedet konstateres, at den fastslåede forskel mellem det anmeldte areal og det fastslåede areal, jf. definitionen i artikel 2, nr. 22), i forordning (EF) nr. 796/2004, udgør mere end 3 %, men ikke mere end 30 % af det fastslåede areal, nedsættes det beløb, der skal udbetales under den generelle arealbetalingsordning, for det pågældende år med et beløb, som svarer til to gange den fastslåede forskel, bortset fra tilfælde af force majeure eller ekstraordinære omstændigheder som fastlagt i artikel 72 i forordning (EF) nr. 796/2004.
Er forskellen på mere end 30 % af det fastslåede areal, udbetales der ikke støtte for det pågældende år.
Er forskellen på over 50 %, udelukkes landbrugeren endnu en gang fra at modtage støtte på op til det beløb, der svarer til forskellen mellem det anmeldte areal og det fastslåede areal. Dette beløb fratrækkes de støttebetalinger, som landbrugeren har ret til i forbindelse med de ansøgninger, som han indgiver i de tre kalenderår, der følger efter kalenderåret for konstateringen.
2. Hvis forskellene mellem det anmeldte areal og det fastslåede areal skyldes forsætlige uregelmæssigheder, udbetales den støtte, som landbrugeren har ret til, ikke for det pågældende kalenderår.
Er forskellen på over 20 % af det fastslåede areal, udelukkes landbrugeren desuden endnu en gang fra at modtage støtte på op til det beløb, der svarer til forskellen mellem det anmeldte areal og det fastslåede areal. Dette beløb fratrækkes de støttebetalinger, som landbrugeren har ret til i forbindelse med de ansøgninger, som han indgiver i de tre kalenderår, der følger efter kalenderåret for konstateringen.
3. Ved bestemmelse af det fastslåede areal, jf. definitionen i artikel 2, nr. 22), i forordning (EF) nr. 796/2004, anvendes artikel 143b, stk. 5, og artikel 143b, stk. 6, første afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003 samt artikel 137 i nærværende forordning.
KAPITEL 15
SUPPLERENDE NATIONALE DIREKTE BETALINGER
(Artikel 143c i forordning (EF) nr. 1782/2003)
Artikel 139
Nedsættelseskoefficient
Hvis de supplerende nationale direkte betalinger i en bestemt sektor vil komme til at overskride det maksimumsniveau, som Kommissionen har givet tilladelse til i henhold til artikel 143c, stk. 7, i forordning (EF) nr. 1782/2003, nedsættes satsen for de supplerende nationale direkte betalinger i den pågældende sektor proportionalt ved hjælp af en nedsættelseskoefficient.
Artikel 140
Kontrol og sanktioner
1. Forordning (EF) nr. 796/2004 finder anvendelse på de supplerende nationale direkte betalinger, der medfinansieres i henhold til artikel 33h i forordning (EF) nr. 1257/1999.
2. Sker der ingen medfinansiering, træffer de berørte nye medlemsstater relevante kontrolforanstaltninger for at sikre, at de betingelser for ydelse af supplerende nationale direkte betalinger, som er fastlagt i Kommissionens tilladelse i henhold til artikel 143c, stk. 7, i forordning (EF) nr. 1782/2003, opfyldes.
Artikel 141
Meddelelser
Nye medlemsstater forelægger en rapport om foranstaltningerne til gennemførelse af de supplerende nationale direkte betalinger inden den 30. juni i det år, der følger efter gennemførelsen. Rapporten skal mindst indeholde følgende:
a)
eventuelle ændringer i situationen, som har indflydelse på de supplerende nationale direkte betalinger
b)
for hver supplerende national direkte betaling: antal modtagere, hektar eller udbetalte enheder
c)
en rapport om de kontroller og sanktioner, der er gennemført i henhold til artikel 140.
Artikel 142
Statsstøtte
Supplerende nationale direkte betalinger, som ikke betales i overensstemmelse med den tilladelse fra Kommissionen, der er nævnt i artikel 143c, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1782/2003, betragtes som ulovlig statsstøtte, jf. Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (40).
KAPITEL 16
ANVENDELSE AF UDTAGNE AREALER TIL PRODUKTION AF RÅVARER
AFDELING 1
Formål og definitioner
Artikel 143
Formål
1. Arealer, der udtages som led i de ordninger for direkte støtte, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1782/2003, kan i overensstemmelse med artikel 55, litra b), og artikel 107, stk. 3, første led, i nævnte forordning anvendes til produktion af råvarer til fremstilling inden for EF af produkter, der ikke er bestemt til konsum eller foderbrug, på de betingelser, der er fastsat i dette kapitel.
2. Der udbetales ikke støtte for udtagne arealer, hvorpå der dyrkes sukkerroer, jordskokker eller cikorierødder. Dog anvendes bestemmelserne i dette kapitel for disse afgrøder på udtagne arealer, på samme betingelser som hvis der blev udbetalt støtte.
Det er tilladt at dyrke disse råvarer på udtagne arealer under forudsætning af
a)
at sukkerroerne ikke anvendes til sukkerproduktion, som defineret i forordning (EF) nr. 314/2002 (41), hverken som mellemprodukt eller biprodukt
b)
at cikorierødderne og jordskokkerne ikke undergår en såkaldt hydrolysebehandling, jf. forordning (EF) nr. 314/2002, hverken i uforarbejdet stand eller som et mellemprodukt såsom inulin eller som et biprodukt såsom oligofruktose eller andet.
Artikel 144
Definitioner
I dette kapitel forstås ved:
a)
»ansøger«: en landbruger, der anvender de udtagne arealer i overensstemmelse med artikel 55, litra b), og artikel 107, stk. 3, første led, i forordning (EF) nr. 1782/2003
b)
»opkøber«: enhver person, der har underskrevet den i artikel 147 omhandlede kontrakt, og som for egen regning opkøber de råvarer, der er omhandlet i artikel 145 og bestemt til de slutanvendelser, som er nævnt i bilag XXIII
c)
»første forarbejdningsvirksomhed«: en bruger af landbrugsråvarer, der foretager den første forarbejdning for at fremstille et eller flere af de produkter, der er omhandlet i bilag XXIII til denne forordning.
AFDELING 2
Kontrakt
Artikel 145
Anvendelse af råvarer
1. Alle landbrugsråvarer kan dyrkes på udtagne arealer, jf. artikel 53, litra b), og artikel 107, stk. 3, første led, i forordning (EF) nr. 1782/2000.
Den økonomiske værdi af produkter, der anvendes til nonfoodformål, jf. bilag XXIII til nærværende forordning, og som er fremkommet ved forarbejdning af råvarer, skal efter vurderingsmetoden i artikel 163, stk. 3, i nærværende forordning være højere end værdien af alle andre produkter, der er bestemt til andre formål og er fremkommet ved samme forarbejdning.
2. De råvarer, der er omhandlet i stk. 1, skal være omfattet af en kontrakt i overensstemmelse med artikel 147, jf. dog artikel 148.
3. Ansøgeren leverer alle høstede råvarer enten til opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed, som overtager dem og sikrer, at en tilsvarende mængde af disse råvarer anvendes i EF til fremstilling af et eller flere slutprodukter bestemt til nonfoodformål som omhandlet i bilag XXIII.
Hvis den første forarbejdningsvirksomhed anvender den faktisk høstede råvare til fremstilling af mellem- eller biprodukter, kan den anvende en tilsvarende mængde af disse mellem- eller biprodukter til fremstilling af et eller flere af de slutprodukter, som omhandles i første afsnit.
I det i andet afsnit nævnte tilfælde eller hvis opkøberen sælger en mængde svarende til den høstede råvare, skal den første forarbejdningsvirksomhed eller opkøberen give den myndighed, over for hvilken sikkerheden er stillet, meddelelse herom. Hvis denne tilsvarende mængde anvendes i en anden medlemsstat end den, hvor råvaren er høstet, giver de ansvarlige myndigheder i de pågældende medlemsstater hinanden nærmere oplysninger om denne transaktion.
4. Afhængigt af de nationale bestemmelser om kontraktforhold kan den første forarbejdningsvirksomhed uddelegere opkøbet af råvaren hos den landbruger, der ansøger om støtte, til tredjemand. Forarbejdningsvirksomheden er eneansvarlig, når det gælder de forpligtelser, der er fastsat i dette kapitel.
Artikel 146
Fravigelse
1. Uanset artikel 145, stk. 2 og 3, kan medlemsstaterne give ansøgeren tilladelse til:
a)
at anvende alt høstet korn og alle høstede olieafgrøder, der henhører under KN-kode 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 og 1206 00 99 :
i)
som brændstof til opvarmning på landbrugsbedriften
ii)
til energi- eller biobrændstofproduktion på landbrugsbedriften
b)
på sin landbrugsbedrift at forarbejde alle de høstede råvarer til biogas henhørende under KN-kode 2711 29 00.
2. I de i stk. 1 nævnte tilfælde skal ansøgeren:
a)
ved en erklæring, der træder i stedet for den i artikel 147 nævnte kontrakt, forpligte sig til direkte at anvende eller forarbejde den råvare, der er omfattet af erklæringen; Artikel 147-164 anvendes med de fornødne ændringer.
b)
lade hele den høstede råvare veje af et organ eller en virksomhed, der er udpeget af medlemsstaten, og føre særskilt regnskab over den anvendte råvare og de produkter og biprodukter, der fremkommer ved forarbejdningen; når det gælder korn og olieafgrøder samt halm, og hvis hele planten anvendes, kan vejningen dog erstattes af en måling af råvarens rumfang.
3. En medlemsstat, der udnytter muligheden i stk. 1, indfører passende kontrolforanstaltninger for at sikre, at råvaren anvendes direkte på bedriften eller forarbejdes til biogas henhørende under KN-kode 2711 29 00.
4. Korn og olieafgrøder, der anvendes i henhold til stk. 1, litra a), denatureres efter en metode, der skal fastsættes af medlemsstaten. Medlemsstaterne kan dog tillade, at olie, der fremstilles ved forarbejdning af oliefrø i henhold til stk. 1, litra a), nr. ii), denatureres i stedet for selve oliefrøene, forudsat at denatureringen finder sted umiddelbart efter, at frøene er forarbejdet til olie, og at der indføres foranstaltninger til kontrol med anvendelsen af frøene.
Artikel 147
Kontrakt
1. Ansøgeren forelægger den myndighed, han sorterer under, en kontrakt, han har indgået med en opkøber eller en første forarbejdningsvirksomhed, som bilag til sin støtteansøgning. Medlemsstaten kan dog bestemme, at ansøgeren kun kan indgå kontrakt med en første forarbejdningsvirksomhed.
2. Ansøgeren skal sikre, at kontrakten indeholder følgende:
a)
kontrahenternes navn og adresse
b)
kontraktens løbetid
c)
arterne af alle de pågældende råvarer og for hver art arealets størrelse
d)
alle betingelser, der gælder for leveringen, og for olieafgrøder den forventede mængde, som myndighederne anser for repræsentativ, af den pågældende råvare
e)
tilsagn om, at forpligtelserne i artikel 145, stk. 3, vil blive opfyldt
f)
oplysning om de planlagte primære slutanvendelser for råvaren; for hver af disse slutanvendelser skal betingelserne i artikel 145, stk. 1, og artikel 163, stk. 3, være opfyldt.
3. Ansøgeren sørger for, at kontrakten indgås i rette tid, således at opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed kan indgive en genpart af kontrakten til den myndighed, opkøberen eller forarbejdningsvirksomheden sorterer under, inden for de frister, der er fastsat i artikel 157, stk. 1.
4. Medlemsstaterne kan af hensyn til kontrollen kræve, at den enkelte ansøger kun må indgå én leveringskontrakt pr. råvare.
5. Hvis kontrakten vedrører rybsfrø, rapsfrø, solsikkefrø eller sojabønner henhørende under KN-kode 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91, 1206 00 99 eller 1201 00 90, sørger ansøgeren for, at den foruden de oplysninger, der kræves ifølge stk. 2, indeholder oplysninger om den forventede samlede mængde biprodukter og den forventede mængde biprodukter, der er bestemt til andre formål end konsum eller foderbrug, angivet pr. art i begge tilfælde.
De nævnte mængder beregnes på følgende måde:
a)
100 kg rybsfrø og/eller rapsfrø henhørende under KN-kode 1205 10 90 eller 1205 90 00 anses for at svare til 56 kg biprodukter
b)
100 kg solsikkefrø henhørende under KN-kode 1206 00 91 eller KN-kode 1206 00 99 anses for at svare til 56 kg biprodukter
c)
100 kg sojabønner henhørende under KN-kode 1201 00 90 anses for at svare til 78 kg biprodukter.
Artikel 148
Råvarer, som ikke skal være omfattet af en kontrakt
Uanset artikel 147 skal de råvarer, der er anført i bilag XXII, ikke nødvendigvis være omfattet af en kontrakt.
For at opnå ret til støtte skal en ansøger, som ønsker at anvende udtagne arealer til dyrkning af disse råvarer, ved indgivelse af ansøgningen om støtte til den ansvarlige myndighed i sin medlemsstat også ved en skriftlig erklæring give tilsagn om, at hvis de pågældende råvarer anvendes på hans egen landbrugsbedrift eller sælges, vil det ske til de i bilag XXIII fastsatte formål.
Artikel 149
Omregning af biprodukter af olieafgrøder til sojamelækvivalenter
1. Den ansvarlige myndighed underretter hurtigst muligt og senest den 30. juni i det år, hvor råvaren høstes, Kommissionen om den forventede samlede mængde biprodukter bestemt til konsum eller foderbrug, angivet pr. art, som er omfattet af de i artikel 147 omhandlede kontrakter, hvis disse kontrakter vedrører rybsfrø, rapsfrø, solsikkefrø eller sojabønner henhørende under KN-kode 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91, 1206 00 99 eller 1201 00 90, samt om arealet pr. art af disse olieafgrøder.
2. På grundlag af de oplysninger, der er meddelt efter stk. 1, beregner Kommissionen den forventede samlede mængde biprodukter bestemt til konsum eller foderbrug, udtrykt i sojamelækvivalenter, ved hjælp af følgende koefficienter:
-
sojakager: 48 %
-
oliekager - raps: 32 %
-
oliekager - solsikke: 28 %.
Hvis Kommissionen på grundlag af beregningen som omhandlet i første afsnit konstaterer en overskridelse af loftet på 1 mio. tons biprodukter bestemt til konsum eller foderbrug, fastsætter den hurtigst muligt og senest den 31. juli i det år, hvor råvaren høstes, den procentvise nedsættelse, som skal anvendes for hver enkelt kontrakt, med henblik på at beregne den maksimale mængde biprodukter, som kan være bestemt til konsum eller foderbrug.
AFDELING 3
Ændring eller ophævelse af kontrakten
Artikel 150
Ændring eller ophævelse af kontrakten
Hvis kontrahenterne ændrer eller ophæver kontrakten, efter at ansøgeren har indgivet støtteansøgningen, kan ansøgeren kun opretholde sin ansøgning om støtte, hvis han senest på den dato, der er fastsat som frist for ændring af ansøgningen om støtte i den pågældende medlemsstat, giver den myndighed, som han sorterer under, meddelelse om ændringen eller ophævelsen, så den fornødne kontrol kan foretages.
Artikel 151
Usædvanlige omstændigheder
Hvis ansøgeren meddeler den myndighed, han sorterer under, at han på grund af usædvanlige omstændigheder er ude af stand til at levere hele eller en del af den råvare, der er anført i kontrakten, kan denne myndighed, når de har fået forelagt tilfredsstillende dokumentation for de usædvanlige omstændigheder, tillade, at kontrakten ændres i det omfang, det er berettiget, eller at den ophæves, jf. dog artikel 150.
Hvis ændringen af kontrakten medfører en indskrænkning af de arealer, der er omfattet af kontrakten, eller hvis kontrakten ophæves, skal ansøgeren for at bevare sin ret til støtte opfylde følgende betingelser:
a)
han skal på en måde, som er godkendt af den ansvarlige myndighed, på ny braklægge de pågældende arealer.
b)
han må ikke sælge, overdrage eller anvende den råvare, der er dyrket på de arealer, som ikke længere er omfattet af kontrakten.
Artikel 152
Ændringer af slutanvendelserne
Medmindre andet følger af artikel 150, kan opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed ændre de planlagte primære slutanvendelser for råvarerne, som er omhandlet i artikel 147, stk. 2, litra f), når de råvarer, der er omfattet af kontrakten, er leveret til opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed, og betingelserne i artikel 154, stk. 1, og i artikel 157, stk. 3, første afsnit, er opfyldt.
Ændringer af slutanvendelserne foretages under overholdelse af de betingelser, der er fastsat i artikel 145, stk. 1, andet afsnit, og i artikel 163, stk. 3.
Opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed underretter forinden den myndighed, den sorterer under, så den nødvendige kontrol kan foretages.
AFDELING 4
Repræsentative udbytter og mængder, der skal leveres
Artikel 153
Repræsentative udbytter
Hvert år fastlægger medlemsstaterne efter en passende procedure de repræsentative udbytter, der skal opnås, og underretter ansøgerne herom.
Der skal dog ikke nødvendigvis fastlægges repræsentative udbytter for de råvarer, der er anført i bilag XXII.
Artikel 154
Mængder, der skal leveres
1. Ansøgeren anmelder den samlede mængde høstede råvarer for hver art til den myndighed, han sorterer under, og anfører, hvor meget han har leveret, og til hvem han har leveret råvarerne.
2. Den mængde, som ansøgeren leverer til opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed, skal mindst svare til det repræsentative udbytte.
I behørigt begrundede tilfælde kan medlemsstaterne dog undtagelsesvis acceptere, at denne mængde ligger op til 10 % under det repræsentative udbytte.
I tilfælde, hvor den ansvarlige myndighed har tilladt, at kontrakten ændres eller ophæves, jf. artikel 151, kan den desuden i det omfang, det forekommer berettiget, nedsætte den mængde, ansøgeren har pligt til at levere ifølge første afsnit.
AFDELING 5
Betingelser for betaling af støtten
Artikel 155
Betaling
1. Støtten kan udbetales til ansøgeren, inden råvaren forarbejdes. Denne betaling finder dog kun sted, hvis den råvaremængde, der skal leveres i henhold til dette kapitel, er blevet leveret til opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed, og hvis:
a)
den i artikel 154, stk. 1, nævnte erklæring er afgivet
b)
en genpart af kontrakten er indgivet til den myndighed, som opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed sorterer under, jf. artikel 158, stk. 1, og betingelserne i artikel 145, stk. 1, er opfyldt
c)
den ansvarlige myndighed har modtaget dokumentation for fuldstændig sikkerhedsstillelse efter artikel 158, stk. 2
d)
den myndighed, der varetager udbetalingen, for hver enkelt ansøgning har kontrolleret, at betingelserne i artikel 147 er opfyldt.
2. For toårige afgrøder, hvor råvaren først høstes og dermed først leveres i løbet af andet dyrkningsår, foretages der udbetaling i hvert af de to år, der følger efter indgåelsen af kontrakten, jf. artikel 147, forudsat at de ansvarlige myndigheder konstaterer:
a)
at forpligtelserne i henhold til stk. 1, litra b), c) og d), er opfyldt fra første dyrkningsår
b)
at forpligtelserne i henhold til stk. 1, litra a), er opfyldt, og oplysningerne i henhold til i artikel 157, stk. 3, første afsnit, er afgivet i andet dyrkningsår.
Der foretages kun betaling for det første dyrkningsår, hvis den ansvarlige myndighed har modtaget dokumentation for, at den sikkerhed, der er fastsat i artikel 158, stk. 2, er stillet. For andet dyrkningsår er betalingen ikke betinget af en sikkerhedsstillelse.
3. Når der er tale om en permanent eller flerårig afgrøde, udbetales støtten hvert år fra datoen for kontraktens indgåelse. Betingelserne i stk. 2 finder tilsvarende anvendelse.
AFDELING 6
Opkøberens og ansøgerens forpligtelser
Artikel 156
Antal forarbejdningsvirksomheder
Ved produktion af et nonfoodprodukt må der højst medvirke tre forarbejdningsvirksomheder.
Artikel 157
Forpligtelser
1. Opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed indgiver en genpart af kontrakten til den myndighed, vedkommende sorterer under, efter en tidsplan fastlagt af den pågældende medlemsstat og senest på den sidste dato for forelæggelse af støtteansøgninger i den pågældende medlemsstat for det pågældende år.
Hvis ansøgeren og opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed ændrer eller ophæver kontrakten inden den i artikel 150 nævnte dato i et givet år, skal opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed indgive en genpart af den ændrede eller ophævede kontrakt til den myndighed, den pågældende sorterer under, senest på denne dato.
2. Den første forarbejdningsvirksomhed forelægger den myndighed, den sorterer under, de nødvendige oplysninger om den pågældende forarbejdningskæde, især hvad angår priserne og de tekniske forarbejdningskoefficienter, der tjener til at bestemme hvor store mængder slutprodukter der kan produceres, jf. artikel 164, stk. 2, andet afsnit.
3. Efter at have overtaget råvaren fra ansøgeren underretter opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed den myndighed, den sorterer under, om den modtagne mængde råvarer med angivelse af arter samt navn og adresse på den kontrahent, der har leveret råvaren, leveringssted og kontraktreference inden for en frist, der fastsættes af medlemsstaterne, således at betaling kan finde sted inden for den frist, der er angivet i artikel 28 i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Hvis opkøberens eller den første forarbejdningsvirksomheds medlemsstat er en anden end den, hvor råvaren er dyrket, giver den myndighed, opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed sorterer under, senest fyrre arbejdsdage efter modtagelsen af de oplysninger, der er nævnt i første afsnit, den myndighed, ansøgeren sorterer under, meddelelse om den samlede mængde råvarer, der er leveret.
AFDELING 7
Sikkerhedsstillelser
Artikel 158
Opkøberens eller den første forarbejdningsvirksomheds sikkerhedsstillelse
1. Opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed stiller den fulde sikkerhed i henhold til stk. 2 over for den myndighed, vedkommende sorterer under, senest på den dato, der er sat som sidste frist for indgivelse af betalingsansøgninger for det pågældende år i den pågældende medlemsstat.
2. Sikkerheden beregnes for hver råvare på grundlag af en sats på 250 EUR pr. ha multipliceret med det samlede dyrkede areal, der er omfattet af en kontrakt underskrevet af den pågældende opkøber eller første forarbejdningsvirksomhed, og som er anvendt til produktion af råvaren.
3. Er kontrakten blevet ændret eller ophævet, jf. artikel 150 eller 151, tilpasses sikkerheden i forhold hertil.
4. En procentdel af sikkerheden frigives for hver råvare, forudsat at den myndighed, som opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed sorterer under, har fået følgende former for dokumentation:
a)
dokumentation for, at den pågældende mængde råvarer er blevet forarbejdet i overensstemmelse med anvendelsesformålene i artikel 147, stk. 2, litra f), i givet fald under hensyntagen til eventuelle ændringer i henhold til artikel 152
b)
hvis kontrakten vedrører rybsfrø, rapsfrø, solsikkefrø eller sojabønner henhørende under KN-kode ex 1205 00 90, 1206 00 91, 1206 00 99 eller 1201 00 90, og hvis proceduren i artikel 149, stk. 2, andet afsnit, anvendes, dokumentation for, at der er fundet afsætningsmuligheder på nonfoodmarkedet for de mængder biprodukter, der overstiger den maksimale mængde, som kan være bestemt til konsum eller foderbrug.
5. Medmindre andet følger af stk. 4, frigives den sikkerhed, der er stillet af opkøberen, når råvaren er leveret til den første forarbejdningsvirksomhed, forudsat at den myndighed, som opkøberen sorterer under, har modtaget dokumentation for, at den første forarbejdningsvirksomhed har stillet en tilsvarende sikkerhed over for den myndighed, som den sorterer under.
Artikel 159
Primære og underordnede krav
1. Følgende forpligtelser udgør primære krav, jf. artikel 20 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85:
a)
forpligtelsen til hovedsageligt at forarbejde råvaremængderne til de i kontrakten anførte slutprodukter; råvarerne skal være forarbejdet inden den 31. juli i det andet år efter høståret
b)
forpligtelsen til inden den i litra a) nævnte dato at finde afsætningsmuligheder på nonfoodmarkedet for den mængde biprodukter, der overstiger den maksimale mængde, som kan være bestemt til konsum eller foderbrug, hvis proceduren i artikel 149, stk. 2, andet afsnit, i nærværende forordning anvendes.
c)
forpligtelsen til at vedlægge produkterne et kontroleksemplar T5 i overensstemmelse med artikel 160 og 161 i nærværende forordning.
2. Følgende forpligtelser, der påhviler opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed, udgør underordnede krav, jf. artikel 20 i forordning (EØF) nr. 2220/85:
a)
forpligtelsen til at overtage hele den råvaremængde, ansøgeren leverer, jf. artikel 145, stk. 3, i nærværende forordning
b)
forpligtelsen til at indgive en genpart af kontrakten, jf. artikel 157, stk. 1, i nærværende forordning
c)
forpligtelsen til at forelægge oplysninger i overensstemmelse med artikel 157, stk. 3, første afsnit, i nærværende forordning
d)
forpligtelsen til at stille sikkerhed, jf. artikel 158, stk. 1, i nærværende forordning.
AFDELING 8
Dokumenter, der skal foreligge ved salg, overdragelse eller levering til en anden medlemsstat eller ved eksport
Artikel 160
Kontroleksemplar T5
1. Hvis en forarbejdningsvirksomhed sælger eller overdrager mellemprodukter, der er omfattet af en kontrakt i henhold til artikel 147, til en forarbejdningsvirksomhed i en anden medlemsstat, skal produktet ledsages af et kontroleksemplar T5, der er udstedt i henhold til forordning (EØF) nr. 2454/93.
Hvis opkøberen sælger eller overdrager råvarer, der er omfattet af en kontrakt, til en første forarbejdningsvirksomhed i en anden medlemsstat, anvendes første afsnit.
2. Rubrik 104 i kontroleksemplar T5 forsynes under »Anden« med en af følgende angivelser:
-
Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el articulo 147 del Reglamento (CE) no 1973/2004 de la Comisión;
-
Použito pro zpracování nebo dodávku v souladu s článkem 147 nařízení Rady (ES) 1973/2004
-
Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 147 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004
-
Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 147 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 der Kommission zu verwenden
-
Προς χρήση για μεταποίηση ή παράδοση σύμφωνα με το άρθρο 147 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1973/2004 της Επιτροπής
-
To be used for processing or delivery in accordance with Article 147 of Commission Regulation (EC) No 1973/2004
-
Kasutamiseks töötlemisel või tarnimisel vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1973/2004 artiklile 147
-
À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de l'article 147 du règlement (CE) no 1973/2004 de la Commission
-
Da consegnare o trasformare conformemente all'articolo 147 del regolamento (CE) n. 1973/2004 della Commissione
-
Izmantot pārstrādei vai piegādei saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 1973/2004 147. panta nosacījumiem
-
Naudoti perdirbimui arba pristatymui pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 1973/2004 147 straipsnio nuostatas
-
A Bizottság 2004/1973/EK rendelete szerint feldolgozásra, vagy átadásra használandó
-
Te gebruiken voor verwerking of aflevering overeenkomstig artikel 147 van Verordening (EG) nr. 1973/2004 van de Commissie
-
Do wykorzystania w procesie przetwórstwa bądź do dostawy zgodnie z postanowieniami zawartymi w art. 147 rozporządzenia Komisji (WE) nr 1973/2004
-
A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 147 do Regulamento (CE) n.o 1973/2004 da Comissão
-
Na spracovanie alebo dodávku v súlade s článkom 147 nariadenia Komisie (ES) č. 1973/2004
-
Se uporablja za predelavo ali dostavo v skladu s členom 147 Uredbe Komisije (ES) št. 1973/2004
-
Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 147 artiklan mukaisesti
-
Används till bearbetning eller leverans i enlighet med artikel 147 i kommissionens förordning (EG) nr 1973/2004.
Artikel 161
Kontroleksemplar T5 til brug ved eksport
Hvis et eller flere slutprodukter, mellemprodukter eller biprodukter, som er omfattet af en kontrakt i henhold til artikel 147, er bestemt til eksport til tredjelande, skal de under transport inden for EF ledsages af et kontroleksemplar T5, der er udstedt af den ansvarlige myndighed i den medlemsstat, hvor disse produkter er fremstillet.
Rubrik 104 i kontroleksemplar T5 forsynes under »Anden« med en af følgende angivelser:
-
Este producto no podrá acogerse a ninguna de las medidas previstas en el apartado 2 del artículo 1 del Reglamento (CE) no 1258/1999 del Consejo
-
Pro tento produkt nemůže být poskytnuto financování podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 Rady
-
De finansieringsforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999, kan ikke anvendes på dette produkt
-
Dieses Erzeugnis kommt für keine Finanzierungen gemäß Artikel 1 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1258/1999 des Rates in Betracht
-
Το προϊόν αυτό δεν μπορεί να τύχει καμιάς από τις χρηματοδοτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 1 παράγραφος 2 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1258/1999 του Συμβουλίου
-
This product shall not qualify for any benefit pursuant to Article 1(2) of Council Regulation (EC) No 1258/1999
-
Kõnealuse toote puhul nõukogu määruse (EÜ) nr 1258/1999 artikli 1 lõikele 2 vastavaid soodustusi ei anta.
-
Ce produit ne peut pas bénéficier des financements prévus à l'article ler, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1258/1999 du Conseil
-
Questo prodotto non può beneficiare delle misure di cui all'articolo 1, paragrafo 2 del regolamento (CE) n. 1258/1999 del Consiglio
-
Šis produkts nevar saņemt Padomes Regulas (EK) Nr. 1258/1999 1. panta 2. punktā noteikto finansējumu
-
Šiam produktui netaikoma jokia išmoka pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1258/1999 1 straipsnio 2 punktą.
-
Ez a termék nem jogosult az 1258/1999/EK tanácsi rendelet 1. cikkének (2) bekezdése szerinti semmilyen ellátásra
-
Dit product komt niet in aanmerking voor financieringen zoals bedoeld in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1258/1999 van de Raad
-
Ten produkt nie kwalifikuje się do finansowania przewidzianego w art. 1 ust. 2 rozporządzenia Rady (WE) nr 1258/1999
-
O presente produto não pode beneficiar de medidas ao abrigo do n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1258/1999 do Conselho
-
Tento produkt nie je oprávnený na financovanie uvedené v odseku 2 článku 1 nariadenia Rady (ES) č. 1258/1999
-
Ta proizvod ni upravičen do financiranja iz člena 1(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1258/1999
-
Tähän tuotteeseen ei sovelleta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan mukaisia toimenpiteitä
-
De åtgärder som avses i artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 kan inte användas för denna produkt.
Kravene i første og andet afsnit gælder kun, hvis der for det i bilag XXIII nævnte slutprodukt eller for det mellem- eller biprodukt, som er omfattet af en kontrakt i henhold til artikel 147, kan ydes eksportrestitution, når det er fremstillet af råvarer, som er dyrket uden for denne ordning.
Artikel 162
Alternativer til kontroleksemplar T5
Hvis kontroleksemplar T5 af årsager, som ikke kan tilskrives den første forarbejdningsvirksomhed, ikke returneres til det afgangssted, der henhører under det organ, som er ansvarlig for kontrollen i den medlemsstat, hvor opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed er etableret, to måneder efter udløbet af den frist, der er fastsat i artikel 159, stk. 1, litra a), kan følgende dokumenter, uanset artikel 159, stk. 1, litra b), accepteres som alternativer til kontroleksemplar T5:
a)
købsfakturaerne på mellemprodukterne
b)
erklæringer fra den sidste forarbejdningsvirksomhed, hvori den endelige forarbejdning af råvarerne til nonfoodprodukter bekræftes
c)
fotokopier, som er attesteret af den sidste forarbejdningsvirksomhed, af regnskabsdokumenter, der dokumenterer, at forarbejdningen har fundet sted.
AFDELING 9
Kontrol
Artikel 163
Registre
1. Medlemsstatens ansvarlige myndighed fastsætter, hvilke registre opkøberen eller forarbejdningsvirksomheden skal føre, og den hyppighed, hvormed de skal føres, som mindst skal være en gang om måneden.
Opkøberens registre skal mindst omfatte følgende:
a)
mængderne af alle de råvarer, der er købt og solgt til forarbejdning under denne ordning
b)
navn og adresse på den første forarbejdningsvirksomhed
Forarbejderens registre skal mindst omfatte følgende:
a)
mængderne af alle de råvarer, der er købt til forarbejdning
b)
de mængder råvarer, der er forarbejdet, samt mængderne og typerne af slutprodukter og biprodukter, som er fremstillet heraf
c)
svind ved forarbejdningen
d)
destruerede mængder og en begrundelse for destruktionen
e)
mængden og typen af produkter, som forarbejdningsvirksomheden har solgt eller overdraget, og de opnåede priser
f)
i givet fald navn og adresse på den efterfølgende forarbejdningsvirksomhed.
2. Den myndighed, som opkøberen eller den første forarbejdningsvirksomhed sorterer under, kontrollerer, at den forelagte kontrakt opfylder betingelserne i artikel 145, stk. 1. Hvis betingelserne ikke er opfyldt, underrettes den myndighed, som ansøgeren sorterer under.
3. For at kunne beregne den økonomiske værdi af de produkter, der er omhandlet i artikel 145, stk. 1, sammenligner de ansvarlige myndigheder på grundlag af oplysningerne i henhold til artikel 157, stk. 2, summen af alle nonfoodprodukternes værdi med summen af værdien af alle andre produkter, der er bestemt til andre anvendelsesformål og er fremkommet ved den samme forarbejdning. Hver værdi skal svare til den relevante mængde multipliceret med gennemsnittet af de priser ab fabrik, der blev registreret det foregående produktionsår. Hvis disse priser ikke foreligger, bestemmer den ansvarlige myndighed de relevante priser, navnlig på grundlag af oplysningerne i henhold til artikel 157, stk. 2.
Artikel 164
Kontrol hos opkøbere og forarbejdningsvirksomheder
1. De ansvarlige myndigheder i de medlemsstater, hvor opkøberne befinder sig, foretager kontrol hos mindst 25 % af de opkøbere, der er etableret på deres område, udvalgt på grundlag af en risikoanalyse. Denne kontrol skal omfatte fysisk kontrol og kontrol af handelsdokumenter, for at sikre, at der er overensstemmelse mellem opkøbene af råvarer og leverancerne.
2. De ansvarlige myndigheder i de medlemsstater, hvor forarbejdningen har fundet sted, kontrollerer, at artikel 146, stk. 1, er overholdt i mindst 25 % af de forarbejdningsvirksomheder, der er etableret på deres område, udvalgt på grundlag af en risikoanalyse. Denne kontrol skal mindst omfatte følgende:
a)
en sammenligning af summen af alle nonfoodprodukternes værdi med summen af værdien af alle andre produkter, der er bestemt til andre anvendelsesformål og fremkommet ved den samme forarbejdning
b)
en analyse af forarbejdningsvirksomhedens produktionssystem, der omfatter fysisk kontrol og kontrol af handelsdokumenter, for, når det gælder forarbejdningsvirksomheden, at sikre, at der er overensstemmelse mellem leverancerne af råvarer og slutprodukterne og biprodukterne.
Med henblik på den i litra b) nævnte kontrol baserer den ansvarlige myndighed sig navnlig på de tekniske forarbejdningskoefficienter for de pågældende råvarer. Hvis EF-forskrifterne indeholder bestemmelser om sådanne koefficienter i forbindelse med eksport, anvendes de. Hvis det ikke er tilfældet, men der findes andre koefficienter i EF-forskrifterne, anvendes disse koefficienter. I alle andre tilfælde anvendes de koefficienter, der er almindeligt anerkendte inden for den pågældende forarbejdningsindustri.
3. Når det gælder de i artikel 146 nævnte forarbejdninger, foretages der kontrol hos 10 % af ansøgerne, som udvælges på grundlag af en risikoanalyse under hensyntagen til:
a)
støttebeløb
b)
antallet af landbrugsparceller og det areal, der er omfattet af en støtteansøgning
c)
udviklingen i forhold til det foregående år
d)
kontrolresultaterne fra tidligere år
e)
andre parametre, som skal fastlægges af medlemsstaterne baseret på de forelagte erklæringers repræsentativitet.
4. Hvis der ved den i stk. 3 nævnte kontrol konstateres uregelmæssigheder i mindst 3 % af tilfældene, foretager den ansvarlige myndighed den nødvendige supplerende kontrol i årets løb og forhøjer som følge deraf den procentdel landbrugere, som skal underkastes kontrol på stedet det følgende år.
5. Hvis det er fastsat, at visse dele af den i stk. 1,2 og 3 nævnte kontrol kan udføres på grundlag af en stikprøve, skal stikprøven give garanti for, at kontrollen er af et sådant omfang, at den er pålidelig og repræsentativ.
6. Der udarbejdes en kontrolrapport om hver kontrol på stedet, som underskrives af inspektøren, og hvori der i enkeltheder redegøres for den udførte kontrol. Denne rapport skal navnlig indeholde oplysninger om følgende:
a)
dato for kontrollen
b)
de tilstedeværende personer
c)
den periode, som kontrollen dækker
d)
de anvendte kontrolmetoder, herunder, hvis det er relevant, en henvisning til prøveudtagningsmetoderne
e)
resultaterne af kontrollen.
Artikel 165
Produktion af hamp
Bestemmelserne vedrørende hamp i artikel 29 i forordning (EF) nr. 795/2004 og i artikel 33 i forordning (EF) nr. 796/2004 finder anvendelse.
Artikel 166
Yderligere foranstaltninger og gensidig bistand
1. Medlemsstaterne træffer alle yderligere foranstaltninger, der er nødvendige for at anvende dette kapitel korrekt, og yder hinanden den fornødne bistand i forbindelse med den i dette kapitel fastsatte kontrol. Hvis dette kapitel ikke indeholder bestemmelser om de relevante nedsættelser og udelukkelser, kan medlemsstaterne vedtage passende nationale sanktioner over for markedsdeltagere, der er involveret i proceduren for ydelse af støtte.
2. I det omfang, det er nødvendigt eller er foreskrevet i dette kapitel, yder medlemsstaterne hinanden gensidig bistand for at sikre en effektiv kontrol og for at sikre, at ægtheden af forelagte dokumenter og nøjagtigheden af de udvekslede oplysninger kan efterprøves.
AFDELING 10
Udelukkelse fra ordningen samt meddelelser
Artikel 167
Udelukkelse af råvarer fra ordningen
Medlemsstaterne kan udelukke enhver råvare fra den ordning, der er indført ved dette kapitel, hvis denne råvare skaber problemer med hensyn til kontrol, folkesundhed, miljøet eller strafferetten eller giver anledning til en nedsat procentdel nonfoodslutprodukter.
Artikel 168
Mindsteareal
For råvarer som omhandlet i artikel 145, stk. 1, kan medlemsstaterne fastsætte et mindste dyrket areal.
Artikel 169
Meddelelser
Inden den 15. oktober efter udgangen af det berørte år, sender medlemsstaterne Kommissionen følgende oplysninger:
a)
for hver råvare de arealer, som er omfattet af kontrakterne i henhold til artikel 147 og erklæringerne i henhold til artikel 146, stk. 2, og artikel 148
b)
mængderne af hver type råvare, slutprodukt og biprodukt, der er fremstillet, med angivelse af, hvilken type råvare der er anvendt.
c)
de foranstaltninger, der er truffet i henhold til artikel 146
d)
de råvarer, der er udelukket fra ordningen, jf. artikel 167
e)
de mindste dyrkede arealer, jf. artikel 168.
KAPITEL 17
Arealstøtte for humle
Artikel 170
Supplerende betaling til humleproducenter
1. Den supplerende betaling, der er nævnt i artikel 68a, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, ydes til humleproducerende landbrugere på hektarbasis for arealer, der opfylder betingelserne i artikel 110o i samme forordning, under forudsætning af:
a)
at arealerne er tilplantet med en ensartet tæthed på mindst 1 500 planter pr. ha ved dobbelt opbindning eller 2 000 planter pr. ha ved enkelt opbindning
b)
at arealerne er blevet bearbejdet på normal måde.
2. Ved et areal »tilplantet med humle«, jf. artikel 110o, andet led, i forordning (EF) nr. 1782/2003 forstås det areal, som afgrænses af en linje, der løber langs stængernes ydre forankringstråde. Hvis der er humleplanter på denne linje, lægges en ekstra strimmel af en bredde svarende til gennemsnitsbredden af en passage inden for arealet til på hver side af arealet. Offentlig vej må ikke indgå i den ekstra strimmel. De to bræmmer for enden af humlerækkerne, der er nødvendige for kørsel med landbrugsmaskiner, indgår i arealet, forudsat at ingen af bræmmerne er over otte meter lange og ikke omfatter offentlig vej.
3. Der ydes ikke supplerende betaling for arealer tilplantet med unge humleplanter, der hovedsageligt dyrkes som planteskoleprodukter.
4. Det samlede beløb, som den enkelte medlemsstat råder over til supplerende betalinger, fordeles ligeligt på de støtteberettigede arealer tilplantet med humle på medlemsstatens område.
Article 171
Betalinger til anerkendte humleproducentsammenslutninger
1. Anerkendte producentsammenslutninger ansøger senest den 1. september i høståret om den betaling, der er nævnt i artikel 68a, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
2. Det beløb, den anerkendte producentsammenslutning har fået udbetalt, skal senest tre år fra udbetalingsdatoen være anvendt til de foranstaltninger, der er fastlagt i artikel 7, stk. 1, litra a)-d), i forordning (EØF) nr. 1696/71. Beløb, som ikke er anvendt inden for denne periode, skal tilbagebetales til betalingsorganet og trækkes fra de udgifter, som finansieres af EUGFL, Garantisektionen.
3. Støtte tilbageholdt efter høst i årene forud for 2005-høsten, jf. artikel 12, stk. 5, litra c), i forordning (EØF) nr. 1696/71, skal være brugt inden den 31. december 2008.
4. En medlemsstat, der foretager betalinger til anerkendte producentsammenslutninger, sender hvert år Kommissionen en rapport om, hvordan de producentsammenslutninger, den har anerkendt, har anvendt betalingen, herunder en beskrivelse af de foranstaltninger i henhold til artikel 7, stk. 1, litra a)-d), i forordning (EØF) nr. 1696/71, der er finansieret via betalingen. Rapporten sendes senest den 30. juni hvert år.
5. Det samlede beløb, som en given medlemsstat råder over til betalinger til anerkendte producentsammenslutninger, jf. artikel 68a, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, fordeles mellem disse sammenslutninger i forhold til de arealer, der opfylder betingelserne i artikel 170 i nærværende forordning, og som sammenslutningens medlemmer har indgivet ansøgning for i henhold til del II, afsnit II, i forordning (EF) nr. 796/2004.
KAPITEL 18
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 172
Ophævelse
1. Forordning (EØF) nr. 1686/72, (EØF) nr. 1445/76, (EF) nr. 1644/1996, (EF) nr. 2316/1999, (EF) nr. 2461/1999, (EF) nr. 2550/2001, (EF) nr. 2199/2003 og (EF) nr. 2237/2003 ophæves med virkning fra den 1. januar 2005.
De anvendes dog fortsat for støtteansøgninger vedrørende produktionsåret eller præmieperioden 2004/05 og forudgående produktionsår eller præmieperioder. Hvis artikel 66 eller 71 i forordning (EF) nr. 1782/2003 finder anvendelse, anvendes artikel 20, stk. 2-5, i forordning (EF) nr. 2316/1999 fortsat, indtil landbrugernes forpligtelser udløber.
2. Forordning (EF) nr. 2342/1999 ophæves med virkning fra den 1. januar 2005. Den anvendes dog fortsat for ansøgninger indgivet for 2004.
3. Forordning (EF) nr. 609/1999 ophæves med virkning fra den 1. januar 2005. Den anvendes dog fortsat for ansøgninger om direkte betalinger i forbindelse med 2004-høsten og 2005-høsten, hvis artikel 71, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 finder anvendelse.
4. Henvisninger til de ophævede retsakter skal forstås som henvisninger til nærværende forordning.
Artikel 173
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes for støtteansøgninger vedrørende produktionsår eller præmieperioder, der begynder den 1. januar 2005 eller derefter, idet artikel 10 dog anvendes fra datoen for denne forordnings ikrafttræden.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. oktober 2004
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1973/2004,
annettu 29 päivänä lokakuuta 2004,
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat mainitun asetuksen IV ja IV a osastossa säädettyjä tukijärjestelmiä sekä kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen
SISÄLLYSLUETTELO
1 luku
Soveltamisala ja yleiset säännökset
2 luku
Durumvehnän erityinen laatupalkkio
3 luku
Valkuaiskasvipalkkio
4 luku
Riisin lajikohtainen tuki
5 luku
Pähkinöiden pinta-alatuki
6 luku
Tärkkelysperunan tuki
7 luku
Lypsylehmäpalkkio ja lisätuet
8 luku
Energiakasvien tuki
1 jakso
Määritelmät
2 jakso
Sopimus
3 jakso
Sopimuksen muuttaminen tai irtisanominen
4 jakso
Edustavat sadot ja toimitettavat määrät
5 jakso
Edellytykset tuen maksamiseksi
6 jakso
Sopimus sekä hakijan ja ensimmäisen jalostajan velvollisuudet
7 jakso
Vakuudet
8 jakso
Toiseen jäsenvaltioon myyntiä, luovutusta tai toimittamista taikka vientiä koskevat asiakirjat
9 jakso
Tarkastukset
10 jakso
Järjestelmän ulkopuolelle jättäminen ja arviointi
9 luku
Peltokasvien erityinen aluetuki
10 luku
Siementuet
11 luku
Peltokasvien pinta-alatuki
1 jakso
Peltokasvien pinta-alatuen tukikelpoisuuden yleiset edellytykset
2 jakso
Tiettyjä peltokasveja koskevat erityissäännökset
3 jakso
Perusalat, viitesadot ja enimmäismäärät
4 jakso
Kesannointi
5 jakso
Loppusäännökset
12 luku
Lammas- ja vuohipalkkiot
1 jakso
Suorat tuet
2 jakso
Enimmäismäärät, varannot ja siirrot
3 jakso
Lisätuet
4 jakso
Yleiset säännökset
13 luku
Naudanlihatuet
1 jakso
Erityispalkkio (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artikla)
2 jakso
Kausiporrastuspalkkio (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 124 artikla)
3 jakso
Emolehmäpalkkio (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125-129 artikla)
4 jakso
Erityispalkkiota ja emolehmäpalkkiota koskevat yhteiset säännökset
5 jakso
Teurastuspalkkio (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 130 artikla)
6 jakso
Lisätuet (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 133-136 artikla)
7 jakso
Yleiset säännökset
8 jakso
Siirtymä- ja loppusäännökset
14 luku
Yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä
15 luku
Täydentävät kansalliset suorat tuet
16 luku
Kesannoidun maan käyttö raaka-aineiden tuottamiseen
1 jakso
Määritelmät
2 jakso
Sopimus
3 jakso
Sopimuksen muuttaminen tai irtisanominen
4 jakso
Edustavat sadot ja toimitettavat määrät
5 jakso
Edellytykset tuen maksamiseksi
6 jakso
Sopimus ja velvollisuudet
7 jakso
Vakuudet
8 jakso
Toiseen jäsenvaltioon myyntiä, luovutusta tai toimittamista taikka vientiä koskevat asiakirjat
9 jakso
Tarkastukset
10 jakso
Järjestelmän ulkopuolelle jättäminen ja ilmoitukset
17 luku
Humalan pinta-alatuki
18 luku
Loppusäännökset
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisasiakirjan ja erityisesti sen 41 artiklan ensimmäisen kohdan,
ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29 päivänä syyskuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (1) ja erityisesti sen 110 artiklan sekä 145 artiklan c, d, e ja f alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV ja IV a osastossa vahvistetaan tietyt viljelijöiden tukijärjestelmät. Joidenkin kyseisten järjestelmien täytäntöönpanosäännöt on jo vahvistettu seuraavissa säädöksissä: siemenalan tuen tietyistä yksityiskohtaisista säännöistä 2 päivänä elokuuta 1972 annettu komission asetus (ETY) N:o 1686/72 (2), Lolium perenne L. eri lajikkeiden luettelosta 22 päivänä kesäkuuta 1976 annettu komission asetus (ETY) N:o 1445/76 (3), soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamisesta palkoviljojen tuen myöntämistä varten 30 päivänä heinäkuuta 1996 annettu komission asetus (EY) N:o 1644/96 (4), tuen myöntämistä humalantuottajille koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 19 päivänä maaliskuuta 1999 annettu komission asetus (EY) N:o 609/1999 (5), tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä lokakuuta 1999 annettu komission asetus (EY) N:o 2316/1999 (6), naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 yksityiskohtaisista säännöistä palkkiojärjestelmien soveltamisen osalta 28 päivänä lokakuuta 1999 annettu komission asetus (EY) N:o 2342/1999 (7), neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, siltä osin kuin on kyse kesannoidun maan käytöstä sellaisten raaka-aineiden tuottamiseen, joita käytetään yhteisössä muuhun kuin välittömästi ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden valmistukseen 19 päivänä marraskuuta 1999 annettu komission asetus (EY) N:o 2461/1999 (8), lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2529/2001 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä palkkiojärjestelmien osalta sekä asetuksen (EY) N:o 2419/2001 muuttamisesta 21 päivänä joulukuuta 2001 annettu komission asetus (EY) N:o 2550/2001 (9), siirtymävaiheen toimenpiteistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1259/1999 soveltamiseksi vuonna 2004 yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän osalta Tšekissä, Virossa, Kyproksessa, Latviassa, Liettuassa, Unkarissa, Maltassa, Puolassa, Sloveniassa ja Slovakiassa 16 päivänä joulukuuta 2003 annettu komission asetus (EY) N:o 2199/2003 (10), yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osastossa säädettyjen tiettyjen tukijärjestelmien soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 23 päivänä joulukuuta 2003 annettu komission asetus (EY) N:o 2237/2003 (11). Yhteisön lainsäädännön selkeyden vuoksi on aiheellista kumota kyseiset säädökset ja korvata ne yhdellä asetuksella, jossa säädetään 1 päivästä tammikuuta 2005 sovellettavista kaikkien kyseisten järjestelmien täytäntöönpanosäännöistä.
(2)
Jotta kyseisten järjestelmien hallinnointi olisi tehokasta, pinta-alatuet olisi rajoitettava tiettyihin aloihin ja edellytykset olisi täsmennettävä.
(3)
Maltalla on paljon alle 0,3 hehtaaria kooltaan olevia pientiloja. Jotta monet Maltan viljelijät eivät jäisi ilman pinta-alaan perustuvia suoria tukia, pinta-alaan perustuvia suoria tukia koskevan hakemuksen vähimmäismääräksi olisi Maltalla vahvistettava 0,1 hehtaaria, ja Maltan olisi sallittava poiketa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 9 kohdan säännöksistä vuosina 2005 ja 2006.
(4)
Olisi estettävä viljely ainoastaan pinta-alatuen saamiseksi. Olisi määriteltävä viljelykasvien kylvöön ja viljelyyn liittyvät tietyt edellytykset erityisesti durumvehnän, valkuaiskasvien ja riisin osalta. Yhteisön maatalouskäytäntöjen moninaisuuden huomioon ottamiseksi olisi noudatettava paikallisia vaatimuksia.
(5)
Yhden viljellyn lohkon osalta olisi samana vuonna sallittava ainoastaan yksi pinta-alatukihakemus paitsi silloin, kun pinta-alatukea myönnetään saman viljelykasvin lisätukena tai kun tuki koskee siementen tuotantoa. Pinta-alatukea voidaan myöntää viljelykasveille, joihin sovelletaan yhteisön rakenne- tai ympäristöpolitiikkaan kuuluvaa muuta tukijärjestelmää.
(6)
Pinta-alatukeen perustuvissa tukijärjestelmissä säädetään, että kun pinta-ala, jolle tukea haetaan, ylittää taatun enimmäispinta-alan taikka perusalat tai osaperusalat, viljelijäkohtaista alaa, jolle tukea haetaan, vähennetään kyseisenä vuonna suhteessa ylityksen määrään. Sen vuoksi on aiheellista vahvistaa komission ja jäsenvaltioiden välistä tiedonvaihtoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja määräajat vähennyskertoimen vahvistamiseksi sekä pinta-alojen, joista tukea on maksettu, ilmoittamiseksi komissiolle. Samoja säännöksiä olisi sovellettava tilakohtaisten viitemäärien kokonaismäärän vähentämiseen sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95 artiklan 4 kohtaa.
(7)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 73 artiklan mukaisesti durumvehnän erityisen laatupalkkion myöntämisen edellytyksenä on, että käytetään tietty määrä tuotantoalueella korkealaatuisiksi suurimoiden ja pastavalmisteiden tuotannossa tunnustettujen lajikkeiden varmennettuja siemeniä. Kyseisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi kussakin jäsenvaltiossa olisi vahvistettava lajiketarkastusmenetelmää koskevat perusteet ja tukikelpoisia lajikkeita koskevan luettelon laatimismenettely sekä käytettävien varmennettujen siementen vähimmäismäärä.
(8)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 antamisen ja durumvehnän erityisen laatupalkkion voimaantulon välisen lyhyen aikavälin vuoksi on mahdotonta laatia jo nyt luetteloa vuonna 2005 tukikelpoisista lajikkeista suunnitellun tarkastusmenetelmän mukaisesti. Sen vuoksi jäsenvaltioiden on tarpeen laatia nykyisten lajikkeiden valikoimaan perustuva siirtymäkauden luettelo.
(9)
Valkuaiskasveja kylvetään joillain alueilla perinteisesti yhdessä viljojen kanssa maataloudellisista syistä. Tästä viljelystä saatava sato koostuu pääasiassa valkuaiskasveista. Tällä tavoin viljeltyjä aloja olisi valkuaiskasvipalkkion myöntämistä varten pidettävä valkuaiskasvien viljelyaloina.
(10)
Olisi määriteltävä makeita lupiineja koskevat vaatimukset ja kokeet lupiinien karvauden määrittämiseksi.
(11)
Pähkinöiden tukijärjestelmän tehokkuuden ja moitteettoman hallinnoinnin vuoksi myönnettyä pinta-alatukea ei pitäisi käyttää toisarvoisten viljelmien tai yksittäisten puiden rahoittamiseen. Sen vuoksi olisi määriteltävä erikoistuneen tarhan vähimmäispalstakoko ja puutiheys. On aiheellista säätää siirtymätoimenpiteistä ottaen huomioon vaikeudet, joita saattaa aiheutua silloin, kun olemassa olevien parannussuunnitelmien voimassaolo päättyy vasta uuden tukijärjestelmän voimaantulon jälkeen.
(12)
Riisin lajikohtaisen tuen maksuedellytykset ja laskenta riippuvat asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 kullekin tuottajajäsenvaltiolle vahvistetun perusalan tai vahvistettujen perusalojen lisäksi myös kyseisten perusalojen mahdollisesta jakamisesta osaperusaloihin sekä kunkin jäsenvaltion tämän alajaon tekemiseksi valitsemista puolueettomista perusteista sekä edellytyksistä, joiden vallitessa viljeltyjä lohkoja viljellään, ja perusalojen vähimmäiskoosta. Tämän vuoksi olisi annettava yksityiskohtaiset säännöt perusalojen ja niiden osa-alojen vahvistamista, hallinnointia ja viljelemistä varten.
(13)
Jos havaitaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 82 artiklassa tarkoitettu perusalan ylittyminen, riisin lajikohtaista tukea on vähennettävä. Tämän vähennyksen laskentaa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamiseksi olisi määriteltävä huomioon otettavat perusteet sekä sovellettavat kertoimet.
(14)
Riisin lajikohtaisen tuen maksujen seuranta edellyttää, että komissiolle on toimitettu tietyt perusalojen ja niiden osa-alojen viljelyyn liittyvät tiedot. Tätä tarkoitusta varten olisi määriteltävä yksityiskohtaisesti tiedot, jotka jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle samoin kuin kyseisten toimitusten määräajat.
(15)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 93 ja 94 artiklassa säädetään perunatärkkelyksen valmistukseen tarkoitettujen perunoiden viljelijöille myönnettävästä tuesta, joka edellyttää viljelysopimusta ja jota maksetaan perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä 27 päivänä heinäkuuta 1994 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1868/94 (12) vahvistetun kiintiön rajoissa. Sen vuoksi olisi vahvistettava kyseisen tuen myöntämisen edellytykset ja tarvittaessa tehtävä ristiinviittaukset asetuksessa (EY) N:o 1868/94 säädettyä kiintiöjärjestelmää koskeviin voimassa oleviin säännöksiin.
(16)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95 ja 96 artiklassa säädetään, että tuottajille maksetaan lypsylehmäpalkkio ja lisätukea. Maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta 29 päivänä syyskuuta 2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1788/2003 (13) säädetään erityissäännöksistä tapauksissa, joissa toimintaa ei harjoiteta. Tästä syystä on aiheellista säätää, että lypsylehmäpalkkiota ja lisätukea ei myönnetä, kun tilakohtaisen viitemäärän hallussaan pitävä luonnollinen tai oikeushenkilö ei enää täytä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 5 artiklan c alakohdassa tarkoitettuja edellytyksiä sen 12 kuukauden pituisen jakson aikana, joka edeltää asianomaisen vuoden 31 päivää maaliskuuta.
(17)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88-92 artiklassa säädetään uudesta viljelijöille myönnettävää energiakasvien tukea koskevasta järjestelmästä. Asetuksen (EY) N:o 2461/1999 mukaisesti tukea ei myönnetä sokerijuurikkaalle, ja sen vuoksi sokerijuurikas olisi jätettävä energiakasvien tukijärjestelmän ulkopuolelle.
(18)
Olisi määriteltävä edellytykset kyseisen tuen saamiseksi. Sitä tarkoitusta varten olisi säädettävä, että tuottajan ja ensimmäisen jalostajan välillä on tehtävä kyseisiä maatalouden raaka-aineita koskeva sopimus. Olisi myös määriteltävä edellytykset, joita sovelletaan silloin, kun viljelijä itse toteuttaa jalostuksen tilallaan.
(19)
Jotta varmistettaisiin, että raaka-aine jalostetaan määrätyksi energiatuotteeksi, ensimmäisen jalostajan olisi asetettava vakuus huolimatta siitä, että tukea ei myönnetä sille vaan viljelijälle. Vakuuden on oltava määrältään riittävä takaamaan, että raaka-aineita ei lopulta käytetä muuhun kuin alkuperäiseen tarkoitukseensa. Tukijärjestelmän valvonnan tehostamiseksi on tämän lisäksi syytä rajoittaa raaka-aineiden sekä puolijalosteiden myynti kahteen myyntikertaan ennen lopullista jalostusta.
(20)
Olisi erotettava selvästi toisistaan hakijan velvollisuudet, jotka päättyvät, kun korjatun raaka-aineen koko määrä on toimitettu, sekä ensimmäisen jalostajan velvollisuudet, jotka alkavat toimitushetkellä ja päättyvät, kun raaka-aineet on lopullisesti jalostettu energiatuotteiksi.
(21)
Raaka-aineiden ja niistä saatujen tuotteiden tiettyihin kuljetuksiin yhteisössä olisi sovellettava valvontajärjestelmiä, jotka edellyttävät tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (14) mukaisesti myönnettävien T5-valvontakappaleiden käyttöä. On säädettävä muista todisteista, mikäli T5-valvontakappale katoaa ensimmäisestä jalostajasta riippumattomien olosuhteiden vuoksi.
(22)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 98 artiklassa säädetään peltokasvien erityisen aluetuen vähentämisestä, kun haetun tuen kokonaismäärä ylittää vahvistetun enimmäismäärän. Sen vuoksi olisi vahvistettava vähennyskertoimen laskentaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(23)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklassa säädetään mahdollisuudesta myöntää suoraa tukea yhden tai useamman siemenlajin tuotantoa varten.
(24)
Kyseistä tukea voidaan myöntää ainoastaan perussiementen tai varmennettujen siementen tuotantoon, ja kyseiset tuotteet olisi määriteltävä selkeästi viittaamalla siementen varmentamista ja kaupan pitämistä koskeviin direktiiveihin: rehukasvien siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annettu neuvoston direktiivi 66/401/ETY (15), viljakasvien siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annettu neuvoston direktiivi 66/402/ETY (16), öljy- ja kuitukasvien siementen pitämisestä kaupan 13 päivänä kesäkuuta 2002 annettu neuvoston direktiivi 2002/57/EY (17).
(25)
Tarkastusten mahdollistamiseksi perussiementen ja varmennettujen siementen tuotannosta olisi tehtävä viljelysopimuksia tai viljelyilmoituksia, jotka liitetään yhteen hakemukseen, ja siemenlaitokset ja jalostajat olisi hyväksyttävä tai rekisteröitävä virallisesti. Olisi säädettävä tarvittavista toimenpiteistä tapauksiin, joissa jäsenvaltion siemenlaitos tai jalostaja lisää siemeniä toisessa jäsenvaltiossa.
(26)
Hallinnollisista syistä tukea olisi myönnettävä kussakin jäsenvaltiossa ainoastaan kyseisen jäsenvaltion alueella korjatuille tuotteille.
(27)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 liitteen XI mukaisesti tuotantotukea voidaan maksaa Cannabis sativa L. -lajikkeen perussiemenille ja varmennetuille siemenille, joiden tetrahydrokannabinolipitoisuus on alle 0,2 prosenttia. Jotta varmistetaan tuen myöntämistä koskevien sääntöjen yhdenmukainen soveltaminen koko yhteisössä, olisi käytettävä yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 (18) liitteessä II Cannabis sativa L. -lajikkeelle vahvistettujen tukikelpoisten lajikkeiden luetteloa.
(28)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 108 artiklassa määritellään peltokasvien pinta-alatukiin oikeutetut maa-alueet. Mainitussa artiklassa sallitaan tiettyjä poikkeuksia, joita jäsenvaltioiden on valvottava, mutta ne eivät saa vaikuttaa vastoin mainitun asetuksen säännöksiä. Tämän vaaran välttämiseksi olisi säädettävä soveltuvista toimenpiteistä, jotta voitaisiin pitää tukikelpoisen maan kokonaispinta-ala nykytasollaan ja estää sitä kasvamasta merkittävästi. Näihin toimenpiteisiin voi eräissä tapauksissa kuulua aiemmin tukikelpoisten alueiden luokitteleminen alueiksi, jotka eivät oikeuta tukeen.
(29)
Jäsenvaltiot, joissa maissi ei ole perinteinen viljelykasvi, voivat myöntää peltokasvien pinta-alatukea nurmisäilörehulle. Sen vuoksi on tarpeen määritellä nurmisäilörehun käsite.
(30)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 106 artiklassa säädetään, että kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun pinta-alatukien edellytyksenä on 27 päivänä heinäkuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1673/2000 (19) 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sopimuksen tekeminen tai sitoumuksen antaminen. Olisi säädettävä, että tukihakemusten hallinnoinnista vastaaville jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille on toimitettava jäljennös sopimuksesta tai sitoumuksesta. Olisi varmistettava myös, että kuiduntuotantoon tarkoitetut pellava- ja hamppulajikkeet on lueteltu kuitukasveina viljelykasvien yhteisessä lajikeluettelossa ja erityisesti pellavan tapauksessa kuitupellavana. Hampun osalta hyväksyttyjen lajikkeiden tetrahydrokannabinolipitoisuus saa lisäksi olla enintään 0,2 prosenttia. Sen vuoksi olisi laadittava pellavan tukikelpoisten lajikkeiden luettelo. Hampun tukikelpoiset lajikkeet luetellaan komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 liitteessä II. Hamppua koskevien vakuuksien lisäämiseksi olisi myös edellytettävä, että käytettävien siementen on oltava varmennettuja.
(31)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 109 artiklassa edellytetään, että viljan, öljykasvien ja valkuaiskasvien tuottajat kylvävät siemenet viimeistään 31 päivänä toukokuuta. Tietyissä tapauksissa kylvöä voidaan siirtää 31 päivän toukokuuta jälkeiseksi ajaksi ilmasto-olosuhteiden vuoksi. Olisi siirrettävä tiettyjen kasvien viimeistä kylvöpäivää ja hakemusten jättöpäivää tietyillä alueilla. Pidennetyt kylvökaudet eivät saisi heikentää tukijärjestelmän tehokkuutta tai valvontajärjestelmää, josta säädetään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 II osaston 4 luvussa.
(32)
Sokerimaissin säännöllisen tarjonnan varmistamiseksi jalostajille koko markkinointivuoden ajan olisi annettava tuottajille mahdollisuus pidentää kylvökauttaan. Sen vuoksi sokerimaissin viimeinen kylvöpäivä olisi siirrettävä 15 päivään kesäkuuta.
(33)
On aiheellista säätää, että durumvehnän lisäkorvauksen ja erityistuen myöntäminen edellyttää, että käytetään vähimmäismäärä varmennettuja durumvehnän siemeniä. Ottaen huomioon maatalouden monimuotoisuus eri jäsenvaltioissa ja niiden eri alueilla tämän määrän vahvistaminen olisi jätettävä asianomaisille jäsenvaltioille.
(34)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 103 artiklan soveltamiseksi olisi määriteltävä kastelun käsite.
(35)
Olisi täsmennettävä perusalan mahdollisen ylityksen arvioinnissa huomioon otettavat alat sekä kyseisen määrän vahvistamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Siinä tapauksessa, että maissille, kastelluille viljelyaloille tai nurmisäilörehulle vahvistetaan erikseen perusala, olisi säädettävä yksityiskohtaisista säännöistä kyseisen perusalan mahdollisen ylittymisen laskemisessa huomioon otettavista pinta-aloista. Perusalan mahdollista ylittämistä koskevan osuuden vahvistamisesta annetuilla yksityiskohtaisilla säännöillä olisi taattava, että perusalaa noudatetaan kaikissa tapauksissa. Olisi myös vahvistettava durumvehnän taattujen enimmäispinta-alojen ylityksen määrän laskutapa. Olisi myös täsmennettävä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tukien enimmäismäärän ylittymisen vahvistamismenettely.
(36)
Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 71 artiklaa peltokasvien pinta-alatuen myöntäminen edellyttää, että asianomaiset viljelijät kesannoivat osan tilansa viljelyalasta. Olisi annettava täytäntöönpanoa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä järjestelmän tehokkuuden varmistamiseksi. Sen vuoksi olisi säädettävä, että kesannoinnissa huomioon olettavat pinta-alat ovat verrattavissa alueellista perusalaa laskettaessa huomioon otettuihin aloihin. Olisi määriteltävä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 3 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetut palkokasvit.
(37)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 6 kohdan mukaisesti ja sovellettaessa sen 66 artiklaa olisi vahvistettava vapaaehtoisesti kesannoitua alaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Kyseisten sääntöjen olisi oltava yhdenmukaisia asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 käyttöön otetun yleisen järjestelmän kanssa.
(38)
On tarpeen vahvistaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 11 luvussa säädettyjen lammas- ja vuohipalkkioiden tukikelpoisuusperusteet ja erityisesti vaaditut edellytykset.
(39)
Asetuksen (EY) No 1782/2003 113 artiklan 2 kohdassa säädetään palkkion myöntämisestä eräillä yhteisön alueilla sijaitseville vuohenlihan tuottajille. Nämä alueet olisi tämän vuoksi määriteltävä tässä säännöksessä säädettyjen perusteiden mukaisesti.
(40)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdan mukaisesti niille viljelijöille, joiden tilan maatalousmaasta vähintään 50 prosenttia sijaitsee epäsuotuisilla alueilla, voidaan maksaa lisäpalkkiota. Kyseisen asetuksen 113 artiklan 2 kohdassa viitataan erityisiin maantieteellisiin alueisiin, joilla vuohenlihan tuottajat täyttävät vuohipalkkion saamisen edellytykset. Olisi säädettävä siitä, että kyseiset perusteet täyttävien viljelijöiden on annettava ilmoitus, jonka mukaan vähintään 50 prosenttia tilan maatalousmaasta sijaitsee epäsuotuisilla alueilla tai alueilla, joilla vuohipalkkiota voidaan maksaa.
(41)
Jotta tukikelpoisuutta uuhipalkkion oikeaan tasoon voitaisiin valvoa, jäsenvaltioiden olisi laadittava luettelo lampaanmaitoa tai lampaanmaitotuotteita kaupan pitävistä viljelijöistä.
(42)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 116, 117 ja 118 artiklassa käyttöön otetun viljelijäkohtaisia enimmäismääriä koskevan järjestelmän täytäntöönpanemiseksi voimassa olevien hallinnollisten sääntöjen soveltamista voidaan jatkaa, erityisesti ilmaiseksi myönnettävien oikeuksien, tavanomaisten oikeuksien käytön, vähimmäiskäyttö mukaan luettuna, oikeuksien väliaikaisen luovutuksen tai siirron, viljelijäkohtaisten enimmäismäärien muutosten ilmoittamisen ja kansallisen varannon kautta tehtävän oikeuksien siirron osalta. Jotkut kyseisistä säännöistä ovat erityissäännöksiä poikkeuksellisia ja asianmukaisesti perusteltuja olosuhteita varten, kuten oikeuksien käyttämisen osalta pienviljelijät ja laajaperäistämis- ja varhaiseläkeohjelmiin osallistuvat viljelijät, tai oikeuksien siirtämisen osalta palkkio-oikeuksien periytyminen ja julkisessa tai yhteisessä omistuksessa laiduntamista varten olevia maa-alueita käyttävät viljelijät.
(43)
Komissio valvoo uusia järjestelyjä, ja sen vuoksi jäsenvaltioiden on toimitettava sille asianmukaisella tavalla olennaiset tiedot palkkiosääntöjen täytäntöönpanosta.
(44)
Lisätukien osalta komissiolle on tarvittaessa toimitettava yksityiskohtaiset tiedot kansallisista säännöistä ja niiden täytäntöönpanosta.
(45)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 12 luvussa säädetään naudanlihatuista. Olisi vahvistettava tukikelpoisuusperusteet ja erityisesti tukien myöntämistä koskevat edellytykset.
(46)
Alueellisen enimmäismäärän ja eläintiheyden tavoitteiden vuoksi eläimille, joihin näitä kahta toimenpidettä on sovellettu, ei voida enää hakea erityispalkkiota saman ikäryhmän osalta. Kausiporrastuspalkkion osalta tällaisia eläimiä on pidettävä eläiminä, joista on myönnetty erityispalkkio.
(47)
Olisi säädettävä, että asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädetty hallinnollinen asiakirja laaditaan ja myönnetään jäsenvaltiossa. Eri jäsenvaltioiden erityisten hallinto- ja valvontaedellytysten huomioon ottamiseksi olisi sallittava muodoltaan erilaisia hallinnollisia asiakirjoja.
(48)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 3 kohdan a alakohdassa ja 130 artiklan 1 kohdassa säädetään, että erityispalkkion ja teurastuspalkkion myöntämisedellytyksenä on pitoaika. Tämän vuoksi kyseinen aika ja sen kesto olisi määriteltävä.
(49)
Teurastuksen yhteydessä myönnettävän erityispalkkion myöntämisedellytysten olisi vastattava teurastuspalkkion myöntämisedellytyksiä. Olisi täsmennettävä asiakirjat, joiden on oltava eläimen mukana teurastukseen, lähettämiseen tai vientiin asti. Palkkion myöntämiseen teurastuksen yhteydessä liittyy erityispiirteitä, joiden huomioon ottamiseksi olisi täsmennettävä härkien ikäedellytykset sekä täysikasvuisten nautojen ruhon tarjontamuoto.
(50)
Kausiporrastuspalkkion myöntämisedellytykset olisi säädettävä siten, että ne vastaavat teurastuspalkkion myöntämistä koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä. Komission olisi määriteltävä käytettävissä olevien tietojen perusteella, mitkä jäsenvaltiot vastaavat kyseisen palkkiojärjestelmän soveltamisedellytyksiä.
(51)
Olisi määriteltävä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklassa säädetty emolehmän käsite. Sitä varten olisi pidettävä komission asetuksen (EY) N:o 2342/1999 mukaisia samoja rotuja. Voimassa olevien keskeisten vaatimusten soveltamista voidaan lisäksi jatkaa, erityisesti kun kyse on keskimääräisestä maitotuotoksesta ja kansallisesta lisäpalkkiosta.
(52)
Voimassa olevien hallinnollisten sääntöjen soveltamista voidaan jatkaa, erityisesti viljelijäkohtaisten enimmäismäärien, viljelijäkohtaisia enimmäismääriä ja kansallista varantoa koskevien ilmoitusten, ilmaiseksi saatujen oikeuksien, oikeuksien käytön, oikeuksien siirron ja väliaikaisen luovutuksen sekä kansallisen varannon kautta tehtävien siirtojen osalta.
(53)
Komission olisi määriteltävä käytettävissä olevien tietojen perusteella, mitkä jäsenvaltiot täyttävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 129 artiklassa säädetyn erityisjärjestelmän soveltamisedellytykset. Olisi määriteltävä palkkion myöntämistä koskevat erityiset yksityiskohtaiset säännöt.
(54)
Olisi määriteltävä eläintiheyden laskutapa. Olisi vahvistettava päivämäärä, jolta maidon viitemäärä otetaan huomioon.
(55)
Laajaperäistämispalkkiojärjestelmän eläintiheyden laskemisessa olisi otettava huomioon kaikki tilalla olevat vähintään kuuden kuukauden ikäiset eläimet. Tämä edellyttää erityisiä sääntöjä eläinten laskemisesta ja tuottajan ilmoituksesta järjestelmään osallistumisesta. Olisi säädettävä nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoamisesta 17 päivänä heinäkuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 (20) tarkoitetun atk-pohjaisen tietokannan käyttämisestä.
(56)
Olisi huolehdittava siitä, että laajaperäistämispalkkiota ei myönnetä viljelijöille, jotka noudattavat laajaperäistämispalkkion myöntämiseksi vaadittavia eläintiheyden keskiarvoja keinotekoisesti.
(57)
Olisi säädettävä menettelyt sen määrittämiseksi käytettävissä olevien tietojen perusteella, mitkä jäsenvaltiot täyttävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklan 4 kohdassa säädetyn lypsylehmien osalta myönnettävän laajaperäistämispalkkion edellytykset. Olisi määriteltävä palkkion myöntämistä koskevat erityiset yksityiskohtaiset säännöt. Olisi vahvistettava vähimmäispitoaika.
(58)
Olisi annettava erityissäännöksiä, jotka koskevat ajanjaksojen, päivämäärien ja pitoajan aikarajojen sääntöjen soveltamista.
(59)
Yksinkertaistamisen vuoksi teurastuspalkkiohakemus olisi tehtävä yhdennetyssä järjestelmässä säädetyllä eläintukihakemuksella, jos siinä on kaikki palkkion maksamiseen oikeuttavat tiedot ja jos eläin on teurastettu samassa jäsenvaltiossa tai toisessa jäsenvaltiossa taikka viety maasta.
(60)
Asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 tarkoitettua tietokantaa olisi voitava käyttää teurastuspalkkion hallinnon helpottamiseen, jos jäsenvaltio arvioi tietokantansa tarjoavan riittävät takeet palkkioiden maksamista koskevien tietojen oikeellisuudesta.
(61)
Vasikoiden teurastuspalkkion edellytyksenä on enimmäispainorajan noudattaminen. Sen vuoksi on tarpeen määritellä ruholle vakiotarjontamuoto, johon tätä enimmäispainoa sovelletaan.
(62)
Lisätukien osalta komissiolle on toimitettava yksityiskohtaiset tiedot kansallisista säännöistä ja niiden täytäntöönpanosta.
(63)
Jotta viljelijät voisivat saada palkkiot mahdollisimman nopeasti, olisi säädettävä ennakoiden myöntämisestä. Kansallisten tai alueellisten enimmäismäärien soveltamisen vuoksi olisi kuitenkin varmistettava, ettei ennakko ole lopullista maksua suurempi. Tämän vuoksi olisi säädettävä, että jäsenvaltio voi vähentää ennakon prosenttiosuutta niissä palkkiojärjestelmissä, joita mainitut enimmäismäärät koskevat.
(64)
Asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädetään aineiden tai tuotteiden, joita ei ole hyväksytty eläinlääkintää koskevassa sääntelyssä, laittomaan käyttöön tai hallussapitoon sovellettavista seuraamuksista. Toistuvissa rikkomistapauksissa olisi jätettävä seuraamusten kestosta päättäminen jäsenvaltioille, joilla on paremmat mahdollisuudet arvioida tehdyn rikkomuksen tosiasiallinen vakavuus.
(65)
On tarpeen vahvistaa erityispalkkio- ja emolehmäpalkkiojärjestelmien soveltamiseksi huomioon otettavien tekijöiden määräytymispäivä. Moitteettoman ja yhdenmukaisen hallinnon varmistamiseksi kyseisen päivämäärän olisi pääsääntöisesti oltava hakemusten jättöpäivä. Teurastuksen yhteydessä maksettavan erityispalkkion osalta olisi kuitenkin säädettävä erityisistä säännöistä, jotta vältetään suuremman palkkion saamiseksi tehtävät siirrot vuodelta toiselle. Teurastuspalkkion tapauksessa teurastus- tai vientipäivä on parempi tapa todeta toimien tosiasiallinen toteuttaminen.
(66)
Palkkioiden määräytymisperusteen määräytymispäivänä sovellettava valuuttakurssi olisi vahvistettava siten, että periaatteessa palkkiot eivät kansalliseksi valuutaksi muunnettaessa kärsi yhden ainoan päivän kurssista johtuvista äkillisistä muutoksista.
(67)
Olisi säädettävä eräistä jäsenvaltioiden tiedonantovelvollisuuksista. Tietojen toimittamisen ja analysoinnin helpottamiseksi olisi säädettävä, että tiedot esitetään yhdenmukaisesti.
(68)
Uuteen järjestelmään siirtymisen helpottamiseksi on tarpeen säätää siirtymäsäännöksistä, jotka koskevat eläinten merkitsemis- ja tunnistamisvelvollisuutta.
(69)
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklassa sallitaan Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian (uudet jäsenvaltiot) korvata suorat tuet yhtenäisellä tuella, jäljempänä ”yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä”. Tšekki, Viro, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Puola ja Slovakia ovat päätyneet kyseiseen vaihtoehtoon. Sen vuoksi olisi säädettävä yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(70)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklan 5 kohdan toisen alakohdan mukaisesti ja jotta vältettäisiin useiden sellaisten hakemusten käsittely, joiden tuet tilaa kohti olisivat alle 50 euroa, Tšekki, Viro, Latvia, Liettua, Unkari, Puola ja Slovakia ovat pyytäneet lupaa vahvistaa tukikelpoinen tilakohtainen vähimmäisala suuremmaksi kuin 0,3 hehtaaria.
(71)
Tšekki, Viro, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Puola ja Slovakia ovat arvioineet sen osan käytössään olevasta maatalousmaasta, joka on 30 päivänä kesäkuuta 2003 hyvässä viljelykunnossa, ja ehdottaneet sen mukauttamista tilakohtaisen tukikelpoisen vähimmäismäärän mukaisesti.
(72)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 c artiklassa säädetään uusien jäsenvaltioiden mahdollisuudesta täydentää viljelijälle maksettavaa suoraa tukea edellyttäen, että komissio antaa siihen luvan. Olisi vahvistettava tämän mahdollisuuden täytäntöönpanoa koskevat yleiset säännöt.
(73)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 55 artiklan b alakohdassa ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetään kesannoinnista vapautuksesta, jos kesannoitua maata käytetään sellaisten raaka-aineiden tuottamiseen, joita käytetään yhteisössä muuhun kuin välittömästi ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden valmistukseen, edellyttäen että sovelletaan tehokkaita valvontajärjestelmiä.
(74)
On suotavaa, että tietyin edellytyksin sokerijuurikkaan, maa-artisokan ja juurisikurin viljelyä kesantoaloilla ei jätetä järjestelmän ulkopuolelle. Kyseisille viljelykasveille ei voida myöntää tukea, koska se voi aiheuttaa häiriöitä sokerin markkinoilla. On kuitenkin tarpeen toimia niin, että kyseisillä viljelmillä noudatetaan kesannoitujen alojen käyttöä koskevia sääntöjä.
(75)
Olisi määriteltävä edellytykset, joilla kyseisestä järjestelmästä myönnetään tukea. Sitä varten on syytä täsmentää edellytystä, joka koskee tuottajan ja joko keräilijän tai ensimmäisen jalostajan välillä kyseisistä maatalouden raaka-aineista tehtävää sopimusta. Lisäksi on määriteltävä edellytykset, joita sovelletaan silloin, kun viljelijä toteuttaa jalostuksen itse tilallaan.
(76)
Jotta varmistetaan neuvoston päätöksellä 93/355/ETY (21) hyväksytyn GATT-sopimukseen liittyvän Euroopan talousyhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisen öljysiemeniä koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan 7 kohdan noudattaminen, on tarpeen ottaa käyttöön soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotta voidaan tarvittaessa vähentää ihmisten tai eläinten ravinnoksi tuotettavissa olevien ja tarkoitettujen sivutuotteiden määrää, jos kyseisten tuotteiden kokonaismäärä ylittää vuosittain miljoona tonnia soijapapujauhoekvivalenttina ilmaistuna.
(77)
Sen varmistamiseksi, että raaka-aine valmistetaan säädetyksi lopputuotteeksi, keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on asetettava vakuus siitä huolimatta, että tuki myönnetään viljelijälle. Jotta järjestelmän valvonta olisi tehokasta, on syytä rajoittaa jalostajien lukumäärää.
(78)
On tarpeen erottaa selvästi toisistaan hakijan velvollisuudet, jotka päättyvät, kun korjattu raaka-aineen koko määrä on toimitettu, ja keräilijän tai ensimmäisen jalostajan velvollisuudet, joihin liittyy vakuuden antaminen ja jotka alkavat toimitushetkellä ja päättyvät, kun raaka-aineet on lopullisesti jalostettu lopputuotteiksi.
(79)
Raaka-aineiden ja niistä saatujen tuotteiden tiettyihin kuljetuksiin yhteisössä olisi sovellettava valvontajärjestelmiä, jotka edellyttävät asetuksen (ETY) N:o 2454/93 mukaisesti myönnettävien T5-valvontakappaleiden ja ilmoitusten käyttöä. On säädettävä vaihtoehtoisista todisteista, jos T5-valvontakappaletta ei palauteta keräilijän tai ensimmäisen jalostajan toimivaltaiselle viranomaiselle ensimmäisestä jalostajasta tai keräilijästä riippumattomien olosuhteiden vuoksi. Jotta voitaisiin varmistaa tukijärjestelmän tehokkuus ja moitteeton hallinnointi, olisi annettava kyseistä valvontaa koskevat säännökset.
(80)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 o artiklassa säädettyjen humalan pinta-alatuen tukikelpoisuusedellytysten lisäksi olisi vahvistettava lisäperusteita, jotta varmistettaisiin tuen myöntäminen aloista, joilla humalaa viljellään tavanomaisissa viljelyolosuhteissa. Ala, jolle on kylvetty humalaa, olisi määriteltävä yhteisön tasolla, jotta varmistettaisiin se, että alat, joista maksetaan lisätukea, lasketaan samalla tavalla. On tarpeen säätää, millä tavoin jäsenvaltiota kohti käytettävissä oleva lisätukien kokonaismäärä jaetaan tukikelpoisille aloille.
(81)
Olisi vahvistettava aikaraja, johon mennessä hyväksyttyjen humalan tuottajaryhmittymien olisi käytettävä humala-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 26 päivänä heinäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1696/71 (22) 7 artiklan 1 kohdan a-d alakohdassa lueteltuihin toimenpiteisiin liittyvät tuet ja johon mennessä komissiolle olisi ilmoitettava tuen käyttötavasta. Määrät, joita ei ole käytetty tietyn ajanjakson kuluessa, olisi maksettava takaisin. On tarpeen säätää, millä tavoin hyväksytylle humalan tuottajaryhmittymälle jäsenvaltiota kohti käytettävissä oleva tuen kokonaismäärä jaetaan.
(82)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat suorien tukien hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 LUKU
SOVELTAMISALA JA YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Aihe ja soveltamisala
1. Tässä asetuksessa annetaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV ja IV a osastossa säädettyjen seuraavien tukijärjestelmien soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt:
a)
mainitun asetuksen IV osaston 1 luvussa säädetty durumvehnän erityinen laatupalkkio;
b)
mainitun asetuksen IV osaston 2 luvussa säädetty valkuaiskasvipalkkio;
c)
mainitun asetuksen IV osaston 3 luvussa säädetty riisin lajikohtainen tuki;
d)
mainitun asetuksen IV osaston 4 luvussa säädetty pähkinöiden pinta-alatuki;
e)
mainitun asetuksen IV osaston 5 luvussa säädetty energiakasvien tuki;
f)
mainitun asetuksen IV osaston 6 luvussa säädetty tärkkelysperunan tuki;
g)
mainitun asetuksen IV osaston 7 luvussa säädetyt lypsylehmäpalkkio ja lisätuet;
h)
mainitun asetuksen IV osaston 8 luvussa säädetty peltokasvien erityinen aluetuki;
i)
mainitun asetuksen IV osaston 9 luvussa säädetty siementuki;
j)
mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa säädetty peltokasvien pinta-alatuki;
k)
mainitun asetuksen IV osaston 11 luvussa säädetyt lammas- ja vuohipalkkiot;
l)
mainitun asetuksen IV osaston 12 luvussa säädetyt naudanlihatuet;
m)
mainitun asetuksen IV osaston 13 luvussa säädetty palkoviljojen tuki;
n)
mainitun asetuksen 143 b artiklassa säädetty yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä;
o)
mainitun asetuksen 143 c artiklassa säädetyt täydentävät kansalliset suorat tuet;
p)
mainitun asetuksen IV osaston 10 d luvussa säädetty humalan pinta-alatuki.
2. Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 III osastossa säädetyn tilatukijärjestelmän sekä mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa säädetyn peltokasvien pinta-alatukijärjestelmän mukaisesti kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen.
2 artikla
Tukiedellytykset
1. Edellä 1 artiklan a, b, c, e, h, i, j, m ja p alakohdassa tarkoitettuja suoria tukia myönnetään kunkin viljelykasvin osalta yksinomaan vähintään 0,3 hehtaarin pinta-aloille, joista on tehty hakemus ja joiden jokainen viljelty lohko ylittää jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 796/2004 14 artiklan 4 kohdassa säädettyä rajoitusta noudattaen vahvistaman vähimmäiskoon.
Maltan osalta 1 artiklan a, b, c, e, h, i, j, m ja p alakohdassa tarkoitettuja suoria tukia myönnetään kunkin viljelykasvin osalta yksinomaan vähintään 0,1 hehtaarin pinta-aloille, joista on tehty hakemus ja joiden jokainen viljelty lohko ylittää jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 796/2004 14 artiklan 4 kohdassa asetettua rajoitusta noudattaen vahvistaman vähimmäiskoon.
2. Edellä 1 artiklan a, b, c, h ja j alakohdassa tarkoitettua suoraa tukea myönnetään yksinomaan kokonaisuudessaan kylvetyille pinta-aloille, joilla on suoritettu kaikki tavanomaiset paikallisten vaatimusten mukaiset viljelytoimet.
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 1 luvussa tarkoitetun durumvehnän erityisen laatupalkkion ja mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa tarkoitetun peltokasvien tuen tapauksessa täysimääräisesti kylvetyillä ja paikallisten vaatimusten mukaisesti viljellyillä pinta-aloilla kasvatetut viljelykasvit, jotka eivät saavuta kukinta-astetta asianomaisen jäsenvaltion tunnustamien poikkeuksellisten sääolojen vuoksi, ovat kuitenkin tukikelpoisia edellyttäen, että kyseisiä pinta-aloja ei käytetä muihin tarkoituksiin ennen kyseistä kasvuvaihetta.
3. Yhden viljellyn lohkon osalta voidaan samana vuonna tehdä enintään yksi hakemus pinta-alatuesta, joka kuuluu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 (23) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti rahoitettavaan järjestelmään.
Kuitenkin
a)
viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 1 luvussa säädettyä durumvehnän erityistä laatupalkkiota tai mainitun asetuksen IV osaston 2 luvussa säädettyä valkuaiskasvipalkkiota, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvussa säädettyä peltokasvien tukea;
b)
viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 3 luvussa säädettyä riisin lajikohtaista tukea tai mainitun asetuksen IV osaston 2 luvussa säädettyä valkuaiskasvipalkkiota, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 9 luvussa säädettyä siementukea;
c)
viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 5 luvussa säädettyä energiakasvien tukea, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvussa säädettyä peltokasvien pinta-alatukea, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 90 artiklan toisen alakohdan soveltamista, tai sille voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 3 luvussa säädettyä riisin lajikohtaista tukea;
d)
viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvussa säädettyä peltokasvien tukea, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 9 luvussa säädettyä siementukea.
4. Alat, joita käytetään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 55 artiklan b alakohdassa ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen raaka-aineiden tuottamiseen tai joita viljellään mainitun asetuksen IV osaston 5 luvussa säädetyn energiakasvien tukijärjestelmän mukaisesti, eivät ole oikeutettuja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (24) II osaston VIII luvussa säädettyyn yhteisön tukeen, lukuun ottamatta mainitun asetuksen 31 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä nopeakasvuisten lajien istutuskustannuksiin myönnettävää tukea.
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 55 artiklan b alakohdassa ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetuille raaka-aineille, joita viljellään kesannoiduilla aloilla, sekä niistä johdetuille välituotteille, lopputuotteille, rinnakkaistuotteille ja sivutuotteille, ei voida myöntää asetuksen (EY) N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaista Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusta.
5. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 2 luvussa säädetyn valkuaiskasvipalkkion ja mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa säädetyn peltokasvien pinta-alatuen soveltamiseksi ”makeilla lupiineilla” tarkoitetaan lupiinilajikkeita, joiden tuottamista siemenistä enintään viisi prosenttia on karvaita. Karvaiden siementen pitoisuus lasketaan soveltamalla tämän asetuksen liitteessä I säädettyä koetta.
3 artikla
Ilmoitukset
Jäsenvaltioiden on toimitettava seuraavat tiedot komissiolle sähköisessä muodossa:
a)
viimeistään kyseisen vuoden 15 päivänä syyskuuta: niistä pinta-aloista saatavilla olevat tiedot tai asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95 ja 96 artiklassa säädetyn lypsylehmäpalkkion ja lisätuen tapauksessa määrät, joille on haettu tukea kyseisenä kalenterivuonna, tarvittaessa osaperusalan mukaan eriteltyinä;
b)
viimeistään kyseisen vuoden 31 päivänä lokakuuta: lopulliset tiedot a alakohdassa tarkoitetuista pinta-aloista tai määristä, ottaen huomioon jo tehdyt tarkastukset;
c)
viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä heinäkuuta: lopulliset tiedot pinta-aloista tai määristä, joiden osalta tuki on kyseisenä vuonna tosiasiallisesti maksettu, sen jälkeen kun tarvittavat asetuksen (EY) N:o 796/2004 IV osaston 1 luvussa säädetyt pinta-alan vähennykset on tehty.
Pinta-alat on ilmoitettava hehtaareina kahden desimaalin tarkkuudella. Määrät on ilmoitettava tonneina kolmen desimaalin tarkkuudella.
4 artikla
Vähennyskerroin
1. Pinta-alaan sovellettava vähennyskerroin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 75 artiklassa, 78 artiklan 2 kohdassa, 82 ja 85 artiklassa, 89 artiklan 2 kohdassa, 98 ja 143 artiklassa sekä 143 b artiklan 7 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa tai määriin sovellettava vähennyskerroin ja puolueettomat perusteet mainitun asetuksen 95 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa on vahvistettava viimeistään kyseisen vuoden 15 päivänä marraskuuta tämän asetuksen 3 artiklan b alakohdan mukaisesti toimitettujen tietojen perusteella.
2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 75, 82 ja 85 artiklan sekä 95 artiklan 4 kohdassa, 98 ja 143 artiklassa sekä 143 b artiklan 7 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa jäsenvaltioiden on ilmoitettava sovellettu vähennyskerroin komissiolle viimeistään kyseisen vuoden 1 päivänä joulukuuta ja mainitun asetuksen 95 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa sovelletut puolueettomat perusteet.
2 LUKU
DURUMVEHNÄN ERITYINEN LAATUPALKKIO
5 artikla
Lajiketarkastus
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 74 artiklan 1 kohdassa lueteltujen jäsenvaltioiden on laadittava tämän artiklan 2-5 kohdassa vahvistetun lajiketarkastusmenetelmän mukaisesti luettelo durumvehnälajikkeista, joille voidaan myöntää mainitun asetuksen 72 artiklassa tarkoitettu durumvehnän erityinen laatupalkkio.
2. Jäsenvaltioiden on vähintään joka toinen vuosi määriteltävä vähintään kaksi edustavaa lajiketta. Edustavien lajikkeiden on oltava varmennetuimpia durumvehnälajikkeita.
3. Jäsenvaltioiden on analysoitava durumvehnälajikkeet seuraavien laatuparametrien mukaisesti ja sovellettava kuhunkin parametriin asianmukaista painotuskerrointa:
a)
valkuaispitoisuus (40 %);
b)
gluteenin laatu (30 %);
c)
keltaisuusindeksi (20 %);
d)
ominaispaino tai tuhannen jyvän paino (10 %).
Ensimmäisen alakohdan a-d alakohdassa tarkoitettujen laatuparametrien yhteenlaskettu keskiarvo kerrottuna ilmoitetulla prosenttiarvolla muodostaa lajikkeiden laatuindeksin.
Kunkin jäsenvaltion on vähintään kahden vuoden ajan verrattava durumvehnälajikkeiden laatuindeksejä paikallistason edustavien lajikkeiden laatuindekseihin. Tarkasteltavia lajikkeita ovat kunkin jäsenvaltion kansalliseen lajikeluetteloon merkityt lajikkeet lukuun ottamatta lajikkeita, joista ei ole kolmen viime vuoden osalta saatavilla määritystietoja, koska kyseisiä lajikkeita ei enää käytetä tai varmenneta.
Tätä varten kunkin jäsenvaltion on laskettava edustaville lajikkeille määritetyn keskimääräisen laatuindeksin, joka on 100, perusteella ensimmäisen alakohdan a-d alakohdassa tarkoitetun kunkin laatuparametrin osalta muille durumvehnälajikkeille määriteltävä prosenttiosuus indeksiin 100 verrattuna. Ainoastaan niille durumvehnälajikkeille, joiden indeksi on vähintään 98, voidaan myöntää durumvehnän erityinen laatupalkkio.
4. Jäsenvaltio voi sulkea tukikelpoisten lajikkeiden luettelon ulkopuolelle lajikkeet, joiden osalta läpikuultavuutensa menettäneiden durumvehnän jyvien keskiarvo on yli 27 prosenttia.
5. Jonkin toisen jäsenvaltion kansalliseen lajikeluetteloon merkittyjä lajikkeita voidaan niin ikään tarkastella niiden tukikelpoisuuden kannalta.
6 artikla
Määritysmenetelmät
1. Valkuaispitoisuuden, ominaispainon ja läpikuultavuutensa menettäneiden durumvehnän jyvien määrän määrittämiseksi sovelletaan komission asetuksessa (EY) N:o 824/2000 (25) vahvistettuja määritysmenetelmiä.
2. Keltaisuusindeksi mitataan ICC 152 -menetelmällä tai vastaavalla tunnustetulla menetelmällä.
3. Gluteenin laatu mitataan ICC 158 -menetelmällä tai ICC 151 -menetelmällä.
7 artikla
Varmennettujen siementen määrä
Jäsenvaltioiden on vahvistettava erityisen laatupalkkion maksuvuotta edeltävän vuoden 1 päivään lokakuuta mennessä direktiivin 66/402/ETY (26) mukaisesti varmennettujen siementen vähimmäismäärä, joka käytetään voimassa olevia maatalouskäytänteitä noudattaen asianomaisella tuotantoalueella.
8 artikla
Julkaisut ja tiedonannot
1. Jäsenvaltioiden on julkaistava durumvehnän erityiseen laatupalkkioon kansallisella tai alueellisella tasolla tukikelpoisten valituksi tulleiden lajikkeiden luettelo talvilajikkeiden osalta viimeistään palkkionmaksuvuotta edeltävän vuoden 1 päivänä lokakuuta ja kevätlajikkeiden osalta viimeistään palkkionmaksuvuotta edeltävän vuoden 31 päivänä joulukuuta.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kuukauden kuluessa 1 kohdassa säädetyistä päivämääristä 1 kohdassa tarkoitettu luettelo sekä annettava sille tiedoksi käytettävien varmennettujen siementen vähimmäismäärä, jos sitä on muutettu.
9 artikla
Voimassaoloaika
1. Edellä 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon hyväksytyille lajikkeille voidaan myöntää durumvehnän erityistä laatupalkkiota viiden vuoden ajan siitä, kun ne on ensimmäisen kerran otettu luetteloon.
2. Kunkin lajikkeen tukikelpoisuutta voidaan jatkaa viidellä vuodella niiden laatumääritysten tulosten perusteella, jotka laaditaan viisivuotisen tukikelpoisuuskauden toisena ja kolmantena vuonna.
10 artikla
Siirtymätoimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on julkaistava durumvehnän erityiseen laatupalkkioon vuodeksi 2005 tukikelpoisten valituksi tulleiden lajikkeiden luettelo talvilajikkeiden osalta viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2004 ja kevätlajikkeiden osalta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2004.
2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava 1 kohdassa tarkoitettu luettelo poistamalla kansalliseen lajikeluetteloon merkittyjen lajikkeiden luettelosta ne lajikkeet, joita ei ole varmennettu vuosina 2003 ja 2004, sekä ne lajikkeet, jotka eivät täytä vähintään kahta seuraavista parametreista:
a)
valkuaispitoisuus vähintään 11,5 prosenttia;
b)
ominaispaino vähintään 78 kilogrammaa hehtolitralta tai tuhannen jyvän paino vähintään 42 grammaa;
c)
läpikuultavuutensa menettäneiden durumvehnän jyvien osuus enintään 27 prosenttia;
d)
gluteenipitoisuus vähintään 10 prosenttia.
3. Palkkioon vuosina 2005 ja 2006 oikeutettujen lajikkeiden luettelo voi sisältää lajikkeita, jotka kuuluvat jonkin toisen jäsenvaltion valittujen lajikkeiden luetteloon kyseisen toisen jäsenvaltion toteuttamien laatumääritysten tulosten perusteella.
3 LUKU
VALKUAISKASVIPALKKIO
11 artikla
Vilja- ja valkuaiskasvien seoskasvustot
Alueilla, joilla valkuaiskasveja kylvetään perinteisesti yhdessä viljojen kanssa, valkuaiskasvipalkkio maksetaan hakijan pyynnöstä sillä edellytyksellä, että hakija todistaa kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia tyydyttävällä tavalla, että valkuaiskasvit ovat tässä seoksessa vallitsevana. Kyseisille pinta-aloille ei voida myöntää asetuksen (EY) N:o 1782/2003 98 artiklassa säädettyä peltokasvien erityistä aluetukea.
4 LUKU
RIISIN LAJIKOHTAINEN TUKI
12 artikla
Kylvöpäivät
Jotta riisin lajikohtaista tukea voitaisiin myöntää, ilmoitetut viljelyalat on kylvettävä viimeistään
a)
kyseistä satokautta edeltävänä 30 päivänä kesäkuuta Espanjassa ja Portugalissa;
b)
31 päivänä toukokuuta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 80 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa muissa tuottajajäsenvaltioissa.
Ranskan Guyanassa viljelyalat on kuitenkin kylvettävä kummankin kylvöjakson osalta viimeistään niitä edeltävänä 31 päivänä joulukuuta ja 30 päivänä kesäkuuta, ja riisin lajikohtaista tukea myönnetään kumpanakin kylvöjaksona keskimäärin kylvetyn alan perusteella.
13 artikla
Vähennyskerroin
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 82 artiklassa tarkoitettu riisin lajikohtaiseen tukeen sovellettava vähennyskerroin lasketaan tämän asetuksen liitteen II mukaisesti.
14 artikla
Ilmoitukset
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 3 artiklan mukaisesti seuraavat tiedot:
a)
viimeistään 15 päivänä syyskuuta
i)
luettelo kansalliseen lajikeluetteloon merkityistä lajikkeista, jotka on luokiteltu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1785/2003 (27) liitteessä I olevassa 2 kohdassa määriteltyjen perusteiden mukaan;
ii)
kylvöalat, joiden osalta on jätetty riisin lajikohtaista tukea koskevat hakemukset, riisilajikkeiden, perusalojen ja osaperusalojen mukaisesti jaoteltuina, tämän asetuksen liitteessä III olevan A osan taulukon mukaisesti;
b)
viimeistään 31 päivänä lokakuuta niihin kylvöaloihin liittyvät muutokset, joiden osalta riisin lajikohtaista tukea koskevat hakemukset on jätetty ja jotka on annettu tiedoksi a alakohdan mukaisesti ja liitteessä III olevassa B osassa vahvistettua mallia käyttäen;
c)
viimeistään 31 päivänä heinäkuuta niitä kylvöaloja koskevat tiedot, joista riisin lajikohtainen tuki on tosiasiallisesti maksettu kuluneelta markkinointivuodelta, liitteessä II määritellyn laskentamenetelmän mukaisesti ja liitteessä III olevassa C osassa vahvistettua mallia käyttäen.
2. Ranskan Guyanan osalta kylvöaloja koskevat tiedot on toimitettava kumpanakin kylvöjaksona keskimäärin kylvetyn alan perusteella.
3. Jäsenvaltiot voivat tarkistaa vuosittain perusalansa tai -alojensa alajakoa osa-aloihin sekä puolueettomia perusteita, joihin alajaot perustuvat. Niiden on toimitettava tiedot komissiolle viimeistään kyseistä satokautta edeltävänä 15 päivänä toukokuuta.
5 LUKU
PÄHKINÖIDEN PINTA-ALATUKI
15 artikla
Edellytykset yhteisön tuen saamiseksi
1. Tässä luvussa tarhalla tarkoitetaan yhdenmukaista ja yhtenäistä pähkinäpuiden istutusalaa, jonka sisällä ei ole muita viljelyksiä tai viljelmiä ja joka on maantieteellisesti yhtenäinen. Yksittäisiä pähkinäpuita tai pelkkää pähkinäpuuriviä tien tai toisen viljelyksen reunalla ei pidetä tarhana.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat sallia muiden kuin pähkinäpuiden kasvatuksen tarhassa edellyttäen, että niiden määrä on enintään 10 prosenttia 3 kohdassa vahvistetusta puiden lukumäärästä. Jäsenvaltiot voivat tämän lisäksi sallia kastanjapuiden kasvatuksen tarhassa, jos 3 kohdassa vahvistettua puiden lukumäärää noudatetaan tukikelpoisten pähkinäpuiden osalta.
2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklassa säädettyä pinta-alatukea voidaan myöntää ainoastaan pähkinöitä tuottaville tarhoille, jotka täyttävät tämän artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetyt edellytykset asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklan mukaisesti vahvistettuna päivänä.
Kun kyseessä on tarha, jossa viljellään erityyppisiä pähkinöitä, ja kun tuki on eriytetty tuotteiden mukaan, sovelletaan enemmistönä olevan pähkinätyypin osalta määriteltyjä tukikelpoisuusedellytyksiä ja tukitasoa.
3. Tarhojen palstakoon on oltava vähintään 0,10 hehtaaria.
Pähkinäpuiden lukumäärän tarhassa on hehtaaria kohti oltava vähintään
i)
125 hasselpähkinöiden osalta;
ii)
50 manteleiden osalta;
iii)
50 saksanpähkinöiden osalta;
iv)
50 pistaasipähkinöiden osalta;
v)
30 johanneksenleivän osalta.
4. Jäsenvaltiot voivat puolueettomien perusteiden mukaisesti vahvistaa vähimmäispalstakoon ja puutiheyden 3 kohdassa säädettyä korkeammiksi kyseessä olevien alueiden ja tuotantoalojen erityispiirteiden huomioon ottamiseksi.
16 artikla
Edellytykset kansallisen tuen saamiseksi
Edellä olevaa 15 artiklaa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 87 artiklassa säädettyyn kansalliseen tukeen.
Jäsenvaltio voi vahvistaa muita tukikelpoisuusperusteita edellyttäen, että kyseiset perusteet ovat johdonmukaisia tukijärjestelmän ympäristöön, maaseutuun, yhteiskuntaan ja talouteen kohdistuvien tavoitteiden kanssa eivätkä johda tuottajien väliseen syrjintään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 87 artiklan soveltamista. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tarpeelliset järjestelyt sen valvomiseksi, että viljelijät noudattavat tukikelpoisuusperusteita.
17 artikla
Ilmoitukset
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle joka tapauksessa ennen jäsenvaltioiden asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklan mukaisesti hakemuksen jättämiselle vahvistamaa päivämäärää ja viimeistään
a)
31 päivänä maaliskuuta 15 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut korkeammat tasot ja perusteet sekä 16 artiklassa tarkoitetut lisäperusteet;
b)
15 päivänä toukokuuta tuotekohtainen pinta-alatuen taso ja/tai muutettu taattu kansallinen ala, jäljempänä ”taattu kansallinen ala”, jos jäsenvaltio eriyttää tuen asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
2. Komissiolle 1 kohdan mukaisesti toimitettavia tietoja koskevaa muutosta sovelletaan seuraavaan vuoteen, ja kyseisen jäsenvaltion on toimitettava kyseinen muutos ja sen perusteena olevat puolueettomat perusteet tiedoksi komissiolle viipymättä.
18 artikla
Siirtymätoimenpiteet
1. Jäsenvaltiot voivat määritellä, voidaanko asetuksen (EY) N:o 1782/2003 86 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut parannussuunnitelmat keskeyttää ennen niiden suunniteltua voimassaolon päättymistä ja millä edellytyksin, ja voidaanko mainitun asetuksen IV osaston 4 luvussa säädettyä järjestelmää soveltaa kyseisiin pinta-aloihin.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä vahvistaessaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että
a)
suunnitelmaa ei keskeytetä ennen vuotuisen jakson täydellistä loppuun saattamista;
b)
suunnitelman alkuperäiset tavoitteet on saavutettu jäsenvaltiota tyydyttävällä tavalla.
6 LUKU
TÄRKKELYSPERUNAN TUKI
19 artikla
Tukikelpoisuus
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 93 artiklassa säädettyä tärkkelysperunan tukea myönnetään perunoille, joista on tehty komission asetuksen (EY) N:o 2236/2003 (28) 3 artiklassa säädetty viljelysopimus, jollain komission asetuksen (EY) N:o 2235/2003 (29) liitteessä I kuvatulla menetelmällä määritellyn perunoiden nettopainon ja toimitettujen perunoiden tärkkelyspitoisuuden perusteella mainitun asetuksen liitteessä II vahvistettujen tukimäärien mukaisesti.
Tärkkelysperunoiden tukea ei myönnetä perunoille, joiden tärkkelyspitoisuus on alle 13 prosenttia, paitsi jos sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2236/2003 5 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa.
20 artikla
Vähimmäishinta
Tärkkelysperunan tukeen sovelletaan vaatimusta, jonka mukaan on esitettävä todisteet siitä, että vähintään asetuksen (EY) N:o 1868/94 4 a artiklassa tarkoitettu hinta on maksettu tehtaalle toimitettuna -vaiheessa asetuksen (EY) N:o 2235/2003 liitteessä II vahvistettujen tukimäärien mukaisesti.
Sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2236/2003 10 artiklan 2 kohtaa.
21 artikla
Tuen maksaminen
1. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 28 artiklan soveltamista jäsenvaltion, jonka alueella perunatärkkelys valmistettiin, on maksettava tärkkelysperunan tuki viljelijälle, kun kaikki hänen kyseisen markkinointivuoden määränsä on toimitettu perunatärkkelystä tuottavaan yritykseen, neljän kuukauden kuluessa päivästä, jona toimitettiin tämän asetuksen 20 artiklassa tarkoitetut todisteet ja edellyttäen, että tämän asetuksen 19 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä on noudatettu.
2. Jäsenvaltiot voivat maksaa ennakkoa markkinointivuoden 1 päivästä joulukuuta alkaen viljelijän kyseisen markkinointivuoden osalta tärkkelystä tuottavaan yritykseen toimittamien tärkkelysperunamäärien eri osien perusteella. Kukin ennakkomaksu myönnetään toimitettujen tärkkelysperunoiden määrälle, josta on esitetty 20 artiklassa tarkoitetut todisteet ja joiden osalta on noudatettu 19 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä.
3. Muuntokurssi tärkkelysperunan tuen ilmaisemiseksi kansallisena valuuttana on asetuksen (EY) N:o 2236/2003 20 artiklan mukaisesti sovellettava muuntokurssi.
7 LUKU
LYPSYLEHMÄPALKKIO JA LISÄTUET
22 artikla
Toiminnan harjoittamatta jättäminen
1. Kun luonnollinen tai oikeushenkilö, jolla on tilakohtainen viitemäärä, ei täytä asetuksen (EY) N:o 1788/2003 5 artiklan c alakohdassa tarkoitettuja edellytyksiä kyseisen vuoden 31 päivänä maaliskuuta päättyvän kahdentoista kuukauden jakson aikana, lypsylehmäpalkkioita ja lisätukea ei makseta kyseisen vuoden osalta, ellei asianomainen henkilö pysty osoittamaan ennen tukihakemuksen määräaikaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että tuotanto on aloitettu.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta ylivoimaisen esteen tapauksissa eikä asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, jotka vaikuttavat tilapäisesti asianomaisten tuottajien tuotantokapasiteettiin ja jotka ovat toimivaltaisen viranomaisen tunnustamia.
8 LUKU
ENERGIAKASVIEN TUKI
1 JAKSO
Määritelmät
23 artikla
Määritelmät
Tässä luvussa tarkoitetaan
a)
’hakijalla’ viljelijää, joka viljelee asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa tarkoitettuja pinta-aloja saadakseen mainitussa artiklassa tarkoitettua tukea;
b)
’ensimmäisellä jalostajalla’ maatalouden raaka-aineiden käyttäjää, joka ryhtyy ensimmäiseen jalostukseen saadakseen yhtä tai useampaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklan toisessa kohdassa mainituista tuotteista.
2 JAKSO
Sopimus
24 artikla
Raaka-aineen käyttö
1. Kaikkia maatalouden raaka-aineita, sokerijuurikasta lukuun ottamatta, voidaan viljellä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa säädettyä tukea saavilla pinta-aloilla edellyttäen, että raaka-aineen ensisijainen käyttötarkoitus on jonkin mainitun artiklan toisessa kohdassa tarkoitetun energiatuotteen valmistus.
Raaka-aineista jalostamalla saatujen energiatuotteiden taloudellisen arvon on oltava suurempi kuin tällaisesta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin tarkoitettujen muiden tuotteiden arvo 39 artiklan 3 kohdassa vahvistetun menetelmän mukaisesti arvioituna.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuista raaka-aineista on tehtävä sopimus asetuksen (EY) N:o 1782/2003 90 artiklan mukaisesti ja tässä jaksossa säädetyin edellytyksin.
3. Hakijoiden on toimitettava korjattu raaka-aine kokonaisuudessaan ensimmäiselle jalostajalle, jonka on otettava se vastaan sekä taattava vastaavan raaka-ainemäärän käyttö yhden tai useamman asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetun energiatuotteen valmistukseen yhteisössä.
Jos ensimmäinen jalostaja käyttää tosiasiallisesti korjatun raaka-aineen väli- tai sivutuotteen valmistamiseen, hän voi käyttää vastaavan määrän kyseistä väli- tai sivutuotetta yhden tai useamman ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun lopputuotteen valmistamiseen.
Toisessa alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa ensimmäisen jalostajan on ilmoitettava asiasta sille toimivaltaiselle viranomaiselle, jolle vakuus on asetettu. Jos vastaava määrä käytetään muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa raaka-aine on korjattu, asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava toisilleen kyseisestä toimesta.
4. Sopimussuhteita sääntelevien kansallisten säännösten mukaisesti ensimmäinen jalostaja voi valtuuttaa kolmannen osapuolen ottamaan vastaan raaka-aineen tukea hakeneelta maanviljelijältä. Valtuutuksen saajan on toimittava jalostajan nimissä ja lukuun, ja jalostaja on yksin vastuussa tässä luvussa säädettyjen velvollisuuksien noudattamisesta.
25 artikla
Poikkeukset
1. Sen estämättä, mitä 24 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa hakijalle luvan
a)
käyttää CN-koodiin ex 0602 90 41 kuuluvia lyhyen kasvukauden metsäpuita tai kaikkia korjattuja CN-koodeihin 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 ja 1206 00 99 kuuluvia vilja- tai öljykasveja
i)
polttoaineena maatilansa lämmityksessä,
ii)
energian tai biopolttoaineiden tuotantoon tilallaan;
b)
jalostaa kaikki korjattu raaka-aine maatilallaan CN-koodiin 2711 29 00 kuuluvaksi biokaasuksi.
2. Hakijan on 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa
a)
annettava 26 artiklassa tarkoitetun sopimuksen korvaava ilmoitus, jossa hän sitoutuu käyttämään tai jalostamaan suoraan mainitussa ilmoituksessa tarkoitetun raaka-aineen; kyseisiin tapauksiin sovelletaan 26-40 artiklaa soveltuvin osin;
b)
annettava jäsenvaltion nimeämän laitoksen tai yrityksen punnita kerätty raaka-aine ja otettava käyttöön käytettyä raaka-ainetta sekä jalostuksesta saatuja tuotteita ja sivutuotteita koskeva erillinen kirjanpito; vilja- ja öljykasvien sekä olkien osalta sekä myös, jos kasvi käytetään kokonaisuudessaan, punnituksen sijaan voidaan kuitenkin hyväksyä raaka-aineen tilavuuden määritys.
3. Edellä olevaa 1 kohtaa soveltavien jäsenvaltioiden on toteutettava tarkastustoimenpiteet, joilla voidaan riittävällä tavalla varmistaa raaka-aineen suora käyttö tilalla tai jalostus CN-koodiin 2711 29 00 kuuluvaksi biokaasuksi.
4. Edellä olevan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti käytetyt vilja- tai öljykasvit on denaturoitava jäsenvaltion vahvistamalla tavalla. Jäsenvaltiot voivat sallia öljykasvien siementen 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetusta jalostuksesta saatavan öljyn denaturoinnin siementen denaturoinnin sijaan edellyttäen, että denaturointi tapahtuu heti öljyksi jalostamisen jälkeen ja siementen käyttöä koskevat valvontatoimenpiteet otetaan käyttöön.
26 artikla
Sopimus
1. Hakijan on esitettävä tukihakemuksensa tueksi toimivaltaiselle viranomaiselleen itsensä ja ensimmäisen jalostajan välillä tehty sopimus.
2. Hakijan on varmistettava, että sopimuksessa mainitaan seuraavat tiedot:
a)
sopimuspuolten nimet ja osoitteet;
b)
sopimuksen kesto;
c)
kunkin raaka-aineen laji ja viljelty pinta-ala;
d)
kaikki raaka-aineen odotettavissa olevan määrän toimittamiseen sovellettavat edellytykset;
e)
sitoumus 24 artiklan 3 kohdassa säädettyjen velvollisuuksien noudattamisesta;
f)
raaka-aineen suunnitellut ensisijaiset lopulliset käyttötarkoitukset, joiden on kaikkien oltava 24 artiklan 1 kohdassa ja 39 artiklan 3 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisia.
3. Hakijan on varmistettava sopimuksen tekeminen sellaiseen päivämäärään mennessä, että ensimmäinen jalostaja voi antaa hakijan toimivaltaiselle viranomaiselle jäljennöksen sopimuksesta 34 artiklan 1 kohdassa vahvistettuihin määräaikoihin mennessä.
4. Jäsenvaltiot voivat valvontasyistä edellyttää, että kukin hakija saa tehdä ainoastaan yhden toimitussopimuksen kutakin raaka-ainetta kohti.
3 JAKSO
Sopimuksen muuttaminen tai irtisanominen
27 artikla
Sopimuksen muuttaminen tai irtisanominen
Jos sopimuspuolet muuttavat sopimusta tai irtisanovat sen hakijan tukihakemuksen jättämisen jälkeen, hakija säilyttää oikeuden hakea tukea vain, jos hän ilmoittaa muutoksesta tai irtisanomisesta toimivaltaiselle viranomaiselle tukihakemuksen muutokselle kyseisessä jäsenvaltiossa vahvistetun määräajan kuluessa, jotta tarvittavat tarkastukset voidaan suorittaa.
28 artikla
Poikkeukselliset olosuhteet
Jos hakija ilmoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle, että poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi hän ei voi toimittaa sopimuksessa ilmoitettua raaka-ainetta tai osaa siitä, toimivaltainen viranomainen voi, saatuaan riittävät todisteet näistä poikkeuksellisista olosuhteista, antaa luvan sopimuksen muuttamiseen siinä määrin kuin muutos näyttää olevan perusteltavissa, tai sen irtisanomiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 27 artiklan soveltamista.
Jos sopimuksen muutos johtaa siihen sisältyvän pinta-alan vähenemiseen tai jos sopimus irtisanotaan, hakija menettää sopimuksesta poistettujen pinta-alojen osalta oikeutensa tässä luvussa tarkoitettuun tukeen.
29 artikla
Lopullisten käyttötarkoitusten muutokset
Ensimmäinen jalostaja voi muuttaa 26 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitettuja raaka-aineiden suunniteltuja ensisijaisia lopullisia käyttötarkoituksia sen jälkeen, kun sopimuksen mukainen raaka-aine on toimitettu ensimmäiselle jalostajalle ja 31 artiklan 1 kohdan sekä 34 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyt edellytykset on täytetty, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 27 artiklan soveltamista.
Lopullisten käyttötarkoitusten muutosten on täytettävä 24 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ja 39 artiklan 3 kohdassa vahvistetut edellytykset.
Ensimmäisen jalostajan on tehtävä ennakkoilmoitus toimivaltaiselle viranomaiselleen, jotta tarvittavat tarkastukset voidaan suorittaa.
4 JAKSO
Edustavat sadot ja toimitettavat määrät
30 artikla
Edustavat sadot
Jäsenvaltioiden on asianmukaista menettelyä noudattaen vahvistettava joka vuosi edustavat sadot, jotka on tosiasiallisesti saavutettava, ja ilmoitettava ne asianomaisille hakijoille.
31 artikla
Toimitettavat määrät
1. Hakijan on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen korjatun raaka-aineen kokonaismäärä lajeittain ja vahvistettava sekä toimitetun raaka-aineen määrä että sopimuspuoli, jolle hän on toimittanut tämän raaka-aineen.
2. Määrän, joka hakijan on tosiasiallisesti toimitettava ensimmäiselle jalostajalle, on vastattava vähintään edustavaa satoa.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa hyväksyä poikkeuksellisesti enintään 10 prosentin vajauksen mainitusta edustavasta sadosta.
Jos toimivaltainen viranomainen on antanut luvan sopimuksen muuttamiseen tai irtisanomiseen 28 artiklan mukaisesti, se voi lisäksi vähentää määrää, joka hakijan on tämän kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti toimitettava, siinä määrin kuin se näyttäisi olevan perusteltavissa.
5 JAKSO
Edellytykset tuen maksamiseksi
32 artikla
Tuen maksaminen
1. Hakijalle voidaan maksaa tukea ennen raaka-aineen jalostamista. Tämä tuki maksetaan kuitenkin vasta, kun tässä luvussa toimitettavaksi edellytetty raaka-aineen määrä on toimitettu ensimmäiselle jalostajalle ja jos
a)
31 artiklan 1 kohdassa säädetty ilmoitus on tehty;
b)
jäljennös sopimuksesta on toimitettu ensimmäisen jalostajan toimivaltaiselle viranomaiselle 34 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset on täytetty;
c)
toimivaltainen viranomainen on saanut todisteen siitä, että 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu vakuus on annettu kokonaisuudessaan;
d)
tuen maksamisesta vastaava toimivaltainen viranomainen on tarkistanut kunkin hakemuksen osalta, että 26 artiklassa säädetyt edellytykset on täytetty.
2. Jos kaksivuotisten kasvien osalta sadonkorjuu ja sen seurauksena myös raaka-aineen toimittaminen tapahtuu vasta toisena viljelyvuonna, tukea maksetaan 26 artiklassa tarkoitetun sopimuksen tekemistä seuraavien kahden vuoden ajan, jos toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että
a)
tämän artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettuja velvollisuuksia on noudatettu ensimmäisestä viljelyvuodesta alkaen;
b)
tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyjä velvollisuuksia sekä 34 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tietojen ilmoittamisvelvollisuutta on noudatettu toisena vuonna.
Ensimmäisenä viljelyvuonna tukea maksetaan ainoastaan, jos toimivaltainen viranomainen on saanut todisteet siitä, että 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu vakuus on annettu. Toisena viljelyvuonna ei edellytetä vakuuden antamista tuen maksamiseksi.
3. Pysyvien tai monivuotisten kasvien tapauksessa tuki maksetaan vuosittain sopimuksen tekemisen jälkeen. Edellä 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä sovelletaan soveltuvin osin.
6 JAKSO
Sopimus sekä hakijan ja ensimmäisen jalostajan velvollisuudet
33 artikla
Jalostajien lukumäärä
Energiatuotteiden on oltava enintään toisen jalostajan valmistamia.
34 artikla
Sopimus sekä hakijan ja ensimmäisen jalostajan velvollisuudet
1. Ensimmäisen jalostajan on annettava jäljennös sopimuksesta toimivaltaiselle viranomaiselleen kyseisen jäsenvaltion vahvistaman aikataulun mukaisesti kyseisessä jäsenvaltiossa kyseisenä vuonna tehtävän tukihakemuksen viimeiseen jättöpäivään mennessä.
Jos hakija ja ensimmäinen jalostaja muuttavat sopimusta tai irtisanovat sen sopimuksen ennen 27 artiklassa tarkoitettua päivää minä tahansa vuonna, ensimmäisen jalostajan on annettava jäljennös muutetusta tai irtisanotusta sopimuksesta toimivaltaiselle viranomaiselleen kyseiseen päivään mennessä.
2. Ensimmäisen jalostajan on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen kyseistä jalostusketjua koskevat tarvittavat tiedot ja erityisesti tiedot niistä hinnoista ja teknisistä jalostuskertoimista, joiden avulla määritellään 40 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettujen saatavissa olevien lopputuotteiden määrä.
3. Ensimmäisen jalostajan, joka on vastaanottanut hakijan toimittaman raaka-aineen, on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen vastaanotetun raaka-aineen määrä lajeittain eriteltynä, raaka-aineen toimittaneen sopimuspuolen nimi ja osoite sekä toimituspaikka ja viittaus sopimukseen jäsenvaltioiden vahvistamaan määräaikaan mennessä sen varmistamiseksi, että tuki voidaan maksaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 28 artiklassa vahvistetussa ajassa.
Jos ensimmäisen jalostajan jäsenvaltio on eri kuin se, jossa raaka-aine on viljelty, ensimmäisen jalostajan toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava toimitetun raaka-aineen kokonaismäärä hakijan toimivaltaiselle viranomaiselle 40 työpäivän kuluessa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tietojen vastaanottamisesta.
7 JAKSO
Vakuudet
35 artikla
Ensimmäisen jalostajan antama vakuus
1. Ensimmäisen jalostajan on annettava toimivaltaiselle viranomaiselleen 2 kohdassa tarkoitettu vakuus kokonaisuudessaan kyseisenä vuonna kyseisessä jäsenvaltiossa tehtävän tukihakemuksen viimeiseen jättöpäivään mennessä.
2. Vakuus on kunkin raaka-aineen osalta 60 euroa hehtaarilta kerrottuna kaikkien sellaisten pinta-alojen summalla, joista on tehty ensimmäisen jalostajan allekirjoittama sopimus ja joita käytetään kyseisen raaka-aineen tuottamiseen.
3. Jos sopimusta muutetaan tai se irtisanotaan 27 tai 28 artiklan mukaisesti, vakuus mukautetaan vastaavasti.
4. Vakuus vapautetaan suhteellisesti kunkin raaka-aineen osalta, jos ensimmäisen jalostajan toimivaltainen viranomainen on saanut todisteet siitä, että kyseisten raaka-aineiden määrät on jalostettu 26 artiklan 2 kohdan f alakohdassa säädettyä vaatimusta noudattaen, ottaen tarvittaessa huomioon mahdolliset 29 artiklan mukaisesti tehdyt muutokset.
36 artikla
Ensisijaiset ja alempiasteiset vaatimukset
1. Seuraavat velvollisuudet ovat komission asetuksen (ETY) N:o 2220/85 (30) 20 artiklan mukaisia ensisijaisia vaatimuksia:
a)
velvollisuus jalostaa raaka-aineet ensisijaisesti sopimuksessa mainituiksi lopputuotteiksi; raaka-aineet on jalostettava sadonkorjuuvuotta seuraavan toisen vuoden 31 päivään heinäkuuta mennessä;
b)
velvollisuus liittää tuotteen mukaan T5-valvontakappale tämän asetuksen 37 ja 38 artiklan mukaisesti.
2. Seuraavat ensimmäisen jalostajan velvollisuudet ovat asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklan mukaisia alempiasteisia vaatimuksia:
a)
velvollisuus ottaa vastaan kaikki hakijan tämän asetuksen 24 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittamat raaka-aineet;
b)
velvollisuus antaa jäljennös sopimuksesta tämän asetuksen 34 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
c)
velvollisuus tehdä tämän asetuksen 34 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaiset ilmoitukset;
d)
velvollisuus antaa vakuus tämän asetuksen 35 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
8 JAKSO
Toiseen jäsenvaltioon myyntiä, luovutusta tai toimittamista taikka vientiä koskevat asiakirjat
37 artikla
T5-valvontakappale
Jos ensimmäinen jalostaja myy tai luovuttaa 26 artiklassa tarkoitetun sopimuksen kohteena olevia välituotteita toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle toiselle jalostajalle, tuotteen mukana on oltava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 mukaisesti annettu T5-valvontakappale.
T5-valvontakappaleen 104 kohtaan otsikon ”muuta” alle on merkittävä yksi seuraavista maininnoista:
-
Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el articulo 26 del Reglamento (CE) no 1973/2004 de la Comisión;
-
Použito pro zpracování nebo dodávku v souladu s článkem 26 nařízení Komise (ES) 1973/2004
-
Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 26 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004
-
Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 26 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 der Kommission zu verwenden
-
Προς χρήση για μεταποίηση ή παράδοση σύμφωνα με το άρθρο 26 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1973/2004 της Επιτροπής
-
To be used for processing or delivery in accordance with Article 26 of Commission Regulation (EC) No 1973/2004
-
Kasutamiseks töötlemisel või tarnimisel vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1973/2004 artiklile 26
-
À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de l'article 26 du règlement (CE) no 1973/2004 de la Commission
-
Da consegnare o trasformare conformemente all'articolo 26 del regolamento (CE) n. 1973/2004 della Commissione
-
Izmantot pārstrādei vai piegādei saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 1973/2004 26. panta nosacījumiem
-
Naudoti perdirbimui arba pristatymui pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 1973/2004 26 straipsnio nuostatas
-
A Bizottság 2004/1973/EK rendelete szerint feldolgozásra, vagy átadásra használandó
-
Te gebruiken voor verwerking of aflevering overeenkomstig artikel 26 van Verordening (EG) nr. 1973/2004 van de Commissie
-
Do wykorzystania w procesie przetwórstwa bądź do dostawy zgodnie z postanowieniami zawartymi w art. 26 rozporządzenia Komisji (WE) nr 1973/2004
-
A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 26 do Regulamento (CE) n.o 1973/2004 da Comissão
-
Na spracovanie alebo dodávku v súlade s článkom 26 nariadenia Komisie (ES) č. 1973/2004
-
Se uporablja za predelavo ali dostavo v skladu s členom 26 Uredbe Komisije (ES) št. 1973/2004
-
Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 26 artiklan mukaisesti
-
Används till bearbetning eller leverans i enlighet med artikel 26 i kommissionens förordning (EG) nr 1973/2004.
38 artikla
T5-valvontakappaleen vaihtoehtoiset todisteet
Seuraavat asiakirjat voidaan hyväksyä T5-valvontakappaleen vaihtoehtoisina todisteina, kun T5-valvontakappaletta ei ensimmäisestä jalostajasta riippumattomien olosuhteiden vuoksi palauteta sen jäsenvaltion, johon ensimmäinen jalostaja on sijoittautunut, valvonnasta vastaavan elimen lähtötoimipaikkaan kahden kuukauden kuluessa siitä, kun 36 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetty raaka-aineiden jalostamista koskeva määräaika on päättynyt:
a)
välituotteiden ostolaskut;
b)
toisen jalostajan todistukset siitä, että raaka-aineet on jalostettu lopullisesti asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa tarkoitetuiksi energiatuotteiksi; ja
c)
toisen jalostajan oikeaksi todistamat jäljennökset kirjanpitoasiakirjoista, joista käy ilmi, että jalostus on toteutettu.
9 JAKSO
Tarkastukset
39 artikla
Rekisterien pito
1. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on täsmennettävä rekisterit, joita jalostajan on pidettävä, sekä niiden jaksottaisuus, jonka on oltava vähintään kuukausittainen.
Kyseisissä rekistereissä on oltava vähintään seuraavat tiedot:
a)
jalostettaviksi ostettujen eri raaka-aineiden määrät;
b)
jalostettujen raaka-aineiden määrät sekä niistä saatujen lopputuotteiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden määrät ja lajit;
c)
jalostuksesta johtuva hävikki;
d)
hävitetyt määrät ja perustelut hävittämiselle;
e)
jalostajan myymien tai luovuttamien tuotteiden määrät ja lajit sekä niistä saadut hinnat;
f)
tarvittaessa myöhempien jalostajien nimet ja osoitteet.
2. Ensimmäisen jalostajan toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että esitetty sopimus noudattaa 24 artiklan 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä. Jos näitä edellytyksiä ei ole noudatettu, siitä on ilmoitettava hakijan toimivaltaiselle viranomaiselle.
3. Edellä 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden taloudellisen arvon laskemiseksi asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen on verrattava 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella kaikkien energiatuotteiden yhteenlaskettua arvoa samasta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen kaikkien muiden tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon. Tuotteen arvo saadaan kertomalla sen määrä edellisen markkinointivuoden aikana kirjattujen vapaasti tehtaalla -hintojen keskiarvolla. Jos näitä hintoja ei ole käytettävissä, toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä asianomaiset hinnat erityisesti 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella.
40 artikla
Jalostajien tiloissa tehtävät tarkastukset
1. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joissa jalostukset on toteutettu, on tarkastettava 24 artiklan 1 kohdan säännösten noudattaminen vähintään 25 prosentilta niiden alueelle sijoittautuneita jalostajia heidän tiloissaan riskianalyysin perusteella. Kyseisiin tarkastuksiin on sisällyttävä vähintään
a)
kaikkien energiatuotteiden yhteenlasketun arvon vertaaminen samasta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen kaikkien muiden tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon;
b)
jalostajan tuotantojärjestelmän analyysi, johon kuuluu fyysisiä tarkastuksia ja kaupallisten asiakirjojen tarkastaminen, jotta voidaan jalostajan osalta varmistua raaka-aineiden toimitusten sekä lopputuotteiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden välisestä vastaavuudesta.
Ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetussa tarkastuksessa toimivaltaisen viranomaisen käytettävä erityisesti kyseisten raaka-aineiden jalostuksen teknisiä kertoimia. Jos yhteisön lainsäädännössä on säädetty tällaisista kertoimista vientiä varten, sovelletaan näitä kertoimia. Niiden puuttuessa sovelletaan muita yhteisön lainsäädännössä säädettyjä kertoimia. Kaikissa muissa tapauksissa tarkastuksen on perustuttava jalostusteollisuudessa yleisesti hyväksyttyihin kertoimiin.
2. Edellä 25 artiklassa tarkoitettujen jalostustoimien osalta on tarkastettava 10 prosenttia hakijoista, jotka on valittu riskianalyysin perusteella ottaen huomioon
a)
tukien määrä;
b)
tukihakemukseen sisältyvien viljelylohkojen lukumäärä ja pinta-ala;
c)
muutokset edelliseen vuoteen verrattuna;
d)
aikaisempien vuosien tarkastusten yhteydessä tehdyt havainnot;
e)
muut parametrit, jotka jäsenvaltiot määrittelevät toimitettujen ilmoitusten edustavuuden perusteella.
3. Jos 2 kohdassa tarkoitetuissa tarkastuksissa ilmenee sääntöjenvastaisuuksia vähintään kolmessa prosentissa tapauksista, toimivaltaisen viranomaisen on kuluvan vuoden aikana tehtävä lisätarkastuksia ja lisättävä niiden viljelijöiden osuutta, joille on seuraavana vuonna tehtävä paikalla tehtäviä tarkastuksia.
4. Jos on säädetty, että tietyt 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten osa-alueet voidaan tehdä otoksen perusteella, kyseisen otoksen on taattava valvonnan luotettava ja edustava taso.
5. Jokaisesta paikalla tehdystä tarkastuksesta on laadittava tarkastajan allekirjoittama tarkastuskertomus, jonka perusteella on mahdollista tutkia tehtyihin tarkastuksiin liittyviä tietoja. Kertomuksessa on ilmoitettava erityisesti
a)
tarkastuspäivä;
b)
paikalla olleet henkilöt;
c)
tarkastettu ajanjakso;
d)
käytetyt tarkastustekniikat sekä tarvittaessa viittaus otantamenetelmiin;
e)
tarkastuksen tulokset.
41 artikla
Hampun tuotanto
Sovelletaan komission asetuksen (EY) N:o 795/2004 (31) 29 artiklassa ja asetuksen (EY) N:o 796/2004 33 artiklassa tarkoitettuja hamppuun liittyviä säännöksiä.
42 artikla
Lisätoimenpiteet ja keskinäinen avunanto
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tämän luvun asianmukaisen soveltamisen kannalta tarvittavat lisätoimenpiteet ja avustettava toisiaan tässä luvussa säädettyjen tarkastusten toteuttamiseksi. Jos tässä luvussa ei säädetä soveltuvista vähennyksistä tai ulkopuolelle jättämisistä, jäsenvaltiot voivat soveltaa aiheellisia kansallisia seuraamuksia tuen myöntämismenettelyssä mukana oleviin markkinoiden toimijoihin.
2. Jäsenvaltioiden on tarpeen mukaan tai siinä määrin kuin tämän luvun säännöksissä edellytetään avustettava toisiaan tehokkaiden tarkastusten varmistamiseksi ja toimitettujen asiakirjojen oikeellisuuden sekä vaihdettujen tietojen paikkansapitävyyden varmistamiseksi.
10 JAKSO
Energiakasvien tukijärjestelmän ulkopuolelle jättäminen ja arviointi
43 artikla
Raaka-aineiden jättäminen energiakasvien tukijärjestelmän ulkopuolelle ja vähimmäisviljelyala
1. Jäsenvaltiot voivat jättää minkä tahansa maatalouden raaka-aineen energiakasvien tukijärjestelmän ulkopuolelle, jos kyseisten raaka-aineiden vuoksi aiheutuu vaikeuksia valvonnan, kansanterveyden, ympäristön tai rikosoikeuden taikka lopullisten energiatuotteiden määrän vähenemisen suhteen.
2. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa vähimmäisviljelyalan mille tahansa 24 artiklassa tarkoitetulle raaka-aineelle.
44 artikla
Arviointi
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen sen vuoden loppua seuraavaa 15 päivää lokakuuta, jonka osalta tukea myönnetään, kaikki energiakasvien tuen arviointiin tarvittavat tiedot.
Kyseisiin tietoihin on sisällyttävä erityisesti
a)
pinta-alat kunkin raaka-aineen lajin osalta;
b)
kunkin raaka-ainelajin sekä saatujen lopputuotteiden, sivutuotteiden ja rinnakkaistuotteiden määrät sekä niihin käytettyjen raaka-aineiden laji;
c)
25 artiklan mukaisesti toteutetut toimenpiteet;
d)
43 artiklan 1 kohdan mukaisesti energiakasvien tuen ulkopuolelle jätetyt raaka-aineet ja 43 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut vähimmäisviljelyalat.
9 LUKU
PELTOKASVIEN ERITYINEN ALUETUKI
45 artikla
Kylvöpäivä
Ilmoitettu ala on kylvettävä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 98 artiklassa säädetyn peltokasvien erityisen aluetuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden vahvistamaan päivämäärään mennessä, ja tämä päivämäärä ei saa olla myöhempi kuin 15 päivä kesäkuuta.
10 LUKU
SIEMENTUET
46 artikla
Varmennetut siemenet
Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklaa tukea on myönnettävä direktiiveissä 66/401/ETY, 66/402/ETY ja 2002/57/EY määriteltyjen sellaisten perussiementen ja virallisesti varmennettujen siementen tuotantoon, jotka noudattavat kyseisissä direktiiveissä säädettyjä vaatimuksia ja edellytyksiä tämän asetuksen 47-50 artiklan mukaisesti.
47 artikla
Siementen tuotanto
1. Siemenet on tuotettava
a)
joko siemenlaitoksen tai jalostajan ja siementen kasvattajan välisellä lisäyssopimuksella
b)
tai suoraan siemenlaitoksen tai jalostajan toimesta; kyseinen tuotanto on todistettava lisäysilmoituksella.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen siemenlaitosten tai jalostajien on oltava jäsenvaltioiden hyväksymiä tai rekisteröimiä. Jäsenvaltion hyväksyntä tai rekisteröinti pätee koko yhteisössä.
3. Siemenlaitoksen tai jalostajan, joka lisää tai lisäännyttää siemeniä jäsenvaltiossa, joka on muu kuin 2 kohdassa tarkoitettu hyväksymis- tai rekisteröimisvaltio, on toimitettava kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille niiden pyynnöstä kaikki tarvittavat tiedot sen valvomiseksi, onko tukeen oikeutta.
48 artikla
Alueellinen tukikelpoisuus
Kukin jäsenvaltio voi myöntää tukea ainoastaan siemenille, jotka on korjattu sen alueella sen kalenterivuoden kuluessa, jona alkaa markkinointivuosi, jolle tuki vahvistettiin.
Tukea on myönnettävä kaikille siementen lisääjille edellytyksin joilla varmistetaan tuensaajien tasapuolinen kohtelu riippumatta siitä, mihin ne ovat sijoittautuneet yhteisössä.
49 artikla
Siementen kaupan pitäminen
Tukea myönnetään vain sillä edellytyksellä, että tuensaaja on pitänyt siemeniä kaupan kylvämistä varten satovuotta seuraavaan 15 päivään kesäkuuta mennessä. ”Kaupan pitämisellä” tarkoitetaan pitämistä saatavilla, varastossa tai myytävänä, tarjoamista myyntiin, myyntiä tai toimittamista kolmannelle osapuolelle.
50 artikla
Cannabis sativa L. -lajikkeet
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklan 4 kohdan mukaiseen tukeen oikeutettuja Cannabis sativa L. -lajikkeita ovat asetuksen (EY) N:o 796/2004 liitteessä II luetellut lajikkeet.
11 LUKU
PELTOKASVIEN PINTA-ALATUKI
1 JAKSO
Peltokasvien pinta-alatuen tukikelpoisuuden yleiset edellytykset
51 artikla
Tukikelpoiset alueet
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 10 luvun soveltamiseksi
a)
”pysyvillä laitumilla” tarkoitetaan komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja pysyviä laitumia;
b)
”pysyvillä kasveilla” tarkoitetaan komission asetuksen (EY) N:o 795/2004 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettuja pysyviä kasveja.
2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 108 artiklan ensimmäisen kohdan soveltamiseksi pysyvästi laitumena olevan maan on vuonna 2003 oltava
a)
maata, jonka viljelijä on vuotta 2003 koskevassa tukihakemuksessaan ilmoittanut olevan pysyvänä laitumena,
ja
b)
maata, jota viljelijä ei ole ilmoittanut vuotta 2003 koskevassa tukihakemuksessaan, paitsi jos voidaan osoittaa, että maa ei ollut pysyvänä laitumena vuonna 2003.
3. Jäsenvaltiot voivat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 108 artiklan toisen kohdan mukaisesti poiketa kyseisen artiklan ensimmäisestä kohdasta ainoastaan seuraavin edellytyksin:
a)
jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä rakenneuudistusohjelmaan kuuluvilla aloilla, jotka on määritelty viranomaisten määräämäksi maatilan rakenteen ja/tai tukikelpoisen pinta-alan muutokseksi, jotta voidaan estää peltokasvien tukeen oikeutetun kokonaisalan huomattava kasvu; se voidaan tehdä erityisesti päättämällä, että aiemmin tukikelpoisia pinta-aloja ei enää pidetä tukikelpoisina; jäsenvaltioiden hiljattain rakenneuudistusohjelmassa tukikelpoisiksi ilmoittamat alat saavat ylittää enintään viidellä prosentilla uusien ei-tukikelpoisiksi ilmoitettujen alojen määrän;
b)
jos muodossa tai toisessa tapahtuva julkinen interventio johtaa siihen, että voidakseen jatkaa tavanomaista maataloustoimintaansa viljelijä kesannoi maa-alan, jota ei aiemmin ole pidetty tukikelpoisena, ja kyseisen intervention seurauksena alun perin tukikelpoinen maa-ala menettää tukikelpoisuutensa, jäsenvaltio voi joko väliaikaisesti tai pysyvästi lisätä tukikelpoisen viljelymaansa kokonaispinta-alaa enintään 0,1 prosenttia jäsenvaltion perusalan kokonaismäärästä;
c)
jos viljelijät pystyvät perustelemaan asianmukaisesti ja objektiivisesti syyt tilansa ei-tukikelpoisen maa-alan vaihtamiseen tukikelpoiseen maa-alaan, jäsenvaltioiden on tarkistettava, ettei ole muita päteviä perusteita, joiden perusteella esitettyä vaihtoa on vastustettava, erityisesti ympäristövaarojen takia, ja niiden on osoitettava komissiolle jätetyssä suunnitelmassa, että tukeen oikeutettujen alojen kokonaismäärä pysyy muuttumattomana; vaihdot eivät missään tapauksessa saa johtaa tilan tukikelpoisen viljelymaan kokonaispinta-alan kasvuun; jäsenvaltioiden on säädettävä järjestelmästä tällaisten vaihtojen ennakolta ilmoittamiseksi ja hyväksymiseksi.
52 artikla
Tuen maksamisen edellytykset
Rajoittamatta 2 artiklan soveltamista peltokasvien pinta-alatukea myönnetään ainoastaan aloista
a)
jotka sijaitsevat ilmasto-olojen ja maatalouden harjoittamisen kannalta peltokasvinviljelyyn soveltuvilla alueilla; jäsenvaltiot voivat määrätä, ettei tietty alue sovellu tiettyjen peltokasvien viljelyyn;
b)
joilla viljelyä pidetään yllä vähintään tavanomaisissa kasvuolosuhteissa tapahtuvan kukinnan alkuun asti.
Durumvehnän viljelyä on lisäksi pidettävä yllä paikallisten vaatimusten mukaisesti vähintään sen vuoden 30 päivään kesäkuuta, jonka osalta tukea myönnetään, jollei satoa korjata täysin kypsyneenä ennen kyseistä päivää.
53 artikla
Alueellisen tuen määrä
1. Jos peltokasvien pinta-alatukeen oikeutetut tuottajan alat sijaitsevat useilla tuotantoalueilla, maksettavan tuen määrä määritetään jokaisen hakemukseen sisältyvän alan sijainnin mukaan.
2. Jäsenvaltioilla, jotka soveltavat erillistä käsittelyä maissille alueella, jolla maissi on tarkoitettu erityisesti säilörehuksi, on oikeus soveltaa kyseisen alueen rehuviljan satoa kaikkiin kyseisen alueen maissipinta-aloihin.
2 JAKSO
Tiettyjä peltokasveja koskevat erityissäännökset
54 artikla
Nurmisäilörehu
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 100 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi ”nurmisäilörehulla” tarkoitetaan pääasiassa nurmisiemenillä kylvettyä viljelyalaa, jonka sato korjataan vähintään kerran vuodessa tuoreena sen säilömiseksi suljetussa tilassa anaerobisella käymisellä.
Pinta-alatukea ei makseta pinta-aloille, jotka on otettu varmennettujen nurmisiementen tuotantoon kyseisenä markkinointivuonna direktiivin 66/401/ETY mukaisesti.
2. Tämän luvun säännöksiä sovelletaan nurmisäilörehuun, lukuun ottamatta 52 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdassa tarkoitettua kukintaan liittyvää edellytystä.
3. Nurmisäilörehun pinta-alatukeen ovat oikeutettuja niiden jäsenvaltioiden viljelijät, joissa säädetään erityisestä nurmisäilörehualasta liitteen IV mukaisesti.
55 artikla
Durumvehnä
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 105 artiklassa säädetyn durumvehnän lisäkorvauksen ja erityistuen tukihakemukset ovat päteviä ainoastaan, jos
a)
asetuksen (EY) N:o 1782/2003 101 artiklassa tarkoitettu pinta-alatuen hakemus jätetään samalta hehtaarimäärältä durumvehnää;
b)
käytetään vähimmäismäärä direktiivin 66/402/ETY mukaisesti varmennettuja siemeniä.
2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava ja ilmoitettava viljelijöille ennen sitä vuotta edeltävää 1 päivää lokakuuta, jolta tukea haetaan, varmennettujen siementen vähimmäismäärä, joka on käytettävä kyseisen jäsenvaltion viljelykäytäntöjen mukaisesti.
56 artikla
Kuiduntuotantoon tarkoitettu pellava ja hamppu
1. Kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun pinta-alatukea myönnetään seuraavin edellytyksin:
a)
asetuksen (EY) N:o 1782/2003 106 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun sopimuksen tai sitoumuksen jäljennös on toimitettu viimeistään sen vuoden 15 päivänä syyskuuta, jolle tukea myönnetään, tai viimeistään jäsenvaltion vahvistamana aiempana päivänä;
b)
seuraavien siemenlajikkeiden käyttö:
i)
kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan osalta liitteessä V sen vuoden 15 päivänä toukokuuta olevat lajikkeet, jolle tukea myönnetään;
ii)
kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun osalta asetuksen (EY) N:o 796/2004 liitteessä II sen vuoden 15 päivänä toukokuuta olevat lajikkeet, jolle tukea myönnetään; lajikkeiden on oltava direktiivin 2002/57/EY (32) mukaisesti varmennettuja.
2. Pinta-alatuen myöntämiseksi kuiduntuotantoon tarkoitetulle hampulle jäsenvaltiot voivat vahvistaa vähimmäiskylvömäärän, joka on yhdenmukainen hyvän hampunviljelykäytännön kanssa.
57 artikla
Kylvöpäivä
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 109 artiklassa säädetään, jäsenvaltiot voivat siirtää tämän asetuksen liitteessä VIII tarkoitettujen kasvien kylvön määräpäivää enintään 15 päivään kesäkuuta kyseisten jäsenvaltioiden määrittämillä, mainitussa liitteessä täsmennetyillä erityisillä alueilla.
3 JAKSO
Perusalat, viitesadot ja enimmäismäärät
58 artikla
Kastellut ja kastelemattomat alat
1. Jos asetuksen (EY) N:o 1782/2003 103 artiklassa tarkoitetuissa aluejakosuunnitelmissa määrätään satojen erittelemisestä kastelluille ja kastelemattomille viljelyaloille, jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt sen määrittelemiseksi, kastellaanko alaa kyseisen markkinointivuoden aikana. Niissä on vahvistettava erityisesti
a)
luettelo peltokasveista, joille voidaan myöntää pinta-alatukea kastelluilta aloilta saadun sadon mukaan;
b)
kuvaus kasteluvälineistä, jotka viljelijällä on oltava käytössä; välineiden on oltava oikeassa suhteessa asianomaisiin kasteltaviin aloihin ja niiden on mahdollistettava riittävä veden saanti kasvin tavanomaisen kehityksen varmistamiseksi sen kasvukaudella;
c)
huomioon otettava kastelukausi.
2. Edellä olevan 1 kohdan säännöksiä ei sovelleta Espanjan regadío-tuotantoalueilla eikä muilla alueilla silloin kun kastelu liittyy perinteisesti viljelylohkoihin, jolloin ne voidaan erottaa ja luetella.
59 artikla
Perusalan ylitys
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan mukaisten alueellisten perusalojen ylitysten määrittämiseksi kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon
a)
tämän asetuksen IV liitteessä vahvistettu alueellinen perusala;
b)
kunkin peltokasvin osalta jätettyjen pinta-alatuen hakemusten alojen summa, velvoitekesannointi mukaan luettuna, jos sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 71 artiklaa.
Vapaaehtoista kesannointia sovelletaan muuhun kuin kasteltuun alaan, muuhun kuin maissin alaan ja/tai muuhun kuin nurmisäiliörehun alaan.
2. Määritettäessä niiden alojen kokonaismäärää, joista on jätetty tukihakemuksia, ei oteta huomioon aloja eikä niiden osia, jotka hallinnollisissa tarkastuksissa on havaittu selvästi perusteettomiksi.
Hakemuksista otetaan tarvittaessa huomioon ne todelliset alat, jotka on määritetty asetuksen (EY) N:o 1782/2003 23 artiklan soveltamiseksi paikan päällä tehdyissä tarkastuksissa.
3. Niiden pinta-alojen yhteismäärään, joiden osalta on jätetty hakemukset ja jota on mukautettu 2 kohdan mukaisesti, lisätään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvun mukaiset peltokasvien kylvöalat, joita käytetään mainitun asetuksen IV osaston 12 luvun mukaisen hakemuksen perusteena.
4. Perusalan ylittymisen määrä vahvistetaan liitteessä VI esitetyn taulukon mukaisesti.
60 artikla
Durumvehnän enimmäispinta-alan ylitys
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 105 artiklan 1 kohdassa säädettyyn pinta-alatuen lisäkorvaukseen oikeutetun durumvehnän enimmäispinta-alan ylityksen toteamiseksi jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon niiden pinta-alojen yhteismäärä, joille haetaan durumvehnän pinta-alatuen lisäkorvausta, mukautettuna tämän asetuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja tarvittaessa vähennettynä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan mukaisesti.
2. Edellä olevan 1 kohdan säännöksiä sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 105 artiklan 3 kohdassa vahvistettuun durumvehnän erityistukeen oikeutetun enimmäispinta-alan mahdollisen ylityksen toteamiseen.
61 artikla
Pinta-alan ylityksen lopullinen määrä ja vähennyskerroin
1. Jos todetaan 59 ja 60 artiklassa tarkoitettu pinta-alan ylitys, jäsenvaltion on määriteltävä viimeistään kyseisen vuoden 31 päivänä lokakuuta ylityksen lopullinen määrä pyöristettynä kahteen desimaaliin.
2. Näin saatua lopullista määrää käytetään tukikelpoisen alan suhteellisen vähennyksen laskemiseen
a)
asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 1 kohdan mukaisen peltokasvien pinta-alatuen osalta;
b)
asetuksen (EY) N:o 1782/2003 105 artiklan mukaisen pinta-alatuen lisäkorvauksen ja durumvehnän erityistuen osalta sen jälkeen, kun mainitun asetuksen 102 artiklan 1 kohtaa on sovellettu.
62 artikla
Osaperusalat
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 5 kohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on määriteltävä seuraavat tekijät ja ilmoitettava niistä komissiolle viimeistään sen vuoden 15 päivänä syyskuuta, jolta pinta-alatukea haetaan
a)
jaettava kansallinen perusala;
b)
jäsenvaltioiden perusteet, joiden mukaan osaperusalat jaetaan;
c)
osaperusalat (lukumäärä, nimitys ja pinta-ala);
d)
yksityiskohtaiset säännöt ylittymisissä sovellettavien toimenpiteiden keskittämisestä.
63 artikla
Tukien yhteenlaskettu enimmäismäärä
Tukien yhteenlasketun enimmäismäärän ylityksen ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 2 kohdassa säädetyn vähennyskertoimen määrittämiseksi jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon mainitun asetuksen 102 artiklan 1 kohdassa ja 105 artiklan 2 kohdassa säädetty tukikelpoisten alojen suhteellinen vähennys.
4 JAKSO
Kesannointi
64 artikla
Määritelmä
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi ”kesannoinnilla” tarkoitetaan pinta-alatukiin oikeutetun alan poistamista viljelykäytöstä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 108 artiklan mukaisesti.
65 artikla
Edellytykset
1. Sovelletaan asetuksen (EY) N:o 795/2004 32 artiklaa.
2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 9 kohdassa säädetään, Malta voi vuosina 2005 ja 2006 asettaa kesannoitujen alojen vähimmäiskokovaatimuksen alle 0,1 hehtaariin ja 10 metrin leveyteen.
66 artikla
Alueellinen jakautuminen
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 II osastossa tarkoitettujen tukihakemusten on jakauduttava alueellisesti mainitun asetuksen 103 artiklassa tarkoitetun aluejakosuunnitelman mukaisesti.
2. Jokaista tiettyä tuotantoaluetta koskevaa pinta-alatukihakemusta kohti on tehtävä kesannointi-ilmoitus, joka vastaa vähintään samalla tuotantoalueella viljeltyjen hehtaarien määrää.
3. Jäsenvaltio voi säätää 2 kohdasta poikkeamisesta puolueettomien perusteiden mukaisesti.
4. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, pinta-alatukihakemusta vastaava velvoitekesanto voidaan toteuttaa kokonaan tai osittain
a)
Espanjassa tilan sijaitessa niin kutsutulla secano- tai regadío -tuotantoalueella;
b)
muulla tuotantoalueella edellyttäen, että kesannoitavat pinta-alat sijaitsevat viljeltyjen alojen viereisillä tuotantoalueilla.
5. Edellä olevaa 3 ja 4 kohtaa sovellettaessa kesannoitavaa alaa on mukautettava kyseisten alueiden kesantokorvauksien määrittelyssä käytettyjen satojen eron huomioon ottamiseksi. Tämän kohdan soveltaminen ei saa kuitenkaan johtaa velvoitekesannon hehtaarimäärän alittumiseen.
67 artikla
Palkokasvit
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi ”palkokasveilla” tarkoitetaan aloja, joilla viljellään yhtä tai useampaa tämän asetuksen liitteessä VII lueteltua rehupalkokasvilajia. Sekoittaminen viljaan ja/tai nurmisiemeniin on sallittua, jos
a)
pinta-alalle kylvetään pääasiassa rehupalkokasveja;
b)
satoja ei ole mahdollista korjata erikseen.
Jos rehupalkokasvien kylvämiselle vahvistetaan jäsenvaltioiden vahvistamissa ympäristöön liittyvissä alueellisissa erityisvaatimuksissa enimmäistaso luonnonmukaisen maanviljelyn osalta, a alakohdassa vahvistettu edellytys täyttyy, jos jäsenvaltioiden vahvistamasta enimmäistasosta noudatetaan vähintään 85:tä prosenttia.
2. Pinta-alatukea ei makseta pinta-aloille, joille kylvetyt 1 kohdassa tarkoitetut rehupalkokasvit kuuluvat 15 päivän tammikuuta ja 31 päivän elokuuta välisenä aikana neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1786/2003 (33) säädettyyn tukijärjestelmään.
68 artikla
Vapaaehtoisesti kesannoidusta alasta maksettava korvaus
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 6 kohdan soveltamiseksi sovellettaessa mainitun asetuksen 66 artiklaa jäsenvaltioiden on sallittava viljelijöiden kesannoida vähintään 10 prosenttia alasta, jolle on haettu peltokasvien pinta-alatukea ja jota ei käytetä kesannointioikeuksia koskevan korvauksen saamiseksi. Jäsenvaltio voi vahvistaa suurempia prosenttimääriä erityistilanteiden ja viljelymaan riittävän käytön turvaamisen perusteella.
Vapaaehtoisesta kesannoinnista maksettava perusmäärä on 63,00 euroa tonnilta markkinointivuodesta 2005/2006. Jos kastellulle ja kastelemattomalle maalle on vahvistettu eri satotasot, kesantokorvaukseen sovelletaan kastelemattomalle maalle vahvistettuja tasoja.
Jäsenvaltioiden on sovellettava kesannoitujen alojen erityistilannetta vastaavia aiheellisia toimenpiteitä, jotta varmistetaan kesannoitujen alojen ylläpitäminen hyvässä kunnossa maanviljelyn ja ympäristön kannalta sekä ympäristön suojeleminen.
5 JAKSO
Ilmoitukset
69 artikla
Ilmoitukset
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle liitteessä IX esitetyissä taulukoissa luetellut tiedot niissä esitetyssä vakioidussa muodossa tuotantoalueittain, perusaloittain ja koko maan tasolla 3 artiklassa vahvistetun aikataulun mukaisesti.
2. Jos todetaan 59 ja 60 artiklassa tarkoitettu pinta-alan ylitys, kyseisen jäsenvaltion on vahvistettava ylityksen lopullinen määrä viipymättä ja viimeistään kyseisen vuoden 15 päivänä marraskuuta sekä ilmoitettava siitä komissiolle viimeistään kyseisen vuoden 1 päivänä joulukuuta. Perusalan ylityksen määrän perustana olevat tiedot on ilmoitettava liitteen VI kaavion mukaisesti.
3. Jos ylityksen määrä jaetaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 5 kohdan ja 105 artiklan 2 kohdan mukaisesti, kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava tästä jakamisesta komissiolle viimeistään 15 päivänä marraskuuta.
4. Sovellettaessa 63 artiklaa kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava lopullinen vähennyskerroin komissiolle viimeistään kyseisen vuoden 1 päivänä joulukuuta.
12 LUKU
LAMMAS- JA VUOHIPALKKIOT
1 JAKSO
Suorat tuet
70 artikla
Hakemukset ja pitoaika
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 II osaston 4 luvussa säädetyn yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, jäljempänä ”yhdennetty järjestelmä”, vaatimusten lisäksi viljelijöiden on ilmoitettava uuhi- ja vuohipalkkio- sekä lisäpalkkiohakemuksessaan, pitävätkö he kaupan lampaanmaitotuotteita tai siitä valmistettuja tuotteita sinä vuonna, jolle palkkiota haetaan.
2. Uuhia ja/tai kuttuja pitävien viljelijöiden palkkiohakemukset on jätettävä toimivaltaiselle viranomaiselle ainoastaan yhtenä kyseisen jäsenvaltion vahvistamana ajanjaksona, joka saa alkaa aikaisintaan sen vuoden alkua edeltävänä 1 päivänä marraskuuta, jolle hakemuksia jätetään, ja jonka on päätyttävä viimeistään sen vuoden alkua seuraavana 30 päivänä huhtikuuta, jolle hakemuksia jätetään.
Yhdistynyt kuningaskunta voi kuitenkin vahvistaa Pohjois-Irlannille Ison-Britannian osalta vahvistetusta jättöajasta poikkeavan jättöajan.
3. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 115 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tilallapitoaika, jonka kuluessa viljelijä sitoutuu pitämään tilallaan palkkion kohteena olevan määrän uuhia ja/tai kuttuja, jäljempänä ”pitoaika”, on 100 päivää 2 kohdassa tarkoitetun hakemusten viimeisen jättöpäivän jälkeisestä ensimmäisestä päivästä laskettuna.
71 artikla
Vuohipalkkioon oikeutetut pinta-alat
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 113 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut perusteet täyttyvät liitteessä X luetelluilla alueilla.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin säännöllisin väliajoin varmistettava, täyttyvätkö kyseiset perusteet kaikilla liitteessä X luetelluilla niiden alueisiin kuuluvilla alueilla. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kyseisen arvioinnin perusteella komissiolle ennen sitä vuotta edeltävää 31 päivää heinäkuuta, jona muutosta sovelletaan, jos liitettä X on tarpeen muuttaa. Ilmoituksessa on mainittava erityisesti liitteessä X luetellut alueet tai niiden osat, joilla asetuksen (EY) N:o 1782/2003 113 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut perusteet eivät enää täyty, sekä alueet, jotka mahdollisesti täyttävät kyseiset perusteet, mutta jotka eivät vielä sisälly liitteeseen X. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle näiden uusien mahdollisten alueiden osalta ehdotustaan koskevat yksityiskohtaiset perustelut.
72 artikla
Lisäpalkkion ja vuohipalkkion hakeminen
1. Lisäpalkkion tai vuohipalkkion saadakseen viljelijän, jonka tilan maatalousmaasta vähintään 50 prosenttia mutta alle 100 prosenttia sijaitsee asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tai tämän asetuksen liitteessä X luetelluilla alueilla, on esitettävä ilmoitus tai ilmoitukset, joista ilmenee hänen maa-alueensa sijainti tämän artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
2. Viljelijän, joka on velvollinen tekemään vuosittain ilmoituksen kaikesta tilallaan käytössä olevasta maatalousmaasta, on pinta-alatukihakemuksessa, josta säädetään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 22 artiklan 1 kohdassa, mainittava ilmoituksessa ne maatalouskäytössä olevat lohkot, jotka sijaitsevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tai tapauksen mukaan tämän asetuksen liitteessä X luetelluilla alueilla.
Viljelijän, joka ei ole velvollinen esittämään ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua ilmoitusta, on esitettävä vuosittain erityinen ilmoitus, jossa tapauksen mukaan käytetään yhdennetyn järjestelmän mukaista viljelylohkojen tunnistusjärjestelmää.
Kyseisessä erityisessä ilmoituksessa on osoitettava kaikkien viljelijän omistamien, vuokraamien tai jonkin järjestelyn perusteella käyttämien maa-alueiden sijainti ja pinta-ala sekä ilmoitettava ne viljelykäytössä olevat lohkot, jotka sijaitsevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tai tapauksen mukaan tämän asetuksen liitteessä X luetelluilla alueilla. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tämä erityinen ilmoitus sisältyy uuhi- ja/tai vuohipalkkiohakemukseen. Jäsenvaltiot voivat myös edellyttää, että erityinen ilmoitus tehdään maatilan tulotukihakemuksen avulla.
3. Kansallinen toimivaltainen viranomainen voi pyytää esittämään omistuskirjan, vuokrasopimuksen tai viljelijöiden välisen kirjallisen sopimuksen sekä tarvittaessa todistuksen paikalliselta tai alueelliselta viranomaiselta, joka on luovuttanut maatalousmaana käytetyt maa-alueet kyseisen viljelijän käyttöön. Todistuksessa on mainittava tuottajalle myönnetyn maa-alueen pinta-ala sekä lohkot, jotka sijaitsevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tai tapauksen mukaan tämän asetuksen liitteessä X luetelluilla alueilla.
73 artikla
Siirtolaiduntamista harjoittavat viljelijät
1. Sellaisten viljelijöiden jättämissä palkkiohakemuksissa, joiden tilat sijaitsevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuilla maantieteellisillä alueilla ja jotka haluavat saada lisäpalkkion, on oltava merkintä
a)
paikasta tai paikoista, joissa siirtolaiduntamista harjoitetaan kuluvana vuonna;
b)
asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta vähintään 90 päivän jaksosta, joka on vahvistettu kuluvalle vuodelle.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen viljelijöiden palkkiohakemuksiin on liitettävä asiakirjat, joilla todistetaan, että siirtolaiduntamista on tosiasiallisesti harjoitettu kahtena edellisenä vuonna, jollei ylivoimaisesta esteestä tai asianmukaisesti perustelluista, karjaan vaikuttaneista luonnonolosuhteista muuta johdu, ja erityisesti siirtolaiduntamispaikan paikallisen tai alueellisen viranomaisen antama todistus, jolla osoitetaan, että siirtolaiduntamista on harjoitettu vähintään 90 peräkkäisenä päivänä.
Hakemusten hallinnollisen valvonnan yhteydessä jäsenvaltioiden on varmistettava, että palkkiohakemuksessa ilmoitettu siirtolaiduntamispaikka sijaitsee tosiasiallisesti jollakin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla alueella.
74 artikla
Tukikelpoisuus
1. Palkkiot maksetaan viljelijälle tämän 70 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun pitoajan aikana tilallaan pitämien uuhien ja/tai kuttujen määrän perusteella.
2. Palkkiokelpoisina pidetään eläimiä, jotka täyttävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 112 artiklassa tarkoitetuissa määritelmissä säädetyt edellytykset tilallapitoajan viimeisenä päivänä.
75 artikla
Arvio viljelijöistä, jotka pitävät kaupan lampaanmaitoa tai lampaanmaitotuotteita
Jäsenvaltioiden on laadittava vuosittain viimeistään pitoajan 30:ntenä päivänä arvio lampaanmaitoa tai lampaanmaitotuotteita kaupan pitävistä viljelijöistä 70 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen viljelijöiden ilmoitusten perusteella.
Jäsenvaltioiden on otettava arvion laadinnassa huomioon tehtyjen tarkastusten tulokset ja kaikki muut toimivaltaisen viranomaisen käytettävissä olevat tietolähteet ja erityisesti jalostajilta tai jakelijoilta saadut tiedot viljelijöiden kaupan pitämästä lampaanmaidosta ja lampaanmaitotuotteista.
76 artikla
Tietojen toimittaminen
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedoksi
a)
viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta kyseisen vuoden osalta esitettyjä palkkiohakemuksia koskevat tiedot liitteessä XI vahvistettua mallia käyttäen;
b)
viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta edellisvuonna maksettujen palkkioiden lukumäärä ja määrä, josta on vähennetty tarvittaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 120 artiklassa säädetty tuki, tämän asetuksen liitteessä XII vahvistettua mallia käyttäen;
c)
viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä lokakuuta muutokset asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 2 kohdassa ja tämän asetuksen 73 artiklassa tarkoitettua siirtolaiduntamista harjoittavien maantieteellisten alueiden luetteloon.
Ensimmäisessä alakohdassa edellytetyt tiedot on pyynnöstä annettava lampaan- ja vuohenliha-alan virallisten tilastojen laadinnasta vastaavien kansallisten viranomaisten käyttöön.
2. Jos 1 kohdan mukaisesti edellytetyt tiedot muuttuvat erityisesti tarkastusten, oikaisujen tai aiempien lukujen kehittymisen perusteella, komissiolle on toimitettava muuttuneet tiedot kuukauden kuluessa muutoksesta.
2 JAKSO
Enimmäismäärät, varannot ja siirrot
77 artikla
Ilmaiseksi saadut oikeudet
Asianmukaisesti perusteltuja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta viljelijä, joka on saanut palkkio-oikeuksia ilmaiseksi kansallisesta varannosta, ei saa siirtää tai väliaikaisesti luovuttaa oikeuksiaan oikeuksien saamista seuraavana kolmena vuonna.
78 artikla
Oikeuksien käyttö
1. Viljelijä, jolla on käytettävissään palkkio-oikeuksia, voi käyttää ne itse ja/tai luovuttaa ne väliaikaisesti toiselle viljelijälle.
2. Jos viljelijä ei kunakin vuonna käytä vähintään 4 kohdassa säädettyä prosenttiosuutta palkkio-oikeuksistaan, käyttämättä jätetty osa on siirrettävä kansalliseen varantoon, paitsi seuraavissa tapauksissa:
a)
jos viljelijällä on enintään 20 palkkio-oikeutta ja jos tällainen viljelijä ei kahdesta peräkkäisestä kalenterivuodesta kumpanakin käytä vähimmäisprosenttiosuutta oikeuksistaan, ainoastaan jälkimmäisen kalenterivuoden aikana käyttämättä jätetty osa on siirrettävä kansalliseen varantoon;
b)
viljelijä osallistuu komission hyväksymään laajaperäistämisohjelmaan;
c)
viljelijä osallistuu komission hyväksymään varhaiseläkeohjelmaan, jossa oikeuksien siirto ja/tai väliaikainen luovutus ei ole pakollista;
d)
asianmukaisesti perustellut poikkeukselliset olosuhteet.
3. Väliaikainen luovutus voi koskea ainoastaan kokonaisia vuosia ja vähintään 79 artiklan 1 kohdassa säädettyä eläinten lukumäärää. Väliaikaisten luovutusten kausi saa kestää enintään kolme peräkkäistä vuotta; jokaisen kauden päättyessä viljelijä saa, jollei oikeuksia siirretä, takaisin kaikki oikeutensa, jotka hänen on käytettävä itse vähintään kahden peräkkäisen vuoden aikana. Jos viljelijä ei käytä itse vähintään 4 kohdassa säädettyä prosenttiosuutta oikeuksistaan kumpanakin kahdesta edellä mainitusta vuodesta, jäsenvaltion on, asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta, vuosittain peruutettava ja vietävä käyttämättömät oikeudet kansalliseen varantoon.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää komission hyväksymiin varhaiseläkeohjelmiin osallistuville viljelijöille väliaikaisen luovutuksen kokonaiskeston pidennyksestä kyseisten ohjelmien perusteella.
Viljelijät, jotka ovat sitoutuneet osallistumaan laajaperäistämisohjelmaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92 (34) 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun toimenpiteen mukaisesti tai asetuksen (EY) N:o 1257/1999 22 ja 23 artiklan mukaisesti, eivät saa sitoumuksensa kestäessä siirtää ja/tai luovuttaa väliaikaisesti oikeuksiaan. Tätä kieltoa ei kuitenkaan sovelleta silloin, kun ohjelmassa sallitaan oikeuksien siirto ja/tai väliaikainen luovutus sellaisille viljelijöille, joiden osallistuminen muihin kuin tässä alakohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin edellyttää oikeuksien saamista.
4. Palkkio-oikeuksista on käytettävä vähintään 70 prosenttia.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin nostaa tätä prosenttiosuutta 100 prosenttiin. Niiden on ilmoitettava ennakolta komissiolle prosenttiosuus, jota ne aikovat soveltaa.
79 artikla
Oikeuksien siirto ja väliaikainen luovutus
1. Jäsenvaltiot voivat tuotantorakenteensa perusteella vahvistaa niiden palkkio-oikeuksien vähimmäismäärän, jotka voidaan siirtää osittain ilman tilan siirtoa. Tämä vähimmäismäärä saa olla enintään kymmenen palkkio-oikeutta.
2. Palkkio-oikeuksien siirto ja väliaikainen luovutus on pätevä vasta, kun oikeudet siirtävä ja/tai väliaikaisesti luovuttava viljelijä ja oikeudet vastaanottava viljelijä ovat ilmoittaneet siitä jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
Tällainen ilmoitus on tehtävä jäsenvaltion vahvistamassa määräajassa viimeistään sinä päivänä, jona palkkioiden hakukausi päättyy kyseisessä jäsenvaltiossa, niitä tapauksia lukuun ottamatta, joissa oikeudet siirretään perintönä. Tällaisissa tapauksissa oikeudet vastaanottavan viljelijän on pystyttävä esittämään asianmukaiset oikeudelliset asiakirjat sen osoittamiseksi, että hänellä on oikeus kuolleen viljelijän jäämistöön.
3. Tilaa siirtämättä toteutetun siirron osalta kansalliseen varantoon korvauksetta luovutettujen oikeuksien lukumäärä ei voi olla pienempi kuin yksi.
80 artikla
Viljelijäkohtaisen enimmäismäärän muuttaminen
Jos oikeudet siirretään tai luovutetaan väliaikaisesti, jäsenvaltioiden on määritettävä uusi viljelijäkohtainen enimmäismäärä ja annettava asianomaisten viljelijöiden palkkio-oikeuksien määrä näille tiedoksi viimeistään 60 päivän kuluessa viljelijän palkkiohakemuksen jättöajan viimeisestä päivästä.
Ensimmäistä kohtaa ei sovelleta, jos oikeudet siirretään perintönä 79 artiklan 2 kohdan edellytysten mukaisesti.
81 artikla
Viljelijät, jotka eivät omista käyttämäänsä maata
Viljelijä, joka käyttää ainoastaan yleisiä tai yhteisiä maita ja joka päättää olla jatkamatta näiden maiden käyttämistä laiduntamiseen ja siirtää kaikki oikeutensa toiselle viljelijälle, on rinnastettava viljelijään, joka myy tai siirtää tilansa. Kaikissa muissa tapauksissa häntä pidetään viljelijänä, joka siirtää ainoastaan palkkio-oikeutensa.
82 artikla
Siirto kansallisen varannon kautta
Jos jäsenvaltio säätää, että oikeuksien siirto on tehtävä kansallisen varannon kautta, sen on sovellettava tässä luvussa säädettyjä säännöksiä vastaavia kansallisia säännöksiä. Lisäksi tällöin
a)
jäsenvaltiot voivat säätää, että väliaikainen luovutus tehdään kansallisen varannon kautta;
b)
a alakohdan mukaisen palkkio-oikeuksien siirron tai väliaikaisen luovutuksen yhteydessä varantoon siirto tulee voimaan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten annettua oikeudet siirtävälle ja/tai luovuttavalle viljelijälle ilmoituksen, ja siirto varannosta toiselle viljelijälle tulee voimaan näiden viranomaisten annettua tälle viljelijälle ilmoituksen.
Lisäksi ensimmäisessä kohdassa tarkoitetuilla kansallisilla säännöksillä on varmistettava, että jäsenvaltio maksaa suoraan viljelijöiden kesken siirrettävää maksua vastaavan maksun ottaen erityisesti huomioon kyseisen jäsenvaltion tuotannon kehityksen, kun kyseessä on muu kuin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 117 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu oikeuksien osa. Kyseinen maksu vastaa vastaavat oikeudet kansallisesta varannosta saavalta viljelijältä vaadittavaa maksua.
83 artikla
Viljelijäkohtaisten enimmäismäärien laskeminen
Palkkio-oikeuksien viljelijäkohtaisia enimmäismääriä aluksi laskettaessa ja myöhemmin muutettaessa ainoastaan kokonaisluvut otetaan huomioon.
Jos laskutoimituksen lopullinen tulos on muu kuin kokonaisluku, tulos pyöristetään lähimpään kokonaislukuun. Jos laskutoimituksen tulos on kuitenkin täsmälleen kahden kokonaisluvun välissä, otetaan huomioon suurempi kokonaisluku.
84 artikla
Tietojen toimittaminen
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 1 päivänä maaliskuuta 2005 asetuksen (EY) N:o 1782/2003 117 artiklan 2 kohdan mukaisesti kansalliseen varantoon luovutettava siirrettyjen palkkio-oikeuksien osa ja tarvittaessa mainitun asetuksen 117 artiklan 3 kohdan mukaisesti toteutetut toimenpiteet sekä mahdolliset muutokset ennen kunkin vuoden 1 päivää tammikuuta.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava liitteissä XIII ja XIV olevaa taulukkoa käyttäen komissiolle viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä huhtikuuta
a)
edeltävän vuoden aikana ilman tilan siirtoa tehtyjen oikeuksien siirtojen johdosta kansalliseen varantoon korvauksetta siirrettyjen palkkio-oikeuksien määrä;
b)
asetuksen (EY) N:o 1782/2003 118 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen käyttämättömien palkkio-oikeuksien määrä, jotka on siirretty kansalliseen varantoon edeltävän vuoden aikana;
c)
asetuksen (EY) N:o 1782/2003 118 artiklan 3 kohdan mukaisesti edeltävän vuoden aikana annettujen oikeuksien määrä;
d)
epäsuotuisten alueiden viljelijöille kansallisesta varannosta edellisenä vuonna myönnettyjen palkkio-oikeuksien määrä;
e)
oikeuksien siirtoon ja palkkiohakemuksiin liittyvien ajanjaksojen ja määräaikojen päivämäärät.
3 JAKSO
Lisätuet
85 artikla
Lisätuet
Jäsenvaltioiden, jotka soveltavat neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 71 artiklaa, on ilmoitettava komissiolle mainitun asetuksen 119 artiklassa säädettyjen lisätukien myöntämistä koskevista kansallisista järjestelyistään. Tarvittaessa näihin tietoihin on sisällyttävä erityisesti seuraavat seikat:
a)
eläinkohtaisten tukien osalta
i)
ohjeelliset määrät eläintä kohti ja tuen myöntämiseen liittyvät järjestelyt,
ii)
alustava ennuste kokonaismenoista ja asianomaisten eläinten määrästä,
iii)
erityiset eläintiheyteen liittyvät vaatimukset,
iv)
muut tiedot soveltamista koskevista säännöistä;
b)
tarvittaessa pinta-alatukien osalta
i)
alueellisten perusalojen laskeminen,
ii)
alustavat hehtaarikohtaiset määrät,
iii)
alustava ennuste kokonaismenoista ja hehtaarien kokonaismäärästä,
iv)
muut tiedot soveltamista koskevista säännöistä;
c)
yksityiskohtaiset tiedot muista järjestelmistä, joita on otettu käyttöön lisätukien maksamiseksi.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki näiden kansallisten järjestelyjen muutokset kuukauden kuluessa muutoksen tekemisestä.
4 JAKSO
Yleiset säännökset
86 artikla
Muuntaminen kansalliseksi valuutaksi
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 113, 114 ja 119 artiklassa tarkoitettujen palkkioiden ja tukien määrään sovellettavan valuuttakurssin määräytymispäivä on sen kalenterivuoden alkamispäivä, jonka osalta palkkiota tai tukea myönnetään.
Käytettävä valuuttakurssi on määräytymispäivää edeltävän vuoden joulukuussa sovellettavien valuuttakurssien ajan mukaan suhteellisesti laskettu keskiarvo. Komissio vahvistaa sen määräytymispäivää seuraavan kuukauden kuluessa.
13 LUKU
NAUDANLIHATUET
1 JAKSO
Erityispalkkio
(Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artikla)
87 artikla
Hakemukset
1. Yhdennetyn järjestelmän vaatimusten lisäksi kussakin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 22 artiklassa tarkoitetussa suorien tukien hakemuksessa on oltava
a)
eläinten lukumäärät ikäryhmittäin;
b)
viittaukset passeihin tai hallinnollisiin asiakirjoihin, jotka seuraavat hakemusten perusteena olevien eläinten mukana.
2. Hakemuksen voi tehdä ainoastaan eläimistä, jotka ovat 90 artiklassa tarkoitetun pitoajan alkamispäivänä
a)
sonnit vähintään seitsemän kuukauden ikäisiä;
b)
härät
i)
vähintään seitsemän ja enintään 19 kuukauden ikäisiä ensimmäisessä ikäryhmässä,
ii)
vähintään 20 kuukauden ikäisiä toisessa ikäryhmässä.
88 artikla
Palkkion myöntäminen
Eläimistä, joita ei ole hyväksytty erityispalkkiokelpoisiksi joko asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun suhteellisen vähennyksen soveltamisen tai mainitun asetuksen 131 artiklassa tarkoitetun eläintiheyden soveltamisen vuoksi, ei voi enää tehdä hakemusta samassa ikäryhmässä, ja niitä pidetään eläiminä, joista on myönnetty palkkio.
89 artikla
Passit ja hallinnolliset asiakirjat
1. Jos passia ei ole asetuksen (EY) N:o 1760/2000 6 artiklan mukaisilla edellytyksillä käytettävissä, se korvataan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla kansallisella hallinnollisella asiakirjalla.
2. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on huolehdittava, että passilla tai hallinnollisella asiakirjalla voidaan varmistaa yhden ainoan palkkion myöntäminen eläintä ja ikäryhmää kohti. Tätä varten jäsenvaltioiden on annettava toisilleen tarvittavaa apua.
3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että 1 kohdassa tarkoitettujen kansallisten hallinnollisten asiakirjojen on oltava jossakin seuraavista muodoista:
a)
asiakirja, joka seuraa jokaisen yksittäisen eläimen mukana;
b)
viljelijän pitämä yhdistetty luettelo, jossa on kaikki hallinnollista asiakirjaa varten säädetyt tiedot, jos kyseiset eläimet pysyvät samalla viljelijällä ensimmäisen hakemuksen jättämisestä siihen asti, kun ne saatetaan markkinoille teurastusta varten;
c)
keskusviranomaisen ylläpitämä yhdistetty luettelo, jossa on kaikki hallinnollista asiakirjaa varten säädetyt tiedot, jos jäsenvaltio tai jäsenvaltion alue, joka käyttää tätä mahdollisuutta, tarkastaa kaikki hakemukseen kuuluvat eläimet paikalla, valvoo näiden eläinten liikkumista sekä merkitsee jokaisen tarkastetun eläimen selvällä merkinnällä, ja viljelijöillä on velvollisuus suostua näihin toimenpiteisiin;
d)
keskusviranomaisen ylläpitämä yhdistetty luettelo, jossa on kaikki hallinnollista asiakirjaa varten säädetyt tiedot, jos jäsenvaltio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, jotta vältetään palkkion myöntäminen kaksi kertaa samasta ikäryhmästä, sekä toimittaa pyynnöstä viipymättä kaikki tiedot jokaista eläintä koskevasta palkkiosta.
4. Jäsenvaltiot, jotka päättävät käyttää yhtä tai useampaa tässä kohdassa säädetyistä mahdollisuuksista, on ilmoitettava siitä komissiolle ajoissa, ja niiden on toimitettava komissiolle asiaankuuluvat täytäntöönpanosäännökset.
Tämän kohdan c alakohdan soveltamiseksi jäsenvaltion alueina pidetään ainoastaan Isoa-Britanniaa ja Pohjois-Irlantia.
90 artikla
Pitoaika
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu pitoaika on kaksi kuukautta, ja se alkaa hakemuksen jättöpäivää seuraavana päivänä.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää, että viljelijä voi määritellä muun alkamispäivän, jonka alkamisajankohta saa olla enintään kaksi kuukautta hakemuksen jättöpäivästä.
91 artikla
Alueellinen enimmäismäärä
1. Jos asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun suhteellisen vähennyksen tuloksena palkkiokelpoisten eläinten lukumäärä on muu kuin kokonaisluku, desimaaliosasta myönnetään vastaava osuus palkkion yksikkömäärästä. Tätä varten otetaan huomioon ainoastaan ensimmäinen desimaali.
2. Kun jäsenvaltiot päättävät määritellä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 122 artiklan a alakohdan mukaisia eri alueita tai muuttaa alueidensa nykyisiä osia, niiden on ilmoitettava tästä komissiolle ennen asianomaisen vuoden 1 päivää tammikuuta ja täsmennettävä ilmoituksessa kyseisen alueen määrittely sekä sitä koskeva enimmäismäärä. Kaikista myöhemmin tehtävistä muutoksista on ilmoitettava komissiolle ennen asianomaisen vuoden 1 päivää tammikuuta.
92 artikla
Eläinten tilakohtaiset enimmäismäärät
1. Jos jäsenvaltio päättää muuttaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua 90 eläimen tila- ja ikäryhmäkohtaista enimmäismäärää tai poiketa siitä, sen on ilmoitettava siitä komissiolle ennen asianomaisen kalenterivuoden 1 päivää tammikuuta.
Jos jäsenvaltio lisäksi vahvistaa tilakohtaisen eläinten vähimmäismäärän, jonka alittuessa suhteellista vähennystä ei sovelleta, sen on ilmoitettava siitä komissiolle ennen asianomaisen kalenterivuoden 1 päivää tammikuuta.
2. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi kaikista myöhemmin tehtävistä muutoksista on ilmoitettava komissiolle ennen asianomaisen vuoden 1 päivää tammikuuta.
93 artikla
Palkkion myöntäminen teurastuksen yhteydessä
1. Jäsenvaltiot voivat päättää erityispalkkion myöntämisestä teurastuksen yhteydessä seuraavasti:
a)
sonnien osalta yhdelle ikäryhmälle;
b)
härkien osalta ensimmäiselle tai toiselle ikäryhmälle tai yhdistämällä kummallekin ikäryhmälle myönnettävät palkkiot.
2. Jäsenvaltioiden, jotka päättävät myöntää erityispalkkion teurastuksen yhteydessä 1 kohdan mukaisesti, on säädettävä, että palkkio myönnetään myös palkkiokelpoisten eläinten toiseen jäsenvaltioon lähettämisen yhteydessä tai vietäessä niitä kolmanteen maahan.
3. Jos jäsenvaltiot päättävät myöntää erityispalkkion teurastuksen yhteydessä 1 kohdan mukaisesti, palkkion myöntämiseksi on sovellettava tämän jakson sekä 120 artiklan ja 121 artiklan 1 ja 2 kohdan säännöksiä soveltuvin osin.
4. Tukihakemuksessa on ilmoitettava 121 artiklan 1 kohdassa säädettyjen tietojen lisäksi, haetaanko tukea sonnista vai härästä, ja tukihakemukseen on liitettävä asiakirja, jossa on 89 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi tarvittavat tiedot. Asiakirjan on oltava jokin seuraavista asiakirjoista jäsenvaltion valinnan mukaan:
a)
passi tai yksi kappale passista, jos käytetty passimalli muodostuu useasta kappaleesta;
b)
jäljennös passista, jos käytetty passimalli muodostuu yhdestä ainoasta kappaleesta, joka on palautettava toimivaltaiselle viranomaiselle asetuksen (EY) N:o 1760/2000 6 artiklan soveltamista varten; tässä tapauksessa jäsenvaltion on toteutettava toimenpiteet varmistaakseen sen, että jäljennöksen tiedot vastaavat alkuperäisen passin tietoja;
c)
kansallinen hallinnollinen asiakirja, jos käytettävissä ei ole asetuksen (EY) N:o 1760/2000 6 artiklassa tarkoitettujen edellytysten mukaista passia.
Jäsenvaltiot voivat pidättäytyä soveltamasta kansallista hallinnollista asiakirjaa. Tällöin niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen estämiseksi, että eläimistä, joilla käydään yhteisön sisäistä kauppaa, myönnettäisiin samassa ikäryhmässä kaksi palkkiota.
Jos asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan b alakohdassa tarkoitetussa tietokannassa on jäsenvaltion edellyttämät tarvittavat tiedot sen varmistamiseksi, että yhtä eläintä ja yhtä ikäryhmää kohti myönnetään ainoastaan yksi palkkio, tukihakemukseen ei tarvitse liittää tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua asiakirjaa.
Poiketen siitä, mitä tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jos jäsenvaltio soveltaa 121 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyä mahdollisuutta, sen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta viljelijä voi määritellä eläimet, joista hän hakee erityispalkkiota.
5. Sonneista on teurastuksen todistamisen yhteydessä mainittava teuraspaino.
6. Jos eläin lähetetään maasta, sen lähettäminen on todistettava lähettäjän ilmoituksella, johon on merkitty erityisesti eläimen määräjäsenvaltio.
Tällöin tukihakemuksessa on oltava seuraavat tiedot:
a)
lähettäjän nimi ja osoite (tai vastaava koodi);
b)
eläimen tunnistenumero;
c)
vakuutus siitä, että eläin on vähintään yhdeksän kuukauden ikäinen.
Tukihakemukset on jätettävä ennen eläimen asianomaisen jäsenvaltion alueelta poistumista ja todiste lähettämisestä on jätettävä kolmen kuukauden kuluessa eläimen asianomaisen jäsenvaltion alueelta poistumisesta.
94 artikla
Myöntämisjärjestelmän erityispiirteet
1. Poiketen siitä, mitä 90 artiklassa säädetään, palkkio maksetaan viljelijöille, jotka ovat pitäneet eläimiä kahden kuukauden vähimmäispitoajan, jonka päättymisestä teurastuspäivään on kulunut vähemmän kuin yksi kuukausi tai vientipäivään vähemmän kuin kaksi kuukautta.
Härkien osalta palkkion myöntämiseen on sovellettava seuraavia sääntöjä:
a)
ensimmäisen ikäryhmän palkkio voidaan maksaa vain, jos viljelijä on pitänyt eläintä vähintään kaksi kuukautta eläimen ollessa vähintään seitsemän kuukauden ja alle 22 kuukauden ikäinen;
b)
toisen ikäryhmän palkkio voidaan maksaa vain, jos viljelijä on pitänyt vähintään 20 kuukauden ikäistä eläintä vähintään kaksi kuukautta;
c)
palkkio voidaan maksaa molemmista ikäryhmistä yhdessä vain, jos viljelijä on pitänyt eläintä vähintään neljä peräkkäistä kuukautta a ja b alakohdassa tarkoitettujen ikäedellytysten mukaisesti;
d)
palkkio maksetaan toisesta ikäryhmästä ainoastaan, jos eläin on lähetetty toisesta jäsenvaltiosta sen saavutettua 19 kuukauden iän.
2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 131 artiklassa säädettyä eläintiheyttä laskettaessa jokainen eläin, jota koskevassa hakemuksessa on yhdistetty kaksi ikäryhmää, otetaan huomioon kahdesti.
3. Teuraspaino on vahvistettava neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1208/81 (35) 2 artiklassa tarkoitetun ruhon määritelmän perusteella.
Jos ruhon tarjontamuoto poikkeaa kyseisestä määritelmästä, on sovellettava komission asetuksen (ETY) N:o 563/82 (36) liitteen korjauskertoimia.
Jos eläin teurastetaan teurastamossa, jossa ei sovelleta yhteisön täysikasvuisten naudanruhojen luokitusasteikkoa, jäsenvaltio voi sallia painon vahvistamisen teurastetun eläimen elopainon perusteella. Tällöin teuraspainon katsotaan olevan vähintään 185 kilogrammaa, jos teurastetun eläimen elopaino oli vähintään 340 kilogrammaa.
95 artikla
Tietojen toimittaminen
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 93 artiklan soveltamista ja siihen liittyviä menettelyjä koskevasta päätöksestään tai sen muutoksista ennen asianomaisen kalenterivuoden alkua.
2 JAKSO
Kausiporrastuspalkkio
(Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 124 artikla)
96 artikla
Palkkion soveltaminen
Komissio päättää viimeistään kunkin kalenterivuoden 1 päivänä syyskuuta, missä jäsenvaltioissa voidaan myöntää seuraavan kalenterivuoden kausiporrastuspalkkiota.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään sen kalenterivuoden 1 päivänä tammikuuta, jona palkkio myönnetään, jos ne päättävät soveltaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 124 artiklan 3 kohtaa.
97 artikla
Oikeus palkkioon
1. Kausiporrastuspalkkio voidaan myöntää ainoastaan häristä, joista on jo maksettu erityispalkkio tai joista erityispalkkiota pidetään 88 artiklan mukaisesti maksettuna kausiporrastuspalkkiota soveltavassa jäsenvaltiossa ja jotka teurastetaan kausiporrastuspalkkiota soveltavassa jäsenvaltiossa.
2. Kausiporrastuspalkkio voidaan myöntää ainoastaan viljelijälle, joka piti eläintä viimeksi ennen teurastusta.
98 artikla
Hakemukset
1. Viljelijän on jätettävä hakemus sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jonka alueella hänen tilansa sijaitsee.
2. Hakemus on laadittava 93 artiklan 4 kohdan sekä 121 artiklan säännösten, joita sovelletaan soveltuvin osin, mukaisesti.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tarkistaakseen, että erityispalkkio on myönnetty, ja niiden on tarkastettava säännöllisesti ja ennalta ilmoittamatta 121 artiklassa säädettyjen todistusten oikeellisuus.
3 JAKSO
Emolehmäpalkkio
(Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125-129 artikla)
99 artikla
Lihakarjarotua olevat lehmät
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 122 artiklan d alakohdan ja 129 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi tämän asetuksen liitteessä XV lueteltuja nautaeläinrotuja ei katsota lihakarjarotua oleviksi lehmiksi.
100 artikla
Tuottajakohtainen enimmäisviitemäärä
1. Jos jäsenvaltio päättää muuttaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua 120 000 kilogramman tuottajakohtaista enimmäisviitemäärää tai poiketa siitä, sen on ilmoitettava siitä komissiolle ennen asianomaisen kalenterivuoden 1 päivää tammikuuta.
2. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi myöhemmin tehtävistä kaikista muutoksista on ilmoitettava komissiolle ennen asianomaisen vuoden 1 päivää tammikuuta.
101 artikla
Pitoaika
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kuuden kuukauden pitoaika alkaa hakemuksen jättöpäivää seuraavana päivänä.
102 artikla
Hakemukset
1. Kun palkkiota haetaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti, yhdennetyn järjestelmän vaatimusten lisäksi asetuksen (EY) N:o 1782/2003 22 artiklassa säädettyjä suoria tukia koskevassa hakemuksessa on oltava
a)
ilmoitus maidon tilakohtaisesta viitemäärästä, joka on myönnetty tuottajalle kyseisenä kalenterivuonna alkavan 12 kuukauden pituisen lisämaksujärjestelmän soveltamisajanjakson alkamista edeltävänä 31 päivänä maaliskuuta; jos tämä määrä ei ole tiedossa hakemuksen jättöpäivänä, se on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle niin pian kuin mahdollista;
b)
viljelijän sitoumus olla lisäämättä hakemuksen jättämistä seuraavien 12 kuukauden aikana tilakohtaista viitemääräänsä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua enimmäismäärää suuremmaksi.
Edellä olevaa b alakohtaa ei sovelleta, jos jäsenvaltio on poistanut mainitun enimmäismäärän.
2. Hakemukset on tehtävä jäsenvaltion erikseen vahvistaman kalenterivuoteen sisältyvän kuuden kuukauden ajanjakson kuluessa.
Jäsenvaltio voi säätää erillisistä jättökausista kyseisen jakson sisällä.
103 artikla
Keskimääräinen maitotuotos
Keskimääräinen maitotuotos lasketaan liitteessä XVI ilmoitettujen keskimääräisten maitotuotosten perusteella. Jäsenvaltio voi kuitenkin käyttää laskennassa jäsenvaltion hyväksymää asiakirjaa, jossa todistetaan viljelijän lypsykarjan keskimääräinen maitotuotos.
104 artikla
Ylimääräinen kansallinen palkkio
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 5 kohdassa säädettyä ylimääräistä kansallista emolehmäpalkkiota voidaan myöntää ainoastaan viljelijälle, joka saa samalta kalenterivuodelta emolehmäpalkkiota.
Ylimääräistä kansallista emolehmäpalkkiota myönnetään ainoastaan emolehmäpalkkioon oikeutettujen eläinten lukumäärän rajoissa, tarvittaessa vähennettynä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 129 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyllä suhteellisella vähennyksellä.
2. Jäsenvaltiot voivat säätää lisäedellytyksiä ylimääräisen kansallisen emolehmäpalkkion myöntämiseksi. Niiden on ilmoitettava edellytyksistä komissiolle hyvissä ajoin ennen kuin niiden soveltaminen aloitetaan.
3. Komissio päättää viimeistään kunkin kalenterivuoden 1 päivänä syyskuuta, mitkä jäsenvaltiot täyttävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 5 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetut edellytykset.
105 artikla
Viljelijäkohtainen enimmäismäärä
Jäsenvaltioiden on määriteltävä viljelijäkohtainen enimmäismäärä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 126 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
106 artikla
Tietojen toimittaminen
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 1 päivänä maaliskuuta 2005 muutokset menettelyihin, joiden mukaisesti ne ovat toteuttaneet viljelijäkohtaisten enimmäismäärien vähentämisen asetuksen (EY) N:o 1782/2003 126 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle
a)
viimeistään 1 päivänä maaliskuuta 2005 asetuksen (EY) N:o 1782/2003 127 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyn vähennyksen laskentamenetelmän muutoksista;
b)
ennen kunkin vuoden 1 päivää tammikuuta tarvittaessa mainitun asetuksen 127 artiklan 2 a kohdan alakohdan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden muutokset.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle liitteessä XVIII olevassa 3 osassa vahvistettua taulukkoa käyttäen viimeistään 1 päivänä maaliskuuta alustavasti ja viimeistään 31 päivänä heinäkuuta lopullisesti kunkin kalenterivuoden osalta seuraavat tiedot:
a)
edeltävän kalenterivuoden aikana ilman tilan siirtoa tehtyjen oikeuksien siirtojen johdosta kansalliseen varantoon korvauksetta siirrettyjen palkkio-oikeuksien määrä;
b)
109 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen niiden käyttämättömien palkkio-oikeuksien määrä, jotka on siirretty kansalliseen varantoon edeltävän kalenterivuoden aikana;
c)
asetuksen (EY) N:o 1782/2003 128 artiklan 3 kohdan mukaisesti edeltävän kalenterivuoden aikana myönnettyjen oikeuksien määrä.
107 artikla
Ilmaiseksi saadut oikeudet
Lukuun ottamatta asianmukaisesti perusteltuja erityistapauksia viljelijä, joka on saanut palkkio-oikeuksia ilmaiseksi kansallisesta varannosta, ei kolmena seuraavana kalenterivuonna saa siirtää ja/tai väliaikaisesti luovuttaa oikeuksiaan.
108 artikla
Oikeuksien käyttö
1. Viljelijä, jolla on käytettävissään palkkio-oikeuksia, voi käyttää ne itse ja/tai luovuttaa ne väliaikaisesti toiselle tuottajalle.
2. Jos viljelijä ei kunakin kalenterivuonna käytä vähintään 4 kohdan mukaisesti vahvistettua prosenttiosuutta palkkio-oikeuksistaan, käyttämättä jätetty osa on siirrettävä kansalliseen varantoon, paitsi
-
jos viljelijällä on enintään seitsemän palkkio-oikeutta ja jos tällainen viljelijä ei kahdesta peräkkäisestä kalenterivuodesta kumpanakin käytä 4 kohdan mukaisesti vahvistettua vähimmäisprosenttiosuutta oikeuksistaan, jälkimmäisen kalenterivuoden aikana käyttämättä jätetty osa on siirrettävä kansalliseen varantoon;
-
jos viljelijä osallistuu komission hyväksymään laajaperäistämisohjelmaan;
-
jos viljelijä osallistuu komission hyväksymään varhaiseläkeohjelmaan, jossa oikeuksien siirto ja/tai väliaikainen luovutus ei ole pakollista;
tai
-
asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa.
3. Väliaikainen luovutus voi koskea ainoastaan kokonaisia kalenterivuosia ja vähintään 109 artiklan 1 kohdassa säädettyä eläinten lukumäärää. Väliaikaisten luovutusten kausi saa kestää enintään kolme peräkkäistä vuotta; jokaisen kauden päättyessä viljelijä saa, jollei oikeuksia siirretä, takaisin kaikki oikeutensa, jotka hänen on käytettävä itse vähintään kahden peräkkäisen vuoden aikana. Jos viljelijä ei käytä itse vähintään 4 kohdan mukaisesti vahvistettua vähimmäisprosenttiosuutta oikeuksistaan kumpanakin kahdesta edellä mainitusta vuodesta, jäsenvaltion on, asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta, vuosittain peruutettava ja vietävä käyttämättömät oikeudet kansalliseen varantoon.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää komission hyväksymiin varhaiseläkeohjelmiin osallistuville viljelijöille väliaikaisen luovutuksen kokonaiskeston pidennyksestä kyseisten ohjelmien perusteella.
Viljelijät, jotka ovat sitoutuneet osallistumaan laajaperäistämisohjelmaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92 (37) 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun toimenpiteen mukaisesti tai asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (38) 22 ja 23 artiklan mukaisesti, eivät saa sitoumuksensa kestäessä siirtää ja/tai luovuttaa väliaikaisesti oikeuksiaan. Tätä kieltoa ei kuitenkaan sovelleta silloin, kun ohjelmassa sallitaan oikeuksien siirto ja/tai väliaikainen luovutus sellaisille viljelijöille, joiden osallistuminen muihin kuin tässä alakohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin edellyttää oikeuksien saamista.
4. Palkkio-oikeuksista on käytettävä vähintään 70 prosenttia. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin nostaa tätä prosenttiosuutta 100 prosenttiin.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ennakolta prosenttiosuus, jota ne aikovat soveltaa, tai prosenttiosuuden muutokset.
109 artikla
Oikeuksien siirto ja väliaikainen luovutus
1. Jäsenvaltiot voivat tuotantorakenteensa perusteella vahvistaa niiden palkkio-oikeuksien vähimmäismäärän, jotka voidaan siirtää osittain ilman tilan siirtoa. Tämä vähimmäismäärä saa olla enintään viisi palkkio-oikeutta.
2. Palkkio-oikeuksien siirto ja väliaikainen luovutus on pätevä vasta, kun oikeudet siirtävä ja/tai väliaikaisesti luovuttava viljelijä ja oikeudet vastaanottava viljelijä ovat ilmoittaneet siitä yhdessä jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
Tämä ilmoitus on tehtävä jäsenvaltion erikseen vahvistamassa määräajassa ja viimeistään silloin, kun oikeudet vastaanottava viljelijä jättää palkkiohakemuksen, lukuun ottamatta tapauksia, joissa oikeuksien siirto tapahtuu perintönä. Tällöin oikeudet vastaanottavan viljelijän on pystyttävä esittämään asianmukaiset oikeudelliset asiakirjat sen osoittamiseksi, että hänellä on oikeus kuolleen viljelijän jäämistöön.
110 artikla
Viljelijäkohtaisen enimmäismäärän muuttaminen
Jos oikeudet siirretään tai luovutetaan väliaikaisesti, jäsenvaltioiden on määritettävä uusi viljelijäkohtainen enimmäismäärä ja annettava asianomaisten viljelijöiden palkkio-oikeuksien määrä näille tiedoksi viimeistään 60 päivän kuluessa viljelijän palkkiohakemuksen jättöajan viimeisestä päivästä.
Ensimmäistä kohtaa ei sovelleta, jos oikeudet siirretään perintönä.
111 artikla
Viljelijät, jotka eivät omista käyttämäänsä maata
Jos viljelijä hyödyntää ainoastaan julkisessa tai yhteisessä omistuksessa olevia maita ja päättää lopettaa näiden maiden käytön ja siirtää kaikki palkkio-oikeutensa toiselle viljelijälle, häntä pidetään viljelijänä, joka myy tai siirtää tilansa. Kaikissa muissa tapauksissa häntä pidetään viljelijänä, joka siirtää ainoastaan palkkio-oikeutensa.
112 artikla
Siirto kansallisen varannon kautta
Jos jäsenvaltio säätää, että ilman tilan siirtoa tehtävä oikeuksien siirto on tehtävä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 127 artiklan 2 kohdan b alakohdan soveltamiseksi kansallisen varannon kautta, sen on sovellettava 109, 110 ja 111 artiklassa säädettyjä säännöksiä vastaavia kansallisia säännöksiä. Lisäksi tällöin
-
jäsenvaltiot voivat säätää, että väliaikainen luovutus tehdään kansallisen varannon kautta;
-
jos palkkio-oikeuksia siirretään tai luovutetaan väliaikaisesti ja ensimmäistä luetelmakohtaa sovelletaan, varantoon siirto tulee voimaan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten annettua oikeudet siirtävälle ja/tai luovuttavalle viljelijälle ilmoituksen, ja siirto varannosta toiselle viljelijälle tulee voimaan näiden viranomaisten annettua tälle viljelijälle ilmoituksen.
Lisäksi näillä säännöksillä on varmistettava, että jäsenvaltio maksaa suoraan viljelijöiden kesken siirrettävää maksua vastaavan maksun ottaen erityisesti huomioon kyseisen jäsenvaltion tuotannon kehityksen, kun kyseessä on muu kuin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 127 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu oikeuksien osa. Kyseinen maksu vastaa vastaavat oikeudet kansallisesta varannosta saavalta viljelijältä vaadittavaa maksua.
113 artikla
Osaoikeudet
1. Jos 105-112 artiklan mukaisesti tehtyjen laskelmien tuloksena on muita kuin kokonaislukuja, otetaan huomioon ainoastaan ensimmäinen desimaali.
2. Jos tämän jakson säännösten soveltaminen johtaa osittaisiin palkkio-oikeuksiin joko viljelijälle tai kansalliseen varantoon, nämä oikeuksien osat lasketaan yhteen.
3. Jos viljelijällä on osa oikeudesta, tämän osaoikeuden perusteella myönnetään ainoastaan vastaava osuus palkkion ja tarvittaessa 104 artiklassa tarkoitetun ylimääräisen kansallisen palkkion ja 118 artiklassa tarkoitetun laajaperäistämispalkkion yksikkömäärästä.
114 artikla
Hiehoja koskeva erityisjärjestely
1. Jäsenvaltioiden, jotka aikovat käyttää asetuksen (EY) N:o 1782/2003 129 artiklan 1 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, on ilmoitettava siitä komissiolle, ja samalla niiden on ilmoitettava komissiolle asiaa koskevat tiedot, joiden avulla voidaan vahvistaa, onko mainitun asetuksen 129 artiklan 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatettu.
Kyseisten jäsenvaltioiden on myös tarvittaessa ilmoitettava määrittämänsä erityinen enimmäismäärä.
Komissio päättää, mitkä jäsenvaltiot täyttävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 129 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset.
Päätöksiä, jotka ovat voimassa tämän asetuksen voimaantullessa, sovelletaan edelleen.
2. Jäsenvaltioiden, jotka täyttävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 129 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset, on ilmoitettava komissiolle määrittämänsä erityisen kansallisen enimmäismäärän muutoksista ennen kyseisen vuoden 1 päivää tammikuuta.
3. Jäsenvaltion, joka soveltaa erityisjärjestelyä, on vahvistettava perusteet, joilla varmistetaan palkkion maksaminen viljelijöille, joiden hiehot on tarkoitettu lehmäkarjojen uudistamiseen. Näihin perusteisiin voi erityisesti sisältyä ikää ja/tai rotuominaisuuksia koskevia vaatimuksia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava vahvistetut perusteet komissiolle ennen sen vuoden 1 päivää tammikuuta, jota ne koskevat. Kaikista myöhemmin tehtävistä muutoksista on ilmoitettava komissiolle ennen asianomaisen vuoden 1 päivää tammikuuta.
4. Jos asetuksen (EY) N:o 1782/2003 129 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun suhteellisen vähennyksen tuloksena palkkiokelpoisten eläinten lukumäärä on muu kuin kokonaisluku, desimaaliosasta myönnetään vastaava osuus palkkion ja tarvittaessa 104 artiklassa tarkoitetun ylimääräisen kansallisen palkkion ja 118 artiklassa tarkoitetun laajaperäistämispalkkion yksikkömäärästä. Tätä varten otetaan huomioon ainoastaan ensimmäinen desimaali.
5. Erityisjärjestelyä soveltavassa jäsenvaltiossa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu pidettävien eläinten vähimmäismäärää koskeva vaatimus on täytettävä sataprosenttisesti emolehmien osalta, jos viljelijä on jättänyt hakemuksen emolehmistä, tai hiehojen osalta, jos viljelijä on jättänyt hakemuksen hiehoista.
6. Edellä olevia 105-113 artiklan säännöksiä ei sovelleta tässä erityisjärjestelyssä.
115 artikla
Eläinten lukumäärän pyöristäminen
Jos asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 2 kohdan toisessa vahvistettua hiehojen prosentteina ilmaistua enimmäismäärää laskettaessa tuloksena on eläinten lukumäärä, joka ei ole kokonaisluku, kyseinen luku pyöristetään alaspäin lähimpään kokonaislukuun, jos se on pienempi kuin 0,5 ja ylöspäin lähimpään kokonaislukuun, jos se on suurempi kuin 0,5.
4 JAKSO
Erityispalkkiota ja emolehmäpalkkiota koskevat yhteiset säännökset
1 alajakso
Yleiset säännökset
116 artikla
Erityispalkkiota ja emolehmäpalkkiota koskevat hakemukset
1. Jäsenvaltiot voivat hallinnollisista syistä säätää, että asetuksen (EY) N:o 1782/2003 22 artiklassa tarkoitetuissa suorien tukien hakemuksissa on erityispalkkion ja emolehmäpalkkion tapauksessa oltava vähimmäismäärä eläimiä, edellyttäen että kyseinen määrä on enintään kolme.
2. Rajoittamatta 102 artiklan 2 kohdan ja 118 c artiklan 2 kohdan soveltamista, jäsenvaltiot voivat vahvistaa palkkiohakemusten jättöajat ja -päivät ja hakemusten määrän, jonka yksi viljelijä voi esittää kalenterivuodessa palkkiojärjestelmää kohti.
117 artikla
Eläintiheys
1. Toimivaltaiset viranomaiset vahvistavat kullekin viljelijälle, joka jättää saman kalenterivuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 22 artiklassa tarkoitetun suorien tukien hakemuksen erityispalkkiota tai emolehmäpalkkiota varten, nautayksikköjen (NY) määrän, joka vastaa sitä eläinmäärää, josta erityispalkkio tai emolehmäpalkkio voidaan myöntää viljelijän tilan rehuala huomioon ottaen.
2. Vahvistettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 131 artiklassa tarkoitettua eläintiheyttä menetellään seuraavasti:
a)
otetaan huomioon viljelijän kyseisenä kalenterivuonna alkaneen 12 kuukauden pituisen lisämaksujärjestelmän soveltamisajanjakson alkamista edeltävänä 31 päivänä maaliskuuta käytettävissä oleva maidon tilakohtainen viitemäärä;
b)
kyseisen viitemäärän tuottamiseen tarvittava lypsylehmien määrä lasketaan tämän asetuksen 103 artiklan mukaisesti.
3. Palkkioon oikeutettujen eläinten lukumäärän vahvistamiseksi
a)
yhdennetyn järjestelmän puitteissa annettujen sääntöjen mukaisesti vahvistettu hehtaarimäärä kerrotaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 131 artiklassa tarkoitetulla eläintiheydellä;
b)
näin saadusta luvusta vähennetään viljelijän käytettävissä olevan maidon viitemäärän tuottamiseen tarvittavaa lypsylehmämäärää vastaava määrä nautayksikköjä;
c)
näin saadusta luvusta vähennetään sitä lampaiden ja vuohien määrää vastaava määrä nautayksikköjä, josta on jätetty palkkiohakemus.
Näin saatu lopullinen luku vastaa suurinta nautayksikkömäärää, jolle voidaan myöntää erityispalkkio ja emolehmäpalkkio.
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kullekin asianomaiselle viljelijälle hänelle vahvistettu eläintiheys ja siitä seuraava nautayksikkömäärä, josta palkkio voidaan myöntää.
2 alajakso
Laajaperäistämispalkkiojärjestelmä
(Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artikla)
118 artikla
Laajaperäistämispalkkiojärjestelmään osallistuminen
1. Ollakseen oikeutettuja laajaperäistämispalkkioon viljelijöiden on ilmoitettava asetuksen (EY) N:o 1782/2003 22 artiklassa tarkoitetussa suorien tukien hakemuksessa haluavansa osallistua laajaperäistämispalkkiojärjestelmään.
2. Laajaperäistämispalkkiota ei myönnetä eläimistä, joista erityispalkkiota pidetään 88 artiklan mukaisesti myönnettynä.
118 a artikla
Eläintiheyden määrittäminen eläinten laskennalla
1. Sen varmistamiseksi, että asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti laskettu eläinten kokonaismäärä noudattaa mainitun asetuksen 132 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä eläintiheysvaatimuksia, jäsenvaltion on joka vuosi vahvistettava vähintään viisi eläintenlaskentapäivää ja ilmoitettava ne komissiolle.
Ellei jäsenvaltio päätä, että laskentapäiviä ovat vuoden kaikki päivät, laskentapäivät on jaettava sattumanvaraisesti siten, että ne edustavat koko vuotta, ja niitä on muutettava vuosittain; jokainen laskentapäivä on vahvistettava jälkikäteen, ja siitä ilmoitetaan tuottajalle aikaisintaan kahden viikon kuluttua sen vahvistamisesta.
2. Laskentapäivinä jäsenvaltio voi valintansa mukaan toteuttaa eläinten laskennan jommallakummalla seuraavista menetelmistä:
a)
jäsenvaltio voi pyytää viljelijää ilmoittamaan jäsenvaltion erikseen vahvistamaan päivämäärään mennessä tilansa eläinluettelon perusteella nautayksikköjen lukumäärän tai asetuksen (EY) N:o 1782/2003 131 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetyssä muuntotaulukossa tarkoitetun kummankin nautaryhmän eläinten lukumäärän;
b)
jäsenvaltio voi käyttää asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan b alakohdan mukaista atk-tietokantaa nautayksikköjen määrän määrittämiseksi, jos sen sisältämien tietojen oikeellisuus täyttää jäsenvaltion laajaperäistämispalkkiojärjestelmän soveltamiseksi edellyttämät riittävät takeet.
3. Nautayksikköjen lukumäärä, jonka perusteella määritetään, onko viljelijä noudattanut asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä eläintiheysvaatimuksia, on aritmeettinen keskiarvo laskentapäivinä todettujen nautayksikköjen määristä, joihin on lisätty niitä lampaita ja vuohia vastaavat nautayksikköjen määrät, joista on samana kalenterivuonna jätetty palkkiohakemus.
Kuitenkin tapauksissa, joissa jäsenvaltio on päättänyt, että laskentapäiviä ovat vuoden kaikki päivät, se voi säätää, että 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut lukumäärät lasketaan suhteessa aikaan, jonka eläimet ovat tilalla.
4. Jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet asetuksen (EY) N:o 1782/2003 29 artiklan soveltamiseksi tapauksessa, jossa viljelijä luo keinotekoisesti mainitun asetuksen 132 artiklassa vaaditut edellytykset käyttämällä hyväkseen tiheyslukuja, jotka ovat osan vuotta poikkeuksellisen alhaiset.
118 b artikla
Eläintiheyden yksinkertaistettu määrittäminen
1. Poiketen siitä, mitä 118 a artiklassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa viljelijöille mahdollisuuden valita yksinkertaistetun järjestelmän eläintiheyden laskemiseksi.
Tällöin viljelijän on sisällytettävä tukihakemukseen
a)
ilmoitus siitä, että hän on noudattanut jokaisena päivänä tukihakemuksensa jättämiseen asti asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklassa määriteltyä enimmäiseläintiheyttä;
b)
sitoumus siitä, että hän noudattaa mainittua eläintiheyttä jokaisena päivänä tukihakemuksen jättämispäivästä seuraavaan 31 päivään joulukuuta.
Jos asianomainen jäsenvaltio on päättänyt soveltaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklan 2 kohdan toista alakohtaa, viljelijän on ilmoitettava hakemuksessaan kumpaa enimmäistiheyttä hän noudattaa. Viljelijä voi muuttaa valintaansa ennen paikalla tehtävän eläinten lukumäärän tarkastusta koskevaa ilmoitusta.
Viljelijä voi ilmoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle toisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetun sitoumuksen peruuttamisesta ennen paikalla tehtävän eläinten lukumäärän tarkastusta koskevaa ilmoitusta. Tällöin hän ei saa laajaperäistämispalkkiota.
Toisessa alakohdassa säädettyyn ilmoitukseen ja sitoumukseen sovelletaan yhdennetyssä järjestelmässä säädettyjä valvontaa ja seuraamuksia koskevia säännöksiä.
2. Jos jäsenvaltio päättää soveltaa tai lakata soveltamasta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä mahdollisuutta, sen on ilmoitettava siitä komissiolle ennen asianomaisen kalenterivuoden 1 päivää tammikuuta.
118 c artikla
Vuoristoalueiden viljelijät
1. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat käyttää asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklan 4 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, on ilmoitettava siitä komissiolle, ja niiden on samaan aikaan ilmoitettava komissiolle tarvittavat tiedot sen vahvistamiseksi, täyttyvätkö tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklan 4 kohdan soveltamiseksi ”vuoristoalueen viljelijällä” tarkoitetaan jompaakumpaa seuraavista:
a)
viljelijää, jonka tila sijaitsee vuoristoalueella;
b)
viljelijää, jonka rehualasta vähintään 50 prosenttia sijaitsee vuoristoalueella.
Komissio tekee päätöksen siitä, mitkä jäsenvaltiot täyttävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset.
Tämän asetuksen voimaantullessa voimassa olevia päätöksiä sovelletaan edelleen.
2. Rajoittamatta 118 artiklan 1 kohdan soveltamista viljelijän, joka haluaa saada laajaperäistämispalkkion tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti, on ilmoitettava siitä tukihakemuksessaan. Viljelijöiden on pidettävä vähintään 118 artiklassa tarkoitetun hakemuksen jättämistä seuraavien kuuden peräkkäisen kuukauden ajan vähintään yhtä monta lypsylehmää kuin lypsylehmien lukumäärä, josta laajaperäistämispalkkiota on haettu. Tämä kuuden kuukauden pitoaika alkaa hakemuksen jättämistä seuraavasta päivästä.
Hakemukset on tehtävä jäsenvaltion erikseen vahvistaman kalenterivuoteen sisältyvän kuuden kuukauden ajanjakson kuluessa.
Jäsenvaltio voi säätää erillisistä jättökausista kyseisen ajanjakson sisällä.
118 d artikla
Tukikelpoisten lypsylehmien enimmäismäärä
Lypsylehmien määrä, josta yhdelle viljelijälle voidaan myöntää laajaperäistämispalkkio, ei saa ylittää kumpaakaan seuraavista luvuista:
a)
kyseisenä kalenterivuonna alkavan 12 kuukauden pituisen lisämaksujärjestelmän soveltamisajanjakson alkamista edeltävänä 31 päivänä maaliskuuta kyseisen viljelijän käytettävissä olevan maidon tilakohtaisen viitemäärän tuottamiseen tarvittava määrä lypsylehmiä, joka lasketaan liitteessä XVI määritellyn keskimääräisen maitotuotoksen perusteella;
b)
118 a artiklan mukaisesti määritetty tilan lehmien kokonaismäärä, josta vähennetään viljelijäkohtaista enimmäismäärää vastaava määrä emolehmiä.
119 artikla
Yleiset säännökset
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamiseksi käytettävän laidunmaata koskevan määritelmän muutokset ennen kyseisen vuoden 1 päivää tammikuuta.
2. Laskettaessa eläintiheyttä tämän alajakson mukaisesti otetaan huomioon ainoastaan kaksi ensimmäistä desimaalia.
3. Jos eläimiä ei saa teuraaksi viemistä lukuun ottamatta poistaa tuotantoyksiköstä toimivaltaisten eläinlääkintäviranomaisten päätöksen vuoksi, tämän alajakson soveltamiseksi tilalla todettuun nautayksiköiden määrään sovelletaan kerrointa 0,8.
Toimenpide on voimassa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun päätöksen soveltamisajan ja sen jälkeen 20 päivää edellyttäen, että viljelijä ilmoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle kirjallisesti kymmenen päivän kuluessa päätöksestä tilalla olevien kyseisten eläinten määrän ja että viljelijä on toteuttanut tarvittavat toimenpiteet estääkseen ja/tai rajoittaakseen eläinkulkutaudin esiintymistä.
5 JAKSO
Teurastuspalkkio
(Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 130 artikla)
120 artikla
Jäsenvaltio voi säätää, että saadakseen kalenterivuodelta myönnettävän teurastuspalkkion kunkin viljelijän on jätettävä osallistumisilmoitus ennen kyseisen kalenterivuoden ensimmäisen hakemuksen jättämistä tai samanaikaisesti sen kanssa.
Jos viljelijä ei kuitenkaan tee muutoksia osallistumisilmoitukseensa, jäsenvaltio voi hyväksyä aikaisemmin jätetyn osallistumisilmoituksen voimassaolon jatkumisen.
121 artikla
Hakemukset
1. Tukihakemuksissa on mainittava teurastuspalkkion maksamiseksi vaadittavat tiedot ja 1 päivän tammikuuta 1998 jälkeen syntyneistä eläimistä erityisesti eläimen syntymäpäivä.
Tukihakemukset on jätettävä jäsenvaltion erikseen vahvistamassa määräajassa, joka saa olla enintään kuusi kuukautta siitä, kun eläin on teurastettu tai viety yhteisön tullialueelta, ja jonka on päätyttävä viimeistään seuraavan vuoden helmikuun lopussa, lukuun ottamatta poikkeustapauksia, joista asianomainen jäsenvaltio päättää erikseen eläinten lähettämisen tai viennin yhteydessä. Jäsenvaltiot voivat määritellä tukihakemusten jättöajat ja -päivät sekä niiden hakemusten määrän, jotka yksi viljelijä voi esittää kalenterivuodessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta edellä vahvistettua määräaikaa.
Jäsenvaltiot voivat sallia, että hakemuksen tekee muu henkilö kuin viljelijä. Tällöin hakemukseen on merkittävä sen viljelijän nimi ja osoite, jolle teurastuspalkkio on tarkoitus maksaa.
Yhdennetyn järjestelmän vaatimusten lisäksi jokaisessa hakemuksensa on oltava
a)
jos tuki myönnetään teurastuksen yhteydessä, teurastamon todistus tai vähintään vastaavat tiedot sisältävä teurastamon laatima tai varmentama asiakirja, jossa vahvistetaan
i)
teurastamon nimi ja osoite (tai vastaava koodi);
ii)
teurastuspäivä sekä eläinten tunnistenumerot ja teurastusnumerot;
iii)
vasikoiden osalta teuraspaino, jollei 122 artiklan 4 kohdan soveltamisesta muuta johdu;
b)
kolmanteen maahan viedyn eläimen osalta
i)
viejän nimi ja osoite (tai vastaava koodi);
ii)
eläimen tunnistenumero;
iii)
vienti-ilmoitus, jossa mainitaan 1 päivän tammikuuta 1998 jälkeen syntyneiden eläinten ikä ja, jollei 122 artiklan 4 kohdan soveltamisesta muuta johdu, vasikoiden elopaino, joka saa olla enintään 300 kilogrammaa;
iv)
yhteisön tullialueelta poistumista koskeva todiste, joka esitetään samalla tavalla kuin vientitukien yhteydessä.
Jäsenvaltiot voivat säätää, että neljännen alakohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava jäsenvaltion hyväksymän laitoksen tai laitosten kautta ja että nämä laitokset voivat toimittaa tiedot sähköisessä muodossa.
Jäsenvaltioiden on tarkastettava säännöllisesti ja ennalta ilmoittamatta toimitettujen todistusten tai asiakirjojen sekä tarvittaessa neljännessä alakohdassa tarkoitettujen tietojen oikeellisuus.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, että asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan b alakohdassa tarkoitettuun tietokantaan viedyt eläinten teurastusta koskevat teurastamojen toimivaltaiselle viranomaiselle toimittamat tiedot katsotaan viljelijän nimissä tehdyksi teurastuspalkkiohakemukseksi, jos tietokannan sisältämien tietojen oikeellisuus täyttää jäsenvaltion edellyttämät riittävät takeet teurastuspalkkiojärjestelmän ja teurastuksen yhteydessä maksettavan erityispalkkion ja/tai lisäpalkkioiden, jos ne maksetaan teurastuksen yhteydessä, ja/tai kausiporrastuspalkkion maksamiseksi.
Jäsenvaltio voi kuitenkin säätää, että hakemus on jätettävä. Tällöin se voi määritellä hakemukseen liitettävät tiedot.
Jäsenvaltioiden, jotka päättävät soveltaa tätä kohtaa, on ilmoitettava myöhemmin tehtävistä muutoksista komissiolle ennen kuin muutosta sovelletaan.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksajaviraston käyttöön saatetut tiedot sisältävät kaikki teurastuspalkkion maksamisen edellytyksenä olevat tiedot ja erityisesti
a)
kyseisen vuoden kuluessa teurastettujen eläinten asetuksen (EY) N:o 1782/2003 130 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tyypit ja määrät;
b)
mainitussa artiklassa tarkoitettujen eläinten ikää ja teuraspainoa koskevien edellytysten ja tämän asetuksen 123 artiklassa tarkoitetun pitoajan noudattamista koskevat tiedot;
c)
tarvittaessa tiedot, joita edellytetään teurastuksen yhteydessä maksettavan erityispalkkion ja/tai lisäpalkkioiden, jos ne maksetaan teurastuksen yhteydessä, ja/tai kausiporrastuspalkkion maksamiseksi.
3. Jos eläimillä on käyty yhteisön sisäistä kauppaa 123 artiklassa tarkoitetun pitoajan jälkeen, teurastamon on laadittava tämän artiklan 1 kohdan neljännen alakohdan a alakohdassa tarkoitettu asiakirja, vaikka jäsenvaltio, jossa teurastus on suoritettu, olisi päättänyt soveltaa tämän artiklan 2 kohdassa säädettyä poikkeusta.
Kaksi jäsenvaltiota voi kuitenkin sopia soveltavansa keskenään 2 kohdassa säädettyä järjestelmää, jos niiden tiedonvaihtojärjestelmät ovat yhteensopivia.
Jäsenvaltioiden on avustettava toisiaan toimitettujen asiakirjojen oikeellisuuden ja/tai vaihdettujen tietojen paikkansapitävyyden varmistamiseksi. Tätä varten jäsenvaltion, jossa maksu suoritetaan, on toimitettava säännöllisesti jäsenvaltiolle, jossa eläin on teurastettu, teurastamokohtaisesti jaoteltu yhteenveto teurastamojen todistuksista (tai niitä vastaavat tiedot), jotka on saatu viimeksi mainitusta jäsenvaltiosta.
122 artikla
Ruhon paino ja tarjontamuoto
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 130 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamiseksi vasikan ruhon tarjontamuoto on nyljetty ruho, josta on laskettu veri sekä poistettu sisälmykset, pää ja sorkat, mutta ei maksaa, munuaisia ja munuaisrasvaa.
2. Huomioon otettava paino on jäähdytetyn ruhon paino tai mahdollisimman nopeasti teurastuksen jälkeen mitattu lämpimän ruhon paino, josta vähennetään kaksi prosenttia.
3. Jos ruholta on poistettu maksa, munuaiset ja/tai munuaisrasva, sen painoon lisätään
a)
maksan osalta 3,5 kilogrammaa;
b)
munuaisten osalta 0,5 kilogrammaa;
c)
munuaisrasvan osalta 3,5 kilogrammaa.
4. Jäsenvaltio voi säätää, että jos vasikan ikä teurastus- tai vientihetkellä on alle kuusi kuukautta, asetuksen (EY) N:o 1782/2003 130 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyä painoedellytystä pidetään täytettynä.
Jos teuraspainoa ei voida määrittää teurastamossa, asetuksen (EY) N:o 1782/2003 130 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua painoedellytystä pidetään täytettynä, jos elopaino on enintään 300 kilogrammaa.
123 artikla
Palkkion saaja
1. Palkkio maksetaan viljelijälle, joka on pitänyt eläintä kahden kuukauden vähimmäispitoajan, jonka päättymisestä teurastukseen on kulunut vähemmän kuin yksi kuukausi tai vientiin vähemmän kuin kaksi kuukautta.
2. Alle kolmen kuukauden ikäisinä teurastettujen vasikoiden osalta pitoaika on yksi kuukausi.
124 artikla
Kansalliset enimmäismäärät
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 130 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetut kansalliset enimmäismäärät vahvistetaan tämän asetuksen liitteessä XVII.
2. Jos asetuksen (EY) N:o 1782/2003 130 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun suhteellisen vähennyksen tuloksena palkkiokelpoisten eläinten lukumäärä on muu kuin kokonaisluku, desimaaliosasta myönnetään vastaava osuus teurastuspalkkion yksikkömäärästä. Tätä varten otetaan huomioon ainoastaan ensimmäinen desimaali.
6 JAKSO
Lisätuet
(Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 133-136 artikla)
125 artikla
Kansalliset järjestelyt
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 137 artiklassa tarkoitettuihin kansallisia järjestelyjä koskeviin tietoihin on sisällyttävä
1.
Eläinkohtaiset tuet (tarvittaessa)
a)
alustavat määrät eläinkohtaisesti eläinryhmien mukaan, sekä myöntämistä koskevat kansalliset järjestelyt;
b)
alustava ennuste kutakin eläinryhmää koskevista kokonaismenoista, sekä maininta siitä, onko maksut suoritettu teurastuspalkkion lisänä, ja eläinten lukumäärästä;
c)
eläintiheyttä koskevat erityisvaatimukset, paitsi teurastuspalkkion lisänä maksettavan palkkion osalta;
d)
urospuolisten nautojen lukumäärän tilakohtaiset rajoitukset (tarvittaessa);
e)
muut tiedot soveltamista koskevista säännöistä.
Edellä a ja b alakohdassa tarkoitetut eläinryhmät ovat seuraavia: sonnit, härät, emolehmät, lypsylehmät, emolehmäpalkkioon oikeutetut hiehot ja muut hiehot tai jäsenvaltion määrittelemät näiden ryhmien alaryhmät.
2.
Pinta-alatuet (tarvittaessa)
a)
alueellisten perusalojen laskeminen;
b)
alustavat hehtaarikohtaiset määrät;
c)
alustava ennuste kokonaismenoista ja hehtaarien kokonaismäärästä;
d)
muut tiedot soveltamista koskevista säännöistä.
7 JAKSO
Yleiset säännökset
126 artikla
Ennakoiden maksaminen
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti toimivaltainen viranomainen maksaa viljelijälle hallinnollisten ja paikalla tehtyjen tarkastusten tulosten perusteella palkkiokelpoisten eläinten vahvistetusta määrästä ennakon, joka on 60 prosenttia erityispalkkion, emolehmäpalkkion ja teurastuspalkkion määrästä.
Erityispalkkion, 114 artiklassa tarkoitetun hiehoja koskevan erityisjärjestelyn ja teurastuspalkkion osalta jäsenvaltio voi vähentää ennakon määrää, joka ei kuitenkaan saa olla pienempi kuin 40 prosenttia.
Jäsenvaltio voi lisäksi päättää hallinnollisten tarkastusten ja paikalla tehtyjen tarkastusten tulosten perusteella, että se maksaa viljelijälle ennakkoa enintään 60 prosenttia asetuksen (EY) N:o 1782/2003 133 artiklassa tarkoitettujen lisätukien määrästä.
Ennakkoa ei voida maksaa ennen sen kalenterivuoden 16 päivää lokakuuta, jolta palkkiota haetaan tai jolta lisätukea myönnetään.
2. Lopullisen palkkionmaksun tai lisätuen yhteydessä maksetaan sen palkkiomäärän tai lisätuen, johon tuottajalla on oikeus, ja maksetun ennakon erotus.
127 artikla
Palkkionmaksuvuosi
1. Määräytymisperuste erityispalkkio-, emolehmäpalkkio-, kausiporrastuspalkkio- ja laajaperäistämispalkkiojärjestelmään kuuluvien eläinten palkkionmaksuvuodelle sekä eläintiheyttä laskettaessa käytettävälle nautayksiköiden määrälle on hakemuksen jättöpäivä.
Jos erityispalkkio kuitenkin myönnetään 93 artiklan mukaisesti, sovellettavan palkkion määrä on sen vuoden 31 päivänä joulukuuta voimassa oleva määrä, jona teurastus tai vienti tapahtui seuraavissa tapauksissa:
a)
jos eläimen teurastus tai vienti on tapahtunut viimeistään 31 päivänä joulukuuta;
b)
jos kyseistä eläintä koskeva palkkiohakemus jätetään tämän päivän jälkeen.
2. Tuen määrän soveltamista ja 124 artiklan mukaisen suhteellisen vähennyksen laskemista varten palkkionmaksuvuosi on teurastuspalkkion osalta teurastus- tai vientivuosi.
128 artikla
Muuntaminen kansalliseksi valuutaksi
Muunnettaessa palkkioiden, laajaperäistämispalkkioiden ja lisätukien määrää kansalliseksi valuutaksi käytetään 127 artiklan mukaisesti vahvistettua palkkionmaksuvuotta edeltävän joulukuun valuuttakurssien aikaan suhteutettua laskettua keskiarvoa. Komissio vahvistaa keskimääräisen valuuttakurssin seuraavan kuukauden kuluessa.
129 artikla
Tiettyjen aineiden tai tuotteiden käyttöön taikka laittomaan hallussapitoon liittyvät seuraamukset
Jäsenvaltioiden on vahvistettava yhteisön eläinlääkintäalan asiaa koskevissa säännöksissä kiellettyjen aineiden tai tuotteiden käytön taikka laittoman hallussapidon uusimisesta rikkomisen vakavuuden perusteella asetuksen (EY) N:o 1782/2003 140 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetty palkkiojärjestelmästä poissulkemisen ajanjakso.
130 artikla
Maidon tilakohtaisen viitemäärän määrittäminen
Jäsenvaltio voi asetuksen (EY) N:o 1788/2003 1 artiklassa säädetyn 11:nnen jakson loppuun asti päättää poiketen siitä, mitä tämän asetuksen 102 artiklan 1 kohdan a alakohdassa, 117 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja 118 d artiklan a alakohdassa säädetään, että niiden maidontuottajien osalta, jotka asetuksen (EY) N:o 1788/2003 5 artiklan j ja k alakohdan mukaisesti tai mainitun asetuksen 16, 17 ja 18 artiklan täytäntöönpanosta annettujen kansallisten säännösten nojalla vapauttavat tai ottavat uudelleen käyttöön tilakohtaisia viitemääriä kokonaisuudessaan tai osittain 31 päivänä maaliskuuta tai 1 päivänä huhtikuuta, määritellään seuraavat seikat 1 päivänä huhtikuuta:
a)
käytettävissä oleva maidon tilakohtainen enimmäisviitemäärä emolehmäpalkkion saamiseksi sekä emolehmien enimmäismäärä;
b)
emolehmistä maksettavien eläinkohtaisten lisätukien myöntäminen;
c)
lypsylehmien lukumäärä laajaperäistämispalkkion myöntämiseksi vuoristoalueilla sijaitsevilla tiloilla pidettäville lypsylehmille;
d)
eläintiheys.
130 a artikla
Pitoaikojen määrittäminen
Edellä 90 artiklassa, 94 artiklan 1 kohdassa, 101 artiklassa ja 118 c artiklan 2 kohdassa sekä 123 artiklassa tarkoitettujen pitoaikojen viimeinen päivä on pitoajan alkamispäivän kanssa samannumeroista päivää edeltävä päivä riippumatta siitä, onko se työpäivä vai ei.
131 artikla
Tietojen toimittaminen
1. Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 68 artiklan 1 kohtaa jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle
a)
vuosittain viimeistään 15 päivänä syyskuuta tiedot, jotka koskevat kuluvan vuoden ensimmäistä vuosipuoliskoa, ja 1 päivänä maaliskuuta tiedot, jotka koskevat edellisen vuoden jälkimmäistä vuosipuoliskoa, niiden vasikoiden lukumäärän osalta, joista teurastuspalkkiota on haettu, sekä onko eläimet teurastettu vai viety maasta;
b)
viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta edeltävän kalenterivuoden osalta
i)
niiden vasikoiden lukumäärä, joista teurastuspalkkiota on tosiasiallisesti myönnetty, myönnettiinkö tukea teurastukseen vai vientiin, sekä asianomaisten viljelijöiden lukumäärä;
ii)
niiden vasikoiden lukumäärä, joista teurastuspalkkiota ei ole myönnetty edeltävältä kalenterivuodelta kansallisten enimmäismäärien soveltamisen vuoksi.
2. Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 68 artiklan 2 kohdan a alakohdan i ja ii alakohtaa jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle
a)
vuosittain viimeistään 15 päivänä syyskuuta tiedot, jotka koskevat kuluvan vuoden ensimmäistä vuosipuoliskoa, ja 1 päivänä maaliskuuta tiedot, jotka koskevat edellisen vuoden jälkimmäistä vuosipuoliskoa,
i)
niiden lehmien osalta, joista on haettu emolehmäpalkkiota, asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujen järjestelmien mukaan eriteltyinä;
ii)
niiden muiden nautaeläinten kuin vasikoiden lukumäärä, joista on haettu teurastuspalkkiota, sekä onko eläimet teurastettu vai viety maasta;
b)
viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta edeltävän kalenterivuoden osalta
i)
niiden lehmien ja hiehojen lukumäärä, joista emolehmäpalkkiota on tosiasiallisesti myönnetty, asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujen järjestelmien mukaan eriteltyinä, sekä kyseisten viljelijöiden lukumäärä kunkin järjestelmän osalta;
ii)
tarvittaessa niiden eläinten määrä, joista ei ole myönnetty palkkiota edeltävänä vuonna hiehoja koskevan erityisen kansallisen enimmäismäärän soveltamisen vuoksi;
iii)
tarvittaessa emolehmäpalkkion lisäksi myönnettyjen kansallisten palkkioiden osalta
-
palkkion myöntämisedellytykset,
-
eläintä kohti myönnetty määrä;
iv)
niiden muiden nautaeläinten kuin vasikoiden lukumäärä, joista teurastuspalkkiota on tosiasiallisesti myönnetty, myönnettiinkö tukea teurastukseen vai vientiin, sekä asianomaisten viljelijöiden lukumäärä;
v)
niiden muiden nautaeläinten kuin vasikoiden lukumäärä, joista teurastuspalkkiota ei ole myönnetty edeltävältä kalenterivuodelta kansallisten enimmäismäärien soveltamisen vuoksi.
3. Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 68 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohtaa jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle
a)
vuosittain viimeistään 15 päivänä syyskuuta tiedot, jotka koskevat kuluvan vuoden ensimmäistä vuosipuoliskoa, ja 1 päivänä maaliskuuta tiedot, jotka koskevat edellisen vuoden jälkimmäistä vuosipuoliskoa, niiden muiden nautaeläinten kuin vasikoiden lukumäärän osalta, joista teurastuspalkkiota on haettu, sekä onko eläimet teurastettu vai viety maasta;
b)
viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta edeltävän kalenterivuoden osalta
i)
niiden muiden nautaeläinten kuin vasikoiden lukumäärä, joista teurastuspalkkiota on tosiasiallisesti myönnetty, onko eläimet teurastettu vai viety maasta, sekä asianomaisten viljelijöiden lukumäärä;
ii)
niiden muiden nautaeläinten kuin vasikoiden lukumäärä, joista teurastuspalkkiota ei ole myönnetty edeltävältä kalenterivuodelta kansallisten enimmäismäärien soveltamisen vuoksi.
4. Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 68 artiklan 2 kohdan b alakohdan ii alakohtaa jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle
a)
vuosittain viimeistään 15 päivänä syyskuuta tiedot, jotka koskevat kuluvan vuoden ensimmäistä vuosipuoliskoa, ja 1 päivänä maaliskuuta tiedot, jotka koskevat edellisen vuoden jälkimmäistä vuosipuoliskoa, niiden urospuolisten nautaeläinten lukumäärän osalta, joista erityispalkkiota on haettu, ikäryhmän ja eläintyypin (sonni vai härkä) mukaan eriteltynä;
b)
viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta edeltävän kalenterivuoden osalta
i)
niiden urospuolisten nautaeläinten lukumäärä, joista erityispalkkiota on tosiasiallisesti myönnetty, ikäryhmän ja eläintyypin (sonni vai härkä) mukaan eriteltynä, sekä kyseisten viljelijöiden lukumäärä;
ii)
niiden eläinten lukumäärä ikäryhmän mukaan eriteltynä, joista erityispalkkiota ei myönnetty edeltävänä kalenterivuonna alueellisen enimmäismäärän soveltamisen vuoksi.
5. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle vuosittain viimeistään 31 päivänä heinäkuuta edeltävän kalenterivuoden osalta tosiasiallisesti maksettujen palkkioiden määrät maatilan tulotukijärjestelmän osittaista täytäntöönpanoa koskevan valinnan mukaan, asetuksen (EY) N:o 1782/2003 139 artiklan toisessa kohdassa säädetyn vähennyksen soveltamisen jälkeen.
6. Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 71 artiklaa jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle
a)
tarvittaessa vuosittain viimeistään 15 päivänä syyskuuta tiedot, jotka koskevat kuluvan vuoden ensimmäistä vuosipuoliskoa, ja 1 päivänä maaliskuuta tiedot, jotka koskevat edellisen vuoden jälkimmäistä vuosipuoliskoa, niiden eläinten lukumäärän osalta, joista kausiporrastuspalkkiota on tosiasiallisesti myönnetty, eriteltyinä sen mukaan, onko niistä myönnetty erityispalkkion ensimmäinen vai toinen erä, sekä kutakin kahta ikäryhmää vastaava viljelijöiden lukumäärä;
b)
viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta edeltävän kalenterivuoden osalta
i)
niiden urospuolisten nautaeläinten lukumäärä, asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklan 2 kohdassa säädettyjen enimmäismäärien mukaan eriteltyinä, joista laajaperäistämispalkkiota on tosiasiallisesti myönnetty, sekä kyseisten viljelijöiden lukumäärä erikseen kyseisten enimmäismäärien mukaan;
ii)
niiden lehmien ja hiehojen lukumäärä, asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklan 2 kohdassa säädettyjen enimmäismäärien mukaan eriteltyinä, joista laajaperäistämispalkkiota on tosiasiallisesti myönnetty, sekä viljelijöiden lukumäärä erikseen kyseisten enimmäismäärien mukaan;
iii)
niiden lypsylehmien lukumäärä, joista laajaperäistämispalkkiota on tosiasiallisesti myönnetty;
iv)
niiden eläinten lukumäärä, joista palkkio, johon ei ole sovellettu eläintiheyttä, on tosiasiallisesti myönnetty, sekä kyseisten viljelijöiden lukumäärä.
7. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tässä artiklassa tarkoitetut tiedot liitteissä XVIII ja XIX vahvistettuja taulukoita käyttäen.
8 JAKSO
Siirtymä- ja loppusäännökset
132 artikla
Siirtymäsäännökset
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 138 artiklassa tarkoitettua eläinten tunnistus- ja rekisteröintivelvollisuutta sovelletaan ennen 1 päivää tammikuuta 1998 syntyneisiin eläimiin neuvoston direktiivissä 92/102/ETY (39) säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti, lukuun ottamatta eläimiä, jotka ovat yhteisön sisäisen kaupan kohteena.
133 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 71 artiklassa tarkoitetun siirtymäkauden aikana sovellettavat säännökset
Rajoittamatta tämän luvun muiden artiklojen soveltamista 96, 97, 98, 117-119 ja 125 artiklaa sovelletaan kalenterivuosina 2005 ja 2006, mikäli jäsenvaltiot päättävät käyttää asetuksen (EY) N:o 1782/2003 71 artiklassa säädettyä mahdollisuutta.
14 LUKU
YHTENÄISEN PINTA-ALATUEN JÄRJESTELMÄ
(ASETUKSEN (EY) N:o 1782/2003 143 b ARTIKLA)
134 artikla
Tukikelpoinen tilakohtainen vähimmäisala
Tilakohtainen vähimmäisala, jolta tukea voi hakea 0,3 hehtaaria suuremmalta alalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklan 5 kohdan mukaisesti, vahvistetaan liitteessä XX.
135 artikla
Maatalousmaa
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklan 4 kohdassa säädetty yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän mukainen maatalousmaa vahvistetaan liitteessä XXI.
136 artikla
Asetuksen (EY) N:o 796/2004 soveltaminen
Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklan 6 kohdan kolmannen alakohdan soveltamista, yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmään sovelletaan asetusta (EY) N:o 796/2004, lukuun ottamatta sen 6 artiklan 3 kohtaa, 7 artiklaa, 8 artiklan 2 kohdan b ja c alakohtaa, 12 artiklan 1 kohdan c alakohtaa sekä 2 kohtaa, 13 artiklan 2-8 kohtaa, 14 artiklan 2 ja 3 kohtaa, 16 ja 17 artiklaa, 21 artiklan 3 kohtaa, 24 artiklan 1 kohdan b, d ja e alakohtaa, 26 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohtaa sekä 2 kohdan b, c ja d alakohtaa, 27 artiklan 2 kohdan g, h, i ja j alakohtaa, 28 artiklan 1 kohdan d alakohtaa, 30 artiklan 3 kohtaa, 31 artiklaa, 34-40 artiklaa, 49 artiklan 2 ja 3 kohtaa, 50 artiklan 2, 4, 5 ja 6 kohtaa, 51-64 artiklaa, 69 artiklaa ja 71 artiklan 1 kohtaa.
137 artikla
Yhtenäisen pinta-alatuen hakemus
1. Yhtenäisen pinta-alatuen hakemus katsotaan asetuksen (EY) N:o 796/2004 2 artiklan 11 kohdan mukaiseksi yhtenäishakemukseksi kyseisen asetuksen soveltamiseksi.
2. Yhtenäisen pinta-alatuen hakemuksessa on ilmoitettava asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen edellytysten mukaisesti tukikelpoiset alat.
138 artikla
Tukikelpoisuusedellytyksiin liittyvät vähennykset ja poissulkemiset
1. Jos hallinnollisessa tai paikalla tehtävässä tarkastuksessa havaitaan, että ilmoitetun pinta-alan ja asetuksen (EY) N:o 796/2004 2 artiklan 22 kohdassa tarkoitetun määritetyn pinta-alan välinen todettu erotus on suurempi kuin kolme prosenttia mutta enintään 30 prosenttia määritetystä pinta-alasta, yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä myönnettävästä tuesta vähennetään kyseessä olevan vuoden osalta todettu erotus kaksinkertaisena, jollei kyseessä ole asetuksen (EY) N:o 796/2004 72 artiklassa määritelty ylivoimainen este tai poikkeuksellinen olosuhde.
Jos erotus on suurempi kuin 30 prosenttia määritetystä pinta-alasta, kyseisenä vuonna ei myönnetä tukea lainkaan.
Jos erotus on yli 50 prosenttia, viljelijä suljetaan pois tuen piiristä siihen määrään asti, joka vastaa ilmoitetun pinta-alan ja määritetyn pinta-alan erotusta. Kyseinen määrä vähennetään tuista, jotka viljelijälle voitaisiin myöntää niiden hakemusten yhteydessä, jotka hän jättää sitä kalenterivuotta, jona havainnot tehdään, seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana.
2. Jos ilmoitetun ja määritetyn pinta-alan välinen erotus johtuu tahallisesta sääntöjenvastaisuudesta, tukea, joka viljelijälle voitaisiin myöntää, ei myönnetä kyseisenä kalenterivuonna.
Jos erotus on lisäksi yli 20 prosenttia määritetystä pinta-alasta, viljelijä suljetaan pois tuen piiristä siihen määrään asti, joka vastaa ilmoitetun pinta-alan ja määritetyn pinta-alan erotusta. Kyseinen määrä vähennetään tuista, jotka viljelijälle voitaisiin myöntää niiden hakemusten yhteydessä, jotka hän jättää sitä kalenterivuotta, jona havainnot tehdään, seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana.
3. Määritetyn pinta-alan vahvistamiseksi asetuksen (EY) N:o 796/2004 2 artiklan 22 kohdan mukaisesti sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklan 5 kohtaa ja 143 b artiklan 6 kohdan ensimmäistä alakohtaa sekä tämän asetuksen 137 artiklaa.
15 LUKU
TÄYDENTÄVÄT KANSALLISET SUORAT TUET
(ASETUKSEN (EY) N:o 1782/2003 143 c ARTIKLA)
139 artikla
Vähennyskerroin
Jos täydentävät kansalliset suorat tuet ylittävät jollakin alalla enimmäismäärän, jonka komissio on sallinut asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 c artiklan 7 kohdan mukaisesti, kyseisen alan täydentävän kansallisen suoran tuen määrää vähennetään suhteellisesti soveltamalla vähennyskerrointa.
140 artikla
Tarkastukset ja seuraamukset
1. Asetusta (EY) N:o 796/2004 sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1257/1999 33 h artiklan mukaisesti osarahoitettuun täydentävään kansallisen suoraan tukeen.
2. Jos ei ole kyse osarahoituksesta, uusien jäsenvaltioiden on sovellettava aiheellisia valvontatoimenpiteitä varmistaakseen sen, että noudatetaan täydentävien kansallisten suorien tukien myöntämisedellytyksiä, sellaisina kuin ne ovat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 c artiklan 7 kohdan mukaisesti myönnetyssä komission luvassa määriteltyinä.
141 artikla
Ilmoitukset
Uusien jäsenvaltioiden on toimitettava kertomus, jossa on tietoja täydentävien kansallisten suorien tukien täytäntöönpanotoimenpiteistä, ennen niiden täytäntöönpanoa seuraavan vuoden 30 päivää kesäkuuta. Kertomuksessa on tarkasteltava ainakin seuraavia seikkoja:
a)
täydentäviin kansallisiin suoriin tukiin vaikuttavan tilanteen muutokset;
b)
kunkin täydentävän kansallisen suoran tuen osalta tuensaajien määrät, hehtaarit tai maksetut maksuyksiköt;
c)
kertomus 140 artiklan mukaisesti sovelletuista tarkastuksista ja seuraamuksista.
142 artikla
Valtiontuki
Täydentävä kansallinen suora tuki, joka on maksettu ilman asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 c artiklan 6 kohdassa tarkoitettua komission lupaa, katsotaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (40) mukaiseksi sääntöjenvastaiseksi valtiontueksi.
16 LUKU
KESANNOIDUN MAAN KÄYTTÖ RAAKA-AINEIDEN TUOTTAMISEEN
1 JAKSO
Tarkoitus ja määritelmät
143 artikla
Tarkoitus
1. Asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjä suoria tukia koskevien järjestelmien mukaisesti kesannoituja maita voidaan käyttää mainitun asetuksen 55 artiklan b alakohdan ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti sellaisten raaka-aineiden tuottamiseen, joita käytetään yhteisössä muuhun kuin välittömästi ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden valmistukseen tässä luvussa säädettyjen edellytysten mukaisesti.
2. Tukea ei makseta kesannoiduille maille, joilla viljellään sokerijuurikkaita, maa-artisokkia tai juurisikuria. Tämän luvun säännöksiä sovelletaan kuitenkin näihin kesannoiduilla mailla viljeltyihin kasveihin samoin edellytyksin kuin jos tukea olisi myönnetty.
Raaka-aineiden viljely kesannolla on sallittua seuraavin edellytyksin:
a)
sokerijuurikasta ei käytetä asetuksessa (EY) N:o 314/2002 (41) määriteltyyn sokerintuotantoon välituotteena, rinnakkaistuotteena eikä sivutuotteena;
b)
juurisikurille ja maa-artisokille ei ole suoritettu asetuksessa (EY) N:o 314/2002 määriteltyä hydrolyysiä niiden ollessa joko sellaisenaan, välituotteena, kuten inuliinina, tai rinnakkaistuotteena, kuten oligofruktoosina, taikka mahdollisena sivutuotteena.
144 artikla
Määritelmät
Tässä luvussa tarkoitetaan:
a)
”hakijalla” viljelijää, joka käyttää kesantoa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 55 artiklan b alakohdan ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti;
b)
”keräilijällä” tämän asetuksen 147 artiklassa säädetyn sopimuksen allekirjoittajaa, joka ostaa omaan laskuunsa 145 artiklassa mainittuja raaka-aineita, jotka on tarkoitettu liitteessä XXIII säädettyihin käyttötarkoituksiin;
c)
”ensimmäisellä jalostajalla” maatalouden raaka-aineiden käyttäjää, joka suorittaa niille ensimmäisen jalostuksen saadakseen yhtä tai useampaa tämän asetuksen liitteessä XXIII tarkoitetuista tuotteista.
2 JAKSO
Sopimus
145 artikla
Raaka-aineen käyttö
1. Kaikkia maatalouden raaka-aineita voidaan viljellä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 53 artiklan b alakohdan ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti kesannoiduilla aloilla.
Liitteessä XXIII tarkoitettujen muiksi kuin elintarvikkeiksi käytettyjen, raaka-aineiden jalostuksesta saatujen tuotteiden taloudellisen arvon on oltava korkeampi kuin kaikkien muiden muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen samasta jalostuksesta saatujen tuotteiden arvo tämän asetuksen 163 artiklan 3 kohdassa säädetyn arviointimenetelmän mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuista raaka-aineista on tehtävä sopimus 147 artiklan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 148 artiklan soveltamista.
3. Hakijan on toimitettava korjattu raaka-aine kokonaisuudessaan joko keräilijälle tai vastaanottavalle ensimmäiselle jalostajalle, joka takaa, että vastaava raaka-ainemäärä käytetään yhden tai useamman liitteessä XXIII tarkoitetun lopputuotteen valmistukseen muuksi kuin elintarvikkeeksi yhteisössä.
Jos ensimmäinen jalostaja käyttää korjattua raaka-ainetta väli- tai sivutuotteen valmistamiseen, hän voi käyttää vastaavan määrän kyseistä väli- tai sivutuotetta yhden tai useamman ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun lopputuotteen valmistukseen.
Toisessa alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa tai jos keräilijä myy vastaavan määrän korjattua raaka-ainetta, ensimmäisen jalostajan tai keräilijän on ilmoitettava asiasta sille toimivaltaiselle viranomaiselle, jolle vakuus on asetettu. Jos vastaava määrä käytetään muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa raaka-aine on korjattu, asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava toisilleen kyseisestä toimesta.
4. Sopimussuhteita sääntelevien kansallisten säännösten mukaisesti ensimmäinen jalostaja voi siirtää tukea hakevan viljelijän tilalta tapahtuvan raaka-aineen keräämisen kolmannelle osapuolelle. Jalostaja vastaa yksin tässä luvussa säädetyistä velvollisuuksista.
146 artikla
Poikkeus
1. Poiketen siitä, mitä 145 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa hakijalle luvan
a)
käyttää kaikkia korjattuja CN-koodeihin 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 ja 1206 00 99 kuuluvia vilja- ja öljykasveja
i)
polttoaineena maatilansa lämmityksessä,
ii)
energian tai biopolttoaineiden tuotantoon tilallaan;
b)
jalostaa kaikki korjattu raaka-aine maatilallaan CN-koodiin 2711 29 00 kuuluvaksi biokaasuksi.
2. Hakijan on 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa
a)
annettava 147 artiklassa tarkoitetun sopimuksen korvaava ilmoitus, jossa hän sitoutuu käyttämään tai jalostamaan suoraan mainitussa ilmoituksessa tarkoitetun raaka-aineen; 147-164 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin;
b)
annettava jäsenvaltion nimeämän laitoksen tai yrityksen punnita kerätty raaka-aine ja otettava käyttöön käytettyä raaka-ainetta sekä jalostuksesta saatuja tuotteita ja sivutuotteita koskeva erillinen kirjanpito; vilja- ja öljykasvien sekä olkien osalta sekä myös, jos kasvi käytetään kokonaisuudessaan, punnituksen sijaan voidaan kuitenkin hyväksyä raaka-aineen tilavuuden määritys.
3. Edellä olevaa 1 kohtaa soveltavien jäsenvaltioiden on toteutettava tarkastustoimenpiteet, joilla voidaan riittävällä tavalla varmistaa raaka-aineen suora käyttö tilalla tai jalostus CN-koodiin 2711 29 00 kuuluvaksi biokaasuksi.
4. Lisäksi 1 kohdan a alakohdan mukaisesti käytetyt vilja- tai öljykasvit on denaturoitava jäsenvaltion vahvistamalla tavalla. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia öljykasvien siementen 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetusta jalostuksesta saatavan öljyn denaturoinnin siementen denaturoinnin sijaan edellyttäen, että denaturointi tapahtuu heti öljyksi jalostamisen jälkeen ja siementen käyttöä koskevat valvontatoimenpiteet otetaan käyttöön.
147 artikla
Sopimus
1. Hakijan on esitettävä tukihakemuksensa tueksi toimivaltaiselle viranomaiselleen itsensä ja joko keräilijän tai ensimmäisen jalostajan välillä tehty sopimus. Jäsenvaltio voi kuitenkin päättää, että sopimus voidaan tehdä ainoastaan hakijan ja ensimmäisen jalostajan välillä.
2. Hakijan on varmistettava, että sopimuksessa mainitaan seuraavat tiedot:
a)
sopimuspuolten nimet ja osoitteet;
b)
sopimuksen kesto;
c)
kunkin raaka-aineen laji ja viljelty pinta-ala;
d)
kaikki kyseisen raaka-aineen toimittamiseen sovellettavat edellytykset sekä öljykasvien osalta odotettavissa oleva määrä, jota toimivaltainen viranomainen pitää edustavana;
e)
sitoumus 145 artiklan 3 kohdan mukaisten velvollisuuksien noudattamisesta;
f)
raaka-aineen suunnitellut ensisijaiset lopulliset käyttötarkoitukset, joiden on oltava 145 artiklan 1 kohdassa ja 163 artiklan 3 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisia.
3. Hakijan on varmistettava sopimuksen tekeminen sellaiseen päivämäärään mennessä, että keräilijä tai ensimmäinen jalostaja voi antaa toimivaltaiselle viranomaiselleen jäljennöksen sopimuksesta 157 artiklan 1 kohdassa vahvistettuihin määräaikoihin mennessä.
4. Jäsenvaltiot voivat valvontasyistä edellyttää, että kukin hakija saa tehdä ainoastaan yhden toimitussopimuksen kutakin raaka-ainetta kohti.
5. Jos sopimus koskee CN-koodeihin 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91, 1206 00 99 tai 1201 00 90 kuuluvia rypsin-, rapsin- ja auringonkukansiemeniä tai soijapapuja, hakijan on huolehdittava, että sopimuksessa mainitaan 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen lisäksi sivutuotteiden ennakoitu kokonaismäärä ja muuksi kuin ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen sivutuotteiden ennakoitu määrä, joka on eriteltävä lajeittain kummankin tapauksen osalta.
Mainitut määrät lasketaan seuraavien suhteiden perusteella:
a)
100 kilogramman CN-koodiin 1205 10 90 tai 1205 90 00 kuuluvia rypsin- ja/tai rapsinsiemeniä katsotaan vastaavan 56:ta kilogrammaa sivutuotteita;
b)
100 kilogramman CN-koodeihin 1206 00 91 tai 1206 00 99 kuuluvien auringonkukansiementen katsotaan vastaavan 56:ta kilogrammaa sivutuotteita;
c)
100 kilogramman CN-koodiin 1201 00 90 kuuluvia soijapapuja katsotaan vastaavan 78:aa kilogrammaa sivutuotteita.
148 artikla
Raaka-aineet, joista ei tehdä sopimusta
Poiketen siitä, mitä 147 artiklassa säädetään, liitteessä XXII luetelluista raaka-aineista ei välttämättä tarvitse tehdä sopimusta.
Tuen saamiseksi hakijan, joka haluaa käyttää kesannoitua maata raaka-aineiden viljelyyn, on annettava tukea koskevan hakemuksensa jättämisen yhteydessä jäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle kirjallinen ilmoitus siitä, että jos kyseiset raaka-aineet käytetään hakijan tilalla tai myydään, ne käytetään liitteessä XXIII vahvistettuihin tarkoituksiin.
149 artikla
Öljykasveista tuotettavien sivutuotteiden määrä vastaavana määränä soijajauhoa
1. Kun sopimus koskee CN-koodeihin 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91, 1206 00 99 tai 1201 00 90 kuuluvia rypsin-, rapsin- ja auringonkukansiemeniä tai soijapapuja, toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava komissiolle niin pian kuin mahdollista ja viimeistään raaka-aineen korjaamisvuoden 30 päivänä kesäkuuta ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen sivutuotteiden ennakoitu, 147 artiklassa tarkoitettuun sopimukseen kuuluva kokonaismäärä lajeittain, sekä kyseisten öljykasvien pinta-ala lajia kohti.
2. Komissio laskee 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen sivutuotteiden ennakoidun kokonaismäärän vastaavana määränä soijajauhoa seuraavien kertoimien mukaisesti:
-
soijakakut: 48 prosenttia,
-
rapsikakut: 32 prosenttia,
-
auringonkukansiemenkakut: 28 prosenttia.
Jos komissio toteaa ensimmäisen alakohdan mukaisesti suoritetun laskemisen perusteella, että ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen sivutuotteiden miljoonan tonnin yläraja ylittyy, se vahvistaa niin pian kuin mahdollista ja viimeistään raaka-aineen korjaamisvuoden 31 päivänä heinäkuuta kuhunkin sopimukseen sovellettavan vähennysprosentin ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen sivutuotteiden enimmäismäärän laskemiseksi.
3 JAKSO
Sopimuksen muuttaminen tai irtisanominen
150 artikla
Sopimuksen muuttaminen tai irtisanominen
Jos sopimuspuolet muuttavat sopimusta tai irtisanovat sen hakijan tukihakemuksen jättämisen jälkeen, hakija säilyttää oikeuden hakea tukea vain, jos hän ilmoittaa muutoksesta tai irtisanomisesta toimivaltaiselle viranomaiselleen tukihakemuksen muutokselle kyseisessä jäsenvaltiossa vahvistetun määräajan kuluessa, jotta tarvittavat tarkastukset voidaan suorittaa.
151 artikla
Poikkeukselliset olosuhteet
Rajoittamatta 150 artiklan soveltamista ja jos hakija ilmoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle, että poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi hän ei voi toimittaa sopimuksessa ilmoitettua raaka-ainetta tai osaa siitä, toimivaltainen viranomainen voi, saatuaan riittävät todisteet näistä poikkeuksellisista olosuhteista, antaa luvan sopimuksen muuttamiseen siinä määrin kuin muutos näyttää olevan perusteltavissa, tai sen irtisanomiseen.
Jos sopimuksen muutos johtaa siihen sisältyvän pinta-alan vähenemiseen tai jos sopimus irtisanotaan, säilyttääkseen oikeutensa tukeen
a)
hakijan on palautettava kaikki asianomaiset maa-alueet kesannoksi toimivaltaisen viranomaisen hyväksymällä tavalla;
b)
hakija ei voi myydä, luovuttaa tai käyttää raaka-ainetta, jota viljellään sopimuksesta poistetuilla maa-alueilla.
152 artikla
Lopullisen käyttötarkoituksen muutokset
Keräilijä tai ensimmäinen jalostaja voi muuttaa 147 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitettuja raaka-aineen suunniteltuja ensisijaisia lopullisia käyttötarkoituksia sen jälkeen, kun sopimuksen mukainen raaka-aine on toimitettu keräilijälle tai ensimmäiselle jalostajalle ja 154 artiklan 1 kohdassa ja 157 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut edellytykset on täytetty, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 150 artiklan soveltamista.
Lopullisen käyttötarkoituksen muutoksen on täytettävä 145 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ja 163 artiklan 3 kohdassa vahvistetut edellytykset.
Keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on tehtävä ennakkoilmoitus toimivaltaiselle viranomaiselleen, jotta tarvittavat tarkastukset voidaan suorittaa.
4 JAKSO
Edustavat sadot ja toimitettavat määrät
153 artikla
Edustavat sadot
Jäsenvaltioiden on asianmukaista menettelyä noudattaen vahvistettava joka vuosi edustavat sadot, jotka on tosiasiallisesti saavutettava, ja ilmoitettava ne asianomaisille hakijoille.
Liitteessä XXII luetelluille tuotteille ei kuitenkaan ole välttämätöntä vahvistaa edustavia satoja.
154 artikla
Toimitettavat määrät
1. Hakijan on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen korjatun raaka-aineen kokonaismäärä lajeittain ja vahvistettava sekä toimitettu määrä että sopimuspuoli, jolle hän on toimittanut tämän raaka-aineen.
2. Määrän, joka hakijan on tosiasiallisesti toimitettava keräilijälle tai ensimmäiselle jalostajalle, on vastattava vähintään edustavaa satoa.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa hyväksyä poikkeuksellisesti enintään 10 prosentin vajauksen mainitusta edustavasta sadosta.
Jos toimivaltainen viranomainen on antanut luvan sopimuksen muuttamiseen tai irtisanomiseen 151 artiklan mukaisesti, se voi lisäksi vähentää määrää, joka hakijan on ensimmäisen alakohdan mukaisesti toimitettava, siinä määrin kuin se näyttäisi olevan perusteltavissa.
5 JAKSO
Edellytykset tuen maksamiseksi
155 artikla
Tuen maksaminen
1. Hakijalle voidaan maksaa tukea ennen raaka-aineen jalostamista. Tämä tuki maksetaan kuitenkin vasta, kun tässä luvussa toimitettavaksi edellytetty raaka-aineen määrä on toimitettu keräilijälle tai ensimmäiselle jalostajalle ja jos
a)
154 artiklan 1 kohdassa säädetty ilmoitus on tehty;
b)
jäljennös sopimuksesta on toimitettu keräilijän tai ensimmäisen jalostajan toimivaltaiselle viranomaiselle 158 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja 145 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset on täytetty;
c)
toimivaltainen viranomainen on saanut todisteen siitä, että 158 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu vakuus on annettu kokonaisuudessaan;
d)
tuen maksamisesta vastaava toimivaltainen viranomainen on varmistanut kunkin hakemuksen osalta, että 147 artiklassa säädetyt edellytykset on täytetty.
2. Jos kaksivuotisten kasvien osalta sadonkorjuu ja sen seurauksena myös raaka-aineen toimittaminen tapahtuu vasta toisena viljelyvuonna, tukea maksetaan 147 artiklassa tarkoitetun sopimuksen tekemistä seuraavien kahden vuoden ajan, jos toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että
a)
1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettuja velvollisuuksia on noudatettu ensimmäisestä viljelyvuodesta alkaen;
b)
1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja velvollisuuksia sekä 157 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tietojen ilmoittamisvelvollisuutta on noudatettu toisena vuonna.
Ensimmäisenä viljelyvuonna tukea maksetaan ainoastaan, jos toimivaltainen viranomainen on saanut todisteet siitä, että 158 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu vakuus on annettu. Toisena viljelyvuonna ei edellytetä vakuuden antamista tuen maksamiseksi.
3. Pysyvien tai monivuotisten kasvien tapauksessa tuki maksetaan vuosittain sopimuksen tekemisen jälkeen. Edellä 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä sovelletaan soveltuvin osin.
6 JAKSO
Keräilijän ja hakijan velvollisuudet
156 artikla
Jalostajien lukumäärä
Muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden on oltava enintään kolmannen jalostajan valmistamia.
157 artikla
Velvollisuudet
1. Keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on annettava jäljennös sopimuksesta toimivaltaiselle viranomaiselleen kyseisen jäsenvaltion vahvistaman aikataulun mukaisesti kyseisessä jäsenvaltiossa kyseisenä vuonna tehtävän tukihakemuksen viimeiseen jättöpäivään mennessä.
Jos hakija ja keräilijä tai ensimmäinen jalostaja muuttavat sopimusta tai irtisanovat sen ennen 150 artiklassa tarkoitettua päivää minä tahansa vuonna, keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on annettava jäljennös kyseisestä muutetusta tai irtisanotusta sopimuksesta toimivaltaiselle viranomaiselleen kyseiseen päivään mennessä.
2. Ensimmäisen jalostajan on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen kyseistä jalostusketjua koskevat tarvittavat tiedot ja erityisesti tiedot niistä hinnoista ja teknisistä jalostuskertoimista, joiden avulla määritellään 164 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettujen saatavissa olevien lopputuotteiden määrä.
3. Keräilijän tai ensimmäisen jalostajan, joka on vastaanottanut hakijan toimittaman raaka-aineen, on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen vastaanotetun raaka-aineen määrä lajeittain eriteltynä, raaka-aineen toimittaneen sopimuspuolen nimi ja osoite sekä toimituspaikka ja viittaus sopimukseen jäsenvaltioiden vahvistamaan määräaikaan mennessä sen varmistamiseksi, että tuki voidaan maksaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 28 artiklassa säädetyssä ajassa.
Jos keräilijän tai ensimmäisen jalostajan jäsenvaltio on eri kuin se, jossa raaka-aine on viljelty, kyseisen toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava toimitetun raaka-aineen kokonaismäärä hakijan toimivaltaiselle viranomaiselle 40 työpäivän kuluessa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tietojen vastaanottamisesta.
7 JAKSO
Vakuudet
158 artikla
Keräilijän tai ensimmäisen jalostajan antama vakuus
1. Keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on annettava toimivaltaiselle viranomaiselleen 2 kohdassa tarkoitettu vakuus kokonaisuudessaan kyseisenä vuonna kyseisessä jäsenvaltiossa tehtävän tukihakemuksen viimeiseen jättöpäivään mennessä.
2. Vakuus on kunkin raaka-aineen osalta 250 euroa hehtaarilta kerrottuna kaikkien sellaisten viljeltyjen pinta-alojen summalla, joista on tehty keräilijän tai ensimmäisen jalostajan allekirjoittama sopimus ja joita käytetään kyseisen raaka-aineen tuottamiseen.
3. Jos sopimusta muutetaan tai se irtisanotaan 150 tai 151 artiklassa tarkoitettujen edellytysten mukaisesti, vakuus mukautetaan vastaavasti.
4. Vakuus vapautetaan suhteellisesti kunkin raaka-aineen osalta, jos keräilijän tai ensimmäisen jalostajan toimivaltainen viranomainen on saanut seuraavat todisteet:
a)
kyseisten raaka-aineiden määrät on jalostettu 147 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitettujen käyttötarkoitusten mukaisesti, tarvittaessa ottaen huomioon mahdolliset 152 artiklan säännösten mukaisesti tehdyt muutokset;
b)
jos sopimus koskee CN-koodeihin 1205 00 90, 1206 00 91, 1206 00 99 tai 1201 00 90 kuuluvia rypsin-, rapsin- ja auringonkukansiemeniä tai soijapapuja ja jos sovelletaan 149 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä menettelyä, todisteet siitä, että enimmäismäärän ylittäville ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitetuille sivutuotteiden määrille on olemassa muita menekkimahdollisuuksia kuin elintarvikemarkkinat.
5. Rajoittamatta 4 kohdan soveltamista, kun vakuuden on antanut keräilijä, se vapautetaan, kun raaka-aine on toimitettu ensimmäiselle jalostajalle edellyttäen, että keräilijän toimivaltaisella viranomaisella on todiste siitä, että ensimmäinen jalostaja on antanut vastaavan vakuuden toimivaltaiselle viranomaiselleen.
159 artikla
Ensisijaiset ja alempiasteiset vaatimukset
1. Seuraavat velvollisuudet ovat komission asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklan mukaisia ensisijaisia vaatimuksia:
a)
velvollisuus jalostaa raaka-aineet ensisijaisesti sopimuksessa mainituiksi lopputuotteiksi; raaka-aineet on jalostettava sadonkorjuuvuotta seuraavan toisen vuoden 31 päivään heinäkuuta mennessä;
b)
velvollisuus hankkia ennen a alakohdassa tarkoitettua päivämäärää ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen sivutuotteiden enimmäismäärän ylittäville määrille muita menekkimahdollisuuksia kuin elintarvikemarkkinat, jos sovelletaan tämän asetuksen 149 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä menettelyä;
c)
velvollisuus liittää tuotteen mukaan T5-valvontakappale tämän asetuksen 160 ja 161 artiklan mukaisesti.
2. Seuraavat keräilijän tai ensimmäisen jalostajan velvollisuudet ovat asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklan mukaisia alempiasteisia vaatimuksia:
a)
velvollisuus ottaa vastaan kaikki hakijan tämän asetuksen 145 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittamat raaka-aineet;
b)
velvollisuus antaa jäljennös sopimuksesta tämän asetuksen 157 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
c)
velvollisuus tehdä tämän asetuksen 157 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaiset ilmoitukset;
d)
velvollisuus antaa vakuus tämän asetuksen 158 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
8 JAKSO
Toiseen jäsenvaltioon myyntiä, luovutusta tai toimittamista taikka vientiä koskevat asiakirjat
160 artikla
T5-valvontakappale
1. Jos jalostaja myy tai luovuttaa 147 artiklassa tarkoitetun sopimuksen kohteena olevia välituotteita toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle jalostajalle, tuotteen mukana on oltava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 mukaisesti annettu T5-valvontakappale.
Jos keräilijä myy tai luovuttaa sopimuksen kohteena olevia raaka-aineita toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle ensimmäiselle jalostajalle, sovelletaan ensimmäistä alakohtaa.
2. T5-valvontakappaleen 104 kohtaan otsikon ”muuta” alle on merkittävä yksi seuraavista maininnoista:
-
Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el articulo 147 del Reglamento (CE) no 1973/2004 de la Comisión;
-
Použito pro zpracování nebo dodávku v souladu s článkem 147 nařízení Rady (ES) 1973/2004
-
Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 147 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004
-
Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 147 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 der Kommission zu verwenden
-
Προς χρήση για μεταποίηση ή παράδοση σύμφωνα με το άρθρο 147 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1973/2004 της Επιτροπής
-
To be used for processing or delivery in accordance with Article 147 of Commission Regulation (EC) No 1973/2004
-
Kasutamiseks töötlemisel või tarnimisel vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1973/2004 artiklile 147
-
À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de l'article 147 du règlement (CE) no 1973/2004 de la Commission
-
Da consegnare o trasformare conformemente all'articolo 147 del regolamento (CE) n. 1973/2004 della Commissione
-
Izmantot pārstrādei vai piegādei saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 1973/2004 147. panta nosacījumiem
-
Naudoti perdirbimui arba pristatymui pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 1973/2004 147 straipsnio nuostatas
-
A Bizottság 2004/1973/EK rendelete szerint feldolgozásra, vagy átadásra használandó
-
Te gebruiken voor verwerking of aflevering overeenkomstig artikel 147 van Verordening (EG) nr. 1973/2004 van de Commissie
-
Do wykorzystania w procesie przetwórstwa bądź do dostawy zgodnie z postanowieniami zawartymi w art. 147 rozporządzenia Komisji (WE) nr 1973/2004
-
A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 147 do Regulamento (CE) n.o 1973/2004 da Comissão
-
Na spracovanie alebo dodávku v súlade s článkom 147 nariadenia Komisie (ES) č. 1973/2004
-
Se uporablja za predelavo ali dostavo v skladu s členom 147 Uredbe Komisije (ES) št. 1973/2004
-
Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 147 artiklan mukaisesti
-
Används till bearbetning eller leverans i enlighet med artikel 147 i kommissionens förordning (EG) nr 1973/2004.
161 artikla
T5-valvontakappale vientiä varten
Jos yksi tai useampi niistä lopputuotteista, välituotteista, rinnakkaistuotteista tai sivutuotteista, joita 147 artiklan mukainen sopimus koskee, on tarkoitettu vietäväksi kolmanteen maahan, niitä yhteisön alueella kuljetettaessa mukana on oltava T5-valvontakappale, jonka on laatinut sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jossa kyseiset tuotteet on valmistettu.
T5-valvontakappaleen 104 kohtaan otsikon ”muuta” alle on merkittävä yksi seuraavista maininnoista:
-
Este producto no podrá acogerse a ninguna de las medidas previstas en el apartado 2 del artículo 1 del Reglamento (CE) no 1258/1999 del Consejo
-
Pro tento produkt nemůže být poskytnuto financování podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 Rady
-
De finansieringsforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999, kan ikke anvendes på dette produkt
-
Dieses Erzeugnis kommt für keine Finanzierungen gemäß Artikel 1 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1258/1999 des Rates in Betracht
-
Το προϊόν αυτό δεν μπορεί να τύχει καμιάς από τις χρηματοδοτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 1 παράγραφος 2 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1258/1999 του Συμβουλίου
-
This product shall not qualify for any benefit pursuant to Article 1(2) of Council Regulation (EC) No 1258/1999
-
Kõnealuse toote puhul nõukogu määruse (EÜ) nr 1258/1999 artikli 1 lõikele 2 vastavaid soodustusi ei anta.
-
Ce produit ne peut pas bénéficier des financements prévus à l'article ler, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1258/1999 du Conseil
-
Questo prodotto non può beneficiare delle misure di cui all'articolo 1, paragrafo 2 del regolamento (CE) n. 1258/1999 del Consiglio
-
Šis produkts nevar saņemt Padomes Regulas (EK) Nr. 1258/1999 1. panta 2. punktā noteikto finansējumu
-
Šiam produktui netaikoma jokia išmoka pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1258/1999 1 straipsnio 2 punktą.
-
Ez a termék nem jogosult az 1258/1999/EK tanácsi rendelet 1. cikkének (2) bekezdése szerinti semmilyen ellátásra
-
Dit product komt niet in aanmerking voor financieringen zoals bedoeld in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1258/1999 van de Raad
-
Ten produkt nie kwalifikuje się do finansowania przewidzianego w art. 1 ust. 2 rozporządzenia Rady (WE) nr 1258/1999
-
O presente produto não pode beneficiar de medidas ao abrigo do n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1258/1999 do Conselho
-
Tento produkt nie je oprávnený na financovanie uvedené v odseku 2 článku 1 nariadenia Rady (ES) č. 1258/1999
-
Ta proizvod ni upravičen do financiranja iz člena 1(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1258/1999
-
Tähän tuotteeseen ei sovelleta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan mukaisia toimenpiteitä
-
De åtgärder som avses i artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 kan inte användas för denna produkt.
Ensimmäisen ja toisen alakohdan säännöksiä sovelletaan ainoastaan tapauksiin, joissa liitteessä XXIII tarkoitettu lopputuote taikka välituote, rinnakkaistuote tai sivutuote, josta on tehty 147 artiklan mukainen sopimus, olisi oikeutettu vientitukeen, jos se olisi saatu tämän järjestelyn ulkopuolella viljellyistä raaka-aineista.
162 artikla
T5-valvontakappaleen vaihtoehtoiset todisteet
Poiketen siitä, mitä 159 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään, seuraavat asiakirjat voidaan hyväksyä T5-valvontakappaleen vaihtoehtoisina todisteina, kun T5-valvontakappaletta ei ensimmäisestä jalostajasta riippumattomien olosuhteiden vuoksi palauteta sen jäsenvaltion, johon keräilijä tai ensimmäinen jalostaja on sijoittautunut, valvonnasta vastaavan elimen lähtötoimipaikkaan kahden kuukauden kuluessa siitä, kun 159 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetty määräaika on päättynyt:
a)
välituotteiden ostolaskut;
b)
viimeisen jalostajan todistukset siitä, että tuotteet on jalostettu lopullisesti muiksi kuin elintarvikkeiksi;
c)
viimeisen jalostajan oikeaksi todistamat jäljennökset kirjanpitoasiakirjoista, joista käy ilmi, että jalostus on tapahtunut.
9 JAKSO
Tarkastukset
163 artikla
Rekisterien pito
1. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on täsmennettävä rekisterit, joita keräilijän tai jalostajan on pidettävä, sekä niiden jaksottaisuus, jonka on oltava vähintään kuukausittainen.
Keräilijän osalta rekistereissä on oltava vähintään seuraavat tiedot:
a)
kaikkien tämän järjestelmän mukaisesti jalostettaviksi myytyjen ja ostettujen raaka-aineiden määrät;
b)
ensimmäisen jalostajan nimi ja osoite.
Jalostajan osalta rekistereissä on oltava vähintään seuraavat tiedot:
a)
jalostettaviksi ostettujen eri raaka-aineiden määrät;
b)
jalostettujen raaka-aineiden määrät sekä niistä saatujen lopputuotteiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden määrät ja lajit;
c)
jalostuksesta johtuva hävikki;
d)
hävitetyt määrät ja perustelut hävittämiselle;
e)
jalostajan myymien tai luovuttamien tuotteiden määrät ja lajit sekä niistä saadut hinnat;
f)
tarvittaessa myöhemmän jalostajan nimi ja osoite.
2. Ensimmäisen jalostajan toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että esitetty sopimus noudattaa 145 artiklan 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä. Jos näitä edellytyksiä ei ole noudatettu, siitä on ilmoitettava hakijan toimivaltaiselle viranomaiselle.
3. Edellä 145 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden taloudellisen arvon laskemiseksi asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen on verrattava 157 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella kaikkien muiden kuin elintarvikkeiksi tarkoitettujen tuotteiden yhteenlaskettua arvoa samasta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen kaikkien muiden tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon. Tuotteen arvo saadaan kertomalla sen määrä edellisen markkinointivuoden aikana tarkistettujen vapaasti tehtaalla -hintojen keskiarvolla. Jos näitä hintoja ei ole käytettävissä, toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä asianomaiset hinnat erityisesti 157 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella.
164 artikla
Keräilijöiden ja jalostajien tiloissa tehtävät tarkastukset
1. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joissa keräilijät toimivat, on tarkastettava vähintään 25 prosenttia niiden alueelle sijoittautuneista keräilijöistä heidän tiloissaan riskianalyysin perusteella. Kyseisiin tarkastuksiin kuuluu sekä fyysisiä tarkastuksia että kaupallisten asiakirjojen tarkastuksia, joilla varmistetaan raaka-aineostojen ja toimitusten vastaavuus.
2. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joissa jalostukset on toteutettu, on tarkastettava 146 artiklan 1 kohdan säännösten noudattaminen vähintään 25 prosentilta niiden alueelle sijoittautuneita jalostajia heidän tiloissaan riskianalyysin perusteella. Kyseisiin tarkastuksiin on sisällyttävä vähintään
a)
kaikkien muiden kuin elintarvikkeiksi tarkoitettujen tuotteiden yhteenlasketun arvon vertaaminen samasta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen kaikkien muiden tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon;
b)
jalostajan tuotantojärjestelmän analyysi, johon kuuluu fyysisiä tarkastuksia ja kaupallisten asiakirjojen tarkastaminen, jotta voidaan jalostajan osalta varmistua raaka-aineiden toimitusten sekä lopputuotteiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden välisestä vastaavuudesta.
Edellä b alakohdassa tarkoitetussa tarkastuksessa toimivaltaisen viranomaisen on käytettävä erityisesti kyseisten raaka-aineiden jalostuksen teknisiä kertoimia. Jos yhteisön lainsäädännössä on säädetty tällaisista kertoimista vientiä varten, sovelletaan näitä kertoimia. Niiden puuttuessa sovelletaan muita yhteisön lainsäädännössä säädettyjä kertoimia. Kaikissa muissa tapauksissa tarkastuksen on perustuttava asianomaisessa jalostusteollisuudessa yleisesti hyväksyttyihin kertoimiin.
3. Edellä 146 artiklassa tarkoitettujen jalostusten osalta on tarkastettava 10 prosenttia hakijoista, jotka on valittu riskianalyysin perusteella ottaen huomioon
a)
tukien määrä;
b)
tukihakemukseen sisältyvien viljelylohkojen lukumäärä ja pinta-ala;
c)
muutokset edelliseen vuoteen verrattuna;
d)
edellisinä vuosina tehtyjen tarkastusten tulokset;
e)
muut parametrit, jotka jäsenvaltiot määrittelevät toimitettujen ilmoitusten edustavuuden perusteella.
4. Jos 3 kohdassa tarkoitetuissa tarkastuksissa ilmenee sääntöjenvastaisuuksia vähintään kolmessa prosentissa tapauksista, toimivaltaisen viranomaisen on kuluvan vuoden aikana tehtävä lisätarkastuksia ja lisättävä niiden viljelijöiden osuutta, joille on seuraavana vuonna tehtävä paikalla tehtäviä tarkastuksia.
5. Jos on säädetty, että tietyt 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten osa-alueet voidaan tehdä otoksen perusteella, kyseisen otoksen on taattava valvonnan luotettava ja edustava taso.
6. Jokaisesta tarkastuksesta on laadittava tarkastajan allekirjoittama tarkastuskertomus, jonka perusteella on mahdollista tutkia tehtyihin tarkastuksiin liittyviä tietoja. Kertomuksessa on ilmoitettava erityisesti
a)
tarkastuspäivä;
b)
paikalla olleet henkilöt;
c)
tarkastettu ajanjakso;
d)
käytetyt tarkastustekniikat sekä tarvittaessa viittaus otantamenetelmiin;
e)
tarkastuksen tulokset.
165 artikla
Hampun tuotanto
Sovelletaan asetuksen (EY) N:o 795/2004 29 artiklassa ja asetuksen (EY) N:o 796/2004 33 artiklassa tarkoitettuja hamppua koskevia säännöksiä.
166 artikla
Lisätoimenpiteet ja keskinäinen avunanto
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tämän luvun asianmukaisen soveltamisen kannalta tarvittavat lisätoimenpiteet ja avustettava toisiaan tässä luvussa säädettyjen tarkastusten toteuttamiseksi. Jos tässä luvussa ei säädetä soveltuvista vähennyksistä tai ulkopuolelle jättämisistä, jäsenvaltiot voivat soveltaa aiheellisia kansallisia seuraamuksia tuen myöntämismenettelyssä mukana oleviin markkinoiden toimijoihin.
2. Jäsenvaltioiden on tarpeen mukaan tai siinä määrin kuin tämän luvun säännöksissä edellytetään avustettava toisiaan tehokkaiden tarkastusten varmistamiseksi ja toimitettujen asiakirjojen oikeellisuuden sekä vaihdettujen tietojen paikkansapitävyyden varmistamiseksi.
10 JAKSO
Järjestelmän ulkopuolelle jättäminen ja ilmoitukset
167 artikla
Raaka-aineiden jättäminen järjestelmän ulkopuolelle
Jäsenvaltiot voivat jättää minkä tahansa maatalouden raaka-aineen tässä luvussa vahvistetun järjestelmän ulkopuolelle, jos kyseisen raaka-aineen vuoksi aiheutuu vaikeuksia valvonnan, kansanterveyden, ympäristön tai rikosoikeuden taikka muiden kuin elintarvikkeiksi tarkoitettujen lopputuotteiden määrän vähenemisen suhteen.
168 artikla
Vähimmäisalat
Jäsenvaltiot voivat vahvistaa vähimmäisviljelyalan mille tahansa 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle raaka-aineelle.
169 artikla
Ilmoitukset
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen kyseessä olevan vuoden loppua seuraavaa 15 päivää lokakuuta seuraavat tiedot:
a)
147 artiklassa tarkoitetuista sopimuksista johtuvat pinta-alat sekä 146 artiklan 2 kohdassa ja 148 artiklassa tarkoitetut ilmoitukset kunkin raaka-aineen osalta;
b)
kunkin raaka-ainelajin sekä saatujen lopputuotteiden, sivutuotteiden ja rinnakkaistuotteiden määrät sekä niihin käytettyjen raaka-aineiden laji;
c)
146 artiklan mukaisesti toteutetut toimenpiteet;
d)
167 artiklan mukaisesti järjestelmän ulkopuolelle jätetyt raaka-aineet;
e)
168 artiklan mukaisesti vahvistetut vähimmäisalat.
17 LUKU
HUMALAN PINTA-ALATUKI
170 artikla
Humalanviljelijöille maksettava lisätuki
1. Humalaa tuottaville viljelijöille myönnetään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 68 a artiklan toisessa kohdassa tarkoitettua lisätukea hehtaariperusteisesti niiltä aloilta, jotka noudattavat mainitun asetuksen 110 o artiklassa säädettyjä edellytyksiä, jos
a)
istutustiheys on vähintään 1 500 kasvia hehtaarilla kaksinkertaisesti tuettujen kasvien osalta tai 2 000 kasvia hehtaarilta yksinkertaisesti tuettujen kasvien osalta;
b)
aloilla on tehty tavanomaiset viljelytyöt.
2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 o artiklassa tarkoitetulla ”alalla, jolle on kylvetty humalaa” tarkoitetaan tukipuiden kiinnitykseen käytettyjen uloimmaisten lankarivien rajoittamaa viljelylohkoa. Jos tällä rivillä on humalakasveja, viljelylohkon kullekin sivulle lisätään ylimääräinen huoltokaista, jonka koko vastaa istutetun pinta-alan sisäpuolella olevan huoltokaistan keskimääräistä kokoa. Huoltokaista ei saa olla yleistä tietä. Viljelyrivien ulkoreunoilla sijaitsevat, maatalouskoneiden käytölle välttämättömät kaksi kaistaa sisältyvät pinta-alaan, jos kummankaan näiden kahden kaistan pituus ei ole suurempi kuin kahdeksan metriä ja jos ne eivät ole yleistä tietä.
3. Tuen ulkopuolelle jätetään ne humalaistutukset, joita on viljelty lähinnä taimitarhatuotteiksi.
4. Lisätuille käytettävissä oleva kokonaismäärä jaetaan tasaisesti kyseessä olevan jäsenvaltion alueella oleville tukikelpoisille humalaistutuksille.
171 artikla
Hyväksytyille humalan tuottajaryhmittymille myönnettävät tuet
1. Hyväksyttyjen tuottajaryhmittymien on haettava asetuksen (EY) N:o 1782/2003 68 a artiklan toisessa kohdassa tarkoitettua tukea viimeistään satovuoden 1 päivänä syyskuuta.
2. Hyväksytylle tuottajaryhmittymälle maksettu määrä on käytettävä asetuksen (ETY) N:o 1696/71 7 artiklan 1 kohdan a-d alakohdassa säädettyihin toimenpiteisiin kolmen vuoden kuluessa maksupäivästä. Määrä, jota ei ole käytetty tämän ajan kuluessa, on maksettava takaisin maksajavirastolle ja vähennettävä EMOTR:n tukiosastosta rahoitettavista menoista.
3. Tuki, joka on pidätetty vuoden 2005 satoa edeltävien satojen osalta asetuksen (ETY) N:o 1696/71 12 artiklan 5 kohdan c alakohdan mukaisesti, on käytettävä ennen 31 päivää joulukuuta 2008.
4. Hyväksytyille tuottajaryhmittymille tukia maksavan jäsenvaltion on toimitettava komissiolle vuosittain kertomus sen hyväksymien tuottajaryhmittymien tukien käytöstä sekä kuvaus asetuksen (ETY) N:o 1696/71 7 artiklan 1 kohdan a-d alakohdassa säädetyistä toimenpiteistä, joita on rahoitettu tuella. Kertomus on toimitettava viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä kesäkuuta.
5. Kokonaismäärä, joka jäsenvaltiolla on käytettävissä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 68 a artiklan toisessa alakohdassa tarkoitettujen hyväksyttyjen tuottajaryhmittymien tukiin, on jaettava ryhmittymille suhteessa tämän asetuksen 170 artiklan edellytykset täyttäviin pinta-aloihin, joista ryhmittymien jäsenet ovat jättäneet asetuksen (EY) N:o 796/2004 II osan II osaston mukaisen hakemuksen.
18 LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
172 artikla
Kumoamiset
1. Kumotaan asetukset (ETY) N:o 1686/72, (ETY) N:o 1445/76, (EY) N:o 1644/96, (EY) N:o 2316/1999, (EY) N:o 2461/1999, (EY) N:o 2550/2001, (EY) N:o 2199/2003 ja (EY) N:o 2237/2003 1 päivästä tammikuuta 2005.
Niitä sovelletaan kuitenkin edelleen markkinointivuotta tai palkkiojaksoa 2004/2005 tai aiempia markkinointivuosia tai palkkiojaksoja koskeviin tukihakemuksiin. Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 66 tai 71 artiklaa asetuksen (EY) N:o 2316/1999 20 artiklan 2-5 kohtaa sovelletaan viljelijöiden tekemien sitoumusten päättymiseen asti.
2. Kumotaan asetus (EY) N:o 2342/1999 1 päivästä tammikuuta 2005. Sitä sovelletaan edelleen vuotta 2004 koskeviin hakemuksiin.
3. Kumotaan asetus (EY) N:o 609/1999 1 päivästä tammikuuta 2005. Sitä sovelletaan kuitenkin edelleen vuoden 2004 ja 2005 satoa koskeviin suorien tukien hakemuksiin sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 71 artiklan 1 kohtaa.
4. Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetukseen.
173 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2005 alkaviin markkinointivuosiin tai palkkiojaksoihin, lukuun ottamatta 10 artiklaa, jota sovelletaan tämän asetuksen voimaantulopäivästä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 29 päivänä lokakuuta 2004.