Kommissionens beslutning
af 21. april 1999
om de nederlandske skattemyndigheders behandling af technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank
(meddelt under nummer K(1999) 1122)
(Kun den nederlandske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2000/735/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit,
efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1) Gennem avisartikler fra januar og februar 1997, hvoraf det fremgik, at de nederlandske skattemyndigheder havde accepteret en technolease-aftale, som ville medføre et betragteligt, om end ikke nærmere angivet, tab for den nederlandske statskasse, fik Kommissionen kendskab til, at Nederlandene muligvis havde ydet støtte til Philips og/eller Rabobank inden for rammerne af en technolease-aftale.
(2) Ved brev af 24. april 1997 underrettede Kommissionen den nederlandske regering om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, i forbindelse med støtte, der muligvis var ydet som skattefordel inden for rammerne af en aftale vedrørende sale-leaseback af knowhow mellem Philips og Rabobank, herefter benævnt "technolease-aftale".
(3) Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra andre medlemsstater eller andre interesserede parter.
II. BESKRIVELSE
(4) I 1992 solgte Philips en vis mængde knowhow med en bogført værdi af 2200 mio. NLG til datterselskabet Electrologica. Philips fik til gengæld Electrologica-aktierne og ydede et lån med en årlig rentesats på 7 %. Electrologica leasede derefter knowhow til Philips og fik som godtgørelse herfor afgifter fra Philips.
(5) Den 30. november 1993 aftalte Philips og Rabobank, at Philips den 3. januar 1994 skulle sælge sine aktier i Electrologica til Rabobank. Værdien af den erhvervsmæssige brug af denne knowhow beløb sig på det tidspunkt til 2800 mio. NLG. Rabobank betalte Philips 640 mio. NLG kontant for Electrologica-aktierne. Philips beholdt sin fordring på 2200 mio. NLG mod Electrologica, der fra det tidspunkt var et datterselskab af Rabobank. Endvidere aftalte Philips og Rabobank, at Philips skulle være berettiget til halvdelen af de fremtidige indtægter fra underlicenser på den knowhow, der blev tildelt tredjepart, og at Rabobank skulle være berettiget til den anden halvdel.
(6) Sale-leaseback-kontrakten mellem Philips og Electrologica omfattede årlige renteydelser på 154 mio. NLG fra Electrologica til Philips og årlige afgiftsydelser på 140 mio. NLG fra Philips til Electrologica. Desuden har Rabobank ti år efter erhvervelsen af Electrologica-aktierne, i en periode på 24 måneder, ret til at sælge Electrologica-aktierne til Philips for 50 mio. NLG.
(7) På grund af Philips' overdragelse af Electrologica-aktierne til Rabobank udgør Electrologica ikke længere en del af Philips' sambeskattede selskaber. Dette betyder, at Electrologicas skattemæssige overskud ikke længere konsolideres med Philips' skattemæssige overskud. Efter overdragelsen hører Electrologica til blandt Rabobanks sambeskattede selskaber, således at Electrologicas skattemæssige overskud fra det tidspunkt konsolideres med Rabobanks skattemæssige overskud.
(8) Technolease-aftalen indebærer som helhed en flytning af det skattemæssige overskud fra Philips' sambeskattede selskaber til Rabobanks sambeskattede selskaber, eftersom eneretten til at afskrive på knowhow-værdien flyttes fra Philips til Rabobank. Til gengæld får Philips af Rabobank en umiddelbar kontant ydelse på 640 mio. NLG, og fordringen omsættes inden for Philips-gruppen i et lån til Rabobank, hvilket betyder en væsentlig forbedring af Philips' balance.
(9) Både Philips og Rabobank er private virksomheder. Philips er noteret på Amsterdams fondsbørs, og Rabobank er et andelsselskab. Den nederlandske stat er hverken aktionær i Philips eller medlem af andelsselskabet Rabobank. Technolease-aftalen er derfor en kommerciel transaktion mellem private virksomheder.
(10) Kommissionen besluttede at indlede proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2, vedrørende technolease-aftalen på grund af følgende uklarheder:
- vurderingen af, hvorvidt den nederlandske statskasse har mistet penge, krævede data om afskrivningsterminerne, afskrivningsprocenterne og grundlaget for afskrivning på knowhow-værdien
- opskrivningen af knowhow-værdien fra 2200 mio. NLG til 2800 mio. NLG savnede et solidt grundlag
- det var uklart, om Philips' skattemæssige overskud i de pågældende år var tilstrækkeligt til, at Philips selv i fuld udstrækning kunne benytte sig af afskrivning på knowhow-værdien
- der var behov for flere oplysninger om skattelovgivningen i forbindelse med sale-leaseback af immaterielle aktiver, for at man kunne vurdere, om det nederlandske skattevæsen har brugt skønsmæssige beføjelser til fordel for Philips og/eller Rabobank.
III. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(11) Kommissionens meddelelse, hvorved medlemsstaterne og andre interesserede parter fik mulighed for at fremkomme med bemærkninger, blev offentliggjort den 8. november 1997 i De Europæiske Fællesskabers Tidende(1). Hverken de andre medlemsstater eller de øvrige interesserede parter har fremsat bemærkninger.
IV. BEMÆRKNINGER FRA DEN NEDERLANDSKE STAT
(12) Den nederlandske regering fremsatte bemærkninger ved brev af 28. oktober 1997. Den nederlandske regerings standpunkt er, at den skattemæssige behandling af technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank ikke rummer noget element af statsstøtte fra det nederlandske skattevæsens side, eftersom denne instans udelukkende har anvendt den almindelige skattelovgivning og ikke har gjort brug af skønsmæssige beføjelser. Endvidere gik den nederlandske regering mere specifikt ind på de spørgsmål, som Kommissionen havde stillet. Under et møde mellem embedsmænd i det neder landske finansministerium og repræsentanter for Europa-Kommissionen den 19. februar 1998 i Haag fik Kommissionens repræsentanter adgang til fortrolige dokumenter. Eftersom der stadig manglede nogle få oplysninger, fremsatte Kommissionen ved brev af 24. april 1998 en anmodning om supplerende oplysninger. Som reaktion herpå fremlagde den nederlandske regering ved brev af 29. april 1998 alle de nødvendige oplysninger.
(13) I sine bemærkninger forklarede den nederlandske regering følgende:
- hverken den civile lovgivning eller skattelovgivningen i Nederlandene omfatter særlige bestemmelser til brug for vurderingen af sale-leaseback-transaktioner. Imidlertid efterlader den nederlandske højesterets dom(2) ingen tvivl om, at sale-leaseback-transaktioner ifølge nugældende nederlandsk ret er juridisk gyldige
- eftersom der ikke fandtes særlige bestemmelser til brug for skattevæsenets vurdering af sale-leaseback-transaktioner med immaterielle aktiver, måtte technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank vurderes på grundlag af princippet om "god forretningspraksis", således som det er fastsat i den nederlandske skattelovgivning. Ifølge princippet om god forretningspraksis kan ejeren af et fast kapitalgode hvert år fratrække en del af anskaffelsesprisen inden beregning af den skattepligtige indkomst. Det centrale spørgsmål i tilfældet med sale-leaseback af immaterielle aktiver er derfor, hvem der rent faktisk har den (erhvervsmæssige) ejendomsret, udlejer eller lejer. Vurdering af den (erhvervsmæssige) ejendomsret til knowhow er foregået i henhold til såvel civil- og skatteret som retspraksis
- det nederlandske skattevæsen godkendte allerede i 1987 et andet tilfælde af sale-leaseback af immaterielle aktiver (varemærkeret) udelukkende på grundlag af en fortolkning af de eksisterende lovhjemlede beskatningsregler
- knowhow-værdien var inden overdragelsen af Electrologica bogført til under kostpris, idet nogle udgiftselementer var ladt ude af betragtning ifølge det forsigtighedsprincip, der udspringer af begrebet "god forretningspraksis". Den nederlandske lovgivning(3) foreskriver, at aktiver vurderes på den handelsmæssige værdi, i det øjeblik datterselskabet forlader den sambeskattede selskabsgruppe, således at skjulte reserver kan inddrages i beskatningen. Den handelsmæssige værdi af Electrologicas knowhow på tidspunktet for overdragelsen til Philips blev fastsat på grundlag af OECD's retningslinjer for intern afregning(4)
- afgifts- og renteydelser mellem Philips og Rabobank betales fuldt ud i en tiårig periode, dvs. kontraktens løbetid. I 1994 og 1995 modregnedes imidlertid de afgiftsydelser, som Philips skyldte Rabobank, med kontantbetalingerne fra Rabobank til Philips
- det nederlandske skattevæsens meddelelse med retningslinjer for vurderingen af sale-leaseback af immaterielle aktiver, der blev offentliggjort den 22. august 1994, giver kun en fortolkning af gældende lovhjemlede beskatningsregler, men indeholder ikke en ændring af skattelovgivningen. Desuden hævdes det, at den efterfølgende anvendelse af direktivet på technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank ikke ville have ændret udfaldet.
(14) Disse argumenter blev anført i brevvekslingen og under mødet med Kommissionens repræsentanter. Desuden har den nederlandske regering leveret følgende data:
- detaljerede oplysninger om de afskrivningsregler, der gælder for henholdsvis Philips og Rabobank
- tal på de skattemæssige overskud hos såvel Philips som Rabobank i 1990, 1991, 1992 og 1993
- de kontrakter, der ligger til grund for technolease-aftalen mellem Philips, Rabobank og Electrologica.
V. VURDERING
V.1. Teknisk vurdering af transaktionen
(15) Kommissionen anfører i sine betragtninger, at sale-leaseback af aktiver ofte bruges som finansieringsinstrument såvel i Fællesskabets medlemsstater som udenfor. En følge af sale-leaseback af aktiver er, at udlejer, som erhverver den (erhvervsmæssige) ejendomsret til aktiverne, har eneret til at afskrive aktiverne til skattemæssige formål. En undersøgelse af skattelovgivningen i medlemsstaterne fører til den konklusion, at dette er tilfældet i næsten alle medlemsstater.
(16) Kommissionen tilslutter sig den nederlandske regerings opfattelse, at udnyttelsen af immaterielle aktiver i princippet ikke adskiller sig fra udnyttelsen af andre aktiver. På grund af immaterielle aktivers specielle karakteristika kan særlige betingelser imidlertid gøre sig gældende for udnyttelsen af immaterielle aktiver(5). I denne henseende er offentliggørelsen af skattemyndighedernes meddelelse med retningslinjer for sale-leaseback af immaterielle aktiver ikke i strid med anvendelsen af den almindelige skattelovgivning.
(17) Ved overdragelsen af Electrologica-aktierne fra Philips til Rabobank forlader Electrologica Philips' sambeskattede selskaber. Det skattemæssige overskud af Electrologica bliver derfor ikke længere konsolideret med Philips' skattemæssige overskud. Efter overdragelsen indgår Electrologica i Rabobanks sambeskattede selskaber, således at Electrologicas skattemæssige overskud konsolideres med Rabobanks. Endvidere har technolease-aftalen nedennævnte følger. Først og fremmest flyttes eneretten til at foretage afskrivning på knowhow-værdien (som skattemæssigt fradrag) fra Philips til Rabobank. Technolease-aftalen mindsker som følge heraf Rabobanks skattemæssige overskud og forøger Philips' skattemæssige overskud, således at Rabobank betaler mindre og Philips mere skat, end det ville have været tilfældet uden technolease-aftalen. For det andet har Philips gennem technolease-aftalen et (beskattet) bogført overskud af knowhow-værdien på 600 mio. NLG, som virksomheden ikke ville have haft uden salget af Electrologica til Rabobank.
(18) De nederlandske skattemyndigheder har leveret alle data, således at Kommissionen med sikkerhed har kunnet fastslå, at hverken Philips eller Rabobank ved indgåelsen af technolease-aftalen havde skattemæssige underskud. På grundlag af tallene på de skattemæssige overskud hos Philips og Rabobank i 1990, 1991, 1992 og 1993 er Kommissionen nået til den konklusion, at både Philips og Rabobank var i stand til i fuldt omfang at benytte sig af afskrivning på knowhow-værdien. Desuden havde såvel Philips som Rabobank gode udsigter til overskud. Enhver forandring i skattemæssigt overskud som følge af technolease-aftalen resulterer som følge heraf i forandring af statens samlede skatteindtægter.
(19) Mere detaljeret forekommer følgende forskydninger i skattemæssigt overskud hos Philips og Rabobank og dermed i statens skatteindtægter (se også nedenstående tabel):
- uden salget af Electrologica til Rabobank havde Philips' sambeskattede selskaber kunnet afskrive knowhow-værdien lineært over fire år på basis af den bogførte værdi på 2200 mio. NLG. Ved salget af Electrologica stiger Philips' skattemæssige overskud over fire år med 550 mio. NLG pr. år, der beskattes med 35 %
- efter salget af Electrologica til Rabobank bliver den skattemæssige afskrivning baseret på en bogført værdi af 2800 mio. NLG. De første seks år afskrives knowhow-værdien på basis af den resterende bogførte værdi, og derefter afskrives knowhow-værdien lineært over fire år. Afskrivningen af knowhow-værdien mindsker Rabobanks skattemæssige overskud med 700 mio. NLG i det første år (25 % af 2800), 525 mio. NLG i det andet år (25 % af 2100) og så fremdeles til 125 mio. NLG i det tiende år, ved en beskatningsprocent på 35 %(6)
- afgifts- og renteydelser mellem Philips og Rabobank foregår i ti år, dvs. i kontraktens løbetid. For så vidt som afgiftsydelserne fra Philips til Rabobank modregnes med de kontante ydelser fra Rabobank til Philips, foregår der ingen faktisk pengeoverførsel (lukket pengesystem)
- Philips og Rabobank har aftalt, at lånet på 2200 mio. NLG, som Philips har ydet Rabobank, kunne indfries ved kontraktens udløb. Gældskonverteringen er i henhold til fast retspraksis i Nederlandene skatteneutral(7)
- alle indtægter fra tildeling af underlicens på Electrologicas knowhow til tredjemand i kontraktens løbetid fordeles ligeligt mellem Philips og Rabobank og beskattes med 35 %. Af de modtagne data kan det udledes, at disse indtægter forventes i anden halvdel af kontraktens løbetid (fra 1999).
(20) Første kolonne i tabel 1 viser forøgelsen af det skattemæssige overskud i Rabobankens sambeskattede selskaber gennem renteydelserne fra Philips til Electrologica. Anden og tredje kolonne viser mindskelsen af det skattemæssige overskud i Rabobanks sambeskattede selskaber som følge af renteydelserne til Philips og afskrivningen på Electrologicas knowhow. Fjerde kolonne viser nedgangen i det skattemæssige overskud hos Philips som følge af afgiftsydelserne. De følgende tre kolonner viser forøgelsen af det skattemæssige overskud i Philips som følge af henholdsvis den rente, der modtages af Electrologica, de mistede afskrivninger på knowhow-værdien og endelig det bogførte overskud, som Philips har på knowhow-værdien ved salget af Electrologica til Rabobank. Sidste kolonne i tabel 1 angiver de samlede forskydninger i skattemæssigt overskud. Nederste række i tabel 1 viser den kontante værdi af forskydningerne i skattemæssigt overskud i 1994. Tabel 2 viser følgende af forskydningerne i skattemæssigt overskud for skatteindtægterne, på basis af en skatteprocent på 35 %.
(21) Som det fremgår af tabel 2, er der som følge af technolease-aftalen på kort sigt tale om en stigning af de samlede skatteindtægter og på lang sigt tale om en nedgang. Forskydningen af skatteindtægter i tid kan tilskrives to faktorer. For det første realiserer Philips som følge af overdragelsen i 1994 af Electrologica til Rabobank de skjulte reserver, der er indeholdt i knowhow-værdien, og disse beskattes straks samme år. For det andet forsinkes afskrivningen på knowhow-værdien i nogen grad som følge af forskellene på de afskrivningsregler, der gælder for Philips og Rabobank.
Eventuelle skatteindtægter som følge af indtægter på underlicenser er ladt ude af betragtning. For de samlede skatteindtægter er det irrelevant, om indtægterne tilfalder Philips (såfremt den pågældende knowhow ikke var solgt til Rabobank), eller om indtægterne fordeles mellem Philips og Rabobank (som aftalt mellem Philips og Rabobank ved technolease-aftalen).
Tabel 1
Forskydninger i skattemæssigt overskud som følge af technolease (1994 = år 1)
TABELPOSITION
Tabel 2
Ændringer i skatteindtægter (skatteprocent 35 %) som følge af technolease (1994 = år 1)
TABELPOSITION
(22) Technolease-aftalen kan betragtes som gunstig for den nederlandske statskasse i den forstand, at skatteindtægterne forfalder tidligere, end det ellers havde været tilfældet. Den kontante værdi i 1994 af denne fordel for den nederlandske statskasse andrager 68 mio. NLG ved en diskonto på 1,06(8). Skattefordelen for Rabobank ville fuldt ud blive betalt af Philips, der som følge af technolease-aftalen kommer til at betale mere skat. Skattefordelen for Rabobank kan betragtes som en del af det beløb, som Philips betaler for Rabobanks finansielle tjenester.
(23) Overslag, som på det pågældende tidspunkt blev lavet af nederlandske embedsmænd og ifølge de nævnte avisartikler, antyder, at technolease-aftalen koster den nederlandske statskasse penge, har ladet de skattemæssige følger af technolease-aftalen for Philips ude af betragtning.
V.2. Anvendelse af EF-traktatens artikel 92, stk. 1, på den skattemæssige behandling af technolease-aftalen
(24) Technolease-aftalen skal vurderes på grundlag af kriterierne i EF-traktatens artikel 92, stk. 1. For at rumme et element af statsstøtte skal technolease-aftalen give en fordel på bekostning af den nederlandske statskasse. Desuden skal den fordel, for at kunne regnes for statsstøtte, være specifik eller selektiv i den forstand, at den begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner. Endelig skal det fastslås, at konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne påvirkes i ugunstig retning.
a) Påvirkning af handelen
(25) Som fremført ved indledning af proceduren er både Philips og Rabobank virksomme på Fællesskabets marked uden for Nederlandene. Hvis disse virksomheder tilkendes støtte, forbedrer denne støtte deres varers og tjenesteydelsers konkurrencestilling. Det ville endvidere være vanskeligere for konkurrenter fra andre medlemsstater at konkurrere med disse virksomheder i Nederlandene. Eventuel støtte til Philips og/eller Rabobank ville således påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne i ugunstig retning.
b) Mulig selektiv karakter ved brugen af udvidede beføjelser
(26) Behandlingen af økonomiske enheder på et skønsmæssigt grundlag kan betyde, at den individuelle anvendelse af en almindelig beskatningsregel får karakter af en specifik forholdsregel(9). Med hensyn til tvivlen om, hvorvidt det nederlandske skattevæsen har udøvet skønsmæssige beføjelser for at give Philips og/eller Rabobank fordele, eller om der udelukkende er anvendt almindelige beskatningsregler, har Kommissionen vedtaget følgende.
(27) For den antagelse, at det nederlandske skattevæsen i et vist omfang har gjort brug af sine skønsmæssige beføjelser til fordel for Philips og/eller Rabobank, taler, at den nederlandske regering har blandet sig i denne sag. Denne indblanding synes i lige så høj grad at være tilvejebragt ved det pres, som Philips har øvet for at få en ende på den langtrukne konflikt inden for skattevæsenet. Denne konflikt vedrørte udlægningen af skattelovgivningen, hvilket forsinkede en afklaring af de skattemæssige følger af den gennemførte transaktion.
(28) Eftersom hverken civilretten eller skatteretten i Nederlandene indeholder specifikke bestemmelser vedrørende skattevæsenets vurdering af sale-leaseback-aftaler, måtte vurderingen baseres på det almene princip "god forretningspraksis", som er fastsat i den nederlandske skatteret. Hvis princippet om god forretningspraksis anvendes på technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank, er det centrale spørgsmål, om Rabobank ved den simple overdragelse af Electrologica-aktierne rent faktisk har erhvervet den (erhvervsmæssige) ejendomsret til den pågældende knowhow, og om Rabobank derved med rette har afskrevet på knowhow-værdien(10). For at komme i betragtning som erhvervsmæssig ejer, må man nødvendigvis løbe en vis form for risiko med hensyn til aktivet. Rabobank er berettiget til den overskydende værdi af den pågældende knowhow ved kontraktens udløb og til halvdelen af indtægterne fra underlicenser. Kommissionen konkluderer på grundlag af de data, den har til sin rådighed, at dette på grundlag af den nederlandske lovgivning og retspraksis er tilstrækkeligt til at fastslå risiko og således erhvervsmæssig ejendomsret.
(29) Også betingelserne i den meddelelse, som det nederlandske skattevæsen offentliggjorde i august 1994 angående sale-leaseback af immaterielle aktiver, vedrører hovedsagelig den erhvervsmæssige ejendomsret. Meddelelsen omfatter retningslinjer for fortolkningen af den nederlandske lovgivning og ændrer ikke loven. Eftersom meddelelsen først blev offentliggjort efter indgåelse af technolease-aftalen, kan det nu kun efterprøves, om technolease-aftalen a posteriori opfylder betingelserne i meddelelsen. Resultatet af denne efterprøvning ændrer ikke ved den konklusion, at de almindelige beskatningsregler er anvendt.
(30) Ifølge meddelelsen skal der ved vurderingen af sale-leaseback af immaterielle aktiver anvendes fem kriterier:
1) Den oprindelige ejer må ikke forbeholde sig eneret til brugen af aktivet, og i den forbindelse er det også vigtigt, hvem der ved udløbet af en leasingperiode har den faktiske dispositionsret til det immaterielle aktiv.
2) Varigheden af leasingkontrakten skal være kortere end det immaterielle aktivs levetid.
3) Afskrivningen skal stå i forhold til afgifterne og tage hensyn til en rimelig restværdi.
4) Overdragelsesprisen skal bero på et objektivt grundlag, og skattevæsenet skal kunne kontrollere dette.
5) Afgifterne og andre fordele for udlejeren skal være tilstrækkelige til, at udlejeren får kompensation for afskrivning og renter.
(31) Endvidere kræves det ifølge meddelelsen ikke, at kriterierne 1, 2 og 5 opfyldes helt og fuldt, så længe manglende opfyldelse af ét af kriterierne opvejes af ekstraordinær opfyldelse af andre kriterier. Taget som helhed skal de fem kriterier opfyldes i tilstrækkelig grad.
(32) Anvendelsen af disse kriterier på technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank fører til følgende resultat:
1) I princippet er leaseback forbeholdt Philips. Dog tager aftalen højde for den mulighed, at Philips stiller denne knowhow til rådighed ved at give underlicens til tredjepart. For det tilfælde, at Philips giver underlicens til tredjepart, fremgår det af aftalen, at Rabobank er berettiget til 50 % af de indtægter, som Philips modtager. Det er i såvel Philips' som Rabobanks interesse at tildele underlicenser. På det pågældende tidspunkt gennemgik Philips en stor reorganisering, hvorved virksomheden atter koncentrerede sig om kerneaktiviteterne og af og til skred til lukning af hele produktionslinjer. Af den grund har Philips interesse i tildeling af underlicens til tredjepart. Af de modtagne oplysninger kan det yderligere udledes, at tildelingen af underlicens på knowhow er almindelig praksis for Philips.
Endvidere fastsætter retningslinjerne i særdeleshed, at også spørgsmålet om, hvem der ved udløbet af leasingperioden har den faktiske dispositionsret over det immaterielle aktiv, er af betydning med henblik på at fastslå, om aftalen er "eksklusiv". Det er klart, at Rabobank har denne dispositionsret; som anført ovenfor har Rabobank kun retten, men ikke pligten, til at sælge aktierne i Electrologica tilbage til Philips ved udløbet af leasingperioden. Desuden kan banken opsige leasingaftalen mellem Philips og Electrologica fra 1. januar 2004.
2) Kontraktens løbetid er ti år. Kommissionen har ingen grund til at antage, at den forventede driftslevetid for den pågældende knowhow er kortere end leasingperioden.
3) Rabobanks afskrivning over ti år kan i lyset af denne knowhows finansielle funktion for Rabobank betragtes som normal.
4) Overdragelsesprisen for denne knowhow er baseret på OECD-retningslinjer for intern afregning. Desuden har det nederlandske skattevæsen på det pågældende tidspunkt verificeret og godkendt overdragelsesprisen for denne knowhow til under kostpris, en metode som dengang var gældende praksis i Nederlandene. Kommissionen betragter OECD-retningslinjerne som et brugbart grundlag for vurdering af denne knowhow.
5) I tilfælde af en kommerciel nettoberegning kan Rabobank siges at have indgået en kommercielt ansvarlig aftale. Dertil kommer, at såvel Philips som Rabobank har muligheden for ekstraindtægter ved tildeling af underlicenser og en eventuel værdistigning ved leasingkontraktens udløb.
(33) Kommissionen når til den konklusion, at technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank a posteriori kan anses for i tilstrækkelig grad at opfylde de kriterier, som det nederlandske skattevæsen har fastsat i meddelelsen vedrørende sale-leaseback af immaterielle aktiver.
(34) Foruden de kriterier, der i hovedsagen tager sigte på (erhvervsmæssig) ejendomsret, kræves det i meddelelsen, at der er en økonomisk grund til sale-leaseback af immaterielle aktiver for at forhindre, at sale-leaseback af immaterielle aktiver misbruges til skatteunddragelse.
(35) De økonomiske grunde til technolease-aftalen ligger for Philips i en umiddelbar forbedring af virksomhedens likviditet og statusforhold, mens Rabobanks interesser ligger i omsætning af likviditet i langsigtet finansiering. Det ser ud til, at det afgørende for technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank har været et virkeligt presserende behov for likvide midler hos Philips. Eftersom likviditetsgraden hos Philips var mangelfuld, risikerede virksomheden at miste sin AA-status som debitor. Det finansielle konsortium bag Philips var ikke længere parat til fortsat at forsyne Philips med midler. Realiseringen af skjulte reserver var således en sidste redningsplanke for Philips.
(36) Det faktum, at det nederlandske skattevæsen allerede i 1987 havde godkendt en sale-leaseback af immaterielle aktiver, udelukkende på grundlag af fortolkning af den almindelige skattelovgivning, understøtter yderligere den konklusion, at det nederlandske skattevæsen i tilfældet med technolease-aftalen udelukkende har anvendt den almindelige skattelovgivning.
(37) En anden metode til at fastslå, om den almindelige skattelovgivning er anvendt, går ud på at kontrollere om muligheden for sale-leaseback af immaterielle aktiver på det tidspunkt også stod åben for andre virksomheder. Den nederlandske regering har gennemgået en liste med navne på virksomheder, som er gået i Philips' fodspor og har benyttet sig af sale-leaseback af immaterielle aktiver for at forbedre deres likviditet. Disse tilfælde daterer sig både fra før og efter aftalen mellem Philips og Rabobank. Endvidere kan det af artikler i pressen udledes, at andre virksomheder, som er sammenlignelige med Philips, også var af den overbevisning, at de havde mulighed for sale-leaseback.
(38) Desuden kan de ovenfor anførte økonomiske grunde ikke drages i tvivl med begrundelse i en mulig skattefordel som resultat af sale-leaseback-transaktionen, da det, som påvist i punkt V.1, må forventes, at der ikke er tale om, at staten lider noget tab i skatteindtægter. Tværtimod skulle resultatet være en skattemæssig fordel med en diskonteret værdi i 1994 på 68 mio. NLG.
c) Anvendelse af statsmidler
(39) Som anført under betragtning 38 vil den skattemæssige behandling af technolease-aftalen ikke give statskassen et tab.
VI. KONKLUSION
(40) Kommissionen konkluderer i lyset af ovenstående betragtninger, at eftersom de nederlandske myndigheder ikke har skaffet hverken Philips eller Rabobank en skattemæssig fordel på bekostning af den nederlandske statskasse ved en skønsmæssig anvendelse af skattelovgivningen, er der for ingen af de involverede parter i technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank tale om statsstøtte som omhandlet i artikel 92, stk. 1 -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Det nederlandske skattevæsens behandling af en technolease-aftale mellem Philips og Rabobank udgør ikke støtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 92, stk. 1.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Nederlandene.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. april 1999.
Komission päätös,
tehty 21 päivänä huhtikuuta 1999,
Alankomaiden veroviranomaisten suhtautumisesta Philipsin ja Rabobankin väliseen teknologianvuokraussopimukseen
(tiedoksiannettu numerolla K(1999) 1122)
(Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2000/735/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti antanut niille, joiden etua asia koskee, mahdollisuuden esittää huomautuksensa,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELYT
(1) Vuoden 1997 tammikuussa ja helmikuussa ilmestyneiden lehtiartikkelien perusteella, joissa mainittiin, että Alankomaiden veroviranomaiset ovat hyväksyneet teknologianvuokraussopimuksen, joka aiheuttaisi Alankomaiden valtiolle huomattavia mutta tarkemmin määrittelemättömiä menetyksiä, komission tietoon tuli, että Alankomaiden valtio on saattanut myöntää tukea Philipsille ja/tai Rabobankille.
(2) Komissio ilmoitti 24 päivänä huhtikuuta 1997 päivätyllä kirjeellä Alankomaiden hallitukselle, että se aloittaa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn sen tuen johdosta, jota on mahdollisesti myönnetty veroetuna Philipsin ja Rabobankin välisen taitotiedon myynti- ja takaisinvuokraussopimuksen (jäljempänä "teknologianvuokraussopimus") yhteydessä.
(3) Komissio ei ole vastaanottanut huomautuksia muilta jäsenvaltioilta tai asianomaisilta kolmansilta.
II KUVAUS
(4) Vuonna 1992 Philips myi tietyn määrän taitotietoa, jonka tasearvo oli 2,2 miljardia Alankomaiden guldenia, tytäryhtiölleen Electrologicalle. Vastineeksi Philips sai Electrologican osakepääoman ja myönsi lainan seitsemän prosentin vuosikorolla. Electrologica puolestaan vuokrasi Philipsille taitotietoa ja sai siitä korvauksena Philipsiltä tekijänoikeuspalkkioita.
(5) Philips ja Rabobank sopivat 30 päivänä marraskuuta 1993, että Philips myy 3 päivänä tammikuuta 1994 omistamansa Electrologican osakkeet Rabobankille. Taitotiedon markkina-arvo oli tuolloin 2,8 miljardia guldenia. Rabobank maksoi Philipsille käteisellä 640 miljoonaa guldenia Electrologican osakepääomasta. Electrologica, josta tuli kyseisellä hetkellä Rabobankin tytäryhtiö, jäi Philipsille velkaa 2,2 miljardia guldenia. Philips ja Rabobank sopivat lisäksi, että Philips ja Rabobank ovat kumpikin oikeutettuja saamaan puolet taitotiedon perusteella kolmansille osapuolille myönnettyjen alilisenssien tuotosta.
(6) Philipsin ja Electrologican välisen myynti- ja takaisinvuokraussopimuksen mukaisesti Electrologica maksaa Philipsille vuotuista korkoa 154 miljoonaa guldenia ja Philips maksaa Electrologicalle 140 miljoonan guldenin vuosittaisen tekijänoikeuspalkkion. Lisäksi Rabobankilla on kymmenen vuoden kuluttua siitä, kun se on saanut Electrologican osakkeet, oikeus myydä kyseiset osakkeet 24 kuukauden kuluessa Philipsille 50 miljoonalla guldenilla.
(7) Koska Philipsin omistamat Electrologican osakkeet siirtyivät Rabobankille, Electrologica ei ole verotettaessa enää osa Philipsiä. Tämä tarkoittaa, että Electrologican verotettavaa voittoa ei enää lasketa osaksi Philipsin verotettavaa voittoa. Siirron jälkeen Electrologicasta tuli verotuksellisesti osa Rabobankia, joten Electrologican verotettava voitto lasketettiin kyseisestä hetkestä lähtien osaksi Rabobankin verotettavaa voittoa.
(8) Kokonaisuutena katsottuna teknologianvuokraussopimus merkitsi sitä, että verotettava voitto siirrettiin Philipsiltä Rabobankille, koska oikeus taitotiedosta tehtäviin poistoihin siirtyi Philipsiltä Rabobankille. Vaihdossa Philips sai Rabobankilta välittömästi käteismaksuna 640 miljoonaa guldenia ja Philips-yhtymän sisäinen velka muutettiin lainaksi Rabobankille, mikä paransi oleellisesti Philipsin tasetta.
(9) Sekä Philips että Rabobank ovat yksityisiä yrityksiä. Philipsin osakkeet noteerataan Amsterdamin arvopaperipörssissä, ja Rabobank on osuuskunta. Alankomaiden valtio ei ole Philipsin osakkeenomistaja eikä osuuskunta Rabobankin jäsen. Näin ollen teknologianvuokraussopimus on yksityisten yritysten välinen liiketoimi.
(10) Komissio päätti aloittaa teknologianvuokraussopimuksen tapauksessa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn seuraavien epäselvyyksien vuoksi:
- sen arvioimiseksi, onko Alankomaiden valtiolle koitunut menetyksiä, tarvitaan tietoja poistoajoista, poistoprosenteista sekä taitotiedosta tehtävien poistojen perusteista,
- taitotiedon arvon korottamiselle 2,2 miljardista 2,8 miljardiin guldeniin ei ollut kunnollisia perusteita,
- oliko Philipsillä riittävästi verotettavaa voittoa kyseisinä vuosina, jotta Philips olisi voinut itse käyttää kokonaan hyväkseen taitotiedosta tehtävän poiston,
- tarvitaan lisätietoja aineettomien hyödykkeiden myyntiä ja takaisinvuokrausta koskevasta verolainsäädännöstä, jotta voitaisiin arvioida, ovatko Alankomaiden veroviranomaiset käyttäneet harkintavaltaa Philipsin ja/tai Rabobankin hyväksi.
III ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET
(11) Komission tiedonanto, jossa ilmoitettiin jäsenvaltioille ja asianomaisille kolmansille mahdollisuudesta esittää huomautuksia, julkaistiin 8 päivänä marraskuuta 1997 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(1). Yksikään muu jäsenvaltio tai muu asianomainen kolmas ei ole esittänyt huomautuksia.
IV ALANKOMAIDEN HUOMAUTUKSET
(12) Alankomaiden hallitus toimitti huomautuksia 28 päivänä lokakuuta 1997 päivätyllä kirjeellä. Alankomaiden hallituksen mielestä Philipsin ja Rabobankin välisen teknologianvuokraussopimuksen verotukseen ei sisältynyt Alankomaiden veroviranomaisten antamaa valtiontukea, koska kyseiset viranomaiset olivat ainoastaan soveltaneet yleistä verolainsäädäntöä eivätkä olleet käyttäneet harkintavaltaa. Alankomaiden hallitus käsitteli myös tarkemmin komission esittämiä kysymyksiä. Alankomaiden valtiovarainministeriön virkamiesten ja Euroopan komission edustajien 19 päivänä helmikuuta 1998 Haagissa käymän neuvottelun aikana Euroopan komission edustajille annettiin mahdollisuus tutustua luottamuksellisiin asiakirjoihin. Koska joitakin tietoja vielä puuttui, komissio pyysi lisätietoja 24 päivinä huhtikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Alankomaiden hallitus toimitti kaikki tarvittavat tiedot 29 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä.
(13) Alankomaiden hallitus totesi huomautuksissaan seuraavaa:
- Alankomaiden siviili- ja verolainsäädännössä ei ole mitään erityisiä määräyksiä myynnin- ja takaisinvuokrauksen arvioinnista. Myös Alankomaiden korkeimman oikeuden päätöksen(2) mukaan on selvää, että myynti- ja takaisinvuokraustoimet ovat juridisesti päteviä nykyisen Alankomaiden lain mukaan,
- koska veroviranomaisten suorittamasta aineettomien hyödykkeiden myynnin ja takaisinvuokrauksen arvioinnista ei ole olemassa erityisiä sääntöjä, Philipsin ja Rabobankin välistä teknologianvuokraussopimusta täytyy arvioida hyvän liiketavan perusteella, kuten Alankomaiden verolainsäädännössä määrätään. Hyvän liiketavan periaatteen mukaan käyttöomaisuuden omistaja saa vuosittain vähentää osan hankintamenosta ennen verotettavan tulon vahvistamista. Näin ollen keskeinen kysymys aineettomien hyödykkeiden myynnissä ja takaisinvuokrauksessa on se, kenelle omaisuus tosiasiassa kuuluu: vuokranantajalle vai vuokraajalle? Taitotiedosta koostuvan omaisuuden arviointi on suoritettu siviili- ja verolainsäädännön sekä oikeuden päätöksen perusteella,
- Alankomaiden veroviranomaiset ovat hyväksyneet jo vuonna 1987 eräiden muiden aineettomien hyödykkeiden (tavaramerkkioikeuksien) myynnin ja takaisinvuokrauksen pelkästään voimassa olevien verotussääntöjen perusteella,
- taitotiedon kirjanpitoarvo ennen Electrologican omistuksen siirtymistä perustui alennettuun omakustannushintaan, niin että joitakin kustannustekijöitä jätettiin huomioimatta hyvään liiketapaan perustuvan varovaisuusperiaatteen vuoksi. Alankomaiden lainsäädäntö(3) määrää, että varojen arvona pidetään niiden markkina-arvoa sillä hetkellä, kun tytäryhtiö erotetaan emoyhtiöstä, jotta piilovarauksia voidaan verottaa. Electrologican taitotiedon markkina-arvo sen siirtyessä Philipsille määriteltiin siirron hinnoittelua koskevien OECD:n sääntöjen(4) mukaisesti,
- Philipsin ja Rabobankin väliset tekijänoikeuspalkkiot ja korot maksetaan kokonaisuudessaan kymmenen vuoden aikana eli sopimuksen voimassaoloaikana. Vuosina 1994 ja 1995 Philipsin Rabobankille maksettavaksi kuuluvista tekijänoikeuspalkkioista on kuitenkin vähennetty Rabobankin Philipsille suorittamat käteismaksut,
- Aineettomien hyödykkeiden myynnin ja takaisinvuokrauksen arviointia koskevassa Alankomaiden veroviranomaisten ohjeissa, jotka julkaistiin 22 päivänä elokuuta 1994, esitetään ainoastaan voimassa olevien verotussääntöjen tulkinta, eikä se muuta verolainsäädäntöä. Lisäksi osoitetaan, että määräyksen soveltaminen jälkeenpäin Philipsin ja Rabobankin väliseen teknologianvuokraussopimukseen ei olisi muuttanut lopputulosta.
(14) Nämä perustelut esitettiin kirjeenvaihdossa sekä viranomaisten tavatessa komission edustajia. Alankomaiden hallitus on toimittanut myöhemmin seuraavat tiedot:
- yksityiskohtaiset tiedot poistosäännöistä, joita sovelletaan Philipsiin sekä vastaavasti Rabobankiin,
- numerotietoja sekä Philipsin että Rabobankin verotettavasta voitosta vuosina 1990, 1991, 1992 ja 1993,
- Philipsin, Rabobankin ja Electrologican välisen teknologianvuokraussopimuksen perustana olevat sopimukset.
V ARVIOINTI
V.1 Toimenpiteen tekninen arviointi
(15) Komissio ottaa huomioon, että varojen myyntiä ja takaisinvuokrausta käytetään runsaasti rahoitusvälineenä sekä yhteisön jäsenvaltioissa että niiden ulkopuolella. Yksi varojen myynnin ja takaisinvuokrauksen seurauksista on se, että vuokranantajalla, joka on hankkinut varoihin kuuluvan omaisuuden, on yksinoikeus tehdä poistoja varoista verotuksessa. Jäsenvaltioiden verolainsäädännöstä tehty tutkimus osoittaa, että tilanne on tällainen lähes kaikissa jäsenvaltioissa.
(16) Komissio on samaa mieltä Alankomaiden hallituksen käsityksestä, jonka mukaan aineettomien hyödykkeiden käyttö ei periaatteessa eroa muiden varojen käytöstä. Aineettomien hyödykkeiden erityisluonteen vuoksi niiden käyttöön voidaan kuitenkin soveltaa erityissääntöjä(5). Tässä mielessä aineettomien hyödykkeiden myyntiä ja takaisinvuokrausta koskevat veroviranomaisten ohjeet eivät ole ristiriidassa yleisen verolainsäädännön kanssa.
(17) Electrologican osakepääoman siirryttyä Philipsiltä Rabobankille Electrologica ei ole enää verotuksellisesti osa Philipsiä. Näin ollen Electrologican verotettavaa voittoa ei enää sisällytetä Philipsin verotettavaan voittoon. Siirron jälkeen Electrologicasta on tullut verotuksellisesti osa Rabobankia, joten siitä lähtien Electrologican verotettava voitto sisällytetään Rabobankin verotettavaan voittoon. Lisäksi teknologianvuokraussopimuksella on vielä muita seurauksia. Ensinnäkin yksinoikeus tehdä poistoja taitotiedosta (verovähennyksenä) on siirtynyt Philipsiltä Rabobankille. Teknologianvuokraussopimus vähentää näin ollen Rabobankin verotettavaa voittoa ja kasvattaa Philipsin verotettavaa voittoa, joten Rabobank maksaa vähemmän veroja ja Philips enemmän veroja siihen verrattuna, millainen tilanne olisi ollut ilman teknologianvuokraussopimusta. Toisaalta Philips tekee teknologianvuokraussopimuksen seurauksena taitotiedosta 600 miljoonan guldenin (verotettavan) kirjanpidollisen voiton, jota Philips ei olisi tehnyt ilman Electrologican myyntiä Rabobankille.
(18) Alankomaiden veroviranomaiset ovat toimittaneet kaikki tiedot, joten komissio on voinut varmuudella todeta, että Philipsillä ja Rabobankilla ei ollut vähennyskelpoisia tappioita solmittaessa teknologianvuokraussopimusta. Philipsin ja Rabobankin vuosien 1990, 1991, 1992 ja 1993 verotettavaa voittoa koskevien numerotietojen perusteella komissio on päätellyt, että Philipsillä ja Rabobankilla molemmilla on ollut mahdollisuus hyötyä täysin taitotiedosta tehtävästä poistosta. Lisäksi sekä Philipsin että Rabobankin voitto-odotukset ovat olleet hyvin lupaavia. Kaikki muutokset, joita verotettavassa voitossa tapahtuu teknologianvuokraussopimuksen seurauksena, aiheuttavat vastaavasti muutoksen valtion kokonaisverotuloissa.
(19) Yksityiskohtaisemmin kuvattuna Philipsin ja Rabobankin verotettavassa voitossa tapahtuu seuraavia muutoksia, ja samalla muutoksia tapahtuu myös valtion verotuloissa (ks. myös jäljempänä oleva taulukko):
- ilman Electrologican myyntiä Rabobankille Philips olisi voinut suorittaa taitotiedosta 2,2 miljardin guldenin kirjanpitoarvoon perustuvat tasapoistot neljän vuoden aikana. Electrologican myynnin myötä Philipsin verotettava voitto kasvaa neljän vuoden aikana 550 miljoonaa guldenia vuodessa, ja summasta peritään veroa 35 prosenttia,
- sen jälkeen kun Electrologica on myyty Rabobankille, verotuksessa tehtävät poistot perustuvat 2,8 miljardin guldenin kirjanpitoarvoon. Ensimmäisten kuuden vuoden aikana taitotiedosta tehdään poistoja jäljellä olevan kirjanpitoarvon perusteella, minkä jälkeen taitotiedosta tehdään tasapoistot neljässä vuodessa. Taitotiedosta tehtävät poistot vähentävät Rabobankin verotettavaa voittoa ensimmäisenä vuonna 700 miljoonaa guldenia (25 prosenttia 2,8 miljardista), toisena vuonna 525 miljoonaa guldenia (25 prosenttia 2,1 miljardista), ja niin edelleen, kunnes kymmenentenä vuonna vähennys on 125 miljoonaa guldenia veroprosentin ollessa 35(6),
- Philipsin ja Rabobankin väliset tekijänoikeuspalkkiot ja korot maksetaan kymmenen vuoden aikana, joka on sopimuksen voimassaoloaika. Sikäli kun Philipsin Rabobankille maksamista tekijänoikeuskorvauksista vähennetään Rabobankin Philipsille suorittamat käteismaksut, varsinaista rahan siirtoa ei tapahdu (vaihtojärjestely),
- Philips ja Rabobank ovat sopineet, että Philipsin Rabobankille antama 2,2 miljardin guldenin laina voidaan maksaa pois sopimuskauden lopussa. Lainan siirtämisellä ei ole Alankomaissa voimassa olevan oikeuskäytännön perusteella verotuksellisia vaikutuksia(7),
- Kaikki Electrologican taitotiedon alilisensseistä kolmansilta osapuolilta saamat tulot jaetaan sopimuksen voimassaoloaikana tasan Philipsin ja Rabobankin kesken, ja niitä verotetaan 35 prosentin verokannalla. Saatujen tietojen perusteella voidaan päätellä, että näitä tuloja on odotettavissa sopimuksen voimassaoloajan jälkipuoliskolla (vuodesta 1999).
(20) Taulukon 1 ensimmäisestä sarakkeesta näkyy Rabobankin verotettavan voiton kasvu, joka aiheutuu Philipsin Electrologicalle maksamista koroista. Toisesta ja kolmannesta sarakkeesta käy ilmi, kuinka Rabobankin verotettava voitto pienenee Philipsille maksettavien korkojen ja Electrologican taitotiedosta tehtävien poistojen seurauksena. Neljännestä sarakkeesta käy ilmi, kuinka Philipsin verotettava voitto vähenee tekijänoikeuspalkkioiden maksamisen seurauksena. Seuraavista kolmesta sarakkeesta käy ilmi, kuinka Philipsin verotettava voitto kasvaa Electrologican maksamien korkojen, taitotiedosta tehtävien poistojen menetyksen sekä sen kirjanpidollisen voiton seurauksena, jonka Philips sai myytyään Electrologican Rabobankille. Taulukon 1 viimeisestä sarakkeesta käyvät ilmi lopulliset muutokset verotettavassa voitossa. Taulukon 1 alin rivi osoittaa muutosten käyvän arvon vuoden 1994 verotettavassa voitossa. Taulukosta 2 käyvät ilmi verotettavassa voitossa tapahtuneiden muutosten vaikutukset verotuloihin, kun verokanta on 35 prosenttia.
(21) Kuten taulukosta 2 selviää, teknologianvuokraussopimuksen seurauksena kokonaisverotulot kasvavat lyhyellä aikavälillä ja vähenevät pitkällä aikavälillä. Verotulojen muutokseen kyseisenä aikana vaikuttaa kaksi tekijää. Ensinnäkin vuonna 1994 tapahtuneen Electrologican Rabobankille siirtymisen seurauksena Philips purki taitotietoon liittyviä piilovarauksia, ja niitä verotetaan heti kyseisenä vuonna. Toiseksi taitotiedosta tehtävät poistot lykkääntyvät tietyssä määrin Philipsiä ja Rabobankia koskevien poistosääntöjen erojen seurauksena.
Mahdolliset alilisensseistä saatavista tuloista johtuvat verotulot on jätetty tarkastelun ulkopuolelle. Kokonaisverotulojen kannalta ei ole merkitystä, saako tulot Philips (jos taitotietoa ei olisi myyty Rabobankille) vai jaetaanko tulot Philipsin ja Rabobankin kesken (kuten Philips ja Rabobank ovat sopineet teknologianvuokraussopimuksessa).
Taulukko 1
Verotettavan voiton muutokset teknologianvuokraussopimuksen seurauksena (1994 = vuosi 1)
TAULUKON PAIKKA
Taulukko 2
Verotulojen muutokset (verokanta 35 %) teknologianvuokraussopimuksen seurauksena (1994 = vuosi 1)
TAULUKON PAIKKA
(22) Teknologianvuokraussopimusta voidaan pitää edullisena Alankomaiden valtion talouden kannalta siinä mielessä, että verotulot saadaan aikaisemmin kuin muussa tapauksessa. Tämän edun arvo vuonna 1994 Alankomaiden valtiolle on 68 miljoonaa guldenia, jos diskonttokorkona on 1,06(8). Rabobankin saaman veroedun maksaa kokonaisuudessaan Philips, joka maksaa teknologianvuokraussopimuksen johdosta enemmän veroja. Rabobankin saamaa veroetua voidaan pitää osana summaa, jonka Philips maksaa Rabobankin rahoituspalveluista.
(23) Alankomaan virkamiesten aikanaan tekemissä arvioissa, kuten mainittiin lehtiartikkeleissa, joissa viitattiin valtion taloudelle aiheutuneisiin kustannuksiin, ei ole otettu huomioon teknologianvuokraussopimuksen Philipsille aiheuttamia veroseuraamuksia.
V.2 EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltaminen teknologianvuokraussopimuksen verotuskohteluun
(24) Teknologianvuokraussopimusta täytyy arvioida EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan perusteella. Jotta teknologianvuokraussopimukseen sisältyisi valtiontuen piirteitä, sen pitäisi tuottaa hyötyä Alankomaiden valtion varojen kustannuksella. Jotta etua voitaisiin pitää valtiontukena, sen pitäisi lisäksi olla erityistä tai valikoivaa siinä mielessä, että tietyt yritykset tai tuotannonalat hyötyisivät siitä. Lisäksi täytyisi todeta, että jäsenvaltioiden väliselle kilpailulle ja kaupalle olisi aiheutunut haittaa.
a) Vaikutus kauppaan
(25) Kuten menettelyä aloitettaessa mainittiin, Philips ja Rabobank molemmat toimivat yhteisön markkinoilla. Jos näille yrityksille myönnetään tukea, kyseinen tuki parantaa niiden tavaroiden ja palvelujen kilpailuasemaa. Tässä tapauksessa myös muista jäsenvaltioista tulevien kilpailijoiden olisi vaikeampi kilpailla Alankomaissa näiden yritysten kanssa. Näin ollen Philipsille ja/tai Rabobankille myönnettävä tuki vaikuttaisi haitallisesti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
b) Harkintavallan käytön mahdollinen valikoivuus
(26) Talouden toimijoiden harkinnanvarainen kohtelu voi tarkoittaa, että yleisten verotussääntöjen yksittäinen soveltaminen saa erityistoimenpiteen piirteitä(9). Sen osalta, ovatko Alankomaiden veroviranomaiset käyttäneet harkintavaltaa antaakseen etuja Philipsille ja/tai Rabobankille vai ainoastaan soveltaneet yleisiä verotussääntöjä, komissio katsoo seuraavaa:
(27) Sen olettamuksen puolesta, että Alankomaiden veroviranomaiset olisivat tietyssä määrin käyttäneet harkintavaltaa Philipsin ja/tai Rabobankin eduksi, puhuu se, että Alankomaiden hallitus on sekaantunut tähän asiaan. Tähän sekaantumiseen vaikuttaa samalla olevan syynä Philipsin painostus, jotta veroviranomaisten pitkäaikainen konflikti saataisiin päättymään. Tämä konflikti liittyi verolainsäädännön tulkintaan ja esti sen, että lopullista päätöstä suoritetun toimenpiteen verotuksellisista seuraamuksista ei voitu antaa.
(28) Koska Alankomaiden siviili- ja verolainsäädäntö eivät sisällä erityisiä säännöksiä veroviranomaisten suorittamasta myynti- ja takaisinvuokraussopimusten arvioinnista, arvioinnissa täytyi käyttää perustana hyvän liiketavan yleistä periaatetta, joka esitetään Alankomaiden verolainsäädännössä. Kun harkitaan sitä, voidaanko hyvän liiketavan periaatetta soveltaa Philipsin ja Rabobankin väliseen teknologianvuokraussopimukseen, keskeiseksi kysymykseksi nousee, onko Rabobank tosiasiassa saanut taitotiedosta muodostuvan omaisuuden ainoastaan Electrologican osakepääoman siirron myötä ja onko Rabobank siten oikeutettu tekemään poistoja taitotiedosta(10). Jotta tietty taho voitaisiin katsoa omistajaksi, on tarpeen, että varoihin liittyy tiettyjä riskejä. Rabobankilla on oikeus taitotiedon arvonnousuun sopimuksen päättyessä sekä puoleen alilisensseistä saatavista tuloista. Komissio katsoo käytettävissä olevien tietojen perusteella, että tämä on Alankomaiden lainsäädännön ja oikeuskäytännön nojalla riittävää riskin toteamiseksi ja että tässä on siten kysymys omistamisesta.
(29) Myös Alankomaiden veroviranomaisten elokuussa 1994 julkaisemien aineettomien hyödykkeiden myynti- ja takaisinvuokraussopimuksia koskevien ohjeiden määräykset koskevat pääasiassa omistajuutta. Ohjeisiin sisältyvät Alankomaiden lainsäädännön tulkinnan suuntaviivat, eivätkä ne muuta lakia. Koska ohjeet on julkaistu vasta teknologianvuokraussopimuksen solmimisen jälkeen, voidaan ainoastaan vielä selvittää, täyttääkö teknologianvuokraussopimus ohjeiden määräykset jälkikäteen. Testin tulos ei mitätöi johtopäätöstä, jonka mukaan yleisiä verotussääntöjä on noudatettu.
(30) Ohjeiden mukaan aineettomien hyödykkeiden myyntiä ja takaisinvuokrausta arvioitaessa sovelletaan viittä seuraavaa kriteeriä:
1) Alkuperäinen omistaja ei saa pidättää itsellään yksinoikeutta hyödykkeiden käyttöön, ja tässä yhteydessä on merkittävää, kenellä on vuokrakauden päättyessä todellinen päätösvalta aineettomiin hyödykkeisiin.
2) Vuokrakauden täytyy olla lyhyempi kuin aineettomien hyödykkeiden käyttöikä.
3) Poistojen täytyy olla suhteessa tekijänoikeuspalkkioihin, ja niissä täytyy ottaa huomioon asianmukainen jäännösarvo.
4) Siirtohinnalla täytyy olla objektiivinen perusta, ja veroviranomaisten täytyy voida tarkastaa asia.
5) Vuokranantajan saamien tekijänoikeuspalkkioiden ja muiden etuisuuksien täytyy olla riittäviä, jotta vuokranantaja saisi hyvityksen poistoista ja koroista.
(31) Lisäksi ohjeiden mukaan kriteerejä 1, 2 ja 5 ei tarvitse täyttää kokonaan, jos tietyn kriteerin täyttämättä jättäminen hyvitetään täyttämällä paremmin toisen kriteerin vaatimukset. Yleisesti ottaen kyseiset viisi kriteeriä täytyy täyttää riittävällä tavalla.
(32) Kyseisten kriteerien soveltaminen Philipsin ja Rabobankin väliseen teknologianvuokraussopimukseen on johtanut seuraavaan tulokseen:
1) Philipsillä on takaisinvuokrauksen osalta periaatteessa yksinoikeus. Sopimuksessa kuitenkin määrätään erityisesti sellaisesta mahdollisuudesta, että Philips hyödyntää taitotetoa myöntämällä kolmansille osapuolille alilisenssejä. Siinä tapauksessa, että Philips myöntää kolmansille osapuolille alilisenssejä, sopimus määrää, että Rabobankilla on oikeus 50 prosenttiin Philipsin saamista tuloista. Sekä Philipsin että Rabobankin keskinäisten etujen mukaista on myöntää alilisenssejä. Philips on toteuttanut suuren organisaatiouudistuksen, jonka myötä se on keskittynyt jälleen ydintoimintoihin ja jossakin tapauksissa sulkenut kokonaisia tuotantolinjoja. Tästä syystä Philips on asianosaisena myönnettäessä alilisenssejä kolmansille osapuolille. Vastaanotetuista tiedoista voidaan edelleen päätellä, että taitotietoon liittyvien alilisenssien myöntäminen on Philipsille hyvin tavallista.
Ohjeissa määrätään edelleen erityisesti, että kysymys siitä, kenellä on vuokrakauden lopussa todellinen päätösvalta aineettomista hyödykkeistä, on tärkeä, kun määritellään, sisältyykö sopimukseen yksinoikeus. On selvää, että tämä päätösvalta on Rabobankilla. Kuten aikaisemmin mainittiin, Rabobankilla on ainoastaan oikeus, mutta ei velvollisuutta, myydä Electrologican osakepääoma takaisin Philipsille vuokrakauden lopussa. Lisäksi Rabobank voi purkaa Philipsin ja Electrologican välisen takaisinvuokraussopimuksen 1 päivästä tammikuuta 2004 lähtien.
2) Vuokrasopimuksen kestoaika on kymmenen vuotta. Komissiolla ei ole syytä olettaa, että taitotiedon odotettavissa oleva käyttöikä on lyhyempi kuin vuokra-aika.
3) Rabobankin kymmenen vuoden aikana suorittamat poistot katsotaan normaaleiksi sen valossa, mikä on taitotiedon rahoituksellinen merkitys Rabobankille.
4) Taitotiedon siirtohinta perustuu siirron hinnoittelua koskeviin OECD:n ohjeisiin. Lisäksi Alankomaiden veroviranomaiset ovat aikaisemmin tarkistaneet ja hyväksyneet taitotiedon siirtohinnan noudattaen tuolloin Alankomaissa tällaisissa tapauksissa sovellettavaa alennetun omakustannushinnan periaatetta. Komissio katsoo, että OECD:n ohjeet ovat käyttökelpoinen perusta arvioitaessa taitotietoa.
5) Kun otetaan huomioon kaupallinen nettolaskelma, Rabobankin voidaan katsoa solmineen taloudellisesti vastuullisen sopimuksen. Lisäksi sekä Philipsillä että Rabobankilla on mahdollisuus saada lisätuloja myönnettävistä alilisensseistä ja mahdollisesta arvonnoususta vuokrakauden lopussa.
(33) Komissio on tullut sellaisen johtopäätökseen, että Philipsin ja Rabobankin välisen teknologianvuokraussopimuksen voidaan jälkeenpäin katsoa riittävässä määrin täyttävän kriteerit, jotka Alankomaiden veroviranomaiset ovat esittäneet aineettomien hyödykkeiden myyntiä ja takaisinvuokrausta koskevissa ohjeissa.
(34) Pääasiallisesti hyödykkeen omistajuutta koskevien kriteerien lisäksi ohjeet edellyttävät, että aineettomien hyödykkeiden myynnille ja takaisinvuokraukselle on taloudellinen syy, jotta vältettäisiin aineettomien hyödykkeiden myynnin ja takaisinvuokrauksen väärinkäyttö veronkiertoon.
(35) Taloudellisena syynä teknologianvuokraussopimukseen oli Philipsille se, että yhtiön (lyhytaikainen) rahoitustilanne ja tase paranivat, kun taas Rabobankin etujen mukaista oli vaihtaa lyhytaikaista rahoitusta pitkäaikaiseen. Tärkeimpänä syynä Philipsin ja Rabobankin väliseen teknologianvuokraussopimukseen vaikuttaa olleen Philipsin kiireellinen käteisen tarve. Koska Philipsin maksuvalmius oli liian heikko, Philipsillä oli riski menettää AA-luokituksensa lainanottajana. Philipsin taustalla oleva rahoituskonsortio ei ollut enää valmis rahoittamaan Philipsiä. Siksi piilovarausten muuttaminen rahaksi oli Philipsille viimeinen pelastuskeino.
(36) Se, että Alankomaiden veroviranomaiset olivat hyväksyneet aineettomien hyödykkeiden myynnin ja takaisinvuokrauksen jo vuonna 1987, antaa vielä lisää tukea sille päätelmälle, että Alankomaiden veroviranomaiset ovat soveltaneet teknologianvuokraussopimuksen tapauksessa pelkästään yleistä verolainsäädäntöä.
(37) Toinen tapa todeta se, että yleistä verolainsäädäntöä on sovellettu, on selvittää, onko aineettomien hyödykkeiden myynti ja takaisinvuokraus ollut kyseisenä aikana mahdollista samalla tavalla myös muille yrityksille. Alankomaiden hallitus on toimittanut luettelon yrityksistä, jotka ovat Philipsin tapauksen jälkeen käyttäneet aineettomien hyödykkeiden myyntiä ja takaisinvuokrausta kassatilanteensa parantamiseksi. Nämä toimenpiteet ovat tapahtuneet sekä ennen Philipsin ja Rabobankin välistä sopimusta että sen jälkeen. Lisäksi lehtiartikkelien perusteella voidaan päätellä, että myös muut Philipsiin verrattavissa olevat yritykset ovat olleet sillä kannalla, että myynti ja takaisinvuokraus on niille mahdollista.
(38) Lisäksi tässä esitettyä taloudellista syytä ei voida asettaa kyseenalaiseksi sen perusteella, että tämän myynnin ja takaisinvuokrauksen seurauksena olisi mahdollisesti saatu veroetuja, koska kuten V.1 kohdassa osoitettiin, ei voida olettaa, että valtiolle koituisi nyt verotulojen menetyksiä. Päinvastoin, tuloksena on verotulojen kasvu 68 miljoonalla guldenilla (diskontattu summa vuonna 1994).
c) Valtion varojen käyttö
(39) Kuten 38 kappaleessa osoitetaan, teknologianvuokraussopimuksen verotuskohtelu ei aiheuta menetyksiä valtiolle.
VI PÄÄTELMÄ
(40) Komissio päättelee yllä esitettyjen seikkojen perusteella, että koska Alankomaiden viranomaiset eivät ole myöntäneet Philipsille eivätkä Rabobankille veroetuja Alankomaiden valtion varoista käyttäen verolainsäädännön osalta harkintavaltaa, yksikään Philipsin ja Rabobankin välisen teknologianvuokraussopimuksen osapuoli ei ole saanut 92 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Alankomaiden veroviranomaisten verotuskohteluun Philipsin ja Rabobankin välisen teknologianvuokraussopimuksen tapauksessa ei sisälly EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 21 päivänä huhtikuuta 1999.