Rådets forordning (EF) nr. 2239/2003
af 17. december 2003
om afslutning af den delvise interimsundersøgelse og udløbsundersøgelsen vedrørende de antidumpingforanstaltninger, der indførtes ved forordning (EF) nr. 2398/97 på importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i bl.a. Indien
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1) ("grundforordningen"), særlig artikel 9 og artikel 11, stk. 2 og 3,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter konsultation af Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. GÆLDENDE FORANSTALTNINGER
(1) I 1997 indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 2398/97(2) en endelig antidumpingtold på fra 2,6 til 24,7 % på importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i bl.a. Indien. Efter en panelrapport som ændret ved appelinstansens rapport, som WTO's Instans til Bilæggelse af Tvister vedtog i marts 2001 om sagen "De Europæiske Fællesskaber - antidumpingtold på importen af sengelinned af bomuld fra Indien", ændrede Rådet i august 2001 ved forordning (EF) nr. 1644/2001(3) forordning (EF) nr. 2398/97 ved at nedsætte tolden for Indien og visse indiske selskaber til et niveau på mellem 0 og 9,8 % og suspenderede anvendelsen. I april 2002 bekræftede Rådet ved forordning (EF) nr. 696/2002(4) den endelige antidumpingtold, der blev indført på importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i Indien ved forordning (EF) nr. 2398/97, som ændret og suspenderet ved forordning (EF) nr. 1644/2001.
B. ANMODNING OM FORNYET UNDERSØGELSE
(2) I januar 2002 modtog Kommissionen en anmodning om en interimsundersøgelse af forordning (EF) nr. 2398/97 i henhold til artikel 11, stk. 3, i grundforordningen. Anmodningen blev indgivet af Komitéen for Bomulds- og dermed beslægtede Tekstilindustrier i EU ("Eurocoton" eller "ansøgeren") på vegne af producenter, der tegner sig for en væsentlig del af den samlede produktion i EF af sengelinned af bomuld. Anmodningen var begrundet i, at ansøgeren hævdede, at der var sket en betydelig ændring af omstændighederne med hensyn til dumping.
(3) I september 2002 efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb af gyldigheden af de gældende antidumpingforanstaltninger(5) modtog Kommissionen en anmodning om en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i grundforordningen fra Eurocoton, der tegner sig for en væsentlig del af den samlede produktion i EF af sengelinned af bomuld. Anmodningen var begrundet i, at foranstaltningernes udløb sandsynligvis ville føre til fortsættelse eller genforekomst af dumping og skade for EF-erhvervsgrenen.
C. UNDERSØGELSE
1. PROCEDURE
(4) Kommissionen undersøgte de bevisligheder, der blev forelagt af ansøgeren, og fandt dem tilstrækkelige til at berettige indledningen af en interimsundersøgelse og en udløbsundersøgelse i overensstemmelse med artikel 11, stk. 2 og 3, i grundforordningen. Efter høring af Det Rådgivende Udvalg iværksatte Kommissionen to undersøgelser ved offentliggørelse af meddelelser i De Europæiske Fællesskabers Tidende(6). Interimsundersøgelsen blev begrænset til en undersøgelse af spørgsmålet om dumping.
(5) Kommissionen underrettede officielt ansøgeren, producenterne i eksportlandet og deres repræsentanter om indledningen af interimsundersøgelsen og udløbsundersøgelsen, og alle direkte berørte parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt.
(6) En række eksporterende producenter i Indien såvel som producenter, brugere og importører/forhandlere i EF tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der anmodede om det inden for de frister, der er fastsat i de i betragtning 4 nævnte indledningsmeddelelser, og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, fik lejlighed til at blive hørt.
1.1. Undersøgelsesperiode
(7) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden 1. januar 2001 til 31. december 2001 ("undersøgelsesperioden").
1.2. Udvælgelse af stikprøve
(8) På baggrund af det store antal eksporterende producenter i eksportlandet og i overensstemmelse med artikel 17 i grundforordningen blev det anset for at være hensigtsmæssigt at anvende stikprøver. Med henblik på udvælgelse af en stikprøve blev eksporterende producenter i det pågældende land i overensstemmelse med artikel 17, stk. 2, i grundforordningen anmodet om at give sig til kende inden for en frist på 15 dage fra procedurens indledning og at indgive oplysninger om deres eksport til EF i undersøgelsesperioden, deres omsætning på hjemmemarkedet og navne og aktiviteter vedrørende alle forretningsmæssigt forbundne selskaber i sektoren for den pågældende vare. Kommissionen kontaktede også de indiske myndigheder i samme forbindelse.
(9) 94 eksporterende producenter indvilligede i at indgå i stikprøven og indgav de ønskede oplysningen inden for fristen. Otte af dem blev udvalgt til stikprøven. Der blev anvendt følgende kriterier for udvælgelse til stikprøven: selskabets størrelse med hensyn til eksportsalg til EF, og om selskaberne solgte den pågældende vare på hjemmemarkedet. De eksporterende producenter, som ikke blev inddraget i stikprøven, blev underrettet om, at der ville blive beregnet antidumpingtold for deres eksport i overensstemmelse med artikel 9, stk. 6, i grundforordningen, dvs. uden at overstige den vejede gennemsnitlige dumpingmargen for selskaberne i stikprøven. Udvælgelsen til stikprøven foregik i samarbejde med repræsentanter for de eksporterende producenter og den indiske regering. Den i betragtning 1 omhandlede rapport fra appelinstansen konkluderede, at den metode til at beregne salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger ("SA & G") og fortjeneste, som er baseret på det vejede gennemsnit af de beløb, der faktisk påløb og blev realiseret af andre eksportører eller producenter, kun kunne anvendes, hvis der forelå oplysninger om mere end én anden eksportør eller producent. Det blev derfor anset for afgørende at have to selskaber med hjemmemarkedssalg med i stikprøven. Det skal også bemærkes, at kun to af de 94 producenter, som gav sig til kende, solgte den pågældende vare på hjemmemarkedet. Men det andet selskab, som først indvilligede i at samarbejde i forbindelse med denne undersøgelse, trak sig tilbage. Stikprøven måtte derfor ændres i overensstemmelse dermed og bestod til sidst af syv selskaber, hvoraf seks udelukkende solgte til eksport, og et solgte samme vare både til eksport og på hjemmemarkedet.
(10) Ansøgeren hævdede, at manglende samarbejdsvilje hos et af selskaberne med hjemmemarkedssalg burde have gjort det berettiget at anvende bestemmelserne i artikel 18 i grundforordningen. Artikel 18 i grundforordningen blev faktisk anvendt i forbindelse med det pågældende selskab (jf. betragtning 30). Stikprøven var stadig repræsentativ, idet det ikke-samarbejdsvillige selskab kun tegnede sig for en meget begrænset eksportandel, og stikprøven uden dette selskab stadig udgjorde 43 % af eksporten af den pågældende vare til EF i undersøgelsesperioden. Selskabets manglende samarbejdsvilje påvirkede heller ikke fastlæggelsen af dumping for selskaberne i stikprøven. Kravet blev derfor afvist.
1.3. Individuel undersøgelse af selskaber, som ikke blev udvalgt til stikprøven
(11) Et samarbejdsvilligt selskab, som ikke blev udvalgt til stikprøven, anmodede om beregning af en individuel dumpingmargen i overensstemmelse med artikel 17, stk. 3, i grundforordningen og vedlagde anmodningen en besvarelse af spørgeskemaet inden for den fastsatte frist. Det blev fastslået, at anmodningen kunne godtages i forbindelse med denne undersøgelse.
1.4. Interesserede parter og kontrolbesøg
(12) Kommissionen sendte et spørgeskema til de selskaber, der var udtaget til stikprøven, og modtog fuldstændige besvarelser inden for den fastsatte frist. Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på fastsættelse af dumping, og aflagde kontrolbesøg hos følgende udvalgte selskaber:
- The Bombay Dyeing & Manufacturing Co. Ltd, Mumbai
- Nowrosjee Wadia & Sons, Mumbai
- Prakash Cotton Mills Pvt. Ltd, Mumbai
- Texcellence Overseas, Mumbai
- Vigneshwara Exports Limited, Mumbai
(13) På grund af den politiske situation i Indien var det nødvendigt at annullere kontrolbesøget hos Jindal Worldwide Ltd, Ahmedabad, og Mahalaxmi Exports, Ahmedabad. Oplysninger indgivet af disse selskaber er imidlertid blevet anvendt, selv om det ikke var muligt at efterprøve dem. Det konstateredes, at deres eksportpriser lå på linje med eksportpriserne for de andre indiske selskaber med samme selskabsstruktur (dvs. fortrinsvis selskaber, som kun eksporterer), som blev undersøgt. Der blev også foretaget en vis kontrol via flere importører i EU (ved krydschekning af fakturaer), og der blev ikke konstateret uregelmæssigheder i forbindelse med eksportprisen for Jindal Worldwide Ltd, Ahmedabad, og Mahalaxmi Exports, Ahmedabad.
(14) Kommissionen aflagde også kontrolbesøg hos Divya Textiles, Mumbai, som anmodede om individuel behandling som omhandlet i betragtning 11.
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE
(15) Den pågældende vare er den samme vare som i den oprindelige undersøgelse, dvs. bleget, farvet eller trykt sengelinned af rent bomuld eller af en blanding af bomuld og kemofibre eller hør (hvor hør ikke er det dominerende materiale) med oprindelse i Indien og henhørende under KN-kode ex 6302 21 00 (Taric-kode 6302 21 00 81, 6302 21 00 89 ), ex 6302 22 90 (Taric-kode 6302 22 90 19 ), ex 6302 31 10 (Taric-kode 6302 31 10 90 ), ex 6302 31 90 (Taric-kode 6302 31 90 90 ), ex 6302 32 90 (Taric-kode 6302 32 90 19 ).
3. SAMME VARE
(16) Det blev fastslået, at sengelinned af bomuld, som solgtes på markedet i Indien, og sengelinned af bomuld, som eksporteredes fra Indien til EF, var identiske varer eller lignede hinanden meget med hensyn til fysiske egenskaber og endelige anvendelsesformål. De pågældende sengelinned af bomuld blev derfor anset for at være samme vare som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.
D. RESULTATET AF INTERIMSUNDERSØGELSEN
1. NORMAL VÆRDI
1.1. Selskaber i stikprøven
(17) Det skal først nævnes, at kun et af de syv selskaber i stikprøven solgte den pågældende vare på hjemmemarkedet. Af de seks andre selskaber i stikprøven solgte et varer inden for samme generelle varekategori (andre produkter af bomuld) på hjemmemarkedet.
(18) For det eneste selskab med hjemmemarkedssalg konstateredes det, at ingen af de typer sengelinned af bomuld, det solgte på hjemmemarkedet, kunne direkte sammenlignes med dem, der blev eksporteret til EF, på grund af forskelle i kvalitet med hensyn til en stor mængde forskellige varetyper. For at sikre sammenlignelighed ville det også være nødvendigt at basere enhver justering på skøn. Den normale værdi måtte følgelig beregnes på grundlag af fremstillingsomkostningerne til den pågældende vare plus selskabets egne SA & G og fortjeneste på salg i normal handel i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen.
(19) For de andre selskaber blev det først på grund af mangelen på hjemmemarkedssalg overvejet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i grundforordningen at anvende hjemmemarkedspriserne for selskabet med hjemmemarkedssalg til fastlæggelsen af den normale værdi. Det var imidlertid ikke muligt at foretage en sammenligning mellem de varetyper, der solgtes på hjemmemarkedet, og dem, der solgtes til eksport til EF af de andre selskaber. Det var derfor nødvendigt at beregne en normal værdi for alle andre samarbejdsvillige selskaber, da den samme vare ikke blev solgt på hjemmemarkedet.
(20) På baggrund af ovenstående blev omkostningerne til fremstilling af den pågældende vare anvendt til beregningen af den normale værdi for hvert selskab, der indgik i stikprøven, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen. Hvad SA & G og fortjeneste angår, kunne man, da der kun var et selskab med hjemmemarkedssalg af samme vare, ikke anvende den mulighed, der er omhandlet i artikel 2, stk. 6, litra a), i grundforordningen, og basere dem på det vejede gennemsnit af de beløb, der faktisk blev fastsat for andre eksportører og producenter i forbindelse med produktion og salg af samme vare på oprindelseslandets hjemmemarked.
(21) For de andre eksporterende producenter, herunder selskabet med salg på hjemmemarkedet af varer inden for samme generelle varekategori, blev SA & G fastlagt i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra c), i grundforordningen, idet der blev taget hensyn til konklusionerne af de rapporter, der blev vedtaget af WTO's Instans til Bilæggelse af Tvister. SA & G blev derfor fastlagt på grundlag af det vejede gennemsnit af SA & G for det eneste selskab med salg på hjemmemarkedet af samme vare og SA & G for det eneste selskab, som solgte varer inden for samme generelle kategori (andre varer af bomuld) på hjemmemarkedet.
(22) Hvad angår fortjeneste, blev flere fremgangsmåder undersøgt for selskabet med hjemmemarkedssalg af samme generelle varekategori med henblik på fastsættelse af en rimelig fortjeneste ved beregningen af den normale værdi. Første fremgangsmåde var at anvende selskabets egen fortjeneste. Selskabet har imidlertid arbejdet med tab, og denne fremgangsmåde kunne derfor ikke anvendes.
(23) De indiske eksporterende producenter hævdede, at man i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra c), i grundforordningen burde have anvendt profilen for fortjeneste for selskabet med hjemmemarkedssalg og selskabet, der sælger varer fra samme generelle kategori på hjemmemarkedet. Da sådanne selskaber arbejdede med tab, hævdede de indiske eksporterende producenter, at profilen for fortjeneste var lig med ingen fortjeneste.
(24) I henhold til artikel 2, stk. 3, i grundforordningen er det nødvendigt at tilføje et rimeligt beløb for fortjeneste ved beregningen af den normale værdi. Derfor kan ingen fortjeneste ikke anses for at være en profil for fortjeneste.
(25) I mangel af andre kilder til oplysning om fortjeneste blev fortjenesten for alle indiske eksporterende producenter fastlagt til 5 %, hvilket var hvad der blev anvendt i den oprindelige undersøgelse som EF-erhvervsgrenens mål for fortjeneste. Ansøgeren hævdede, at denne fortjenstmargen også var for lav.
(26) Ansøgeren fremførte imidlertid ikke nogen begrundelse for, hvorfor en fortjeneste på 5 % var for lav, og hvorfor en anden fortjenstmargen ville være mere rimelig eller repræsentativ. Der var ingen anvendelige oplysninger om fortjenesten på det indiske hjemmemarkedssalg af den pågældende vare eller af varer inden for samme generelle kategori. I henhold til artikel 2, stk. 6, litra c), i grundforordningen blev der derfor anset for at være rimeligt at anvende den fortjenstmargen, der blev fastlagt i den oprindelige undersøgelse, og som var den fortjeneste, EF-erhvervsgrenen kunne forvente at opnå på det lokale marked i en situation uden dumping.
1.2. Selskab med individuel behandling
(27) For dette selskab blev den normale værdi fastlagt ved anvendelse af de metoder, der er omhandlet i betragtning 19, 20, 21 og 25.
2. EKSPORTPRIS
(28) Da hele eksportsalget af den pågældende vare gik direkte til uafhængige kunder i EF, blev eksportprisen fastlagt i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, dvs. på grundlag af den pris, der faktisk betaltes eller skulle betales for den pågældende vare ved salg til eksport fra Indien til EF.
3. SAMMENLIGNING
(29) For at sikre en rimelig sammenligning blev der justeret for forskelle i faktorer, som det hævdedes og påvistes berørte priserne og prisernes sammenlignelighed. Disse justeringer blev foretaget i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen for fragt-, håndterings- og lasteomkostninger, transportomkostninger, kreditomkostninger, forsikringsomkostninger, provision og emballeringsomkostninger.
4. DUMPINGMARGEN
(30) Ansøgeren hævdede, at den i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen omhandlede undtagelse, som giver mulighed for en sammenligning af den normale værdi som et vejet gennemsnit og det vejede gennemsnit af priserne for alle individuelle eksporttransaktioner til EF, burde have været anvendt for nogle af selskaberne i stikprøven. Det blev imidlertid fastslået, at betingelserne for anvendelse af denne metode ikke var opfyldt, navnlig at der foreligger et eksportprismønster, som er meget forskelligt for forskellige købere, regioner eller perioder. Dumpingmargenen blev derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen fastlagt på grundlag af en sammenligning af den normale værdi som et vejet gennemsnit og det vejede gennemsnit af priserne for alle eksporttransaktioner til Fællesskabet.
a) Samarbejdsvillige producenter i stikprøven
De endelige dumpingmargener udtrykt i procent af importprisen, cif, frit Fællesskabets grænse, er følgende:
TABELPOSITION
b) Andre samarbejdsvillige producenter, som ikke indgik i stikprøven
Som omhandlet i betragtning 34 er dumpingmargenen 0 % for alle andre samarbejdsvillige producenter, som ikke indgik i stikprøven.
c) Samarbejdsvilligt selskab med individuel behandling
TABELPOSITION
d) Ikke-samarbejdsvillige selskaber
Som nævnt i betragtning 9 var der et selskab, som ikke udviste samarbejdsvilje. For ikke at belønne manglende samarbejdsvilje, og da der ikke foreligger tegn på, at selskabet ikke sælger til dumpingpriser, blev dumpingmargenen for dette selskab fastlagt på grundlag af det største dumpingeksportsalg til EF fra Bombay Dyeing & Manufacturing Co., dvs. 31,4 %.
E. BEGRUNDELSE FOR AT AFSLUTTE INTERIMSUNDERSØGELSEN UDEN AT INDFØRE FORANSTALTNINGER
(31) Denne interimsundersøgelse bør afsluttes, uden at der indføres foranstaltninger, idet der kun forekom dumping i forbindelse med en lille del af importen af den pågældende vare med oprindelse i Indien, og at denne ubetydelige dumpingimport, som efter al sandsynlighed ikke ville ændre sig meget i fremtiden, ikke kunne forvolde skade. Dette fremgår af nedenstående analyse.
1. LANGT STØRSTEDELEN AF DE PÅGÆLDENDE VARER MED OPRINDELSE I INDIEN BLEV IKKE IMPORTERET TIL DUMPINGPRISER
(32) Hvad angår selskaberne i stikprøven, fremgik det af undersøgelsen, at der kun forekom dumping i forbindelse med et af disse selskaber (Bombay Dyeing), som tegnede sig for under 8 % af den samlede eksport af den pågældende vare med oprindelse i Indien til EF i undersøgelsesperioden. Som nævnt udviste et selskab ikke samarbejdsvilje i forbindelse med undersøgelsen, og det blev fastslået, at det eksporterede sine varer til dumpingpriser (jf. betragtning 30, litra d)). Sidstnævnte selskabs eksport af den pågældende vare til Fællesskabet i undersøgelsesperioden udgjorde imidlertid kun 0,4 % af den samlede eksportsalg med oprindelse i Indien.
(33) Resultaterne vedrørende ovennævnte to selskaber står i modsætning til situationen for de fire andre selskaber i stikprøven såvel som den eksporterende producent, der blev indrømmet individuel behandling. Det blev fastslået, at ingen af disse fem selskaber solgte til dumpingpriser. Deres situation var også grundlæggende forskellig fra situationen for Bombay Dyeing og det ikke-samarbejdsvillige selskab, fordi de udelukkende fremstillede den pågældende vare til eksport. Importen fra selskaber i stikprøven, som ikke solgte til dumpingpriser, udgjorde ca. 30 % af den samlede eksport fra Indien.
(34) De samarbejdsvillige eksportører, som ikke indgik i stikprøven, og som ikke blev undersøgt individuelt, producerede udelukkende til eksport (baseret på de oplysninger, der er modtaget i svarene på spørgsmålene angående stikprøven i indledningsmeddelelsen). Med andre ord svarer deres selskabsstruktur til strukturen i de selskaber, der er nævnt i betragtning 33. Dette tyder på, at de heller ikke eksporterede deres varer til dumpingpriser.
(35) Det følger af ovenstående, at over 90 % af eksporten fra Indien af den pågældende vare til EF i undersøgelsesperioden ikke foregik til dumpingpriser.
2. DEN LILLE MÆNGDE DUMPINGIMPORT I DENNE SAG KAN IKKE FORVOLDE SKADE
(36) Den store forskel mellem den dumpingpraksis, der blev konstateret i den oprindelige undersøgelse, og den, der er konstateret i denne undersøgelse, rejser spørgsmålet, om det stadig er muligt at antage, at den årsagssammenhæng, der blev fastslået i den oprindelige sag, stadig er til stede på grundlag af de nuværende resultater.
(37) For det første blev det konstateret, at under 8 % af importen af den pågældende vare med oprindelse i Indien i undersøgelsesperioden foregik til dumpingpriser. Denne import udgjorde en markedsandel på under 1 % i undersøgelsesperioden eller en importandel på under 3 % af den samlede import fra alle forsyningskilder. Med andre ord er dumpingimporten ikke betydelig udtrykt i mængde i forhold til de tærskler, der normalt er gældende i grundforordningen og WTO's antidumpingaftale. For det andet fremgik det af undersøgelsen, at over 90 % af importen fra Indien ikke foregik til dumpingpriser af de årsager, der er omhandlet i betragtning 32, 33 og 34. Under disse omstændigheder er det meget usandsynligt, at der forvoldtes væsentlig skade på grund af denne import i undersøgelsesperioden. Det kan heller ikke med rimelighed antages, at situationen ville ændre sig, hvis der ikke blev indført foranstaltninger, da der ikke var told gældende i en stor del af undersøgelsesperioden, og importmængden fra Indien til priser, som ikke er dumpingpriser, altid har været betydelig.
(38) På grundlag af resultaterne af denne fornyede undersøgelse er det ikke muligt at antage, at den årsagssammenhæng, der blev fastlagt mellem dumping og skade i den oprindelige sag, skulle være til stede i denne undersøgelse, selv om den nuværende delvise interimsundersøgelse ikke direkte var en fornyet undersøgelse af den årsagssammenhæng, der blev fastlagt i den oprindelige sag.
(39) Foranstaltninger som følge af resultaterne af denne undersøgelse (jf. betragtning 30) ville ikke være effektive, da de ikke ville omfatte en stor del af importen fra Indien.
3. KONKLUSION
(40) I betragtning af ovenstående er det nødvendigt at afslutte interimsundersøgelsen vedrørende importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i Indien uden at indføre antidumpingtold.
F. FØLGEVIRKNINGERNE AF UDLØBSUNDERSØGELSEN
(41) På baggrund af resultaterne af den interimsundersøgelse, der førte til udløbet af de antidumpingforanstaltninger, der indførtes ved forordning (EF) nr. 2398/97, afsluttes proceduren vedrørende udløbsundersøgelsen i overensstemmelse dermed.
G. OFFENTLIGGØRELSE AF OPLYSNINGER
(42) Interesserede parter blev underrettet om de kendsgerninger og bemærkninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at henstille at afslutte denne delvise interimsundersøgelse og udløbsundersøgelsen uden at indføre foranstaltninger, og de fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Der blev taget hensyn til deres bemærkninger, og resultaterne blev i påkommende tilfælde ændret i overensstemmelse dermed -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Interimsundersøgelsen i henhold til artikel 11, stk. 3, og udløbsundersøgelsen i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 384/96 vedrørende importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i Indien afsluttes hermed, uden at der indføres foranstaltninger.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2003.
Neuvoston asetus (EY) N:o 2239/2003,
annettu 17 päivänä joulukuuta 2003,
muun muassa Intiasta peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonnissa asetuksella (EY) N:o 2398/97 käyttöön otettuja polkumyyntitoimenpiteitä koskevan osittaisen välivaiheen tarkastelun ja toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun päättämisestä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1), jäljempänä "perusasetus", ja erityisesti sen 9 artiklan ja 11 artiklan 2 ja 3 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A. VOIMASSA OLEVAT TOIMENPITEET
(1) Vuonna 1997 neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2398/97(2) käyttöön muun muassa Intiasta peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonnissa lopulliset polkumyyntitullit, jotka vaihtelivat 2,6 prosentista 24,7 prosenttiin. Sen jälkeen kun Maailman kauppajärjestön, jäljempänä "WTO", riitojenratkaisuelin oli maaliskuussa 2001 hyväksynyt paneelin kertomuksen, sellaisena kuin se oli muutettuna muutoksenhakuelimen kertomuksella, aiheesta "Intiasta peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonnissa sovellettavat EY:n polkumyyntitullit", neuvosto muutti elokuussa 2001 asetuksella (EY) N:o 1644/2001(3) asetusta (EY) N:o 2398/97 alentamalla Intiaan ja tiettyihin intialaisiin yrityksiin sovellettavan tullin nollan ja 9,8 prosentin välille ja keskeyttämällä tullien soveltamisen. Neuvosto vahvisti huhtikuussa 2002 asetuksella (EY) N:o 696/2002(4) Intiasta peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonnissa käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin, sellaisena kuin polkumyyntitulli oli muutettuna ja sen soveltaminen keskeytettynä asetuksella (EY) N:o 1644/2001.
B. UUDELLEENTARKASTELUJA KOSKEVA PYYNTÖ
(2) Komissio vastaanotti tammikuussa 2002 perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisen välivaiheen tarkastelua koskevan pyynnön, joka koski asetusta (EY) N:o 2398/97. Pyynnön esitti EY:n puuvilla- ja liitännäistekstiiliteollisuuden komitea, jäljempänä "Eurocoton" tai "pyynnön esittäjä", sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa pääosan puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden yhteisön koko tuotannosta. Pyyntö perustui siihen tosiseikkaan, että pyynnön esittäjä väitti polkumyyntiä koskevien olosuhteiden muuttuneen merkittävästi.
(3) Syyskuussa 2002 sen jälkeen, kun ilmoitus voimassaolevien toimenpiteiden lähestyvästä päättymisestä(5) oli julkaistu, komissio vastaanotti perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisen tarkastelua koskevan pyynnön Eurocotonilta, joka edustaa pääosaa puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden yhteisön koko tuotannosta. Pyyntö perustui siihen, että polkumyynnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuvan vahingon jatkuminen tai uudelleen alkaminen olisi erittäin todennäköistä, jos toimenpiteiden voimassaolo päättyisi.
C. TUTKIMUS
1. MENETTELY
(4) Komissio tutki pyynnön esittäjän toimittaman näytön ja piti sitä riittävänä perusasetuksen 11 artiklan 2 ja 3 kohdan säännösten mukaisen välivaiheen tarkastelun sekä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireille panemiseksi. Neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan komissio pani vireille kaksi tutkimusta Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistuilla ilmoituksilla(6). Välivaiheen tarkastelua koskeva pyyntö rajoittui polkumyynnin tarkasteluun.
(5) Komissio ilmoitti välivaiheen tarkastelun ja toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta virallisesti pyynnön esittäjälle sekä viejämaan tuottajille ja niiden edustajille ja antoi kaikille osapuolille, joita asia suoraan koski, mahdollisuuden esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi.
(6) Useat Intian vientiä harjoittavat tuottajat sekä yhteisön tuottajat, yhteisön käyttäjät sekä tuojat/kauppiaat esittivät kantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka olivat sitä johdanto-osan 4 kappaleessa mainituissa ilmoituksissa asetettujen määräaikojen kuluessa pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä, annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.
1.1 Tutkimusajanjakso
(7) Polkumyyntiä koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 2001 ja 31 päivän joulukuuta 2001 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso".
1.2 Otoksen valinta
(8) Koska viejämaassa on paljon vientiä harjoittavia tuottajia, perusasetuksen 17 artiklan perusteella katsottiin asianmukaiseksi käyttää otantamenetelmää. Otoksen valintaa varten asianomaisen maan vientiä harjoittavia tuottajia pyydettiin perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoittautumaan 15 päivän kuluessa menettelyn aloittamisesta ja toimittamaan tietoja niiden viennistä yhteisöön tutkimusajanjakson aikana sekä kotimarkkinoiden liikevaihdosta ja ilmoittamaan kaikkien asianomaisen tuotteen alalla niihin etuyhteydessä olevien yritysten nimet ja toimialat. Myös komissio otti tähän liittyen yhteyttä Intian viranomaisiin.
(9) Yhdeksänkymmentäneljä vientiä harjoittavaa tuottajaa suostui mukaan otokseen ja antoi pyydetyt tiedot määräajassa. Näistä kahdeksan valittiin otokseen. Otoksen valinnassa noudatettava peruste oli yrityksen koko suhteessa sen yhteisöön suuntautuvaan vientimyyntiin ja se seikka, että yrityksillä oli kotimarkkinamyyntiä. Niille vientiä harjoittaville tuottajille, joita ei lopullisessa valinnassa sisällytetty otokseen, ilmoitettiin, että niiden vientiin mahdollisesti sovellettava polkumyyntitulli laskettaisiin perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdan säännösten mukaisesti, eli niin, että se ei ylittäisi otokseen kuuluvien yritysten osalta määritetyn polkumyyntimarginaalin painotettua keskiarvoa. Otoksen valinta suoritettiin yhdessä vientiä harjoittavien tuottajien edustajien kanssa ja Intian viranomaisten kanssa. Johdanto-osan 1 kappaleessa mainitussa riitojenratkaisuelimen kertomuksessa todettiin, että myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton määrä voidaan laskea muille viejille tai tuottajille aiheutuneiden kustannusten ja niiden saamien voittojen painotetun keskiarvon perusteella ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseisiä tietoja on käytettävissä useamman kuin yhden viejän tai tuottajan osalta. Tämän vuoksi pidettiin hyvin tärkeänä, että otokseen saataisiin kaksi yritystä, joilla on kotimarkkinamyyntiä. Olisi myös huomattava, että ilmoittautuneista 94:stä tuottajasta ainoastaan kahdella oli kotimarkkinamyyntiä. Toinen yritys, joka oli alunperin suostunut toimimaan yhteistyössä tässä tutkimuksessa, vetäytyi yhteistyöstä myöhemmin. Tämän vuoksi otosta oli muutettava vastaavasti ja se koostui lopulta seitsemästä yrityksestä, joista kuudella oli yksinomaan vientimyyntiä ja yhdellä sekä vienti- että kotimarkkinamyyntiä samankaltaisen tuotteen osalta.
(10) Pyynnön esittäjä väitti, että sen seurauksena, että yksi kotimarkkinamyyntiä harjoittaneista yrityksistä kieltäytyi yhteistyöstä, olisi pitänyt soveltaa perusasetuksen 18 artiklan säännöksiä. Todettakoon tässä yhteydessä, että kyseiseen yritykseen todellakin sovellettiin perusasetuksen 18 artiklaa (ks. jäljempänä johdanto-osan 30 kappale). Lisäksi otos oli edelleen edustava siitä syystä, että yhteistyöstä kieltäytyneen yrityksen vientiosuus oli hyvin pieni, ja otos edusti 43:ää prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen viennistä yhteisöön tutkimusajanjakson aikana jo ilman kyseistä yritystä. Tämän lisäksi asianomaisen yrityksen yhteistyöstä kieltäytyminen ei vaikuttanut otokseen kuuluvien yritysten polkumyynnin määrittämiseen. Näin ollen tämä vaatimus hylättiin.
1.3 Otokseen valitsematta jääneiden yritysten yksilöllinen tarkastelu
(11) Yksi yhteistyössä toiminut yritys, jota ei valittu otokseen, pyysi yksilöllisen polkumyyntimarginaalin laskemista perusasetuksen 17 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja esitti pyyntönsä yhteydessä kyselyvastauksen tätä varten asetetussa määräajassa. Katsottiin, että pyyntö voidaan hyväksyä tässä tutkimuksessa.
1.4 Asianomaiset osapuolet ja tarkastuskäynnit
(12) Komissio lähetti otokseen kuuluville yrityksille kyselylomakkeet, jotka nämä palauttivat täytettyinä asetetussa määräajassa. Komissio hankki ja tarkasti kaikki polkumyynnin määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja teki tarkastuskäyntejä seuraavien yritysten toimitiloihin:
- The Bombay Dyeing & Manufacturing Co. Ltd, Mumbai
- Nowrosjee Wadia & Sons, Mumbai
- Prakash Cotton Mills Pvt. Ltd, Mumbai
- Texcellence Overseas, Mumbai
- Vigneshwara Exports Limited, Mumbai
(13) Intian poliittisen tilanteen vuoksi luovuttiin paikalla suoritettavista tarkastuskäynneistä Jindal Worldwide Ltd:n, Ahmedabad, ja Mahalaxmi Exportsin, Ahmedabad, toimitiloihin. Kyseisten yritysten toimittamia tietoja on kuitenkin käytetty huolimatta siitä, että tarkastuskäynnit jäivät tekemättä. Tässä yhteydessä olisi huomattava, että näiden vientihintojen todettiin olevan yhdenmukaiset muiden intialaisten yritysten, joiden yritysrakenne oli sama (jotka siis pääasiassa harjoittavat ainoastaan vientiä), vientihintojen kanssa. Lisäksi useat EU:n tuojat suorittivat tiettyjä tarkastuksia (vertailemalla laskuja), eikä Jindal Worldwide Ltd:n, Ahmedabad, ja Mahalaxmi Exportsin, Ahmedabad, vientihintojen osalta havaittu sääntöjenvastaisuuksia.
(14) Komissio suoritti niin ikään tarkastuskäynnin Divya Textilesin, Mumbai, toimitiloihin; kyseinen yritys oli pyytänyt yksilöllistä tarkastelua, kuten johdanto-osan 11 kappaleessa todetaan.
2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE
(15) Tarkasteltavana oleva tuote on sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa eli Intiasta peräisin olevat puhtaista puuvillakuiduista tai tekokuitujen tai pellavan kanssa siten, että pellava ei ole pääasiallinen kuitu, sekoitetuista puuvillakuiduista valmistetut vuodeliinavaatteet valkaistuina, värjättyinä tai painettuina. Tuote luokitellaan CN-koodeihin ex 6302 21 00 (Taric-koodi 6302 21 00 81 , 6302 21 00 89 ), ex 6302 22 90 (Taric-koodi 6302 22 90 19 ), ex 6302 31 10 (Taric-koodi 6302 31 10 90 ), ex 6302 31 90 (Taric-koodi 6302 31 90 90 ) ja ex 6302 32 90 (Taric-koodi 6302 32 90 19 ).
3. SAMANKALTAINEN TUOTE
(16) Intian markkinoilla myytyjen puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden ja Intiasta yhteisöön vietyjen puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden todettiin olevan fyysisiltä ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan samanlaisia tai suuresti toisiaan muistuttavia. Näitä puuvillan tyyppisiä vuodeliinavaatteita on tästä syystä pidettävä perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
D. VÄLIVAIHEEN TARKASTELUA KOSKEVAN TUTKIMUKSEN TULOKSET
1. NORMAALIARVO
1.1 Otokseen kuuluvat yritykset
(17) Palautettakoon aluksi mieliin, että otokseen kuuluvista seitsemästä yrityksestä ainoastaan yhdellä oli kotimarkkinamyyntiä. Otokseen kuuluvista kuudesta muusta yrityksestä yhdellä oli samaan yleiseen luokkaan kuuluvien tuotteiden kotimarkkinamyyntiä (muut puuvillan tyyppiset tuotteet).
(18) Ainoan kotimarkkinamyyntiä harjoittaneen yrityksen osalta todettiin, että mikään sen kotimarkkinoillaan myymistä puuvillan tyyppisistä vuodeliinavaatteista ei ollut suoraan verrattavissa yhteisöön vietäviin tuotteisiin useissa eri tuotetyypeissä todettujen laatuerojen vuoksi. Tämän lisäksi vertailtavuuden varmistamiseksi tehtävät mukautukset olisi pitänyt tehdä arvioiden perusteella. Tämän seurauksena normaaliarvo oli muodostettava perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantokustannusten perusteella lisäämällä niihin yrityksen omat myynti-, hallinto- ja muut kustannukset sekä tavanomaisessa kaupankäynnissä saama voitto.
(19) Koska muilla yrityksillä ei ollut samankaltaisen tuotteen kotimarkkinamyyntiä, normaaliarvo päätettiin ensin määrittää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti kotimarkkinamyyntiä harjoittaneen yrityksen kotimarkkinahintojen perusteella. Kotimarkkinoilla myytyjen tuotetyyppien ja muiden yritysten Euroopan unioniin viemien tuotetyyppien välillä ei kuitenkaan ollut mahdollista tehdä vertailua. Koska samankaltaisen tuotteen kotimarkkinamyyntiä ei ollut, kaikkien muiden yhteistyössä toimineiden yritysten osalta muodostettiin laskennallinen normaaliarvo.
(20) Edellä esitetyn perusteella kunkin otokseen kuuluvan yrityksen osalta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti laskennallinen normaaliarvo tarkasteltavana olevan tuotteen valmistuskustannusten perusteella. Koska samankaltaisen tuotteen kotimarkkinamyyntiä harjoitti ainoastaan yksi yritys, myynti-, hallinto- ja muiden kustannusten sekä voittomarginaalin määritykseen ei voitu käyttää perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohdassa tarkoitettua mahdollisuutta eli muiden tutkimuksen kohteena olevien viejien ja tuottajien osalta vahvistettujen tosiasiallisten määrien painotettua keskiarvoa samankaltaisen tuotteen tuotannossa ja myynnissä alkuperämaan kotimarkkinoilla.
(21) Muiden vientiä harjoittavien tuottajien, myös sen yrityksen, jolla oli samaan yleiseen luokkaan kuuluvien tuotteiden kotimarkkinamyyntiä, myynti-, hallinto- ja muut kustannukset määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti ottaen huomioon WTO:n riitojenratkaisuelimen antamat kertomukset. Siten myynti-, hallinto- ja muut kustannukset määritettiin käyttämällä ainoan sellaisen yrityksen, jolla oli samankaltaisen tuotteen kotimarkkinamyyntiä, ja ainoan sellaisen yrityksen, jolla oli samaan yleiseen luokkaan kuuluvien tuotteiden (muiden puuvillan tyyppisten tuotteiden) kotimarkkinamyyntiä, myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten painotettua keskiarvoa.
(22) Voiton määrien osalta todettakoon, että määritettäessä normaaliarvoa sen yrityksen osalta, jolla oli samaan yleiseen luokkaan kuuluvien tuotteiden kotimarkkinamyyntiä, tarkastelun kohteena oli useita eri tapoja kohtuullisen voittomarginaalin vahvistamiseksi. Ensimmäinen tapa oli käyttää yrityksen omia voittoja. Kyseinen yritys toimi kuitenkin tappiolla, ja tämän vuoksi mainittua menetelmää ei voitu käyttää.
(23) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti olisi pitänyt käyttää voiton määrää, joka ei ole suurempi kuin voitto, jonka kotimarkkinamyyntiä harjoittava yritys ja samaan yleiseen luokkaan kuuluvien tuotteiden kotimarkkinamyyntiä harjoittava yritys olisivat voineet saada. Koska kyseiset yritykset toimivat tappiolla, intialaiset vientiä harjoittavat yritykset katsoivat, että voiton määrä olisi tämän vuoksi korkeintaan nolla.
(24) Perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti normaaliarvoa muodostettaessa olisi lisättävä kohtuullinen voittomarginaali. Tämän vuoksi voiton enimmäismäärä ei voi olla nolla.
(25) Koska voiton osalta ei ollut muita tietolähteitä, kaikkien intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien voittomarginaaliksi vahvistettiin lopulta 5 prosenttia, mikä oli sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa vahvistettu yhteisön tuotannon alan voittotavoite. Pyynnön esittäjä väitti, että kyseinen voittomarginaali on liian alhainen.
(26) Pyynnön esittäjä ei kuitenkaan esittänyt syitä siihen, miksi se piti viittä prosenttia liian alhaisena ja miksi jokin muu voittomarginaali olisi kohtuullinen tai edustava. Lisäksi tarkasteltavana olevan tuotteen tai samaan yleiseen tuoteluokkaan kuuluvien tuotteiden myyntivoitoista Intian kotimarkkinoilla ei ollut käyttökelpoista tietoa. Tämän vuoksi ja perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohta huomioon ottaen pidettiin kohtuullisena käyttää alkuperäisessä tutkimuksessa määritettyä voittomarginaalia, joka vastasi voittoa, jonka yhteisön tuotannonalan voidaan odottaa saavan vahingollisen polkumyynnin puuttuessa.
1.2 Yksilöllistä tarkastelua pyytänyt yritys
(27) Asianomaisen yrityksen osalta normaaliarvo määritettiin käyttämällä johdanto-osan 19, 20, 21 ja 25 kappaleissa esitettyjä menetelmiä.
2. VIENTIHINTA
(28) Koska tarkasteltavana olevan tuotteen vientimyynti suuntautui kokonaisuudessaan suoraan yhteisön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti Intiasta yhteisöön suuntautuvan vientimyynnin yhteydessä tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
3. VERTAILU
(29) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon oikaisujen muodossa hintoihin ja hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat väitetyt ja osoitetut eroavuudet. Näitä oikaisuja tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti rahti-, käsittely-, lastaus-, kuljetus-, luotto-, vakuutus- ja pakkauskustannusten sekä palkkioiden erojen mukaisesti.
4. POLKUMYYNTIMARGINAALI
(30) Pyynnön esittäjä väitti, että joihinkin otokseen kuuluvista yrityksistä olisi pitänyt soveltaa perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdassa tarkoitettua poikkeusta, jonka mukaan vertailu voidaan suorittaa normaaliarvon painotetun keskiarvon ja yhteisöön suuntautuvan viennin yksittäisten hintojen välillä. Vahvistettiin kuitenkin, että menetelmän käyttämisen edellytykset, erityisesti se, että vientihintojen rakenteessa on eri ostajien, alueiden tai ajanjaksojen välillä huomattavia eroja, eivät täyty. Sen vuoksi polkumyyntimarginaali vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti normaaliarvon painotetun keskiarvon ja kaikkien yhteisöön suuntautuvien vientitapahtumien hintojen painotetun keskiarvon välisellä vertailulla.
a) Otoksen yhteistyössä toimineet tuottajat
Lopulliset polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
b) Muut yhteistyössä toimineet tuottajat, jotka eivät ole mukana otoksessa
Kuten johdanto-osan 34 kappaleessa esitetään, otokseen kuulumattomien kaikkien muiden yhteistyössä toimivien tuottajien polkumyyntimarginaali on 0 prosenttia.
c) Yhteistyössä toiminut yritys, johon sovellettiin yksilöllistä tarkastelua
TAULUKON PAIKKA
d) Yhteistyöstä kieltäytyneet yritykset
Kuten johdanto-osan 9 kappaleessa todetaan, yksi yritys kieltäytyi yhteistyöstä. Koska ei ole olemassa viitteitä siitä, että kyseinen yritys ei olisi harjoittanut polkumyyntiä ja koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen, vahvistettiin sama polkumyyntimarginaali kuin Bombay Dyeing & Manufacturing Co:n eniten yhteisöön viedyille tuotetyypeille, joiden osalta ilmeni eniten polkumyyntiä, vahvistettu polkumyyntimarginaali eli 31,4 prosenttia.
E. PERUSTEET VÄLIVAIHEEN TARKASTELUN PÄÄTTÄMISELLE ILMAN TOIMENPITEIDEN KÄYTTÖÖNOTTOA
(31) Nyt käsiteltävänä oleva välivaiheen tarkastelu olisi päätettävä ottamatta käyttöön toimenpiteitä, koska ainoastaan pieni osa tarkasteltavana olevan tuotteen Intiasta peräisin olevasta tuonnista on tapahtunut polkumyynnillä ja koska polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vähäpätöisestä määrästä, joka ei todennäköisesti muutu merkittävästi tulevaisuudessa, ei voi aiheutua vahinkoa. Päätelmä tehdään jäljempänä esitetyin perustein.
1. SELVÄSTI SUURIN OSA ASIANOMAISEN TUOTTEEN INTIASTA PERÄISIN OLEVASTA TUONNISTA EI TAPAHTUNUT POLKUMYYNNILLÄ
(32) Otokseen osallistuneista yrityksistä polkumyynnin olemassaolo vahvistettiin tutkimuksessa ainoastaan yhden yrityksen osalta (Bombay Dyeing), jonka osuus oli alle 8 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen Intiasta peräisin olevasta kokonaisviennistä tutkimusajanjakson aikana. Tämän lisäksi ja kuten edellä on todettu, yksi yritys ei toiminut yhteistyössä menettelyssä, ja sen viennin katsottiin tapahtuneen polkumyynnillä (ks. johdanto-osan 30 kappale). Viimeksi mainitun yrityksen tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisöön suuntautuneen viennin osuus oli vain 0,4 prosenttia Intiasta peräisin olevasta kokonaisviennistä tutkimusajanjakson aikana.
(33) Edellä mainittuja kahta yritystä koskevat havainnot eroavat muiden otokseen kuuluvien neljän yrityksen tilanteesta sekä sen vientiä harjoittavan tuottajan tilanteesta, jolle oli myönnetty yksilöllinen tarkastelu. Minkään näistä viidestä yrityksestä ei todettu harjoittaneen polkumyyntiä. Tämän lisäksi niiden tilanne oli täysin erilainen kuin Bombay Dyeingin ja yhteistyöstä kieltäytyneen yrityksen tilanne, koska ne tuottivat tarkasteltavana olevaa tuotetta yksinomaan vientiin. Polkumyynnittä tapahtuneen tuonnin osuus oli noin 30 prosenttia Intiasta peräisin olevasta kokonaisviennistä.
(34) Tämän lisäksi yhteistyössä toimineet viejät, jotka eivät kuuluneet otokseen ja joihin ei sovellettu yksilöllistä tarkastelua, tuottivat yksinomaan vientiin (tiedot perustuvat vireillepanoilmoituksessa oleviin kysymyksiin annetuista vastauksista tehtyyn otokseen). Toisin sanoen niiden yritysrakenne vastaa johdanto-osan 33 kappaleessa mainittujen yritysten rakennetta. Näyttää siten varsin todennäköiseltä, että niidenkään vienti ei ole tapahtunut polkumyynnillä.
(35) Edellä esitetyn perusteella yli 90 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen Intiasta peräisin olevasta viennistä tutkimusajanjakson aikana ei tapahtunut polkumyynnillä.
2. POLKUMYYNNILLÄ TAPAHTUNEEN TUONNIN TÄSSÄ TAPAUKSESSA PIENESTÄ MÄÄRÄSTÄ EI VOI AIHEUTUA VAHINKOA
(36) Koska alkuperäisen tutkimuksen yhteydessä todetut polkumyyntikäytännöt ja nyt käsiteltävänä olevassa tarkastelussa todetut polkumyyntikäytännöt eroavat toisistaan merkittävästi, herää kysymys, voitaisiinko tämän tutkimuksen päätelmien perusteella todeta, että alkuperäisessä tapauksessa todettu syy-yhteys olisi yhä olemassa.
(37) Ensiksikin todettiin, että alle 8 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen Intiasta peräisin olevasta tuonnista tapahtui polkumyynnillä tutkimusajanjakson aikana. Tämän tuonnin markkinaosuus oli alle 1 prosentti tutkimusajanjakson aikana tapahtuneesta tuonnista, ja sen osuus kaikista lähteistä tulleesta kokonaistuonnista oli alle 3 prosenttia. Toisin sanoen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä on vähäpätöinen ottaen huomioon kynnykset, joita yleensä sovelletaan perusasetuksessa ja WTO:n polkumyyntisopimuksessa. Toiseksi tutkimuksessa todettiin, että johdanto-osan 32-34 kappaleessa esitetyistä syistä yli 90 prosenttia Intiasta tulevasta tuonnista ei tapahtunut polkumyynnillä. Näissä olosuhteissa on hyvin epätodennäköistä, että tutkimusajanjakson aikana tapahtuneesta asianomaisesta tuonnista aiheutuisi merkittävää vahinkoa. Lisäksi ei ole perusteita olettaa, että tilanne muuttuisi, jos toimenpiteitä ei otettaisi käyttöön, ottaen huomioon sen tosiseikan, että huomattava osa tutkimusajanjaksosta oli aikaa, jolloin tullit eivät olleet voimassa, ja että Intiasta peräisin olevan polkumyynnittä tapahtuvan tuonnin määrät olivat koko ajan merkittäviä.
(38) Tämän vuoksi tämän tarkastelun päätelmien perusteella ei voida katsoa, että alkuperäisessä tutkimuksessa polkumyynnin ja vahingon välillä vahvistettu syy-yhteys olisi olemassa nyt käsiteltävänä olevassa tutkimuksessa, vaikka alkuperäisen tapauksen yhteydessä vahvistetun syy-yhteyden tarkastelu ei nimenomaisesti kuulunutkaan nyt käsiteltävänä olevaan välivaiheen tarkasteluun.
(39) Lisäksi toimenpiteet, jotka otettaisiin käyttöön tämän tarkastelun seurauksena, olisivat tehottomia (ks. johdanto-osan 30 kappale), koska suurin osa Intiasta tulevasta tuonnista jäisi niiden ulkopuolelle.
3. PÄÄTELMÄT
(40) Edellä esitetyn perusteella Intiasta peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuontia koskeva välivaiheen tarkastelu on syytä päättää ottamatta käyttöön polkumyyntitulleja.
F. TOIMENPITEIDEN VOIMASSAOLON PÄÄTTYMISTÄ KOSKEVAN TARKASTELUN SEURAUKSET
(41) Koska välivaiheen tarkastelun tulokset johtavat neuvoston asetuksella (EY) N:o 2398/97 käyttöön otettujen polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolo päättymiseen, olisi toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu syytä päättää vastaavasti.
G. ILMOITTAMINEN
(42) Asianomaisille osapuolille ilmoitettiin niistä tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella, että käynnissä oleva osittainen välivaiheen tarkastelu ja toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu päätetään ilman toimenpiteiden käyttöönottoa, ja niille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksensa. Osapuolten huomautukset otettiin huomioon ja päätelmiä muutettiin tarvittaessa niitä vastaavasti,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Päätetään Intiasta peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuontia koskeva neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 3 kohdan mukainen välivaiheen tarkastelu ja 11 artiklan 2 kohdan mukainen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu ottamatta käyttöön toimenpiteitä.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 2003.